recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Henrik Ernst Schäffer** (født 17. september 1794 i Christiania, død 21. februar 1865 samme sted) var en norsk lærer, tollkasserer og legatstifter.

Han tok artium ved katedralskolen i 1817, tok senere anneneksamen og var fra 1819 lærer ved Kristiania Borgerskole, hvor han ble styrer i 1825. Da han etter en utenlandsreise i 1838 fikk beskjed om at lønnen var satt ned på grunn av sviktende elevtall, søkte han seg bort fra skolen. Han var deretter ansatt i Tollvesenet i Tvedestrand 1839–1861. 

Han var ugift, men var fosterfar for Marcus Thrane. En måned før sin død i 1865 opprettet han et testamente hvor han ga sin formue på 15 000 spesiedaler til et legat «hvorav Renterne skulle uddeles til unge Mennesker, der have Lyst og naturlige Anlæg til de skjønne Kunster og navnlig til Maler-, Billedhugger- og Digtekunsten, men som mangle de fornødne Midler til at kunne paabegynde og fortsætte deres Studium.»

Kilder
------

* *Norsk biografisk leksikon*. 1. utg.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Lokalhistoriewiki
 |
**Haugaland Håndballklubb** (stiftet i 2000) er en håndballklubb på Haugalandet. Klubben spilte i eliteserien i håndball for menn fra 2006 til 2010 og igjen i sesongen 2012/2013.

| Pos | Lag | S | V | U | T | + | – | D | P |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Elverum | 22 | 14 | 5 | 3 | 667 | 566 | 101 | **33** |
| 2 | Haslum | 22 | 14 | 1 | 7 | 641 | 583 | 58 | **29** |
| 3 | BSK/NIF | 22 | 12 | 2 | 8 | 572 | 569 | 3 | **26** |
| 4 | Runar | 22 | 12 | 2 | 8 | 704 | 635 | 68 | **26** |
| 5 | FyllingenBergen | 22 | 13 | 0 | 9 | 607 | 581 | 26 | **26** |
| 6 | ØIF Arendal | 22 | 10 | 6 | 6 | 570 | 541 | 29 | **26** |
| 7 | Drammen | 22 | 10 | 4 | 8 | 656 | 638 | 18 | **24** |
| 8 | Bodø | 22 | 10 | 3 | 9 | 543 | 541 | 2 | **23** |
| 9 | Follo | 22 | 10 | 2 | 10 | 572 | 602 | -30 | **22** |
| 10 | Nøtterøy | 22 | 7 | 4 | 11 | 545 | 537 | 8 | **18** |
| 11 | Haugaland1 | 22 | 2 | 2 | 18 | 509 | 643 | -134 |  **4** |
| 12 | Viking1 | 22 | 2 | 1 | 19 | 577 | 727 | -150 |  **1** |

1 Viking og Haugaland trukket henholdsvis 4 og 2 poeng.  

Kilde: Handball.no

Historikk
---------

### Stiftelsen

Klubben ble stiftet i 2000 og startet en ny epoke for håndballen på Haugalandet. Etter lengre tids overlegninger og diskusjoner, gikk håndballavdelingene til *Avaldsnes Idrettslag*, *Idrettslaget Rival* og *Åkra Idrettslag* sammen om å danne en overbygningsklubb for seniorhåndball for herrer på Haugalandet. Sammen dannet de *Haugaland Håndballklubb*. I etterkant har også *Sportsklubben Nord* deltatt i samarbeidet.

### 2000-05

Rune Erland ble ansatt som trener i debutsesongen, og han fikk ei talentfull gruppe ungdommer å jobbe med. Klubben hadde etablert seg i toppen på 1. divisjon, men det siste lille som skulle til for å rykke opp i den gjeveste divisjonen manglet. Etter fire sesonger med Erland tok Geirmund Lunde over som trener i 2005. Etter en forholdsvis fin sesong ble resultatet at HHK enda en gang feilet i opprykksplanene.

### 2005-10

I en ny sesong med Geirmund Lunde våget klubben fortsatt å stå på hovedmålet: Opprykk til eliten. Nyervervelser og etablerte spillere gjorde sitt til at klubben stadig var optimistiske. Sesongen 2005/06 ble en milepæl for hele Haugalandet. Det ble et fyrverkeri av en sesong og interessen rundt håndballen ble bare større og større. Opprykket ble sikret 4 runder før slutt med borteseier mot Nærbø 34-28. Omkring 200 elleville haugalendinger hadde tatt turen til Jæren for å se at HHK sikret opprykket. For første gang i historien spilte et lag fra Haugalandet i eliteserien i håndball for herrer. Etter fire sesonger i eliteserien måtte HHK i 2010 ta veien ned i 1. divisjon, og Krister Lindgren ble hovedtrener for laget.

### 2010-

2010/11-sesongen ble spilt i 1. divisjon med Mika Nurmi som hovedtrener.

Meritter
--------

**Cupfinale 2006 – sølv**

Tidligere kjente spillere
-------------------------

* Vladimir Osmajić
* Milorad "Miki" Despotović
* Aleksandar Međedović

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
***The Wraith of Haddon Towers*** er en amerikansk stumfilm fra 1916.

Handling
--------

Phillip Drummond blir tilkalt fra Amerika til England, for å møte sin døende onkel: baronen Drummond. Når han ankommer slottet der baronen bor, får Phillip vite at han har en for lengst død stamfar - også kalt Phillip Drummond - hvis drap ett århundre tidligere fremdeles er et mysterium. I et rom på slottet som alltid holdes låst, møter Philip den kvinnelige ånden (spilt av Constance Crawley) til sin døde forfars tidligere elskerinne.

Phillips interesse for det paranormale får ham til å oppsøke tilholdsstedene til dette spøkelset, hvor han oppdager at han selv faktisk er reinkarnasjonen etter den tidligere baron Phillip Drummond. Hans kone kommer deretter på besøk fra Amerika, akkurat i tide til å finne Phillips kropp fremdeles varm etter at ånden hans har dratt for å være sammen med spøkelset i tårnet ved slottet.

Rolleliste
----------

* Constance Crawley
* Arthur Maude
* Beatrice Van
* Leslie Reed

Referanser
----------

1. ↑  THE WRAITH OF HADDON TOWERS

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Wraith of Haddon Towers* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
Eulervinkler som representerer rotasjoner rundt *z*, *N* og *z'*-aksen. Det opprinnelige *xyz*-systemet vises i blått, og det roterte x'y'z'-systemet vises i rødt.
**Eulervinkler** er tre vinkler som ble innført av Leonhard Euler for å beskrive en stivt legeme sin orientering. For å beskrive en slik orientering i det 3-dimensionale euklidiske rommet kreves tre parametre. De kan angis på flere måte, og eulervinklar er et av dem. Eulervinklar brukes også for å beskrive orienteringen av en referanseramme (et koordinatsystem) relativt en annen. Vinklene betegnes oftest med de greske bokstavene alfa, beta, gamma (*α*, *β*, *γ*) eller phi, theta, psi (*φ*, *θ*, *ψ).*

Eulervinkler representerer en sekvens av tre elementære rotasjoner, det vil si rotasjoner rundt aksene i et koordinatsystem. For eksempel (se bildet)

1. En rotasjon rundt *z*-aksen med en vinkel *α*
2. En rotasjon rundt *N*-aksen (*x'*-aksen) med en vinkel *β*
3. En sist vri rundt *z'*-aksen med en vinkel *γ*

Disse rotasjonene er basert på en kjent standardorientering (høyre- eller venstreorientert koordinatsystem). I fysikk er den gitte standardorienteringen vanligvis representert av et ubevegelig (fast, globalt) koordinatsystem.

Enhver orientering kan oppnås ved en sekvens av tre elementære rotasjoner. Det roterte koordinatsystemet kan tenkes å være stivt festet til et stivt legeme. I dette tilfellet kalles det av og til et lokalt koordinatsystem.

Det er tolv mulige sekvenser av rotasjonsakser, delt inn i to grupper:

*Klassiske eulervinkler*:

**z-x-z, x-y-x, y-z-y, z-y-z, x-z-x, y-x-y**
*Tait-Bryan-vinkler*: 

**x-y-z, y-z-x, z-x-y, x-z-y, z-y-x, y-x-z**
Av og til kalles også Tait-Bryan-vinkler for eulervinkler, men da skilles de i så fall fra den første gruppen med definisjonen *klassiske* eulervinkler.

Ved hjelp av eulervinkler kan for eksempel en rotert vinkelhastighetsvektor (uttrykt i det legemfikserte systemet) skrives som

{\displaystyle \omega \_{x}'=\alpha \sin \beta \sin \gamma +\beta \cos \gamma }
{\displaystyle \omega \_{y}'=\alpha \sin \beta \cos \gamma -\beta \cos \gamma }
{\displaystyle \omega \_{z}'=\alpha \cos \beta +\gamma }

Referanser
----------

1. ↑  Novi Commentarii academiae scientiarum Petropolitanae 20, 1776, pp. 189–207 (E478) pdf
**Haugan & Lindgren** var en amerikansk privateid bank med hovedkvarter i Chicago, Illinois. Banken var operativ fra 8. desember 1879 og fram til 10. februar 1891 fra kvartalene ved No. 57 and No. 59 La Salle Street.

Banken var et partnerskap mellom nordmannen Helge Alexander Haugan, hans eldre bror Hauman G. Haugan og John R. Lindgren med svenske aner. Banken fokuserte på å betjene den relativt store befolkningen av skandinavisk bakgrunnen innenfor distriktet Chicago. Haugan & Lindgren ble en forgjenger til State Bank of Chicago. Helge Alexander Haugan var grunnlegger og ble president i den nye banken. I 1929 ble banken slått sammen med Foreman National Bank, som i 1931 ble overtatt av First Chicago Bank

Referanser
----------

1. ↑  Strand, A. E. (Algot E.), (ca 1905): *A History of the Norwegians of Illinois* (J. Anderson Publishing Co. Chicago)
2. ↑  Roth, Walter: «Chicago Jewish History» Arkivert 3. desember 2008 hos Wayback Machine. (PDF)

Litteratur
----------

* Henschen, Henry S. (1905): *A History of The State Bank Of Chicago From 1879 To 1904* (Kessinger Publishing, LLC. Chicago. sidene 15-20.)
* Currey, J. Seymour (1912): *Chicago, its history and its builders, A century of marvelous growth* (S. J. Clark Publishing Company. Chicago. Sidene 340-342.)
* Olson, Ernest W. (1908): *History of the Swedes of Illinois* (Engberg-Holmberg Publishing.Chicago)

Eksterne lenker
---------------

* «History of Norwegians of Illinois», historien til nordmenn i Illinois
**Haugarhallen** er en idrettshall i Haugesund som er byens tredje og største fotballhall med en kunstgressbane på 64 x 42 meter som gir hallen mulighet for helårs fotballaktivitet på Sakkestad.

Lørdag 29. desember 2007 ble hallen offisielt innviet av byens ordfører, Petter Steen jr. i regi av Haugars leder, Johannes Stavland. 

Etter innvielsen spilte et sammensatt guttelag mot et sammensatt jentelag. Kampen symboliserte Haugars aktiviteter for alle fotballinteresserte, ikke minst for jentene. Klubbens «store sønn», Christian Grindheim, tidligere landslagsspiller, stilte igjen i Haugar-drakt og sørget for 3 av 4 mål for sitt lag da de vant 4-1 i oppvisningskampen.

Haugar er den siste av byens tre fotballklubber som bygger egen treningshall. De to andre, Vard- og Djervhallen, ligger i tilknytning til Haugesund idrettspark med 4 kunstgressbaner og 3 grusbaner.

Hallen har også 4 garderober med dusjer, oppbevaringsrom, toaletter, kiosk, og teknisk rom.

Kilder
------

* haugalandet.net: Haugars nye storstue
***Pumping Iron*** er en amerikansk sportsrelatert dokumentarfilm fra 1977 regissert og produsert av George Butler og Robert Fiore. Filmen skildrer et kroppsbyggermiljø og deres forberedelser til kroppsbyggerkonkurransen Mr. Olympia. Filmens hovedfokus er på utøvere som Arnold Schwarzenegger, Lou Ferrigno og Franco Columbu. Schwarzenegger vant konkurransen. Dette var hans sjette seier i Mr. Olympia. Dokumentaren bidro til å gjøre ham kjent og samme år utgav han boka «The education of a bodybuilder» - en selvbiografisk oppskrift på hvordan en kropp pumpes opp til det ekstreme.

Om filmen
---------

Det har blitt antatt at Schwarzenegger hadde mentale styrkefordeler som han brukte for å bryte ned sine konkurrenter mentalt under konkurransen. I dokumentarfilmen finnes flere eksempler på Schwarzeneggers «nådeløse framferd» - et av de grelleste er sekvensene der han regelrett psyker ut giganten Lou Ferrigno under Mr. Olympia-konkurransen i Pretoria i Sør-Afrika. Han antyder for eksempel at Ferrigno har bommet på formkurven. Ferrigno ble sittende med munnen full av frokost, ute av stand til å komme opp med et svar, mens Schwarzenegger fortsetter med å fortelle om hvordan han allerede, dager før konkurransen, har ringt hjem til mora for å fortelle henne at han vant. Ifølge Schwarzenegger var denne hendelsen og flere andre dramatisert av aktørene selv i den hensikt å gjøre filmen mer interessant. Det var heller ikke tilfellet at Schwarzenegger uteble fra farens begravelse på grunn av at han skulle forberede seg til konkurranse.

Det meste av filmen ble innspilt på Gold's Gym i California. Deler av handlingen ble dramatisert av aktørene selv.

Dokumentaren antas å ha gjort kroppsbygging kjent. Før 1977 var denne aktiviteten mer subkultur-preget.

Filmen ble i 1978 tildelt en Kansas City Film Critics Circle Awards for beste dokumentar.

I rollene
---------

* Arnold Schwarzenegger
* Roger Callard
* Franco Columbu
* Lou Ferrigno
* Matty Ferrigno
* Victoria Ferrigno
* Mike Katz
* Serge Nubret
* Patrick Reynolds
* Robby Robinson

Referanser
----------

1. ↑  Dagbladet Magasinet - Makt og muskler (2003)
2. 1 2  Pump fiction (2008)
3. ↑
4. ↑  IMDb award

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Pumping Iron* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) *Pumping Iron* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) *Pumping Iron* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata

* (en) *Pumping Iron* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Pumping Iron* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Pumping Iron* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Pumping Iron* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *Pumping Iron* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *Pumping Iron* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

* (en) *Pumping Iron* på Metacritic Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
***The Caprices of Kitty*** er en amerikansk stumfilm fra 1915, regissert av Phillips Smalley.

Handling
--------

Katherine Bradley kjent som «Kit» er foreldreløs, og i tidlig alder blir hun plassert ved et fasjonabelt seminar for unge kvinner. Kit, ved hjelp av hennes ubegrensede penger og hennes personlighet, får ofte de andre kvinnene til å delta på enhvert opplegg hun finner på. Et årlig skuespill som arragneres av studentene opplever problemer fordi Kit etter planen skulle delta ved skuespillet, men hun har valgt å kjøre seg en tur med bilen sin i stedet for å delta på skuespillet.

Men samtidig som dette foregår kjører Kit alt raskt langs en landevei langt derfra, og havner i en trafikk-ulykke. Et dekk blir ødelagt. Senere kommer en kjekk ung mann, og tilbyr å hjelpe henne. Etter å ha blitt reddet går hun med på å møte mannen - som heter Gerald Cameron - neste ettermiddag. Men hun får snart en rekke problemer ved skolen, når hun kommer alt for sent tilbake om kvelden.

Skuespillere
------------

* Elsie Janis som Katherine Bradley
* Courtenay Foote som Gerald Cameron
* Herbert Standing som Kittys formynder
* Vera Lewis som Miss Smyth
* Martha Mattox som Miss Rawlins
* Myrtle Stedman som Elaine Vernon

Referanser
----------

1. ↑  ; besøksdato: 7. mai 2016.
2. ↑  THE CAPRICES OF KITTY

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Caprices of Kitty* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Caprices of Kitty* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) *The Caprices of Kitty* på American Film Institute Rediger på Wikidata
**Jonathan Evans**, baron Evans av Weardale, (født 1958) er tidligere generaldirektør i den britiske sikkerhetstjenesten MI5. Han tok over stillingen etter at hans forgjenger Eliza Manningham-Buller pensjonerte seg den 21. april 2007. I 2013 ble han etterfulgt av Andrew Parker.

Evans sluttet seg til den britiske sikkerhetstjenesten i 1980, og arbeidet opprinnelig med spionasje. Mot slutten av 1980-tallet begynte han med innenlandske tiltak mot terrorisme fra blant andre IRA. I 1999, etter at volden i Nord-Irland var sterkt redusert på grunn av Belfastavtalen, ble Evans forflyttet til den delen av MI5 som arbeider med internasjonal terrorisme. Der ble han ekspert på al-Qaida og andre grupperinger som bedrev islamsk terrorisme.

I 2005 ble Evans utnevnt til visegeneraldirektør før han ble forfremmet til å lede hele MI5 i 2007. I september 2010 uttalte Evans at Anwar al-Awlaki var Vestens fiende nummer en.

Det ble annonsert den 25. mars 2013 at Evans skulle trappe ned fra sin rolle som leder av MI5 i løpet av april 2013.

Evans ble utnevnt til kommandørridder (KCB) av Order of the Bath i 2013 for sine mangeårige tjenester for forsvar av Storbritannia. Han ble derved adlet og fikk rett til å føre tiltaleformen *sir* foran sitt navn. I desember 2014 ble han gjort til life peer med tittelen baron Evans av Weardale.

Referanser
----------

1. ↑   UK Parliament ID XEdq2a1M[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Who's Who[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   www.gov.uk[Hentet fra Wikidata]
4. ↑  BBC.co.uk – MI5 deputy to take over as head (Publisert 7. mars 2007, besøkt 1. april 2013)
5. ↑  BBC.co.uk – From the Cold War to al-Qaeda (Av Gordon Corera. Publisert 7. mars 2013, besøkt 1. april 2013)
6. ↑  Telegraph.co.uk – Anwar al Awlaki: the new Osama bin Laden? (Av Philip Johnston. Publisert 17. september 2010, besøkt 1. april 2013)
7. ↑  BBC.co.uk – MI5 chief Sir Jonathan Evans to step down next month (Av Gordon Corera. Publisert 25. mars 2013, besøkt 1. april 2013)
8. ↑  *The London Gazette*, nr. 61068, 8. desember 2014, s. 23622. Lest 28. desember 2014.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** BBC Things
 |
***The Capitol*** er en amerikansk stumfilm fra 1919, regissert av George Irving.

Handling
--------

Margaret Kennard tar med seg datteren Agnes og forlater ektemannen Eustace, til fordel for James Carroll. Etter å ha oppdaget at Carroll er en kjeltring, forlater Margaret ham også. Hun melder seg til tjeneste for Frelsesarmeen, og plasserer Agnes i et kloster.

Tjue år senere gifter Agnes seg med den unge kongress-medlemmet Blake, og Eustace arbeider som prest. Carroll er nå en lobbyist som forsøker å forhindre Blake fra å vedta et nytt lovforslag. Agnes gjør sitt beste for å hjelpe ektemannen sin, og ønsker å bevise at Carroll er en kriminell - men denne planen går ikke helt som planlagt.

Skuespillere
------------

* Leah Baird - Margaret Kennard / Agnes Blake
* Robert T. Haines - Eustace Kennard
* Alexander Gaden - James Carroll
* William B. Davidson - Blake
* Downing Clarke - Henry Garretson
* Ben Hendricks Sr. - James Lamar
* Donald MacBride - Jimmy Vincent
* Mildred Rhoads - Kennard

Referanser
----------

1. ↑  THE CAPITOL

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Capitol* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
I teorien om formelle språk beskriver pumpelemmaet for kontekstfrie språk en fundamental egenskap for kontekstfrie språk. Lemmaet er en generalisering av pumpelemmaet for regulære språk.

Det brukes ofte for å føre et motsigelsesbevis for at et språk ikke er kontekstfritt. Det kan ikke brukes til å bevise at et språk faktisk er kontekstfritt.

Formell definisjon
------------------

Hvis et språk L er kontekstfritt eksisterer det ei pumpelengde som er større enn én sånn at enhver streng s i språket som er lengde enn pumpelengda kan deles inn i følgende streng {\displaystyle s=uvwxy}. hvor u, v, w, x og y er substrenger. Videre må følgende krav være oppfylt for at det skal være et kontekstfritt språk

1. |*vwx*| ≤ *p*,
2. |*vx*| ≥ 1, og
3. *uvnwxny* er i *L* for enhver *n* ≥ 0.

Uformell forklaring av definisjonen
-----------------------------------

Hvis vi[*hvem?*] følger den formelle definisjonen sies det at v og x gjentas et vilkårlig antall ganger i strengen og utgjør pumpingen av strengen. Alle kontekstfrie språk har denne egenskapen, hvis ikke er det ikke et kontekstfritt språk. Endelige språk oppfyller pumpelemmaet ved å la pumpelengda være den maksimale strenglengda i språket pluss én. Pluss én følger fra prinsippet om at det skal kunne pumpes, dvs. at det er en substreng som skal kunne repetere et vilkårlig antall ganger.

Litteratur
----------

* Michael Sipser (1997). *Introduction to the Theory of Computation*. PWS Publishing. ISBN 0-534-94728-X.  Seksjon 1.4: Nonregular Languages, ss. 77–83. Seksjon 2.3: Non-context-free Languages, ss. 115–119..
***The Case of Becky*** er en amerikansk stumfilm fra 1921, regissert av Chester M. Franklin.

Handling
--------

Den omreisende tryllekunstneren Balzamo ankommer en by hvor Dr. Emerson og hans attraktive yngre kone bor. Balzamo Mrs. Emerson setter Balzamo under en hypnotisk trylleformel, og tar henne med seg på sine reiser. Mange år senere, når hun ligger for døden, advarer Mrs. Emerson datteren Dorothy om å flykte fra den onde Balzamo. Dorothy flykter til en liten by, hvor hun flytter inn hos fru Arnold og sønnen John.

Men kort tid etter at hun og John blir forlovet, begynner Dorothy plutselig å oppføre seg veldig merkelig, forandrer personlighet, og endrer til og med navnet sitt. Hun blir ført til et sanatorium ledet av en spesialist i nervesykdommer, som viser seg å være ingen ringere enn Dr. Emerson - mannen hvis kone var Dorothys mor. Det oppstår snart komplikasjoner.

Skuespillere
------------

* Constance Binney som Dorothy Stone
* Glenn Hunter som John Arnold
* Frank McCormack som Dr. Emerson
* Montagu Love som Balzamo
* Margaret Seddon som Mrs. Emerson
* Jane Jennings som Mrs. Arnold

Referanser
----------

1. ↑  The Case of Becky
2. ↑  THE CASE OF BECKY

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Case of Becky* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Case of Becky* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) *The Case of Becky* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *The Case of Becky* på Silent Era Rediger på Wikidata
**Sørflata** er en blindvei på Saupstad sør for Trondheim sentrum. Den har tilførsel fra Saupstadringen i sør og ender blindt i en snuplass rundt 100 meter mot nord. Veien har ingen adresser, men fungerte likevel som eneste adkomstveg til gamle Saupstad skole (1977–2018) til tross for at denne skolen hadde gateadresse Saupstadringen. 

Sørflata blir også adkomstveg for den nye kombinerte storskolen med Huseby barneskole og Huseby ungdomsskole som bygges på samme sted og som ferdigstilles våren 2021. Rett øst for veien er det flere lavblokker tilhørende Midteggen borettslag, mens døveskolen A.C. Møller skole ligger rett sør på den andre siden av Saupstadringen.

Referanser
----------

1. ↑  Bygg.no – Trondheim kommune og HENT inngår intensjonsavtale om bygging av Huseby skoler (Publisert 3. desember 2018, besøkt 25. januar 2021)

Litteratur
----------

* Bratberg, Terje T. V. (2008). *Trondheim byleksikon*. Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 527. ISBN 978-82-573-1762-1.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Sentralt stedsnavnregister
 |
*For farfar med nesten samme navn, se Carl Adolph Dahl (1769–1819), eidsvollsmann, stortingsrepresentant og byskriver i Fredrikshald (Halden)*

**Carl Adolf Dahl** (født 31. august 1828, død 26. desember 1907) var stadsingeniør i Trondheim 1859–1899. Han var sønnesønn av eidsvollsmann og byskriver i Halden Carl Adolph Dahl og sønn av brigadeauditør Carl Theodor Dahl. 

Han var født i Idd i Østfold, men kom til Trondheim i 1859 og begynte i den nyopprettede stillingen som stadsingeniør (byingeniør) der. 

Han har særlig æren for mudringen og utbyggingen av Trondheim havn, men også for Gamle Bybro (1861), utbyggingen av Trondheims vann- og kloakkanlegg, veg- og brobygging, og elektrisitetsutbyggingen i byen. Dahl har også æren for at jernbanestasjonen, daværende endestasjon for Trondhjem–Størenbanen, ble flyttet fra Kalvskinnet til Brattøra med direkte tilgang til havna. Dette gjorde det også mulig med en felles stasjon med Meråkerbanen. 

I 1930 ble han hedret med en statue, utført av Stinius Fredriksen. Den har stått på ulike steder ved jernbanestasjonen i Trondheim. Stadsingeniør Dahls gate i Trondheim er oppkalt etter ham.

Referanser
----------

1. 1 2   Norsk biografisk leksikon, Norsk biografisk leksikon ID Carl\_Dahl, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Anders Kirkhusmo, red. (1972). *Trondheim i 1000 år : Historisk guide*. Trondheim: F. Bruns bokhandels forlag. s. 179–183.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Carl Adolf Dahl (1828–1907) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Wikistrinda **·** Historisk befolkningsregister
 |
**Brunlaug amt** *(Brunlaug Amt, Brunla amt)* var en kortlivet administrativ enhet (amt) i Norge opprettet ved amtsforordningen av 1662, og omfattet de tidligere Brunla og Tønsberg len, bestående av deler av dagens Vestfold og Buskerud.

Gotisk: {\displaystyle {\mathfrak {Brunlaug}}~{\mathfrak {}}~{\mathfrak {Amt}}~}

Etter suverenitetsakten i 1660 gikk Brunla len over til å bli Brunlaug amt, opprettet i 1662 som underamt til Akershus stiftamt. Allerede den 29. september 1671 ble Brunlaug amt opphøyet til arvelig grevskap med navnet Laurvigen grevskap og tildelt kongens bror, grev Ulrik Frederik Gyldenløve.

Brunlaug amt omfattet også Numedal, som i 1680 ble overført til det nyopprettede Buskeruds amt.

Holger Vind, som var forløperen Brunla lens siste lensmann var amtets eneste amtmann.

Referanser
----------

1. ↑  Johnsen, Oscar Albert (1934). *Tønsbergs historie*. Oslo: Gyldendal. s. 16.
2. ↑  Rynning, Lorents (1870-1962) (1912). *Brunla len og lensmænd: særskilt om Henrik Krummedikes forleninger i Norge*. Kristiania: Grøndahl. s. 176.
*Baltimore Catechism* som motiv i et relieff på *Cathedral of Mary Our Queen* i Baltimore
***A Catechism of Christian Doctrine, Prepared and Enjoined by Order of the Third Council of Baltimore***, eller ***Baltimore Catechism***, er den offisielle nasjonale katekisme for barn i USA. Den var den første slike katekisme skrevet for katolikker i Nord-Amerika, og var standardtekst på katolske skoler fra 1885 til sent på 1960-tallet.

I pakt med et personlig copyright tatt ut av biskop John Lancaster Spalding, utkom det varierende utgaver med fotnoter eller andre modifikasjoner. Selv om den approberte tekst måtte være intakt, kunne utgivere legge til for eksempel kart, ordforklaringer eller definisjoner, og disse fikk så sine egen copyright. *Baltimore-katekismen* forble i bruk i nesten alle katolske skoler frem til mange av dem gikk bort fra katekismebasert undervisning, men den brukes fortsatt i noen skoler.

Etter lange forarbeider utkom standardutgaven, utarbeidet av fader Januarius De Concilio, den 6. april 1885. Denne inneholdt 421 spørsmål. Senere strøk biskop John Lancaster Spalding mange av spørsmålene, uvisst hvorfor eller ut fra hvilke kriterier, og la til noen, og det utkom en forkortet utgave med 208 spørsmål.

På 1900-tallet utkom det en del reviderte utgaver.

Referanser
----------

1. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 9. september 2014. Besøkt 30. november 2016.
2. ↑  Sloyan, Gerard (1963). *Modern Catechetics: Message and Method in Religious Formation*. New York: Macmillan.
3. ↑  Sharp, John K. (1929). «How the Baltimore Catechism Originated». *The Ecclesiastical Review*. 81 (6): 573–586.
4. ↑  Sloyan, Gerard (1963). *Modern Catechetics: Message and Mehod in Religious Formation*. New York: Macmillan. s. 89.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Baltimore Catechism No. 1*, gratis tilgjengelig i Prosjekt Gutenberg. An abridged edition for younger students.
* (en) *Baltimore Catechism No. 2*, gratis tilgjengelig i Prosjekt Gutenberg. The main edition.
* (en) *Baltimore Catechism No. 3*, gratis tilgjengelig i Prosjekt Gutenberg. An expanded edition for older students.
* (en) *Baltimore Catechism No. 4*, gratis tilgjengelig i Prosjekt Gutenberg. An annotated edition for teachers.

Trent Catechism of the Council of Trent

* CCC Catechism of the Catholic Church
* US Adult United States Catholic Catechism for Adults
Reservesoldater fra 1848 på marsj, da almen verneplikt ikke ble innført før på høsten samme år, så er nok dette bondesoldater. Almen verneplikt var et av de sentrale krav fra «Bondevennernes Selskab». Oljemaleri av N.F. Habbe, fra portrettsamlingen på Frederiksborg slott
**Bondevennernes Selskab** ble stiftet den 5. mai 1846 av de to stænderdeputerte Johan Christian Drewsen og Balthasar Christensen, på oppfordring av skolelærer Asmund Christian Gleerup som var formann for Holbæk Amts Landkommunalforening. Foreningens formål skulle være å «erhverve omfattende og nøjagtige Oplysninger» om forholdene på landet og å «virke for Bondestandens Emancipation og ligeborgerlige Ret med de andre Samfundsklasser». Foruten de tre nevnte ble også Orla Lehmann og Anton Frederik Tscherning medlemmer av foreningens ledelse, og Tscherning var inntil 1848 dens formann.

I selskapets program nevnes en bedre folkeopplysning, alminnelig verneplikt (på denne tiden var det kun bøndene som var vernepliktige i Danmark), næringsfrihet, forbedring av husmenns kår og festernes overgang til selveie som de viktigste punkter. Foreningen var delt i distriktsavdelinger med særlige formenn, under hvilke det igjen var sogneformenn. Ledelsen var for de første tre år valgt av foreningens stiftere.

Bondevennernes Selskab ble opprettet som et uttrykk for den bevegelse som «Bondecirkulæret» av 8. november 1845 hadde vakt blant bøndene, og det vant snart betydelig utbredelse og innflytelse. Allerede midt i 1847 hadde det over 5 500 medlemmer, og senere steg dette tall til over 10 000. For valgene til den grunnlovgivende riksforsamling ble foreningen av stor betydning, og den gjorde sitt til, at Junigrunnloven fikk en så demokratisk karakter.

Også for de landbruksreformer, som ble vedtatt av den første ordinære Riksdag, var foreningen virksom, og den ga ved valgene 1849 og på 1850-tallet det bondevennlige parti den faste organisasjon, som sikret det stor innflytelse på riksdagen. Blant dets ledende menn på 1850-tallet må foruten Balthasar Christensen og Tscherning især nevnes J.A. Hansen og C.C. Alberti. Under forfatningskampene ble foreningens innflytelse svekket, og fra midten av 1850-tallet var den i sterk tilbakegang. Den fortsatte imidlertid å virke inntil langt ut på 1860-tallet og ble aldri formelt nedlagt.

Eksterne lenker
---------------

* Nettstedet danmarkshistorien.dk om Bondevennernes Selskab (dansk)

Portal: Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi
 |
**Brunkeberg** er et tettsted i Kviteseid kommune i Telemark fylke. E134 som går fra Drammen til Haugesund går gjennom bygda. I Brunkeberg starter også Telemarksvegen, riksvei 41, som går fra Brunkeberg til Kristiansand. Det meste av handelsvirksomhet i Brunkeberg er i dag lagt ned. tidligere var det kafe i Brunkeberg, den hadde den første TV-en i kommunen. I dag finner man kun en brukthandel igjen.

Norges første lærerskole lå på Kosi i Brunkeberg. Her gikk blant andre Aasmund Olavsson Vinje. I dag er skolebygget flytta fra grunnmuren og blir brukt som privat hytte. Brunkeberg kirke er ei hvit korskirke fra 1790. Den ligger rett ved riksvei 41. Andre ting man finner i Brunkeberg er Sterke-Nils' fødested og Olavskjelda ved Vigdesjå.

Brunkeberg oppvekstsenter er en viktig nerve Brunkeberg. Det er barnehage og skole fra 1.-4. klasse. Der går elever fra grendene Brunkeberg, Morgedal, Ordal og Åsgrend. I dag har Brunkeberg et moderne avfallsanlegg, Renovest litt utenfor sentrum. Nær Renovest finner man Scania, en bedrift som driver med salg og reparasjon av lastebiler og busser.

Referanser
----------

1. ↑  «Hjem». *Scania Norge* **(norsk)**. Besøkt 18. oktober 2022.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Carl Heinrich Goßler** (født 17. april 1885, død 9. september 1914) var en tysk roer som deltok i OL 1900 i Paris.

Goßler ble olympisk mester i roing under OL 1900 i Paris. Han var styrmann på den tyske båten som vant klassen firer med styrmann. Roerne var Gustav Ludwig Goßler, Oscar Goßler, Walther Katzenstein og Waldemar Tietgens. Mannskapet representerte *Germania R.C. Hamburg*.

Det ble gjennomført to finaler med firer med styrmann og begge er av IOC erklært som olympiske finaler der utøverne i begge finalerne er oppført som medaljører. I den første finalen ble medaljene fordelt slik, Frankrike – gull og sølv Tyskland fikk bronse. I den andre finalen; Tyskland gull og bronse og Nederland fikk sølv.

OL-medaljer
-----------

* 1900 Frankrikes flagg Paris - Gull **Gull** i roing, firer med styrmann Keiserriket Tysklands flagg Tyskland

Referanser
----------

1. 1 2   sports-reference.com, «Carl Heinrich Goßler», Sports-Reference.com olympisk utøver-ID go/carl-heinrich-gossler-1, besøkt 31. januar 2020[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Carl-Alfred Goßler – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Carl-Alfred Goßler – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Carl-Alfred Goßler – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Carl-Alfred Goßler – FISA Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Odd Henrik Vanebo** (født 4. august 1944 i Sprova, Nord-Trøndelag) vokste opp på Malm. 

Han arbeidet som journalist i *Arbeidets Rett* og *Arbeider-Avisa* 1966, journalist og redaktør siden 1969 i *Lofotposten*, *Harstad Tidende* og *VG*. I 1978 var han sjefredaktør i Bjarne H. Reenskaug Forlagsaksjeselskap, fra 1985 kalt Schibsted Fagpresse. 

I 1987 overtok han forlaget fra Schibsted, som skiftet navn til Vanebo Fagpresse AS. Forlaget holder hus på Grøset herregård i Grue, og utviklet seg til et av landets ledende tidsskriftforlag i B2B-segmentet. I 1999 fikk selskaet nytt navn i forbindelse med generasjonsskifte, da sønnen Nils Johannes Vanebo overtok aksjemajoriteten, og selskapet ble hetende Ask Media AS. 

Odd H. Vanebo er også fagbokforfatter og har gitt ut et 20-talls titler som spenner over biografier om fotballspilleren Odd Iversen, misjonæren Asbjørg Fiske, multiartisten Mikal Høyem og gründeren Elias Grande, til større verk om de største chefs og elgjakt. 

I år (2015) ga han ut biografien om Sigmund Haldås: *Stjerneoriginal og -ornitolog.*

I 2004 donerte han en større samling kunstverk av Viktor Widegren til Verran kommune og etablerte Galleri Widegren i Malm samfunnshus. I 2008 fikk han Kongens fortjenstmedalje i gull, hovedsakelig for sitt kulturengasjement. Som pensjonist drev han et lite fagpresseforlag, Lodiz AS, som utga bladene FastFood og Møbel&Interiør og diverse fagbøker.

Referanser
----------

1. ↑   Det norske kongehuset, «Tildelinger av ordener og medaljer», besøkt 4. desember 2019[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Tildelinger av ordener og medaljer». Kongehuset. Besøkt 6. februar 2017.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** LCCN
 |
**Carl-Eduard von Bismarck** (født 16. februar 1961 i Zürich) er en tysk konservativ politiker (CDU) og overhode for slekten Bismarck.

Etter abitur (artium) på gymnasiet i Wentorf i 1982, avtjente Bismarck verneplikten som offiserskadett. Fra 1985 utdannet han seg i økonomiske fag, og arbeidet mellom 1989 og 1992 som assistent for ledelsen i firmaet Investor Treuhand i Düsseldorf. Siden 1993 leder han også «Fürstlich von Bismarck'schen Verwaltung» i Friedrichsruh.

Han er sønn av fyrst Ferdinand von Bismarck og den belgiske grevinne Elisabeth Lippens. Han er tippoldebarn av statsmannen Otto von Bismarck og er Bismarck-familiens styrerepresentant i den statlige tyske Otto-von-Bismarck-Stiftung i Friedrichsruh.

Bismarck ble i 1995 medlem av CDU og var viseformann for CDU-laget i kretsen hertugdømmet Lauenburg. Han var fra 25. april 2005 medlem av det tyske parlamentet, Forbundsdagen, etter at han rykket opp da Peter Harry Carstensen nedla sitt mandat for å bli statsminister i Schleswig-Holstein.

Referanser
----------

1. ↑   Grunnleggende data om medlemmene av Forbundsdagen, katalogkode 11003723, besøkt 13. april 2018[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   The Peerage[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Carl-Eduard von Bismarck – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Carl-Eduard von Bismarck på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
* (de) Carl-Eduard von Bismarck hos Forbundsdagen Rediger på Wikidata

* (en) Carl-Eduard von Bismarck hos The Peerage Rediger på Wikidata
**Erling Østerberg** (født 1901 i Beitstad, død 1981 i Trondheim) var en norsk jurist og politiembetsmann. Han arbeidet i politiet i Trondheim i mer enn 40 år, de siste 26 som politimester. Under den annen verdenskrig stod han i første rekke i motstanden mot Nasjonal Samlings forsøk på å nazifisere politikorpset i byen.

Østerbergs foreldre var stasjonsmester Aksel William Jakobsen Østerberg (1876–1954) og jordmor Petra Sofie Kristoffersdatter Tessem (1877–1965). Han giftet seg i 1932 med Jørgine Sofie Kleven (6. november 1906–28. desember 1958), datter av kjøpmann Karl Kleven (1865–1923) og Serine Olsen (1874–1957). Erling Østerberg er far til filosofen Dag Østerberg.

Østerberg stammet fra et bondemiljø i Beitstad i Nord-Trøndelag og var gift inn i det gryende borgerskapet på Steinkjer. Etter examen artium 1921 studerte han jus ved universitetet i Kristiania/Oslo og ble cand.jur. 1925. Deretter var han dommerfullmektig på Steinkjer 1926–29 og sekretær i Justisdepartementet et halvt års tid. 1930 ble han politifullmektig i Trondheim og 1932 i Drøbak. 1933 vendte han tilbake til Trondheim, som politifullmektig ved Trondheim politikammer.

Østerberg var en markert politiembetsmann og ble snart en kjent mann i byen. Da den annen verdenskrig brøt ut september 1939, ble han også utnevnt til sivil luftvernsjef i byen. Da Norge ble okkupert av tyskerne 9. april 1940, var det seks embetsmenn og 110 tjenestemenn ved Trondheim politikammer. Disse ble utsatt for sterkt press for å få dem til å melde seg inn i Nasjonal Samling. NS fikk imidlertid problemer med å nazifisere korpset; bare én embetsmann og 10 tjenestemenn meldte seg inn. Østerberg var sentral i denne motstanden, og dette var hovedgrunnen til at han ble avsatt og arrestert i forbindelse med unntakstilstanden 1942. Han ble senere løslatt og forvist til morens hjembygd, Beitstad, hvor han arbeidet som gårdsarbeider til krigens slutt. Ved frigjøringen 1945 vendte Østerberg tilbake til Trondheim, hvor han samme år ble utnevnt til politimester. Han innehadde dette embetet til han ble pensjonert 1971.

Østerberg var høyt vurdert og en meget respektert mann både nasjonalt og lokalt. I Trondheim ble han selve innbegrepet av en korrekt og samfunnsengasjert politimester. Han ble utnevnt til ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden 1964 og var kommandør av den jugoslaviske Flaggorden.

Han leste mye, særlig historie, og han var en ivrig filatelist. Han oppsummerte sitt livssyn på følgende måte: «Det ville bli lettere å leve, hvis alle tok seg selv litt mindre høytidelig».

Bibliografi
-----------

* Politiembetsmennenes Landsforening 1908–1958. En beretning, 1958.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4   Store norske leksikon, Store norske leksikon-ID Erling\_Østerberg[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Folketelling 1910 for 1601 Trondheim kjøpstad Arkivert 13. april 2015 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Wikistrinda **·** Prabook **·** Historisk befolkningsregister **·** Fangeregisteret

 |
**Guadarramatunnelen** er en jernbanetunnel gjennom Sierra de Gudarrama på linjen mellom Madrid og Valladolid i Spania. Tunnelen er 28,4 kilometer lang. Dette er den lengste jernbanetunnelen i Spania, og for tiden (2019) den sjette lengste i verden (lokale T-baner unntatt).

Den sørlige tunnelinngangen ligger 998 meter over havet nær Soto del Real, 50 kilometer nord for Madrid. Tunnelen stiger til 1200 moh på det høyeste punktet, og faller til 1114 moh ved utløpet sørøst for Segovia. Den høyeste overdekningen er på 994 meter, under fjellet Peñalara.

Anleggsarbeidet ble påbegynt i 2002, og tunnelen ble åpnet den 22.desember 2007. Den består av to separate løp, med tverrslagsforbindelser for hver 250 meter. Disse kan brukes for evakuering i nødsituasjoner.

Referanser
----------

1. ↑  «Spain's high speed step change». *Today's railways Europe* (June): 32–43. 2008. ISSN 1354-2753.

Se også
-------

* Liste over verdens lengste jernbanetunneler

Eksterne lenker
---------------

* OpenStreetMap
**Klorat**-ionet
Struktur og bindinger i et klorat-ion
**Klorat-ionet** har den kjemiske formelen ClO3-. Klorat-ionet har en pyramideformet struktur. Klorat blir også brukt som fellesbetegnelse for kjemiske forbindelser som inneholder ett eller flere klorat-ioner, med klor i oksidasjonstilstanden +5. Klorater er salter

Framstilling
------------

Metallklorater kan bli framstilt ved å tilsette klorgass til varme metallhydroksider, f.eks. kan kaliumklorat (KClO3) bli tilvirket slik:

3Cl2 + 6KOH → 5KCl + KClO3 + 3H2O
I industriell skala blir natriumklorat ({\displaystyle {\ce {NaClO3}}}) framstilt med basis i natriumklorid ({\displaystyle {\ce {NaCl}}} ) ved elektrolyse av en mettet vannoppløsning med natriumklorid som holder en temperatur på 40-60°C. En mere utførlig beskrivelse av produksjonsprosessen er forklart på siden for natriumklorat.

Egenskaper
----------

Klorater er meget kraftige oksidasjonsmidler og må holdes adskilt fra organiske stoffer og lett oksiderbare stoffer. Enkelte klorater kan uten forvarsel eksplodere i kontakt med slike stoffer, spesielt med svovel og sulfider.

Bruksområder
------------

Klorater ble tidligere benyttet i utstrakt grad i pyroteknikk, sprengstoff, fyrverkeri og fyrstikker. Bruken på disse områdene har imidlertid avtatt i senere tid på grunn av kloratenes ustabilitet, spesielt i blandinger med svovel og sulfider. I de fleste pyrotekniske innretningene er kloratene erstattet av perklorater ({\displaystyle {\ce {ClO4}}}). Klorater blir også benyttet i ugressmidler og som blekemiddel i treforedlingsindustrien.

Noen kjente kloratforbindelser
------------------------------

* Ammoniumklorat (NH4ClO3)
* Bariumklorat (Ba(ClO3)2)
* Kaliumklorat (KaClO3)
* Kalsiumklorat (Ca(ClO3)2)
* Magnesiumklorat (Mg(ClO3)2)
* Natriumklorat (NaClO3)
* Sinkklorat (Zn(ClO3)2)
* Sølvklorat (AgClO3)

*Se også: Klorsyre*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data)
 |
Molekylmodell
**Klorpromazin** (markedsført som **Largactil**, **Thorazine**, **Megaphen** eller **Hibanil**, alt etter land) er et legemiddel innen gruppen neuroleptika, det vil si et legemiddel som demper psykotiske symptomer ved for eksempel schizofreni. Klorpromazins lindrende virkning på psykoser ble oppdaget i 1950-årene, og var det første legemiddelet som var identifisert for å ha slike egenskaper.

Preparatet forsterker effekten av analgetikum.

Klorpromazin har den kjemiske formel C17H19ClN2S.

Klorpromazin ble registrert i 1955. Det offisielle oppdagelsesår bruker å oppgis til 1952. I slutten av 1940- og begynnelsen av 1950-tallet var andre fentiaziner - fremst Lergigan - blitt begynt å bli tatt i bruk som beroligende og antiallergiske medisiner.

Klorpromazin var i salg i Norge under navnen Largactil frem til 2007 hvor det ble avregistrert. Det er fortsatt tilgjengelig på spesiell søknad (registeringsfritak).

Referanser
----------

1. ↑  *The Creation of Psychopharmacology*. Harvard University Press. 2004. s. 37–73. ISBN 978-0-674-01599-9.
2. ↑  Yuhas, Daisy. «Throughout History, Defining Schizophrenia Remains A Challenge (Timeline)». Scientific American Mind (March 2013). Besøkt 2. mars 2013.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store medisinske leksikon **·** Encyclopædia Britannica
 |
***Lightiella floridana*** er en art av krepsdyr, som lever på bunnen i havet. Dette er en art i slekten *Lightiana*, som inngår i familien Hutchinsoniellidae i den høyere gruppen av Cephalocarida. Dette er alle anatomisk arkaiske krepsdyr.

Cephalocarida-artene har en langstrakt, 2–4 mm lang leddet kropp med stort hode. Hovedkroppen (thorax) består av 10 ledd. I likhet med andre krepsdyr har de grenete bein, bare de første antennene er enkelt-leddede. Andre antennepar er plassert bak hodet også hos voksne Cephalocarida (ikke bare hos larvene), og dette er enestående blant krepsdyr og bestemmer denne gruppen som distinkt fra andre krepsdyr.

Referanser
----------

1. ↑  Robert D. Barnes, *Invertebrate Zoology*, Holt-Saunders International 1982, side 672. ISBN978-0-03-056747-6.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Lightiella floridana* – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen Rediger på Wikidata

* (en) *Lightiella floridana* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Lightiella floridana* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Lightiella floridana* hos ITIS Rediger på Wikidata

* *Lightiella floridana* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**Odd Christian Gøthe** (født 30. desember 1919, død 23. september 2002) var en norsk sosialøkonom og embetsmann.

Han tok sosialøkonomisk embetseksamen ved Universitetet i Oslo i 1946, og ble straks etter ansatt som leder for LOs økonomiske kontor. I 1952 ble Gøthe statssekretær i Finansdepartementet i regjeringen til Oscar Torp, en stilling han hadde til 1955. Under den påfølgende Gerhardsen-regjeringen var han statssekretær i Industridepartementet fra 1955 til 1958.

Gøthe gikk fra sin stilling i politisk ledelse direkte over i stilling som embetsmann, da han i 1958 ble ekspedisjonssjef i Industridepartementet – en stilling han hadde til 1975. han var deretter forhandlingsdirektør i Industridepartementet 1975–1986.

Bibliografi
-----------

* Odd Gøthe: *Ærlig talt!*, Oslo 1988.

Referanser
----------

1. ↑   Merkedager : fødselsdager, stiftelsesdatoer, begivenheter, urn.nb.no[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Norsk biografisk leksikon, oppført som Odd Christian Gøthe, Norsk biografisk leksikon ID Odd\_Chr\_G%C3%B8the, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (no) Odd Gøthe hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Prabook **·** VIAF **·** LCCN
 |
Klosterkirken  Foto: Lienhard Schulz **Klosteret Lehnin** (tysk: Kloster Lehnin) i kommunen med samme navn sørvest for Potsdam i den tyske delstaten Brandenburg, er et tidligere cistenciensterkloster. Klosteret ble grunnlagt 1180 av Otto I av Brandenburg og etter reformasjonen sekularisert i 1542. Fra 1911 finnes her Luise-Henrietten-Stift. Klosteret ligger midt på høysletten Zauche i et område med skog og sjøer, ca 700 meter fra Klostersee.

Klosteret spilte en viktig rolle i høymiddelalderen ved oppbygningen av Markgrevskapet Brandenburg, under de første markgrevene fra Huset Askanien. Kirken regnes blant de viktigste romansk-gotiske teglsteinsbygg i Brandenburg. Dagens Stift Lehnin regnes som et utstillingsvindu for den evangeliske kirke, med sine diakoniinstitusjoner.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Kloster Lehnin – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Kloster Lehnin (Luise-Henrietten-Stift)
* Gemeinde, Klosterkirche Lehnin
* Klosteret på landkretsens internettside[*død lenke*]

Portal: Tyskland

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** GeoNames
 |
**Kloppa naturreservat** i Bærum kommune ble opprettet 20. desember 2019.

Kloppa ligger rett øst for Engervannet i et område i Osloregionen med svært stort press på arealene. Det utgjør en nordvestvendt liside og åsrygg sør for Øverlandselva, omkranset av boligområder. Berggrunnen i området består av kalkstein, leirstein og sandstein. Kollepartiet i syd er småkupert med en rekke kalkberg og små forsenkninger med friskere og dypere jord. Nordover er en relativt bratt skrent, før terrenget flater ut. Lenger nord heller terrenget ytterligere ned mot elva.

Formålet med naturreservatet er å bevare et skogområde som representerer en bestemt type natur og har særlig betydning for biologisk mangfold ved at det inneholder kalk- og lågurtfuruskog, samt kalkrik alm-lind-hasselskog, med godt potensial for forekomst av mange truede og sjeldne arter knyttet til slike skogmiljø. Området utgjør en viktig fugle- og viltbiotop.

Referanser
----------

1. ↑  (no) Kloppa naturreservat i Miljødirektoratets nettsted Naturbase

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Naturbase
 |