recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**ManpowerGroup**, tidligere **ManPower Inc.**, er et amerikansk bemanningsselskap med hovedkontor i Milwaukee i Wisconsin. Selskapet ble grunnlagt av Elmer Winter og Aaron Scheinfeld i 1948, ble kjøpt opp av det britiske selskapet Blue Arrow i 1987, men ble selvstendig igjen i 1991.

ManpowerGroup har 3900 kontorer i over 80 land. ManpowerGroup har 30 000 ansatte og formidler jobb til over 3,5 millioner vikarer hvert år. ManpowerGroup er således USAs største arbeidsgiver.[]

ManpowerGroups arbeidsmarkedsbarometer
--------------------------------------

ManpowerGroup gjennomfører Manpowers arbeidsmarkedsbarometer, som er en kvartalsvis undersøkelse som ser fremover, i det den spør arbeidsgivere om å forutsi bemanning i det kommende kvartal. Undersøkelsen er basert på intervjuer med nesten 65 500 offentlige og private arbeidsgivere i 41 land for å måle forventet arbeidsmarkedstrend hvert kvartal. Dette utvalget bidrar til at analyser kan utføres i spesielle sektorer og regioner og derved fremskaffe detaljert informasjon. Undersøkelsen har ingen paralleller i størrelser, omfang, levetid og fokusområde. De kvartalsvise rapportene kan leses på deres hjemmesider.

ManpowerGroup i Norge
---------------------

I Norge er ManpowerGroup etablert med datterselskapet Manpower AS, grunnlagt i 1965 og 100% eid av Manpower Norway Holdings AS. 

Manpower har siden 60-tallet formidlet jobb for hundretusener av mennesker både til vikariater og faste stillinger, i privat og offentlig sektor. Hver dag går mer enn 6 000 medarbeidere i forskjellige bransjer og fagområder på jobb for Manpower. Virksomheten i Norge genererer over 35 000 oppdrag årlig. 

ManpowerGroup, gjennom Manpower, Experis, Jefferson Wells og Talent Solutions har kontorer i 25 byer og tettsteder og har 11 000 medarbeidere knyttet til virksomheten. ManpowerGroup i Norge har cirka 450 administrasjonsansatte.

ManpowerGroup har følgende heleide datterselskap i Norge:

* Experis
* Manpower
* Jefferson Wells
* Talent Solutions
* Manpower Framnæs installasjon AS

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted

* (en) Manpower Inc. – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** MusicBrainz
 |
**Tesseney** er en sub-region i Gash-Barka vest i Eritrea. Hovedstaden er Tesseney.

Navn
----

Navnet Tessenei med diminutiv av Seney, eller Teseney, er ikke opprinnelig tigrinja men tigre, som betyr "la det være fint å bo". Det kalles også Sabbot av sine lokale innbyggere. I 1929 ble det kalt av de italienske kolonister landsbyen Gasperini.

Demografi
---------

Teseney sub-region er et område hvor åtte av de ni etniske grupper i Eritrea lever. En slik blanding av kulturelle skjønnhet og harmonisk liv som eksisterer blant alle etniske grupper gjør Tesseney et senter for gjensidig respekt og et symbol på enhet i mangfold.
Sub-regionen har 83 tusen innbyggere som bor i 11 administrative områder. Innbyggerne er først og fremst bønder, gjetere og handelsfolk.

Infrastruktur
-------------

Tesseney sub-region er blant Eritreas landbruks- og økonomiske huber. Den geografiske plasseringen, der sub-region og spesielt byen Tesseney ligger er svært praktisk for transnasjonal økonomisk partnerskap mellom Eritrea og Sudan. Byggingen av en asfaltert vei som forbinder de to landene har gjort slik at borgere av de to landene få et raskt og effektivt transport system.

Alle administrative områder i sub-regionen har tilgang til drikkevann. For eksempel har fire administrative områder av byen Tesseneybærekraftig levering av drikkevann. Hovedsakelig har elven Gash vært den viktigste vannkilde for Tesseney sub-region. Nivået av underjordiske vann ressurser i sub-regionen har ennå ikke gått ned, til tross for å utnytte en slik ressurs i store mengder for landbruket og for husholdning bruker. Så langt har vannforsyning prosjekter, verdt 144 millioner nakfa, blitt implementert i sub-regionen.

Eksterne lenker
---------------

* Tesseney sub-zone: Economic, Agricultural and Multicultural hub Arkivert 17. mai 2013 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for USAs flagg USA |
| Friidrett: |
| Friidrett VM i friidrett innendørs |
| Gull | 2010 Doha | 4x400 m |

**Greg Nixon** (født 21. desember 1990) er en amerikansk sprinter, som spesialiserer seg på 400 meter. Hans fremste medalje til nå er gull på 4 x 400 meter stafett ved VM i friidrett innendørs 2010.

Karriere
--------

Som junior vant han to medaljer ved de panamerikanske lekene i 2009. Individuelt fikk han sølv på 400 meter med tiden 45,50. Kirani James vant denne øvelsen. I tillegg var han på det amerikanske laget som fikk gull på 4 x 400 meter stafett. De andre på laget var Clayton Parros, Duane Walker og Joey Hughes.

I 2010 deltok han ved VM i friidrett innendørs i Doha. Her vant USA VM-gull, med Jamaal Torrance, Greg Nixon og Bershawn Jackson på laget, i tillegg til Tate. De løp på 3.03,40 i finalen, og vant foran Belgia og Storbritannia. 

Tate (høyre) veksler med Bershawn Jackson under VM innendørs 2010.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Tavaris Tate – World Athletics Rediger på Wikidata

* (en) Tavaris Tate – Track and Field Statistics Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Gustav-Adolf von Zangen** (født 7. november 1892 i Darmstadt i storhertugdømmet Hessen i Det tyske rike, død 1. mai 1964 i Hanau) var en tysk general under andre verdenskrig som blant annet hadde kommandoen over den tyske 15. armé i Nederland i 1944. Zangen deltok også i første verdenskrig.

Militær karriere
----------------

### Første verdenskrig

Under første verdenskrig ble han tildelt Jernkorset og fikk graden løytnant. Våren 1917 avanserte han til brigadeadjutant og ble så 1. ordonnansoffiser i 15. divisjon. Han ble såret flere ganger under krigen. 

Etter krigen ble han dimittert fra hæren den 31. januar 1920 og ansatt i politiet. Der steg han til politi-oberstløytnant og ble denne tjenestegrad den 1. august 1935 inntatt i Wehrmacht. Han ble utnevnt til kommandør for II. bataljon av 51. infanteriregiment. Den 1. mars 1938 ble han oberst og den 10. november 1938 til kommandør for 88. infanteriregiment, som var bestanddel av 15. infanteridivisjon.

### Annen verdenskrig

Før han fikk kommando over den 15. armé, hadde han kommandert den 17. infanteridivisjon i Russland, et korps i Frankrike i 1943 og, i en kort periode, en hæravdeling i Italia, Armee Ligurien, som var en tysk-italiensk enhet.

Under kampene i Frankrike i 1944 hadde han holdt området Pas-de-Calais, men ble tvunget til å trekke seg tilbake til Nederland sammen med andre divisjoner, der han satte inn styrken sin for å hindre den allierte invasjonen av Nederland før (ved Walcheren) og under Arnhem-operasjonen og så i slaget ved Schelde ute ved kysten. Hans styrker forhindret i månedsvis at allierte forsyninger kunne bringes i land i Antwerpen, noe som førte til at de fikk stadig lengre og vanskeligere forsyningslinjer.

Under Ardenneroffensiven fikk han i oppgave å holde de amerikanske og britiske styrker i nord for tyskernes angrepspunkt. 

Deler av hans armé kjempet i begynnelsen av mars 1945 mot de vestlige styrkers Operation Lumberjack, som blant annet førte til at amerikanerne den 7. mars 1945 klarte å erobre Ludendorff-broen over Rhinen ved Remagen, noe som antagelig forkortet krigen. Han overgav seg til de allierte i april 1945 i den omringede Ruhr-lommen.

I 1942 ble han tildelt Jernkorsets ridderkors, og i 1944 ridderkorset med ekeløv.

Han døde i Hanau i 1964.

Referanser
----------

1. 1 2   TracesOfWar, oppført som von, Gustav-Adolf (15. Armee) Zangen, TracesOfWar person ID 41419[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Walther-Peer Fellgiebel: *Die Träger des Ritterkreuzes des Eisernen Kreuzes 1939–1945*. 2000, Podzun-Pallas-Verlag, ISBN 3-7909-0284-5.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Deutsche Biographie **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** ISNI
 |

Portal: Andre verdenskrig
**Grønn Framtid** er en ideell organisasjon som jobber for et mer rettferdig matsystem for mennesker, dyr og miljø. Organisasjonen ble grunnlagt i 2016 og har som mål å redusere Norges forbruk av animalske produkter med 50 % innen 2040 av hensyn til folkehelse, dyr i industrielt landbruk, samt miljø og klima. Organisasjonen jobber nasjonalt og har hovedseter i Tromsø og Ås.

Grønn Framtid jobber blant annet for grønnere skolemat, arrangerer Tromsø VegFest - Nord-Norges Vegetarfestival, og hjelper forbrukere som ønsker å inkludere mer plantebasert mat i kostholdet.

Referanser
----------

1. ↑  «Om oss». *Grønn Framtid*. Besøkt 29. juli 2022.
2. ↑  «Nøkkelopplysninger fra Enhetsregisteret - Brønnøysundregistrene». *w2.brreg.no*. Besøkt 29. juli 2022.
3. ↑  «Grønn Framtid - Grønn Skolemat». *Grønn Framtid*. Besøkt 29. juli 2022.
4. ↑  «Tromsø VegFest». *Grønn Framtid*. Arkivert fra originalen 29. juli 2022. Besøkt 29. juli 2022.
5. ↑  «Prøv plantebasert i 22 dager». *Grønn Framtid*. Besøkt 29. juli 2022.
***Amatørene*** (engelsk tittel: ***You Really Got Me***) er en norsk filmkomedie fra 2001 regissert av Pål Sletaune. Filmen var Sletaunes oppfølger til *Budbringeren* fra 1997, og han laget den etter å ha frasagt seg *American Beauty*.

Handling
--------

I bydelen Grønland bor Jan, spilt av Robert Skjærstad, som prøver å redde gatekjøkkenet sitt fra konkurs. Som om ikke dette var vanskelig nok, har kjæresten hans (spilt av Andrine Sæther) forlatt ham – dels fordi hun ikke orker mer av den kravstore og sure faren hans, dels fordi han har brukt opp alle pengene hun har arvet, på gatekjøkkenet. Bjørn Sundquist spiller Jans far. Jan får hjelp av to musikere, spilt av Philip Zandén og Trond Høvik, og venninnen Berit Boman, til å takle alle problemene.

Rollelisten
-----------

Mange av skuespillerne i *Amatørene* hadde også roller i *Budbringeren.* Under Filmdagene i Oslo uttatte Sletaune at «(e)g bruker dei same skodespelarane av di dei er dei beste. Dei viser at norske skodespelarar er gode, det er opp til manusforfattarar og regissørar å gjera ein jobb som får fram det»

Mottakelse
----------

Etter å ha blitt refusert til Filmfestivalen i Cannes ble filmen vist på Filmfestivalen i Toronto, og var en av kandidatene til Amandaprisen 2001. Blant flere fine tilbakemeldinger kan nevnes Per Haddals: «I en samtid hvor velsmurte børskjapperier og innholdstomt kjendiseri er nokså synlige hovedmønstre, blir «Amatørene» et stillfarende motbilde ... ikke så drastisk i sin kontrastvirkning som for eksempel Olsenbanden» I åpningsuka gikk den på 36 kinoer og ble sett av 12 436. Året sett under ett ga 56 539 av de tilsammen 1.8 millioner som så de syv norske filmene i 2001, hvilket ga femteplass. Anmeldelsen fra VG ga terningkast 4 med kommentaren «Fint stykke kalkulert forurenset underholdning, men mangler litt trøkk, galskap og et par virkelige gode uventede innfall» I 2004 ble filmen vist på TV-kanalen NRK1 og i 2008 på svenske SVT.

Referanser
----------

1. ↑  «You really got me (Amatørene)». *Cineuropa - the best of european cinema* **(engelsk)**. Besøkt 8. november 2020.
2. ↑  OLSEN, Av TRYGVE AAS (28. mars 2000). «Sa nei til å lage «American Beauty»». *dagbladet.no* **(norsk)**. Besøkt 24. april 2021.
3. ↑  Paal Bang-Hansen (2. mars 2001). «Amatørene». *NRK*. Besøkt 8. november 2020.
4. ↑  «Anmeldelse av Amatørene». *www.filmfront.no*. Besøkt 8. november 2020.
5. ↑  Guri Kulås (22.2.2001). «Forventningsfulle til Amatørene». Klassekampen.
6. ↑  Per Haddal (1.3.2001). «Profesjonelle amatører». Aftenposten.
7. ↑  Lars Ditlev Hansen (28.12.2001). «Besøksrekord for norsk film». Aftenposten.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Amatørene* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Amatørene* i Nasjonalbibliotekets filmografi Rediger på Wikidata

* (no) *Amatørene* hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (sv) *Amatørene* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (en) *Amatørene* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (nl) *Amatørene* på MovieMeter Rediger på Wikidata
**Ragnar Torvik** (født 20. juli 1965 i Levanger) er en norsk samfunnsøkonom. Han er professor i samfunnsøkonomi ved Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet (NTNU). 

Han forsker blant annet på hvorfor noen oljerike land gjør det så bra mens andre gjør det så dårlig, og hvilke implikasjoner dette gir for design av institusjoner og utforming av økonomisk politikk.

Torvik er utdannet fra Universitetet i Oslo. Han tok sin exam. oecon. i 1988 og ble cand. oecon. samme sted i 1990. I 1995 ble han dr. polit. i samfunnsøkonomi med avhandlingen *The macroeconomics of foreign exchange shortage : a study with reference to Zimbabwe.*

Han har vært gjesteforsker ved Massachusetts Institute of Technology, Harvard University og University of California, Berkeley. Han har tidligere jobbet ved Universitetet i Oslo og i Norges Bank.

Torvik har vært medlem av flere offentlige utvalg som har resultert i en NOU, blant annet Kapitalfluktutvalget og Klimarisikoutvalget.

I 2017 ble han innvalgt i det svenske Finanspolitiska rådet. Rådets oppgave er å gjennomføre en uavhengig granskning av regjeringens finanspolitikk, og bedømme om den er forenlig med langsiktig bærekraft i offentlige finanser.

Han er leder for Rådgivende utvalg for finanspolitiske analyser i perioden 2023–2027.

Priser
------

I 1996 ble han tildelt H.M. Kongens gullmedalje for beste doktorgradsavhandling ved det samfunnsvitenskapelige fakultet ved Universitetet i Oslo.

Bibliografi
-----------

* (no) Publikasjoner av Ragnar Torvik i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
* (no) Publikasjoner av Ragnar Torvik i BIBSYS

Referanser
----------

1. ↑  Monsen, Tor H. (3. mai 2005) «Overflodens paradoks». I: *Gemini.no* (Les i fulltekst)
2. ↑  Tankesmien Agendas informasjon om Torvik Arkivert 21. februar 2016 hos Wayback Machine.
3. ↑   Finanspolitiska rådet om utnevnelsen
4. ↑  Om rådets oppgave
5. ↑  Rygg, Inga (16. juni 2017). «NTNU-professor skal granske den svenske regjeringens finanspolitikk». *Universitetsavisa.no*. Arkivert fra originalen 23. juni 2017. Besøkt 20. juni 2017.
6. ↑  Finansdepartementet (4. august 2023). «Oppnevning av medlemmer til Rådgivende utvalg for finanspolitiske analyser for perioden 2023–2027». *Regjeringen.no*. Besøkt 10. februar 2024.
7. ↑  UiOs liste over prismottagere

Eksterne lenker
---------------

* Torviks profilside, NTNU

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** CRIStin
 |
***I slik en natt*** – norsk krigsdrama fra 1958 regissert av Sigval Maartmann-Moe. Hovedrollen ble spilt av Anne-Lise Tangstad. Musikken var ved Øivin Fjeldstad.

Tittelen «I slik en natt» er hentet fra Henrik Wergelands dikt *Jøden*, og handler om Gestapos jakt på en gruppe jødiske barn i Oslo – og om den dristige aksjonen for å bringe barna i sikkerhet.

Handlingen
----------

### I filmen

I november 1942 i det okkuperte Norge kommer en flokk jødiske flyktningebarn i fare, og en ung lege (Anne-Lise Tangstad) prøver å redde dem fra tyskerne. Det blir en dramatisk flukt mot Sverige. Filmen skildrer i dramatisert form noe som virkelig hendte, men er ikke dokumentarisk. Det var flere hjelpere med på flukten, men de er samlet i den unge kvinnelige legens skikkelse.

### I virkeligheten

Colbjørn Helanders filmmanuskript bygger på en faktisk hendelse. Høsten 1942 hadde nazistene begynt å sende norske jøder til konsentrasjonsleirer i Tyskland. Imens samlet to norske kvinner de foreldreløse jødiske barna på et barnehjem i Oslo. Men heller ikke her var de trygge. Bare minutter før Gestapo slo til, hadde barna blitt flyttet.

Den virkelige redningsaksjonen ble ledet av den tysk-russiske barnepsykologen Nina Meyer Hasvoll og norske Sigrid Helliesen Lund, da barna ved det jødiske barnehjemmet i Oslo ble smuglet over til Sverige høsten 1942, og dermed unnslapp Holocaust. Filmskaperen Nina Grünfelds dokumentarfilm *Ninas Barn* handler om denne redningsaksjonen.

Skuespillere
------------

### Norske roller

Flere kvinner var med på å redde de foreldreløse jødiske barna på barnehjemmet fra Gestapo. I filmen er de samlet i én skikkelse - en ung lege som blir spilt av Anne-Lise Tangstad. Foruten henne møter vi også Lalla Carlsen og Joachim Holst-Jensen i viktige roller. Han er komponist og den unge legens onkel. Hun er hans husholderske. Sammen klarer de å holde de unge flyktningene skjult i noen nervepirrende uker før de kan loses over grensen til Sverige og tryggheten.

### Tyske roller

Noe som bidro til å gi filmen nerve, var de to tyskerne som framstilte SS-offiserer. Regissøren Sigval Maartmann-Moe hadde selv opplevd SS-folk på ubehagelig nært hold, og mente at det trengtes tyskere for å framstille denne typen. Han fikk "låne" Günther Hüttmann og Ottakar Panning fra tysk teater, og ifølge Maartmann-Moe gikk dette tysk-norske samarbeidet helt utmerket.

Referanser
----------

1. ↑  «Filmstudieark - Ninas barn». *www.filmweb.no*. Besøkt 25. juni 2019.
2. ↑  Filmbasen.no Arkivert 23. januar 2013 hos Wayback Machine.

Portal: Andre verdenskrig
**Selbu Sparebank** er en selvstendig sparebank med tradisjoner helt tilbake til etableringen i 1859, som har hovedkontor i Selbu i Trøndelag. Banken har også rådgivningskontor i Tydal, Trondheim, Stjørdal og Malvik.

Om Selbu Sparebank
------------------

Selbu Sparebank har ca 45 ansatte fordelt på fem kontorer. 25. oktober 2021 ble Selbu Sparebank en del av LOKALBANK-samarbeidet. 

LOKALBANK består av 10 selvstendige sparebanker i Norge og en nydannet bankallianse. Sammen med de øvrige bankene i LOKALBANK skal de sikre videre lokal sparebankdrift i et langsiktig perspektiv og styrke kundetilbudet og konkurransekraften i deres markedsområder.

Selbu Sparebank er en fullservice bank, som leverer løsninger innen de aller fleste privatøkonomiske og bedriftsøkonomiske områder, og aktivt tar valg sånn at banken til enhver tid kan tilby sine kunder det beste innen tilpasset personlig økonomisk rådgivning.

Banken har eierandeler i Frende Forsikring.

Styret
------

* Per B Grøtte - leder
* Tor Øystein Mebust - nestleder
* Berit Johannesen - styremedlem
* Odd Gulbrandsen - styremedlem
* Maren Elverum Alseth - styremedlem
* Astrid Jensen - styremedlem

Referanser
----------

1. ↑  «Om Frende». Frende Forsikring.

Eksterne lenker
---------------

* Bankens hjemmeside

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Brønnøysundregistrene
 |
**Daniel Stensson-Oreviken** (født 19. august 1984) er en norsk musiker (bass, synthesizer) og låtskriver. Han er mest kjent som synthist i groove metal-bandet St. Omen og rockebandet Diesel Gorilla. 

Som gutt begynte han å lære keyboard og orgel på L. Frandsens Musikkskole i Drammen. I tenårene var han aktiv på Lier Rockeverksted med diverse band og gikk i lære for å spille bass hos Finn Tore Tokle. 

Sammen med musikkvenner startet han rockegruppen St. Omen i 2013. Bandet ble oppløst 2015. 

Lament ble startet ved at fire ungdomsmusikere slo seg sammen i 1999. Bandet besto av Martin McGregor Lillerud (rytmegitar og vokal), Lars Meinich Andersen (gitar), Henrik Odde Gustavsen (trommer) og Daniel Stensson-Oreviken (bass). Lament lagde lange progressive rockesanger - flere av dem instrumentale, frem til Heidi Nyheim ble vokalist i 2001. Da skiftet bandet sjanger til melankolisk rock. Bandet ble oppløst i 2003.

I 2017 ble han med i Vestfold baserte rockbandet Diesel Gorilla og har også vært aktiv i diverse blues- og rockeklubber på Østlandet og Sør-Vestlandet.[]

Referanser
----------

1. ↑  «Spirende stand-up komikere». *www.dt.no*. 4. mai 2002. Besøkt 4. juni 2016.
2. ↑  «Snekrer egne låter». *www.dt.no*. 16. oktober 1999. Besøkt 4. juni 2016.
3. ↑  «Kulturmønstring i kveld». *www.dt.no*. 28. januar 2000. Besøkt 4. juni 2016.
4. ↑  «Gratis rockekonsert». *www.dt.no*. 8. juni 2001. Besøkt 4. juni 2016.
**Carl Fredrik Johannes Bødtker** (født 20. juni 1851, død 22. januar 1928) var en norsk offiser. Bødtker ble uteksaminert i 1868 fra Nissen skole i Christiania som nr 1, og begynte samme år som kadett på Krigsskolen. I 1872 tok han offiserseksamen som nr 1 og ble surnumenær sekondløytnant i Trondhjemske brigade. I 1872 ble han deretter overført til det Norske Jegerkorps.

Fra 1873 til 1875 gjennomgikk han den militære Høiskole. I 1877 ble han utnevnt til premierløytnant og tjenestegjorde ved forskjellige avdelinger inntil han i 1889 ble kaptein og beordret til sjef for 1. bergartilleri av landvernsbataljonen.

I 1899 ble han utnevnt til major av Artilleriet og bestyrer av artilleriets skoler. I 1902 ble han utnevnt til oberstløytnant og sjef for den mobile posisjons – artilleribataljon. I 1909 ble Bødtker utnevnt til generalmajor og generalinspektør for Feltartilleriet. Han ble meddelt avskjed i 1919.

I 1894 ble Bødtker opptatt i Den Norske Store Landsloge, og fra 1923 frem til sin død var han Den Norske Frimurerordens stormester. Bødtker var æresmedlem av Den Danske Store Landsloge og ridder av den svenske Carl XIIIs orden. Han var også medlem av Svenska Krigsvetenskaps-akademien.

Bødtker var ridder av St. Olavs Orden, ridder av Sverdordenen, kommandør av den spanske Orden del Mérito Militar, offiser av Stjerneordenen, av saksiske Albrechtsordenen, av Den røde ørns orden og waldeckske Fortjenesteorden. I 1910 mottok han Oscar IIs Jubileumsmedalje.

Han var sønn av Job Dischington Bødtker samt bror av Harald Bødtker og Eivind Olaf Bødtker. Hans søster Frederikke var gift med statsminister Francis Hagerup.

Se også
-------

Bødtker slekt

Referanser
----------

1. ↑  *Norsk artilleri gjennom 300 år*. Arendal: Agdin. 1986. s. 41. ISBN 8273600033.

| * v
* d
* r
Den Norske Frimurerordens stormestre |
| --- |
| Karl III Johan **·** Oscar I **·** Karl IV **·** Oscar II **·** Conradi **·** Mohr **·** Færden **·** Bødtker **·** Rønneberg **·** Hvinden Haug **·** Kaas **·** Holmboe **·** Paus **·** Knutrud **·** Hagen **·** Nygaard **·** Skar **·** Evensen **·** Tollefsen |  |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister **·** Geni **·** WikiTree
 |
***Grovt skadeverk***, med undertittel ***fuck Oslo Sporveier AS*** er en norsk film som kom ut i slutten av 2004, av og om norsk graffitimiljø. De to gruppene som får mest oppmerksomhet i filmen er «ALL» (*All Living Legends*) og «FOS» (*From Outer Space* eller *Fuck Oslo Sporveier*). Filmen distribueres via Oslo Kunstmateriell og Blackout.

Om
--

Filmen viser taggere i hovedstaden som sprayer ned Oslo Sporveiers tog og trikker med sine gruppenavn throw ups, signs og graffitikunst. Hærverket som vises i filmen utføres både på endestasjoner, på vanlige stasjoner samt i fart. Den 4. juli 2004 brøt taggere seg inn på endestasjonen på Vestli og tagget ned alle vognene der. Denne delen av innspillingen medførte at flere tusen passasjerer måtte ta buss dagen etter.

Referanser
----------

1. ↑  Hanne Waaler Lier (15. desember 2004). «Taggere skryter på film». Aftenposten. Arkivert fra originalen 26. desember 2008. Besøkt 26. desember 2008. «Hærverket utføres både på endestasjoner, på vanlige stasjoner og i fart. [...] flere tusen passasjerer ble rammet.»

Eksterne lenker
---------------

* Forbyr ikke taggefilm() – NRK.no
* Grovt Skadeverk() - fatcapmag.com
Quzhou i Zhejiang
**Quzhou** (kinesisk: 衢州市; pinyin: *Qúzhōu*) er et byprefektur i provinsen Zhejiang i Folkerepublikken Kina. Det hadde en befolkning på 2,46 millioner innbyggere i 2004, og har et areal på 8836,52 km².

Her ligger hovedkvarteret og produksjonsanlegg for Wuxijiang-demningen, som gir energi til et større industrikompleks i prefekturet.

Administrative enheter
----------------------

Quzhou består av to bydistrikter, ett byfylke og tre fylker:

* Bydistriktet Kecheng – 柯城区 *Kēchéng Qū* ;
* Bydistriktet Qujiang – 衢江区 *Qújiāng Qū* ;
* Byfylket Jiangshan – 江山市 *Jiāngshān Shì* ;
* Fylket Changshan – 常山县 *Chángshān Xiàn* ;
* Fylket Kaihua – 开化县 *Kāihuà Xiàn* ;
* Fylket Longyou – 龙游县 *Lóngyóu Xiàn*.

Samferdsel
----------

Kinas riksvei 320 går gjennom området. Den begynner i Shanghai og løper sørvestover til grensen mellom provinsen Yunnan og Burma. Underveis er den innom blant annet Hangzhou, Nanchang, Guiyang, Kunming og Dali.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Quzhou – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Lokalregjeringens hjemmesider

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GND **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
***Denne artikkelen inneholder informasjon om en kommende episode eller en sesong av en TV-serie.*** Det kan forekomme spekulativ informasjon, og innholdet kan endres dramatisk når premieren nærmer seg og mer informasjon blir tilgjengelig.

***Mine ville venner*** er en TV-serie om Marte på sju år som lever med både tamme og ville dyr i Langedrag Naturpark. Serien har premiere i NRK TV og på NRK Super 9. mars 2023, og er produsert av NRK i Bergen.

Målgruppen for serien er barn mellom 4 og 13 år, men den passer også for hele familien.

Episoder
--------

**1. Inn til gaupene**

Selv om aldersgrensen for å komme inn i gaupehegnet er 15 år, får Marte lov til å bli med inn. Men hun må love å gjøre akkurat som mormor Tuva sier, og holde seg tett inntil henne.

**2. Stående rytter**

Det skal arrangeres "Middelalderdag" på Langedrag, og Marte skal være med. Hun får på seg klær som de gikk med i middelalderen, og skal stå på hesten. Dette har hun øvd på, men det blir knall og fall på prøven. Klarer hun å stå på selve oppvisningen?

**3. Bursdag**

**4. Fiskelykke**

**5. Jakten**

**6. Nye fjellrever**

**7. Til fjells**

**8. Elgkalving**

**9. Ville valper**

**10. Musikkvideo**

"11. Inn til ulvene"

"12. Liv og død i ulvegården"

Musikken er komponert og satt tekst til av gruppen Naboen min, bestående av Vegard Markhus og Bjørnar Sangolt.

Eksterne lenker
---------------

* *Mine ville venner* på NRK TV

Referanser
----------

1. ↑  Gjestad, Heidi (17. februar 2023). «Mine ville venner. Ny serie for barn om dyr på NRK Super». *NRK*. Besøkt 2. mars 2023.
**Trættebleikja naturreservat** består av en holme vest for Nordra Gissøya i Bømlo kommune. Området ble som ett av 69 naturreservater i daværende Hordaland fylke, vernet 3. april 1987 og inngår i verneplan for sjøfugl. Fra og med 15. april til og med 31. juli er det forbud mot ilandstiging.

Verneforskriften sier at formålet med vernet er 

«å sikre best mogelege vilkår for sjøfuglane i området samt å ta vare på ein viktig hekkelokalitet med dei plante- og dyrearter som naturleg er knytta til området.»
Det var en rødnebbternekoloni på 45 par i 1981 som var grunnlaget for fredningen. I 2014 forteller forvaltningsplanen at utviklingen har vært negativ og at kolonien ikke lenger holder til på holmen.

Referanser
----------

1. ↑  «faktaark». Naturbase. Besøkt 21. mars 2024.
2. 1 2  «Forskrift om vern for Trættebleikja naturreservat, Bømlo kommune, Hordaland». Lovdata. Besøkt 21. mars 2024.
3. ↑  Stein Byrkjeland (1. november 2015). «Hekkande sjøfugl i Hordaland 2014. Forvaltingsplan for 69 sjøfuglreservat, samt oppdatert bestandsoverslag for dei ulike sjøfuglartane i fylket.» (pdf). Fylkesmannen i Hordaland, miljøvern- og klimaavdelinga. s. 60. Besøkt 21. mars 2024.
**FONT** er et norsk forlag som ble etablert i 2005. Forlaget konsentrerer seg i hovedsak om utgivelse av oversatt skjønnlitteratur og norsk sakprosa. FONT drives av Halfdan W. Freihow og Knut Ola Ulvestad, som begge har en lang og variert bakgrunn i norsk bokbransje. Høsten 2017 ble forlaget kjøpt opp av Cappelen Damm og driver nå videre som et imprint under deres paraply. 

Ordet *font* kommer fra det latinske *fons*, som betyr kilde. I dag er ordet mest brukt i betydningen skrifttype, det typografiske utseendet til et sett av bokstaver og tegn. Allerede i oldtidens Egypt eksisterte det to ulike skrifttyper (hieratisk og demotisk). Dette var hieroglyfer som enten var risset inn i stein eller skrevet på papyrus. Font Forlag bruker antikvaskriften Trajan i sin logo. Denne ble utviklet av amerikanske Carol Twombly i 1989, og er stilistisk inspirert av den 40 meter høye Trajansøylen, som ble reist i Roma mellom år 106 og 113 e.Kr. for å hedre keiser Trajans militære erobringer. Oppover langs denne søylen, som har en diameter på nær fire meter, løper et 200 meter langt spiralbånd med praktfulle relieffer. Søylens base er prydet med de ypperste eksempler på romersk skrift- og steinhoggerkunst. Disse inskripsjonene anses av mange som den viktigste inspirasjonskilden for de ulike antikvaskriftene.

Eksterne lenker
---------------

* fontforlag.no

Portal: Litteratur
**Fjernoppklaringseskadronen** (Fjernesk) er en eskadron i Hæren som er del av Etterretningsbataljonen, hvis oppgave i fredstid er å utdanne oppklaringssoldater, kalt feltoperatører.

Både vernepliktige og vervede soldater kan tjenestegjøre i eskadronen som feltoperatører. Kjernen i fjernoppklaring er ulike små patruljelag som samler informasjon gjennom oppklaring, rekognosering og overvåkning. Denne informasjonen kan bli brukt som grunnlag for større militære operasjoner.

Tjenesten
---------

Oppdragene til patruljene vil innebære opphold i områder som man selv ikke kontrollerer, og patruljen er ofte alene og isolert over lang tid. De løses gjerne skjult, med små enheter og ofte til fots over lange avstander. Oppdragsløsningen innebærer som regel bruk av taktiske innsettingsressurser, herunder sjø- og luftkapasiteter. I tillegg løses oppdragene selvstendig av patruljen, og har normalt ikke muligheter for umiddelbar støtte. Feltoperatøren er derfor spesielt godt trent i beskyttelse og overlevelse. Samtidig må de evne å håndtere et bredt spekter av oppdukkende problemer og utfordringer i vanskelige omgivelser.

Opptak
------

For å kunne tjenestegjøre som feltoperatør må man komme seg gjennom en seleksjonsprosess. Kvalifiserte søkere blir invitert til et grovuttak på Sessvollmoen hvor det blir kontrollert at søkerne klarer de medisinske og fysiske minstekrav. Seleksjonen fortsetter under utdanning kombinert med øvelser som tester motivasjon, vinnervilje, læringsevne samt fysisk og mental kapasitet.

### Videre karriere

Etter fullført førstegangstjeneste vil de som er skikket få tilbud om å starte grunnutdanningen som profesjonell soldat, for deretter å bli en del av Etterretningsbataljonens styrkebidrag til Forsvarets operasjoner, både nasjonalt og internasjonalt.

Utmerkelser
-----------

I avdelingen er det tildelt følgende dekorajoner per juni 2021:

* Krigskorset med sverd - én soldat
* Forsvarets innsatsmedalje med rosett - fjorten soldater
* Forsvarets medalje for sårede i strid - tre soldater

Historie
--------

Utdypende artikkel: Oppklaringseskadronen

Referanser
----------

1. ↑  «Forsvarets usynlige vinterkrigere». *Forsvaret*. Besøkt 4. august 2021.
2. ↑  «Bak fiendens linjer». *Forsvaret*. Besøkt 4. august 2021.
3. ↑  «Elitesoldatenes ildprøve». *www.vg.no*. Besøkt 4. august 2021.

Eksterne lenker
---------------

* Feltoperatør - Forsvaret.no
* Elitesoldatenes ildprøve - VG.no (betalingsmur)
Möbius' flate
**Möbius’ bånd** (eller **Möbius’ flate**) er et objekt som består av kun én flate og kun én ytterkant. Fenomenet ble oppdaget av de tyske matematikerne August Ferdinand Möbius (1790–1868) og Johann Benedict Listing (1808–1882) i 1858, uavhengig av hverandre. Flaten har mange spesielle egenskaper.

Hvis man lager et snitt midt på Möbiusflaten, får man ikke to atskilte flater, men en sammenhengende flate med to dreininger på (som dermed ikke er en Möbiusflate). Skjærer man denne flaten igjen i to, får man to flater som går gjennom hverandre, hver av disse med to dreininger på.
Lager man derimot et snitt i den opprinnelige Möbiusflaten som ligger omtrent ⅔ fra kanten, får man to objekter – et objekt som er en tynnere utgave av den opprinnelige Möbiusflaten, og en lang flate med to dreininger på.

Hvordan lage den
----------------

Möbius' bånd lagd av papir og tape
Arbeidstegning for å lage Möbius’ båndArbeidstegning for å lage Möbius’ bånd
 

1. Lag en lang papirstimmel (Den må være minimum kvadratroten av tre, dvs 1,73 ganger lengde i forhold til bredden.)
2. Vri den ene enden en halv omdreining
3. Lim sammen endene slik at pilene møtes

Kontroll
--------

1. Legg en del av strimmelen på et flatt underlag, og sett en blyantstrek langs midten på strimmelen.
2. Hold strimmelen mot flaten og flytt blyanten videre til …
3. … den treffer seg selv på samme side av flaten. Streken går hele veien på en flate.

I kunsten
---------

Den nederlandske kunstneren M. C. Escher illustrerte möbiuseffekten med å fremstille bandet som en stige, der han lot maur vandre rundt. Alle gikk i samme retning på samme flaten, men ble synlig opp-ned i enkelte faser av vandringen.

Se også
-------

* Aase Texmon Rygh

Referanser
----------

1. ↑   tysk tekst
2. ↑  Kilde: Museumsbesøk i Den Haag

Eksterne lenker
---------------

* (en) Moebius strip – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** MathWorld **·** Encyclopædia Universalis **·** GND
 |
**Formue** (registrert som **Formuesforvaltning AS**) er et nordisk, uavhengig rådgivnings- og forvaltningsselskap for formuende privatpersoner, familier og stiftelser etablert 19. juni 2000. Kundene tilbys et helhetlig tjenestespekter som inkluderer investerings-, pensjons- og skatterådgivning, juridisk rådgivning, forretningsførsel samt rådgivning innen kunst og filantropi. Konsernet har ca. 420 ansatte fordelt på 19 lokalkontorer i Norge, seks i Sverige og ett i København. Selskapet forvaltet ved utgangen av 2023 ca. 150 milliarder kroner.[]

Historie
--------

I 2008 gikk Formue inn i det svenske markedet gjennom kjøp av rådgivningsselskapet Burenstam & Partners. I 2016 overtok selskapet Griff Kapital, som i 2022 ble innlemmet i selskapet «Family Office»-avdeling.

I 2017 ble datterselskapet Kron opprettet, med en digital plattform som tilbød fondssparing og finansiell rådgivning – rettet mot en bredere målgruppe. Formue eier per 2022-05[oppdater] 18,5 % av Kron. I 2020 inngikk Kron en pensjonssparingsavtale med Akademikerne, som har over 200 000 medlemmer med høyere utdanning. Før dette hadde de 50 000 kunder..

I 2021 solgte Pecunia Forvaltning seg ut av selskapet, slik at det idag[*når?*] eies av Ringgården, IK Investment Partners, Intermediate Captial Group (ICG) og de ansatte.[]

Referanser
----------

1. ↑   w2.brreg.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Ny pensjonsavtale». Samfunnsviterne. 30.10.2020.
3. ↑  «Nå starter pensjonskampen».

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted (NO)
* Offisielt nettsted (SV)
* Offisielt nettsted (DK)
* Kron AS

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** Brønnøysundregistrene
 |
**Opprydning:** Denne artikkelen trenger en opprydning for å oppfylle Wikipedias kvalitetskrav. Du kan hjelpe Wikipedia ved å forbedre den. Mangler som er blitt anført: Referansene må byttes til norske maler slik at det går an å finne dem

**María Teresa Tula** (født 23. april 1951 i Izalco, El Salvador) er en salvadoransk politisk forfatter og aktivist tilknyttet COMADRES-gruppen. Denne gruppen støtter ofrene for tvungne forsvinninger eller politiske drap i El Salvador.

Biografi
--------

Tula ble født i Izalco 23. april 1951. Hun ble oppdratt av bestemoren og gikk på skole to år før hun fikk sitt første barn i en alder av femten, og bodde sammen med sine brødre, søstre og stesøsken. Hun møtte José Rafael Canales Guevara, som var en seksten år gammel smed. Guevara ble ar et med et skuddsår i hodet to dager etter at folk, som sa de var politi, tok ham bort for å hjelpe ham i en ransetterforskning. Tulas ektemann skal ha vært vitne til ugjerningen.

1980 var året da borgerkrigen i El Salvador tok til. Dødsskvadroner jaktet på den politiske og militære opposisjonen og tok livet av tusen mennesker hver måned. Etter ektemannens død jobbet Tula fulltid for COMADRES, noen av hennes medaktivister ble fanget og drept. Aktivistene i COMADRES besøkte bl.a. søppelfyllinger for å fotografere kropper slik at familiene kunne få vite skjebnen til de "forsvunne". Tula ble også truet.

Tula dro i 1982 til Mexico med sine fire barn, og fortsatte sin virksomhet fra Mexico City. Hennes besluttsomhet ble styrket i 1984 da organisasjonen mottok Robert F. Kennedy-prisen fra *Center for Justice and Human Rights*. Denne prisen gis til de som viser mot og har gjort et betydelig bidrag til menneskerettighetene i sitt land.

Frem til 1985 turnerte hun i Canada og Europa og snakket med feminister og andre om saken. Hun besøkte i alle fall åtte land, og i løpet av denne turen innså hun hvordan ideene om feminisme kunne brukes i sitt eget land. Da hun kom tilbake til hjemlandet i 1986 ble Tula torturert og voldtatt. Hun hadde returnert til El Salvador for igjen å arbeide for COMADRES. Hun ble løslatt etter fire måneder etter internasjonalt press som la vekt på hvordan hun ble mishandlet.

I 1987 reiste hun til USA, hvor hun igjen kastet seg inn i politisk arbeid. Hun søkte om politisk asyl som hun fikk i 1994. Den amerikanske regjeringen støttet regjeringen i El Salvador, og den andre parten i borgerkrigen ble anklaget for å være en terrorister. Tula skrev *This Is My Testimony* som dokumenterte hennes liv og meninger. 

Året etter flyttet hun til Minneapolis, hvor hun fikk arbeid i et elektronikkfirma.

Fra midt på 1990-tallet har hun jobbet for en organisasjon, kalt COCODA, som knytter lokalsamfunn i El Salvador sammen med partnersamfunn i USA. Tula er emeritus-medlem i organisasjonen.

Referanser
----------

1. ↑  Mal:Cita libro
2. ↑  Mal:Cita publicación
3. ↑  Mal:Cita publicación
4. ↑  Mal:Cita libro
5. ↑  Mal:Cita libro
6. ↑  Mal:Cita publicación

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Jan Fredrik Vogt** (født 18. februar 1974) er en norsk politiker for Fremskrittspartiet.

Han var 1. vararepresentant for FrP til Stortinget fra Vestfold i perioden 2005-2009.

Etter kommunestyrevalget 2023 ble han valgt til varaordfører i Holmestrand.

Jan Fredrik Vogt begynte i poltikken da han var 15 år gammel og har hatt en rekke i Fremskrittspartiet. Han har mange års erfaring som lokalpolitiker og gruppeleder. Han har også vært tidligere ansatt som politisk rådgiver i FrPs stortingsgruppe med ansvar for justis. 

Jan Fredrik Vogt har vært spesielt engasjert i BPA. Han har sammen med FrPs Sylvi Listhaug løftet denne saken og det har blitt konkrete endringer som følge av dette.

Jan Fredrik Vogt har også hatt en flere verv i fagforeningen Norsk Lektorlag, blant annet som fylkesleder i Vestfold og Vestfold og Telemark. 

Jan Fredrik Vogt er utdannet Cand.jur. og lektor. Han jobber i dag som Høyskolelektor på Kristiania, og som lektor med tillegg på Sande videregående skole.

Som spesialisering / Profesjonsdelens valgdel på cand. jur. studiet har han følgende emner:

* Kommunalrett
* Helserett
* Kriminologi
* Forsikringsrett
* Spesialoppgave (30 studiepoeng) "Medlemskap i politiske partier og organisasjoner. Domstolenes overprøving" (Klausulert)

I tillegg til utdanning som jurist har han fulført følgende studier ved universitet og høyskole:

* Årsstudium i kommunal økonomi og ledelse ved Nord universitet .
* Ledelse ved UiT Norges arktiske universitet
* Praktisk- pedagogisk utdannelse ved Høgskolen i Buskerud
* Historie ved Høyskolen i Telemark
* Examen philosophicum

  

Han kommer fra Sande, Vestfold.

Referanser
----------

1. ↑  «Jan Fredrik Vogt». Stortinget.no.
2. ↑  Jarl Rehn-Erichsen (18. oktober 2023). «– Lykke til, Alf Johan! Holmestrand har fått ny ordfører»Betalt abonnement kreves. *Jarlsberg Avis*. Besøkt 23. oktober 2023.
3. ↑  «BPA-minister Listhaug varsler slutten på 67-årsgrensen». *www.handikapnytt.no* **(norsk)**. Besøkt 28. februar 2024.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Camilla Maria Brekke** | **Varaordfører i Holmestrand**(2023–) | Etterfølger: |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Stortinget
 |
***Huset i Marokko*** , (originaltittel: *Le Grand Jeu*) er et fransk filmdrama fra 1934 regissert av Jacques Feyder.

Handling
--------

Pierre Martel, en ung forretningsmann fra Paris, havner i store økonomiske problemer på grunn av sin og kjæresten Florences veldig ekstravagante livsstil. Han ser ingen annen utvei enn å forlate landet, og slutter seg til den franske fremmedlegionen under et falskt navn. Han blir deretter sendt til Nord-Afrika, hvor han møter blant andre russeren Nicolas. De overnatter på et billig hotell som drives av den grådige Clément (spilt av Charles Vanel) og hans kone Blanche (spilt av Françoise Rosay).

Det varer ikke lenge før Pierre møter Irma (spilt av Marie Bell), som arbeider på en lokal bar som sangerinne og prostituert. Pierre synes hun er nesten helt lik hans tidligere kjæreste Florence; det er bare stemmen og hårfargen som er annerledes. Pierre blir stadig mer besatt av denne tilsynelatende reinkarnasjonen av hans gamle flamme, og han flytter sammen med Irma på hotellet. En dag forsøker Clément å voldta Irma, og Pierre dreper ham i en slåsskamp. Blanche klarer å få dødsfallet til å se ut som en ulykke. Når Pierres tjenestetid endelig er over, planlegger Pierre og Irma et nytt liv sammen i Frankrike. Men kort tid senere møter Pierre tilfeldigvis den virkelige Florence igjen, og oppdager at hun nå er elskerinnen til en velstående araber.

Medvirkende
-----------

* Marie Bell som Florence/Irma
* Pierre Richard-Willm som Pierre Martel/Pierre Muller
* Charles Vanel som herr Clément
* Françoise Rosay som fru Blanche
* Georges Pitoëff som Nicolas Ivanoff
* Camille Bert som obersten
* André Dubosc som Bernard Martel
* Pierre Larquey som Gustin
* Lyne Clevers som Dauville

Referanser
----------

1. ↑   (på en) *Internet Movie Database*, IMDb-ID tt0025198, Wikidata Q37312,
2. ↑  «filmen på filmfront.no» **(norsk)**. Besøkt 1. juni 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Huset i Marokko* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) *Huset i Marokko* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) *Huset i Marokko* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata

* (en) *Huset i Marokko* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Huset i Marokko* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Huset i Marokko* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Huset i Marokko* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

Portal: Film
Moster kirke
**Finnås prestegjeld** var et prestegjeld tilhørende Sunnhordland prosti. Det omfattet sogn i Bømlo kommune i Hordaland fylke, og hovedkirken var Moster kirke.

Finnås' sogn er nå en del av Bømlo kirkelige fellesråd, og underlagt Sunnhordland prosti i Bjørgvin bispedømme i Den norske kirke.

Historikk
---------

*Mostrar sókn* (norrønt) har sin opprinnelse fra kristningen av landet. Finnås prestegjeld går tilbake til førreformatorisk tid, da det var behov for å tilpasse den kirkelige inndelingen til folketallet og bosetningsmønsteret etter Svartedauden, og besto fra denne tiden av hovedsognet Moster med Bremnes, Bømlo og Sveio annekssogn.

Finnås prestegjeld dannet grunnlaget for Finnaas formannskapsdistrikt, som ble opprettet i 1837.

Ved kgl.res. av 6. juni 1861 ble Finaas delt, ved at Sveen sogn ble utskilt som et eget sognekall.

I 1912 ble Lykling kapell oppført, og i 1996 ble Lykling sogn opprettet som eget kirkesogn.

Fra 2004 ble prestegjeldene som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk de også ut av lovverket.

Kirkesogn
---------

Prestegjeldet hadde ved sin avvikling følgende sogn og kirker:

* Moster
* Bømlo
* Bremnes
* Lykling

Referanser
----------

1. ↑  Rygh, O. (Oluf) (1910). *Norske Gaardnavne*. xx: Fabritius. s. 120.
2. ↑  Dietrichson, L. (Lorentz) (1888). *Sammenlignende Fortegnelse over Norges Kirkebygninger i Middelalderen og Nutiden*. Malling. s. 76.
3. ↑  Hole, Ivar (1950). *Hosanger kyrkje og Hosanger prestegjeld gjennom 200 år*. s. 18-19.
4. ↑  Prestegjeld og sogn i Hordaland, arkivverket.no
5. ↑  *Kommune- og fylkesinndelingen i et Norge i forandring*. no#: Statens forvaltningstjeneste, Seksjon Statens trykking. 1992. s. 364-70. ISBN 8258302612.
6. ↑  *Bremnes heradstyre*. no#: Dreyer. 1937. s. 10.
7. ↑  *Midt i bygda*. Forlaget Bokmaker AS. 2019. s. 322. ISBN 9788292983423.
8. ↑  Fornyings-, administrasjons-og kirkedepartementet (20. desember 2011). «Endringer i gravferdsloven og kirkeloven». *Regjeringen.no* **(norsk)**. Besøkt 5. mars 2023.
9. ↑  «Kirkelig enheter og endringer i prosti og menigheter». *docplayer.me*. Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste AS. 2009. Besøkt 5. mars 2023.
**Satyavrat Shastri** (1930–2021) var en indisk sanskrit-lærd, forfatter, grammatiker og poet. Han skrev tre *Mahakavyas*, tre *Khandakavyas*, en *Prabandhakavyas*, en *Patrakavya* og fem kritiske arbeider i sanskrit. Hans viktigste verker er *Ramakirtimahakavyam*, *Brahattaram Bharatam*, *Sribodhisattvacharitam*, *Vaidika Vyakarana*, *Sarmanyadesah Sutram Vibhati* og *Discovery of Sanskrit Treasures* i syv bind.

Han var æresprosessor ved Special Centre for Sanskrit Studies ved Jawaharlal Nehru-universitetet i New Delhi. Han var også leder av institutt for sanskrit og rektor ved fakultetet for kunst ved Delhi-universitetet, hvor han var Pandit Manmohan Nath Dar professor i sanskrit (1970–1995).

I løpet av sin karriere vant han mange nasjonale og internasjonale priser, deriblant Sahitya Akademi litteraturpris for sanskrit, gitt av Sahitya Akademi, Indias nasjonale akademi for skjønnlitteratur, i 1968 for sitt poetiske verk *Srigurugovindasimhacharitam*. Han mottok Padma Shri i 1999.[] I 2006 ble han den første som mottok Jnanpith-prisen for et verk i sanskrit, overdratt i 2009 av hans elev, Thailands prinsesse Maha Chakri Sirindhorn.

Referanser
----------

1. ↑   BnFs generelle katalog, catalogue.bnf.fr, besøkt 25. mars 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   sahitya-akademi.gov.in, besøkt 15. april 2019[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   jnanpith.net[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** CiNii
 |
Denne artikkelen omhandler journalisten.  For artisten, se Wenche Myhre.

**Wenche Margrethe Myhre** (født 1940) er en norsk programskaper og journalist. Hun er kjent som programleder og kringkastingsmedarbeider i NRK, der hun arbeidet i førti år.

Wenche Margrethe Myhre er utdannet sosionom, men begynte i NRK i 1967 som programleder i Jakob Skarstein sin nyopprettede *Middagsstunden*, et lett ettermiddagsprogram beregnet på eldre lyttere. Hun var siden innom redaksjoner som *Ord for dagen*, *På direkten*, *To i P2*, *Ekko*, *I søkelyset*, *Oppriktig talt* og TV-programmet *På sparket*. Dessuten var hun i mange år medarbeider i P2s populære samfunnsprogram *Sånn er livet*. 

Wenche Margrethe Myhre ble særlig kjent for kritiske sosialreportasjer og programmer, blant annet om tabubelagte temaer som psykiatri, kriminalomsorg, abort og incest. Hun foretok også intervjuer med representanter for befolkningsgrupper som funksjonshemmede, psykiatriske pasienter, kriminelle, demente og ensomme. Hun utgav i 1977 boka *Kjærlighetens lykke og ulykke – 22 kvinneportretter* sammen med journalisten Åshild Ulstrup og i 1980 *Fortalt til en fremmed – bevegelseshemmede og seksualitet* sammen med Inger Johanne Agerup.

Wenche Margrethe Myhre mottok Jonasprisen fra Norges spesiallærerhøyskole i 1986 for «seriøs og uvanlig kompetent radiojournalistikk». Hun fikk også Prix Radio i 2004 for årets beste intervju for et intervju med en Alzheimerpasient og hans kone. Fra 1987 var hun også redaktør for helse- og sosialmagasinet ''Liv''.

Wenche Margrethe Myhre levde i flere år sammen med komponisten Geirr Tveitt og seinere helsedirektøren Torbjørn Mork. Hun ble pensjonist høsten 2007, men fortsatte som frilansjournalist for NRK.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |