recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Vagantviser** er dikt og sanger som ble dikta av middelalderens omstreifende vaganter, det vil si studenter som vandra mellom de ulike europeiske universitetene. Det var særlig på tyskspråklig område at vagantvisene hadde sin blomstringstid på 1100- og 1200-tallet. I stil og stemning spenner de fra det høystemt poetiske til burleske og folkelige tekster. Piker, vin og terningspill er gjennomgangsmotiver i vagantdiktninga.

De fleste bevarte tekstene er på latin, men det er også bevart mange tekster på folkespråket. De fleste tekstene har ukjent forfatter. Det store navnet i vagantdiktninga er Arkipoeta («erkepoeten»), som en kjenner ti dikt av. Bak pseudonymet skjuler det seg en person som har studert i blant annet Pavia og Salerno, og som i en periode har oppholdt seg i nærheten av Fredrik Barbarossas hoff.

Den største enkeltsamlinga av vagantviser er *Carmina Burana*, som er blitt vidt kjent etter at Carl Orff satte musikk til noen av tekstene. 

Vagantviser nådde også norsk område i middelalderen. Under utgravningene på Bryggen i Bergen ble det funnet en runepinne med bruddstykker av to latinske vagantstrofer. Den ene lyder slik i Sigmund Skards gjendiktning: «Ei har fanga hjarta mitt / der i draum eg vankar / leikar i mi lengting blidt / fyller mine tankar / Sola stig i veldet sitt / heitt mitt hjarta bankar.»

Se også
-------

* Trubadur
* Minnesang
* Folkeviser

Portal: Litteratur
**Etiologi** (av gresk *aitia*, «årsak») er læren om årsaker. Begrepet brukes i filosofi, folkloristikk, fysikk, psykologi og biologi. I etiologien studerer man hvorfor fenomener oppstår og årsakene til at de utvikler seg som de gjør.

I medisin er etiologi studiet av årsakene til ulike sykdommer.

Innenfor folkloristikk og mytologi er etiologiske eventyr mytisk-legendariske forklaringer på hvordan ting har oppstått, eller hvorfor ting er som de er (eksempel: hvorfor bjørnen er stubb-rumpet).

Etymologisk er begrepet er avledet fra greske αἰτιολογία, *aitiologia*, «gi en årsak for» (αἰτία, *aitia*, «årsak»; og -λογία, *-logia*).

Referanser
----------

1. ↑  «Ordforklaringer» Arkivert 22. november 2015 hos Wayback Machine. *Universitetssykehuset Nord-Norge*
2. ↑  «Aetiology» i: *Oxford English Dictionary*, 2. utg. Oxford University Press. 2002. ISBN 0-19-521942-2.
3. ↑  «etiology (n.)», *Online Etymology Dictionary*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** LCCN **·** NKC
 |
***Vagant*** er et tidsskrift for litteratur og kritikk, grunnlagt i 1988. Tidsskriftet har base i Bergen og Berlin, og er primært rettet mot et norsk publikum, men trykker tekster på alle de skandinaviske språkene. 

*Vagant* har siden begynnelsen vært et unglitterært tidsskrift med stadig nye redaksjonssammensetninger. Redaksjonen består av både forfattere og litteraturvitere. Tradisjonelt har redaksjonen hatt en flat struktur. I 2007 ansatte man tidsskriftets første ansvarlige redaktør, Audun Lindholm. 

I 2009 opprettet *Vagant* internettsatsingen «Vagant Europa», med det formål å oversette artikler fra europeisk litterær og kulturell debatt.

Historikk
---------

De første årene var *Vagant* et uavhengig tidsskrift, med base i Oslo. I 1999 ble det opprettet en parallell redaksjon i Bergen, som lagde ett nummer i året. I 2002 kom Oslo-redaksjonens siste nummer, og deretter hadde tidsskriftet base i Bergen de neste ti årene. Hovedkontoret ble flyttet til Berlin i 2013.

Fra 1996 til 2005 mottok tidsskriftet økonomisk støtte fra forlaget Aschehoug. I 2005 sa Aschehoug opp sponsoravtalen med tidsskriftet, og redaksjonen inngikk en ny avtale med det daværende forlaget N. W. Damm & Søn. Mellom 2005 og 2016 ble tidsskriftet utgitt av Cappelen Damm. Fra og med januar 2017 er eierskapet overdratt til redaksjonen.

Tidsskriftet har fått navn etter de såkalte vagantene, det vil si omstreifende studenter som fremførte dikt og sanger på latin, mot kost og losji på vertshus rundt om i Europa i middelalderen.

I 2013 ble tidsskriftet kåret til Årets tidsskrift av Norsk Tidsskriftforening og tidsskriftet fikk Språkprisen i 2014.

Noen tidligere medlemmer av redaksjonen
---------------------------------------

Gunnar Rebnord Totland, Alf van der Hagen, Tone Hødnebø, Johann Grip, Pedro Carmona-Alvarez, Pål Norheim, Arve Kleiva, Linn Ullmann, Anne Gjeitanger, Cecilie Schram Hoel, Henning Hagerup, Olaug Nilssen, Torunn Borge, Linde Hagerup, Espen Stueland, Tore Renberg, Karl Ove Knausgård, Nora Simonhjell, Susanne Christensen, Erlend O. Nødtvedt, Vigdis Ofte, John Ødemark, Knut Hoem.

Referanser
----------

1. ↑  *Erasmus i Berlin*, vagant.no, 27. februar 2013
2. ↑  ««Pornoforlag kvitter seg med usexy tidsskrift»». *morgenbladet.no*. Besøkt 9. desember 2016.
3. ↑  tidsskriftforeningen.no *Vinnerne av Årets tidsskrift og Årets komet 2013*, Norsk Tidsskriftsforening Arkivert 17. august 2017 hos Wayback Machine.
4. ↑  «Språkprisen 2014 til tidsskriftet Vagant». *Språkrådet* **(norsk)**. Besøkt 9. desember 2016.

Eksterne lenker
---------------

* *Vagant*s hjemmeside
* Om *Vagant* i Tidsskriftforeningen[*død lenke*]
* Artikkel om Vagant Europa i *Morgenbladet*
* Anmeldelse av *Vagant*s årgang 2010 i *Morgenbladet*
* Anmeldelse av *Vagant*s årgang 2009 i det danske tidsskriftet *Standart*, # 2/juni 2010


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** VIAF **·** ISSN
 |
Animasjon av dusj
**Dusj** (fra engelsk *shower*) er et sjongleringsmønster for tre eller flere objekter. Disse kastes i samme retning i en sirkulær bevegelse, fra den ene handa til den andre, mens den andre handa sender dem horisontalt over til den første. Dusj er det mønsteret som typisk utføres av sjonglører i tegneserier og liknende, men i virkeligheten er kaskade et mye vanligere mønster.

Siteswap-notasjonen for dusj er (2*n*–1)1, hvor *n* står for antall objekter. Dette gir 31 for to objekter, 51 for tre objekter, 71 for fire objekter, og så videre.

En av fordelene med å lære seg dusj, er at det kan brukes som ett verktøy for å lære seg flere baller. For å presisere, siteswap n1 er en øvelse som kan nyttes for å lære n-ball sjonglering. For eksempel, 91 (5 baller) er en god øvelse for å lære seg 9-ball sjonglering. Dette er fordi 9-er kastet går i den samme høyden, omtrent samme buen og samme timingen som for 9 ball sjonglering.

Eksterne lenker
---------------

* Dusj hos Library of Juggling
*For skikk og bruk i selskapslivet (regler for omgangsformer), se* etikette
Etikett for Bjellands «Nansen Brand» sardinhermetikk 1896 med tegning av Fridtjof Nansen. Gamle etiketter fra norske hermetikkbokser, på norsk ofte kalt iddiser, er samleobjekter. Foto: Nasjonalbiblioteket 
En **etikett**, **tagg** eller **merkelapp** er en papir- eller pergamentlapp festet til varer eller varepakninger, med opplysninger om varens navn og innhold. De engelske ordene *label*, *tag* og *sticker* er tilsvarende begreper.

Vanlig betydning
----------------

Etiketten inneholder opplysninger til kunden om blant annet varebetegnelse, innhold, mengde, kvalitet, produsent (fabrikat) og pris. I selvbetjeningsbutikker er etiketter ofte plassert på hyllekantene eller diskene der varene er utstilt. Etiketten på varepakninger er ofte gitt et fagmessig utført design.

Andre betydninger
-----------------

Betegnelsen kan også brukes om merkelapper i overført betydning, for eksempel kjente varemerker, ofte plateselskap, eller generaliserende kallenavn og stigmatiserende gruppebetegnelser.

Etiketter kan være enkle, håndskrevne lapper, men også små, kunstferdig utførte reklameplakater trykt på egne etikett-trykkerier, for eksempel til bruk på flasker, tobakksesker og hermetikk.

Iddis
-----

*Iddis* er et dialektord for etikett, oppstått i Stavanger da hermetikkindustrien hadde sin høykonjunktur der, fra 1860 til 1960. Etikett ble uttalt *iddikett*, og så forkortet *iddis*.

Eksempler
---------

### Norske øletiketter

* Etiketter på ølflasker fra det norske Ringnes Bryggeri  Foto: 2006Etiketter på ølflasker fra det norske Ringnes Bryggeri  Foto: 2006
* Flasketiketter på øl fra Borg bryggeri  Foto: 2006Flasketiketter på øl fra Borg bryggeri  Foto: 2006
* Flasketiketter på øl fra Macks Ølbryggeri  Foto: 2006Flasketiketter på øl fra Macks Ølbryggeri  Foto: 2006

Se også
-------

* Label, platemerke
* Klistremerke
* Banderole, smal, påtrykt eller skrevet etikett
* Brevmerke
* Tag
* Strekkode
* Vaskelapp
* Emballasje

Referanser
----------

1. ↑  Reinstein, Univ. Trier, UB, Constanze Decker and Hagen. «Etiquette». *www.kruenitz1.uni-trier.de*. Besøkt 26. desember 2016.
2. ↑  Artikkel i *Store norske leksikon*
3. 1 2  «Korleis etikett blir iddis». Stavanger museum. «Stavanger har lang historie som hermetikkbyen. Sild og sardiner blei lagt på boks her, og etikettane var forseggjorte. Den dag i dag er det mange som samlar på iddisar - eit ord som kjem frå etikett, eller iddikett på stavangersk, forkorta iddis.»
4. ↑  «Om museet». Norsk hermetikkmuseum. Arkivert fra originalen 26. desember 2016. «Norsk hermetikkmuseum ble etablert i 1982 som et minne over hermetikknæringen som fra 1860 til 1960 var en stor og betydningsfull industri i Stavanger.»

Eksterne lenker
---------------

* «DigitaltMuseum: Søk: 'etikett'». DigitaltMuseum. Besøkt 21. mai 2012.

* (en) Labels – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL **·** NKC
 |
**Pen y Fan** er det høyeste fjellet i det sørlige Wales. Det ligger i Brecon Beacons, og har en topp som når 886 meter over havet. Det er også den høyeste britiske toppen sør for Snowdonia. 500 m vest for den ligger den subsidiære toppen **Corn Du**.

Toppen ligger på en rygg som strekker seg fra reservoaret i Talybont-on-Usk til A470. Vest for Corn Du går terrenget slakt nedover til Storey Arms ved A470. Mot øst stuper ryggen bratt ned til et pass som forbinder Pen y Fan med Cribyn. Fra Corn Du går det en slak rygg sørover til Merthyr Tydfil. 

Et betydelig antall uerfarne klatrere har mistet livet på fjellet på grunn av raskt vekslende værforhold. Fjellet brukes også i treningen av britiske spesialstyrker, spesielt i forbindelse med utmarsjen «Fan Dance» under utvelgelsen til Special Air Service. Også blant soldatene har det vært flere dødsfall. Pen y Fan regnes derfor av mange som den farligste toppen i Wales, selv om selve klatringen ikke er spesielt teknisk krevende. 

Fjellet består hovedsakelig av glasiær Old Red Sandstone. 

Toppen er klassifisert som en marilyn, hewitt og nuttall.

Referanser
----------

1. ↑   The Database of British and Irish Hills[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   The Database of British and Irish Hills, versjon v16.2[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
Dansere i tradisjonelle klær ved hodejegeren Monosipads kulturelle senter i Penampang.  Foto: Uwe Aranas (2013) 
**Penampang** er et distrikt i Patai Barat-divisjonen i den malaysiske staten Sabah. Distriktet ligger like sør for Kota Kinabalu, mellom Crockerfjellene i øst og Putatan-distriktet i vest. Penampang har et areal på 463 kvadratkilometer og et folketall på 121 934 (2010).

Den nordvestlige delen av distriktet regnes som en del av Kota Kinabalus byregion, med administrasjonssenteret Penampang, forretningsområdet Bundusan, Kepayan og Donggongon.

Distriktet ble opprettet den 1. januar 1962. I 2010 ble den vestlige delen, som utgjorde sub-distriktet Putatan, skilt ut som eget distrikt.

Referanser
----------

1. ↑  Folketellingen for Sabah (2010) Arkivert 14. november 2013 hos Wayback Machine..
2. ↑  Sabah LawNet: Penampang District Council Instrument 1961 Arkivert 19. april 2014 hos Wayback Machine.. Besøkt 17. april 2014. (en)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
**Durmitor** en fjellkjede i Montenegro hvor den høyeste toppen er Bobotov Kuk på 2 522 meter over havet.

Etymologi
---------

Navnet *durmitor* kommer trolig fra østromansk og betyr «sovende». Beslektet er navnene på fjellene Visitor, som betyr «drømmende» og Cipitor som også betyr «sovende».

Nasjonalpark
------------

Durmitor nasjonalpark ble opprettet i 1952 og inkluderer Durmitor-massivet, ravinene Tara, Sušica og Draga og de høyere delene av platået Komarnica, og dekker et areal på 390 km². 

I 1980 ble parken skrevet inn på UNESCOs verdensarvliste. 

En del av nasjonalparken omfatter Tararavinen, en 80 km lang og 1 300 meter dyp kløft, som er den nest største i verden etter Grand Canyon i Arizona.

Turisme
-------

Durmitor er senteret for montenegrinsk fjellturisme. De fleste turistfasilitetene ligger rundt byen Žabljak.

Om vinteren er hovedaktiviteten på Durmitor skisport og snøbrett. Om sommeren er det fjellklatring og fotturisme. En av de største attraksjonane i Durmitor er de 18 bresjøene, der Crnosjøen er den mest kjente.

Referanser
----------

1. ↑  «Durmitor – Discover Montenegro». *www.discover-montenegro.com*. Besøkt 15. april 2019.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Durmitor – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* WCMC-UNEP
* Durmitor nasjonalpark
* Durmitor på UNESCO
* Bilder av rafting i Tararavinen
* Offisiell side for Durmitor nasjonalpark
* Bildegalleri av Durmitor og Bjelasica

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** NKC **·** GeoNames
 |
**Radio Grenland** er en norsk lokalradio med dekningsområde i Grenland, Larvik, Kragerø og Ulefoss. De sender på DAB i Telemark og Vestfold og FM 104,4, 105,8, 106,4 og 107,4. Radio Grenland eies av Jærradiogruppen, og sender fra studioer på Bratsberg brygge i Porsgrunn. Radio Grenland markerte 25-års jubileum i 2010.

Stasjonen har 6 ansatte og en av norges mest populære lokalradiokanaler målt i sitt nedslagsfelt. Målgruppen er mennesker i alderen 20-45 år.

  

Radio Grenland er en kommersiell radiokanal som lever av reklameinntekter, men har også inntekter fra radiobingo.

Kanalen sender lokale nyheter, intervjuer og reportasjer fra dekningsområdet, og spiller hovedsakelig popmusikk.

Kanalen har konsesjon for sendinger på FM til 31.12.2026 og DAB til 31.12.2031

Referanser
----------

1. ↑  «Våre radiokanaler». *Jærradiogruppen*. Besøkt 6. mai 2022.
2. ↑  «Annonsering». *Radio Grenland*. Besøkt 6. mai 2022.
3. ↑  «Radiobingo». *Radio Grenland*. Besøkt 6. mai 2022.
4. ↑  «Oversikt over konsesjonærer og ledige sendernett for radio». *Medietilsynet* **(norsk)**. Besøkt 6. mai 2022.

Eksterne lenker
---------------

* Radio Grenland
**Rønvikjordene** er fellesbetegnelsen for jordbruksarealene sørøst for bydelen Rønvika i Bodø. Jordene benyttes av to gårder: Den ene er Bodin gård, som er en 4H-gård, og den andre er en testgård, som tester ulike typer gress.

Det er veldig omdiskutert om å legge ned all jordbruk på området, til fordel for bebyggelse, som kommunen selv støtter. Fylkeskommunen, på sin side, vil bevare jordene og innføre økologiske melkekyr. Det har vært interesse for å legge tilrette for økologisk melkeproduksjon, aktiviteter og annen mulig landbruk på jordene. Personene som står bak et mandat som brenner for å utrede og beholde jordene, er landbruksdirektær Hanne Østerdal i Bodø kommune, Fylkesmannen i Nordland, Landbruks- og matdepartementet (LMD), Nordland fylkeskommune og Bioforsk. De har per 1. november 2008 utredet en rapport som beskriver planer for fremdift av jordene. Dette er på grunn av at det er høyt ønsket at jordene skal bevares, for å kunne produsere lokal og kortreist mat til befolkningen i byen blant annet.

Geologi
-------

All jorda på Bodin gård er avsatt i hav eller på en strandflate skiftende vannløp og vannstand, og området er generelt flatt. Områdene har vært ei stor strandflate, men høydeforskjellen er stor nok til at de øvre områdene ble tørrlagt før de nederste. Dette betyr at jorden på området er relativt variabel, til tross for at store områder har bestått av 2 meter dyp myr flere år tilbake i tid. Av naturlige årsaker og jordbruk, er ikke myra like dyp lengre, og man kan finne både myrjord og skjellsand.

### Vågønes

Er på en del av jordene, men har også et område man kan bruke til å gå tur på. Her kan man finne spennende historie fra jernalderen.

Historie
--------

**Jordene** har blitt brukt til jordbruk i omtrent 100 år.

**Vågønes** er den første Nord-Norske Statlige Forsøksstasjon, som ble brukt til å jobbe fram produksjon av mat og jordbruk. Her er det mulighet for å se bautasteiner, rester av materiell fra jernalderen, og gravhauger der blant annet 4 av dem er dokumentert å være fra vikingtiden.

Referanser
----------

1. ↑  NRK Nordland: Kamp om Rønvikjordene
2. ↑  «Framdrift av Rønvikjordene» (PDF). Besøkt 31.10.2015.
**«Radio Ga Ga»** er en sang av rockebandet Queen, skrevet av trommeslager Roger Taylor. Sangen var en kommentar til at TV tok over radioens popularitet, samt musikkvideoens og MTVs kommen. Sangen var en klage på at variasjonen i radioprogram og de spilte musikktypene minket. Taylor skrev egentlig sangen som «Radio Ca-Ca» (angivelig på grunn av noe hans sønn hadde mumlet en gang), men dette ble etter hvert forandret til «Radio Ga Ga» fordi det lød bedre og klarere, og rullet av tunga lettere.

Sangen ble sluppet som en singel 23. januar 1984 og er på plata *The Works*. Til sangens musikkvideo kjøpte faktisk Queen opp deler av rettighetene til filmen *Metropolis* fra 1927 for å bruke disse delene i videoen.

Singelen var en stor verdenssuksess for bandet, og nådde førsteplass på listene i intet mindre enn 20 land, og kom til topp 20 i totalt 36 land. Den nådde andreplass i Storbritannia og sekstendeplass i USA.

I 2004 ble sangen «covret» av bandet Electric Six. Videoen viser Electric Six' frontfigur Dick Valentine som Freddie Mercurys spøkelse, dansende på sin egen grav. Roger Taylor har sagt sin mening om dette, og synes videoen er smakløs, og at han «venter på royaltien».

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Radio Ga Ga* på MusicBrainz Rediger på Wikidata

  

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BNF **·** BNF (data)
 |
Radio Grimstads lokaler
**Radio Grimstad** hadde sin første sending 10. april 1985. Radioen ble startet som et samarbeid mellom næringslivet, forskjellige kristne organisasjoner, kultur og idrett og Grimstad Adressetidende

Det begynte i starten med faste fredagssendinger og ble fulgt på med første søndagssending 1. desember 1985 der Norsk Luthersk Misjonssamband laget programmet og Bjørn Olav Karlsen og Ole Harald Jansen som programledere. Fredagssendingen var de mest populære sendingene og de hadde forskjellig preg etter hvem som var programledere. 

I starten holdt Radio Grimstad til i Grimstad Adressetidendes lokaler, men dette ble fort for lite og flyttet etter ikke altfor mange år opp i nye lokaler.

I 2006 hadde Radio Grimstad sendinger hver dag utenom lørdager.

Redaktører i Radio Grimstad:

* Bjarne Berg
* Dagfinn Grønlund
* Arnfinn Fosselie
* Bjørn Olav Karlsen
* Halvard Colbjørnsen
* Ann Kristin Bakken

Eksterne lenker
---------------

Offisielt nettsted Arkivert 9. januar 2016 hos Wayback Machine.
**Hellehuus de Werenskiold** (1705-1771) var en norsk adelsdame. 

Hun var nest eldste barn til Christian de Werenskiold og Kirstine Cathrine de Mechlenburg. Moren døde i barsel i 1707, og faren var utrøstelig. Han forpaktet bort jordegodset og la selv ut på en lengrevarende reise i Europa. Hellehuus ble sendt til onkelen, amtmann Niels Werenskiold på Hafslund. Her lærte hun både tysk og fransk flytende. 14 år senere vendte faren tilbake og slo seg midlertidig ned på Hafslund.

Ekteskap
--------

Den 30. desember 1729 inngikk Hellehuus ekteskap på Hafslund med offiseren Peter de Seue (1694-1772). De bosatte seg på gården Westby (Vestby) og fikk åtte barn sammen. 1753 ble et sorgens år da gården brant ned. Familien kom seg med nød og neppe ut, og måtte i de etterfølgende år bo i primitive midlertidige husvær og leve av almisser. Hellehuus' arv gikk med i brannen, og det ble derfor senere vanskelig å få ført sønnene frem. Militære karrierer ble redningen.

Hellehuus døde den 19. november 1771 på Westby, 64 år gammel, ektemannen et år senere. De ble begge gravlagt under gulvet i Rakkestad kirke. Under en restaurering i 1875 ble kistene tatt ut og lagt i en fellesgrav på kirkegården. Kisteplatene ble sendt til Riksarkivet. På hennes kisteplate leses:

> 
> *Hun Vandred Redelig, og Elsked Vid og Ære,*  
> 
> *Hun Skiønned vel hvordan Et Mennisk burde være.*  
> 
> *Hun Got Ezempel Gav og Sit Kiøn visste om,*  
> 
> *At Dyd og Ærbarhed, En Qvinde Züre kan.''*
> 
> 
>

Referanser
----------

1. 1 2  Werenskjold, Rolf (1999). *Slekten Werenskiold - Wærnschiold*. Volda: R.F. Werenskjold. s. 35. ISBN 8292090002.
2. ↑  *Runar*. Østfold historielag. 1985. s. 148.
3. ↑  «Rakkestad Avis 1994.08.12». Rakkestad;. 1994. s. 3.
4. ↑  «Rakkestad Avis 1994.08.12». Rakkestad;. 1994. s. 3.
5. ↑  *Runar*. Østfold historielag. 1985. s. 150.
**Radio Majak** (russisk: Радио Маяк, norsk oversettelse: *radio fyrtårn*) er et russisk radioselskap og radiokanal som eies av Russlands statlige kringkastingsselskap (VGTRK). Kanalen er Russlands eldste radiokanal. I tillegg til hovedkanalen *Radio Majak*, er selskapet også ansvarlig for ungdomsmusikk-kanalen *Radio Junost*. 

Radiokanalen ble opprinnelig etablert i august 1964 som *Hele unionens radio* og sendte hovedsakelig nyheter, musikk og litteratur. Radio Majak ble startet for å motvirke innflytelsen til kanaler som Voice of America, BBC og Deutsche Welle. Kanalene kunne mottas i Sovjetunionen, og sovjetiske myndigheter anså dem som propaganda-kanaler. Majak ble sendt på FM-båndet og på mellombølgen i Sovjettiden.

Utover i 1980-årene startet Radio Majak å sende reklame, og kanalens pausesignal var *Moskva-netter* som ble spilt hver halvtime.

### Utmeldingen av EBU i 2022

Som følge av Russlands invasjon av Ukraina 24. februar 2022, besluttet EBU dagen etter å utestenge Russland fra Eurovision Song Contest 2022. Som motsvar uttalte samtlige av Russlands medlemmer, inkludert Radio Majak, at de trekker seg fra unionen. EBU har mottatt en muntlig bekreftelse fra kringkasterne, men avventer per mars en endelig, formell bekreftelse på utmelding. I mellomtiden har EBU suspendert de russiske medlemmene fra samtlige av unionens styrer og komiteer.

Referanser
----------

1. ↑  «ВГТРК – About». *vgtrk.com*. Arkivert fra originalen 9. august 2011. Besøkt 26. november 2017.
2. ↑  Anna, Arutunyan (1. september 2009). *The Media In Russia* **(engelsk)**. McGraw-Hill Education (UK). ISBN 9780335228898.
3. ↑  «May, 23 in history – Russiapedia». *russiapedia.rt.com*. Besøkt 26. november 2017.
4. ↑  «EBU statement regarding the participation of Russia in the Eurovision Song Contest 2022». *Eurovision.tv* **(engelsk)**. 25. februar 2022. Besøkt 6. mars 2022.
5. ↑  Granger, Anthony (26. februar 2022). «🇷🇺 Russia: Channel One, VGTRK & Radio Dom Ostankino Leave the European Broadcasting Union». *Eurovoix* **(engelsk)**. Besøkt 26. februar 2022.
6. ↑  Новости, Р. И. А. (26. februar 2022). «ВГТРК, Первый канал и Радиодом "Останкино" выходят из ЕВС». *РИА Новости* **(russisk)**. Besøkt 26. februar 2022.
7. ↑  Granger, Anthony (26. februar 2022). «🇷🇺 Russia: Suspension of Broadcasters EBU Membership to be Discussed on Monday». *Eurovoix* **(engelsk)**. Besøkt 26. februar 2022.
8. 1 2  Union (EBU), European Broadcasting (1. mars 2022). «EBU Statement on Russian Members». *www.ebu.ch* **(engelsk)**. Besøkt 6. mars 2022.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Radio Mayak – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
Stripe 775 av Radio Gaga. Tegner: Øyvind Sagåsen 
**Radio Gaga** er en norsk tegneserie i stripeformat av tegnet av Flis (Øyvind Sagåsen).

Hovedpersonen Tobben er redaktør i lokalradioen Radio Gaga, hvor han prøver å holde orden på de øvrige medarbeiderne, noe han sjeldent lykkes med. Øvrige karakterer som jobber i Radio Gaga er den erkekonservative Rolf; den noe enfoldige Børre; Wo, som er serienes fornuftige alibi, samt Brita, som kombinerer vin og new-age i absurde blandingsforhold. I tillegg kommer Preben som eier radiostasjonen, samt Magne som fom. 2019 har overtatt jobben som redaktør. I tillegg kommer en rekke bikarakterer, som med sine svært forskjellige syn på verden, arbeidsforhold og livssituasjoner skaper absurde situasjoner.

Serien debuterte i 2001 i bladet *Bizarro,* som ble utgitt av Egmont Serieforlaget. Da dette bladet ble nedlagt gikk serien over i bladet *Ernie*, for til slutt å ende opp i bladet Pondus. Fra 1. februar 2019 kom serien som eget blad, med 9 utgivelser første året. Fra 2020 utkommer Radio Gaga med 10 utgivelser pr. år. Serien er også å finne i flere norske aviser (Aftenposten, Nordlys), samt en rekke mindre publikasjoner.

Utgivelser
----------

### Radio Gaga-album

* 2005: *Stille før sending*
* 2008: *På hodet ut i eteren*
* 2009: *På en helt annen frekvens*
* 2011: *Direkte Galskap*
* 2012: *Ekstrasending!*
* 2014: *Reiseradio*
* 2015: *Ånder i eteren*
* 2016: *Under julebordet (Julehefte)*
* 2018: *Tannfe i trøbbel*
* 2019: *Første sending*
* 2019: *En julefortelling (julehefte)*
* 2020: *Juleønsket (julehefte)*
* 2021: *Andre sending*
* 2021: *Flat tango med døden - Halloween 2021*

### Radio Gaga-bøker

* 2013: *Den Store Radio Gaga Bok-boka!*
* 2016: *Utvidet Sendeflate*
* 2019: *Over til DAB*
* 2020: *Omrockering*
* 2021: *Du er på lufta*

Eksterne lenker
---------------

* Radio Gagas hjemmesider
* Radio Gagas Facebooksider
* Radio Gaga-appen Arkivert 30. juli 2012 hos Wayback Machine..

Portal: Tegneserie
Siltstein
**Siltstein** er en klastisk sedimentær bergart som er satt sammen av partikler med størrelse mellom de grovere partiklene i sandstein og de finere i leirskifer. Den består mer enn to tredeler av siltpartikler, det vil si kornstørrelse som er mellom 0,002 og 0,006 mm. Vanlige mineraler i siltstein er kvarts, feltspat, glimmer og ulike leirmineraler, der de to førstnevnte er mer dominerende i grove partikkelstørrelser og i leirmineraler i finere størrelser.

Ordet *silt* er antagelig beslektet med *salt*. Språkrådet antar at opphavet antagelig kommer fra engelsk, men engelsk etymologi mener at opphavet mest sannsynlig er fra norsk og dansk, *sylt*.

Referanser
----------

1. ↑  Siltstone, *Geology.com*
2. ↑  
«silt», *Bokmålsordboka*
3. ↑  silt (n.), *Online Etymology Dictionary*
4. ↑  Ayto, John (1999): Dictionary of Word Origins, Bloomsbury, s. 478. Sitat: «... it is etymologically related to *salt*. It was probably borrowed from a Scandinavian word – Danish and Norwegian have the apparently related *sylt* ’salt marsh’.»

Se også
-------

* Liste over bergarter

Eksterne lenker
---------------

* (en) Siltstone – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
«***Fiskarvals från Bohuslän***» er et skillingstrykk skrevet av Göran Svenning, som også er kjent for «Kostervalsen» og «Beväringsvals från Backamo».

Teksten
-------

**1.**Kom fiskarpiltar sjung en sång,  

kom sjung en alla på en gång,  

sjung om skärdgårdspiltar och jänter en lustig sång.  

Ut i vårt friska Bohuslän  

jäntan hun ä så glad och vän,  

fager hun går bland klippdalens blommor och trän.  

Där dansar jäntan med sin pilt, fallera  

myser kärleksmildt, fallera  

mot sin lilla vän.  

  

**2.**Där säglar fiskarn käck och glad,  

där tar han sill i nåt och vad,  

där uti klara saltsjön vid snäckstrand han tar ett bad.  

Där segla män med mod i håg  

fram över väldig västervåg,  

aldrig i världen käckare sjöman jag såg.  

Högt upp på vågens breda rygg, fallera,  

fiskarn gyngar trygg, fallera,  

i sin kosterbåt.  

  

**3.**Fiskarn far i fjorden inn,  

munter och glad ut i sitt sinn,  

båten är full af makrell och hvitting och kolja fin.  

Nere på bryggan spelemanen står  

friskt liksom vinden i dansen går,  

pilten så mången smällköss af jäntan sin får.  

Och jäntan myser huldt och mildt fallera  

mot sin kära pilt fallera  

ut i Bohuslän.  

  

**4.**Ut i den lugna lördagsnatt  

hörs utåt hafvet glada skratt,  

mareld med blåa strimmor vid bryggan ses skimra matt  

dyningen rullar mjuk och lång,  

brusar vid stranden som en sång.  

Klar månen skiner på vår strand fallera  

öfver haf och land fallera  

ut i Bohuslän.

Kilder
------

* De gamle visene 5 med Alf Prøysen, Forlaget For Alle, Oslo 1983
**Radio Harstad** er en lokalradio for Harstad som ble startet i 1984 under navnet «Ungdomsradioen». Redaktør Reidulf Solbakken har drevet prosjektet, som er støttet av Harstad kommune med økonomiske midler til husleie og en stilling som redaktør. Radioen har per desember 2009 nærmere 100 frivillige medarbeidere.

Radio Harstad eies av «Interesseforeningen for Radio Harstad» (*IFRH*). IFRHs styre kalles eierstyret og består av Radio Harstad-veteraner og en person fra kommunen.

Historie
--------

*Ungdomsradioen* ble startet opp i 1984. Initiativtaker var Reidulf Solbakken, som var redaktør frem til 01.04.2011, Da tok Bengt Simonsen over. Solbakken deltok i 1984 på et seminar i regi av Landsforeningen for Fritidsklubber (LFK) om nye aktiviteter i fritidsklubbene, hvor nærradio ble trukket fram som et alternativ. I september 1984 fikk Centrum Fritidsklubb innvilget konsesjon for nærradio. Dette var starten på *Ungdomsradioen*, forløperen til Radio Harstad. Den første sendinga gikk på lufta 10. desember 1985.

I 1998 mottok kanalen Forbrukersamvirket Nords kulturpris. I 2003 ble radioen tildelt Troms fylkeskommunes kulturpris for sitt arbeid for ungdommen i Harstad.

Sommeren 2009 flyttet radioen inn i nye lokaler i Harstad Rådhus. Åpningen ble markert med besøk av daværende barne- og likestillingsminister Anniken Huitfeldt som klipte snoren, samt musikalske innslag og taler utenfor rådhuset. I desember 2009 fikk Radio Harstad for første gang over 100 medarbeidere, men har fra kommunen én fast stilling.

Referanser
----------

1. ↑  *Harstad Tidende*, papirutgaven, 21. desember 2009
2. ↑  Medieregisteret[*død lenke*]
3. ↑  Lokalhistoriewiki.no «Reidulf Solbakken», *Lokalhistoriewiki*
4. ↑  «Feiring før dommedag» Arkivert 17. mars 2014 hos Wayback Machine. ht.no 12. desember 2007
5. ↑  «Søker kandidater til Coop-kulturpris», Fremover.no 19. august 2007, artikkelen nevner tidligere vinnere
6. ↑  Norsk lokalradioforbund, 8. desember 2003
7. ↑  «Gjenåpner med ministerbesøk» Arkivert 25. mars 2016 hos Wayback Machine. ht.no 1. september 2009

Eksterne lenker
---------------

* Radio Harstads hjemmesider
* Lyden av kommunestyret i Harstad
Minnesmerke over Sterke-Nils (Nils Olavsson Langedal, ca. 1720–ca.1800) ved Seljord kirke: «Denne steinen hev Sterke Nils 1722–1800 lyft 570 kg»  Foto: Orf3us 
**Nils Olavsson Langedal**, kalt **Sterke-Nils** (født omkring 1720 på Rulleteig i Brunkeberg i Kviteseid i Telemark, døde omkring år 1800) var en sterk mann det er flere sagn om. Han levde deler av livet sitt i Seljord (Seljordshei) og i Kviteseid. Sterke-Nils var kjent som kjempekaren fra Seljord som var flaska opp på hestemelk og var «grueleg sterk».

Merker etter Sterke-Nils
------------------------

Sterke-Nils skal ha løftet den 570 kilo tunge steinen som ligger ved Seljord kirke, og også en stor stein som står på Kviteseid bygdetun, «Klypelyftsteinen» (75Kg), som han løftet i «klypa«, det vil si neven. Han skal også ha lagt en stor steinhelle over en bekk oppe på Seljordshei.

Seljord-presten og folkelivsskildreren Hans Jacob Wille skrev:

*«Sterke Nils fraa Seljord, som i ei vende bar 3 tunnor salt 500 stig utan aa kvila. Men troppi under 'n blei knust.»*
Også Porsgrunns-forfatteren Hans Reynolds har skrevet om Sterke-Nils. I boka *Telerne i den norske her-soga* heter det: 

*«Nils vart soldat i 1752 og ekserte paa Dalen. Det var just i den tidi, dei bygde festningen i Stavern, og det var Nils med paa. Ein dag stræva seks mann med ein svær granitstein, som skulde upp paa muren, men dei vann ikkje aa rugga honom eingong. Nils kom no til. Han bad kararne gaa undan og tok sjølv fat i steinen. Han sokk i jordi til oklet, men steinen greidde han og det fint og. Men daa kommandanten fekk høyra um dette kars-taket, sagde han, at steinen skulde staa til et minne um dette inne ved festningsporten. Og der stend han den dag idag.»*
Jørund Telnes (1845–1892) fra Seljord, som skrev både folkelivsskildringer og dikt, laget en hel vise-syklus om kjempekaren Sterke-Nils. Dette er bygdeviser som skildrer livet til Sterke-Nils fra fødsel til død. De er skrevet slik at tekstene passer til kjente folketoner. Visene er mye brukt i Vest-Telemark og har medvirket til at Sterke-Nils fremdeles blir husket.

På Dyrskuplassen i Seljord der den årlige Dyrsku'n arrangeres, er det rekonstruert en husmannplass kalt Sterke-Nils-tunet. Stua skal være hentet fra plassen Langedal.

Lastebåten DS «Sterkenils» gikk på Telemarkskanalen fra 1913 til 1923 da den ble flyttet og skiftet navn. Foto: Arkivverket

Referanser
----------

1. ↑  Sjøhistorie.no om DS «Sterkenils»

Kilder
------

* Kvaalen, Olav: *Soga om Sterke-Nils* (1976)
* Reynolds, Hans: *Telerne i den norske her-soga* (1909)
* Telnes, Jørund: *Soga om Sterke-Nils* (1877, 1899, 1925, 1976, 1977)
* Telnes, Jørund: *Sterkenils* (Landstadinstituttet 2000, ISBN 82-521-3454-8)

Eksterne lenker
---------------

* Kviteseid Bygdesoge / Ættesoga
* Reynolds, Hans: *Telerne i den norske her-soga* Arkivert 27. september 2007 hos Wayback Machine.
* Jørund Telnes: *Sterkenils* (dikt utgitt første gang 1877, utgaven fra 2000)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Historisk befolkningsregister
 |
En Philips PW1606 spektrometer for røntgenfluorescens, med automatisert prøvemating, i laboratoriet ved en sementfabrikk
**Røntgenfluorescens**, engelsk: *X-ray fluorescence (XRF)*, er utslippet av karakteristiske sekundære (eller fluorescerende) røntgenstråler fra et materiale som har vært utsatt for bombardering med røntgenstråler eller gammastråler med høy energi. Fenomenet er mye brukt innen elementale– og kjemiske analyser, spesielt i undersøkelser av metaller, glass, keramikk og byggematerialer, og for forskning innen geokjemi, rettsmedisin og arkeologi.

Røntgenfluorescensanalyse
-------------------------

Røntgenfluorescensanalyse er en kjemisk analysemetode som brukes til nøyaktig bestemmelse av den kjemiske sammensetningen av blant annet metaller, legeringer, mineraler, bergarter, jordprøver og kunstig fremstilte materialer. Grunnstoffer i råolje kan også bestemmes direkte. Til dette kan man anvende en røntgenfluorescensspektrograf. Metoden går ut på at prøven som skal undersøkes bestråles med røntgenstråling og bestemmes ut fra den fluorenscenstrålingen som den sender ut. Fluorenscenstrålingen har bølgelengder som er karakteristiske for de grunnstoffene som prøven består av.

Referanser
----------

1. ↑  Verifisert leksikonartikkel om "røntgenfluorescensspektrograf" Gyldendals Store Danske
2. ↑  Smith-Meyer, Trond (2004) "Aschehoug og Gyldendals Store Norske Ettbindsleksikon" Aschehoug og Gyldendal ISBN 978-82-573-1495-8

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica
 |
**Silvano Gini** (født 8. april 2002) er en sveitsisk alpinist, som representerer klubben Skiclub Alpina St. Moritz.

Idrettskarriere
---------------

### Sesongen 2018/19

Gini deltok i sitt første FIS-renn i november 2018, i Diavolezza i Sveits. Han deltok i Arnold Lunn World Cup-stevnet i Pontresina i Sveits i januar 2019, og kom der på sjette- og tiendeplass i de to slalåmrennene, og i tilsvarende stevne i Flumserberg i februar kom han på andre- og fjerdeplass i de to storslalåmrennene. I det sveitsiske juniormesterskapet i alpint i april 2019 kom han på 22.-plass i utfor, 17.-plass i super-G og 10.-plass i kombinasjonen.

### Sesongen 2019/20

Han representerte Sveits under Vinter-OL for ungdom 2020. Den første øvelsen der var super-G, der han kom på 14.-plass. Han kjørte seg opp til tiendeplass i kombinasjonen, og ble diskvalifisert i storslalåm. I slalåm kjørte han ut.

Referanser
----------

1. 1 2   www.lausanne2020.sport, besøkt 12. januar 2020[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  FIS - *Silvano Gini - Results*, besøkt 10. mars 2020.
3. ↑  Lausanne 2020 - *Alpine Skiing: Men's Super-G* Arkivert 10. januar 2020 hos Wayback Machine. besøkt 10. mars 2020.
4. ↑  Lausanne 2020 - *Alpine Skiing: Men's Giant Slalom* Arkivert 13. januar 2020 hos Wayback Machine. besøkt 10. mars 2020.
5. ↑  Lausanne 2020 - *Silvano Gini* Arkivert 13. januar 2020 hos Wayback Machine. besøkt 10. mars 2020.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Silvano Gini – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Silvano Gini – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Silvano Gini – FIS (alpint) Rediger på Wikidata

* (en) Silvano Gini – TheSports.org Rediger på Wikidata
* Profil hos Vinter-OL for ungdom 2020 Arkivert 13. januar 2020 hos Wayback Machine.
**Fiskebøl** er et sted i Hadsel kommune i Nordland. Stedet ligger nord på Austvågøya, på sørsiden av Hadselfjorden.

Fiskebøl er fergested på Europavei 10, med ferge til Melbu på Hadseløya. Etter at Lofotens fastlandsforbindelse («Lofast») åpnet i 2007, fikk ferga til Melbu færre avganger, men den vil ikke bli nedlagt. Nye Europavei 10 tar av like sør for Fiskebøl, og går i Sløverfjordtunnelen gjennom den lille Årnøya og under Sløverfjorden til Raftsundet. Sørover går Europaveien til Svolvær, Kabelvåg og Vest-Lofoten. Det går også fylkesvei vestover til Laukvika.

Fiskebøl har etter hvert fått et navn innenfor oljevernarbeid. På stedet finnes Nord-Norsk Beredskapssenter, som er et beredskapssenter for oljevern, sikkerhet og opplæring, og NorLense AS, som lager oljelenser og også oppblåsbare telt til bl.a. forsvaret og brann-/redningstjenesten.

Eksterne lenker
---------------

* Fergerute for Fiskebøl – Melbu
* Nord-Norsk Beredskapssenter Arkivert 8. februar 2005 hos Wayback Machine.
* NorLense AS

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Radio Bølgen** tidligere **Radio Tabernaklet** er en lokalradio i Bergensområdet. Radioen var blant de første som startet med nærradiosendinger i Norge. Den ble etablert i 1982 med navnet *Radio Tabernaklet*, men skiftet navn til *Radio Bølgen* den 1. juni 2009. 

Radio Bølgen sender på fire sendere og har felles frekvens med andre nærradioer i bergensområdet. Radioen samarbeider med og sender også på Nordhordalandsnettet og Radio Osterøy. De sender 5 ulike programmer fordelt på 13 sendetimer hver uke. Radio Tabernaklet har særlig sendt programmer med undervisning, sang og musikk. Forbønnsprogramet regnes for å være Norges eldste. Konseptet går ut på at lytterne under direktesendingen kan ringe inn sine bønnebehov annonymt. En søndag i måneden, på formiddag sendes menighetens gudstjeneste i opptak. 

Stein Olav Håvardstun er både styreleder og ansvarlig redaktør for Radio Bølgen. Jostein E. Sunde fungerer som daglig leder. Driften av radioen er basert på dugnadsinnsats og frivillige gaver.

Historie
--------

Pinsekirken Tabernaklet Bergen stod ansvarlig for driften og er den som har konsesjon til å drive radiovirksomheten i fra 1982. Fra eierskiftet i 2009 overtok ni frikirkelige menigheter i Bergens-området driften. De fleste er tilsluttet den norske pinsebevegelsen, Pinsekirken Tabernaklet Bergen, Saron Sotra, Klippen Loddefjord, Sion Øygarden, Pinsemenigheten Klippen (Ramsøy), Bergen Baptistmenighet og Husfellesskapet (Sandsli).

Redaktører
----------

* 1982 - ?? David Østby
* *... NB mangelfull liste*
* 2001 - 2012 Bjørn Ove Clausen
* 2012 - 2013 Trine Overå Hansen
* 2013 - Stein Olav Håvardstun

Eksterne lenker
---------------

* www.radiobolgen.no Arkivert 15. juni 2013 hos Wayback Machine.
**Radio Monte-Carlo**, best kjent som **RMC**, er en privateid fransk-monegaskisk radiokanal. Kanalen ble opprettet i juli 1943 og har studioer i Paris og Monte Carlo. I 1950 var RMC en av grunnleggerne til Den europeiske kringkastingsunionen (EBU). Kanalen var frem til 2021 medlem av EBU, men da via Groupement de Radiodiffuseurs Monégasques (GRMC), en sammenslutning mellom RMC og Monaco Media Diffusion (MMD) og Télé Monte-Carlo (TMC).

Bakgrunn
--------

Kanalen startet sine sendinger som en allmennkringkaster i Monaco i 1943. I 1954 fikk RMC følge av den private tv-kanalen TMC. I 1974 startet RMC med sendinger utenfor Monaco og Rivieraen. Kanalen ble riksdekkende i Frankrike ved iverksettingen av en langbølgesender. Kanalen ble derfor en av de store kanalene i Frankrike sammen med RTL og Europe 1.

En egen italiensk versjon, *RMC Italia*, ble etter hvert etablert og sender i hele Italia. RMC har også en arabisk kanal, *RMC Middle East*, som sender til hele Midtøsten via en sender på Kypros.

Etter 2000 ble RMC-gruppen privatisert og delt opp i flere selskaper. Etter hvert vokste det frem et nytt privat konsert der RMC utgjør grunnstammen sammen med radiokanalen BFM og tv-nyhetskanalen BFM TV.

Referanser
----------

1. 1 2  «Radio Monte-Carlo: radio under the sun». *Monte Carlo Legend* **(engelsk)**. Besøkt 9. desember 2017.
2. ↑  «RMC, 70 ans d’histoire - Monaco Hebdo». *Monaco Hebdo* **(fransk)**. 5. april 2013. Besøkt 9. desember 2017.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) RMC – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
**Belogradtsjik-klippene** (bulgarsk: Белоградчишки скали, *Belogradtsjisjki skali*) er en gruppe sandstein- og konglomeratbergformasjoner som ligger i de vestlige skråningene av Balkanfjellene (Stara Planina) nær byen Belogradtsjik nord i Bulgaria, mellom Serbia og Romania. Steinformasjonene dekker et område på 50 km².

Bergartene varierer i farge fra rødt til gult; noen av steinene når opptil 200 m høyde. Mange bergarter har uvanlige former og er forbundet med legender. De er ofte oppkalt etter mennesker eller gjenstander de antas å ligne på.

Steinformasjonene er blitt erklært som et landemerke av den bulgarske regjeringen og er en viktig turistattraksjon i regionen. I 1984 ble steinformasjonene oppført på den foreløpige listen over steder som skal vurderes til UNESCOs verdensarvliste. Steinformasjonene blir vurdert som en Geopark i European Geoparks Network og UNESCO Global Geoparks Network. I september 2008 ble Belogradtsjik kåret til en av tjue finalister av EU-kommisjonen som en «European Destination of Excellence». I 2009 ble Belogradtsjik utnevnt til Bulgarias nominasjon i kampanjen for de nye 7 underverkene i naturen.

Området er det eneste habitatet til den kritisk truede endemiske planten *Hieracium belogradcense*.

Belogradtsjik-festningen, også kjent som *Kaletoj*, er en eldgammel festning som ligger som en del av (mellom) steinformasjonene. Den er en av de best bevarte høyborgene i Bulgaria og et kulturminne av nasjonal betydning. Festningens vegger er over 2 meter tykke i fundamentet og når opp til 12 meter i høyden, og festningen har et areal på 10 210 kvadratmeter.

Bilder
------

* Belogradtsjik-festningenBelogradtsjik-festningen
* 
* 
* 
* 
* 
* Skisse over Belogradtsjik-festningenSkisse over Belogradtsjik-festningen

Referanser
----------

1. ↑  «The Belogradchik Cliffs – A Natural Wonder – The Tourist Portal of Bulgaria». *bulgariatravel.org*. Besøkt 2. november 2020.
2. ↑  «Google Maps». *Google Maps* **(norsk)**. Besøkt 2. november 2020.
3. ↑  «Belogradchik - et bulgarsk eventyr». *Renates Reiser*. 23. mai 2020. Besøkt 2. november 2020.
4. ↑  «Belogradchik fortress Kaleto, information about Belogradchik fortress, Kaleto Fortress in Belogradchik, Belogradchik’s fortress Kaleto Info». *www.belogradchik.biz*. Besøkt 2. november 2020.
5. ↑  «Belogradchik Fortress – The Tourist Portal of Bulgaria». *bulgariatravel.org*. Besøkt 2. november 2020.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Belogradchik Rocks – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GeoNames
 |
**Trond Schea** (født 13. november 1930, død 16. august 2014) var en norsk rallykjører.

Schea var sønn av en lastebileier på Oppsal. Selv ble han i 1948 maskinist hos Wilh. Wilhelmsen, før han tilbake i byen ble lastebilsjåfør. Han spilte fotball og bandy for Sagene IF og drev skihopp og vektløfting. Han ble oppdaget av Aage Bræin rundt 1961 da han kjørte Ford Anglia. Kontrakt med Ford Motorsport fikk han i 1964. Med Greger Strøm som motortrimmer, kjørte Schea etterhvert Ford Cortina i *Lotus*-utgave og dominerte isrally på Harestuvannet vinterstid og Bjerke Travbane foran 20 000 tilskuere. Andre biler var Ford Escort og Ford Mustang.

Schea vant norgesløpet i 1964, Kongelig Norsk Automobilklubs vinterrally 1965–66, Rally Sørlandet 1965, Finnskog vinterrally i 1965 og 1970 samt Norges Automobil-Forbunds høstløp i 1966. Med tilnavnet «The Flying Norwegian» ble han i England og Europa den dominerende Ford-kjører i Europa i 1969. Schea vant NM i bakkeløp og isbane 1971 og Rally-NM i 1971.

I ett tilfelle kjørte han ned bob-banen i Cortina d'Ampezzo. Schea kjørte også 24 timer i 187 km/t snitt, en rekord i utholdenhet for Autodromo Nazionale di Monza utenfor Milano. Schea deltok i konkurranser frem til 1997 og frem til 2005 stilte han opp i fremvisninger. Det var Schea som kjørte politibil i filmen *Olsenbanden og Dynamitt-Harry* i 1970, kjørte bil i filmen *Norske byggeklosser* i 1972 og i filmen *Supermann 2* i 1980, som ble spilt inn på Finse.

Schea var bosatt i Drammen. I perioder var han aktiv i kommunepolitikken i Drammen.

Premier
-------

* Norsk Motorsportsutøver i 1971.
* nominert til Egebergs Ærespris
* Norges Bilsportforbunds fortjenstmedalje i sølv 1998

Referanser
----------

1. 1 2   Store norske leksikon, Store norske leksikon-ID Trond\_Schea[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   www.vg.no[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  *Klarsynt rallykonge* i Aftenposten (13.11.2000)
4. ↑  Ole Kristian Strøm (17. august 2014). «Solberg: - Trond Schea var en av de største i norsk motorsport» **(norsk)**. *VG*. Besøkt 18. august 2014.
5. ↑  *Schea i en annen hånd...* fra Aftenposten (27.9.1992)
6. ↑  alle resultater[*død lenke*]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Trond Schea på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Silvassa** (marathi: सिल्वासा, gujarati: સેલ્વાસ) er en by og hovedstad i det indiske forbundsterritoriet Dadra og Nagar Haveli. Silvassa ligger på rundt 32 meter over havet. 

Byen har mange fabrikker og industrier som gir omfattende inntekter fra staten, noe som igjen gir lav skatt i byen.

Demografi
---------

Ved den indiske folketellingen i 2001 hadde Silvassa en befolkning på 21 890, der 57% var menn og 43% var kvinner. I Silvassa ligger lesbarheten på ca. 75 % av innbyggerne, noe som er mye høyere enn hva gjennomsnittet i India er (59,5%). Av de som kan lese er det 80 % menn og 68 % kvinner. Av befolkningen var det i 2001 15 % som var under seks år.
Av språk er det marathi og gujarati som dominerer i byen. men Silvassa anses også som å være hjemmebyen til warli-kulturen. Dette er en folkegruppe som snakker *warli*, som er en slags blanding av marathi og gujarati.

I Silvassa finnes det også en stort antall romersk-katolske kristne, ettersom byen var en av de portugisiske kolonibyene i India sammen med Goa, Daman og Diu. En særpreget indisk-portugisisk kultur har derfor utviklet seg, noe som er lett å identifiseres.

Referanser
----------

1. ↑  «Census of India 2001: Data from the 2001 Census, including cities, villages and towns. (Provisional)». Census Commission of India. Archived from the original on 16. juni 2004. Besøkt 3. september 2007. CS1-vedlikehold: BOT: Ukjent status for original-url (link) «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 16. juni 2004. Besøkt 6. juli 2017.
2. ↑  Dadra Nagar Haveli tourism Arkivert 16. juni 2006 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** GeoNames
 |