recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Person med musikalisk sag.
En **sag** er et musikkinstrument som i praksis både er og ser ut som en sag. Den spilles vanligvis ved hjelp av en bue, men også en myk filtklubb, hammer eller treskje kan brukes for å lage lyd. Sagen plaseres med håndtaket fastklemt mellom beina og med den andre enden i hånden, og med tennene mot kroppen. Denne oppstillingsmåten utøves vanligvis sittende, men kan også utføres stående. Bestemte spillemenn spiller med håndtaket under haken, som en fiolin. Bladet bøyes i en S-kurve og buen spiller på den ytre slette siden. Ved å føre buen i midten av S-kurven der bladet er flatest kan sagens bøyning bestemme hvor lange eller korte vibrasjoner som skal spilles. Jo større flat overflate desto mer vibrasjon. For å endre tonehøyden bøyes sagens S-kurve oppoveer för å lage en høyere tonehøyde og nedover for en lavere. Ved hjelp av å riste det ene beinet kan spilleren få fram en vibrato på sagen for å lage en lengre skiftet tone. Lyden fra en musikalisk sag kan beskrives som en svingende eterisk tone som bygger på friksjon.

Sager som anvendes som instrument
---------------------------------

Vanligvis anvendes en vanlig svans med en lengde på rundt 80 cm som instrument, men det finnes også spesiallagde musikksager. For eksempel finnes det sager uten tenner eller av tynnere metall for å øke fleksibiliteten og dermed bli mer lettspilt. Blant annet finnes *Sandvik Stradivarius* som er en spesialprodusert sag til musikalsk bruk. Den musikalske sagen tilører musikkinstrumentgruppen idiofoner.

På begynnelsen av 1920-tallet var den musikalske sagen svært populær og ble oppdaget i Europa og i USA ved omtrent samme tidspunkt. Sagen er et svakt instrument og høres derfor ikke så godt i større orkestre, derfor kan den bare anvendes ved lav instrumentasjon eller solo.

Musikksagfestival
-----------------

Den 13-14. august 2011 gikk den 34. årlige internasjonale Musical Saw Festival av stabelen i Santa Cruz, California.

Kuriosa
-------

I filmen Pippi rømmer med spiller dørselgeren Konrad (Hans Alfredson) på sag.
På Lillebjørn Nilsens innspilling av sangen "Regnet Er En Venn" spiller Willy Kraus sag med fiolinbue.

Referanser
----------

1. ↑  Musical Saw Festival, hvert år går den internasjonale festivalen av stabelen i USA.

Kilder
------

* savbladet.dk
* sawplayers.org
* musicalsaw.com
* nimade.info - Vad är en musikalisk såg

Eksterne lenker
---------------

* (en) Musical saws – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN **·** BNF **·** BNF (data)
 |
**Myrbuemåler** (*Macaria carbonaria*) er en sommerfugl i gruppen av de egentlige målere (Geometridae). Denne arten, som er regnet som en truet art i Mellom-Europa og Storbritannia, er ganske vanlig i det nordlige Skandinavia. Den ligner ganske mye på hunnen av den vanlige arten lyngmåler (*Ematurga atomaria*), men er mørkere og mer kraftig tegnet.

Utseende
--------

En forholdsvis liten, middel slank måler, vingene er lyst gråbrune med mørke tverrbånd. Kroppen er mørkegrå, med ganske lange, utstående hår som gjør at arten virker litt rufsete. Forvingen er ikke innskåret bak vingespissen, vingen virker mer rundet enn hos de andre buemålerne (slekten *Macaria*). Vingene har tre brede, svartbrune tverrbånd, disse har en tydelig knekk i midten. Forvingen har også et ufullstendig, hvitt tverrbånd nær spissen. Vingenes ytterkant er mørk. Hårfrynsene langs vingenes ytterkanter er vekselvis hvite og mørke. Larven er forholdsvis kraftig, glatt og matt grågrønn på farge, med en lys stripe langs siden.

Levevis
-------

Denne arten lever på myrlendt terreng og næringsfattige heier. Larvene lever på melbær (*Arctostaphylos uva-ursi*), der de spiser på unge skudd. De voksne målerne flyr om våren, i tide til at larvene kan klekkes når det nye årsskuddene spirer frem på næringsplanten. Denne arten overvintrer som puppe. I Mellom-Europa og Storbritannia, der områder med melbær er forholdsvis uvanlige, regnes denne arten for sjelden og truet, men den er vanligere i nord.

Utbredelse
----------

*Macaria carbonaria* finnes fra fjellene i Mellom-Europa og Skottland nord til Skandinavia og videre østover til det nordøstlige Sibir. I Norge er den funnet i innlandet fra Østfold nordover til Finnmark, vanligst i nord.

Litteratur
----------

* Aarvik, Leif, Berggren, Kai, Hansen, Lars Ove. 2000. *Norges Sommerfugler. Catalogus Lepidopterorum Norwegiae.* Norsk entomologisk forening. 192 sider. ISBN 82-995095-1-3
* Aarvik, Leif, Hansen, Lars Ove, Vladimir Kononenko. 2009. *Norges Sommerfugler. Håndbok over Norges dagsommerfugler og nattsvermere.* Norsk entomologisk forening, Naturhistorisk museum, Universitetet i Oslo. 432 sider. ISBN 978-82-996923-2-8

Eksterne lenker
---------------

* (en) *myrbuemåler* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *myrbuemåler* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *myrbuemåler* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *myrbuemåler* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *myrbuemåler* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Macaria carbonaria* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Macaria carbonaria* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* Nettsiden *Svenska Fjärilar*, med bildegalleri
* UK Biodiversity Action Plan - Netted Mountain Moth (*Macaria carbonaria*)
* www.nhm.uio.no/fakta/zoologi/insekter/norlep/ Norges sommerfugler – Et norskspråklig nettsted om norske sommerfugler.
* Bilde av larven, fra Kimmo's Lep site Arkivert 24. desember 2014 hos Wayback Machine.
**Myrdalseva** er ei 8,1 km lang elv i Gulen og Masfjorden kommuner i Vestland. Den er ei sideelv til Yndesdalsvassdraget. Nedbørfeltet på 10 km² er omtrent likt fordelt mellom de to kommunene. 

Myrdalselva har utspring fra Øksefjellstjørna (515 moh.), vest for toppen av Øksefjellet. Bekken fra Øksefjellstjørna renner sydvestover ca 1,2 km der den møter bekkene fra Austrebotn og Litle Austrebotn. Den renner så i mer vestlig retning i ca 1 km. Her samles flere tilsigsbekker i myrområdet innerst i Myrdalen. Herifra får vassdraget navnet Myrdalselva og renner i hovedsak i sør-sørvestlig retning gjennom dalen. Ca 3,3 km fra Øksefjellstjørna passerer den kommunegrensa. Resten av strekningen renner elva i Masfjorden kommune der den munner ut i Sleirsvatnet på 14 moh.

Øksefjellstjørna er inntaksmagasin for vannverket til innbyggerne i grenda Oppdalsøyra. I tillegg til Øksefjellstjørna er det to andre småvann som drenerer til Myrdalselva; Fossetjørna (390 moh.) og Langevatnet (403 moh.).

Referanser
----------

1. 1 2  Myrdalselva på Norgeskart.no fra Statens kartverk

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Sentralt stedsnavnregister
 |
Lokaliseringen av Myous ved elven Menderes, og markeringen av siltingen i årenes løp.
**Myous** (gresk: Μυοῦς; tidvis stavet *Myus* eller *Myos*) var en antikk gresk bystat og var en av tolv betydelig bosetninger som opprettet det joniske forbund.

Beskrivelse
-----------

Innsjøen Bafa i Tyrkia ved Myous
Antikk gresk votivgave til Apollon funnet i Myous. Den har dedikasjoninnskrift i plogskrift eller bustrofedon, midten av 500-tallet f.Kr. i dag i Berlin.
Byens mytologisk opphav ble tilskrevet en Kyaretos, i henhold til geografen  Pausanias (eller Kydrelos ifølge Strabon), en sønn av Kodros, en konge av Athen. Myous var en athensk koloni som ble opprettet på stedet til en tidligere karisk beboelse. Det var et tempel for Athene i byen, og et for historikeren Herodotos.

Myous var en havneby som lå på en liten halvøy, omgitt av vann, men er i dag, med unntak av en innsjø, omgitt av land grunnet silt fra elven Maiandros (dagens Menderes). Det samme er tilfelle med byene Miletos og Priene. Se kartet.

Historie
--------

Myous var den minste av de tolv byene i det joniske forbund, og lot seg forbinde til den langt større og mektigere bystaten Miletos. Oppegget av Aristagoras i Miletos brøt det joniske opprøret ut her. Det ble også begynnelsen på perserkrigene. Under opprøret ankret den persiske flåten i 499 f.Kr. opp utenfor byen. Myous deltok i slaget ved Lade, dog kun med tre skip. Myous var den ene av de byene som Artaxerxes I av Persia avga til den attiske hærføreren Themistokles fra Athen som hadde gått over til perserne.

Myous tilhørte også det athenske sjøforbundet som ble opprettet i 477 f.Kr. som følge av perserkrigene, men byen betalte kun en talent i året. Allerede på denne tiden begynte byen å bli slammet igjen av sand og silt fra elven Maiandros.

I 201 f.Kr. erobret Filip V av kongeriket Makedonia byen og da den videre til Manisa lengre inne i Anatolia. Senere i hellenistisk tid ble byen overgitt og innbyggerne flyttet hovedsakelig til Miletos, og i Pausanias' tid en gang rundt 150 e.Kr. var byen øde og i ruiner.

Arkeologi
---------

Ved utgravninger har det blitt avdekket på en terrasse et tempel for Dionysos som ble omtalt i antikke kilder. Tempelet ble bygd på 500-tallet i jonisk stil i hvit marmor, og målte 30 ganger 17 meter. På en annen terrasse eksisterte det dorisk tempel, trolig dedikert til Apollon Terbinteos. Fundamentet til dette tempelet står ennå. Murrester fra arkaisk tid og ruiner etter en bysantinsk borg finnes også på stedet.

Referanser
----------

1. ↑   Herodotos: *Historie*, 5.36.
2. ↑   Herodotos: *Historie*, 6.8.
Cerro de La Silla
**Cerro de la Silla** (spansk for *salås* eller *salhøyde*) har sitt navn på grunn av salen man ser når man observerer fjellet fra vest. Det er et berømt landemerke for staten Nuevo León i Mexico. Fjellet befinner rundt byene Monterrey og Guadalupe. Omkretsen er på 60.5 km². Selve fjellet har fire fjelltopper (picos). Toppene er som følger: Pico Antena, Pico Norte, Pico Sur og Pico la Virgen. Pico Norte er den høyeste på 1 820 meter, mens Pico la Virgen er 70 meter lavere og dermed også den laveste av dem. Området er populært som rekreasjonsområdet. Til toppen kan man benytte seg av en 2,5 kilometer lang sti. Veien oppover beskrives som ganske hard og det tar rundt 3 timer å komme til toppen, men når man først er oppe så vil man ikke angre fordi utsiktene over Monterrey er fantastisk.

Eksterne lenker
---------------

* Cerro de la Silla informasjon (spansk)
* Ukjente Mexico Arkivert 24. august 2004 hos Wayback Machine. (spansk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Carl Christian Wischmann** (født 5. juli 1819 i Ålborg, død 8. mai 1894 i Christiania) var en av Danmarks og Norges første portrettfotografer. Han hadde i mange år atelier i Stortingsgaten i Kristiania, der Serpentingården (nr. 4) ligger i dag. 

Av Wischmanns mer kjente portretter er tre som han tok av Ivar Aasen mellom 1871 og 1884.

Wischmann arbeidet som daguerreotypist i Århus før han kom til Stavanger i 1848. Han bosatte seg kortvarig i byen og var på reise til Bergen og Trondheim. I Bergen arbeidet han i kompaniskap med Hans Krum, og kalte seg Wischmann & Krum. 

I 1853 bosatte Wischmann seg i Christiania og hadde atelier i byen frem til han døde i 1894. De første årene holdt han til i Østre gade, deretter på Drammensveien, i Stortingsgaten og på Karl Johans gate.

Galleri
-------

* Ivar Aasen fotografert i 1871Ivar Aasen fotografert i 1871
* Portrett av Otto Albert BlehrPortrett av Otto Albert Blehr
* Gina Krog ca. 1873Gina Krog ca. 1873
* Kvartalene mellom Skippergata og Kirkegata etter brannen i 1858Kvartalene mellom Skippergata og Kirkegata etter brannen i 1858
* Stortorvet 11 på hjørnet av TorggataStortorvet 11 på hjørnet av Torggata

Litteratur
----------

* Susanne Bonge: *Eldre norske fotografer : fotografer og amatørfotografer i Norge frem til 1920*, Universitetsbiblioteket i Bergen 1980, side 430-431, ISBN 82-7130-014-8

Eksterne lenker
---------------

* (no) Carl Christian Wischmann i Fotografregisteret.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Lokalhistoriewiki **·** Historisk befolkningsregister **·** NMFF **·** KulturNav
 |
**Carl James Dorsey** (født 12. mai 1894, død 9. juli 1974) var en amerikansk seiler som deltok i de olympiske leker; 1932 i Los Angeles.

Dorsey ble olympisk mester i seiling under OL 1932 i Los Angeles. Han var med på den amerikanske båten «Angelita» som vant i 8-meterklassen foran «Santa Maria» fra Canada. Det var kun to båter i denne klassen. Seilingene ble gjennomført i Port of Los Angeles mellom 5. og 12. august 1932.

Mannskapet på «Angelita» var; Dorsey, John Biby, William Cooper, Owen Churchill, Robert Sutton, Pierpont Davis, Alan Morgan, Alphonse Burnand, Thomas Webster, John Huettner, Richard Moore og Kenneth Carey

OL-medaljer
-----------

* 1932 USAs flagg Los Angeles – Gull **Gull** i seiling, 8-metersklassen USAs flagg USA.

Eksterne lenker
---------------

(en) Carl Dorsey – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Carl Dorsey – Olympedia Rediger på Wikidata
* (en) Carl Dorsey – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata
* (en) Carl Dorsey – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata
* (en) Carl Dorsey – World Sailing Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
Coop Forum i Norrköping
Coop Extra i Nyköping
**Coop Dagligvaruhandel** (tidligere **Coop Sverige**) er en virksomhet innen Kooperativa Förbundet (KF) og driver dagligvarehandel gjennom butikkjedene Coop Konsum, Coop Forum, Coop Nära, Coop Extra og Coop Bygg i tillegg til Mataffären.se og Daglivs i Stockholmsområdet.

Coop Dagligvaruhandel driver dagligvarehandel for de fem konsumentföreninger som ikke selv driver med handel. Virksomheten omfatter cirka 55 % av den kooperative dagligvarehandelen i Sverige.

Butikkjeder
-----------

**Coop Nära** er små butikker som har lange åpningstider, og målet er å ligge nære kundene.

**Coop Konsum** er navnet på de fleste butikkene som drives av Coop. Coop Konsum ble til da Coop valgte å samle alle butikkene under samme varemerke. De butikkene som tidligere var Gröna Konsum ble nå Coop Konsum. Den første butikken som byttet navn til Coop Konsum var Coop Konsum Eriksberg, nå Coop Extra Eriksberg, som byttet navn i november 2001. De øvrige butikkene fulgte etter i begynnelsen av 2002. Coop Konsum-kjeden består av 401 butikker (per januar 2008). 13 større butikker har skiftet konsept til Coop Extra.

**Coop Extra** er den nest største av butikkjedene og har som mål å «være stedets beste dagligvarebutikk». Den første Coop Extra-butikken åpnet i 2006.

**Coop Forum** er den største butikkjeden og omfatter mange av de stormarkedene som tidligere het *Obs!*, *Robin Hood*, *B&W* eller *Prix* (den siste Prix-butikken i Sverige lå i Hofors og ble omprofilert til en Coop Extra-butikk i 2009). Før navneendringen til Coop Forum i 2001 hadde KF 914 Konsum-butikker, 32 Obs!-stormarkeder, 10 B & W-stormarkeder, 16 Robin Hood og 33 Prix-varehus.

Det finnes tre ulike former for Coop Forum-butikker, avhengig av hvor stor butikken er. Butikkens størrelse avgjør også hvor stort utvalget er. Coop Forum drives enten av Coop eller av en lokal konsumentförening (som en franchiselignende avtale med Coop).

I løpet av 2015 og 2016 ble alle Coop Forum-butikkene i sørlige Sverige renovert, og samtidig har de blitt omprofilert til *Stora Coop*.

**Coop Bygg** er en byggvarekjede som finnes på 45 steder (per januar 2008) i Sverige. Butikkene er Coop Forum-butikker med bygg- og hageavdeling og henvender seg til «gjør-det-selv» som Coop selv.

Eksterne lenker
---------------

* Coop
* Kooperativa Förbundet

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** ISNI
 |
***Dodecatoma*** (Westwood, 1843, ikke Dufour, 1841) er en slekt av selvlysende biller som bare finnes i Asia. De ble tidligere regnet til samme familie som de amerikanske artene i familien Phengodidae, men er nå skilt ut som en egen gruppe.

Utseende
--------

Middelsstore (5 – 35 mm) biller, de larvelignende hunnene størst. Hannene er avlange, med et stort hode som gjerne er bredere enn brystskjoldet (pronotum), med store fasettøyne. Antennene er korte (kortere enn hodebredden), tråd- eller kamformede, med enten 3 eller 12 ledd. Brystskjoldet (pronotum) er omtrent firkantet. Dekkvingene er myke, de dekker flygevingene, men ofte ikke de bakerste bakkroppsleddene. Bakkroppen er lang og kjegleformet. Beina er ganske lange og tynne. Hunnene er larvelignende, avlangt spoleformet, bredest på midten, hodet er ganske lite, antennene korte og sylindriske.

Levevis
-------

Larver og hunner lever på bakken, gjerne mellom løvstrø. De er sannsynligvis rovdyr. Hannene flyr godt og blir gjerne tiltrukket til lys. I likhet med mange beslektede familier sender disse billene ut lys. Noen arter utmerker seg ved at de kan sende ut lys i flere farger.

Systematisk inndeling
---------------------

Navnet *Dodecatoma* Dufour, 1841, en slekt av steinfluerǏ, er eldre, men dette har blitt satt til side av den internasjonale komiteen for zoologisk nomenklatur.

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien bløtvinger og lysbiller, Cantharoidea
			* Familien **Rhagophthalmidae**
				+ Slekten ***Dodecatoma*** Westwood, 1843
					- *Dodecatoma bicolor* Westwood, 1843
					- *Dodecatoma fuscicornis* Gorham, 1895
					- *Dodecatoma gracilis* Wittmer, 1995
					- *Dodecatoma parvicornis* Wittmer, 1979
					- *Dodecatoma riedeli* Wittmer, 1995

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Dodecatoma* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Dodecatoma* hos ITIS Rediger på Wikidata

* *Dodecatoma* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
Et dodekaeder brettet ut over en todimensjonal flate
En D12-terning er formet som en dodekaeder.
Et **dodekaeder** er et polyeder med tolv sideflater, men vanligvis menes et **regulært dodekaeder**: et platonsk legeme satt sammen av tolv like, regulære pentagonale sideflater.

Areal og volum
--------------

Overflatearealet *A* og volumet *V* av et regulært dodekaeder med kantlengde *a* er:

{\displaystyle A=3{\sqrt {25+10{\sqrt {5}}}}a^{2}\approx 20.645728807a^{2}}
{\displaystyle V={\frac {1}{4}}(15+7{\sqrt {5}})a^{3}\approx 7.6631189606a^{3}}

Radius
------

Hvis et regulært oktaeder med kantlengde *a*, er radius til en omskrevet kule (en som akkurat fyller ut hele figuren):

{\displaystyle r\_{u}={\frac {a}{4}}\left({\sqrt {15}}+{\sqrt {3}}\right)\approx 1.401258538\cdot a}
Radiusen av en innskrevet kule (en som fyller ut akkurat så mye den kan inne i den) er:

{\displaystyle r\_{i}={\frac {a}{20}}{\sqrt {250+110{\sqrt {5}}}}\approx 1.113516364\cdot a}
Midtradiusen, hvor sideflaten berører midten av alle kantene, er:

{\displaystyle r\_{m}={\frac {a}{4}}\left(3+{\sqrt {5}}\right)\approx 1.309016994\cdot a}
Dette kan også bli beskrevet som:

{\displaystyle r\_{u}={\frac {\sqrt {3}}{2}}\phi \,a}
{\displaystyle r\_{i}={\frac {\phi ^{2}}{2{\sqrt {3-\phi }}}}\,a\,\!}
{\displaystyle r\_{m}={\frac {\phi ^{2}}{2}}a}
hvor {\displaystyle \phi \,\!} er det gylne snitt.

Nært dodekaeder
---------------

* Avstumpet dodekaederAvstumpet dodekaeder
* Sløvt dodekaederSløvt dodekaeder

Avstumpingssekvens
------------------

* DodekaederDodekaeder
* Avstumpet dodekaederAvstumpet dodekaeder
* IkosidodekaederIkosidodekaeder
* Avstumpet ikosaederAvstumpet ikosaeder
* IkosaederIkosaeder

Se også
-------

* Pentagon
* Polyeder
* Platonsk legeme

| * v
* d
* r
Polyedre |
| --- |
| Platonske legemer | Tetraeder **·** Heksaeder/Kube **·** Oktaeder **·** Dodekaeder **·** Ikosaeder |  |
| Arkimediske legemer | Avstumpet tetraeder **·** Kuboktaeder **·** Avstumpet kube **·** Avstumpet oktaeder **·** Rombkuboktaeder **·** Sløv kube **·** Ikosidodekaeder **·** Avstumpet dodekaeder **·** Avstumpet ikosaeder **·** Rombikosidodekaeder **·** Avstumpet ikosidodekaeder **·** Sløvt dodekaeder **·** (Pseudorombkuboktaeder) |
| Catalanske legemer | Triakistetraeder **·** Rombedodekaeder **·** Triakisoktaeder **·** Tetrakisheksaeder **·** Deltoidalikositetraeder **·** Disdyakisdodekaeder **·** Pentagonal ikositetraeder **·** Rombetriakontaeder **·** Triakisikosaeder **·** Pentakisdodekaeder **·** Deltoidalheksaeder **·** Disdyakistriakontaeder **·** Pentagonal heksekontaeder |
| Andre | Parallellepiped **·** Prisme **·** Antiprisme **·** Pyramide **·** Trapesoeder **·** Johnson-legeme **·** Kepler-Poinsot-polyeder |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** MathWorld **·** GND
 |
**Henrik VII av Luxemburg** (født ca. 1275 i Valenciennes i dagens Frankrike, død 24. august 1313 i Buonconvento i dagens Italia) var en tysk-romersk keiser.

Henrik var sønn av grev Henrik III av Lützelburg og Beatrix av Avesnes. I 1308 ble Henrik valgt til konge i Tyskland med støtte av erkebiskopene i Mainz og Trier. I Tyskland vant han støtte hos de tyske landsherrene, i Böhmen derimot ble Henrik av Kärnten valgt til konge. Ved giftermål ervervet han allikevel Böhmen til sin sønn Johan, som vant allmenn tilslutning som tronfølger. Henrik VII forsøkte nå trygge sin stilling overfor Frankrike ved å avstå Arelat og Lyon, hvoretter han dro ned til Italia. Hensynet til Frankrike og Napoli hindret ham likevel i å støtte det ghibellinske partiet ved ankomsten.

I 1310 krysset han Alpene og ble hilst som «fredsfyrsten». Han ville ikke høre om «ghibellinere og guelfere», men skape rettferd for alle, hente de forviste hjem og skape balanse mellom kirke og keiserdømme, og pave Klemens 5. selv ba det italienske folk om å ta vel imot keiseren. Dante var blant Henriks tilhengere og skrev et åpent brev til Italias fyrster og folk, der han ba dem hylle «den nådige Henrik, Guds utvalgte, augustus og cæsar». Da det etter hvert kom til motstand, og de guelfiske bystatene samlet seg mot Henrik med Firenze i spissen, skrev Dante til keiseren og ba ham knuse Firenze først, som kjernen i problemet. Han begynte på *Om keiserdømmet* før han oppdaget at også pave Klemens støttet Firenze. Dante skrev derfor på latin, for nå skrev han for flere enn italienere. Tre punkter var viktige for ham: At keiserdømmet var en nødvendighet, at det måtte ha sitt sete i Roma, og at det måtte sidestilles med pavedømmet, ettersom begge etter hans oppfatning var innstiftet av Gud.

Henrik tvang seg inn i Roma og ble kronet til keiser 29. juni 1312. En seks ukers beleiring av Firenze måtte oppgis 31. oktober samme år. I august 1313 brøt han oppfra Pisa for å innta Napoli, men døde av malaria i Buonconvento ved Siena.

Han er gravlagt i Pisas katedral.

Referanser
----------

1. 1 2   Kindred Britain[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   The Peerage person ID p11417.htm#i114170, besøkt 7. august 2020[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Henrik Rytter og Sigmund Skard: *Dante* (s. 29-30), Samlaget 1972, ISBN82-521-0084-8
4. ↑  «Henrik 7.», *Britannica*
5. ↑  Keiser Henriks gravsted i Pisa-katedralen

Kilder
------

* Svensk Uppslagsbok, Malmö 1933


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Albrecht I** | **Tysk-romersk keiser**(1308–1313) | Etterfølger:**Ludvig IV** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Deutsche Biographie **·** Nationalencyklopedin **·** BIBSYS **·** Geni **·** VIAF **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** ULAN **·** HDS **·** NKC
 |
Hotan-moskeen
Søndagsmarked i Hotan
**Hotan** (kinesisk: 和田市; pinyin: *Hétián Shì*) er et byfylke i prefekturet Hotan i det autonome region Xinjiang i Folkerepublikken Kina. Det har et areal på 155,04 km² og teller 270.000 innbyggere (2004).

Byen ligger sør for Taklamakanørkenen og direkte nord for Kunlunfjellene, som krysses av Sanji-, Hindutagh- og Ilchipassene.

Byen ble tidligere kalt 于窴 / 於窴, *Yútián* av kineserne, og *Ilchi* av 1800-tallets europeiske oppdagelsesreisende.

Historie
--------

Hotan og fjellpassene, kart fra 1873
Khotan lå langs den sørlige karavaneruten rundt Taklamakanørkenen på Silkeveien fra Kina til India og Sentral-Asia. Byen var berømt for sin produksjon av jade som ble ansett som den beste nefrittiske jade benyttet i jadekunst i Kina. Khotan var også navnet på et buddhistiskt kongerike langs den sørlige Silkeveien 100-1000 e.Kr. Dette riket var en av historiens eldste buddhistiske stater og utgjorde en kulturbro for formidling av buddhistisk tro, kultur og lærdom fra India til Kina. Fra Khotan finnes tekster bevart skrevne på kinesisk, sanskrit eller på sakisk, et i dag utdødd østiransk språk.

Det skal ha vært to munker fra kongeriket Hotan som smuglet silkeormegg ut av Kina i et hult bambusrør og gitt dem til keiser Justinian I den store i Konstantinopel i år 552.

I 1006 vet man at Khotan var kontrollert av muslimen Yūsuf Qadr Khān, som var bror eller nevø av den muslimske hersker av Kashgar og Balasagun. Mellom 1006 og 1165, etter at den falt til karakitaiene, var den del av Karakhanidkhanatet og ble med tiden en muslimsk stat.

Den franske tibetologen Françoise Pommaret mener at den katolske fransiskanermunken Odoric de Pordenone, som i lang tid ble ansett som den første vesterlending som trengte frem til og besøkte Lhasa, i virkeligheten må ha besøkt Khotan.

Byen led kraftig under Dunganopprøret mot Qing-dynastiet i 1864-1875, og atter noen få år senere da Yaqub Beg av Kashgar kom til makt i Østturkestan.

Næringsliv og samferdsel
------------------------

Landbruk med husdyrhold er en viktig næringsvei i fylket. Energi stammer fra den lokale Wuluwati-demningen, som produserer om lag 190 GWh elektrisk kraft årlig.

### Jernbane

Kashgar-Hotan-jernbanen ender her. Den ble åpnet for passasjertrafikk i 2011.

### Vei

Kinas riksvei 315 løper gjennom området. Den fører vestover fra Xining i provinsen Qinghai til Kashgar (Kashi) i Xinjiang.

Referanser
----------

1. ↑  Françoise Pommaret: *Le Tibet, une civilisation blessée*, coll. «Découvertes Gallimard» (nº 427), série Histoire, Paris: Gallimard, 2002, ISBN 2070762998, ISBN 9782070762996
2. ↑  Aurel M. Stein: *Ancient Khotan: Detailed report of archaeological explorations in Chinese Turkestan*, 2 vols. 1907, s. 180. Clarendon Press. Oxford.
3. ↑  Judy Bonavia: *The Silk Road: Xi'an to Kashgar.* Revised by Christopher Baumer (2004), s. 309. Odyssey Publications. ISBN 962-217-741-7.

Eksterne lenker
---------------

* Infoside

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL **·** GeoNames
 |
**Hotel Føroyar** er et hotell i Tórshavn på Færøyene. Med sine 216 sengeplasser er det Færøyenes største hotell. Det er også, ved siden av Hotel Hafnia, landets eneste firestjerners hotell.

Hotel Føroyar åpnet i mai 1983. I 1985 ble hotellet kjøpt av skipsrederen Jákup Joensen og fikk navnet Hotel Borg. Joensens virksomheter ble hardt rammet av bankkrisen på Færøyene. I 1991 ble hotellet solgt til cruisefergerederiet Smyril Line, og fikk sitt opprinnelige navn tilbake, og i 2005 ble det solgt videre til en gruppe av hotellets ansatte.

Gourmetrestauranten Koks, som var den første færøyske restauranten til å få én og senere to stjerner i Michelinguiden, lå opprinnelig på Hotel Føroyar.

Hotellbygningen er tegnet av det danske arkitektfirmaet Friis & Moltke.

Referanser
----------

1. ↑  Dirckinck-Holmfeld, Kim, Møldrup, Susanne og Amundsen, Marianne (1996). *Færøsk arkitektur. Architecture on the Faroe Islands* **(dansk og engelsk)**. København: Arkitektens Forlag. s. 67. ISBN 87-7407-159-9. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Hotel Føroyar – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

Portal: Færøyene

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
Huawei CDMA2000 EVDO USB trådløst modem
**CDMA2000** (også kjent som **IMT Multi‑Carrier (IMT‑MC)**) er en familie av 3G-standarder, basert på CDMA (en 2G-teknologi) til å sende tale og data mellom mobiltelefoner. Dette er i bruk i eksempelvis i USA, Kina og Latin-Amerika.

CDMA2000-tjenester kan sendes i 400 MHz-båndet med meget stor rekkekvidde, opp til 300 km. I Norge sendte Ice CDMA2000 i dette 450 MHz-båndet frem til sommeren 2015, da gikk de over til å bruke 450 MHz-båndet til 4G LTE. 800 MHz, 1700 MHz og 1900 MHz er de vanligste frekvensbåndene for CDMA. CDMA-familien av teknologier bruker helt andre protokoller og standarder i kjernenettet (bl.a. brukes ikke SIM kort) enn i UMTS-nettet som brukes i bl.a. Europa. CDMA-kjernenettet er også kompatibelt med AMPS og D-AMPS (TDMA) som er i bruk i USA.

Brukere
-------

CDMA utviklingsgruppen (CDMA Development Group) uttalte at pr november 2009 var det 308 mobilnettoperatører i 116 land som tilbød CDMA2000 1X and 1xEV-DO tjenester.

Videre utvikling
----------------

Det var påtenkt en 4G oppfølger til CDMA2000 kalt UMB (Ultra Mobile Broadband). Imidlertid annonserte Qualcomm i november 2008 at de hadde avsluttet utviklingen av teknologien, og omfavnet LTE-teknologien isteden.

Referanser
----------

1. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 8. januar 2010. Besøkt 7. april 2010.
2. ↑  Qualcomm halts UMB project, Reuters, November 13th, 2008

| * v
* d
* r
Generasjoner for trådløse kommunikasjonssystemer |
| --- |
| 1G | NMT **·** AMPS **·** Hicap **·** CDPD **·** Mobitex **·** DataTAC **·** TACS **·** ETACS |
| 2G | GSM **·** iDEN **·** D-AMPS **·** IS-95 **·** PDC **·** CSD **·** PHS **·** GPRS **·** HSCSD **·** WiDEN |
| 2.75G | EDGE/EGPRS **·** CDMA2000 (1xRTT) |
| 3G | UMTS (W-CDMA) **·** CDMA2000 (1xEV-DO/IS-856) **·** FOMA **·** TD-SCDMA **·** GAN/UMA |
| 3.5G | UMTS (HSDPA) **·** UMTS (HSUPA) **·** CDMA2000 (EV-DO Rev.A) |
| 3.75G | UMTS (HSPA+) **·** CDMA2000 (EV-DO Rev.B/3xRTT) |
| 4G | WiMAX **·** Flash-OFDM **·** LTE |
| 5G | NR (New Radio) |
***Spider*** er et norsk interaktivt TV-program om Internett som gikk på NRK2 fra 1996 til 1997. Programledere var Erik Meyn (1996), Heidi Villmones Hundåla (1997) og Lars Sigurd Eide (1997).

Premieren ble sett av 66 000.

Om serien
---------

Serien handlet kort og godt om Internett og hvordan bruke Internett, som i 1996 var i sin spede begynnelse for folk flest. Programstilen var like tøysete som seriøs og hadde barn og ungdom som målgruppe. Programmet var direktesendt og man kunne derfor sende inn e-post og chatte med programlederen.

Kritikk
-------

Programserien provoserte/irriterte en rekke seere som hadde ventet et mer «edruelig show» når Internett skulle være hovedtemaet. Samtidig ønsket NRK at såvel den nye kanalen NRK2, som programserien *Spider*, skulle være eksperimentell.

Etter første direktesending 2. september 1996 fikk Meyn mer enn 30 000 e-postmeldinger fra folk som tydelig hatet programmet. Samtidig hadde *Spider* noen av de høyeste seertallene for den nye kanalen NRK2. Etter 16 direktesendinger der mer enn 90 prosent utelukkende var basert på bruk av (et vaklende) Internett, valgte Meyn å slutte som programleder. *Spider* fortsatte i 1997 med programlederne Heidi Villmones Hundåla og Lars Sigurd Eide, som begge forsøkte å gjøre serien mer stueren.

Referanser
----------

1. ↑  Erik Meyn (26. januar 2011). «Spider». NRKbeta. Besøkt 28. april 2019.
2. ↑  «Få fikk med seg Skavlans debut». *Aftenposten Aften*. 4. september 1996.
3. 1 2  «FÅRSCHPILLET ER OVER OG FESTEN ER. .. AVLYST». *VG*. 27. desember 1996. «ERIK MEYN (41) Programlederen for NRK TOs nett-program « Spider» har sluttet å lese e-mailen sin fordi han ikke orker flere ukvemsord. Programmet som skulle bli et datamagasin for dem som allerede kunne en del, endte med å være et program for dem som hatet eller elsket Erik Meyn. Selv om programmet fortsetter, har Erik tatt sin mus og gått»

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Spider* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
* (no) «*Spider*s offisielle nettsider hos NRK». Arkivert fra originalen 22. februar 1997. Besøkt 27. april 2019.
* (no) Klipp av programserien *Spider* på YouTube
**Willoughby Shortland** (født 30. september 1804 i Plymouth, Devonshire, England, død 7. oktober 1869) var en britisk marineoffiser, politiker og koloniadministrator på New Zealand. 

Willoughby ble utdannet ved Royal Naval College, og gikk inn i militær tjeneste, den 9. januar 1818. Han ble løytnant i 1828 og tjenestegjorde på skipet Galatea med 42 kanoner. Den 21. mars 1831 overtok han kommandoen over en britisk skonnert med 5 våpen, og i han forble utstasjonert i Vestindia frem til juni 1833. Han pensjonerte seg fra den britiske marinen og ble New Zealands første kolonisekretær fra 1841, etter å ha kommet til New Zealand sammen med viseguvernør og kaptein William Hobson i januar 1839, året før New Zealand ble annektert av England i 1840. Shortland ble senere president på øya Nevis før han ble ansatt som sysselmann på Tobago. 

Da den britiske suvereniteten over New Zealand var proklamert,ble løytnant Shortland utnevnt forskjellige politiske posisjoner på New Zealand. Shortland ble utnevnt til den første kolonisekretær på New Zealand den 3. mai 1841. Da kaptein William Hobson døde den 10. september 1842, overtok løytnant Shortland til å administreres regjeringen i New Zealand inntil ankomsten av kaptein Robert FitzRoy som overtok disse oppgavene fra og med 31. desember 1843. 

I 1845 ble han utnevnt til president på øya Nevis som ligger på Leeward Islands. Etter det, satt han som guvernør i Tobago fra 10. januar 1854 frem til 1856, og deretter var han tilbake til England og bodde i Charleton, Kingsbridge, Devon frem til sin død. Han giftet seg i 1841 i Auckland med Isabella Kate Johnston, datter av Robert A. Fitzgerald. Shortland døde i Courtlands, den 7. oktober 1869, i en alder av 65 år.

Referanser
----------

1. ↑   Shortland, Willoughby (NBD)[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Geni
 |
***A Strange Transgressor*** er en amerikansk stumfilm fra 1917, regissert av Reginald Barker.

Handling
--------

Lola Montrose ignorerer samfunnets hån for å leve med Dr. John Hampton, mannen hun elsker. Men etter å ha blitt lei av henne, forteller Hampton at han planlegger å gifte seg med annen mer passende kvinne, som også kan passe på sønnen hans Irwin. Lola tørster etter hevn på grunn av dette, og bestemmer seg for å gifte seg med sønnen hans.

Etter å ha fått den unge mannen alt for alkohol-påvirket, tar Lola ham med til en prest, som nekter å gjennomføre bryllupsseremoni for dem. Men alt for full til å innse at det egentlig ikke har vært noe bryllup, tar Irwin med seg Lola hjem og introduserer henne for familien hans som sin nye kone. Men etter at Lolas sønn blir syk, og Dr. Hampton redder livet hans, anrer Lola imidlertid - og innrømmer at ekteskapet deres bare var en stor bløff.

Skuespillere
------------

* Louise Glaum som Lola Montrose
* J. Barney Sherry som John Hampton
* Colin Chase som Irwin Hampton
* Dorcas Matthews som Paula Chester
* Mae Giraci som David (as May Giraci)
* J. Frank Burke som Eulofian
* Will H. Bray som Hart Chester

Referanser
----------

1. ↑  A STRANGE TRANSGRESSOR

Eksterne lenker
---------------

* (en) *A Strange Transgressor* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *A Strange Transgressor* på American Film Institute Rediger på Wikidata
**Courtney Rummel** (født 12. november 2003 i West Bend i Wisconsin) er en snøbrettkjører fra USA. Hun deltok i slopestyle under Vinter-OL 2022 i Beijing, der hun kom på 17.-plass. Hun kom på andreplass i slopestylecupen i Nor-Am cup i snøbrett 2018/19.

Idrettskarriere
---------------

Rummel debuterte i Nor-Am cup i snøbrett 2017/18 den 28. februar 2018, med en seier i slopestyle i Park City, og hun kom på sjetteplass i slopestyle totalt i Nor-Am cup denne sesongen. Hun deltok i Junior-VM i snøbrett 2018, og kom der 15.-plass i big air og tiendeplass i slopestyle. Hun vant et nytt Nor-Am cup i januar 2019, da hun vant slopestyle i Waterville Valley Resort i USA, og hun kom på andreplass i slopestylecupen og fjerdeplass i big air-cupen sammenlagt, i Nor-Am cup i snøbrett 2018/19. I april 2019 deltok hun i Junior-VM i snøbrett 2019, og kom der på femteplass i big air og 15.plass i slopestyle.

Vinter-OL for ungdom 2020 ble arrangert i Lausanne, og Rummel kom her på sjuendeplass i slopestyle og 12.-plass i big air. Hun kom på femteplass sammenlagt (Slopestyle & Big Air) i Nor-Am cup i snøbrett 2019/20, og hun kom på 33.-plass sammenlagt i Verdenscupen i snøbrett 2019/20. Hun konkurrerte mindre i sesongen 2020/21, men fikk sølv i slopestyle under USA-mesterskapet i snøbrett 2021, bak Danielle Weiler, og hun deltok i to verdenscuprenn. Hun kom på 46.-plass sammenlagt i Verdenscupen i snøbrett 2020/21.

Under Vinter-OL 2022 kom hun på 17.-plass i slopestyle.

Referanser
----------

1. 1 2   www.lausanne2020.sport, besøkt 12. januar 2020[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2  Olympics.com - *Courtney Rummel* Arkivert 8. februar 2022 hos Wayback Machine. besøkt 7. februar 2022.
3. ↑  FIS - *Courtney Rummel - Nor-Am Cup standings*, besøkt 7. februar 2022.
4. ↑  FIS - *Courtney Rummel - Results 2019*, besøkt 8. februar 2022.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Courtney Rummel – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Courtney Rummel – FIS (snøbrett) Rediger på Wikidata

* (en) Courtney Rummel – TheSports.org Rediger på Wikidata
**Covent Garden undergrunnsstasjon** er en stasjon i Londons undergrunnsbane, som betjener Piccadilly-linjen. Den ligger i kollektivsone 1, rett ved Covent Garden.

Den er en av de få stasjonene i det sentrale London hvor plattformen bare kan nås via heis eller trapp; nesten alle andre stasjoner har rulletrapper. På lørdager har stasjonen så mye trafikk at det kun er avstigning der, ettersom det ville blitt for trangt på plattformene og i heisene dersom man tillot også påstigning. Transport for London vurderer tiltak for å lette presset på stasjonen, som en ekstra inngang og rulletraper. 

Den ligger bare 260 meter fra Leicester Square undergrunnsstasjon, noe som er den korteste avstanden mellom to påfølgende stasjoner i undergrunnsnettet. Denne distansen er så kort at det går raskere å gå mellom de to stasjonene enn å kjøre tog mellom dem. 

Stasjonens dekor skiller seg fra andre, ettersom den har fliser i et lyst fargespill. Den virker derfor lysere og luftigere enn mange andre stasjoner. 

Stasjonsområdet sies å være hjemsøkt av et spøkelse, en skuespiller som pleide å handle i bakeriet som sto der før stasjonen ble bygget.


| **Forrige stasjon** |   |  London Underground |   | **Neste stasjon**
 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Leicester SquareHeathrow Terminal 5/Uxbridge |  | Piccadilly-linjen Piccadilly-linjen |  | HolbornCockfosters |

Eksterne lenker
---------------

* Covent Garden Underground Station Transport for London (Engelsk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
***Cousin Kate*** er en amerikansk stumfilm fra 1921, regissert av Lucille McVey.

Handling
--------

Amy Spencer er forlovet med artisten Heath Desmond, som misliker organisert religion. James Bartlett, en pastor som også er forelsket i Amy, påvirker henne til å snu seg mot Heath, og forlovelsen deres blir snart avbrutt. Kate Curtis, en roman-forfatter hvis syn på kjærlighet anses av hennes slektninger for å være ukonvensjonelle, blir kalt inn for å løse problemene deres.

Men Kate møter Heath på toget, og de to - som ikke kjenner hverandres virkelige identitet enda - blir tilsynelatende forelsket i hverandre. Kate søker kort tid senere tilflukt i Heaths hjem under en storm. Amy dukker også opp og Kate, til Heaths forferdelse, innrømmer at hun tidligere bare hadde uskyldig flørtet litt med ham på toget.

Skuespillere
------------

* Alice Joyce som Kate Curtis
* Gilbert Emery som Heath Desmond
* Beth Martin som Amy Spencer
* Inez Shannon som Mrs. Spencer
* Leslie Austin som Reverend James Bartlett
* Freddie Verdi som Bobby
* Frances Miller som Jane
* Henry Hallam

Referanser
----------

1. ↑  «AFI|Catalog». *catalog.afi.com*. Besøkt 8. januar 2023.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Cousin Kate* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Cousin Kate* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) *Cousin Kate* på American Film Institute Rediger på Wikidata
**Accrington Football Club** var en engelsk fotballklubb som eksisterte mellom 1876 og 1896. Klubben holdt til i byen Accrington i Lancashire i Nord-England.

I 1888 var Accrington en av tolv klubber som stiftet The Football League, Englands første nasjonale fotballserie. Accrington gjorde det ikke spesielt bra i den nye ligaen. Deres beste plassering var en 6.-plass i 1889/90-sesongen. I den første sesongen med to divisjoner, 1892/93, ble de nest sist av de 16 klubbene i 1. divisjon. Etter at de tapte i såkalt test-kamp mot Sheffield United, valgte de å trekke seg fra ligaen heller enn å rykke ned i 2. divisjon. Etter to sesonger i Lancashire League begynte de i Lancashire Combination høsten 1895. De trakk seg imidlertid etter fem seriekamper. Klubben fortsatte utenfor serien, men den ble lagt ned etter at de tapte 12-0 for Darwen i Lancashire Senior Cup 14. januar 1896.

Accrington deltok i FA-cupen for første gang i 1881. De hadde walkover i 1. runde, men tapte for Darwen i 2. runde. I 1883 og 1884 ble Accrington diskvalifisert etter henholdsvis 2. og 1. runde for profesjonalisme. Klubbens beste sesong i FA-cupen var sesongen 1887/88, da de tapte for Blackburn Rovers i 3. runde.

Accrington spilte på banen Thorneyholme Road (som fremdeles er hjemmebane for Accrington Cricket Club) til 1894, og deretter på Moorhead Park. På Moorhead Park delte de bane med Accrington Stanley.

Accrington FC og Accrington Stanley FC var to forskjellige klubber, og må ikke forveksles. Accrington Stanley ble for øvrig stiftet som *Stanley Villa* i 1891, og tok navnet Accrington Stanley i 1893, etter at Accrington FC hadde trukket seg fra The Football League. Etter at Accrington Stanley gikk konkurs i 1962, tok klubben navnet Accrington FC fra desember 1963 til den ble lagt ned i januar 1966.

Klubbrekorder
-------------

* Største seier i FA-cupen: 11-0 mot Rossendale 15. oktober 1887 (1. runde)
* Største seier i The Football League: 6-1 mot Derby County 16. november 1889
* Største tap i FA-cupen: 0-5 mot Blackburn Rovers 9. februar 1889 (1. runde omkamp)
* Største tap i The Football League: 2-12 mot Aston Villa 12. mars 1892.
* Høyeste tilskuerantall: 8000 mot Preston North End 5. november 1892 (1. divisjon)

Kilder
------

* Historien til Accrington Stanley til 1966 Arkivert 8. mai 2006 hos Wayback Machine.
* Gordon Smailes: *The Breedon book of Football League records*, Breedon Books Sport, Derby 1991. ISBN 0-907969-98-4
* Mike Collett: *The Guinness record of the FA cup*, Guinnes Publishing, Enfield 1993. ISBN 0-85112-538-7
**Accon** er en liten rektangulær «flatbotning» i Frankrike med kasseliknende fasong med dels utfallende sider og ender med spring forut og litt høyere akterspeil. Denne båttypen har blitt nevnt så tidlig som i 1000-tallet som en båt til bruk ved lavvann utenfor den vestfranske provinsen Aunis (nå innlemmet i departementet Charente-Maritime) i regionen Poitou-Charentes ved byen La Rochelle.

Når det er lavvann utenfor Aunis, blir store områder med gjørme og lite vann avdekket med tilgang til muslinger som ved høyvann lå dypere ned i sjøen. Fiskere som dro ute på den lille båten, måtte ta seg over gjørmen ved å sparke fra med det ene benet i knelende stilling. Etter muslingene var sanket inn i løpet av tiden det var lavvann, kom sjøen tilbake og fiskeren dro hjemover ved hjelp av seil. En mindre mast ble satt gjennom den forreste toften og luggerseilet ble heist. I nyere tid er acconen bygd av aluminium eller glassfiber, de tyngste kan være opptil 300 kg i deplasement.

Slektninger av denne båttypen for bruk i liknende omgivelser har spredt seg over hele verden som den amerikanske «muddersleden» i San Francisco Bay Area og den walisiske «mud sledge» langs Bristol Channel.

Accon som havnebåt
------------------

Betegnelsen «accon» har også blitt tatt i bruk om bestemte havnebåter i den franske middelhavskysten som losset lasten og passasjerer fra skip og andre farkoster i lukket farvann og havnesteder. I Romerrikets tid var båter betegnet som «accon» brukt som ferjer over elver.

I franske kolonier som i Antillene, Karibia var større seilbåter for frakt av ferskvann og forsyninger til krigsskip blitt betegnet som «accon». En slik båt kunne ha skværseil på masten og kan være opptil 6-9 meter langt og 1,2 til 1,5 meter bredt. Den største varianten som en egen båttype betegnes som gros bois på opptil 15 meters lengde.

Se også
-------

* Mud sled
* Mud sledge
* Pousse-pied
* Schuiten
* Clammer´s dory
* Ni mo chuan

Litteratur
----------

* Aak to Zumbra, A dictionary of the World`s Watercraft, Basil Greenhill, 2000 ISBN 0-917376-46-3
Panagoulis' grav i Athen
**Alexandros Panagoulis** (født 2. juli 1939 i Glyfada i prefekturet Athen i Hellas, død i en bilulykke 1. mai 1976 i Athen) var en gresk politiker og poet. Han hadde en aktiv rolle i kampen mot militærjuntaens styre, i tiden den hadde makten i Hellas (1967–1974). 

Han ble mest kjent for sitt forsøk på å myrde diktator Georgios Papadopoulos den 13. august 1968. Men han ble også kjent for torturen han ble utsatt for i sin tid i fengselet. Etter gjeninnføringen av demokrati i Hellas ble han valgt til det greske parlamentet som medlem av Sentrumsunionen (*Enosi Kentrou*). 

Panagoulis deltok aktivt i kampen for gjeninnføring av demokratiet og mot oberstregimet. Han deserterte fra tjeneste i det greske forsvaret på grunn av sin demokratiske overbevisning. Senere grunnla han organisasjonen Nasjonal motstand, som kjempet mot militærregimet. 

Han gikk i selvvalgt eksil på Kypros for å utvikle en handlingsplan. Han kom tilbake til Hellas der han med hjelp fra sine samarbeidspartnere arrangerte et attentat mot Papadopoulos 13. august 1968. Attentatet mislyktes, og Panagoulis og noen av hans samarbeidspartnere ble arrestert og satt i fengsel der de ble torturert. 

Panagoulis ble stilt for en militær domstol 3. november 1968 og ble dømt til døden sammen med flere andre medlemmer av gruppen Nasjonal motstand. Som et resultat av politisk press fra det internasjonale samfunnet avstod militærjuntaen fra henrette ham og isteden fengslet de ham og der satt han frem til militærregimet kollapset i 1974.

Etter gjeninnføringen av demokrati i Hellas ble Alexandros Panagoulis valgt til medlem av det greske parlamentet som medlem av Sentrumsunionen. Han framsatte en rekke beskyldninger mot politikere han mente åpent eller hemmelig hadde samarbeidet med militærjuntaen. 

Til slutt trakk han seg fra partiet etter flere uenigheter med partiledelsen. Han forble likevel i parlamentet som uavhengig representant.

Referanser
----------

1. 1 2   Discogs, oppført som Αλέκος Παναγούλης, Discogs artist-ID 2460938, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 15. desember 2014[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   www.oriana-fallaci.com, besøkt 22. april 2021[Hentet fra Wikidata]
5. ↑   www.premioletterarioviareggiorepaci.it[Hentet fra Wikidata]
6. ↑  37 Years Without Alexander Panagoulis Greek Reporter

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** SUDOC **·** Discogs
 |