recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Treskjærer med typiske treskjærerverktøy
Detalj av billedvev
**Husflid** er et mangfoldig begrep. Det brukes i dagligtale oftest om produksjon og produkter utført med de gamle teknikkene som har gått i arv fra bondesamfunnets sjølbergingsøkonomi. Mange vil knytte begrepet til husflidsbevegelsen på 1900-tallet og husflidsutsalgene som de mange husflidsforeningene tok initiativet til. I dag kan vi si at husflid forener tradisjon, håndverksteknikker, materialforståelse, estetikk, kvalitet og skaperglede. Dagens husflid er langt på vei en hjemmeindustri, preget av lekker design.

Begrepet *husflid* er forholdsvis ungt. Det skal være brukt første gang i dansk språk omkring år 1800, og på norsk grunn av Henrik Wergeland ca. 1830. Begrepet har sannsynligvis oppstått som en reaksjon på de første industriproduktene som fortrengte produksjon innenfor husholdets egen ramme. Før dette var husflid selvfølgelige gjøremål innen hjemmet. Husflid og sjølberging var hovedelementer i norsk husholdsøkonomi fra forhistorisk tid fram til 1800-tallet.

Husflidens teknikker hørte med til de ferdigheter folk flest måtte kunne for å klare seg. Husflid var noe både menn og kvinner i bondesamfunnet måtte kunne, men teknikkene var forskjellige. Allsidighet var en selvfølgelighet når sjølberging var motivasjonen for produksjon. Det betyr at produsenten i mange tilfelle fulgte hele produksjonsgangen, fra utvelgelse av råvarer, til det ferdige produktet taes i bruk. En slik produksjon ga innsikt, og i mange tilfelle gode kvalitetsprodukter.

Samfunnsforskeren Eilert Sundt satte husfliden inn i en økonomisk og sosial sammenheng gjennom utgivelsen av boken Husfliden i Norge i 1867.

I våre mest gammeldagse bygder, skriver Sundt, kan man glede seg over en husflid som fyller hver ledige stund mellom hovedarbeidene og sysselsetter hver hånd i familien. Sjølberging var målet. Bonden var sin egen smed, garver og skomaker, bondekona spant, farget, vevde og sydde til hele familien. Torsken på Senja var en slik gammeldags bygd. Alle mannfolk var fiskere, de fleste hadde små gårder, og det fantes ikke håndverkere i bygda. Den opprinnelige husfliden trivdes best på slike steder som Torsken, med spredt bebyggelse og lang vei til nærmeste by.

Eilert Sundt la han fram et program for å etablere husflid som egen næring. I kjølvannet av hans virksomhet fulgte husflidsbevegelsen fra 1880-årene, parallelt med de første friluftsmuseene og borgerskapets oppdagelse av bondekulturen. Husflidsbevegelsen var i sin første tid en ideologisk bevegelse, målet var å formidle husflidsprodukter fra en fattig almue i utkantnorge til en kjøpedyktig kundekrets i byene.

Se også
-------

* Duodji, samisk husflid
* Rødliste for husflidsteknikker

Litteratur
----------

* Vibeke A. Mohr: *Vår husflid*. Oslo 1986.
* Karl Ragnar Gjertsen: *Trekk fra håndverkets historie*. Maihaugen 1992.

Eksterne lenker
---------------

* EILERT SUNDT: Om Husfliden i Norge – Til arbeidets ære og arbeidsomhedens pris Arkivert 9. oktober 2006 hos Wayback Machine.

Portal: Kunst

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Nationalencyklopedin **·** GND
 |
**Pilestredet 30** er et kvartal bestående av tre bygårder i Pilestredet i Oslo sentrum. Adressen er kjent som et kunstnerhjem ettersom maleren Edvard Munch (1863–1944) bodde her, i **30A** og **30B**, i sin barndom, i årene fra han var 5 til 12 år gammel (1868–1875). Kvartalet er også kjent for Blitzhuset, i **30C**.

Huset var nybygget i 1868 da familien flyttet inn. Edvard Munch ble født i Løten, og da faren Christian Munch fikk en stilling ved Akershus festning i 1864, flyttet familien til Christiania. Fra 1864 til 1868 bodde de i Nedre Slottsgate 9, deretter bodde de i Pilestredet 30A fra 1868 til 1873 og siden i en større leilighet i 30B fra 1873 til 1875. Kort tid etter at familien flyttet hit, døde moren Laura i desember 1868, en hendelse som skal ha satt sterkt preg på den unge Edvard. Fra 1875 bodde familien i Thorvald Meyers gate 48 på Grünerløkka.

I voksen alder fotograferte Munch huset både fra gaten og fra bakgården. 

Huset var inntil 2005 eid av Oslo kommune, som solgte 30A og 30B til Entra ASA. I 2009 rehabiliterte Entra gårdene til omsorgsleiligheter. Munch-familiens leilighet i første etasje i 30B er restaurert, men det er ennå ikke avklart om den skal bli museum eller utnyttes på en annen måte til minne om Munch.

Kilder
------

* *Norske kunstnerhjem*; temanummer av *Fortidsvern*; nr 3, 2005
* Frank Høifødt. *Munch i Oslo*. Damm, 2002. ISBN 82-496-0161-0
* Aftenposten, 6.9.2009 *Minnesmerke over Munch*
* Oslo kommune, Byrådet, 6.3.2008 *Pilestredet 30 rehabiliteres*
* Oslo kommune, Byfornyelsesetaten, 26.6.2009 *Pilestredet 30 ferdig rehabilitert*
* Munchmuseet. *Edvard Munch - hans liv*

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Oslo Byleksikon
 |
**Verdensmesterskap i sandvolleyball 2009**, på engelsk kalt for *The 2009 SWATCH FIVB Beach Volleyball World Championships*, ble arrangert i Stavanger fra 26. juni til 5. juli 2009.

VM i sandvolleyball holdes hvert andre år, og Norge er det første land i Nord-Europa til å være vertskap. Stavanger har tidligere vært vert for ti arrangementer i verdensturneringen. Mesterskapet i 2009 var den syvende offisielle utgaven av mesterskapet etter at ti uoffisielle mesterskap hadde blitt arrangert, alle for øvrig holdt i Rio de Janeiro i Brasil. Det totale beløpet som kunne vinnes i 2009 var en million amerikanske dollar.

Referanser
----------

1. 1 2 3   Stavanger to host 2009 SWATCH FIVB Beach Volleyball World Championships presented by ConocoPhillips: «A fair battle with Moscow won by Norway,» says FIVB President. FIVB (29. februar 2008). Besøkt 2. juli 2008.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* US Broadcast[*død lenke*]

| * v
* d
* r
VM i sandvolleyball |
| --- |
| År | 
* 1997 Los Angeles
* 1999 Marseille
* 2001 Klagenfurt
* 2003 Rio de Janeiro
* 2005 Berlin
* 2007 Gstaad
* 2009 Stavanger
* 2011 Roma
* 2013 Stare Jabłonki
* 2015 Nederland
* 2017 Wien
* 2019 Hamburg
* 2022 Roma
* 2023 Mexico

 |
«***Husker du den gang i lunden***» er et skillingstrykk. Alf Prøysen samlet det inn til sin visespalte i *Magasinet for alle*, i 1957, og innsenderen forteller: «Denne visa er skrevet av Hans Hestbråten, Grue, Finnskogen. Tar man den første bokstaven i hvert vers står det HANS H. BERG, som han skrev seg for den gangen på 1800-tallet.»

Teksten
-------

**1.** Husker du den gang i lunden,  

da du skjenket meg ditt ja,  

kom ditt ord fra hjertegrunnen  

som du talte til meg da.  

  

**2.** Aldri nogen gang i livet  

har jeg hatt en bedre stund,  

som da disse ord ble givet  

som så ømt kom fra din munn.  

  

**3.** Når jeg ganger meg i lunden  

i dine samme lund som den,  

tenker jeg av hjertegrunnen  

her jeg funnet har min venn.  

  

**4.** Skulle den gang tiden komme  

da du dette ei tilsto,  

da skal denne lunden blomme  

i mitt eget hjerteblod.  

  

**5.** Hadde du meg aldri givet  

all den tro du lovet meg,  

har du noen gang i livet  

hatt en bedre venn enn meg.  

  

**6.** Bær meg ved ditt hjertes indre  

som en moder bær sin sønn,  

da skal denne sorg meg lindre  

o min venn o hør min bønn.  

  

**7.** En gang skal vel gjøken gale,  

en gang skal det blive vår,  

ennu skal du meg tiltale  

før din kjærlighet forgår.  

  

**8.** Rams nu disse vers og linjer  

legg den første bokstav ut,  

legg dem sammen og du finner  

navnet på din venn og gut.  

  

**9.** Gledelig jul til sist jeg byder  

før enn jeg til hvile går,  

og godt nyttår det betyder  

snart du deg en annen får.

Kilder
------

* De gamle visene 4 med Alf Prøysen, Forlaget For Alle, Oslo 1975
***The Narrow Path*** er en amerikansk stumfilm fra 1918, regissert av George Fitzmaurice.

Handling
--------

Marion Clark, en manikyrist, er ikke imponert over de velstående mennene som besøker arbeidsplassen hennes. Hun foretrekker heller redaktør Dick Strong, som holder til ved pensjonatet hennes. Dicks søster Gladys er imidlertid veldig fascinert av den villere siden av livet i New York.

På en fest møter Gladys, og blir forelsket i, Malcolm Dunn - en forretningsmann som forsømmer sin egen kone Margaret. Når Gladys innser at hun har blitt gravid, henvender hun seg til Marion for å søke råd. Opprørt sender Marion bud etter Malcolm, uten å vite at hans kone har ansatt detektiver for å holde øye med ektemannen hennes. Detektivene oppdager snart Malcolm i Marions leilighet, og Margaret ønsker derfor skilsmisse.

Skuespillere
------------

* Fannie Ward som Marion Clark
* W. E. Lawrence som Dick Strong
* Irene Aldwyn som Gladys Strong
* Sam De Grasse som Malcolm Dion
* Mary Alden som Margaret Dunn
* Antrim Short som Jimmy Glidden

Referanser
----------

1. ↑  THE NARROW PATH
2. ↑  Alan Goble. *The Complete Index to Literary Sources in Film*

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Narrow Path* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
«The Life Guards», Vaktskifte ved Buckingham Palace
«The Life Guards», Vaktskifte ved Buckingham Palace
**Husholdkavaleriet** (***Household Cavalry***) er et korps i den britiske hæren bestående av to regimenter som inngår i De kongelige husholdtropper.

Regimentene i Husholdkavaleriet – *The Life Guards* og *The Blues and Royals* – er blant de eldste i den britiske hæren, med historie tilbake til 1660. De har egne tradisjoner og bærer særpregede uniformer; *The Life Guards* har røde jakker, hvite hjelmfjær og sorte kraver, mens *The Blues and Royals* har blå jakker, røde hjelmfjær og røde kraver.

Organisasjon
------------

Husholdkavaleriet er et kavalerikorps med både seremonielle og militæroffensive oppgaver. I virksomhetsutøvelsen er korpset delt i to operative avdelinger, hver satt sammen av enheter fra de to administrative regimentene. Forvirrende nok brukes regimentsbetegnelsen også om de operative avdelingene: *Household Cavalry Regiment* og *Household Cavalry Mounted Regiment*.

### Household Cavalry Regiment

Household Cavalry Regiment er den aktive kampavdelingen i Husholdkavaleriet. Den består av én eskadron fra *The Life Guards* og én eksadron fra *The Blues and Royals*, og er forlagt til Combermere kaserne i Windsor. Avdelingen er oppsatt med FV107 Scimitar stridsvogner og utfører panseroppklaring for 3. divisjon og 16 Air Assault Brigade.

### Household Cavalry Mounted Regiment

Household Cavalry Mounted Regiment er Husholdkavaleriets seremonielle avdeling og utfører sine oppgaver til hest (samt noe til fots). Den består av én eskadron fra *The Life Guards* og én eskadron fra *The Blues and Royals*, og er forlagt til Hyde Park kaserne i London. Avdelingen utfører vakttjeneste ved Buckingham Palace og eskorterer regenten ved statsbesøk og lignende.

Grader og distinksjoner
-----------------------

Gradene og gradmerkene til underoffiserene i Husholdkavaleriet er unike i den britiske hæren.

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| HUSHOLDS-KAVALERIET | **Regimental Corporal Major**  *Regimentskorporalmajor* | **Regimental Quartermaster Corporal** *Regimentskvartermesterkorporal* | **Squadron Corporal Major***Eskadronskorporalmajor* | **Staff CorporalSquadron Quartermaster Corporal Major***StabskorporalEskadronskvartermesterkorporal* | **Corporal of Horse***Korporal til hest* | **Lance-Corporal of Horse***Visekorporal til hest* | **Lance-Corporal***Visekorporal* |
| Distinksjoner |  |  |  |  *på nedre erme* |  |  |  |
| Tilsvarende grader i den britiske hæren generelt | ***Warrant Officer Class 1*** | ***Warrant Officer Class 2 (Regimental Quartermaster Sergeant)*** | ***Warrant Officer Class 2 (Company Sergeant Major)*** | ***Staff SergeantCompany Quartermaster Sergeant*** | ***Sergeant*** | ***Corporal*** | ***Lance Corporal*** |
| Tilsvarende distinksjoner i den britiske hæren generelt |  |  |  |  |  |  |  |
|

Tidligere var *sersjant* forbeholdt infanteriet, og ingen kavaleriregimenter hadde sersjanter. Idag er det kun Husholdkavaleriet som ivaretar denne tradisjonen.

Eksterne lenker
---------------

* The Household Cavalry
**Vandreslåtter** er slåtter som finnes i varianter over hele hardingfeleområdet, noen ganger også utenfor, i Gudbrandsdalen, Østerdalen og enda lenger. 

De fleste vandreslåttene er spilt på oppstilt bass, og er klare dur-slåtter. I et tilfelle finnes også varianter i moll, spilt på vanlig fele eller sjøfløyte. Dette trekket kan peke mot at slåtten har eksistert i landet svært lenge, og blitt assimilert inn i nye tonearter. En variantgruppe finnes på flere felestiller, mens de fleste er å finne på et bestemt.

Hardingfeleverket dokumenterer opptil 20 varianter av en og samme vandreslått.

Eksempler
---------

Gangar i 2/4- takt.

* *Førnesbrunen*, med beslektede varianter fra hele hardingfeleområdet: 22 varianter.
* *Fyken*, varianter fra hele hardingfeleområdet: 17 varianter.
* *Hopparen*, 15 varianter fra hele hardingfeleområdet.
* *Hildalen*, 13 varianter i alle distrikter utom Valdres.
* *Lofthusen*, 14 varianter fra Hordaland, Telemark og Numedal.
* *Røyskatten*, 12 varianter fra Hordaland over Telemark til Krødsherad.
* *Rotneimsknut*, 13 varianter over hele hardingfeleområdet.
* *Fossegrimen*, 12 varianter, mest fra Numedal og Telemark.

Springar
--------

* *Gamle Gudbrand* finnes i varianter så langt som til Østerdalen.
* *Valdreskvælven*
* *den Blårandute*
* *Nordfjordingen*
* *Grimeliden*
* *Moguten*
* *Igletveiten*
* *Jondølen* – skiller seg ut ved et mer eiendommelig felestille i mange nedskrifter. Variantene spilles på oppstilt, nedstilt eller forstemt.
* *Jarand Skinnarland*
* *Kåte-Reiar* eller *Asle Myro*
* *Hallingstugo*

Variantene kan være ulike i lengde og oppbygning, men kjennetegnes ved felles sentrale vek. Navnene på slåttene varierer fra bygd til bygd. Her er det valgt ut navn som bæres av flere varianter. Det er også viktig å huske at den samlede mengden nedskrifter var større enn den som ble redigert i hardingfeleverket, slik at antallen oppgitte varianter av en og samme slått ikke nødvendigvis er representativt for tradisjonstilfanget. Mange av disse slåttene er knyttet til bestemte sagn, eller har en flora av stev knyttet til seg.
***Eisenbahn-Revue International*** (ofte forkortet **ERI**) er et sveitsisk fagtidsskrift for jernbane som har blitt publisert siden 1994. Tidsskriftet blir gitt ut av forlaget Minirex i Luzern og fokuserer hovedsakelig på jernbanetransport i Europa. Hvert år utkommer om lag 11 utgaver.

Forlaget Minirex har også gitt ut jernbanetidsskriftet *Schweizer Eisenbahn-Revue* siden 1978, *Eisenbahn Österreich* siden 1995, *Railway Update* siden 2006 og *Schienenverkehr aktuell* siden 2010. Innholdet i disse tidsskriftene er til tider ganske likt.

Tidsskriftet *Eisenbahn Österreich* har blitt publisert av et annet forlag siden 1959.

*Eisenbahn-Revue International* ble først utgitt i januar 1994, i begynnelsen med seks utgaver per år.

I 1995 og 1996 ble det publisert tilsammen 18 utgaver, og i 1997 ti utgaver.

Referanser
----------

1. 1 2  «Sonderfahrt „Opatija-Express" zum Zeitschriften-Jubiläum». I: *Eisenbahn-Revue International*, hefte 8–9/2004, ISSN 1421-2811, s. 350–356.
2. ↑  *Eisenbahn-Revue International*, hefte 1–2/2004, ISSN 1421-2811, s. 2.
3. ↑  *Eisenbahn-Revue International*, hefte 1–2/1995, ISSN 1421-2811, s. 2.
4. ↑  *Eisenbahn-Revue International*, hefte 3–4/1996, ISSN 1421-2811, s. 58.
5. ↑  *Eisenbahn-Revue International*, hefte 12/1996, ISSN 1421-2811, s. 506.

Eksterne lenker
---------------

* Forlaget Minirex

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | ISSN
 |
***Vandringa*** (1923) er plassert som det tredje bindet i den episke kronologien til romanserien *Dansen gjenom skuggeheimen* av Kristofer Uppdal, men står relativt fritt i forhold til de lange episke linjene i verket ellers. Hovedpersonen *Øl-Kalle*, egentlig *Kal Ølstad*, opptrer bare som bifigur i noen av de andre bindene. Romanen er en mer tradisjonell utviklingsroman enn de fleste andre bøkene i verket, og kan lett leses uavhengig av disse. 

Steinkjær ca. 1890, da Uppdal og Øl-Kalle bodde der Foto  

  

: Axel Lindahl

Unge menns oppbrudd fra bondesamfunnet og klassereisen deres inn i arbeiderklassen er et hodemotiv i hele verket. Likevel blir selve oppbruddet og årsakene til dette lite skildret. Denne «proletariseringen av bondeungdom» er likevel hodemotivet i romanen, som forfatteren selv tematiserte som «lausrivinga fra upphavet». Livsløpet til Kal Ølstad blir skildret fra femårsalderen, gjennom familiens oppbrudd fra gården, flytting til byen, tapet av moren, og livet som gjetergutt, anleggarbeider og til slutt uteligger i Kristiania. Romanen forteller både om den individuelle livsreisen hans fra Kal Ølstad til Øl-Kalle, og om den store reisen som familien og bondestanden gjør.

Romanen har et mer selvbiografisk preg enn mange av de andre bindene i serien. Uppdal var selv eldste sønn på gården *Opdal* i Beitstad, en gård som faren måtte selge da Kristofer var fire år gammel, og familien bosatte seg deretter i Steinkjær. Syv år gammel mistet han moren, og etter at faren stiftet ny familie, ble han satt bort i tjeneste på ulike gårder i Steinkjærområdet. Romanen gjentar også mye av materialet fra den første prosaboka til Uppdal, novellesamlinga *Ved Akerselva* (1910), hvor novellene var skrevne i jeg-form. Sammenlignet med novellene, har romanen mer stoff fra barndommen til hovedpersonen og familien sin oppbrot fra gården.

Referanser
----------

1. ↑  Hovedkilden for omtalene av de enkelte bind i verket er Leif Mæhle sine foreord til hvert bind i nyutgaven fra 1985–1991 og presentasjonen av romanene på nettstedet uppdal.no Arkivert 8. mars 2009 hos Wayback Machine.
**Innsynsutvalget** var et norsk utvalg som vurderte søknader om innsyn i Overvåkingspolitiets arkiver og registre.

Utvalget ble opprettet etter at Lund-kommisjonen hadde lagt frem sin rapport om omfanget av ulovlig overvåking etter andre verdenskrig.

Utvalget kunne gi innsyn i dokumenter fra perioden 8. mai 1945 – 8. juni 1996. Dokumenter som er eldre eller yngre enn dette var det ikke anledning til å gi innsyn i. Søknadsfristen for å kreve innsyn utløp 31. desember 2002. Ved fristens utløp forelå det om lag 13 000 søknader.

Søkere ville få innsyn i sin sak for dokumenter for perioden 8. mai 1945 til 25. november 1977. Fra 1977 og frem til innsynsperiodens utløp forutsettes det at dokumentet er lovstridig innhentet, registrert eller brukt. «Lovlig» overvåkede personer etter 1977 fikk ikke innsyn i registreringene, ei heller ikke opplyst om det fantes dokumenter eller ikke.

Personer som har fått innsyn i sin sak kunne kreve erstatning. Erstatning ble gitt dersom søker har lidd alvorlig skade, jf innsynsloven. Maksimal erstatning er kr 100 000,-.

Utvalget besto av tre personer oppnevnt av Kongen i statsråd.

Sorenskriver Anne Marie Stoltz var leder for utvalgt fram til 31.12.2003. Fra 1.1.2004 ble tingrettsdommer Randi Carlstedt oppnevnt som ny leder. Øvrige medlemmer var tidligere redaktør Thor Bjarne Bore og professor Per Maurseth. I tillegg var det tilsatt et sekretariat som forberedte sakene for utvalget.

Alle som arbeidet med sakene er sikkerhetsklarert for STRENGT HEMMELIG, og hadde full og uhindret adgang til arkiver og registre hos PST. En vanlig misforståelse er at publikum trodde at de tilsatte i sekretariatet var tilsatt i politiet, noe de altså ikke var.

Arbeidet med innsynsutvalget skulle vært avsluttet våren 2007 men grunnet antallet søkere og hvor omfattende enkelte saker har vært ble utvalgets arbeid avsluttet formelt den 31. desember 2007.

Innsynsloven er opphevet med virkning fra 1. januar 2008

Eksterne lenker
---------------

* (no) Innsynsutvalget på Arkivportalen
**Eisack** (italiensk: *Isarco*) er den største bielven til Etsch i Syd-Tirol og er Syd-Tirols nest største elv.
Dens kilde ligger i nærheten av Brennerpasset i 1990 meters høyde, og den munner ut i Etsch i nærheten av Bolzano.
Eisack er 96 km lang og har et tilsigsfelt på 4200 km².

Mens dalen til Eisack kort og godt heter *Valle Isarco* på italiensk, har den på tysk fra gammelt av to navn:
Nord for Brixen – og faktisk forbi Eisackkilden og helt til Innsbruck – heter den *Wipptal*.
Bare mellom Brixen og Bolzano omtales dalen som *Eisacktal*.

Viktige steder langs Eisack er Sterzing, Brixen, Klausen, Waidbruck og Blumau. Den viktigste bielven er Rienz (italiensk *Rienza*), som kommer fra Pustertal og møter Eisack ved Brixen. 

Eisack er viktig for produksjon av elektrisk strøm og er demt opp ved Franzensfeste, Klausen og Waidbruck.

Etymologi
---------

Ifølge moderne språkforskning kan opprinnelsen til elvas navn være en hypotetisk indoeuropesk språkrot hvor **es** eller **is** betød vann, også flytende, men at ordet senere fikk den snevrere betydningen «vann i fast form».

Andre elvenavn som kan ha samme språklige opprinnelse:

* Iser (Tsjekkia), Izera (Polen)
* Isère (Frankrike)
* Isel (Østerrike)
* Isar (Tyskland)
* IJssel (Nederland)
* Istra (Russland)
* Istra (Norge, sideelv til Rauma)
* Ister (nedre del av Donau)

Litteratur
----------

* Egon Kühebacher, *Die Ortsnamen Südtirols und ihre Geschichte*, bd. 2, Bozen 1995, s. 59-61 (med språkhistoriske forklaringer, utdypende litteratur og dokumentbelegg).

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** GeoNames
 |
**Annalee** (irsk: *Abhainn na hEoghancha*) er en elv i Irland. Den går fra Lough Sillan i grevskapet Cavan. Kilden til elven er innsjøen Lough Sillan nær Shercock, hvorfra den renner vestover gjennom Lough Tacker, og sør for Cootehill, til den når Butlersbridge. Derfra går den videre til en rekke innsjøer før den munner ut i elven Erne. Nedstrøms fra Cootehill munner bielven Dromore, samt elvene Bunnoe og Laragh ut i Annalee.

Navn
----

Det irske navnet på elven er *Abhainn na hEoghancha*, som stammer fra navnet på det historiske distriktet nord for elven kjent som *An Eoghanach*, et distrikt noen ganger anglisert som *Owenagh*. Det anglifiserte navnet på elven kommer fra et av distriktene den renner gjennom, nemlig Annaghlee (*Eanach Lao*).

Fiske
-----

Elven er kjent for bra fiske. Fiske er ganske populært ved Deredis nær Butlersbridge og oppstrøms Cootehill i strekningen nedenfor broen Knappagh Bridge. Fangstene omfatter abbor, gjedde, mort og brasme foruten ørret til over 1,4 kg som rapporteres.

Vannføring
----------

Strømmen eller utslippet av elven måles i dens nedre rekkevidde ved Butlersbridge, elvenivåer måles også ved Rathkenny og Derryheen Bridge. Nedslagsfeltet til målestasjonen ved Butlersbridge er 774 kvadratkilometer, som med et årlig gjennomsnittlig nedbør på 1020 millimeter, gir en gjennomsnittlig strømning på 13,7 kubikkmeter per sekund. Den maksimale registrerte flyten mellom 1955 og 2012 var 107 kubikkmeter per sekund den 30. november 1995.

Referanser
----------

1. 1 2  «Abhainn na hEoghancha / Annalee River», *Placenames Database of Ireland*
2. ↑   «Environmental Protection Agency - Ireland», *HydroNet*. Arkivert fra originalen den 31. mars 2016.
3. ↑  McGough Miscellanea: «The Eoghanach and The Owenagh River in County Monaghan», *Magoo.com*.
4. ↑  «Cavan Coarse Fishing», *Fishing Inireland*
5. ↑   «Fishing News», *Northern Fisheries Board*
6. ↑   «Salmon fishing in Donegal», *Fishing Inireland*
7. ↑   «River Search - Annalee», *Hydro-Data*. Office Public Works. Arkivert fra originalen den 24. september 2015.

Eksterne lenker
---------------

(en) River Annalee – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
Zhaosu (rosa) i Ili
**Zhaosu** eller **Monggolküre** (kinesisk: 昭苏县; pinyin: *Zhāosū Xiàn*; uigursk: موڭغۇلكۈرە ناھىيىسى / *Mongğulküre Nahiyisi*) er et fylke i prefekturet Ili i den autonome region Xinjiang i Folkerepublikken Kina. Det grenser i vest mot Kasakhstan.

Befolkningen var på 149 572 innbyggere i 1999.

Kulturminner
------------

Shengyoutempelet i Mongolküre (*Zhaosu Shengyou miao*, 昭苏圣佑庙), et mongolsk lamakloster av gelugskolen innen tibetansk buddhisme, og Minnetavlen om nedkjempelsen av dsungarenes khanat (*Pingding Zhunga'er Leming bei*, 平定准噶尔勒铭碑), som ble oppstilt i 1761 under Qianlongeraen under Qing-dynastiet, ble i 2001 oppført på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner.

Referanser
----------

1. ↑  National Population Statistics Materials by County and City - 1999 Period, *i* China County & City Population 1999, Harvard China Historical GIS

Eksterne lenker
---------------

* Infoside
* Pingding Zhunga'er Leming Gedengshan zhi bei
* Gedeng bei[*død lenke*]
* Explanation and Supplement on The Stone Tablet of Quelling Zhungar Leming Yili[*død lenke*]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Volvoverken i Kalmar** ble innviet i 1974 og lagt ned i 1994. Fabrikken ble bygget som en konsekvens av den planlagte nedleggingen av Kalmar Verkstad, som på begynnelsen av 1970-tallet var eiet av Statsföretag. Kalmar kommune solgte landområdet fabrikken ble bygget på for 1 krone. En helt ny, etter den tid meget moderne, monteringsfabrikk for Volvos personbiler ble bygd med omtrent 1000. 

Fabrikken i Kalmar bygde innledningsvis kun luksusmodellene 264, 760 og 960, men etterhvert også standardmodellene 740 og 940.

Ved Volvoverken i Kalmar eksisterte ikke de tradisjonelle samlebåndene. Istedenfor ble bilene transportert på selvstendige batteridrevne vogner som ble styrt av spor i gulvet. Fabrikken var meget lys med store vindusflater, som dessverre forårsaket overoppheting i lokalene. De ansatte ble delt opp i mindre grupper som hadde mulighet til å påvirke arbeidsfordelingen innen sin egen gruppe.

Volvoverken i Kalmar var den fabrikk som kom best ut med hensyn til kvalitet og fravær sammenlignet med anleggene i Gent og Torslanda. Derimot var fabrikken dyrere å bygge enn et konvensjonelt anlegg og fabrikkens produktivitet var betydelig lavere enn i Torslandaverken.

Da fabrikken ble stengt i 1994 hadde totalt 482 739 biler blitt produsert.

Referanser
----------

1. ↑  Nilsson, Ulf. Sverige: Sluten anstalt Arkivert 8. oktober 2010 hos Wayback Machine. sidene 163-164.
Ordenstegn for Annams drageorden
Ordensstjerne for Annams drageorden
**Annams drageorden** (vietnamesisk: *Đại Nam Long tinh Viện*, fransk: *Ordre du Dragon d'Annam*) er en vietnamesisk orden. Den ble innstiftet 14. mars 1886 av keiser Dong Khanh og ble tildelt for sivile og militære fortjenester av både keiseren og Frankrikes president, som representant for kolonimakten. Ordenen ble tildelt som statsorden inntil keiser Bao Dai abdiserte 25. august 1945. Ordenen ble i 2005 gjenopptatt av det keiserlige dynasti i eksil.

Inndeling
---------

Annams drageorden er inndelt i fem grader:

* Storkors
* Storoffiser
* Kommandør
* Offiser
* Ridder

Insignier
---------

Ordenstegnet for Annams drageorden består av en oval stjerne med åtte grupper av tagger. Stjernen er i sølv for riddere, i gull for høyere grader. Midtmedaljongen er oval og har keiser Dong Khanhs navn innskrevet med kinesiske tegn i gull på blå emalje. Navnet er omgitt av ornamenter. Medaljongen er omgitt av en bord i rød emalje. Ordenstegnet er opphengt i båndet i en krone og over denne en drage i grønn emalje med røde detaljer. 

Ordensstjernen for storkors og storoffiserer har seksten tagger og er i sølv. Den er besatt med en drage i gull med grønn emalje og røde detaljer. Dragen holder midtmedaljongen fra ordenstegnet. 

Ordensbåndet er rødt med gule striper ved kantene. I en periode var båndet for militære tildelinger hvitt med guloransje kantstriper. Ordensbåndet for tildelinger fra Frankrikes president var grønt med oransjegule kantstriper.

Norske innehavere
-----------------

Annams drageorden ble også tildelt nordmenn, blant dem Thomas Thomassen Heftye.

Kilder
------

* «Vietnam» i Guy Stair Sainty og Rafal Heydel-Mankoo: *World Orders of Knighthood and Merit*, andre bind, Buckingham: Burke's Peerage, 2006, s. 1879–1882.
* «France – Colonial Orders» i Robert Werlich: *Orders and decorations of all nations. Ancient and modern, civil and military*, 2. utgave, Washington DC: Quaker Press, 1974, s. 145.
**von Rosens pokal** er navnet på den vandrepokal som i perioden 1904 til 2000 ble delt ut til vinnerne av Allsvenskan i fotball for herrer. 

Pokalens offisielle navn er 'Svenska Fotbollpokalen – greve Clarence von Rosens vandringspris av 1903'.

Premien er oppkalt etter Clarence von Rosen, som var Sveriges fotballforbunds første leder. Örgryte IS ble første vinner av pokalen i 1904 og Halmstads BK ble i 2000 det siste laget som vant den.

Pokalen vandret evig mellom de seirende lagene. Lagene beholdt imidlertid en miniversjon av pokalen.

Da det i november 2000 ble satt fokus på at Clarence von Rosen hadde vært aktiv i en nasjonalsosialistisk organisasjon, oppstod det en debatt som resulterte i at det svenske fotballforbundet satte opp en ny pokal som erstatning for von Rosens pokal. Det nye pokalen fikk navnet 'Lennart Johanssons pokal', oppkalt etter den svenske UEFA-presidenten. Von Rosens pokal oppbevares i dag hos det svenske fotballforbundet.

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 28. oktober 2004. Besøkt 27. januar 2009.
3. ↑
4. ↑
Eksempel på «moving head»: MAC 550 fra Martin.
**Intelligent belysning** eller **moving heads** (bokstavelig talt: bevegelig (lys)hode) er navnet på en type scene- og discolys. Moving heads har et bevegelig «hode» som sender ut en lysstråle. Hodet kan rotere vertikalt og horisontalt og dermed sende lystrålen akkurat dit du ønsker.

Farge og gobo
-------------

Den har som oftest et gobohjul og et fargehjul, som er skiver med hull langs kanten. I hullene kan det plaseres fargefilter (typisk glasskiver) i fargehjulet, og goboer i gobohjulet. Lystålen fra pæren lyser kun gjennom ett av hullene i hver skive av gangen, og man får den fargen og goboen som er i åpningen. Ved å rotere hjulet kan man derfor bytte farge og gobo. Moving heads brukes på scener, men også som effektlys.

Noen moving heads har ikke et hjul med farger men mulighet for å blande cyan (turkis blåfarge), magenta (rødlilla) og gul for å få den fargen man ønsker. Nyere movingheads har også LED-pærer med rød, grønn og blå farge, som også ved blanding kan gi hvitt lys eller den fargen man måtte ønske.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Moving-lights – repository of technical info
**Von Postbreen** er en 15 km lang og 100 km² stor isbre på Spitsbergen, Svalbard, innerst i Tempelfjorden og nord for fjellmassivet Coloradofjella, midt i Sabine Land. Inklusive sidebreene er den 21 km lang og 174 km stor², med et totalvolum på 34 km³. Den ligger nordvest for Fimbulisen, vest for Hayesbreen og sør for Tunabreen. Von Postbreen er en fjordbre og er karakteristisk ved at det står et stort nunatak-massiv opp midt i breen – Hampusjfellet. Østgrensen mot Hayesbreen er Panoramaberget. Breen går helt ned til fjorden og fører foran seg store morenemasser som er avsatt utover kysten av Tempelfjorden under Rejmyrefjellet og Kalotten. Hele brekomplekset inngår i østlige del av Sassen-Bünsow Land nasjonalpark.

Regnet fra nord og med klokken har den følgende sidebreer og tilstøtende breer:

* Tunabreen i nord, øst for Ulltunafjella og vest for Langtunafjella – 23 km, 60 km²
* Bogebreen i nord, øst for Langtunafjella og vest for Barkowfjellet – 8 km, 10 km²
* Phillippbreen i nord, vest for Skedvifjella og vest for Friederichsenfjella – 10 km, 20 km²
* Potpeschniggbreen i nordøst, øst for Friederichsenfjella og vest for Köpingfjellet – 8 km, 15 km²
* Maritbreen i sørøst, som forbinder til Fimbulisen, øst for Przybyllokfjellet – 2 km, 3 km²

Områdene foran Von Postbreen er viktige hvile- og fødesteder for ringsel.

Von Postbreen har sitt navn etter professor Hampus Adolf von Post (1822–1911), en svensk geolog, kjemiker og botaniker. Han underviste ved Ulltuna landbruksskole og jobbet også i 18 år som verksmester ved Rejmyre glassverk.

Referanser
----------

1. ↑  Von Postbreen *Stadnamn i norske polarområde*, Norsk polarinstitutt. Besøkt 11. mars 2013

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Norsk polarinstitutt
 |
Et **videospilltilbehør** er et tilbehør til en spillkonsoll som enten kreves for å oppleve spillet, eller som skal berike spillopplevelsen. Det vil si alt utenom maskinen selv. Til spillkonsoller følger det gjerne med ekstratilbehøret som kreves for å drive maskinen som minimum, gjerne da strømkabel, videokabel og en kontroller. Ekstra tilbehør utover det, flere eller alternative kontrollere, minnekort, andre typer videokabler, eller lignende, må da som regel kjøpes separat.

En rekke videospill har kommet ut med spesialtlagde tilbehør til bruk med bare det spillet, eller med et snevert antall spill som spesifikt tok det i bruk. Lyspistoler ble brukt i spill som *Duck Hunt* og *Time Crisis*, Gitar-kontrolleren til *Guitar Hero*-spillene, eller fiskestangen til *Sega Bass Fishing*.

Referanser
----------

1. ↑  *Video Game Quest - The Complete Guide to Home Video Game Systems, Video Games, and Accessories* (1 utg.). Northridge, Calif.: DMS. 1990. ISBN 0-9625057-2-2. OCLC 30808914.
2. ↑  «Spillene som krevde grensesprengende tilbehør». *Gamer.no*. Besøkt 22. april 2023.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Video game accessories – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

Portal: Videospill
New York Harbor, sett fra satellitten TERRA. The Narrows er vist i rødt, og forbinder Upper New York Bay og Lower New York Bay.
Nærbilde av The Narrows, sett fra satellitt. Staten Island ses til venstre, og Brooklyn til høyre.
**The Narrows** er det tidevannsstredet som skiller bydelene Staten Island og Brooklyn i New York City. Det knytter sammen den øvre og nedre delen av New York-bukta, og er hovedutløpet fra Hudsonelva til Atlanterhavet. Det har lenge vært regnet som «inngangsporten» fra sjøveien til New York City, og har historisk vært den viktigste inngangen til New York havn. 

The Narrows ble sannsynligvis dannet for ca. 6000 år siden, ved slutten av siste istid. Tidligere var Staten Island og Brooklyn sammenkoblet, og Hudsonelva hadde sitt utløp i havet gjennom dagens Raritan River, ved å ta et vestligere løp gjennom nordlige deler av dagens New Jersey, langs østsiden av Watchung Mountains til Bound Brook, New Jersey og videre til Atlanterhavet via Raritan Bay. En økning i vannstanden i Upper Bay gjorde at elva brøt gjennom og dannet Narrows, slik den eksisterer i dag (Waldman, 2000). 

Den første registrerte europeer som ankom Narrows var Giovanni da Verrazzano i 1524, da han ankret i sundet, og ble møtt av en gruppe Lenape-indianere, som padled ut for å møte ham. 

I 1964 ble Verrazano Narrows Bridge bygd over The Narrows, den lengste hengebroen i verden på den tiden. Denne er fremdeles den lengste hengebroen i USA (etter lengden av hovedspennet). Fordi bindestreken i navnet på broen ofte er utelatt, kalles stredet ofte feilaktig "Verrazano Narrows".

Bibliografi
-----------

* John Waldman; Heartbeats in the Muck; ISBN 1-55821-720-7 The Lyons Press (2000).

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
**Fulk FitzWarin**, også kalt for Fulke eller Fouke FitzWaryn eller FitzWarren, var en fredløs mann i England på 1200-tallet. Hans historie har overlevd i en slektsromanse av en ukjent forfatter som er bevart i engelske, franske og latinske versjoner som er basert på en tapt verseromanse fra sent på 1300-tallet.

‘Fitz’ er normannerfransk for ‘sønn av’. Fulk var sønn av Warin (Waryn eller Warren). I henhold til fortellingen var Fulk FitzWarin en ung adelsmann fra Whittington som ble sendt som ung gutt til kong John av England, og kongen blir etter hvert hans fiende. Da han vokste opp ble familiens gods og titler tatt fra dem. I årene 1200 og 1201 gjorde Fulk FitzWarin opprør, ble lyst fredløs og skjulte seg med sine menn i skogene i Windsor. Den 15. november 1203 fikk han og førti av hans menn amnesti. Han giftet seg deretter med en Matilda av Caus.

Parallelle myter
----------------

Fortellingen om Fulk FitzWarin er en salig blanding av rimelig etterrettelig lokalhistorie, men blandet med legender, myter og tradisjonell folkeminne. Fortellingen har påfallende likhetstrekk med myten om Robin Hood:

* Begge hadde kong John uten land som sin fiende.
* Fulk hadde en bror som het John, Robin Hood en følgesvenn som het Little John.
* Fulk har en kone som het Matilda og Robin Hood en kjæreste som het Marian eller Marion, men opprinnelig var kjent som Mathilda.
* I tillegg er det tre episoder i fortellingen om Fulk som er bortimot identiske med tre tilsvarende episoder i myten om Robin Hood.

Fortellingen om Fulk har også påfallende likheter med fortellingene om andre middelalderske lovløse i England, som Munken Eustace og Hereward the Wake (Den overvåkne).

Referanser
----------

1. ↑   The Peerage person ID p19585.htm#i195847, besøkt 7. august 2020[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3 4   Genealogics[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   The Peerage[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Fouke le Fitz Waryn, introduksjon hos TEAMS Middle English Texts
* Fouke le Fitz Waryn, originalteksten i moderne engelsk

  

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni **·** VIAF **·** LCCN
 |
**Nordmøre og Romsdal Billag A/S** var et rutebilselskap med kontor i Torvikbukt i Øre kommune på Nordmøre. Selskapet ble opprettet i 1939 da Torvik Auto A/S og Flemma Billag A/S slo seg sammen og videreførte konsesjonene sine i det nye selskapet.

Fra 1929 hadde Torvik Auto trafikkert ruta Molde - Torvikbukt, mens Flemma Auto hadde trafikkert mellom Flemma og Molde fra samme år. I 1938 etablerte Møre Fylkes Ruteselskap bilferjerute mellom Torvikbukt og Kristiansund via Gjemnes, Kvernes og Bremsnes, da de satte inn B/F "Trygge". Det fusjonerte selskapet fikk ansvaret for trafikken mellom Molde og Kristiansund og ellers et rutenett som spente over hele Romsdalshalvøya og inn til Øksendal. Da veien til Sunndalsøra ble åpnet, ble rutenettet i mars 1949 utvidet også dit. I februar 1954 etablerte selskapet rute mellom Torvikbukt og til Åndalsnes.

Billaget ble oppløst i 1961, og konsesjonene ble overtatt av Angvik Auto, Batnfjord Auto og Kristiansund-Oppdal Auto.

Referanser
----------

1. ↑  «Nordmøre og Romsdal billag er en kjensgjerning». *Tidens Krav*: 3. 16. juni 1939.
2. ↑  *Over til rutebil. Avdeling Møre og Romsdal 1930 - 1965*. Ålesund: Norges Rutebileieres Forbund, Avdeling Møre og Romsdal. 1966.
3. ↑  Torvik, Arne Inge (2000). *Om samferdsel i Møre og Romsdal. Møre og Romsdal Fylkesbåtar 1920-1995*. Molde. s. 453. ISBN 82-7955-020-8.

Eksterne lenker
---------------

* Nordmøre og Romsdals Diamond T212 1938-model l (digitaltmuseum.no)
**Nordmøre Interkommunalt Politisk Råd** er et interkommunalt politisk råd og samarbeidsorgan (IKS) for kommuner i landskapet Nordmøre. Regionrådet ble etablert den 20. september 1990 under navnet **Ordfører- og Rådmannskollegiet for Nordmøre (ORKidé)** for å samordne planlegging og engasjement i regionen, og det har utviklet seg til å bli et interkommunalt samarbeid på en rekke fagområder.

Regionrådet har sin besøksadresse i Kongens plass 1 i Kristiansund. Det omfattet til å begynne med alle kommunene i det tidligere Nordmøre fogderi.

Per januar 2021 omfatter Nordmøre IPR kommunene Aure, Averøy, Gjemnes, Kristiansund, Smøla, Sunndal, Surnadal og Tingvoll i Møre og Romsdal fylke. Aure og Surnadal kommuner er i tillegg medlem av Interkommunalt politisk råd for Trøndelag sørvest – Lakseregionen (tidligere Orkdalsregionen IPR).

Regionrådet omfattet opprinnelig også kommunen Frei før denne ble innlemmet i Kristiansund i 2008; Eide før denne gikk sammen med Fræna til nye Hustadvika kommune som er en del av Romsdal Interkommunalt Politisk Råd, Rindal, som gikk til Trøndelag i 2019 og er en del av IPR Trøndelag sørvest; og Halsa, som gikk sammen med Hemne og deler av Snillfjord til nye Heim kommune i Trøndelag og er en del av IPR Trøndelag sørvest.

Se også
-------

* Nordmøre
* Interkommunale regionråd

Referanser
----------

1. ↑  «Surnadal kommune nytt medlem av interkommunalt politisk råd Trøndelag…». *Trøndelag Sorvest*. Besøkt 7. juli 2022.

Eksterne lenker
---------------

* Hjemmeside
Dieseldrevet motorvognsett type 93, Bombardier Talent, for ikke-elektrifisert mellomdistanse- og lokaltrafikk i Norge. Fotografert på Åndalsnes stasjon.
**Jernbanevogner** er kjøretøy som inngår i et skinnebasert transportsystem som kalles jernbane. Flere jernbanevogner koplet sammen betegnes gjerne som et jernbanetog eller bare et tog. Jernbanevogner og jernbanetog trekkes tradisjonelt av et eller flere lokomotiv. De fleste jernbanevogner har bremser, buffere for myk kontakt med sammenkoplede vogner samt sammenkoplingsmekanisme. Alt rullende materiell til en jernbane må være utstyrt med hjul på akslinger av riktig bredde tilpasset banens sporvidde. En viktig egenskap ved en jernbanevogn er om den har boggier eller ikke. Boggivogner får en mykere bevegelse i skinnegangen, og boggier brukes både på passasjervogner og større godsvogner. 

Jernbanevogner kan også være utstyrt med motor, såkalte motorvogner. 
Jernbanevogner koples vanligvis sammen etter behov, men enkelte tog kan bestå av fast sammenkoplede vogner, et vognsett. Slike vognsett består gjerne av en motorvogn samt en eller flere passasjervogner, og et slikt sett kalles gjerne et motorvognsett. Vognsettene har vanligvis førerkabin i begge ender og er derfor ressursbesparende ved endestasjonene. Passasjertrafikk foregår mer og mer med motorvognsett der utvendig design på togene er en viktig markedsføringsfaktor. 

Jernbanevogner finnes til en rekke ulike transportformål, de fleste kan klassifiseres som passasjer- eller godsvogner. Det finnes også en rekke ulike typer vogner til vedlikeholdsformål på banen.

Passasjervogner
---------------

Passasjervogner har høye krav til komfort, vinduer og toalett, samt bagasjehyller etc. Passasjervogner kan inndeles i sittevogner elle sovevogner, og etter langtrafikk med dagtog eller nattog, mellomdistanser eller lokaltrafikk. For langtrafikk er kravene til komfort stor. Togene utstyres med spesialvogner for servering, eller med egne barnevogner, der en stor lekekupe for barna tar mye plass. For rullende materiell til lokaltrafikk prioriteres komforten lavere, mens fokus settes på kapasitet og hyppighet i avgangene.

Godsvogner
----------

Kravene til slike vogner er helt avhengig av hva som skal fraktes. Kjemikalier må fraktes i utslippsikre og trykkbestandige tankvogner, mineralmalm kan fraktes i åpne stålcontainere, post må være innelåst i lukkede og tørre vogner, osv. Godsvogner for transport av levende dyr finnes også.

Se også
-------

* Lokomotiv
* Dressin

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN
 |
**St Johanneslogen Kosmos** er en frimurerlosje i Den Danske Frimurerorden som ble grunnlagt den 9. april 1851 i Helsingør. 

Losjens valgspråk er Et Fiet Unum Ovile Et Unus Pastor («Der skal bli en flokk og en hyrde»).

Kosmos var Danmarks første losje som innførte Det svenske Frimurersystem. Dette skjedde i 1853 med tillatelse fra «Viseste Salomos Vikarius», stormester Frederik VII av Danmark. Kosmos er også den eneste losje i Danmark som avholder minnestund i I grad.

Losjen leide opprinnelig sine lokaler i Hestemøllestræde. Denne eiendommen hadde tidligere tilhørt St. Johanneslogen «Maria til den røde ørn», den første frimurerlosjen i Helsingør, som eksisterte mellom 1779 og 1815. Det meste av inventaret fra denne losjen er fortsatt bevart.

I desember 1860 brant bygningen ned, og losjen mistet nesten alt inventar. De tre hammerførendes stole, hammeren til Ordførende Mester og «flammesverdet» ble likevel bevart.

Losjebygningen
--------------

I 1865 kjøpte losjen en ny tomt av Ane Elise Galschiøt, og i 1866 begynte arbeidet med en ny bygning under ledelse av arkitekten V. Klein. Bygningen hadde en fasade i jonisk stil vendt mot Lundegade, slik at losjesalen vendte riktig i forhold til verdenshjørnene. Over fasaden var losjens valgspråk innskrevet.

Bygningen ble innviet den 7. februar 1867. I 1877 ble den utvidet med en spisesal ut mot hagen, og i 1902 ble en ny spisesal bygd over den første, som nå er et forsamlingsværelse. I 1922 ble bygningen ytterligere utvidet mot sør med et nytt embedsværelse, samtidig som flere andre lokaler ble utvidet. I 1931 ble det foretatt en renovering av bygget, med blant annet nytt lysanlegg og nytt losjeloft. Bygningens gamle vegger ble bekledt med gul stein. Renoveringen skjedde under ledelse av arkitekt G. Widmark, som var Ordførende Mester i losjen «Kærnan» i Helsingborg.

Under byfornyelsen på 1970-tallet ble Kronborgvej utvidet. Flere eldre bygninger ble revet, deriblant for å anlegge en ny parkeringsplass. Losjebygningens bakside ble dermed synlig fra Kronborgvej, og kommunen stilte krav om en ny og penere fasade mot denne gaten. Renoveringen startet i 1976, og stod ferdig den 4. februar 1977.

Ordførende Mestre
-----------------

| # | Navn | Innsatt | Avgikk |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | Knud Henning Antonius Gad | 1851 | 1870 |
| 2 | Prins Hans | 1871 | 1911 |
| 3 | Jørgen Jacobsen | 1911 | 1923 |
| 4 | J.M.T. Welsch | 1923 | 1935 |
| 5 | K. Bertramsen | 1935 | 1946 |
| 6 | N.Fr. Hansen | 1946 | 1955 |
| 7 | Erik Jensen Langer | 1955 | 1972 |
| 8 | Johan Michael Hansen | 1972 | 1979 |
| 9 | Erik Stendevad-Larsen | 1979 | 1985 |
| 10 | Ulf W. Langer | 1985 | 1987 |
| 11 | Carl Elias Holger Tuxen | 1987 | 1987 |
| 12 | Jens Birkmose | 1987 | 1994 |
| 13 | Jens R.Skinnerup Jensen | 1994 | 1994 |
| 14 | Jørgen K. Hammelboe | 1994 | 2003 |
| 15 | Alf G. H. Fisch | 2003 |  |

Eksterne lenker
---------------

* Den Danske Frimurerordens hjemmeside: www.ddfo.dk Arkivert 16. januar 2019 hos Wayback Machine.

Portal: Danmark
Ferjesambandet **Eidshaug–Gjerdinga** forbinder Gjerdinga med Eidshaug ferjekai på Kvingra i Nærøy kommune. Fergesambandet er kommunalt, men var tidligere del av fylkesvei 543, og var forbundet med denne via en kommunal vei. Sambandet drives av FosenNamsos Sjø.

Sambandet er på 2,8 km med en overfartstid på 10 minutter, og blir betjent av MF «Vikna» 2–9 ganger daglig, i hver retning. 2014 var årsdøgntrafikken 7 kjøretøy.

Da sambandet ble tatt i bruk 1983 ble det drevet av Namsos Trafikkselskap og betjent av MF «Jøa», med MF «Flatanger» som reserve. 1999 ble dagens ferje MF «Vikna» satt inn i trafikk, og 2008 overtok FosenNamsos Sjø driften.

Referanser
----------

1. 1 2  «Ferjestatistikk 2012» (PDF) (PDF). Statens vegvesen. juni 2014. s. 197-198. Arkivert fra originalen (PDF) 5. mars 2016. Besøkt 7. januar 2015.
2. 1 2  FosenNamsos Sjø Eidshaug - Gjerdinga
3. ↑  «Vegvesenets fergedatabank». Arkivert fra originalen 16. juli 2015. Besøkt 27. mars 2015.
4. ↑  Fjordferjer i Norge - Nord-Trøndelag

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Nasjonal vegdatabank
 |
Jernbaneskinner
Skinneskjøt
**Jernbaneskinne**, eller bare **skinne**, er den ene av to parallelle skinner som utgjør et jernbanespor. Skinner lages i dag av stål. Opprinnelig ble de laget i jern; derav ordet *jern*baneskinne. Skinnene er festet på et underlag av tverrliggende sviller av tre eller betong. Svillene holder skinnene fast i en fast avstand kalt sporvidde.

Sporvidder
----------

Sporvidde er det innvendige målet mellom de parallelle skinnene. Denne må i de fleste tilfeller være konstant, slik at toget ikke sporer av. Det nasjonale jernbanenettet i Norge har en sporvidde på 1 435 mm, en sporvidde som er kjent som normalspor. Dersom sporvidden er smalere enn 1 435 mm kalles det smalspor, i motsatt fall bredspor.

Ledeskinner
-----------

På de fleste jernbanestrekningene over broer er det et ekstra sett med skinner i midten, som kalles ledeskinner. Ledeskinnene skal holde toget på plass i sporet i tilfelle en avsporing. Dersom et tog hadde sporet av på en bro uten ledeskinner kunne det havnet så langt utenfor profilen at det i ytterste konsekvens kunne falt av broen.

Profil og vekt
--------------

Jernbaneskinner finnes i ulike vektklasser. Jo høyere vekt jo tyngre og raskere tog kan tillates. Til gjengjeld er tunge skinner dyrere å anlegge. (merk: også andre forhold enn skinnevekt avgjør togets hastighet og tyngde).
Vekt på skinnen oppgis i kg/m. Vanlig skinnevekt på norske hovedlinjer er 49kg/m. Nordlandsbanen ble oppgradert fra 33 kg/m til 49 kg/m. Ellers i Norden er 60 kg/m standard for jernbane.

Se også
-------

* Jernbane
* Jernbanetog
* Sporsperre

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** NDL **·** NKC
 |