recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**«Helan går»** er den aller mest kjente skålvisen, alternativt snapsvisen, på svensk. Begrepet «helan» er den tradisjonelle betegnelsen på den første snapsen (supen) i en serie og «Helan går» er derfor vanlig å synge som den første snapsvisen på en fest.

Visens historie er vanskelig å følge da den sjelden er omtalt i historiske dokumenter. Dog vet en at den ble sitert i en operette allerede i 1843.

Flere tonesettere har skrevet variasjoner over melodien, blant annet Franz Lehár. Om Lehar fortelles det også at han, under et besøk i Sverige i 1937, på fullt alvor trodde at «Helan går» var Sveriges nasjonalsang.

Da Sverige vant Ishockey-VM 1957 i Moskva, i daværende Sovjetunionen, kunne ikke alle spillerne «Du gamla, du fria», så i stedet sang de «Helan går».

I 1959 spilte The Belafonte Folk Singers inn «Helan går». Den ble utgitt på albumet *Drinking Songs Around the World* (RCA Victor LSP 1092).

Norske plateutgivelser (i utvalg)
---------------------------------

| År | Tittel | Artist | Platetype | Platemerke og katalognummer |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  | «Helan går» | Einar Rose akk. Carsten Carlsens trio | 78-plate | Odeon A 180295 D-4303 |
| 1936 | «Helan går» | Oslo Handelstands Orkester, dir. Ernst G. Mortensen | 78-plate | Columbia GN 246 |

Arrangører for innspillingen med Einar Rose var Carsten Carlsen og Ernst Rolf.

Referanser
----------

1. ↑  Widlund, Göte (red.) [1993] 2001: *Manskörprisma*. Gehrmans musikörlag. Side 261 LIBRIS 1699882
2. ↑  Se plateetiketten

* Törnquist Steffo, Tolstoy Hélène, Kleberg Åsa, Sundström, Martin (1995): *Sprit: boken om än destillerad värld*, Fischer, Stockholm ISBN 91-7054-754-8 (innb.) LIBRIS 7596504
* Matsson, Christina (2002): *Helan går. 150 visor till skålen*. Atlantis
* Matsson, Christina (2002): *Från Helan till lilla Manasse*. Atlantis
En **supplikk** er et bønnskriv eller klageskriv til kongen. I Norge ble supplikker skrevet fra senmiddelalderen og frem til moderne tid, men de fleste er fra 1600-tallet og 1700-tallet. Kongen fremstod som faderlig og allmektig, og var den høyeste makt folket kunne appellere til.

En person som innleverer en supplikk, kalles en *supplikant*.

Det var hovedsakelig under eneveldet i Danmark-Norge at man skrev supplikker til kongen. Dette var fordi eneveldet, som ble innført i 1660, gav kongen absolutt makt, som beskrevet i Enevoldsarveregjeringsakten. Dersom sakene det ble sendt supplikker om ikke var særlig viktige for kongen, favoriserte han gjerne dem med best forbindelser, og tok også imot bestikkelser. Eneveldet varte for Norges del frem til 1814, mens i Danmark opphørte eneveldet i 1848. På slutten av 1700-tallet ble det sendt 1500 supplikker i året fra Norge til kongen i København.
Alle supplikker til kongen ble inn­ledet med å prise kongens godhet og rettferdighet. Supplikker gjaldt ofte søknader, men de kunne også handle om klager på embetsmenn eller skatter. Dersom supplikkene var klagebrev, kunne de fungere som en sikkerhetsventil for folkets misnøye, og dermed forhindre opptøyer. Noen ganger reiste nordmenn også helt til København for selv å legge klagen frem for kongen. Myndighetene søkte etter hvert å begrense dette og forby klageferder, fordi kongen ikke skulle oppfordre til uro.

Se også
-------

* Petisjon

Referanser
----------

1. ↑  Supplikant. (2009, 15. februar). I Store norske leksikon. Hentet 15. desember 2016.
2. ↑  Norgeshistorie.no, Øystein Rian: «Eneveldet av 1660/1661». Hentet 15. des. 2016.
3. 1 2  Norgeshistorie.no, Hilde Sandvik: «Bondeopptøyer». Hentet 15. des. 2016.
4. ↑  Norgeshistorie.no, Øystein Rian: «Kongedyrkelsen under eneveldet 1660–1814». Hentet 15. des. 2016.
**Heksesot** er et fenomen der klebrig sot fester seg på overflater i hus. Fenomenet oppstår gjerne der det er benyttet løsemiddelfrie produkter ved oppussing. Fenomenet oppsto første gang på 1990-tallet. De løsemiddelfrie produktene bruker lang tid på avdampingsprosessen og etterlater et klebrig belegg som sot fester seg i, særlig på kalde flater som for eksempel dårlig isolerte yttervegger og der kuldebroer finnes. Fenomenet tiltar ved bruk av peisvarme, stearinlys, sigarettrøyking eller andre sotkilder.

Synderen er TMPD-MIB
--------------------

I august 2011 konkluderte et prosjekt gjennomført av Mycoteam i samarbeid med NILU at det er molekylet *2,2,4-trimetyl-1,3-pentandiol monoisobutyrat*, forkortet **TMPD-MIB**, med kjemisk formel C12H24O3, som er synderen.

Stoffet finnes i enkelte malingtyper, gulvpolish, trykkfarger og andre materialer vi omgir oss med i hverdagen. «Når det er *kaldt ute* og *tørr luft inne*, legger dette molekylet seg på gipsveggene og gjenstander av plast, og det blir sort».

Vanlig interiørmaling for tak og vegg inneholder ikke dette stoffet.

Referanser
----------

1. ↑  
«Norske forskere mener de har funnet årsaken til heksesot». Arkivert fra originalen 3. desember 2011. Besøkt 31. august 2011.
2. ↑  nrk.no: Heksesot skyldes et molekyl

Eksterne lenker
---------------

* Infoside om heksesot *www.heksesot.com* Arkivert 2. april 2011 hos Wayback Machine.
* Hva er heksesot?
* Har du sotflekker i tak og på vegger? Arkivert 2. mars 2010 hos Wayback Machine.
* Heksesot[*død lenke*]
**Ludvig II** eller **Ludvig stammeren** (fransk: **Louis le Bègue**, født 1. november 846, død 10. april 879) var østfrankisk konge fra 855 til 877, konge av Aquitaine fra 867, og senere konge av Vest-Lotharingia og det vestfrankiske rike, fra desember 877 til 879. Han var eldste sønn av Karl den skallede og Ermentrude av Orléans. 

Han etterfulgte sin yngre bror i Aquitaine i 866, og sin far i vestfrankerriket i 877, selv om han aldri ble kronet keiser.

Han giftet seg to ganger. Med sin første kone, Ansgarde av Burgund, fikk han sønnene Ludvig (født i 863) og Carloman (født i 866), som begge ble konger av Frankrike, og døtrene Hildegarde (født i 864), og Gisela (865-884), som giftet seg med Robert, greven av Troyes. 

Med sin andre kone, Adelaide av Paris, fikk han én datter, Ermentrude (875-914), som ble moren til Cunigunde. Cunigunde ble konen til pfalzgreven Wigeric av Bidgau. De ble arvtagere av Huset Luxembourg. Adelaide fikk også en sønn som ble født etter farens død, Karl den enkle, som, lenge etter sine eldre brødres død, skulle bli konge av Frankrike. 

Han ble kronet 8. desember 877 av Hincmar, erkebiskop i Reims, og senere andre gang i september 878 av pave Johannes VIII i Troyes. Paven kan til og med ha tilbudt keiserkronen, men den ble avvist. Ludvig stammeren ble sagt å ha vært fysisk svak og overlevde faren med bare to år. Han hadde relativt liten innflytelse på politikken, og ble beskrevet som «en enkel og vennlig mann som elsket fred, rettferdighet og religion». I 878 gav han grevskapene Barcelona, Gerona og Besalú til Wilfred den hårete. Det siste han gjorde som konge var å marsjere mot vikingene som da herjet Europa. Han ble syk og døde 9. eller 10. april 879, ikke lenge etter at han startet sin siste kampanje. Ved sin død ble riket delt mellom hans to sønner, Carloman og Ludvig.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5   La Préhistoire des Capétiens, side(r) 313-315[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   The Peerage person ID p10322.htm#i103215, besøkt 7. august 2020[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2 3 4 5   Kindred Britain[Hentet fra Wikidata]
4. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12   La Préhistoire des Capétiens, side(r) 308-313[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* *Denne artikkelen inneholder materiale fra* Encyclopædia Britannica *Eleventh Edition**, en publikasjon som nå er offentlig eiendom.*

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Deutsche Biographie **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** ICCU
 |
Fra Bengbu
Bengfu i Anhui
**Bengbu** (eller *Pengpu*, kinesisk: 蚌埠; pinyin: *Bèngbù*) er en by på prefekturnivå i provinsen Anhui i det sentrale Kina. Befolkningen anslås (2004) til 3 469 700. Den er dermed Anhuis tredje største byprefektur.

Hele 98,9 prosent av befolkningen var ved folketellingen i 1999 hankinesere. Én prosent var huikinesere, det vil si tilhørende den største av landets muslimske minoritetsfolk.

Historie
--------

I den kinesiske antikken bebodde dongyifolk dette området, og ble kalt *huaiyi*, etter elven Huai. I den senere Zhou-tiden og tidlig i Vår- og høstannalenes tid ble de mer og mer sinifisert. I senere del av Vår- og høst-perioden ble den en gang så mektige dongyi-staten Xu presset fra alle kanter og til slutt knust av krigene med sine naboer, som statene Chu og Wu. En annen dongyi-stat var det lille riket Zhongli, som var del av huaiyikonføderasjonen anført av staten Xu. Gravmæler for kongeslekten i Zhongli ble oppdaget og utgravd mellom 2005 og 2008 nær Fengyang. 

Til slutt ble huaiyifolkene enten presset sørover eller assimilert. 

Byen har i mange århundrer vært det sentrale transport- og handelsmidtpunkt for norddelen av provinsen Anhui og tilgrensende områder. Den ligger på en av de kinesiske hovedjernbanelinjer, Jinghubanen, mellom Beijing og de sørlige og sentrale strøk av landet. Byen er ellers delt i to av den store elven Huai He, en elv som enkelte betraktes som skillet mellom det nordlige og det sørlige Kina.

Navnet Bengbu, som betyr *skjellkaien*, er et ekko av stedets tidligere betydning som senter for fisket etter ferskvannsperler. 

I 1948, under den kinesiske borgerkrig, vant den kommunistiske Folkets frigjøringshær en avgjørende seier over Chiang Kai-sheks nasjonalistiske (KMT) hærstyrker nær Bengbu, under Huaihaikampanjen.

Administrative enheter
----------------------

Byprefekturet Bengbu har jurisdiksjon over 4 distrikter (区 *qū*) og 3 fylker (县 *xiàn*).

| Kart |
| --- |
|  |
| # | Navn | Hanzi | Hanyu Pinyin | Befolkning (2003 est.) | Areal (km²) | Tetthet (/km²) |
| **Distrikter** |
| 1 | Bengshan | 蚌山区 | Bèngshān Qū | 220 000 | 83 | 2 651 |
| 2 | Longzihu | 龙子湖区 | Lóngzǐhú Qū | 230 000 | 162 | 1 420 |
| 3 | Yuhui | 禹会区 | Yǔhuì Qū | 220 000 | 125 | 1 760 |
| 4 | Huaishang | 淮上区 | Huáishàng Qū | 200 000 | 232 | 862 |
| **Fylker** |
| 5 | Huaiyuan | 怀远县 | Huáiyuǎn Xiàn | 1 260 000 | 2 400 | 525 |
| 6 | Wuhe | 五河县 | Wǔhé Xiàn | 700 000 | 1 580 | 443 |
| 7 | Guzhen | 固镇县 | Gùzhèn Xiàn | 600 000 | 1 363 | 440 |

Samferdsel
----------

### Fly

Bengbu lufthavn, som frem til ca. år 2000 lå nær Bengbu sentrum, er flyttet lenger ut. 

### Jernbane

Beijing-Shanghai høyhastighetstog har stoppested her.

Byen Bengbu er også stoppested på den Jinghubanen som løper fra Beijing til Shanghai via blant annet Tianjin, Jinan, Nanjing og Suzhou.

Eksterne lenker
---------------

* Lokalregjeringens hjemmesider

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** VIAF **·** GND **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
***Held In Trust*** er en amerikansk stum romantisk dramafilm fra 1920, regissert av John Ince og med May Allison i hovedrollen. Filmen er basert på en novelle fra 1920 av George Kibbe Turner.

Filmen anses å være tapt.

Handling
--------

En scene fra filmen med May Allison liggende på bakken
Mary Manchester er en dobbeltgjenger for den syke fru Adelaide Rutherford, en velstående kvinne som har blitt drevet til galskap på grunn av ektemannens grusomhet. Rutherford samarbeider med Jasper Haig og Dr. Babcock. Sammen har disse mennene ansvaret for seksti millioner dollar, som ved Adelaides død vil gå tilbake til hennes bror Stanford Gorgas. I frykt for Adelaides nært forestående dødsfall planlegger de tre konspiratørene å erstatte Mary i hennes sted, og dermed forhindre Gorgas fra å arve millionene.

Men etter å ha fengslet Mary i Adelaides hjem, slår planen deres tilbake på dem selv når Gorgas møter henne. Han mistenker umiddelbart at noe er galt, og får snart vite sannheten om Marys situasjon. Etter at Gorgas hjelper Mary å komme seg unna, blir hun snart gjenfanget av Haig. Han bestemmer seg for at han nå burde eliminere Gorgas en gang for alle. Men når Haig avfyrer ett skudd mot det han tror er Gorgas, dreper han Rutherford i stedet.

Skuespillere
------------

* May Allison som Mary Manchester
* Darrell Foss som Stanford Gorgas
* Walter Long som Hasbrouck Rutherford
* John Elliott som Jasper Haig
* Lawrence Grant som Dr. Babcock
* G. Burnell Manly som Dr. David Kirkland
* Teddy Whack

Referanser
----------

1. ↑  ; besøksdato: 13. juli 2016.
2. ↑   Internet Movie Database, www.imdb.com, besøkt 19. mars 2023[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  «AFI|Catalog». *catalog.afi.com*. Besøkt 19. mars 2023.
4. ↑  Ince, John E.; Allison, May (1920). «Held In Trust». Besøkt 19. mars 2023.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Held In Trust* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Held In Trust* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) *Held In Trust* på American Film Institute Rediger på Wikidata
*For fotballspilleren for Malmö FF med samme navn, se Bengt Andersson (fotballspiller for Malmö FF)*

**Bengt Evert Andersson** (født 11. august 1966 i Kungsbacka) er en svensk tidligere fotballspiller som spilte målvakt.

Karriere
--------

Andersson startet karrièren i Hanhals da han var fem år. Da han var tenåring flyttet familien til Göteborg, og han meldte seg inn i GAIS, der han i 1981 debuterte for A-laget. I 1984 spilte han som 17-åring sin første seriekamp, der Grimsås IF var motstander. Da han var 19 år skrev han på for IK Brage, og debuterte i Allsvenskan som 21-åring. Etter noen sesonger i Brage gikk reisen videre til Örgryte IS. 

Andersson fikk sin debut på det svenske A-landslaget i en treningslandskamp mot Brasil i juni 1995. Våren 1996 benyttet han sjansen til å etablere seg på landslaget i førstevalget Thomas Ravellis skadefravær. Andersson beholdt plassen til utpå høsten, da Ravelli gjenvant plassen i målet. Sommeren 1996 ble Andersson profesjonell i Spania, der han spilte to sesonger for Tenerife. Mangel på spilletid hos Tenerife førte til at han mistet plassen på landslaget. I 1998 returnerte han til Sverige med klubbadresse IFK Göteborg. Bengt Andersson er en av IFK Göteborgs beste spillere noen gang, og han han har rekorden som eldste spiller på øverste nivå for IFK Göteborg. Etter at klubben hadde sikret det svenske seriemesterskapet for 2007, sluttet Andersson med fotball på elitenivå, men da Moss FK tok kontakt, signerte svensken en korttidskontrakt ut sesongen i begge de ordinære målvaktenes skadefravær.

Privat
------

Andersson er gift og har tre sønner. 

Bengt Andersson er utdannet innen helse, redning og bygg. Han spilte mye håndball tidligere og har et svensk mesterskap med IK Heim fra 1983.

Meritter
--------

* Svensk seriemester med IFK Göteborg 2007
* 11 A-landskamper for Sverige
* 1 B-landskamp for Sverige
* 13 juniorslandskamper for Sverige

Referanser
----------

1. ↑   Argentine Soccer Database, oppført som BENGT ANDERSSON, BDFA player ID 53497[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   transfermarkt.com, Transfermarkt spiller-ID 19180[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  (en)10 important players *IFKgoteborg.se* Besøkt 1. mai 2011.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Bengt Andersson – FIFA Rediger på Wikidata

* (en) Bengt Andersson – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) Bengt Andersson – national-football-teams.com Rediger på Wikidata

* (en) Bengt Andersson – WorldFootball.net Rediger på Wikidata

* (en) Bengt Andersson – FootballDatabase.eu Rediger på Wikidata

* (en) Bengt Andersson – FBref Rediger på Wikidata
* Svenska Fotbollförbundet
* BDFutbol
* ifkdb.se
***Chiltoniella elongata*** er en art av krepsdyr, som lever på bunnen i havet. Dette er eneste art i slekten *Chiltoniella*, som inngår i familien Hutchinsoniellidae i den høyere gruppen av Cephalocarida. Dette er et anatomisk arkaisk krepsdyr.

Cephalocarida-artene har en langstrakt, 2–4 mm lang leddet kropp med stort hode. Hovedkroppen (thorax) består av 10 ledd. I likhet med andre krepsdyr har de grenete bein, bare de første antennene er enkelt-leddede. Andre antennepar er plassert bak hodet også hos voksne Cephalocarida (ikke bare hos larvene), og dette er enestående blant krepsdyr og bestemmer denne gruppen som distinkt fra andre krepsdyr.
lenketittel

Referanser
----------

1. ↑  Robert D. Barnes, *Invertebrate Zoology*, Holt-Saunders International 1982, side 672. ISBN978-0-03-056747-6.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Chiltoniella elongata* – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen Rediger på Wikidata

* (en) *Chiltoniella elongata* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Chiltoniella elongata* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* *Chiltoniella elongata* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
Bengalske lykter under en fotballkamp
Bengalske lys i Stockholm
Under en fotballkamp i Tyskland
**Bengalsk ild** er et fyrverkerislag som oftest består av et papprør som er ca 5-20 centimeter langt og 3-4 centimeter i diameter. Inne i røret er et brennbart stoff med metallsalter. Ved antennelse brenner den bengalske ilden med en klart lysende flamme som er 10-30 centimeter høy. Brenntiden varierer oftest fra ett minutt opp til fire minutter.[] Avhengig av typen av tilsatt metall brenner bengalsk ild med forskjellig farge. Bengalsk ild har i blant også en forvandlingseffekt som gjør at den skifter farge etter en viss tid. Røret inneholder da to lag med forskjellige metaller.[]

Bengalsk ild tjener også som nødbluss og kan brukes for eksempel i skipsnød. Den er også kjent som innslag i enkelte teateroppsetninger.[]

Begrepshistorie
---------------

Lysene kalles *bengalske* etter den historiske regionen Bengal i dagens Bangladesh og det nordøstre India. Stedets fyrstepalasser ble opplyst av fargerike lys som ble til ved kjemiske reaksjoner.[] Opprinnelig forstod man som bengalske lys bare det lys som tjente til glinsende belysning av en gjenstand.[] For å få de ønskede fargeeffekter ble det brukt svovel og nitratene salpeter og realgar, et mineral.

Fotball
-------

Bengalsk ild er populær blant visse fotballsupportere som antenner dem på tribunene. Slik bruk har flere steder blitt møtt med kritikk, og er forbudt i flere land.[]

Litteratur
----------

* «Bengalisches Feuer», i: Robert Blum (utg.): *Allgemeines Theater-Lexikon oder Enzyklopädie alles Wissenswerthen für Bühnenkünstler, Dilettanten und Theaterfreunde*. DirectMedia Publ. Berlin 2008, ISBN 978-3-89853-622-6 (1 CD-ROM; Nachdr. d. Ausg. Leipzig 1846).
* «Bengalisches Feuer», i: Friedrich R. Kreißl, Otto Krätz (utg.): *Feuer und Flamme, Schall und Rauch. Schauexperimente und Chemiehistorisches; Ernst Otto Fischer zum 80. Geburtstag gewidmet*. Wiley VCH, Weinheim 2008, ISBN 978-3-527-32276-3, d. 92f.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Flares (pyrotechnics) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
***Hakkespettboka*** (engelsk: *Junior Woodchucks' Guidebook and Reservoir of Inexhaustible Knowledge*) er en fiktiv håndbok fra Disney-tegneseriene. Boka inneholder all verdens kunnskap i verdens minste format og er forbeholdt medlemmene i speiderbevegelsen Hakkespettene, hvor blant annet Ole, Dole og Doffen er flerestjerners generaler. *Hakkespettboka* ble skapt av Carl Barks og vist for første gang i 1954.

Opprinnelse
-----------

*Hakkespettboka*s opprinnelse blir fortalt i historien *Visdommens voktere* av Don Rosa. Her blir det fortalt at boka sies å opprinnelig stamme fra biblioteket i Alexandria. Da biblioteket brant ned, trodde mange at all kunnskapen som ble oppbevart der hadde gått tapt for alltid. Imidlertid klarte en hemmelig orden som hadde som oppgave å beskytte kunnskapen i biblioteket, å berge mange av rullene til et hemmelig sted. Da boktrykkerkunsten så ble videreutviklet av Johann Gutenberg på 1400-tallet, ble rullene kopiert over til bøker. Disse bøkene hadde Francis Drake med seg da han gikk i land på Amerikas vestkyst i 1579 og grunnla Drakestaden i Calisota. Ols Ødekvakk (en av Drakes menn) gjemte denne skatten i en hemmelig tunnel under fortet Drakestaden, hvor Ødekvakk hadde jobben med å samle all den viktigste kunnskapen fra disse bøkene i én bok.

Kornelius Kvakk fant tunnelen under Drakestaden ved en tilfeldighet da han i 1821 holdt på å grave en tunnel for fri passasje inn og ut av fortet i tilfelle en beleiring. Kornelius overlot boka som nå inneholdt den tapte kunnskapen fra biblioteket i Alexandria til sin sønn, Clinton, grunnleggeren av Hakkespettene. *Hakkespettboka* var på den tiden en kjempestor bok som måtte bæres av én eller flere hakkespetter, men dagens utgave er komprimert til lommeformat.

Litteratur
----------

* *The Junior Woodchucks' Guide* **(engelsk)**. Danbury Press. 1973.
* Solveig Thime, red. (2017). *Hakkespettboken: Håndbok for gutter og jenter*. Egmont Kids Media. ISBN 9788242955432.

Referanser
----------

1. ↑  «The Golden Fleecing» **(engelsk)**. I.N.D.U.C.K.S. Arkivert fra originalen 5. november 2015. Besøkt 15. november 2019.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Junior Woodchucks Guidebook hos The Disney Wiki på Wikia
* (en) Junior Woodchucks' Guidebook hos $crooge McDuck Wiki på Wikia

Portaler: Litteratur | Kunst
**Ludvig Kyhn** (1817–1890) var en norsk jurist, amtmann og stortingsrepresentant.

Kyhn var sønn av lensmann i Eidsvoll Jens Christian Kyhn og Albertine Philippine Wardum. Han ble student i 1834 og *cand. jur.* i 1840. Alt fra 1836 var han ansatt som kopist i Kirkedepartementet. Han var byråsjef i kirkeavdelingen 1844–1847 og ekspedisjonssjef i undervisningsavdelingen 1847–1855. Her var han en av redaktørene for *Departements-Tidende*. I 1855 ble han utnevnt til sorenskriver i Strinda og Selbu sorenskriveri, men han overtok aldri embetet, siden han alt året etter ble utnevnt til amtmann i Hedemarkens amt. Ved opprettelsen av Hamar stift i 1864 ble han stiftets første stiftamtmann.

Kyhn var innvalgt på Stortinget for valgkretsen Kjøpstedene i Hedmark og Oppland fylker i periodene 1871–1879. Han var formann i den kongelige kommisjonen om leilendingsvesenet og i tilsynskommisjonen for jernbanen mellom Eidsvoll og Tynset. I 1858 var han medlem av skolelovkommisjonen.

Kyhn ble ridder av St. Olavs Orden i 1864. Hans første kone Laura (1820–1881) var datter av offiseren Wilhelm Sissener. Deres datter Signe giftet seg i 1872 med Lars Otto Roll Grundt, amtmann i Nord-Trøndelag og i Sør-Trøndelag.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4   Stortinget og statsraadet: 1814–1914. B. 1 D. 1 : Biografier A-K, side(r) 519-520[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Steffens, Haagen Krog (1914). *norske Centraladministrations Historie 1814-1914*. Stenersen. s. 327.
3. ↑  Arnet Olafsen: *Våre sorenskrivere*. Oslo, 1945
4. ↑  *Hamar bys historie*. 1899. s. 270-272.
5. ↑  Finne-Grønn, S.H. (1921). *Elverum : en bygdebeskrivelse. 2*. Cammermeyer. s. 413.
6. ↑  «Grundt, Lars Otto Roll». *Studenterne fra 1859*. no. 1909. s. 12.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Ludvig Kyhn hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Wikistrinda **·** Historisk befolkningsregister **·** Geni
 |
**Dyreporno** er filmer, bilder eller illustrasjoner av seksuelle handlinger mellom dyr og mennesker eller dyr seg imellom. Det er ulovlig å spre dyreporno i store deler av verden, men bare å ha selve pornografien er i flere tilfeller ikke forbudt.

Noen velbrukte argumenter mot dyrepornografi:

* det anses av mange som frastøtende og unaturlig
* det kobles gjerne opp mot dyreplageri
* man ønsker å unngå inspirasjon til skadelig utnyttelse av dyr

I Norge
-------

I Norge er all pornografi regulert av Straffelovens paragraf 204, uformelt også referert til som «pornografiparagrafen». 
Denne forbyr stort sett all distribuering av pornografi, slik definert i paragrafens andre ledd.

Pornografi innebærer ikke alle kjønnslige skildringer, men loven har likevel effekt overfor dyrepornografi, fordi den statsrettslige definisjonen på pornografi blant annet omfatter 
«kjønnslige skildringer hvor det gjøres bruk av lik, dyr, vold og tvang.»

Straffeloven forbyr dermed all distribusjon av dyrepornografi som ikke faller under andre punktum av paragrafens andre ledd, som fritar «kjønnslige skildringer som må anses forsvarlige ut fra et kunstnerisk, vitenskapelig, informativt eller lignende formål.»

Det å ha, importere eller oppbevare dyrepornografi, er derimot ikke regulert av loven, og kan i så måte ikke regnes for å være lovbrudd.

Produksjon av dyreporno er ulovlig i Norge, ettersom Dyrevelferdsloven forbyr all seksuell omgang med dyr.

Se også
-------

* Erotisk kunst
* Pornografi
* Zoofili

Referanser
----------

1. ↑  
Znett.com: «Kjønnslige skildringer som virker støtende...» Om den norske pornografilovgivningen og rettspraksis Arkivert 25. juli 2014 hos Wayback Machine.
2. 1 2  
Lovdata.no: Almindelig borgerlig Straffelov (Straffeloven)
3. ↑  
Lovdata.no: Lov om dyrevelferd (Dyrevelferdsloven)
**Jern(II)oksid** eller **ferrooksid** (kjemisk formel FeO) er en jernoksidforbindelse der jern har oksidasjonstall 2. Mineralformen av jern(II)oksid er kjent som wüstitt. Jern(II)oksid må ikke forveksles med rust, som vanligvis består av hydrert jern(III)oksid. Mens jern(III)oksid er rødfarget, er jern(II)oksid svart. Forbindelsen brukes blant annet som pigment.

Fremstilling
------------

FeO kan dannes ved oppvarming av jern(II)oksalat *in vacuo*:

FeC2O4 → FeO + CO + CO2
Støkiometrisk FeO er vanskelig å produsere og lagre, og jern(II)oksid er ofte i praksis noe rundt Fe0.84O til Fe0.95O.
Støkiometrisk FeO kan dannes ved oppvarming av Fe0.95O sammen med metallisk jern ved 770 °C og 36 kbar.

Reaksjoner
----------

Ved temperaturer under 575 °C, er FeO termodynamisk ustabilt, og vil over tid gå over til metallisk jern og Fe3O4:

4FeO → Fe + Fe3O4

Struktur
--------

Krystallinsk jern(II)oksid har en kubisk halittstruktur, der jernatomer er oktaedrisk koordinert med oksygenatomer, og oksygenatomer er oktaedrisk koordinert med jernatomer. FeII oksideres imidlertid lett til FeIII, som opptar tetrahedriske posisjoner i gitteret, noe som fører til defekter.

Under 200 K blir en rhombohedral struktur termodynamisk stabil, og en slik struktur blir antiferromagnetisk.

Naturlige forekomster
---------------------

Jern(II)oksid utgjør omtrent 9 % av jordens mantel. Under det høye trykket og temperaturen i mantelen, kan disse forekomstene være elektrisk ledende, og i så fall kan de være med å forklare forekomsten av visse små variasjoner i jordrotasjonen.

Referanser
----------

1. 1 2 3  Greenwood, Norman N.; Earnshaw, Alan (1997). *Chemistry of the Elements* (2. utg.). Butterworth–Heinemann. ISBN 0080379419.
2. 1 2 3   Wells A.F. (1984) *Structural Inorganic Chemistry* 5th edition Oxford University Press ISBN 0-19-855370-6
3. ↑  Kate McAlpine (19. january 2012). Electric Material in Mantle Could Explain Earth's Rotation Arkivert 24. januar 2012 hos Wayback Machine.. *Science Now*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Ragnhild Mathisen** (født 16. april 1971) er en norsk statsviter og tidligere politiker for Arbeiderpartiet. Fra 2012 er hun ansatt i konsernstaben i Telenor, og fra 2018 leder for Samfunnskontakt (Corporate Affairs) i Telenor Norge. Mathisen ble i oktober 2005 ansatt som politisk rådgiver for forsvarsminister Anne-Grete Strøm-Erichsen, og ble 2009 utnevnt til statssekretær i Helse- og omsorgsdepartementet. Før dette var hun fra 1999 politisk rådgiver i Arbeiderpartiets stortingsgruppe, for partifraksjonens medlemmer i Stortingets justis-, forsvars- og utenrikskomite. Ragnhild Mathisen var *Ambassador Stuart Fellow* i Washington, DC i 2002.

Ragnhild Mathisen var i årene 1995–2001 medlem av Ringsaker kommunestyre og 1999–2001 representant i Hedmark fylkesting, i hovedutvalget for utdanning. I årene 2005–2007 var Mathisen medlem av sentralstyret i Europabevegelsen.

Hun er gift med Odd Erik Stende, som fra 2009 til 2015 var assisterende partisekretær i Arbeiderpartiet. Paret er bosatt i Oslo.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Ragnhild Mathisen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (no) Ragnhild Mathisen hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata
* (no) CV hos Helse- og omsorgsdepartementet
**Ragnhild Haraldsdatter**, norsk kongsdatter på 800-tallet. Ifølge Snorre Sturlason (i Heimskringla) var Ragnhild datter av Harald Gullskjegg i Sogn. Kildene er ikke entydige, men ifølge Snorre ble Ragnhild gift med kong Halvdan Svarte. De fikk sønnen Harald som ble oppfostret hos morfar sin. Da morfaren døde ble riket hans i Sogn overtatt av Harald. Ragnhild skal ha dødd samme året som sin far, og Harald døde året etter, 10 år gammel.
Halvdan Svarte krevde da riket etter sønnen sin. Ingen motsatte seg dette, og kong Halvdan satte Atle jarl fra Gaular til å styre i Sogn.

Fagrskinna, som Snorre tildels bygger på i sine sagaer, bekrefter opplysningene, mens Ågrip ikke nevner noen Ragnhild Haraldsdatter.

Halvdan Svarte ble senere gift med Ragnhild Sigurdsdatter og de fikk en sønn som også fikk navnet Harald, kjent som Harald Hårfagre.

Referanser
----------

1. ↑  Jf. Halvdan Svartes saga i Heimskringla
2. ↑  *Fagrskinna*, Fabritius forlag, 1972, s 13 (kap. *Om Halvdan Svarte*)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Bengalrev** (*Vulpes bengalensis*) er også kjent som **indiarev** og er en art i slekten av ekte rever, som er små rovpattedyr i hundefamilien.

Beskrivelse
-----------

Bengalrev er mindre enn alle underartene av rødrev, men minner ellers mye om denne. Pelsen er blek oransje i fargen, mørkere over ryggen enn langs sidene. Den har kremhvite tegninger langs nedre delen av kinnene, foran på halen og i brystet. Også labbene har innslag av kremhvitt, mens haletippen er sort. Den spisse snuten har innslag av mørk behåring på den fremste parten. Ørene er står i forhold til hodestørrelsen.

Bengalreven veier gjerne 2-4 kg. Kroppen utgjør 45-60 cm inkludert hodet, mens halen gjerne er ca. 25-35 cm lang.

Utbredelse, habitat og matvaner
-------------------------------

Bengalrev finnes i nesten hele India og i store deler av Nepal og Pakistan. Den unngår skogkledte områder og søker heller mot åpne sletter og skråningene i Himalaya. Den lever helst av insekter, egg, fugler og gnagere, men som de fleste rever er den altetende. Det betyr at den også kan spise kadaver om anledningen byr seg. Kanskje også frukt og plantemateriale.

Atferd og reproduksjon
----------------------

Bengalrever danner parforhold som kan vare livet ut. Større familiegrupper oppstår når valpene blir lenger enn normalt. Det er observert at tisper kan die sammen, noe som tyder på at denne reven av og til kan danne større familiegrupper. Flere voksne individer er også observert mens de hviler sammen. De kommuniserer med lyder, kroppsspråk og markeringer.

Paringstiden er i desember-januar. På denne tiden er hannene spesielt vokale. Tispa går drektig i 50-53 dager og føder som regel i januar-mars. Kullet er består som regel av 2-4 valper, og begge foreldrene deltar i valpestellet. Såkalte *hjelpere* har ikke blitt observert. Når valpene blir 5-6 måneder gamle klarer de seg selv.

Referanser
----------

1. 1 2  Jhala, Y. 2016. Vulpes bengalensis. The IUCN Red List of Threatened Species 2016: e.T23049A81069636.  *Vulpes bengalensis*. Besøkt 31. januar 2017

Kilder
------

* Indian fox (*Vulpes bengalensis*), Lioncrusher's Domain
* Indian fox (*Vulpes bengalensis*), IUCN/SSC Canid Specialist Group

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Bengalrev* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Bengalrev* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Bengalrev* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Bengalrev* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Vulpes bengalensis* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Vulpes bengalensis* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
Kanfei Nesharim Street
**Givat Shaul** (hebraisk: גבעת שאול; arabisk; غفعات شاؤول) er et nabolag i Vest-Jerusalem. Nabolaget er nær Jerusalems vestlige innfartsområder, øst for nabolaget Har Nof og nord for Kiryat Moshe. Givat Shaul ligger 820 meter over havet.

Demografi
---------

Befolkningen består av en blanding av harediske og religiøssionistiske jøder. I den nordligste delen av nabolaget dominerer harediene, og den sørlige, som grenser til Kiryat Moshe, bor det for det meste moderne ortodokse religiøse sionister.

I nord er hovegaten stengt for trafikk på sabbaten og jødiske helligdager. Her er det mange større synagoger, som Pressburg Yeshiva og nabolagssynagogen, Zupnik-Ner Yisroel-synagogen og Ner Moshe.

Kjente beboere
--------------

* Mordechai Eliyahu
* Aharon Tausig
* Avrohom Yitzchok Ulman
* Shlomo Wolbe
* Mordechai Zuckerman

Referanser
----------

1. ↑  Sever, Yechiel (1. november 2007). «HaRav Aharon Taussig zt"l». Dei'ah VeDibur. Arkivert fra originalen 25. mai 2011. Besøkt 20. august 2010.
2. ↑  «Gathering in Givat Shaul to Mark End of Shivoh for HaRav Wolbe, zt"l». Dei'ah VeDibur. 11. mai 2005. Arkivert fra originalen 31. mars 2006. Besøkt 20. august 2010.
3. ↑  Kahn, Betzalel (19. november 2003). «HaRav Mordechai Zuckerman, zt"l». Dei'ah VeDibur. Arkivert fra originalen 28. oktober 2006. Besøkt 20. august 2010.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN
 |
**Henry Leonard Johnsrud** (født 26. desember 1911 på Lillestrøm, død 21. mai 1973 i Oslo) var en norsk fiolinist, filharmoniker og kammermusiker Han var 1. fiolinist og konsertmester i Filharmonien i 28 år.

Henry Johnsrud ble som ung gutt elev av Øivin Fjeldstad og debuterte i Universitetets aula som den første av Fjeldstads elever. I 1937 ble han ansatt som leder av NRKs radioorkester i Trondheim hvor han virket i en årrekke. I 1945 ble Henry Johnsrud ansatt som 1. fiolinist i Oslo Filharmoniske Orkester hvor han virket i 28 år fram til sin død i 1973. I årene 1950 - 1966 var Henry Johnsrud 3. konsertmester og tidvis alternerende konsertmester ( 1954 - 1957 ) i Filharmonien. Han etablerte Johnsrud-kvartetten med Kåre Fuglesang på 2. fiolin, Arne Sletsjøe på bratsj og Arne Novang på cello. I sin korte virketid ga Johnsrud-kvartetten flere radiokonserter og konserter i blant annet Kvartettforeningen.

Johnsrud huskes av eldre filharmonikere som en meget begavet fiolinist som i sine beste år løste krevende oppgaver på konsertmesterpulten - ofte på svært kort varsel når de øvrige konsertmestrene Ernst Glaser og Oscar Holst meldte forfall. Legendarisk er Henry Johnsruds utførelse av fiolinsoloene i Nikolaj Rimskij-Korsakovs Scheherazade som han løste glimrende på tre dagers varsel. Johnsruds siste leveår sto ikke mål med hans beste periode, og kollegene var vitne til et både faglig og menneskelig forfall.

Referanser
----------

1. ↑  DIS Gravminner i Norge

Litteratur
----------

* Kai Angel Næstebys minneord i *Konsertnytt* 1973
**Kristin Røymo** (født 4. mars 1973 i Vestvågøy) er en norsk politiker (Ap) og Tromsøs tidligere ordfører. Hun var i perioden 14. oktober 2015 – 30. juni 2016 byrådsleder i Tromsø kommune, frem til byparlamentarisme ble erstattet med formannskapsmodellen som styreform i Tromsø. Røymo ble valgt som ordfører 14. oktober 2015, men søkte permisjon samme dag for å tiltre som byrådsleder. Jarle Aarbakke var ordfører under permisjonen.

Oppvekst og utdanning
---------------------

Røymo vokste opp i Helnessund i Steigen kommune, tok videregående utdanning ved Solhaugen videregående skole i Narvik, og flyttet til Tromsø i 1995.[]

Røymo har tidligere jobbet ved Færingen Terapeutisk Samfunn, som fagkonsulent og som leder, hun har jobbet som barnehageassistent, og som fylkessekretær for AUF i Troms. Hun har per januar 2015 permisjon fra stillingen som seksjonsleder for NAV Arbeidsrådgivningskontor, ved NAV Troms.

Politisk karriere
-----------------

Hun er bosatt i Tromsø, og ble valgt inn i kommunestyret for Ap første gang ved kommunevalget i 1999. Røymo var politisk rådgiver i Utenriksdepartementet i 2001. Hun var Tromsø Arbeiderpartis ordførerkandidat i 2011, og er gruppeleder.

Hun var Tromsø Arbeiderpartis byrådslederkandidat i 2015 og ble 14. oktober 2015, valgt som ordfører i Tromsø. En del av avtalen mellom samarbeidspartiene Arbeiderpartiet, Rødt og SV, var å erstatte byparlamentarisme, med formannskapsmodellen som styreform i Tromsø. Partiene ble enig om å beholde byrådet frem til 30. juni 2016, som en overgangsfase.
Røymo søkte derfor om permisjon for å tiltre som byrådsleder og Jarle Aarbakke var ordfører under permisjonen. Røymo stilte ikke til gjenvalg ved valget i 2019.

Referanser
----------

1. ↑  «Dette er det nye byrådet». Tromsø kommune. 14. oktober 2015. Arkivert fra originalen 11. desember 2015. Besøkt 16. oktober 2015.
2. ↑  «Vil ha debatt om parlamentarisme», *iTromsø* 24. mars 2014
3. ↑  «Nå er Kristin Røymo valgt til ordfører». *iTromsø*. 13. oktober 2015. Besøkt 16. oktober 2015.
4. ↑  «Nå er dette Tromsøs ordfører - i noen få timer». Nordlys. 14. oktober 2015. Besøkt 14. oktober 2015.
5. ↑

Eksterne lenker
---------------

* (en) Kristin Røymo – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
Reinsdyrflya på kartet over SvalbardReinsdyrflyaReinsdyrflyaReinsdyrflya på kartet over Svalbard
**Reinsdyrflya** er ei stor halvøy som skjærer seg østover mellom Nordishavet i nord og Liefdefjorden i sør, i Albert I Land på nordvestre Spitsbergen, Svalbard. Halvøya er kupert med fjell og isbreer i vest, men helt flat med tundra i den dominerende østenden. Den avgrenses av Paradisbreen i vest. Det avgrensende neset i øst er Velkomstpynten. 

Kart over Albert I Land med Reinsdyrflya angitt.
Området er en del av Nordvest-Spitsbergen nasjonalpark. Det ble kartlagt under Den norske nordhavsexpedition 1876–78, hvor professor Georg Ossian Sars var med. Det er en gammel og mye besøkt nederlandsk gravplass på Gravneset, som stammer fra hvalfangertiden på 1600-tallet. Nesten 20.000 mennesker besøker dette kulturminnet årlig, og det utsettes for stor slitasje. Området er oppkalt etter den norske geologen Adolf Hoel (1879-1964).

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* Reinsdyrflya *Stadnamn i norske polarområde*, Norsk polarinstitutt


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Norsk polarinstitutt
 |
**Islehamfunnet** er et arkeologisk depotfunn fra bronsealderen med mer enn 6 500 stykker av bearbeidet og ubearbeidet bronse som ble funnet i 1959 i Isleham i nærheten av Ely i det engelske grevskapet Cambridgeshire av William «Bill» Houghton og hans bror Arthur.

Forrådet var det største samlingen av kulturgjenstander fra bronsealderen som er avdekket i England og samtidig en av de fineste. Det består i enkelhet av sverd, spydhoder, pilspisser, økser, kniver, dolker, rustning, dekorativt utstyr (særskilt for hester) og mange fragmenter av bronsebiter. Alt er datert fra den såkalte Wilburton-Wallington-fasen i sen engelsk bronsealder (rundt 1000 f.Kr.). Sverdene har huller hvor nagler eller stifter holdt trehåndtakene på plass.

Den meste av objektene har blitt overdratt til St Edmundsbury Borough Council Heritage Service, noen av dem er utstilt i «Saxon Village» («Den angelsaksiske landsbyen») i West Stow som ligger nord Bury St. Edmunds, mens resten befinner seg det arkeologiske og antropologiske museum til Universitetet i Cambridge.

Referanser
----------

1. ↑  Hall, David (1994): *Fenland survey : an essay in landscape and persistence / David Hall and John Coles*. London; English Heritage. ISBN 1-85074-477-7. s. 81-88
2. ↑  Wilburton-Wallington-fasen er et navn gitt av arkeologer til metallarbeidstadiet i bronsealderen i Storbritannia som strekker seg fra perioden mellom ca 1140 f.Kr. og ca. 1020 f.Kr.
3. ↑  «Monument no. 377660». Pastscape. English Heritage.

Portal: Arkeologi
**Henry Wood Jameson** (født 19. april 1883 i St. Louis i Missouri, død 7. mars 1938 i Pittsburgh i Pennsylvania) var en amerikansk fotballspiller som deltok i de olympiske leker 1904 i St. Louis.

Jameson vant en olympisk bronsemedalje i fotball under OL 1904 i St. Louis. Han var med på det amerikanske laget *St. Rose Parish*, som kom på tredjeplass i fotballturneringen bak det canadiske laget *Galt Football Club* og *Christian Brothers College* fra USA. *St. Rose Parish* tapte første kampen med 0-4 til det canadiske laget som også vant over det andre amerikanske laget, *Christian Brothers*, med 7-0 og ble olympiske mestere i fotball.

De amerikanske lagene *St. Rose Parish* og *Christian Brothers College* spilte siden tre kamper innen de kunne kåre en sølvvinner. De to første kampene endte 0-0 og den tredje kampen vant *Christian Brothers College* med 2-0. Det var kun tre lag som deltok i fotballturneringen som ble gjennomført 16. til 23. november 1904. 
Jameson var forsvarsspiller og spilte alle fire kampene.

OL-medaljer
-----------

* 1904 USAs flagg St. Louis - Bronse Bronse i fotball, USAs flagg USA

Eksterne lenker
---------------

* (en) Henry Jameson – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Henry Jameson – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Henry Jameson – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Kenyas flagg Kenya |
| Friidrett: |
|  Paralympiske leker |
| Gull | Rio de Janeiro 2016 | 5000 m T13 |
| Bronse | Rio de Janeiro 2016 | 1500 m T13 |
| Bronse | London 2012 | 5000 m T12 |
| Gull | Beijing 2008 | 5000 m T13 |
| Gull | Beijing 2008 | 1500 m T13 |
| Gull | Beijing 2008 | 10.000 m T12 |
| Friidrett Para-VM i friidrett |
| Sølv | Christchurch 2011 |  5000 m T12 |
| Sølv | Christchurch 2011 |  1500 m T12 |

**Henry Kiprono Kirwa** (født 4. mai 1973) er en kenyansk handicapidrettsutøver, som konkurrerer i friidrett. Han konkurrerer i klassen T12, som er en klasse for synshemmede utøvere. Hans fremste internasjonale meritt er gull på 1500, 5000 og 10.000 meter ved Paralympiske sommerleker 2008. Han ble paralympisk mester på 5000 meter også i 2016. 

I 2009 ble han kåret til *Årets person* av FN Kenya (2009 United Nations in Kenya Person of the Year).

Bakgrunn
--------

Kirwa er synshemmet, og begynte med friidrett i 1997. Han har to brødre som også driver med friidrett.

Idrettskarriere
---------------

2008
Kiraw deltok ved Paralympiske sommerleker 2008 i Beijing, der han fikk tre gullmedaljer - han vant både 1500 meter (T13), 5000 meter (T13) og 10.000 meter (T12). På 5000 meter satte han ny verdensrekord i klassen sin, med 14:24,02.

2011
Han deltok ved Para-VM i friidrett 2011. Der kom han på 2.-plass på 1500 meter, bak tunisiske Abderrahim Zhiou. Han fikk også sølv på 5000 meter, der Zhiou vant. På 4 x 100 meter stafett ble Kenya diskvalifisert.

2012
Han deltok igjen ved Paralympiske sommerleker 2012 i London der han fikk bronse på 5000 meter i klassen T12. Han satte der personlig rekord med tiden 14:20,76. Han deltok også på 1500 meter, der han kom på 5.-plass. Også der satte han personlig rekord, med tiden 4:13,53. Han var landets flaggbærer ved åpningsseremonien. 

2016
Ved Paralympiske sommerleker 2016 i Rio de Janeiro vant han både 5000 meter i klassen T12/13, foran hhv. El Amin Chentouf og Bilel Aloui, der han forbedret sin personlige rekord til 14:17,32. Han fikk bronse på 1500 meter, bak Abdellatif Baka og Tamiru Demisse, med ny personlig rekord på 3:49,59.

Referanser
----------

1. ↑  IPC - *Henry Kirwa*, besøkt 25. oktober 2016.
2. ↑  Beijing 2008 - *Men's 5000m - T13 - Final*, besøkt 26. oktober 2016.
3. ↑  IPC - *Result Book IPC WAC Christchurch 2011*, besøkt 24. oktober 2016.
4. ↑  Rio 2016 - *Henry Kirwa*, besøkt 26. oktober 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Profil og resultater hos IPC
* (en) Rio 2016 - Henry Kirwa (arkivert)
* (en) London 2012 - Henry Kirwa (arkivert)
**Reinier Baas** (født 1985 i Hilversum, Nederland) er en nederlandsk jazzmusiker (gitar) og komponist.

Biografi
--------

Baas studerte ved Manhattan School of Music i New York med Dave Liebman og Phil Markowitz, og i 2010 tok han Master eksamen på Conservatorium van Amsterdam.

I 2010 grunnla bandet *The More Socially Relevant Jazz Music Ensemble* med saksofonisten Ben van Gelder og Maarten Hogenhuis, bassist Sean Fasciani og trommeslager Mark Schilders, som i følge De Volkskrant i 2012, ble beskrevet som "det hippeste og mest spennende Jazzband i Nederland". Han spilte på North Sea Jazz Festival, så vel som på andre Festivaler i Nederland. Videre, turnerte han med Kvartetten til Ben Bryden i Storbritannia, med *Bright Noise* i Belgia, og med Ramón Valle i Sør-Amerika. I tillegg spilte han med *Mona Lisa Overdrive*, og som gjestesolist med den nederlandske Ungdomsjazzorkester og den *New Rotterdam Jazz Orchestra*. I 2015 ledet han for første gang sin jazzopera *Discombobulatrix på North Sea Jazz Festival*.

Baas underviser på Codarts Conservatory i Rotterdam.

Priser og utmerkelser
---------------------

Baas mottok 2010 *Deloitte Jazz Award*. I 2013, vant han med albumet*Mostly Improvised Instrumental Indie Music* Edison Jazz Nationaal; i 2016, vant han også denne prisen med albumet *Discombobulatrix* og ble vel anerkjent med denne prisen. I 2017, han var Komponist-in-Residence i Sør-Tyrol jazz festival i Alto Adige.

Diskografi
----------

* *More Socially Relevant Jazz Music* (2011)
* *Mostly Improvised Instrumental Indie Music* (2012)
* Ronald Kool, Michel van Schie, Linda Bloemhard, Martijn Vink, Reinier Baas *Grooves from the Cloud* (2013)
* *Smooth Jazz Apocalypse* (2014)
* *Reinier Baas vs. Princess Discombobulatrix: A Mostly Instrumental Opera* (2016, med Natanael Ramos García, Ben van Gelder, David Kweksilber, Joris Roelofs, Nora Fischer, Clemens van of the fairies, Martijn Vink og andre)

Referanser
----------

1. ↑   All About Jazz, besøkt 24. juli 2023[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 19. august 2022[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   www.doxrecords.amsterdam, besøkt 19. august 2022[Hentet fra Wikidata]
4. 1 2  «Reinier Baas Jazz». Gitaarsalon.nl. Besøkt 5. november 2017.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* (en) Reinier Baas på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Reinier Baas på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Reinier Baas på SoundCloud Rediger på Wikidata
* (nl) Oppføring Muziek Encyclopedie
* (de) Intervju (Jazz Avis)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |