recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Charles Philipon karikerte Ludvig Filip som pære.
Dommen kunngjort på forsiden...pæreformet den også.
***Le Charivari*** er et illustrert fransk satiremagasin som utkom fra 1832 til 1937. Det ble grunnlagt under regimet til kong Ludvig Filip av den republikanske journalisten Charles Philipon (1800–62), og ble raskt til et informasjonsorgan for opposisjonen. Det gjorde narr av julimonarkiet og borgerskapet.

Satiremagasinet *La Caricature* ble grunnlagt i 1830, da «borgerkongen» Ludvig Filip avløste den konservative katolikken Karl X av Frankrike på tronen, og feiret dette med opphevelse av pressesensuren. To år senere kom konkurrenten *Le Charivari* på banen, der billedkunstneren Honoré Daumier opphøyde karikaturtegning til en kunstart. Flere kjente kunstnere var tilknyttet *Le Charivari*, som Paul Gavarni (1804-66) som var bosatt i England i årene 1847-51; og fotografen og karikaturtegneren Félix Nadar.

Charles Philipon er opphavsmannen til den berømte karikaturtegningen av Ludvig Filip som pære, som tidligere hadde blitt publisert i november 1831 i *La Caricature*, et annet vittighetsblad som ble grunnlagt av Philipon. Denne tegningen ble trukket for retten, og tidsskriftet tapte. Domsavgjørelsen ble kunngjort på magasinets forside, der teksten var gjengitt pæreformet.

I november 1831 ble Philipon anklaget for å ha trykt «fornærmelser mot kongens person» i *La Caricature*, og i en stappfull rettssal takket han anklagerne for å ha sørget for å få en så farlig mann som ham selv arrestert. Han påpekte likevel at de hadde forsømt seg når de hadde glemt å arrestere alt som var pæreformet. Også pærene burde arresteres, der de hang på trærne rundt om i Frankrike, ettersom også de var lovbrytere. Retten syntes ikke dette var morsomt, og Philipon satt et halvt år i fengsel. Da han ble løslatt, gjentok han pære-spøken i *Le Charivari* året etter. Dermed var det duket for et nytt fengselsopphold. Sammenlagt satt Philipon to år i fengsel for å ha tegnet kongen som en frukt.

*Le Charivari* gikk inn i 1837, men ble husket internasjonalt, for i 1843 kom en engelskspråklig arvtaker på banen i England, *Punch* med undertittelen *The London Charivari*. Fra 1838 var en ny versjon av *La Caricature* også i omløp i Frankrike.

Se også
-------

* Karikatur

Referanser
----------

1. ↑  «Charles Philipon», *Britannica*
2. ↑  Helge Vidar Holm: «Ytringsfriheten har grenser», *Bergens Tidende* 16. januar 2015
3. ↑  Paul Gavarni
4. ↑  Liz McQuiston: *Royal image goes pear-shaped*
5. ↑  Alain de Botton: *Statusjag* (s. 164-65), forlaget Damm, Oslo 2005, ISBN 82-04-10858-3
6. ↑  Helge Vidar Holm: «Ytringsfriheten har grenser», *Bergens Tidende* 16. januar 2015

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** ISSN **·** ISSN **·** BNF **·** BNF (data)
 |
***Prosopocoilus dentifer*** er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

Utseende
--------

En middelsstor til stor (hannene 23-37 millimeter), blank, svart hjortebille. Hannens kjever er moderat forstørrede, sigdformede med en kraftig, oppoverrettet tann i midten. Noen hanner har kortere og bredere kjever, mer som den typiske formen hos *Prosopocoilus bulbosus*, små hanner har knivformede, sagtakkede kjever. Hodet er stort og bredt, slett uten tydelige kjøler eller knøler. Antennene har en tre-leddet vifte. Pronotum er betydelig bredere enn langt, noe innsnevret ved roten. Undersiden er samme farge som oversiden, beina mørkrøde. Hunnen er mindre, bredere og blankere, uten forstørrede kjever, forkroppen tydelig punktert, særlig på sidene, svart.

Levevis
-------

Larvene utvikler seg i råtne trestammer. Utviklingen tar trolig ett år. De voksne billene drikker gjerne sevje fra trær.

Utbredelse
----------

Arten er utbredt i India, Nepal og Bhutan.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
			* Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
				+ Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
					- Stammen *Cladognathini*
						* Slekten *Prosopocoilus* Westwood, 1845
							+ Underslekten *Prosopocoilus* (i snever forstand)
								- ***Prosopocoilus dentifer*** (Deyrolle, 1865)
									* ***Prosopocoilus dentifer dentifer*** (Deyrolle, 1865) - India, Nepal
									* ***Prosopocoilus dentifer parryi*** (Boileau, 1913) - India, Nepal og Bhutan, noen ganger regnet som en egen art og ført til slekten *Kirchnerius*.

Eksterne lenker
---------------

* Bildegalleri over slekten (preparerte eksemplarer)
* Bildegalleri
* *Artikkelen har ingen egenskaper for arter i Wikidata*
* (en) Prosopocoilus – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
*For tettstedet i Fillan med samme navn se Fillan (tettsted).*

Kommunegrensene som delte de fire Hitra-kommunene fram til 31. desember 1963.
**Fillan** er et sogn og en tidligere kommune i Hitra i Trøndelag. Kommunen var en del av Hitra formannskapsdistrikt da dette ble opprettet i 1837 og omfattet dagens kommuner Hitra og Frøya. 1. januar 1877 ble Frøya utskilt som egen kommune. Fillan ble skilt ut fra Hitra som egen kommune med 2.241 innbyggere 1. januar 1886.

1. juli 1914 ble Fillan kommune delt. Sandstad, med 947 innbyggere, ble skilt ut som egen kommune. Fillan hadde 1.543 innbyggere etter fradelingen.

1. januar 1964 ble Fillan, som da hadde 1.759 innbyggere, slått sammen med kommunene Hitra, Kvenvær og Sandstad til den nye Hitra kommune.

Se også
-------

* Kommunestyrevalg i Fillan kommune

Litteratur
----------

* Fjeldvær, Johanna (1957). «Fillan». I Fiskaa, Haakon M. og Myckland, Haakon Falck. *Norges bebyggelse: Nordlige seksjon: Herredsbindet for Sør-Trøndelag: Nordre del*. Oslo: Norsk faglitteratur. s. 1–21. CS1-vedlikehold: Flere navn: redaktørliste (link)
* Fugelsøy, Maurits (1958). «Dette er Hitra». *Hitra. Øya og folket*. 1. Hitra. s. 7–24.
* Fugelsøy, Maurits (1962). «Gårds- og slektshistorien for Fillan». *Hitra. Øya og folket*. 2. Hitra. s. 26–124 og 416–421.

Portal: Hitra

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Florencio Campomanes** (født 22. februar 1927 i Manila, Filippinene, død 3. mai 2010 i Bugaio, Filippinene) var en filippinsk sjakkspiller og -organisator.

Campomanes representerte hjemlandet i flere sjakkolympiader, og spilte i den forbindelse mot flere storheter. Han tapte blant annet partier mot Mikhail Tal og Miguel Najdorf i Leipzig 1960 og Lev Polugaevskij i Havana 1966.

Han huskes imidlertid best som president for verdenssjakkforbundet FIDE. Han overtok vervet i 1982, og beholdt det gjennom perioder med store kontroverser, blant annet avbruddet av VM-matchen mellom Anatolij Karpov og Garri Kasparov før det forelå noe endelig resultat, og løsrivelsen fra FIDE av Professional Chess Association i 1993.

Campomanes ble etterfulgt som FIDE-president i 1995 av Kirsan Iljumzjinov. 

5. februar 2003 dømte en filippinsk rett Campomanes for manglende redegjørelse for et beløp tilsvarende ca. 240 000 amerikanske dollar, et beløp som ble tildelt FIDE til sjakkolympiaden i Manila i 1992. Campomanes ble idømt en fengselsstraff på 1 år og 10 måneder.

Referanser
----------

1. ↑   www.chessvibes.com[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Florencio Campomanes – chessgames.com Rediger på Wikidata

* (en) Florencio Campomanes – OlimpBase Rediger på Wikidata

* (en) Florencio Campomanes – 365Chess.com Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** ISNI
 |
Ingrernes flagg
Ingriske runosangeren Larin Paraske
**Ingrere** (ingrisk; *inkeroine*, *ižora* eller *ižoralaine*) er et østersjøfinsk folkeslag som sammen med voterne er den opprinnelige befolkningen i Ingermanland. Det finnes fortsatt som en liten folkeskare i vestre Ingermanland, mellom Narva og Neva. De ortodokse ingrerne (engelsk: *izhorians*) skal ikke forveksles med ingermanlandsfinner (engelsk: *ingrians*), som er lutheranere og snakker en finsk dialekt, *ingermanlandsfinsk*. Ingrernes språk, ingrisk, som tilhører den østersjøfinske språkgruppen, benyttes i hovedsak av den eldre generasjon. Ingrisk er sterkt truet med å dø ut.

I 1989 ble der registrert 820 ingrere, hvorav 302 talte deres finsk-ugriske språk, ingrisk. Ifølge 2010 års folketelling, fantes 266 ingrere i Russland.

Ingrere og votere er hovedsakelig ortodokse. Mange av ingrerne og voterne forsvant sporløst, ble henrettet eller ble sendt til arbeidsleirer under Stalins direktiv.

Referanser
----------

1. ↑  «Ingrian». *Ethnologue* **(engelsk)**. Besøkt 29. juni 2018.
2. ↑  «Всероссийская перепись населения 2002 года». 19. juli 2011. Arkivert fra originalen 19. juli 2011. Besøkt 29. juni 2018.

Litteratur
----------

* Kari Alenius: *Ingrians in the Estonian War of Independence: Between Estonia, Russia and Finland*. I: *Baltic Security and Defence Review*, ISSN 1736-3772, årgang 15 (2013), bind 2, s. 5–32 (online).
* *The Izhorians or ingrains* The Peoples of the Red Book Lest 23. januar 2014.
* *The Finno-Ugric Republics and the Russian State* på Google böcker Lest 23. januar 2014.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Nationalencyklopedin
 |
***The Pawn of Fate*** er en amerikansk stumfilm fra 1916, regissert av Maurice Tourneur.

Handling
--------

Når han befinner seg i Normandie, utvikler Andre Lesar interesse for Marcine Dufrene og overbeviser ektemannen hennes Pierre om at hvis han flytter til Paris, kan han bli en stor artist. Så, mens Pierre er opptatt av stilleben, går Andre etter Marcine - selv om han også tar seg tid til å arrangere en fremvisning av Pierres kunstverk. Men høysamfunnet i storbyen ler opprørt av de amatør-aktige maleriene, og Pierre som plutselig blir klar over at han har blitt gjort til latter, sverger hevn.

Når han tar Marcine og Andre på fersken sammen, tror Pierre ikke på sin kone når hun sannferdig påstår å ha motstått alle Andres romantiske fremskritt. Pierre tror hans kona har vært utro, og han angriper sin tidligere velgjører. Pierre etterlater ham for død, og forsøker deretter å begå selvmord ved å drukne seg selv.

Skuespillere
------------

* George Beban som Pierre Dufrene.
* Doris Kenyon som Marcine Dufrene.
* Charles W. Charles som Father Dufrene.
* John Davidson som André Lesar.
* Johnny Hines som Giradot.
* Alec B. Francis som Abbé Paul.
* Mary Booth som Suzanne.

Referanser
----------

1. ↑  The Pawn of Fate
2. ↑  THE PAWN OF FATE

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Pawn of Fate* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Pawn of Fate* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *The Pawn of Fate* på Silent Era Rediger på Wikidata
**Mier** er en landsby og en kommune i den meksikanske delstaten Tamaulipas. Den ligger nord i delstaten, på grensa til USA. Kommunen hadde 4 762 innbyggere i 2010, og har et areal på 7,36 km².

Mier blei grunnlagt 6. mars 1753 av José de Escandón under navnet Villa del Paso del Cántaro. I november 2010 forlot nesten alle innbyggerne kommunen og søkte tilflukt i den nærliggende landsbyen Miguel Alemán som følge av myndighetenes krig mot narkotikakartellene, og Mier blei nærmest til en spøkelsesby. På slutten av 2011 begynte enkelte familier å flytte tilbake igjen.

Mier blei «Pueblo Mágico» i 2007. Den mista denne statusen i en kort periode høsten 2011 på grunn av sikkerhetsproblemene.

Bilder
------

* Bygning i MierBygning i Mier

Referanser
----------

1. ↑  INEGI – Censo de Población y Vivienda 2010

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Ciudad Mier – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
**BMW N62** er en stempelmotor med åtte sylindere i V-form produsert av BMW. Motoren er utstyrt med motorblokk og sylindertopper av aluminium og doble overliggende kamaksler. Den har fire ventiler per sylinder og er også utstyrt med BMWs dobbel-VANOS variable ventiltider og Valvetronic-teknologi samt smidde råder.

Motoren vant tittelen *International Engine of the Year* i 2002, samt kategoriene *Best New Engine* og *Above 4-litre*.


**Modeller**| Motor | Sylindervolum | Effekt | Dreiemoment | Turtallssperre | År |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| N62B36 | 3.6 L (3600 cm³/219 in³) | 200 kW (272 hk) @ 6200 | 360 Nm (262 ft·lbf) @ 3700 | 6500 | 2001 |
| N62B40 | 4.0 L (4000 cm³/244 in³) | 225 kW (306 hk) @ 6300 | 390 Nm (288 ft·lbf) @ 3500 | 6500 | 2005 |
| N62B44 | 4.4 L (4398 cm³/268 in³) | 235 kW (319 hk) @ 6100 | 440 Nm (325 ft·lbf) @ 3700 | 6500 | 2001 |
| 245 kW (333 hk) @ 6100 | 450 Nm (332 ft·lbf) @ 3600 | 6500 | 2001 |
| N62B48 | 4.8 L (4799 cm³/292 in³) | 265 kW (360 hk) @ 6200 | 500 Nm (369 ft·lbf) @ 3500 | 6500 | 2004 |
| 270 kW (367 hk) @ 6300 | 490 Nm (361 ft·lbf) @ 3400 | 6500 | 2005 |

N62B36
------

**N62B36** har et sylindervolum på 3,6 liter (3 600 cm³) og en effekt på 272 hk (200 kW) ved 6 200 omdreininger per minutt samt et dreiemoment på 360 Nm (266 ft-lbf) ved 3 700 o/min.

Brukt i:

* 2002-2003 E65/E66 735i/735Li

N62B40
------

**N62B40** har et sylindervolum på 4,0 liter (4 000 cm³) og en effekt på 306 hk (225 kW) ved 6 300 omdreininger per minutt samt et dreiemoment på 390 Nm (288 ft-lbf) ved 3 500 o/min.

Brukt i:

* E60/E61 540i Sedan og Touring (Kun i Europa)
* E65/E66 740i/740Li

N62B44
------

**N62B44** har et sylindervolum på 4,4 liter (4 398 cm³) og finnes i to utgaver. Den første leverer en effekt på 319 hk (235 kW) ved 6 100 omdreininger per minutt samt et dreiemoment på 440 Nm (325 ft-lbf) ved 3 700 o/min, mens den andre leverer 333 hk (245 kW) ved 6 100 o/min og et dreiemoment på 450 Nm (332 ft-lbf) ved 3 600 o/min. Motoren har en boring på 92 mm og en slaglengde på 82,7 mm.

Brukt i:

* 235 kW (319 hk) og 440 N·m (325 ft·lbf)
	+ 2004 E53 X5 4.4i

* 245 kW (333 hk) og 450 N·m (332 ft·lbf)
	+ 2002-2004 E65/E66 745i/745Li
	+ 2004 E60/E61 545i
	+ 2004 E63/E64 645Ci

N62B48
------

**N62B48** har et sylindervolum på 4,8 liter (4 799 cm³) og finnes også i to utgaver. Den første leverer en effekt på 360 hk (265 kW) og 500 Nm (369 ft-lbf), mens den andre leverer en effekt på 367 hk (270 kW) og 490 Nm (361 ft-lbf).

Brukt i:

* 265 kW (360 hk) og 500 N·m (369 ft·lbf)
	+ 2005-til nå E53 X5 4.8iSA SAV
* 270 kW (367 hk) og 490 N·m (361 ft·lbf)
	+ E65/E66 750i/750Li
	+ 2006-til nå E60/E61 550i Sedan og Touring
	+ 2006-til nå E63/E64 650i Coupé og Convertible

Utgaven med 367 hk brukes også i Wiesmann GT MF 4.

Se også
-------

* Liste over BMW-motorer

´•´
**BMW:** Hovedartikkel · Portal · Kategori
Portal: BMW
Mies van der Rohe-huset, 2011
Interiør
**Mies van der Rohe-huset** (tysk: *Mies van der Rohe Haus*, *Haus Lemke* eller *Landhaus Lemke*) er et tidligere bolighus, nå galleri i Alt-Hohenschönhausen i Berlin. Det er det siste gjenværende bolighus tegnet av Ludwig Mies van der Rohe i Tyskland, før han reiste til USA. Huset er oppført i Bauhaus-stil i begynnelsen av 1930-årene og ble fullført i 1933. Byggherrer var ekteparet Lemke som imidlertid kun bodde i huset noen få år.

Bygningen er L-formet og med flatt tak. Ytterveggene er forblendet med teglstein. Interiøret er også fra Mies van der Rohes atelier og tegnet av hans livsledsager gjennom mange år, Lilly Reich.

Eksterne lenker
---------------

* (de) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Haus Lemke – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Mies van der Rohe Haus omtalt av Deutsche Stiftung Denkmalschutz

Portal: Tyskland

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** SUDOC
 |
**Antonio José Henriques**, kinesisk **Huang Anduo** (født 13. juni 1707 i Lisboa i Portugal, henrettet 12. september 1748 i Suzhou i Kina) var en katolsk kinamisjonær tilhørende jesuittordenen. Han led martyrdøden for sin kristne tro. 

Han trådte inn i jesuittordenen i 1727 i Macao og studerte der og i Manila. Som prest virket han først i Macao (fra 1737) men ble deretter superior for misjonen i Nanjing og generalvikar der i 1744. Da det i 1747 brøt ut en kraftig kristenforfølgelse i Jiangnan ble han arrestert den 21. desember i huset til katolikken Philippe Wang i Tongko ved Changshu. Også en annen jesuittpater ved navn Tristano de Attimis ble tatt noe tidligere. Likeså ble et stort antall kinesiske kristne, inklusive unge jenter, arrestert. De ble kastet i fengsel, der de ble mishandlet. Til slutt dømte visekongen i Nanjing prestene til døden, og de ble strupt ihjel (kvalt) den 12. september 1748 (andre kilder angir natt til 14. august).[] Mange av de andre arresterte led lignende skjebne.

Litteratur
----------

* Louis Pfister: *Notices biographiques et bibliographiques sur les jésuites de l'ancienne mission de Chine, 1552-1773*, Chang-hai, 1932-1934 (Nendeln: Kraus Reprint, 1971)

Se også
-------

* Liste over kinamisjonærer tilhørende jesuittordenen

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND
 |
**Ingrid Berg Mehus** er en norsk fiolinist og sanger, utdannet ved Barratt Due musikkinstitutt i Oslo. Hun har i flere år jobbet som fiolinist på nattklubber, og hun deltok i Melodi Grand Prix 2019 med låten «Feel».

Bakgrunn
--------

Mehus begynte å spille fiolin som syvåring og spilte blant annet i Nannestad spellemannslag. Hun gikk senere ved musikklinjen på Lillestrøm videregående skole, og studerte senere blant annet klassiske studier på Barratt Due musikkinstitutt og musikkvitenskap ved Universitetet i Oslo. Hun har blant annet jobbet som nattklubbfiolinist i Norge og i utlandet. Hun var også oppvarmingsartist for artisten David Guetta i Oslo Spektrum i 2010. Hun ga i 2018 ut en EP med improvisert musikk sammen med Thomas Enger.

Hun var tidligere kjæreste med musikeren Alexander Rybak. Paret gikk fra hverandre i 2005, og senere skrev han låten «Fairytale», der han synger om en jente han er forelsket i – en henvisning til Mehus.

I 2019 deltok hun selv i Melodi Grand Prix med låten «Feel», som hun skrev sammen med Bjørnar Hopland og Anthony Modebe. Høsten 2019 var hun av artistene på juleturnéen «Stille Natt, Hellige Natt» sammen med Tor Endresen, Rune Larsen, Maria Haukaas Mittet og Lisa Børud.

Referanser
----------

1. 1 2  Hyttebakk, Jon Marius (25. januar 2019). «Her er artistene i MGP 2019». *NRK*. Besøkt 25. januar 2019.
2. ↑  «Ingrid Berg Mehus fra Rybaks «Fairytale» med i MGP». *www.vg.no* **(norsk)**. 25. januar 2019. Besøkt 25. januar 2019.
3. ↑  «Gamle naboer blir musikalsk duo». *www.rb.no* **(norsk)**. 3. mars 2018. Besøkt 25. januar 2019.
4. ↑  Johansen, Henriette Eilertsen Martine (25. januar 2019). «Var den hemmelige «Fairytale»-jenta: Får Rybak-råd». *Dagbladet.no* **(norsk)**. Besøkt 25. januar 2019.
5. ↑  Hyttebakk, Jon Marius (25. januar 2019). «Her er artistene i MGP 2019». *NRK*. Besøkt 3. mars 2019.
6. ↑  Jor, Brage Lie (2. mars 2019). «Keiino vant Melodi Grand Prix». *NRK*. Besøkt 3. mars 2019.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Ingrid Berg Mehus på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
***The Phantom Buccaneer*** er en amerikansk stumfilm fra 1916, regissert av J. Charles Haydon.

Handling
--------

Stuart Northcote fra London, dreper en president fra en mytisk sør-amerikansk republikk. Mercia Solano, datteren til den drepte, leder deretter en konspirasjon for å hevne farens dødsfall ved å drepe Northcote. Men Northcote rømmer imidlertid hjem til London, etter å ha plyndret av republikkens verdisaker. Han blir deretter forfulgt av Mercia, og hennes kjeltringer.

Northcote innser sine problemer og ansetter Jack Burton, en fattig ung engelskmann, til å fungere som hans dobbeltgjenger. Men etter hvert forelsker Mercia seg i Jack Burton, og avviser hennes andre medskyldige. Men hennes medskyldige oppdager Northcotes gjemmested, og dreper ham. For å hevne seg etter Mercias svik, anklager de henne og Burton for denne forbrytelsen.

Skuespillere
------------

* Richard Travers som Stuart Northcote / Jack Burton.
* Gertrude Glover som Mercia Solano.
* Thurlow Brewer som Billy Logan.
* Robert P. Thompson som Maurice Furnival.
* James C. Carroll som Lord Sangatte.
* Arthur W. Bates som Milford.
* Ethel Davis som Lady Barradell.

Referanser
----------

1. ↑  THE PHANTOM BUCCANEER
2. ↑  Alan Goble. *The Complete Index to Literary Sources in Film*

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Phantom Buccaneer* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Phantom Buccaneer* på American Film Institute Rediger på Wikidata
**Mirjana Đurica** (født 11. mars 1961 i Sombor), jugoslavisk håndballspiller som deltok i de olympiske leker 1980 i Moskva, 1984 i Los Angeles og 1988 i Seoul.

Đurica ble olympisk mester i håndball under Sommer-OL 1984 i Los Angeles. Hun spilte på det jugoslaviske laget som vant håndballturneringen for damer foran Sør-Korea og Vest-Tyskland. Hun spilte alle fem kampene og scoret 18 mål.

Fire år tidligere, under Sommer-OL 1980 i Moskva, kom Jugoslavia på andreplass bak Sovjetunionen. Đurica spilte alle fem kampene og scoret ett mål.

OL-medaljer
-----------

* 1984 USAs flagg Los Angeles - Gull **Gull** i håndball damer Jugoslavias flagg Jugoslavia
* 1980 Sovjetunionens flagg Moskva - Sølv Sølv i håndball damer Jugoslavias flagg Jugoslavia

Referanser
----------

1. ↑   sports-reference.com, www.sports-reference.com, besøkt 31. januar 2016[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Mirjana Đurica – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Mirjana Đurica – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Mirjana Đurica – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata
***De levende døde*** (også utgitt med tittelen *Dyrekirkegården*; engelsk: *Pet Semetary*) er en roman av den amerikanske forfatteren Stephen King. Den kom ut første gang i 1983.

Handling
--------

Romanen handler om legen Louis Creed og hans familie som flytter til Ludlow, et sted på landet i delstaten Maine, USA. Her stifter Louis etter kort tid bekjentskap med familiens nye nabo, Jud Crandall, som forteller ham om en dyrekirkegård, hvor barn har begravd sine kjæledyr i generasjoner, og hvordan hans egen hund, Spot, visstnok kom tilbake etter å ha blitt begravd på denne kirkegården. Jud forteller også om et hellig indiansk gravsted, som ligger ovenfor dyrekirkegården, og som har en slags forbindelse med den.

En dag blir familiens katt Winston Churchill (forkortet Church) drept, og han begraves på dyrekirkegården. Noen dager etter kommer han tilbake, tilsynelatende i god behold, men Louis merker at det er noe rart med katten. Den har begynt å drepe mus, noe den sjelden har gjort før. Kattens øyne er i tillegg annerledes, i tillegg til flere rare trekk ved dens oppførsel. Det virker nesten som katten er ond.

En dag blir også sønnen i familien, Gage, drept. Han blir påkjørt av en lastebil mens familien leker i nærheten av en hovedvei. Desperat etter å få sønnen tilbake, bestemmer Louis Creed seg for å begrave ham på dyrekirkegården, i håp om at det er en mulighet for at han kan vende tilbake, akkurat slik som Church tilsynelatende gjorde. Dette viser seg å være en grov feilvurdering.

Filmatisering
-------------

Romanen ble filmatisert i 1989, og filmen har tittelen *Pet Sematary*. Dale Midkiff, Fred Gwynne, og Denise Crosby har rollene som henholdsvis Louis Creed, Jud Crandall og Rachel Creed, som er Louis Creeds kone. Regien var ved Mary Lambert.

Utgivelser i Norge
------------------

* 1994: *De levende døde*, Hjemmet, innbundet. ISBN 82-590-1652-4.
* 2006: *Dyrekirkegården*, Lydbokforlaget, lydbok, innlest av Ola Otnes. ISBN 82-421-1719-5.

Referanser
----------

1. ↑  Mange av Stephen Kings forteller er satt til (både reelle og oppdiktede) steder i Maine, USA. Forfatteren selv bor i Bangor, Maine.
2. ↑  Filmen omtalt på The Internet Movie Database

Eksterne lenker
---------------

* De levende døde (film)

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** BNF **·** BNF (data)
 |
**Lauritz Nicolai Hvidt**, kjent som **L.N. Hvidt**, (født 27. oktober 1777 i København, død 16. mars 1856 samme sted) var en dansk minister, nasjonalbankdirektør, forretningsmann og medlem av Den grundlovgivende rigsforsamling.

L.N. Hvidt var nærmest nasjonalliberal. Han arvet i 1799 sin fars grossererforretning, men tapte sin formue i forbindelse med Napoleonskrigene. Deretter begynte han å studere jus, men allerede i 1809 ble han utnevnt til børskommisær og ble også medlem av flere kommisjoner.

Hvidt gjenopptok sin forretningsvirksomhet, men ble i 1830 medlem av Nationalbankens representantskap og fra 1835 til sin død i 1856 var han Nationalbankdirektør.

Sammen med blant annet Joakim Frederik Schouw tok han initiativ til opprettelsen av Selskabet for Trykkefrihedens rette Brug i 1835.

I den Grundlovgivende Rigsforsamling ble L.N. Hvidt valgt til viseepresident, var medlem av finansutvalget og med på å utarbeide grunnlovs- og valgutkast. Han var minister uten portefølje i den første valgte regjering, Ministeriet Moltke I.

Han ble valgt til Landstinget i 1849, men ønsket ikke å motta valget.

Utmerkelser
-----------

Hvidt ble ridder av Dannebrogordenen i 1815, mottok Dannebrogordenens hederstegn i 1836 og ble kommandør av Dannebrogsordenen i 1849.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  L.N. Hvidt fra Dansk biografisk leksikon, 3. utgave 1979–1984, (besøkt 31. januar 2014)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Dansk biografisk leksikon **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN
 |

Portal: Danmark
**Maya Jribi** (født 29. januar 1960, død 19. mai 2018) var en tunisisk politiker og i perioden 2006-2012 leder av Det progressive demokratiske partiet (PDP). Hun var den første kvinnelige lederen av et politisk parti i Tunisia.

Politisk arbeid
---------------

Jribi studerte biologi ved Universitetet i Sfax i 1979-1983. I denne perioden ble hun aktiv i den tunisiske studentunionen UGET og i Det tunisiske menneskerettighetsforbundet (Tunisian League of Human Rights), samt skrev for den uavhengige ukesavisa Erraï.

I 1983 grunnlag hun *Den progressive sosialistbevegelsen* sammen med Ahmed Najib Chebbi, som i 1988 ble godkjent som politisk parti. Hun ble i 1986 valgt inn i ledelsen av partiet. Partiet hadde bred støtte, fra eksempelvis både marxister og progressive muslimer, og var uttalt kritiske til den daværende presidenten Ben Ali og partiet Den konstitusjonelle demokratiske samling. Som et resultat ble Jribi og resten av partiet trakassert av politiet over flere år og møtte mye kritikk fra statlige medier.

Partiet ble i 2001 omdøpt til Det progressive demokratiske partiet (PDP). I 2006 ble Jribi valgt som leder av partiet, og ble med det den første kvinnen i Tunisia som ledet et politisk parti.

Under den tunisiske revolusjonen i 2011 var partiet en av de viktige opposisjonsstemmene, og Jribi var øverst på listen for partiet i området Ben Arous under valget i oktober 2011. I april 2012 slo PDP seg sammen med en rekke andre sekulære partier og formet Det republikanske parti, hvor hun ble valgt som leder.

På grunn av sykdom trakk hun seg som leder av partiet i 2017, og i mai 2018 døde hun av kreft.

Se også
-------

* Den tunisiske revolusjon
* Den arabiske våren

Referanser
----------

1. ↑   «هسبريس: وفاة مية الجريبي .. أيقونة المعارضة التونسية», besøkt 19. mai 2018[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3  «Tunisia's leading woman politician who found a second act after the revolution». *The National* **(engelsk)**. Besøkt 31. oktober 2018.
3. ↑  Editorial, Reuters. «PENPIX-Who are Tunisia's main oppposition figures?». *AF* **(engelsk)**. Arkivert fra originalen 24. september 2018. Besøkt 31. oktober 2018.
4. ↑  Pike, John. «Tunisia - Opposition Parties». *www.globalsecurity.org*. Besøkt 31. oktober 2018.
5. ↑  «Maya Jribi, Tunisian Fighter for Democracy, Is Dead at 58» **(engelsk)**. Besøkt 31. oktober 2018.
**May Valle** (født 1. april 1951) er en adjunkt og en politiker bosatt på Oppeid i Hamarøy kommune som representerer Venstre på Nordland fylkesting. 

Valle var ordfører i Hamarøy i to sammenhengende perioder fra 1995 til 1999 og gjenvalgt med nesten rent flertall i perioden 1999–2003. Gjeninnvalgt i 2007 til kommunestyret som representant for Samarbeidslista for Venstre og partipolitisk uavhengige og valgt inn til sin første periode på Fylkestinget som representant for Venstre hvor hun ble medlem av Samferdselskomitéen. 

Fra februar 2009 til 2011 var Valle Fylkesråd for Samferdsel og i perioden fra 2011 til 2015 gruppeleder for Venstres fylkestingsgruppe i tillegg til kommunestyrerepresentant i Hamarøy. 

Som fylkespolitiker ble Valle en brikke for Hamarøy i en samferdselspolitisk kamp som ble ført for å få opprettholdt en videre drift på fergesambandet mellom Skutvik og Svolvær etter åpningen av Lofast i 2007. Støtte til denne saken ble en forutsetning Venstre og Kristelig folkeparti stilte for å bli en del av den politiske plattformen på fylkestinget.

Se også
-------

* Fylkesrådet i Nordland

Referanser
----------

1. ↑  Avisa Nordlands artikkel 10.09.2007: Ti kvinner innvalgt i Hamarøy. Besøkt 09. oktober 2012.
2. ↑  Avisa Nordlands artikkel 03.02.2009: ...nye fylkesråder. Besøkt 09. oktober 2012.
3. ↑  Avisa Nordlands artikkel 01.12.2009: Skutvik-Svolvær berget for 2009. Besøkt 09. oktober 2012.

Kilder
------

* Venstres hjemmeside
**Dae Inseon** (født ?, død 926) var 15. og siste konge i det koreanske kongedømmet Balhae.

I denne perioden var det uro flere steder. Silla opplevde flere opprør, mange som en følge av Sillas beslutning om å med tvang samle inn skatter fra bondestanden i 889. På denne tiden ble det meste av den politiske makten i landet holdt av lokalt adelskap, som ikke hadde særlig lojalitet overfor sentralmakten. Dermed var det enkelt for opprørere ledet av misfornøyde militære ledere å få lokal støtte. De nye kongedømmene Hubaekje og Taebong ble begge etablert av Silla-opprørere i 892 og 901.

Tang-Kina så en rekke kriser skapt av An Lushan og flere bønder. Zhu Wen tok den fremste posisjonen ved å etablere det yngre Liang-dynastiet i 907.

Dae Inseon etablerte en defensiv posisjon for å motstå de nye statsdannelse rundt Balhae. Han forsøkte å skape en ny allianse ved å kontakte kongedømmet Goryeo. Dette resulterte ikke i noe fordi adelsskapet fortsatte å krangle seg imellom, i påvente av en mulig kongetrone å besette.

Den virkelig framvoksende makt i Mandsjuria var imidlertid khitanerne. De etablerte det kinesiske Liao-dynastiet, som invaderte Balhae i 925. Holhanfestningen som lå i Sanggyeong, en av de viktigste byene ble erobret etter ti dager, 14. januar 926. Kongedømmet Balhae hadde nådd veis ende.

Etterspill
----------

Balhae ble erobret av khitanerne som etablerte marionettkongedømmet Dongdan. I 927 begynte khitanerne å jage og henrette medlemmer av Balhaes kongefamilie for å fjerne alle mulige tronfølgere. Men flere medlemmer av kongefamilien overlevde, blant de kronprins Dae Gwang-hyeon. Dae sørget for at flyktninger fra kongedømmet, i hovedsak med avstamning fra Goguryeo, ble sendt sørover til kongedømmet Goryeo der de ble tatt godt imot av kong Taejo. Dae-klanen slo seg sammen med opprørere vest for Yaluelva og etablerte Hubalhae i Holanfestningen i 927.

I 935 tok general Yeol Manhwa kontrollen over det nye kongedømmet i et kupp, etter at Dae-familiens overhode og konge døde, og etablerte kongedømmet Jeong-anguk. Kongedømmet skal ha gjort et forsøk på å alliere seg med nabostammer for å kaste khitanerne, men lyktes ikke. Yeol-klanen ble erstattet av Oh-klanen i 976 og styrt av Oh Hyeon-myeong til også dette kongedømmet ble erobret av khitanerne i 986.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Dae Wihae** | **Konge av Balhae**(906–926) | Etterfølger:**Siste Balhae-monark** |

Portal: Korea
**Otto IV** kalt **den glade** eller **den muntre** (*Otto der Fröhliche*; født 23. juli 1301 i Wien, død 17. januar 1339) var hertug av Østerrike, Steiermark og Kärnten fra 1330 til sin død.

Liv og virke
------------

Otto ble født i Wien som sjuende og yngste sønn av Albrekt I av Østerrike og Elisabeth av Göritz-Tyrol. Hans eldre brødre Rudolf av Böhmen, Fredrik I den skjønne og Albrekt II ble også hertuger over Østerrike.

Etter Fredrik den skjønnes død i 1330 tok Otto og hans bror Albrekt II over titlene som hertuger av Østerrike. Da deres morbror Henrik av Böhmen døde uten mannlige arvinger fikk de lagt de to grevskapene Kärnten og Krain til Østerrike.

Otto begynte deretter å mer og mer ta seg av Kärnten, og lot sin bror bror i større utstrekning styre Østerrike. Otto oppførte en rekke bygninger i sin regjeringstid, for eksempel oppførte han Neubergklosteret, *Stift Neuberg*. Han grunnla i 1337 *Societas Templois,* et ridderselskap for såkalt prøyssenfarende - de som ville føre korstog mot de hedenske prøyssiske og litauiske stammer.

Tilnavnet *den muntre* fikk Otto på grunn av sitt festfylte liv ved hoffet.

Otto døde i Neuberg an der Mürz i 1339, det cistercienserklosteret der som han selv hadde grunnlagt. Hans sønner Fredrik II av Østerrike og Leopold II av Østerrike overtok etter sin far. Begge sønnene døde imidlertid i 1344 og Ottos tronarverekke døde dermed ut.

Ottos første hustru var Elisabeth av Bayern; de fikk to barn som regjerte sammen: Fredrik II, hertug av Østerrike og Leopold II, hertug av Østerrike. Den 25. mars 1330 døde Elisabeth. I februar 1335 giftet Otto seg med Anna av Böhmen, datter av Johan av Böhmen og søster til den tysk-romerske keiser Karl IV i byen Znojmo. De fikk ingen barn, og hun døde den 3. september 1338.

Referanser
----------

1. 1 2   Gemeinsame Normdatei, GND-ID 103115099, besøkt 15. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 13. desember 2014[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 31. desember 2014[Hentet fra Wikidata]
4. 1 2   The Peerage person ID p11386.htm#i113859, besøkt 7. august 2020[Hentet fra Wikidata]
5. ↑   RegiowikiAT ID 28733[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Constantin von Wurzbach: «Otto der Fröhliche.» Nr. 268. I *Biographisches Lexikon des Kaiserthums Oesterreich.* 7. Del. Kaiserlich-königliche Hof- und Staatsdruckerei, Wien 1861, s. 111 (Innscanning).
* (de) Alfons Huber: «Otto, Herzog von Österreich». I *Allgemeine Deutsche Biographie* (ADB). Bind 24, Duncker & Humblot, Leipzig 1887, s. 708–711.
* (de) Georg Scheibelreiter: «Otto der Fröhliche.» I *Neue Deutsche Biographie* (NDB). Bind 19, Duncker & Humblot, Berlin 1999, ISBN 3-428-00200-8, s. 690 f. (digitalisering).

Eksterne lenker
---------------

* (en) Otto, Duke of Austria – kategori av bilder, video eller lyd på Commons

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Deutsche Biographie **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** BNF **·** BNF (data)
 |
Høyesterettsbygningen i Washington, D.C.
Fra krigsforbryterdomstolen i Nürnberg («Nürnberg-prosessen») 1945-1946. Hermann Göring, Rudolf Hess, Joachim von Ribbentrop, og Wilhelm Keitel fra venstre på første rad, i annen rad fra venstre: Karl Dönitz, Erich Raeder, Baldur von Schirach, Fritz Sauckel
Alta tingrett.
En **domstol** er et organ for løsning og avgjørelse av konflikter. Etter maktfordelingsprinsippet i europeisk statsskikk er domstolene – *den dømmende myndighet* – den tredje statsmakt, og skal operere uavhengig fra *den lovgivende* (parlamentet) og *den utøvende* (regjeringen) myndighet. 

En domstol kan være sikret uavhengighet gjennom at det skal være vanskelig å si opp dommere – et vanlig krav er at dette må skje ved dom (jf. embede)[].

Eksempler på domstoler
----------------------

* Norges Høyesterett
* Lagmannsrett
* Tingrett
* Krigsrett
* Forliksråd
* Skjønnsrett
* Forhørsrett
* Ankedomstol
* Internasjonal domstol
* Ekklesiastisk domstol
* Administrativ domstol
* Kirkelig domstol

Se også
-------

* Tinghus
* Norges domstoler

Referanser
----------

1. ↑  Gisle, Jon (13. november 2019). «domstol». *Store norske leksikon*. Besøkt 7. januar 2020.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL **·** NKC
 |
***Dadobia*** er en slekt av biller som hører til den store underfamilien småkortvinger (Aleocharinae) i familien kortvinger (Staphylinidae). Det er beskrevet bare én art, som også forekommer i Norge.

Utseende
--------

En ganske liten (1,5-2 millimeter), avlang, blank, mørkbrun kortvinge, antenner og bein gulbrune. Antennene er forholdsvis kraftige og når nesten til dekkvingenes bakkant. Hodet er firkantet, nesten så langt som bredt, fasettøynene er middelsstore og sitter i forhjørnene. Pronotum er ovalt, litt bredere enn langt, omtrent så bredt som hodet. Dekkvingene er litt bredere enn forkroppen, jevnbrede, fint hårete. Bakkroppen er sylindrisk med markert sidekant, de siste to leddene smalere og gulbrune.

Levevis
-------

Som andre kortvinger er de rovdyr som lever av andre små leddyr. I likhet med mange andre småkortvinger kan de finnes på skogbunnen.

Utbredelse
----------

*Dadobia immersa* er utbredt over hele Norge .

Systematisk inndeling / norske arter
------------------------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, **Coleoptera**
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien åtsel- og rovbiller, **Staphylinoidea**
			* Familien kortvinger (Staphylinidae) Latreille, 1802
				+ Underfamilien småkortvinger (Aleocharinae) Fleming, 1821
					- Stammen Athetini Casey, 1910
						* Slekten ***Dadobia*** Thomson, 1858
							+ *Dadobia immersa* (Erichson, 1837)

Referanser
----------

1. ↑  Artsdatabanken - *Dadobia immersa*

Kilder
------

* Silfverberg, H. 1992. *Enumeratio Coleopterorum Fennoscandiae, Daniae et Baltiae* (Liste over Nordens biller). Helsinki.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Dadobia* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *Dadobia* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *Dadobia* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *Dadobia* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Dadobia* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Dadobia* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
Høyhuset Domus Vista.
**Domus Vista** ligger ved Roskildevej på Frederiksberg i København, og er med sine 102 meter Skandinavias nest høyeste boligblokk. Den høyeste er Turning Torso i Malmö, som ble innviet i 2005.

Domus Vista er tegnet av arkitekt Ole Hagen, og stod ferdig i 1969 på en tomt som ble kalt «de Kochske grunde» der det tidligere lå store gartnerier. Den er oppført av byggherre Harald Simonsen, som også sto bak Hostrups Hage på Frederiksberg.

Domus Vista har 30 etasjer og 470 leiligheter. De nederste etasjene var opprinnelig hotell med restaurant, selskapslokaler og værelser. Hotellet ble stengt i begynnelsen av 1970-årene. I stedet er det nå i stueplanet et butikksenter og en biblioteksfilial. I 2019 var senteret for første gang på tyve år fullt utleid.

Borgmester i Frederiksberg kommune Arne Stæhr Johansen, på folkemunne kjent som «Stæren», fikk opphevet sin parlamentariske immunitet da han ble mistenkt for bedrageri og dokumentfalsk i forbindelse med byggingen av Domus Vista.

Referanser
----------

1. ↑  Bygningstegninger gjennomsett av Frederiksberg kommune.
2. ↑  Gunnsteinnedleggelsen på «de Kochske grunde»
3. ↑  Gartnerier på «de Kochske grunde»
4. ↑  Arkitektur
5. ↑  clausib.blogspot.com/2013/08/domus-vista.html
6. ↑  «Plaget butikscenter fuldt udlejet - efter 20 år». *Ekstra Bladet*. 9. januar 2019. Besøkt 11. januar 2019.
7. ↑  Arne Stæhr Johansen

Portal: Danmark


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** SkyscraperCenter
 |
**Teach First Norway** (**TFN**) er et samarbeidsprosjekt mellom Utdanningsetaten i Oslo kommune, Institutt for lærerutdanning ved Universitetet i Oslo, Equinor og Teach First UK.

Hensikten med prosjektet er å rekruttere lærere til skolen og ledere til næringslivet gjennom et toårig lederutviklingsprogram. Kandidatene som tas opp i prosjektet skal arbeide fulltid ved en belastet skole i Oslo Øst samtidig som de gjennomfører en formell lærerkvalifisering og tar kurs i administrasjon og ledelse i Equinors regi. Kandidatene i prosjektet har bakgrunn i realfag og underviser primært i fagene matematikk og naturfag. I opphavslandet Storbritannia har Teach First blitt et av de mest attraktive alternativene for nyutdannede jobbsøkere.[] Erfaring fra Storbritannia viser også at flertallet av kandidatene blir værende i skoleverket etter endt prosjektperiode.

Eksterne lenker
---------------

* Teach First Norway

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN
 |
Eksempel på korde, sekant og tangent.
En **korde** er et linjestykke mellom to punkter på en sirkel. Forlenges den til en åpen linje, blir den til en sekant. I grensen hvor de to punktene på sirkelen nærmer seg hverandre, går kordens lengde mot null. Den tilsvarende sekanten går da over til å bli en tangent. 

Korder kan tilsvarende også trekkes mellom to punkter på mer generelle kurver.

Blant egenskapene til en sirkelkorde er:

1. Korder har samme ekvidistanse fra sentrum, bare hvis deres lengder er like.
2. En linje som går vinkelrett gjennom midtpunktet til en korde, går gjennom sentrum til sirkelen.
3. Korden som går gjennom sentrum til sirkelen, er en diameter og er den med den største lengde.

To korder som skjærer hverandre i en sirkel, blir hver delt av skjæringspunktet. Da vil produktet av lengdene til de to delene av den ene korden være like stort som det tilsvarende produktet for den andre korden. Dette konstante produktet kalles potensen til skjæringspunktet.

Korder i trigonometri
---------------------

Definisjon av funksjonen *crd*.
Korder ble mye brukt i den tidlige utviklingen av trigonometri og benyttet til beregninger innen astronomi. Den første kjente trigonometriske tabell av kordelengder ble skrevet av Hipparkhos. Den listet verdier for hver 7,5 grad som tilsvarer 1/48 av omkretsen. Omtrent tre hundre år senere
utvidet Klaudius Ptolemaios denne tabellen i sitt hovedarbeid Almagest til alle hele og halve grader.

Lengden av en korde kan uttrykkes ved en kordefunksjon **crd** som avhenger av størrelsen til sirkelbuen som forbinder den. Setter man radius i sirkelen *r = 1*, har man fra figuren til høyre at

{\displaystyle {\mbox{crd}}\ \theta ={\sqrt {(1-\cos \theta )^{2}+\sin ^{2}\theta }}={\sqrt {2-2\cos \theta }}=2\sin {\frac {\theta }{2}}.}
Denne kordefunksjonen er derfor direkte forbundet med den mer moderne sinusfunksjonen. I det spesielle tilfellet for en rett vinkel 90° som tilsvarer *θ = π* /2, er crd *π* /2 = 2 sin*π* /4 = √(2) = 1,414... Derimot er sin *π* /2 = 1.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** MathWorld **·** GND
 |
**«Teach Me Tiger»** er en amerikansk sang, skrevet av Nino Tempo. Hans søster, April Stevens, with Don Ralke & His Orchestra spilte den inn. «Teach Me Tiger» ble utgitt på singlen Imperial 5626 i 1959 og på *LP-platen med samme tittel* (Imperial 12055) i 1960. B-siden var «That Warm Afternoon».[1]

Den vakte mindre oppstyr for sin seksuelle uanstendighet og ble følgelig ikke spilt på flere radiostasjoner. Steven's innspilling av sangen blir ofte feilaktig kreditert Marilyn Monroe.

Stevens spilte senere sangen inn på nytt: med tittelen «Teach Me Tiger - 1965». Den ble utgitt på singlen Atco 45-6346. Produsent var Nino Tempo. B-siden var «Morning 'til Midnight».[1]

Norsk versjon
-------------

Fredrik Friis har skrevet en norsk tekst. På norsk bærer den tittelen «Lær meg elskling».

### Innspilling

* Ingjerd Helén, Knut Petter Knutsens orkester. Utgitt på singlen Continental CPN 102 i 1970.

På TV
-----

Etter at Lena Philipsson og Sven Wollter i 1987 ble kåret til henholdsvis Sveriges mest sexy kvinne og Sveriges mest sexy mann, fremførte Phillipson «Teach Me Tiger» til Wollter i fjernsynsprogrammet *Fräcka fredag*.

Da Wollter var hovedgjest i fjernsynsprogrammet, *Här är ditt liv*, høsten 2009 fremførte Philipsson nok en gang sangen.

Hun fremfører den også på singlen CMM CMM 007, som ble utgitt i 1987. A-siden var «I'm A Fool».

Listeplasseringer
-----------------

Stevens' versjon lå som høyest på en 86.-plass på Billboard Hot 100-listen

Referanser
----------

1. 1 2   NINO TEMPO & APRIL STEVENS
Litteraturhuset i Oslo, lokalet hvor det siste teselskapet i kampanjen ble avholdt.
**Tea Time** er en kampanje som ble lansert av Antirasistisk Senter den 8.mars 2011. Kampanjen gikk ut på at norske muslimer skulle invitere ikke-muslimer hjem til seg for at de kunne bli bedre kjent med hverandres kulturer.

I utgangspunktet var det tenkt at kampanjen bare skulle vare i én uke i mars 2011. Pågangen ble derimot større enn forventet og dabbet heller ikke av. Etter terrorangrepene i Norge den 22. juli 2011 var det voldsom stor pågang av personer og familier som ønsket å delta i et teselskap. Interessen kom fra alle lag av folk, og både unge familier og eldre mennesker ønsket å delta. Det ble helt klart arrangert flest teselskaper i Osloregionen, men også i Stavanger og Kristiansand var det svært stor pågang.

I juni 2013 ble det arrangert et teselskap på Litteraturhuset i Oslo hvor blant annet Kronprins Haakon var gjest. Dette arrangementet markerte slutten på kampanjen. Det ble i løpet av denne perioden arrangert over 3500 teselskaper i private hjem, samt mange større offentlige teselskaper som det i Litteraturhuset. I mars 2011 deltok også Dronning Sonja og Kronprinsesse Mette-Marit i et teselskap hjemme hos familien Adampour på Grünerløkka. 

Antirasistisk Senter opprettet kampanjen med et ønske om at nordmenn skulle få et bredere bilde av norske muslimer enn det som ellers får plass i mediene. Gjennom teselskapene kunne man fortelle, lytte til hverandre, dele egne erfaringer og verdier for å på denne måten bryte ned fordommer og fremmedfrykt. Bakgrunnen for initiativet er det at statistikk viser at de fleste etniske nordmenn ikke har venner og bekjente i minoritetsmiljøene. Etniske nordmenn som derimot kjenner personer fra disse miljøene har mindre fordommer.

Eksterne lenker
---------------

* Tea Time, Antirasistisk Senter
* Tea Times siste teselskap, Det Norske Kongehus
* Flere drikker te hos muslimer, NRK
**Vear Idrettsforening** (stiftet 14. mai 1965) er et idrettslag på Vear i Tønsberg kommune. Foreningen driver med fotball, håndball og klatring, samt idrettsskole for de yngste og en trimgruppe. På årsmøtet i februar 2015 ble også Vear IF Discgolf tatt opp som undergruppe (**Frisbeegolf**, eller **discgolf)**

I forbindelse med 50-årsjubileumet i 2015 utgis en jubileumsbok som beskriver Vear IFs 50 første år.

Anlegg
------

Idrettsanlegget på Vear ligger ved både Vear skole og den kommunale flerbrukshallen Vearhallen. I Vearhallen er det håndballbane og klatrevegg som blant annet brukes av Vear IF. I forbindelse med åpningen av Vearhallen med klatrevegg ble det også startet et samarbeid med Sandefjord Klatreklubb. Sandefjord Klatreklubb ble etterhvert tatt inn i Vear IF som *SaVe Klatring*.

I 1984 ble Vear IF klubbhus ferdigstilt og åpnet i Melsomvikveien 565. Dette er inneholder både garderober, møterom og forsamlingslokale som leies ut til all slags arrangementer.

I 2008 åpnet klubben det nye baneanlegget med 7èr-bane på kunstgress og en ny 11èr-bane. I tillegg består idrettsanlegget av 3,7 kilometer med lysløype, treningsbane på grus, 11èr- og 7èr-fotballbane og sandvolleyballbane.

I 2012 åpnet skileikanlegg/akebakke med både flombelysning og bålplasser, som er opparbeidet ved hjelp av tippemidler og dugnad. Denne ligger i helårs-/lysløypas sydligste ende, med adkomst fra Bruaåsen.

Våren 2015 startet Vear IF Discgolf arbeidet med å lage en 18 hulls discgolfbane som vil gå i deler av helårsløypa.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
7. divisjon fotball for menn, Vestfold Fotballkrets, avdeling 2, 2020 |
| --- |
|  | 
* Andebu 2
* Fevang 2
* Helgerød
* Husøy & Foynland 3
* Larvik Turn 2
* Nøtterøy 2
* Vear
* Ørn-Horten 4
* Åsgårdstrand 2

 | Norges flagg |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |