recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Jacques Lüthy** (født 11. juli 1959 i Charmey) er en tidligere sveitsisk alpinist. Han oppnådde best resultater i de tekniske disiplinene (slalåm og storslalåm).

Karrierens høydepunkt var bronsemedaljen i slalåmrennet i OL 1980 i Lake Placid.

9. desember 1978 debuterte Lüthy i verdenscupen i storslalåmrennet i Schladming, der han endte på 10.-plass. Omtrent en måned senere, 16. januar 1979, oppnådde han sin første pallplassering, da han tok tredjeplassen i storslalåmrennet i Adelboden. Han gikk aldri helt til topps i noe enkeltrenn i verdenscupen, men oppnådde 8 pallplasseringer i løpet av karrieren (6 i storslalåm og 2 i slalåm).

Han kom på tredjeplass sammenlagt i storslalåmcupen sesongen 1979/80. Det samme året oppnådde han sin beste plassering i totalsammendraget med en sjetteplass.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Jacques Lüthy – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Jacques Lüthy – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Jacques Lüthy – FIS (alpint) Rediger på Wikidata

* (en) Jacques Lüthy – ski-db.com Rediger på Wikidata
Vestfjella på kartet over AntarktisVestfjella (Dronning Maud Land)VestfjellaVestfjella på kartet over Antarktis
**Vestfjella** er en fjellkjede i Dronning Maud Land, beliggende lengst vest på Maudheimvidda langs den innerste delen av isbremmen. Fjellkjeden består av spredte fjellkammer og frittstående nunataker og strekker seg om lag 130 kilometer i nordøstlig retning fra Isryggen til Basen.

Fjellkjeden ble oppdaget av den tyske antarktisekspedisjonen 1938–39 under ledelse av Alfred Ritscher og navngitt Kraulberge etter kaptein Otto Kraul (1883–1944), islos på ekspedisjonen. På norsk benyttes **Kraulberga** om den nordlige delen av Vestfjella.

Den svenske forskningsstasjonen Wasa og den finske forskningsstasjonen Aboa ligger 150 meter fra hverandre på nunataken Basen i Vestfjella.

Referanser
----------

1. ↑  Vestfjella SCAR *Composite Gazetteer of Antarctica* (Norge). Katalognr. 15438
2. 1 2  Kraul Mountains SCAR *Composite Gazetteer of Antarctica* (USA). Katalognr. 15438
3. ↑  Kraulberga SCAR *Composite Gazetteer of Antarctica* (Norge). Katalognr. 7815
4. ↑  Wasa SCAR *Composite Gazetteer of Antarctica* (Norge). Katalognr. 15754

Eksterne lenker
---------------

* Vestfjella (Dronning Maud Land) *Stadnamn i norske polarområde*, Norsk polarinstitutt

Portal: Antarktis

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** GNIS **·** SCAR **·** Norsk polarinstitutt

 |
**Zhang** (kinesisk: 章, pinyin: *Zhāng*) er et kinesisk slektsnavn. Det er ikke på langt nær så utbredt som det likelydende 张 (se: Zhang (navn 张)), som er et av Kinas og verdens vanligste navn.

*Zhang* 章 har dessuten en noe annen uttale enn 张 på flere andre kinesiske språk, og følgelig er romaniseringen gjerne annerledes. På kantonesisk er det den samme (*Cheung*), men det er annerledes på minnan (*Chiong*). 

På koreansk er de to etternavnene likelydende, men ikke på vietnamesisk, der 章 svarer til Chương.

Trass i uttalelikheten på mandarin er ikke de to navnene historisk beslektede.

Tegnet analysert
----------------

Tegnet 章 består av tegnene 立 (lì eller wèi, som betyr *å fastsette* eller *å la stå*) og 早 (zǎo, som betyr *tidlig* eller *morning*). 章 betyr *kapittel* eller *tømmer*.

Navnehistorie 章
---------------

Navnet Zhang kom fra Jiang (forenklet kinesisk: 姜, tradisjonell kinesisk: 姜, pinyin: *Jiang*), som er slektsnavnet til den legendariske keiser Yan. Da staten Qi (齐国) ble opprettet gav Jiang Ziya i sin tur mange områder til sine mange etterkommere, og én av disse små vasallstatene var staten Zhang (鄣国). Etter at det senere ble annektert av Qi, tok mange derfra Zhang som sine etternavn.

Kjente bærere av navnet 章
-------------------------

* Zhāng Bǐnglín 章炳麟 (1868–1936), filolog, revolusjonær.
* Zhāng Zhōng 章钟, sjakkspiller.
* Zhāng Zǐyí 章子怡, skuespillerinne og sanger.
**Enrico Massimo Poggi** (født 30. januar 1908, død 16. oktober 1976) var en italiensk seiler som deltok i flere olympiske leker, 1936 i Berlin, 1948 i London og 1952 i Oslo.

Poggi ble olympiske mester i seiling under OL 1936 i Berlin. Han var med på den italienske båten «Italia» som vant 8-meter klassen foran den norske båten «Silja» og «Germania III» fra Tyskland. Seilingene ble avviklet utenfor Kiel i perioden 4. til 12. august 1936. Mannskapet på «Italia» besto av Poggi, Bruno Bianchi, Luigi De Manincor, Domenico Mordini, Luigi Poggi og Giovanni Reggio.

Tolv år senere, under OL 1948 i London, kom han på åttendeplass i seiling i 6-meter klassen med den italienske båten «Ciocca II» og under sommer-OL 1952 i Oslo ble det en ny åttendeplass med samme båt.

OL-medaljer
-----------

* 1936 Nazi-Tysklands flagg Berlin – Gull **Gull** i seiling, 8-meter klassen Italias flagg Italia

Eksterne lenker
---------------

* (en) Enrico Poggi – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Enrico Poggi – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Enrico Poggi – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Enrico Poggi – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

* (it) Enrico Poggi – Italias olympiske komité Rediger på Wikidata

* (en) Enrico Poggi – World Sailing Rediger på Wikidata
**Enrique Arancibia** Clavel (født 13. oktober 1944, død 28. april 2011) var en agent for Dirección de Inteligencia Nacional, det chilenske hemmelig politiet.

Clavel bodde i uoffisielt eksil i Buenos Aires etter mordet på René Schneider i Chile den 25. oktober 1970. Clavel ble arrestert av argentinske etterretningsoffiserer like etter utleveringen av den hemmelige agenten Michael Townley til USA, og han ble anklaget for spionasje. Arancibia ble i 2004 dømt av en argentinsk domstol for kidnappingen av Laura Elgueta og en annen chilensk kvinne i Buenos Aires. Nedgraderte dokumenter fra det amerikanske FBI foreslår at Arancibia også hadde vært i kontakt med den fascistiske terroristen Stefano Delle Chiaie fra Italia. Den 28. april 2011, ble Clavel funnet død i hans egen leilighet i sentrum av Buenos Aires, Argentina, med flere knivstikk både i ryggen og i bryset.

Referanser
----------

1. ↑   www.nytimes.com[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Elbridge «Al» Bryant** (født 28. september 1939 i Thomasville i Georgia, død 26. oktober 1975) var en soul-sanger fra USA. Han var med å starte vokalgruppa The Temptations, som i 1960-årene var ledende innen sin sjanger.

Bryant var sammen med vennen Otis Williams med i ei rekke sanggrupper, blant annet *Otis Williams & The Siberians*, *The El Domingoes* og *The Distants*. I 1961 gikk de sammen med Melvin Franklin (også fra The Distants) og Eddie Kendricks og Paul Williams (begge fra *The Primes*) om å danne ei ny gruppe, som under navnet The Temptations fikk kontrakt med plateselskapet Motown.

Tenoren Bryant sang sjelden førstestemme på gruppas plateinnspillinger, noe oftere på konserter. De første åra gav The Temptations ut ei rekke plater, men uten særlig suksess. Bryant, som var den eneste i gruppa som hadde familie og dagtidsjobb, var utålmodig, og han kom etter hvert dårlig overens med de andre. Etter flere alvorlige sammenstøt fikk han sparken ved juletider 1963. Han blei erstatta av David Ruffin. Noen tid etter fikk gruppa sin første hit.

Etter dette sang Bryant med ulike grupper, blant annet *The Premiers*, fortsatt uten noen særlig suksess. Han døde i oktober 1975 av skrumplever.

Referanser
----------

1. 1 2   Find a Grave, Find a Grave 7524017, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* Oppslag om Bryant i Graham Betts: *Motown Encyclopedia*, AC Publishing 2014, ISBN 9781311441546.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Elbridge Bryant på Discogs Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** Discogs
 |
**Marinaleda** er en kommune i den spanske provinsen Andalucía i Spania. Den er selverklært sosialdemokratisk, men blir av mange regnet som kommunistisk på grunn av sin kollektive økonomi.

Politikk
--------

Byen har i over tretti år[*når?*] hatt Juan Manuel Sanchez fra Izquierda Unida (Forent venstre) som sin borgermester. Bystyret består av elleve medlemmer, ni fra Izquierda Unida og to fra PSOE.

Gatenavn
--------

Etter Franco-tiden har de døpt om mange gatenavn og plasser til heder av sosialistiske helter som for eksempel Che Guevara og Salvador Allende. Eksempler er *Calle de Erneste Che Guevara* og *Plaza de Salvador Allende*.

Øvrig
-----

Landsbyen er å regne som et kollektiv, og arbeidsledigheten er svært lav sammenligna med resten av Spania. Man kan leie et hus meget billig, og man kan bygge det selv. Dette huset skal inkludere tre soverom, og 100m² hage, til eventuell utbygging. Det er ikke tillat å selge disse husene, da de mener dette fører til uønsket profitt. Arbeidet i landsbyen deles opp i grupper hvor noen jobber på markene, og noen i fabrikken, alt etter tur. Det er også verdt å merke seg at alle innbyggere som jobber for byen tjener likt.

Referanser
----------

1. ↑  Instituto Nacional de Estadística (16. mai 2022) (på en), *Municipal Register of Spain of 2022*, **90**, s. 1,235, Wikidata Q111983091

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Marinaleda – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** GeoNames
 |
Distriktets plassering i Albania.
**Elbasan** var det arealmessig fjerde største distriktet i Albania, i regionen Elbasan midt i landet. Hovedstaden var byen Elbasan, mens nest største by var Cërrik. Distriktets areal var 1 290 km², og ved folketellingen i 2001 hadde distriktet 224 974 innbyggere.

Slettelandet vest for Elbasan, med stålverk midt i bildet.
Distriktet Elbasan lå omkring elven Shkumbin ved overgangen mellom det vestlige kystslettelandet og det østlige fjellandet i Albania. Distriktet hadde betydelig industri og energiproduksjon, og et større stålverk like vest for senteret Elbasan.

Distriktet var svært viktig kommunikasjonsmessig – her går jernbanelinje videre fra Tiranë til Nord-Makedonia, og en hovedvei sørøstover til Nord-Makedonia og Hellas. Allerede under Romerriket var regionen en viktig krysningsveg over til antikkens Makedonia.

| * v
* d
* r
Tidligere distrikter i Albania |
| --- |
| Berat **·** Bulqizë **·** Delvinë **·** Devoll **·** Dibër **·** Durrës **·** Elbasan **·** Fier **·** Gjirokastër **·** Gramsh **·** Has **·** Kavajë **·** Kolonjë **·** Korçë **·** Krujë **·** Kuçovë **·** Kukës **·** Kurbin **·** Lezhë **·** Librazhd **·** Lushnjë **·** Malësi e Madhe **·** Mallakastër **·** Mat **·** Mirditë **·** Peqin **·** Përmet **·** Pogradec **·** Pukë **·** Sarandë **·** Shkodër **·** Skrapar **·** Tepelenë **·** Tiranë **·** Tropojë **·** Vlorë | Albanias flagg |
| ISO 3166-2:AL |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN **·** GeoNames
 |
**Aagot Marie Hanshaugen**, også kjent som bare **«ho' Aagot»** (født 24. september 1919 i Harstad, død 31. oktober 2003 i Oslo) var en av Oslos byoriginaler.

Hanshaugen var kjent som en liten dame med et stort sinn. Hun kom fra Sandtorg, et lite sted utenfor Harstad. Under krigen hadde Hanshaugen jobbet som hushjelp i Sverige. Hun slet med kraftige depresjoner og ble verre etter en brann der hun og familien hun arbeidet for mistet alt de eide. Hun ble lagt inn på Rønvik psykiatriske sykehus i Bodø og senere også på Gaustad sykehus i Oslo. Der ble Hanshaugen lobotomert, noe hun fikk erstatning fra staten for noen tiår etter. Hun arbeidet i mange år med å vaske på gamlehjem.

På sine eldre dager gikk Hanshaugen rundt i byen med damesykkel, og senere med rullator. Hun ble etter hvert veldig krokete i ryggen der hun gikk og samlet inn penger i et pappkrus. Men hun samlet ikke til seg selv, hun ville glede andre. Hun pyntet kirkerom med blomster, og kjøpte aviser og godsaker som hun delte ut til folk. Hanshaugen bodde i Gamlebyen og gikk ofte i Gamlebyen kirke, på Blå Kors og på bingoen på Grønland. Hun delte ut Pepita-kjeks og spiste brød med Sunda. Humøret hennes var veldig skiftende. Hun kunne banne høyt på nordnorsk, og synge salmer i neste øyeblikk. «- I himmelen får jeg vinger», sa hun.

Aagot Hanshaugen døde på Lovisenberg sykehus 31. oktober 2003, 84 år gammel. Hun ble begravet på Østre Aker kirkegård den 7. november.

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑  Kristin Stoltenberg (5. juni 1998). «Storbyens Robin Hood». *Aftenposten 1998.06.05*. Oslo. s. 56-57.
3. ↑

Litteratur
----------

* Even Saugstad: *Byoriginaler og personligheter i Oslo*, Frie Fuglers forlag 2008 ISBN 9788299541527.

Eksterne lenker
---------------

* Det finnes tre slags byoriginaler
* Originalene som forsvant
* Husker du Aagot?

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni
 |
**Aake Anker-Ording** (født 18. desember 1899 i Nes på Romerike, død 9. juni 1979) var en norsk jurist og embetsmann.

Liv
---

Han var sønn av legen Jørgen Flood Ording (1864–1947) og Gunhild Christine Kathrine Anker (født 1878–1926), og bror av offiseren Bjart Ording (1898–1975).

Anker-Ording ble student i 1918 og tok juridisk embetseksamen i 1924, da han begynte egen sakførervirksomhet i Oslo. Fra 1924 til 1928 var han i kompaniskap med Viggo Hansteen, og fra 1933 til 1940 med Brynjulf Bull. Som ung var han medlem av *Mot Dag* og foreningens organisasjonssekretær fra 1927 til 1934.

I mai 1940 ble han utnevnt til sekretær i Norges Banks direksjon og fulgte den norske regjeringen til London. Fra 1941 til mai 1945 var han byråsjef i Forsynings- og gjenreisingsdepartementet, og foretok tre reiser til USA i den norske regjeringens tjeneste.

I 1945 ble Anker-Ording utnevnt til byråsjef i Utenriksdepartementet. Året etter var han medlem av den norske delegasjonen til FNs generalforsamling og ble utnevnt til direktør for FNs barnehjelpsaksjon i 1947. Fra 1951 til 1952 var han en av to generalsekretærer for *Union of International Organizations* (UIA) i Brussel. Han var direktør for innsamlingen til Indiahjelpen fra 1952 til 1953 og internasjonal sekretær for Det Norske Arbeiderparti fra 1954 til 1958. Fra 1958 var han stempelpapirforvalter.

Anker-Ording utga blant annet en bok om *Bedriftsdemokratiet* i 1962. Han interesserte seg for poesi og utga diktsamlingen *Solskyer* i 1919. Dessuten skrev han artikler for tidsskriftet *Mot Dag* og for *Norsk Tidend* i London.

Referanser
----------

1. ↑   urn.nb.no[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* *Studentene fra 1918*. Oslo: Bokkomitéen. 1950.
* *Studentene fra 1918*. Oslo. 1968.
* *Hvem er hvem?*. Oslo: Aschehoug. 1968.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Historisk befolkningsregister **·** BIBSYS **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC
 |
**Vesterålen skyttersamlag** ble opprettet i 1907 og består av skytterlagene Andenes (Andøy), Bø (Bø i Vesterålen), Dverberg (Andøy), Melbo (Hadsel), Sortland (Sortland) og Tretinddalen (Øksnes). Dverberg skytterlag var først ute med å arrangere stevne på elektroniske skiver i Vesterålen, siden har de andre lagene kommet etter. Det er nå bare på Melbo at det skytes på pappskiver både på 200- og 100-meteren (skivetrekk), og på Sortland (skivetrekk på 100-meteren).

Skytterlag
----------

**Andenes**  

Stiftet 1881. 10 skiver på 200 meter, 5 skiver på 100 meter (Kongsberg). Publikumsvisning inne på skytterhuset. Stor parkeringsplass.

**Bø**  

Stiftet 1881. 30 skiver på 200 meteren, 20 skiver elektronikk, 10 skiver på 100 meteren, 8 skiver på innendørsbanen 15m elektronikk, ferdig høsten 2007. (Alle Kongsberg). Publikumsvisning inne på skytterhuset. Stor parkeringsplass. Har flere ganger arrangert Landsdelskretsstevnet for Nord-Norge (NNM).

**Dverberg**  

Stiftet 1883. 8 skiver på 200 meter, 6 skiver på 100 meter (Sius Ascor). Starter bygging av nytt skytterhus i høst (2007). Stor parkeringsplass.

**Melbo**  

10 skiver på 200 meter (anvises fra grav), 8 skiver på 100 meter (skivetrekk). Stor parkeringsplass.

**Sortland**  

Stiftet 1896. 7 skiver på 200 meter (Megalink), 8 skiver på 100 meter (skivetrekk). Publikumsvisning inne på skytterhuset. Stor parkeringsplass.

**Tretinddalen**  

5 skiver på 200 meter, 5 skiver på 100 meter (Kongsberg). Publikumsvisning inne på skytterhuset. Stor parkeringsplass.

Faste stevner
-------------

**Februar til april:**  

Alle lag arrangerer feltstevner, og et av disse er også Samlagsstevnet i feltskyting. Alle stevnene inngår i Vinterkarusellen, der skytterne får poeng etter plassering i hvert stevne de har deltatt i.

**Mai:**  

Bø skytterlag arrangerer Draugenstevnet og Sikantreffen (baneskyting), og Tretinddalen skytterlag arrangerer Øksnesstevnet (baneskyting). (Samme helg.) Det arrangeres også skyting om Den Norske Skyttermedalje.

**Juni:**  

Melbo skytterlag arrangerer Vesterålstreffen (baneskyting), og Sortland skytterlag arrangerer Medaljestevnet (baneskyting). (Samme helg.)

**August:**  

Samlagsstevnet arrangeres midit i august (ca. 2 uker etter Landsskytterstevnet), og går på omgang blant lagene. I år er det Sortland som står som arrangør. Det skytes feltskyting på lørdag, og lagskytinger og baneskyting på søndag.  

Andenes skytterlag og Dverberg skytterlag arrangerer Andøytreffen. Det er ett feltstevne og to banestevner. Feltstevnet veksler mellom Andenes og Dverberg, slik at i år har Dverberg banestevne på lørdag, og Andenes har feltstevne på lørdag og banestevne på søndag.

**September:**  

Første helgen i september avsluttes sesongen. Avslutningsstevnet går også på omgang blant lagene. Alle stevnene inngår i Skyttercupen, der skytterne får poeng etter plassering i hvert stevne de har deltatt i.

Eksterne lenker
---------------

* Bø Skytterlag
* Dverberg skytterlag
* Det frivillige skyttervesen
**Aagot Bjørnson** (født 20. september 1872 i Christiania, død 28. januar 1968 i Oslo) var en norsk skuespillerinne.

Familie
-------

Aagot Bjørnson var datter av byfogd Peter Elias Bjørnson og Laura Mathilde Riiser Larsen, niese av dikterhøvdingen Bjørnstjerne Bjørnson og sønnedatter av presten Peder Bjørnson. Hun var søster av teatersjef Inga Bjørnson og kusine av admiral Hjalmar Riiser-Larsen. Hun ble 20. mai 1896 gift med forlagsbokhandler Lars Magnus Swanstrøm (1868-1939).

Liv og virke
------------

Aagot Bjørnson opptrådte på Christiania Theater, hvor hun fikk sin debut første nyttårsdag 1891 i rollen som *Ella Brandt* i stykket *Vores Koner*.

Høstsesongen 1891 spilte Bjørnson *Ophelia* i en scene mot Herman Bangs *Hamlet* (i Shakespeares *Hamlet*, i Brødrene Hals' konsertlokale. Samme år reiste hun på turné med en trupp fra Christiania Theater. Der opptrådte hun i Fredrikshald, Fredrikstad, Skien og Drammen sammen med Olaf Hansson og Thora Hansson.

I 1895 fratrådte hun stillingen som skuespiller ved teatret.

Roller i utvalg
---------------

* *Ella Brandt* i stykket *Vores Koner* (Christiania Theater, 1891)
* *Ophelia* i Shakespeares *Hamlet* (Brødrene Hals' konsertlokale, 1891)
* *Signe* i *En Fallit* av Bjørnstjerne Bjørnson (1891)

Referanser
----------

1. ↑   Norsk biografisk leksikon, nbl.snl.no[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2  *Dagbladet 1890.12.29*. Norge, Oslo. 1890. s. 1.
3. ↑  *Fredriksstad Tilskuer 1891.06.23*. Norge, Østfold, Fredrikstad. 1891. s. 3.
4. ↑  *Morgenbladet 1891.06.20*. Norge, Oslo. 1891. s. 2.
5. ↑  *Trondhjems Adresseavis 1895.11.18*. Norge, Trøndelag, Trondheim. 1895.
6. ↑  *Dagbladet 1891.05.05*. Norge, Oslo. 1891.

Kilder
------

* Jensson, Liv (1981). *Biografisk skuespillerleksikon*. Universitetsforl. s. 27. ISBN 8200056228.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Aagot Bjørnson hos Sceneweb Rediger på Wikidata
**Aagot Vangen** (født 29. juni 1875 i Stor-Elvdal, død 29. juli 1905 i Drøbak) var en norsk billedhugger. 

Faren Ola Vangen var jernbaneingeniør, og familien flyttet i 1875 til Kongsvinger der hun vokste opp. Hun ble konfirmert i Vinger kirke 1891. 

I 1895 begynte hun på «Tegneskolen». I 1896 dro hun til Paris for å fortsette sin utdannelse der. Vangen begynte på Académie Julian under ledelse av billedhugger Denys Puech (1854-1942). Allerede etter tre måneder vant den 21 år gamle Vangen Julian-akademiets medalje ved en konkurranse.

I barndomsbyen Kongsvinger står Vangens skulptur "Sittende pike" fra 1897 i Bankparken.

I 1902 vant hennes bidrag til konkurransen om «Abelmonumentet» som skulle reises i Oslo (daværende Kristiania), annenpremie bak forslaget fra Ingebrigt Vik. Vangens utkast bar tittelen «Hans Petter». Gustav Vigeland hadde innlevert det forslaget som konkurranse-juryen likte best, men Vigelands bidrag var ikke i tråd med konkurransereglene som var oppsatt på forhånd og kunne derfor ikke premieres. Juryen anbefalte likevel ingen av de premierte utkastene oppført. Jurymedlemmet Andreas Aubert skrev etter juryavgjørelsen til Vik at det ble diskutert hvorvidt Vigeland skulle få oppdraget eller VIk og Vangen skulle få konkurrere seg imellom med nye forslag. Det var Vigeland som til slutt fikk ansvaret for monumentets utførelse.

Forfatteren Kaia Bruland-Nilssen utga i 1903 en biografisk roman om Aagot Vangen.

Referanser
----------

1. 1 2   Norsk kunstnerleksikon, Norsk kunstnerleksikon ID Aagot\_Vangen, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   KulturNav, KulturNav-ID 530d0f12-7539-4fae-818d-33a7439b8a2e, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Jan Kokkin (1983). «Aagot Vangen. En kunstnerskjebne i skyggen av Vigeland». *Solør-Odal* (Særtrykk): 4–10.
4. ↑  Brenna, Arne (1967). *Billedhuggeren Ingebrigt Vik*. Oslo: Ingebrigt Vik museum, i kommisjon John Grieg. s. 35, 38, 41.
5. ↑  Bruland-Nilssen, Kaia (1903). *Aagot Vangen - et livsbillede*. B. Omtvedts forlag.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Norsk kunstnerleksikon **·** KulturNav
 |
**Thorolf Waldemar Alme** (født 1890 i Oslo død 26. mars 1967), var en norsk pianist og organist.

Alme debuterte som pianist i 1913 og studerte videre under første verdenskrig ved musikkhøgskolen i Berlin. Han fikk deretter organiststilling i Oslo, først ved Paulus kirke, deretter i Trefoldighetskirken. Han var i tre år klavérlærer i Helsingfors. 

Waldemar Alme var i perioden 1927 til 1947 fast akkompagnatør i NRK, blant annet for Borghild Langaard og Kirsten Flagstad. Han var også akkompagnatør for Kaia Eide Norena i Nationaltheatret.

Waldemar Alme var gift med Sofie Alme, født Molstad. Han var æresmedlem av Norges Tonekunstnersamfund.

Referanser
----------

1. 1 2   Aftenposten[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Aftenposten, nekrolog[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  (no) Waldemar Alme i Store norske leksikon
4. 1 2 3  Aftenposten 29. mars 1967

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** Discogs
 |
**Torkil Bye** (født 11. april 1942) er en prisbelønt norsk fløytist og professor ved Norges musikkhøgskole.

Han er sønn av Herman Bye og pianistinnen Ebba Isene (1919–2009) og ble 16 år gammel ansatt i Den Norske Operas orkester som vikar. Etter studier i Zürich i 1961 fikk han stillingen som solofløytist i Musikkselskapet Harmoniens orkester og ble til 1966. Han var så solofløytist i San Antonio Symphony frem til 1970.

Bye var alternerende solofløytist i Oslo Filharmoniske orkester 1970–1985 og solofløytist 1985–2007. Han mottok sammen med Brynjar Hoff Spellemannprisen 1973 i klassen klassisk musikk/samtidsmusikk for en plate med verker av Mozart. 
I 1981-82 gjestet han som professor ved The University of Texas at Austin der han også videreførte sitt flysertifikat fra 1973. Selv har han vært førsteamanuensis både ved Østlandets Musikkonservatorium og Norges musikkhøgskole. Bye har gitt mesterklasser i Europa, Japan, USA, Argentina og Peru.

Blant hans mange elever står Tom Ottar Andreassen i første rekke[] som solofløytist og kammermusiker og som Torkil Byes etterfølger som professor i fløyte og kammermusikk ved Norges musikkhøgskole fra høsten 2009 og som solofløytist i Oslo Filharmoniske Orkester fra 2015. Byes sønn er fløytemekaniker og flyger.

Premier
-------

* Flagstads og Klavenes' legat
* Prinsesse Astrids musikkpris 1965
* Spellemannprisen 1973 sammen med Brynjar Hoff

Diskografi, ufullstendig
------------------------

* Johan Kvandal og Trygve Madsen. *Norwegian flute music*. 1983.
* Egil Hovland. *Rorate*. 1984.
* Manuel de Falla. *Siete canciones populares Espanolas*. 1986.
* Igor Stravinskij. *Le sacre du printemps ; Petrushka*. 1993.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data)
 |
**Torkil** eller **Torkjell Jensson** (nevnt mellom 1486 og 1508) var en norsk prelat og utvalgt biskop (*electus*) i Oslo. Han flyktet til Sverige etter at kongens kandidat Anders Mus var blitt utnevnt til biskop av paven.

Liv
---

Torkil Jensson kan ha vært den samme som en *Torkillus de Norwegia* som studerte ved Universitetet i Rostock 1467–69. Han var senere prest (1486) og kannik (1495, 1498) ved Mariakirken i Oslo. Av et par brev i *Diplomatarium Norvegicum* ses det at han har fungert som norsk visekansler.

Ved biskop Herlogs død i 1505 valgte domkapitlet i Oslo Torkil Jensson til ny biskop i Oslo. Han påsto senere selv at valget var bekreftet både av erkebiskopen i Trondheim og av paven, men Lars Hamre mener dette siste ikke kan være riktig. I stedet ble Anders Mus, som var kong Hans' foretrukne kandidat, utnevnt til ny biskop i Oslo av paven høsten 1505. Da Anders Mus kom til Oslo høsten 1506, rømte Torkil Jensson til Västergötland, hvor han ble beskyttet av biskop Vincens, som satte ham i forbindelse med den svenske riksforstanderen Svante Nilsson. Han drev her agitasjon for svensk inngripen i Norge.

I 1508 var Torkil en av lederne for et svensk innfall i Solør, som ser ut til å ha vært uten resultater. Ikke lenge etter søkte han forlik med prins Kristian og fikk tilsagn om fritt leide til Varberg. Hvordan det senere gikk med ham er ukjent.

Referanser
----------

1. ↑  Hamre (1971), s. 200–201.
2. ↑  Hamre (1971), s. 230.

Litteratur
----------

* Hamre, Lars (1971). *Norsk historie frå midten av 1400-åra til 1513*. Universitetsforlaget.
* Kristen Valkner: «Torkil Jensson», i *Norsk biografisk leksikon*. Oslo: Aschehoug. 1969. s. 527.
**Jiella** er et band fra Utsjok, Finland, som spiller popmusikk og synger på nordsamisk. Jiella historie starter i 1999 da de sang sammen for første gang offentlig. På dette tidspunkt ble bandet kjent som *«Niilo ja nieiddat» (Niilo og hans døtre)*.

Medlemmer
---------

* Niilo Rasmus – instrumenter, vokal
* Eeva-Liisa Rasmus – Eeva-Liisa Rasmus – vokal
* Jenna Rasmus – Jenna Rasmus – vokal

Diskografi
----------

### Gosnu

Publisert i desember 2002.

1. Sámi Álbmot
2. Jaskat
3. Olát Ánde
4. Gollejohka
5. Gosnu (Somewhere)
6. Váimmu Ganjal
7. Luonddu Giella
8. Láhpon Áigi
9. Čáppa Niehku
10. Mánáš
### Eallinbálgát

Jiella nest CD ble utgitt 8. juli 2006.

1. Amma ealát fámolaččat
2. Gufihtar
3. Beaivváža modji
4. Fuolkevuohta
5. Muittut
6. Bábergumppet
7. Nuorra eallin
8. Dovddatgo ruonas hája
9. Otná beaivi
10. Olát
11. Eallinbálgát
12. Čakčamodji

Eksterne lenker
---------------

* (en) Jiella på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Jiella på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Jiella på Spotify Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Bezirk Halle** var et av 14 distrikter (Bezirk) i Den tyske demokratiske republikk (DDR). Det ble opprettet under forvaltningsreformen i DDR i 1952, og eksisterte frem til oppløsningen av DDR i 1990. Dets administrative senter var Halle.

Bezirk Halle ble dannet som et «kjemiarbeider-distrikt». Sentrale virksomheter var de store kjemifabrikkene i Leuna, Schkopau (Buna-verket) og Bitterfeld/Wolfen, brunkull-gruvene i midt-Tyskland som ble brukt til produksjon av energi i Geiseltal og Bitterfelder Bergbaurevier, utvinning av kobber i Mansfelder Land og Sangerhausen. Andre næringer var produksjon av mat og forbruksvarer.

Administrativ inndeling
-----------------------

Bezirk Leipzig var inndelt i tre bykretser og 20 landkretser:

### Bykretser

* Halle
* Dessau
* Halle-Neustadt

### Kretser

* Artern
* Aschersleben
* Bernburg
* Bitterfeld
* Eisleben
* Gräfenhainichen
* Hettstedt
* Hohenmölsen
* Köthen
* Merseburg
* Naumburg
* Nebra
* Quedlinburg
* Querfurt
* Roßlau
* Saalkreis
* Sangerhausen
* Weißenfels
* Wittenberg
* Zeitz

Ved oppløsningen av DDR sommeren 1990 ble Bezirk Halle oppløst, og kretsene ble en del av Sachsen-Anhalt, med unntak av Kreis Artern som ble en del av Thüringen. Den 6. mai 1990 ble bykretsene Halle og Halle-Neustadt slått sammen.

### Leder av distriktets råd

* 1952–1955 Werner Bruschke (1898–1995)
* 1955–1958 Helmut Becker (1917–1998)
* 1958–1966 Otto Leopold (1901–1975)
* 1966–1984 Helmut Klapproth (1928–2011)
* 1984–1989 Alfred Kolodniak (1931–)
* 1990 Wolfgang Süss (1934–)
* 1990 Klaus Keitel (Regjeringsfullmektig) (1939–)

### Førstesekretær i distriktets avdeling av SED

* 1953–1954 Heinz Glaser (1920–1980)
* 1954–1958 Franz Bruk (1923–1996)
* 1959–1963 Bernhard Koenen (1889–1964)
* 1963–1971 Horst Sindermann (1915–1990)
* 1971–1981 Werner Felfe (1928–1988)
* 1981–1989 Hans-Joachim Böhme (1929–2012)
* 1989–1990 Roland Claus (1954–)

Referanser
----------


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND
 |

Portal: Tyskland
**Hypokondri** er en sykdom der folk føler at de har en sykdom som de i realiteten ikke har. Statens helsetilsyn sier blant annet følgende om sykdommen: «Det vesentlige kjennetegnet er vedvarende opptatthet av muligheten for å ha en eller flere alvorlige og fremadskridende somatiske lidelser».[]

ICPC-2: A27

Symptomer
---------

Symptomene er de samme som ved annen angst. Hjertet dundrer, adrenalinet pumper, magen kniper seg, det prikker i huden og brystet strammer seg til. Disse angstsymptomene oppfattes gjerne som tegn på alvorlig fysisk sykdom. For en hypokonder blir selv normale eller trivielle problemer med kropp og helse tolket som foruroligende eller livsfarlige. Noen hypokondere lider av dysmorfofobi, en forestilling om at det er noe galt med deler av kroppen eller utseendet deres.

Årsaker
-------

I flere studier er det funnet ut at et overdrevent oppmerksomhet rundt fysiske symptomer fra foreldre kan gi utvikling av hypokondri. Hypokondri er og funnet ved spesifikke personlighetstrekk, som spesielt opptatt av helse og kropp. Alvorlig sykdom i nær familie, dødsfall eller en ny livssituasjon som mor, kan og utløse hypokondriske forestillinger. Økt oppmerksomhet med sjekk av en mors kropp vedlikeholder denne angsten.

Behandling
----------

Behandling vedrørende hypokondri er å gi personen en innsikt i hvilken tilstand dette er, samt og øve opp personen evne til å mestre tilstanden. Hovedsakelig kan en velge mellom samtaleterapi, medikamentell behandling eller en kombinasjon av begge. Atferdsterapi og kognitiv terapi viser seg å være nyttige tilnærminger til lidelsen.

Referanser
----------

1. 1 2  Hypokondri. Norsk helseinformantikk - NHI.no Besøkt 4. mars 2019

Eksterne lenker
---------------

* Lægehåndbogen om Hypokondri (dansk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Universalis **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC
 |

| * v
* d
* r
Helsemessige forbehold |
| --- |
| Helsenotis | Du bør aldri bruke informasjon fra internett, inkludert Wikipedia, som eneste kilde til avgjørelser eller tiltak i helsemessige spørsmål. Ved legemiddelspørsmål bør du rådspørre apotek eller lege, ved helsespørsmål relevant autorisert helsepersonell, og ved dyresykdom bør du rådspørre veterinær. Bruk aldri reseptbelagte legemidler uten etter råd fra lege. Søk råd på apoteket ved bruk av reseptfrie legemidler, kosttilskudd og naturmidler, spesielt om du også bruker reseptbelagte midler. Bruk av flere legemidler samtidig kan gi utilsiktede effekter. |
**Torkil Risan** (født 8. juli 1980) er en norsk tv- og radioprogramleder på NRK. Han ble først kjent gjennom det populære humorprogrammet *Ken eller Torkil* og aktualitetsmagasinet *Osenbanden*.

Fra januar 2009 var han fast programleder og sidekick i *P3morgen*. Han har i to sesonger ledet programmet *Et enklere NRK* på NRK P3. Risans figur «Kompisen til Lars» ble etter dette et kultfenomen.

I 2010 begynte han i NRK Super som programleder for *Superkviss*, og fra 2011 ledet han det direktesendte fredagsprogrammet *Fin fredag*. Siden 2014 har Risan jobbet som produsent, programleder og reporter i radioprogrammet *Salongen* på NRK P2. Han ledet *Salongens* podkast om TV-serier.

Han spilte i kortfilmen *Cop DJ* sammen med blant annet Trond Espen Seim. Risan spilte birollen «Trygve» i barnetv-serien *3 venner*.

Personlig
---------

Risan er gift med *Filmplaneten*s programleder Siril Heyerdahl.

Referanser
----------

1. ↑  Enlid, Vegard (31. august 2012). «–Ta åsså drit dæ ut, kis!». *Adresseavisen*.
2. ↑  Tvseriepodkasten. *nrk.no'*
3. ↑  Cop DJ, norsk kortfilm fra 2008. *filmfront.no*
4. ↑  3 venner: 3. episode *nrksuper.no*

Eksterne lenker
---------------

* (en) Torkil Risan på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
* (no) Stadig flere vil ha kompisen til Lars Arkivert 25. januar 2010 hos Wayback Machine. fra *Adresseavisen*
* (no) Utvalg av Kompisen til Lars sine sanger fra NRK P3
**Torkil Vederhus** (født 1989) er en norsk politiker for Miljøpartiet De Grønne. Han har vært partisekretær i MDG siden 2019. Fra 2015 til 2018 var han byrådssekretær i Oslo kommune under byråd for finans, Robert Steen. Han var leder i Miljøpartiet De Grønne i Oslo fra 2015 til 2017. 

Han jobbet tidligere i Bekk Consulting, og har mastergrad i bioinformatikk fra Institutt for informatikk ved Universitetet i Oslo. Han er sønn av professor i matematikk Kristian Ranestad. Som student var Vederhus aktiv studentpolitiker. Han satt flere perioder som representant i Studentparlamentet ved Universitetet i Oslo, og var styremedlem ved Universitetet i Oslo 2010–2011. Han satt også som styremedlem i Studentsamskipnaden i Oslo 2011–2013. Våren 2013 stilte han som lederkandidat i Norsk studentorganisasjon, hvor han tidligere hadde sittet i Landsstyret.

Vederhus stilte som rektorkandidat ved Universitetet i Oslo i rektorvalget våren 2013, med Sunniva Rose som prorektorkandidat og Tobias Vidarssønn Langhoff som viserektorkandidat. De tapte mot den da sittende rektor Ole Petter Ottersen.

Ved siden av studiene har Vederhus også vært aktiv i Det Norske Studentersamfund i flere år, hvor han også satt i Hovedstyret i 2012.

I yngre alder gjorde Vederhus seg bemerket på onlinespillet Hattrick, der han blant annet var spilleder (GM) i Norge fra 2007 til 2008.

Vederhus er søskenbarn til tidligere leder av Elevorganisasjonen, Håvard Vederhus.

Referanser
----------

1. ↑  «Torkil Vederhus valgt til partisekretær». *Miljøpartiet De Grønne*. Besøkt 19. oktober 2019.
2. ↑  Byråd for finans – Byrådet (hentet 12. april 2016):
3. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 2. april 2015. Besøkt 6. mars 2015.
4. ↑
5. ↑  Solveig Nygaard Langvad (10. april 2013): Å gjøre seg stor. *Universitas*
6. ↑  Uniforum (15. april 2013): Torkil Vederhus tapte kampen om å bli studentleiar. *Uniforum.*
7. ↑
8. ↑  Simen Tallaksen (17. august 2011): En rose i New York. *Universitas*
| Basisdata |
| --- |
| Hovedstad: | Schwerin |
| Areal: | 8.672 km 2 |
| Folketall: | 595.200 (1989) |
| Kart |
| Bezirk Schwerin |

**Bezirk Schwerin** var et av 14 distrikter (Bezirk) i Den tyske demokratiske republikk (DDR). Det ble opprettet under forvaltningsreformen i DDR i 1952, og eksisterte frem til oppløsningen av DDR i 1990. Dets administrative senter var Schwerin.

Administrativ inndeling
-----------------------

Bezirk Schwerin var inndelt i en bykrets og 10 landkretser:

| **Bykretser** |
| --- |
| Schwerin |

| **Landkretser** |
| --- |
| Kreis Bützow |
| Kreis Gadebusch |
| Kreis Güstrow |
| Kreis Hagenow |
| Kreis Ludwigslust |
| Kreis Lübz |
| Kreis Parchim |
| Kreis Perleberg |
| Kreis Schwerin-Land |
| Kreis Sternberg |

Ved oppløsningen av DDR sommeren 1990 ble Bezirk Schwerin oppløst. Med unntak av Kreis Perleberg, som ble innlemmet i Brandenburg og Amt Neuhaus som ble innlemmet i Niedersachsen i tidligere Vest-Tyskland, så ble Bezirk Schwerin innlemmet i Mecklenburg-Vorpommern.

Innbyggertall
-------------

* (1961): 618.900
* (1964): 593.477
* (1971): 598.150
* (1981): 590.135

Regjeringssjefer og Partiledere
-------------------------------

Den 3. januar 1990 innledet pionerer i DDRs grensestyrker arbeidet med å fjerne grensesperringene i Bezirk Schwerin
### Leder av distriktets råd

* 1952–1958 Wilhelm Bick (1903–1980)
* 1958–1960 Josef Stadler (1906–1984)
* 1960–1968 Michael Grieb (1921–)
* 1968–1989 Rudi Fleck (1930–)
* 1989–1990 Georg Diederich (Regjeringsfullmektig)

### Førstesekretær i distriktets avdeling av SED

* 1952–1974 Bernhard Quandt (1903–1999)
* 1974–1989 Heinz Ziegner (1928–)
* 1989–1990 Hans Joachim Audehm (1940–)

Referanser
----------

1. 1 2  "40 Jahre DDR" - Staatliche Zentralverwaltung für Statistik, Mai 1989

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND
 |

Portal: Tyskland
**«Where You Lead»** er en amerikansk sang, skrevet i 1970 Carole King og Toni Stern.

Den forekom først på Kings bestselgende LP, *Tapestry* (Ode SP 77009), i januar 1971. Sangen var inspirert av Ruts bok, hvor det står: *«Hvor du går, skal jeg følge»*.

Barbra Streisand spilte også inn sangen. Den ble utgitt på singlen Columbia 4-45414 (som nådde hitstatus) i 1971 og på hennes LP, *Barbra Joan Streisand* (Columbia KC 30792) i august samme år. I 1972 ble en liveinnspilling av sangen utgitt på singlen Columbia 4-45626 og på hennes LP, *Live Concert at the Forum* (Columbia KC&nbdsp;31760). Den ble igjen en mindre hit.

Carole King gjeninnspilte «Where You Lead» til den populære TV-serien, *Gilmore Girls*, med sin datter Louise Goffin. Den ble brukt som seriens temasang.

På sin CD, *Love Makes the World – Deluxe Edition* fra 2005, gjeninnspilte King sangen med Louise Goffin. Her hadde den tittelen «Where You Lead I Will Follow». Sangen forekom på live-DC-platen, *The Living Room Tour*, samme år.

King fremførte sangen med James Taylor på mange av showene på deres felles *Troubadour Reunion Tour* i 2010.

Norsk versjon
-------------

Bjørg Engh har skrevet en norsk tekst. På norsk bærer den tittelen «Hvor du går».

Innspilling
-----------

* Anne Lise Gjøstøl. Utgitt på LP-platen *Ta min drøm* (Music for Pleasure MFP 50160) i 1972.

Listeplasseringer
-----------------

| Artist | Liste | Høyeste  plassering | År | Album | Merknader |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Barbra Streisand | USAs flagg Billboard Hot 100-listen | # 40 | 1971 | *Barbra Joan Streisand* |  |
| Barbra Streisand | USAs flagg Billboard Easy Listening-listen | # 3 | 1971 | *Barbra Joan Streisand* |  |
| Barbra Streisand | USAs flagg Billboard Hot 100-listen | # 37 | 1972 | *Live Concert at the Forum* | Med «Sweet Inspiration» |
| Barbra Streisand | USAs flagg Billboard Easy Listening-listen | 15 | 1972 | *Live Concert at the Forum* | Med «Sweet Inspiration» |
Ingrid Bjørnov er en av opphavspersonene bak *Which Witch*.
***Which Witch*** er en dramatisk norsk musikal om kjærlighet og hekseri, skrevet av Ingrid Bjørnov, Benedicte Adrian og Ole A. Sørli. Den bygger på historisk materiale om hekseprosesser som fant sted i den tyske byen Heidelberg.

Handling
--------

Handlingen i *Which Witch* er lagt til Tyskland midt på 1500-tallet, i tiden rundt reformasjonen. Den unge Maria blir forelsket i den katolske karrierebiskopen Daniel. Hvis han gifter seg, må han oppgi sitt embete. I tillegg er Maria alt lovet bort. Daniels søster, Anna Regina, gjør alt hun kan for å stoppe forholdet og legger en plan som kaster mistanke om hekseri over Maria. At hun får kontakt med Gertrud, som er én av de «kloke konene» i byen, bedrer ikke Marias situasjon.

Konsertversjonen
----------------

*Which Witch* ble opprinnelig skrevet som bestillingsverk for konsertoppførelse under Festspillene i Bergen og ble første gang framført i mai 1987 og deretter under Rosendal musikkfestival i juni samme år. Etterpå har konsertversjonene blitt overvært av mer enn 275 000 personer i ni land. Sankthansaften 1993 var over seksten tusen personer til stede på konsert i Holmenkollen.

Album
-----

Albumet *Which Witch* ble utgitt i 1987 og har solgt over 110 000 eksemplarer. Benedicte Adrian og Ingrid Bjørnov fikk Spellemannprisen 1987 i «Åpen klasse» for albumet. I 1990 ble *Which Witch på Slottsfjellet*, et konsertopptak, også utgitt og i 1993 ble *Which Witch - London Cast Album* utgitt.

Piccadilly Theatre
------------------

*Which Witch* hadde premiere på Piccadilly Theatre 22. oktober 1992. Det var den gang Norges dyreste kultursatsing i utlandet, blant annet realisert takket være Norsk Hydro, som sponset forestillingen med fire og en halv millioner kroner.[] Musikalen ble gjennomgående slaktet av kritikerne.

Etter et par måneder ble siste forestilling holdt, etter totalt 76 forestillinger. Opphavspersonene satt igjen med milliongjeld.

Nypremiere i 2008
-----------------

Det var nypremiére på stykket på Det norske teatret 27. august 2008, denne gang i en omarbeidet versjon.

| Skuespiller | Rollenavn |
| --- | --- |
| Heidi Gjermundsen Broch | Maria |
| Ingrid Jørgensen Dragland | Gertrud |
| Gjertrud L. Jynge | Anna Regina |
| Paul Ottar Haga | Daniel |

Haga har tidligere sunget samme rolle i konsertversjon. Regissør var Hilde Andersen, mens musikalsk ansvarlig var Svenn Erik Kristoffersen. Nye tekster ble skrevet av Axel Hellstenius og Ola E. Bø.

Referanser
----------

1. ↑  Dominic Cavendish (24. april 2008). «The 10 worst musicals of all time». *The Daily Telegraph*. Besøkt 16. april 2010.
2. ↑  «Eurovision nul points hall of fame». BBC News. 27. mai 2003. Besøkt 16. april 2010.
**Obrestad** er et område og en gård i Hå kommune på Jæren i Rogaland. Gården ligger ut mot Nordsjøen. Obrestad er også et norsk etternavn og stedsnavn. 

Det ble opprettet en redningsstasjon for sjøfarende på Obrestad i 1854. Den var i drift til 1977.

Historie
--------

Stormannen Eirik Bjodaskalle, som levde i årene rundt 950, skal ha hatt sin storgård her på Obrestad. Eirik Bjodaskalle var far til Astrid Eiriksdatter, mor til kong Olav Tryggvason. Snorre Sturlason skriver om dette i Olav Tryggvasons saga i *Heimskringla*. Det var her Astrid og Olav måtte søke tilflukt før de dro østover.

Under den andre verdenskrigens «englandsfart», flyktet nordmenn blant annet via Obrestad. 5. september 1941 for en båt med flyktninger, og en annen fòr tre dager seinere. Planleggingen av en seinere flukt ble avslørt, og tjue menn ble arrestert for å ha planlagt å flykte eller for å ha deltatt i forberedelsene. Flere av disse ble dømt og henrettet.

Kjente personer med etternavnet Obrestad
----------------------------------------

* Annette Obrestad, pokerspiller
* Tor Obrestad, norsk forfatter.

Se også
-------

* Obrestad fyr, stod ferdig i 1873.
* Obrestad havn, bygget fra 1874. Et fredet havneanlegg.
* Hå gamle prestegard, fra 1637.

Referanser
----------

1. ↑  Stavanger Aftenblad 10. februar 2010

Eksterne lenker
---------------

* Zoombart kart over Obrestad gard

| * v
* d
* r
Hå |
| --- |
| 
* Brusand
* Grødaland
* Hæen
* Høyland
* Nærbø
* Obrestad
* Odland
* Ogna
* Sirevåg
* Varhaug
* Vigrestad

 |  |
| 
* **Områdevern:** Bjårvatnet
* Brusand
* Kvassheim
* Nærlandstangen-Obrestad
* Synesvarden
* Søylandsvatnet
* Vigre

 |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
***Where the Streets Have no Name*** er en singel av den irske rockegruppen U2.

Dette var den tredje singelen fra albumet The Joshua Tree. Singelen ble sluppet i flere formater, både 7" og 12" vinyl, kassett og CD.

I 1985 dro Bono og hans kone Ali til Etiopia for å jobbe som hjelpearbeidere, og de hjalp til med fordeling av mat og undervisning. Under arbeidet opplevde Bono at til tross for små ressurser, var etiopierne rikere på andre områder enn folk i vesten. «The spirit of the people I met in Ethiopia was very strong. There's no doubt that, even in poverty, they had something we didn't have. When I got back, I realized the extent to which people in the west are like spoiled children.» Så stedet der gatene ikke har navn, er i utgangspunktet Afrika. Men sangen kan også bety å rive seg løs fra dagliglivets stengsler, eller kanskje å komme til et mer spirituelt sted i livet eller døden.

Sangen hadde som mange andre U2-sanger en trang fødsel. Bandet brukte så mye tid på å spille inn sangen, at produsent Eno på et tidspunkt ville ødelegge tapene med det de hadde spilt inn. Det eneste som hindret han, var produsentassistenten hans som nektet han å komme nær miksepulten. Men det ble tilslutt Steve Lillywhite som mikset sammen sangen slik vi kjenner den i dag.

Singelen toppet på en fjerdeplass i Storbritannia, en trettendeplass i USA mens den i Norge aldri kom inn på topp 20. Sangen har blitt spilt på alle konsertene til bandet siden 1987.

Sanger på singelen
------------------

* «Where the Streets Have No Name (Single Version)» (4:46)
* «Silver and Gold» (4:40)
* «Sweetest Thing» (3:03)
* «Race Against Time» (4:03)

Denne versjonen av «Where the Streets Havne no Name» er en miks med mer støttevokal enn albumversjonen. På The Best of 1980-1990 brukes en variant av albumversjonen.

«Silver and Gold» er en sang Bono skrev og spilte inn i forbindelse med Artists Against Apartheid sitt Sun City-prosjekt. Originalen ble spilt inn av Bono sammen med Ron Wood og Keith Richards fra The Rolling Stones, mens singelversjonen er Bono sammen med resten av U2. En liveversjon finnes på Rattle And Hum. 
«Sweetest Thing» ble stemt ut av The Joshua Tree fordi bandet følte den var for popete, og ikke passet inn på albumet. Sangen ble senere spilt inn på ny, og ble brukt for å promotere The Best of 1980-1999.

Kilder
------

* 

* (en) Where the Streets Have No Name på Discogs

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz
 |