recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Hansen mottok Krigskorset med sverd, Norges høyeste utmerkelse  Foto: KEN **Johan Henrik Hansen** (født 1912) var en norsk motstandsmann som gjorde tjeneste i Kompani Linge. Han er kjent for sin innsats under andre verdenskrig, da han ble dekorert med Krigskorset, Norges høyeste utmerkelse.

Under okkupasjonen gikk Hansen inn i motstandskampen. Han ble med i Kompani Linge og fikk oppdrag i det okkuperte Norge. Hansen deltok i Operasjon Carhampton. Han ble kom deretter til Sverige og vendte i januar 1944 tilbake til Norge for å delta i Operasjon Throstle. Operasjonen hadde som mål å bygge opp Milorgs distrikt D11 i Østfold. Hansen virket som instruktør og bidro til å bygge ut organisasjonen på en måte som gjorde ham bemerket.

Senere deltok Hansen i Operasjon Polar Bear VI.

I statsråd 7. mars 1947 ble fenrik Hansen hedret med Krigskorset med sverd «for fremragende innsats under utførelse av militære oppdrag.» Hansen var tidligere dekorert med Krigsmedaljen for innsats i Operasjon Carhampton.

Referanser
----------

1. 1 2  Gjems-Onstad, Erik (red.): *Krigskorset og St. Olavsmedaljen med ekegren*, Oslo: Grøndahl Dreyer, 1995, s. 178.
2. ↑  «Operasjon Polar Bear. Milorg og SOE i aksjon i Østfold»[*død lenke*], *HV-bladet*, november 2008, s. 26.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister **·** Krigsseilerregisteret
 |

Portal: Andre verdenskrig
**Johan Randulf Bull Hambro** (født 1915, død 1993) var en norsk journalist med juridisk utdannelse. 

Han var sønnen til stortingspresidenten C. J. Hambro, og broren til Carl og Edvard Hambro. Han har skrevet en biografi om C.J. Hambro, og oversatt *The Fountainhead* til norsk.

Under annen verdenskrig var han ansatt ved det norske generalkonsulat i New York. Efter krigen jobbet han i *Aftenposten*s utenriksredaksjon og mellom 1949 og 1953 jobbet han i NTB. I en kort tid var han også presseattaché for den norske FN-delegasjonen i New York. I 1955 ble han generalsekretær i Nordmanns-Forbundet og var frem til 1982 redaktør for forbundets engelskspråklige tidsskrift *The Norseman*.

Referanser
----------

1. ↑  Norunn Ottersen Seip på *kulturverk.com*: «De briljante – Ayn Rand og korstoget mot medlidenheten», 30. oktober 2012 (besökt 18. april 2014)
2. ↑  (no) Johan Hambro i Store norske leksikon

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Prabook **·** Historisk befolkningsregister **·** BIBSYS **·** Geni **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
Svanholmen med svanehuset, 2011. 
**Svanholmen** er en øy i den engelske parken på Drottningholms slott på Lovön i Ekerö kommune. Svanholmen ligger like øst for Monumentholmen og er bebygd med et kinainspirert svanehus bygd i 1846-47 etter tegninger av Gustaf Brandelz. Bygningen var vinteroppholdssted for slottsparkens vingeklipte knoppsvaner.

I mange slottsparker i Europa ble det på 1700- og 1800-tallet bygd innhegninger og paviljonger for eksotiske dyr. Anleggene ble kalt menagerier. I slottsparken ved Drottningholm fantes blant annet fuglepaviljongen (en så kalt voliére) ved Kina slott og svanehuset på Svanholmen. Det ligner en kinesisk pagode og fungerte som vinteroppholdssted for parkens knoppsvaner. Huset inneholdt opprinnelig et basseng i midten og kakebitformede innhegninger rundt for svanene. Oppe under taket fantes et høyloft. På vinterstid ble huset varmet opp med en kakkelovn. Slik bodde slottsparkens svaner om vinteren fram til 1960-tallet. 

I årene 2001-2004 ble det gjennomført en restaurering av bygningen, hvor også fasadenes dekorasjonsmaling ble tilbakeført. Bygningen er et statlig byggnadsminne og inngår i verdensarven Drottningholm. Sommerstid er det beitedyr der, av den grunn er holmen tilgjengelig for allmennheten bare vinterstid.

Bilder
------

Svanehuset vinteren 2012.

* 
* 
* 
*

Referanser
----------

1. ↑  Jan Lisinski. «Svanhuset på Drottningholm - sagan om den fula ankungen» (PDF). *Kulturvärden*. Statens fastighetsverk (4): 12–15. Arkivert fra originalen (PDF) 23. april 2017.

Kilder
------

* Informasjonsskilt på plassen satt opp av Statens fastighetsverk.

| * v
* d
* r
Drottningholms slott |
| --- |
| Bygninger | Apotekshuset - Badhuset - Cantongatan - Confidencen - Dragonstallet - Evert Lundquists ateljémuseum - Grindstugan - Götiska tornet - Hemmet - Hertigarnas stall - Inspektorsbostaden - Kanslihuset - Kavaljershuset - Kina slott - Kinesiska pagoden (ikke utført) - Lilla Kina - Slottet - Slottskyrkan - Slottsteatern - Slottsstallet - Teaterplanen - Vakttältet - Vilan | Högvakten |
| Parker og fontener | Slottsparken - Skulpturparken - Herkulesfontänen - Kaskaderna - Kronan - Monumentholmen - Svanholmen med svanhuset |
| Interiør | Déjeunersalongen - Slottsbiblioteket - Slottskyrkan - Ehrenstrahlsalongen - Hedvig Eleonoras paradsängkammare - Karl X Gustavs galleri - Rikssalen - Porslinsrummet - Stensalen - Trapphuset |
| Annet | Långa raden - Drottningholm (tettsted) - Drottningholms kungsgård - Drottningholmsbron - Drottningholmsmalmen - Canton - Lovö kyrkallé - Lovö skogskyrkogård - Museum de Vries |
**Ruben Varias Reyes** (født 1940-1941, død 25. mars 2020 i London) var en filippinsk diplomat som forlot sitt lands utenrikstjeneste etter å ha stilt spørsmål ved ekstravagante innkjøp foretatt av familien til president Ferdinand Marcos.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Ruben Varias Reyes hadde utdannelse i juss og administrasjon fra University of the Philippines og var i hærens reserve. Der var han blitt utdannet i etterretningsarbeide.

### Filippinsk diplomat

I 1974 ble han som 33 år gammel diplomat sendt fra Manila til London for å virke som finansattasjé ved den filippinske ambassade der. På den tid regjerte Marcos under unntakslover (*martial law*), og hans hustru Imelda kjent for sine ineternasjonale innkjøpsekstravaganser. De ble senere anklaget for å ha plyndret fra statskassen og overført milliarder av dollar til utlandet. Det meste av pengene ble verken funnet eller tilbakeført.

Roben Reyes satte spørsmålstegn ved Marcos-tidens økonomiske utskeielser, konkret blant annet familiens pengebruk i London på ting som persiske tepper, parfyme og fast eiendom. Ved en anledning blokkerte han kjøpet av luksusbiler importert fra Vest-Tyskland, ifølge hans datter, Rachel A.G. Reyes. Hun sa videre at faren *«finkjemmet utgiftene til banketter og mottagelser, hans stabs pengebruk, som noen ganger kunne komme opp hundrevis av dollar til drinker på nattklubber og 'escort services' for besøkende VIP's*».

Ruben Reyes satte også spørsmålstegn ved den filippinske London-ambassadør Jose Manuel Stilianopoulos' utgifter til hundemat; ambassadøren hadde avsatt én etasje i ambassaden til sine hunder, en afghansk mynde og en grand danois.

Reyes ble etter en tid tilbakekalt til Manila og tilbudt en kraftig forfremmelse og en post ved ambassaden i Moskva. Han avslo posteringen fordi han så på den som et forsøkt på å ko-optere ham, og forlot utenrikstjenesten i 1982. Hans datter sa at dette var en vanskelig tid for familien. *«Min far kom til slutt til at hans beslutning om å takke nei til posteringen var til familiens beste, og - tror jeg - muligens også for hans sjel»*.

### Etter diplomatiet

Etter at Reyes forlot sin ambassadepost, forble familien i London, og der startet de et reisebyrå. Senere gikk han og hans hustru Neria Gesmundo Reyes inn i eiendomsbransjen og gjorde det godt der. Hun døde i 2015.

Ruben V. Reyes døde 25. mars 2020 på St. Mary’s Hospital i London av covid-19, i en alder av 79 år.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5 6  New York Times: Richard C. Padock: *Ruben Varias Reyes, Diplomat Who Questioned Marcos Spending, Dies at 79*, 2. juni 2020, lest 9. juni 2020
Båndstripe for Norske reserveoffiserers forbunds hederstegn
**Norske Reserveoffiserers Forbunds hederstegn** er en utmerkelse som tildeles av Norsk reservistforbund. Medaljen regnes som en offisielt anerkjent norsk utmerkelse og er godkjent til bruk på norsk militær uniform.

Norsk reservistforbund ble etablert i 1975 under navnet *Norske Reserveoffiserers Forbund*, og hederstegnet er innstiftet samme år. Foreningen er en videreføring av *Vernepligtige Officerers Forening*, stiftet i 1896, og denne foreningens emblem benyttes som utgangspunkt for hederstegnet. Hederstegnet er utformet som en medalje i gull og har som motiv to korslagte sabler med brennende bomber, symbolet for artilleri, i tre av vinklene dannet av sverdene. Over dette er det plassert et bånd med mottoet «PRO PATRIA» (*for fedrelandet*) i svartemaljert bokstaver. Det hele er omgitt av en eikekrans. En kongekrone er plassert øverst på eikekransen. Medaljen er opphengt i et bånd med lyseblå og hvite striper.

Norske Reserveoffiserers Forbunds hederstegn tildeles den som har ytt en særdeles verdifull innsats for foreningen og dens formål. Tildeling skjer ved foreningens forbundsstyre. Både nordmenn og utlendinger er tildelt medaljen. Blant norske mottagere er kong Olav, kong Harald og dronning Sonja, alle også æresmedlemmer av foreningen. Også kronprins Haakon er innehaver av Norske Reserveoffiserers Forbunds hederstegn.

På NROFs landsmøte i 2022 ble det vedtatt at hederstegnet kan tildeles med forgylt laurbærgren «for ytterligere ekstraordinært virke eller fremme av NROFs formål». Utmerkelsen kan også med laurbærgren bæres på norsk militær uniform.

Referanser
----------

1. ↑  Rangeringsliste for dekorasjoner og ferdighetsmerker på militær uniform Arkivert 30. april 2003 hos Wayback Machine. rekkefølgen slik den var i 2003, Forsvarsnett, besøkt 1. november 2009.
2. ↑  For Forsvarets rekkefølge av 2009 se *f-xtra*, nr. 1, 2009, s. 15, bilag til *Forsvarets Forum*, nr. 11, 2009.
3. 1 2 3 4  John Monn: «NROFs hederstegn», *Forsvarets Forum*, nr. 13, 1995.
4. ↑  Vedtekter for Norske Reserveoffiserers Forbund[*død lenke*].
5. ↑  «Hederstegn med forgylt laurbærgren». NROF. Besøkt 9. november 2022.

Eksterne lenker
---------------

* Oversikt over norske sivile og militære utmerkelser Arkivert 24. juli 2011 hos Wayback Machine. i *f-xtra*, nr. 1, 2009, bilag til *Forsvarets Forum*, nr. 11, 2009
**Russisk einer** eller «Himalayisk blyanteiner» (latin: *Juniperus semiglobosa*, kinesisk: 昆仑多子柏 *kun lun duo zi bai*) er en art av bartrær som tilhører einerslekten *Juniperus* i sypressfamilien. Den vokser i høyder av 1.550–4.350 moh. i fjellområdene i Sentral-Asia. Landene den vokser i omfatter nordøstre Afghanistan, nordlige Pakistan og nordvestre India, vestre Nepal, vestre Xinjiang helt nordvest i Kina, sørøstre Kasakhstan, Kirgisistan, Tadsjikistan og Usbekistan.

Det er en busk eller lavt tre, som blir inntil 15 meter høyt, og kan ha en diameter på 1,2 – 2 meter. Barken løsner i flak. Nålene på unge skudd sitter i grupper av 2 eller 3, og er 3–7 mm lange; mens voksne nåler er grønne, skjellaktig tette og inntil 2 mm lange. Den er oftest særbu, med hann- og hunnblomster på separate individer.

Frøkonglene modner etter 18 måneder til blå-svarte bær, 4-6 ganger 4–8 mm store, med 2-3 frø inni. De er nesten runde, men utover det flate eller toøret eller trekantformet, flate og runde. Hannkonglene er 3–5 mm store og sprer sitt pollen om våren.

En mulig variant *Juniperus semiglobosa* var. *talassica* fra Kasakhstan er ikke ennå fullstendig testet og identifisert som egen variant.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Russisk einer* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Russisk einer* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Russisk einer* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Russisk einer* hos The International Plant Names Index Rediger på Wikidata

* (en) *Russisk einer* hos Tropicos Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Juniperus semiglobosa* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Juniperus semiglobosa* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* Conifer Specialist Group – «Juniperus semiglobosa» fra IUCN Red List.
* Conifers.org – «Juniperus semiglobosa» beskrivelse.
* Flora of China – *Juniperus semiglobosa*.
**Norske Leger og Helsearbeideres Fellesforbund** (NLHF) er en norsk interesseorganisasjon opprettet i 2022.

NLHF ble opprettet av leger og annet helsepersonell som var kritiske til håndteringen av covid-19-pandemien. I styret for organisasjonen sitter legen Jørn Eikemo som også er styreleder i Foreningen for fritt vaksinevalg.

I 2022 ble den svensk-tyske patologen Ute Krüger intervjuet av foreningens nestleder Torkel Snellingen som også er lege. I intervjuet fremsatte hun påstander om at hun i etterkant av covid-vaksinasjon hadde sett en økning i raskt utviklende krefttilfeller. Påstandene har blitt avvist av svenske helsemyndigheter, og uttalelsene ble møtt med sterke reaksjoner fra andre leger.

Referanser
----------

1. ↑  «Ny fagorganisasjon for helsepersonell som er skeptiske til myndighetenes håndtering av Covid-19». *document.no*. 17. juni 2022.
2. ↑  «Överläkare kopplar vaccin till cancer i klipp som setts av hundratusentals». *Läkartidningen*. 23. november 2022.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Brønnøysundregistrene
 |
***Ushi*** er et norsk humorprogram med Jasmin Aasland som gikk på TVNorge i 2003. Serien bestod av en rekke narreintervjuer med norske kjendiser. Det hele var iscenesatt av Aasland, som for anledningen var utkledd som en japansk reporter, tilsynelatende fra japansk frokost-TV. Bruken av skjult kamera var sentralt i programkonseptet. Jon Schau og Edward Schultheiss var med og assisterte intervjueren.

Serien var basert på 60 intervjuer med kjendiser som ble gjennomført høsten 2002. Bare en del av dem ble vist i serien.

Serien hadde nederlandsk opphav. En dansk versjon ble også produsert.

Seertall og mottakelse
----------------------

Premieren ble sett av 254 000, noe som utgjorde 17,5 % av seerne.

Programmet ble dårlig mottatt av VGs TV-anmelder.

Intervjuobjekter
----------------

De kjendisene som ble lurt i serien var Carola, Kjetil Andre Aamodt, Thorbjørn Jagland, Kathrine Sørland, Petter Nome, Martin Schancke, Gørild Mauseth, Toppen Bech, Kim Kolstad, Leif A. Lier, Ellen Horn, Harald Stabell, Ine Marie Eriksen, Jan Eggum, Jostein Gaarder, Susan Badrkhan, Kristin Frogner, Nils Ole Oftebro og John Ertzgaard.

Referanser
----------

1. ↑  Aftenposten - Lure-kveld på TVNorge (24.3.2003, s.30-31)
2. ↑  TVNorge: Ushi - Trioen i Ushi (14.3.2003) (arkivert versjon)
3. ↑  TVNorge: Ushi - Fra Jasmin til Ushi (6.5.2003) (arkivert versjon)
4. 1 2  TVNorge: Ushi - Nederlandsk suksess nå i Norge (15.3.2003) (arkivert versjon)
5. ↑  TVNorge: Ushi - 254.000 så premieren på Ushi (26.3.2003) (arkivert versjon)
6. ↑  VG - USJ DA, USHI! (25.03.2003 - Side: 51)
**User Friendly** er en daglig tegneseriestripe om en liten Linux-basert ISP og er sentrert rundt teknologihumor, eller nerdehumor. Den er skrevet og tegnet av J.D. "*Illiad*" Frazer og har vært en av de største og mest populære internettegneseriene siden den første stripen kom ut den 17. november 1997. Den har inspirert mange andre lignende serier som Penny Arcade og PvP.

User Friendly har i tillegg blitt trykket i flere aviser, og er derfor verdens første tegneserie til å ta turen fra internett til trykket medium.

Bibliografi
-----------

Flere samlebøker har blitt trykket:

* *User Friendly* ISBN 1-56592-673-0
* *Evil Geniuses in a Nutshell* ISBN 1-56592-861-X
* *The Root of All Evil* ISBN 0-596-00193-2
* *Even Grues Get Full* ISBN 0-596-00566-0

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* Dust Puppy's første opptreden i User Friendly Arkivert 21. september 2004 hos Wayback Machine. 3. desember, 1997
* Dust Puppy's og Erwins første sang Arkivert 21. september 2004 hos Wayback Machine. 8. februar, 1998
* Dust Puppy's rollebeskrivelse

Portaler: Litteratur | Kunst
**Pål Eiriksson** (1285–ca. 1344) var en norsk ridder og den siste merkesmann.

Omkring 1315 ble han merkesmann og fikk bære kongens merke (flagg og sånt) når de var ute og kriget. Han ga råd til kongen og var den fremste i kongens hird (livvakter). Over ham var det kun Norges rikes kansler som stod nærmere kongen i rang. På den tiden var det forøvrig Ivar Olavsson som var kansler, og han måtte bo i Mariakirken i Oslo.

Da kong Håkon V Magnusson døde i 1319 var Pål en av åtte stormenn som stod rundt ham og lovet å føre arven videre. Pål var også på god fot med etterkommeren, den tre år gamle dattersønnen, kong Magnus den 7. (1316–74).

Pål eide jord i Valdres der familien kom fra, hadde leilighet i Oslo og fikk i 1315 ei elv av kongen. Den lå i Alvheim som på den tiden het *Elvesyssel*. Men, den ga han til Mariakirken i Oslo i 1320, som på den tiden var kongens kapell.

Pål hadde en faster (tante) som het Jartrud Gydasson og var gift med baron og riksråd Guttorm Gydasson (død 1307) fra Valdrestraktene. Tanta het muligens Jartrud Ormsson, og kan ha vært datter av Orm som var kansler 1276–80.

Historiker Gregers Fougner Lundh (1786–1836) nevner at den danske slektsgransker Iver Hirtzholm (1635–96) antyder at "Povel Erichsen" var av slekten "Krogerne" og at denne kunne føres tilbake til engelske adelsmenn.

Det er nevnt at han var gift med ei Sigrid Håreksdatter.

Referanser
----------

1. ↑  Pål Eiriksson i Store Norske Leksikon
2. ↑  Gregers Fougner Lundh (1833). *Samlinger til det norske Folks Sprog og Historie. Udgivne af et Samfund*. Trykt i det Lundhske Bogtrykkeri af C. L. Roshauw. s. 130.

Litteratur
----------

* Knut Helle (1972). *Konge og gode menn i norsk riksstyring ca. 1150-1319*. Bergen: Universitetsforlaget.  [Nevner Pål Eiriksson mange ganger]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon
 |
***Renegades*** er en tysk-fransk actionthriller fra 2017. Filmen er regissert av Steven Quale, og manus ble skrevet av Luc Besson og Richard Wenk, og har Sullivan Stapleton og J.K. Simmons i hovedrollene.

Handling
--------

I august 1944 bestemmer tyske styrker seg for å flytte malerier og cirka 25 tonn gull fra Paris, til et trygt sted. Gullet fraktes deretter til den lille bosniske byen Bosansko Grahovo hvor det legges i et bank-hvelv. Tyske styrker arresterer alle innbyggerne i området, mens en liten gutt klarer å komme seg unna. I 1995 blir en gruppe U.S. Navy SEALs forkledd som journalister og sendt til Sarajevo, for å få tak i den serbiske generalen Milić som er ansvarlig for en rekke grusomheter. Imidlertid blir deres hemmelige operasjon kompromittert, og soldatene blir tvunget til å rømme fra serberne. De kommer seg unna i en stridsvogn, noe som forårsaker omfattende skader gjennom byen.

Tilbake ved militærbasen blir soldatene irettesatt for sine handlinger, og får tre dagers permisjon. En av soldatene, Stanton Baker, har et forhold med en lokal servitør Lara og reiser hjem til henne. Men kort tid senere kommer en gruppe kjeltringer ledet av Laras bror Milenko. Men soldatenes leder, Matt Barnes, dukker opp for å slåss mot kjeltringene. Lara avslører at kjeltringene var ute etter gullet hun eier, verdt cirka 150 000 dollar. Lara forklarer at bestefaren hennes var den eneste som overlevde massakren på sivile i byen Grahovo. Han stjal en gullbarre, og begravde denne, før han ble oppdaget av en gruppe partisaner. De sprengte også en demning, noe som oversvømmer hele byen som hevn etter den tyske massakren i 1944.

Lara avslører også at det finnes minst 2 000 gull-barrer igjen der, verdt minst 300 millioner dollar - noe som ville blitt en enorm fordel for lokalbefolkningen i et krigsherjet land som Bosnia. Men soldatene bestemmer seg for å få tak i gullet fra bank-hvelvet, som nå ligger under vann. De amerikanske soldatene får tak i nødvendig utstyr fra militærbasen de holder til ved, og reiser videre til innsjøen som nå ligger dypt inne på fiendens territorium. I mellomtiden gjennomsøker kjeltringene, ledet av Laras bror, leiligheten hennes. De oppdager en gull-barre som de tar med seg til den lokale sjefen for de serbiske styrkene - som bestemmer seg for å stoppe de amerikanske soldatene.

Rolleliste
----------

* Sullivan Stapleton
* J.K. Simmons
* Charlie Bewley
* Diarmaid Murtagh
* Sylvia Hoeks
* Joshua Henry
* Dimitri Leonidas
* Denis Lyons
* Clemens Schick
* Alain Blazevic som Boris
* David Masterson som Walt

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Lake* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Lake* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *The Lake* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *The Lake* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *The Lake* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

* (en) *The Lake* på Metacritic Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BBC Things
 |
**Pål Henrik Henriksen** (født 11. november 1970) er en norsk forretningsmann. Han er sønn av korrupsjonsdømte Ivar T. Henriksen.

Henriksen er daglig leder og styreleder i VA Drill AS. Pål H. Henriksen er også hovedaksjonær i VA Drill AS mens hans søster, Anne Maren H. Bæverfjord eier 34 % av aksjene.

I 2000 kjøpte Pål H. Henriksen, gjennom VA Drill AS en stor aksjepost i Eilert Støen AS av Walther Holm.

17. januar 2007 tok Økokrim ut tiltale mot Ivar T. Henriksen, Pål H. Henriksen og en innleid slamkjører for grov korrupsjon og grov økonomisk utroskap.
Senere ble også entreprenørselskapet PEAB og en annen næringsdrivende tiltalt i samme sak.

Over 50 vitner var stevnet da saken startet for Nedre Romerike tingrett 8. oktober 2007.

Pål H. Henriksen er en av de dømte i vannverkskandalen på Romerike. 14. februar 2008 falt dommen i Nedre Romerike tingrett. Henriksen ble dømt til fire år og seks måneders fengsel for grov korrupsjon og grov økonomisk utroskap. Han ble frifunnet for fem mindre forhold i tiltalen, men må betale erstatning til Nedre Romerike Vannverk med 11 210 116 kroner og betale erstatning til Sentralrenseanlegget RA-2 med 19 479 025 kroner.

Referanser
----------

1. ↑  NTB (19. januar 2007). «Tidligere vannverkssjef risikerer 20 års fengsel.». HegnarOnline. Besøkt 7. november 2007.
2. ↑  «VANNVERKSKANDALEN: Over 50 vitner». E24. 6. oktober 2007. Besøkt 7. november 2007.

Eksterne lenker
---------------

* Direkte lenke til granskningsrapporten
**Pål Gordon Nilsen** (født 18. august 1973 i Kongsberg) er en journalist som tidligere var ansatt i NRK. Her ble han spesielt godt kjent gjennom sin deltakelse som programleder og utegående reporter i TV-sporten. 

Etter utdannelse ved Mediehøyskolen Gimlekollen og Høgskulen i Volda begynte han i fast jobb i Radiosporten sommeren 1997. Før det jobbet han i NRK Buskerud, Super Sport og lokalradioen på Kongsberg. Han ledet flere store sportsbegivenheter på NRK TV, blant annet olympiske leker i 2004, 2006, 2008 og 2012, samt en rekke andre store mesterskap. Nilsen hadde også en sentral rolle i NRKs dekning fra Vancouver-OL i 2010, hvor han sammen med Thomas Alsgaard frontet sendingene fra langrennsstadion. 

Nilsen ledet også i flere år NRKs direktesendinger på 17. mai. Hans siste sending som programleder i TV-sporten ble gjennomført søndag 13. oktober 2013. Høsten 2013 startet Nilsen i jobben som kommunikasjonssjef for Ungdoms-OL på Lillehammer, et engasjement som ble avsluttet våren 2016. Da returnerte han til TV-bransjen, men nå som vaktsjef og senere reportasjeleder i Discovery Networks Norway, som blant annet eier kanalene TVNorge, MAX og Eurosport. Under vinter-OL i PeyongChang i 2018 var han programleder for ettermiddagsendingene på TVNorge, og han hadde også sentrale roller i Discovery's dekning av sommer-OL i Tokyo i 2021 og vinter-OL i Bejing i 2022. Tilsammen har han nå jobbet med 14 olympiske leker. Høsten 2022 meldte Nilsen overgang fra Discovery til Viaplay for å være programleder for kanalens vintersport-sendinger.

Referanser
----------

1. ↑  NRK (31. desember 2012). «NRK Sport – Sportsnyheter, resultater og sendeplan». *NRK*. Besøkt 9. desember 2022.
2. ↑  NRK (14. mai 2009). «Møt årets programledere». *NRK* **(norsk)**. Besøkt 9. august 2017.
3. ↑  «Pål Gordon Nilsen sluttet i NRK: Føler en stor lettelse». *www.vg.no*. 17. oktober 2013. Besøkt 9. desember 2022.
4. ↑  «- Jeg har ofte vært den første i skuddlinjen». *www.vg.no*. 24. september 2013. Besøkt 9. desember 2022.
5. ↑  «Tidligere NRK-profil får toppjobb hos konkurrent». *www.aftenposten.no*. 7. april 2016. Besøkt 9. desember 2022.
**Qishan** (kinesisk: 岐山县; pinyin: *Qíshān Xiàn*) er et fylke i provinsen Shaanxi i Kina. Det er understilt byprefekturet Baoji, helt vest provinsen.

Fylket hadde 450 826 innbyggere i 1999.

Kulturminner
------------

Tre historiske kulturminner fra Zhou-dynastiet ble i 2006 oppført på Folkerepublikken Kinas liste over verneverdige kulturminner: Fenghuangshan (*Fenghuang shan yizhi*; 凤凰山遗址), Taipingtempelets pagode (*Taiping sita*; 太平寺塔) og Hertugen av Xhu-tempelet (*Zhougong miao*; 周公庙).

Referanser
----------

1. ↑  National Population Statistics Materials by County and City – 1999 Period, *i* China County & City Population 1999, Harvard China Historical GIS

Eksterne lenker
---------------

* Vest-Zhou-graver ved Qishan
* Cemetery reveals 3,000-year-old royal tomb?
* Experts: `Tomb a significant find'
* Shaanxi Tombs a Fantastic Find
* Fragments of History: Zhougong Temple
* Zhou gong miao yizhi
* Zhougong-tempelets ruiner plyndret

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
***Ofotens Tidende*** var en avis som kom ut i Narvik i Nordland i perioden 1899 til 2000.

Avisa ble grunnlagt av den kvenske typografen Isak Wilhelm Taavonike Johansen, og første utgave kom ut 13. mai 1899 med undertittelen «Upolitisk nyheds-og avertissementsblad for Ofoten». I begynnelsen kom avisa ut ukentlig, men samme år økte man til to utgivelser i uka. Et nytt eierskap i 1902 tok sikte på å gjøre avisa til dagsavis, men planene ble aldri realisert, og etter en liten periode med tre utgivelser i uka gikk man i 1906 tilbake til to, før man i 1929 igjen økte til tre utgivelser i uka.

Carl Næsje kom inn som avisas redaktør i 1910 og forble redaktør til sin død i 1948. Etterkommerne overtok da redaksjonen, og fortsatte å prege avisen frem til den gikk inn.

I 1924 ble avisen partiavis for Høyre og Frisinnede Venstre, og i 1927 lå opplaget på 3000 eksemplarer. Under andre verdenskrig var avisen den eneste av byens fire aviser som ikke gikk inn, og den forble Narviks største avis frem til 1957/58, da Arbeiderpartiets *Fremover* overtok. Begge hadde da et opplag på rundt 6000 eksemplarer.

I sitt siste fulle driftsår 1999, hadde avisa et opplag på 3606 eksemplarer (mot *Fremover*s 10 114 eksemplarer), og hadde i flere år vært et underskuddsforetagende, særlig etter at kommunale institusjoner sluttet å annonsere. Nedleggelsen skjedde ikke uten motstand, og mange fryktet at A-pressens *Fremover* ville få for stor dominans. At nedleggelsen skjedde dagen etter at A-pressen la ned *Bladet Harstad*, førte til spekulasjoner om *Ofotens Tidende* ble lagt ned av eieren Harstad Tidende Gruppen AS mot at *Harstad Tidende* slapp konkurranse fra A-pressens *Harstad* i Harstad.

Primo februar 2007 gjenoppsto avisen som nettutgave, til protest fra tidligere eier. Våren 2009 ble nettavisen lagt ned grunnet manglende inntekter. I januar 2010 startet nok en nettutgave opp, som *Ofotens Tidende 2.0*. Med 2.0-versjonen satset Ofotens Tidende på brukergenerert innhold. Grunnet uenighet med forrige utgivere angående navnebruken, endret nettavisa navn til *Ofotingen*. I 2015 revitaliserte Ofoting bruken av navnet Ofotens Tidende som en seksjon med historiske tilbakeblikk med relevans til Ofoten-regionen.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  Universitetsbiblioteket i Oslo (1973). *Norske aviser 1763-1969 : en bibliografi*, s. 392.
2. 1 2 3 4  Terjesen, Einar A. (2010). «Ofotends Tidende». I Flo, Idar. *Norske aviser fra A til Å*. Norsk presses historie 1660–2010. fire. Oslo: Universitetsforlaget. s. 259. ISBN 978-82-15-01604-7.
3. ↑  «– Uggen smak i munnen (ht.no)». Arkivert fra originalen 25. mars 2016. Besøkt 18. februar 2011.
4. ↑  Legger ned Narvik i dag og OT24

Eksterne lenker
---------------

* Avis-sjakkens bønder, en kronikk av Johann Roppen
* Ofotens Tidende som Ofoting

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Zunifjellene** (navajo:**Naasht’ézhí Dził** eller **Ńdíshchííʼ Ląʼí**) er en fjellkjede i Cibola County i det nordvestlige New Mexico i USA. Det meste av fjellkjeden ligger i Cibola National Forest som ligger syd for Interstate 40, sydøst for Gallup og sydvest for Grants. Fjellkjeden er om lag seksti miles lang og førti miles bred. Den høyeste toppen er Mount Sedgwick som er 2 821 meter.

Zunifjellene er omgitt av indianerreservatene Zuni og Ramah Navajo. Nasjonalmonumentene El Morro ligger i sydvest, El Malpais i syd og Acoma Pueblo og Navajo Nation mot nord.

Geologisk består Zunifjellene av en kjerne av prekambrium granitt og metamorf bergart omgitt av rød sandstein. I alt 20 000 ft (6 000 m) av tidligere lag med kritt og sedimentære klipper er forvitret fra de høyeste partier, men er fortsatt synlige i de ytterste områdene. Fjellkjeden var en del av det gamle Rocky Mountains i den geologiske pennsylvaniatiden.

Fjellkjeden ble kontinuerlig brukt av den innfødte befolkningen - spesielt zuni-, acoma- og navajostammene - som drev omfattende hugst, jordbruk og utvinning av kobber i første halvdel av 1900-tallet.

Referanser
----------

1. ↑  Wilson, A *Navajo Place Names’’ Guilford, CT: Audio-Forum, 1995*
2. 1 2  *New Mexico Atlas and Gazetteer*, Second Edition, DeLorme Mapping, 2000.
3. 1 2 3  Butterfield, Mike, and Greene, Peter, *Mike Butterfield's Guide to the Mountains of New Mexico*, New Mexico Magazine Press, 2006, ISBN 978-0-937206-88-1
4. ↑  Halka Chronic, *Roadside Geology of New Mexico*, Mountain Press, 1987, ISBN 0-87842-209-9, p. 34, p. 75.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** GNIS
 |
***Og tok de enn vårt liv*** er en bok fra 1963 av Per Hansson som omhandler Peder Morsets, ektefellen Marits og sønnenes innsats og kamp mot okkupasjonsmakten under den andre verdenskrig.

Handling
--------

Marit var datter til «bonden på Stugudal» som «forsømte sjelden noen anledning til å understreke at nest Vårherre kom fedrelandet». Hun giftet seg med Peder Morset (som hadde verv som blant annet lærer og klokker, samt verv i det lokale overformynderiet).

Våren 1942, i Peder Morsets siste tale foran menigheten i Selbu (der han var klokker) «mante han folket til å stå fast i kampen mot tyranniet, og han sluttet med noen linjer fra Vår Gud han er så fast en borg» – «**Og tok de enn vårt liv** – gods, ære, barn og viv – la fare hen, la gå – de kan ei mere få – Guds rike vi beholder».

Tormod Morset tok flere turer fra svenskegrensen til Klegset-gården i Selbu høsten 1941.
. Fordi han på flere av turene fraktet enkeltvise radiosendere med våpen vedlagt, risikerte han dødsstraff om han og lasten ble pågrepet av okkupasjonsmakten. På flere av turene bar han lasten på ryggen den 90 kilometer lange turen fra svenskegrensen.

Familien flyktet fra Klegset-gården på den 1. mars 1943. Peder Morset og 10 andre motstandsfolk ble henrettet på Kristiansten festning 19. mai 1943.

Forordet
--------

I bokas forord skrev forfatteren at «Det alt vesentligste av stoffet har jeg kunnet kontrollere riktigheten av, og skulle en og annen detalj være blitt unøyaktig, ber jeg om leserens forståelse for oppgavens vanskelighet».

Forfatterens «særlige takk» gikk til Toni Schwenk (sjefen for Vollan kretsfengsel der Peder Morset ble holdt fram til han ble henrettet), Kåre Viken, Aksel Fikkan, Bjarne Eriksen, Gunnar Karlgård og Gudrun Haave.

Litteratur som ble benyttet av forfatteren var *Forræderiets epoke*, *Gestapo i Norge*, *Hjemmestyrkene*, *Kompani Linge*, *Frå lærarstriden*, *Lærerne som falt*, og artikler av og om Rinnan-saken i *Adresseavisen*, *Nidaros* og *Arbeideravisa*.

Referanser
----------

1. ↑  **Og tok de enn vårt liv**,side 12,ISBN 82-525-0574-0
2. ↑  **Og tok de enn vårt liv**,side 30,ISBN 82-525-0574-0
3. ↑  **Og tok de enn vårt liv**,side 31,ISBN 82-525-0574-0
4. ↑  **Og tok de enn vårt liv**,side 33,ISBN 82-525-0574-0
5. ↑  **Og tok de enn vårt liv**,side 179,ISBN 82-525-0574-0
6. ↑  Forord, ISBN 82-525-0574-0
**Marquis Franklin «Bill» Horr** (født 2. mai 1880, død 1. juli 1955) var en amerikansk friidrettsutøver som deltok i de olympiske leker 1908 i London.

Horr vant to olympiske medaljer i friidrett, begge i diskos, under Sommer-OL 1908 i London. Han kom på andreplass i diskos gresk stil, bak sin landsmann Martin Sheridan og på tredjeplass i diskos også denne gang bak Martin Sheridan og Merritt Giffin. Han deltok også i kulestøt og sleggekast, han kom på sjetteplass i begge øvelsene.

OL-medaljer
-----------

* 1908 Storbritannias flagg London - Sølv Sølv i friidrett, diskoskast gresk stil USAs flagg USA
* 1908 Storbritannias flagg London - Bronse Bronse i friidrett, diskoskast USAs flagg USA

Eksterne lenker
---------------

* (en) Marquis Horr – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Marquis Horr – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Marquis Horr – Track and Field Statistics Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Prototech AS** er et selskap i CMR-gruppen. Selv om det formelle navnet på selskapet er **Prototech AS** brukes vel så ofte navnet **CMR Prototech**. Selskapet driver med mekanisk engineering, energisystemer og maskinering innen mange bruksområder. Hovedmarkedene er romfart, grønn energi, olje & gass og maritime. Selskapets kontorer ligger på Fantoft i Bergen.

Historie
--------

I 1988 ble verkstedsdelen av CMI skilt ut i et eget selskap som ble kalt Prototech AS. Samtidig ble en del mekaniske ingeniører med over i det nye selskapet. 

### 1988-1995

### 1996-2004

### 2005-2012

### Ledelse

Organisasjon
------------

### Eierfohold og styre

Prototech er 100% eid av CMR. Styret består av følgende personer: 

* Arvid Nøttvedt (chairman)
* Arne Lid
* Marian Melle
* Sonia Faaland (representative for the employees)

### Organisasjonskart

The CMR Prototech organization

Prosjekter
----------

### Romfart

### Olje og Gass

### Grønn Energi

### Maritime

### Annen industri

Eksterne lenker
---------------

* (en) Nettside
**Sølensjøen** er en innsjø i Rendalen kommune i Innlandet. Den er 14 kilometer lang og tre kilometer bred, og største dybde er 58 meter. Sjøen ligger på ca. 688 moh. og ca 30 km øst for Øvre Rendal. Sjøen er en del av vassdraget til elva Sølna og utløpet er mot sør til Femundselva. Sjøen har rikholdige bestander av røye, ørret, harr, sik, gjedde, lake og abbor.

Fiske
-----

I 1913 ble det gjort et funn ved Sølensjøen. Det viste seg å bestå av en fullstendig begravelse med veidemannsutrustning og en garnfløtt, datert til 900-tallet. Dette viser at det alt for 1000 år siden ble drevet fiske her. Opprinnelig var det åtte gårder som hadde fiskerett. Den økende bruksdelingen på slutten av 1700-tallet og begynnelsen av 1800-tallet førte til stadig flere brudd på fiskereglene. I 1869 ble det derfor tinglyst en ny kontrakt for røyefisket, der de samme gårdene fikk 20 hellotter på deling. Størrelsen på gårdene avgjorde antall lotter som hver gård fikk tildelt.

Sølensjøen er særlig kjent for høstfisket etter sik, røye og lake. Sikfangsten alene utgjør ca. 18–20 tonn i året, som i dag for det meste går til foredling, bl.a. til rakfisk, på anlegg i Elgå i Engerdal. Av særlig betydning er Fiskevollen, Norges største *innlandsfiskevær* med omkring 37 naust og flere andre bevaringsverdige hus i klynge. Lotteierlaget/huseierne på Fiskevollen fikk i 2022 *Verneprisen* fra Fortidsminneforeningen og Stiftelsen UNI for arbeidet med å restaurere fire av bygningene her.

Fisket i Sølensjøen har tradisjonelt vært drevet av gårdbrukere fra grenda *Bergset* i Øvre Rendal. (De andre grendene i Øvre Rendal har tilsvarende tradisjonelt fiske i andre vatn i regionen: Elvålsgrenda har *Elvålsvollen* ved Isteren, og Undsetgrenda har *Buvika* ved Femunden.) Fiskevollen ligger ca. 40 km øst for Bergset, og når man vurderer omkostningene ved reisen, transporten og ved å anlegge fiskeværet, forstår man at fisket var av stor betydningen for gårdene, både som naturalhusholdning, og gjennom at rendølene i århundrer har solgt rakfisk på bygdene lenger sør i Hedmark.

Sørvest for sjøen ligger fjellet Sølen.

Litteratur
----------

* Eknæs, Åsmund. *Innlandsfiske* (Samlaget, 1979)
* Frislid, Ragnar (mfl) *Femundsmarka og Sølentraktene* (Gyldendal, 1979)
* Jørgensen, Jan Hoff. *Sølensjøfisket* Magistergradsavhandling, 1987
* Rugsveen, Magne. Fiskevollen i Sølensjøen. *Fortidsvern*, nr 3, 1992
* artikler også i *Årbok for Nord-Østerdalen 1986*, *Turistforeningens årbok 1987* og i *Jakt & fiske* nr 6, 1993

Referanser
----------

1. 1 2  «NVE Atlas». *Vassdrag – Innsjødatabase.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 30. april 2015
2. ↑  «NVE Atlas». *Vassdrag – Nedbørfelt – Regine-enhet.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 30. april 2015
3. ↑  «Verneprisen 2022 til Sølensjøen lotteierlag : et felles løft for et unikt bygningsmiljø». *Fortidsvern*; nr 2, 2022. Side 30-34

Eksterne lenker
---------------

* Fiskvollen.no

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Sølvberget** er et område i Stavanger mellom Kirkegata og Sølvberggata, og mellom Arneageren og Steinkargata. Navnet er også knyttet til en gate som starter i Østervåg og ender på Arneageren. 

Stavanger kulturhus på Sølvberget i 2007  Foto: Jarle Vines 
Sølvberget domineres i dag av Kulturhuset. Men det er også mange butikker blant annet flere sølvsmeder, og flere restauranter.

Navnet Sølvberget
-----------------

Navnet kommer mest trolig av mannsnavnet Sølve.

Etter et sagn skulle det på Christian IVs tid vært noen franskmenn som lette etter sølv her. På 1820-tallet ble professor Jens Esmark fra Universitetet i Oslo hentet for å sjekke om det kunne være sølv i berget. Det ble ikke funnet noe sølv.

Historikk
---------

Anders Bærheim har vist til at det på Sølvberget ble funnet gropesteiner før Kulturhuset ble bygget. Gropene var under noen hus som ble revet, og de ble ødelagt under sprengningsarbeidene. Gropesteiner er vanskelige å datere dersom de ikke kan kobles mot noe annet. De blir ofte datert tilbake til bronsealderen.

Fra ulike kilder kan vi se at det fra 1700-tallet og framover var tett bebyggelse på Sølvberget. Navnet Sølvberggaten ble tatt i bruk på 1770-tallet.

Filmteatret ble reist som et kommunalt kinobygg i 1927 i det som dengang ble regnet som et saneringsmodent strøk. I sitt nyklassisistiske formspråk hadde det en monumental karakter der det var plassert midt i den eldre trebebyggelsen. I 1930-årene vedtok bystyret å sanere nabotomtene på Sølvberget og reise et nietasjes kino- og administrasjonshus, men okkupasjonsårene satte en stopper for planene.

Flere bygninger ved Sølberget ble revet på 1950- og 1960-tallet og arealet ble brukt som parkeringsplass fram til Kulturhuset ble bygget.

Litteratur
----------

* Berthelsen, Herman: "Kulturhuset Sølvberget har lagt om driften", Kulturnytt, Årgang 16, nr 1, 1994
* Bærheim Anders: "Rundt Sylvberget", Stavanger Aftenblad, udatert utklipp 1950
* Henriksen Egil: "Sølvberget, Stavanger Kulturhus 10 år i Stavanger", Sølvberget 1997.
* Stavangeren: Høybygg – Søragadå, motsetningene tiltrekker hverandre, 25. juli 1959.
* Sølvberg-gjengen: "Sølvberget på godt og vondt: minner fra oppveksten på Sølvberget i 1920-30 årene", Stavanger, 1995
*Se også Storsølnkletten i Alvdal*

**Sølen**, også kalt **Søln**, **Rendalssølen** og **Rendalssøln**, er et fjellmassiv i Rendalen kommune i Innlandet, sørvest for Sølensjøen. Høyeste punkt er Midtre Sølen med 1 755 meter over havet

Det mest spesielle med fjellet er et stort *V*-formet skar tvers gjennom fjellmassivet. Skardet kan ses tydelig på mange titalls km avstand og fra fly. Det høyeste punktet i skardet ligger på 1 250 moh. mens toppen nord og sør for skardet ligger på henholdsvis 1 755 moh. og 1 688 moh. Skardet gir fjellet form som en sal, noe som også er opphav til fjellets navn. *Sølen* kommer av norrønt *sǫðull*, som betyr *sal*.

Fjellets sekundærfaktor er blant de 25 lengste i Skandinavia. Dette gir en flott utsikt fra toppen.

Fjellet med et stort område rundt, inkludert en stor del av Sølensjøen, ble i 2011 vernet som Sølen landskapsvernområde.

Se også
-------

* Liste over fjell i Skandinavia

Fotnoter
--------

**Type numrering**
1. ↑  Referansesadelen til Store Sølen er det opprinnelige vannskillet like nord for Femunden.
2. ↑  Avstand i henhold til WGS 84 fra Store Sølen til Storsølnkletten.

Referanser
----------

Toppen av Rendalsølen (midtre)
1. ↑  «Høyeste fjelltopp i hver kommune». Kartverket. 3. desember 2015.
2. ↑  «Høyeste fjelltopp i hver kommune». Kartverket. 30. januar 2014. Besøkt 3. juli 2015.
3. ↑  «Norgeskart». Kartverket. Besøkt 30. desember 2016.

Sølen sett fra sørøst
Sølen sett fra nordvest (fra Moskardskampen, nedre Folldal)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
Minnesmerke der Losey er nevnt
Jernbanestasjonen på Dombås der Robert Losey omkom
**Robert Moffat Losey** (født 27. mai 1908, død 21. april 1940) var en amerikansk luftfartsmetorolog og offiser i hæren. Han omkom under et tysk bombeangrep mot jernbanestasjonen på Dombås 21. april 1940, og ble dermed det første amerikanske dødsoffer under andre verdenskrig. Losey tjenestegjorde som assisterende militærattaché først i Finland, deretter i Sverige og Norge. I Norge deltok han i arbeidet med å evakuere den amerikanske legasjonen til Sverige etter den tyske invasjonen 9. april. Under bombeangrepet mot Dombås søkte han tilflukt i jernbanetunnelen, men ble truffet av en dødelig granatsplint da han tittet ut av tunnelåpningen. Hermann Göring beklaget Loseys død overfor amerikanske myndigheter som Tyskland ennå ikke hadde erklært krig mot. Losey ga navn til en militær flyplass på Puerto Rico brukt under andre verdenskrig. I august 1987 ble det på Dombås avduket et minnesmerke over Losey og de andre som falt i kampene ved Dombås, med følgende innskrift:

«In memory of Captain Robert Losey, USAAC killed in action at Dombås 21th April. The first american serviceman to give his life for his country in World War II.»

Referanser
----------

1. 1 2   Find a Grave, oppført som Robert Moffat Losey, Find a Grave 7411175, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  J. Michael Cleverley, The First American Official Killed In This War, *Foreign Service Journal*, December 2003.
3. ↑  *Life*, 13. mai 1940, s.32, lest på Google Books 1.nov 2012.
4. ↑  *Milwaukee Journal*, 26. april 1940, s.1.
5. ↑  *Aftenposten*, 24. august 1987, s.16.
6. ↑  «Minneparken i Dombås». *digitaltmuseum.no*. Arkivert fra originalen 19. juni 2019. Besøkt 1. november 2012.

Portal: Andre verdenskrig
Utsiden av "Hello Deli"
**Rupert Jee** (født 16. juli 1956) er en amerikansk butikkinnehaver og TV-kjendis som ble kjent gjennom sine mange gjesteopptredener i The Late Show. Første gang han var med i Late Show var under et segment som gikk ut på å hilse på naboene som ble sendt i USA den 20. september 1993 (hans deli **Hello Deli** ligger 213 W 53rd St, rett rundt hjørnet for Ed Sullivan Theater i New York City, hvor *Late Show* spilles inn), og har siden vært en hyppig person å skue i showet. De fleste av showets konkurranser for vanlige mennesker foregår i butikken hans, og han er også nå og da selv med på morsomme ting, som for eksempel å ha headset og følge alle Lettermans ordre. Det lages også ofte selvironiske vitser og innslag om at han har problemer med rotter i butikken sin, men dette er i virkeligheten ikke tilfelle.

Sommeren 2006 ble en store reklameplakat som egentlig avbildet Rod Stewart kjøpt opp av Lettermans show, og forandret, slik at Rupert Jees hode ble plassert på Stewarts kropp. Videre var det oppfordringer til å besøke Hello Deli på plakaten.

Jee tjener nærmere $225 000 årlig fra royalties i forbindelse med showet, i tillegg til inntektene fra butikken. Mange av smørbrødene man kan kjøpe hos ham, har navn inspirert fra showet eller andre kjendiser. Blant annet David Letterman selv, Paul Shaffer og Regis Philbin.

Jee har en bachelorgrad i økonomi fra City University of New York.

Referanser
----------

1. ↑  «SPECIALTY SANDWICHES» **(engelsk)**. hello-deli.com. Besøkt 2. januar 2010.
2. ↑  «About Rupert Jee and Hello-Deli» **(engelsk)**. hello-deli.com. Besøkt 2. januar 2010.

Eksterne lenker
---------------

* Om Rupert Jee og Hello Deli
* Rupert Jee's biografi på *Late Show*-websidene
* (en) Rupert Jee på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) Rupert Jee hos The Movie Database Rediger på Wikidata
* Rupert Jee, Deli Man
Gravenstein norsk type
**Gravenstein** eller **Gråsten-eple** er en eplesort. Det finnes to hovedtyper, *rød* og *gul*. Rød gravenstein, som er den mest kjente, er et søtt og godt spiseeple med sesong i september og oktober.

Gravenstein er oppkalt etter den danske byen Gråsten (tysk Gravenstein) i Sønderjylland. Det kom til Norge omkring 1792. Gravenstein dyrkes i Nord-Europa og USA (California).

I Norge dyrkes gravenstein særlig i Telemark, Lier, Sogn og Hardanger. På Agatunet i Hardanger er det reist et minne om Johannes Pedersen Aga som i 1792 plantet det første gravensteinepletreet i Norge. I fruktkommunen Sogndal har man *Gravensteinsgata*.

Siderproduksjon
---------------

I Hardanger var det en viss kommersiell siderproduksjon basert på Gravensteinepler fra 1890 til et stykke utpå 1920-tallet. På grunn av et høyt avgiftsnivå valgte produsentene i Hardanger å stanse denne produksjonen. Produksjonen fortsatte i mindre skala til eget bruk. Det var vanlig å få servert sider blant annet i bryllup i Hardanger.

Referanser
----------

1. ↑  Wibeke Knagenhjelm, *Fru Pomona til Sogn* i Aftenposten den 31. oktober 1992.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Nationalencyklopedin
 |
**Moldova** er en 213 kilometer lang høyre sideelv til Siret i Romania.

Moldova har sin kilde i den historiske regionen Bukovina i Suceava fylke nordøst i Romania. Elva munner ut i Siret nær landsbyen Roman i Neamț fylke. Elva har et nedbørfelt på 4 299 km² og en vannføring på 35,5 m³/s.

Det tidligere fyrstedømmet Moldova fikk sannsynligvis navnet sitt fra denne elven. Navnet på regionen Moldova, som elven strømmer gjennom, har også sitt opphav fra elva. Det samme gjelder den delen av den historiske regionen Moldova som ligger utenfor Romania øst for Prut (dagens republikk Moldova), selv om dens territorium ligger utenfor elva Moldovas løp.

I den øvre delen av elveløpet finnes det mange rumenske-ortodokse klostre, hvorav de fleste er referert til som moldaviske klostre. Åtte av disse klostrene, eller kirkene, ble lagt til UNESCOs verdensarvliste i 1993.

Referanser
----------

1. 1 2  «184635870-Atlasul-Cadastrului-Apelor-Din-Romania.pdf». *pdfslide.net* **(rumensk)**. s. 386. Besøkt 28. februar 2021.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Moldova River – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Brockhaus Enzyklopädie **·** VIAF **·** GND **·** GeoNames
 |
**Gravhaugene på Rege** i Sola kommune, Rogaland, er en samling av gravhauger fra bronsealderen. I en av dem ble funnet et av landets rikeste arkeologiske funn fra denne perioden. Rege eller Ræge er omdiskutert som navn, dermed kan det bli noe forvirrende med navnet på gravhaugene som befinner seg her. I Norge 1:250 000 brukes Rægehaugen, mens det i økonomisk kartverk blir brukt Regehaugen. Begge disse er registrerte skrivemåter og har status som godkjente navn på bronsealderhaugene.

Gravhaugene på Ræge er fra bronsealderen. Opprinnelig var det tre hauger her. Den midterste av haugene er restaurert, og de to gravkamrene ligger åpne, så det går an å krype inn. I det ene lå en rik kvinnegrav fra ca. 1400 f.Kr. Gjenstandene fra dette funnet er utstilt på Arkeologisk museum i Stavanger. I det andre kammeret var en mannsgrav fra ca. 1200 f.Kr.

I Sola vitner rike gravfunn, mange fornminner og spor etter store gårder om en storhetstid helt tilbake til bronsealderen.

Eksterne lenker
---------------

* Høvdinggraver fra eldre bronsealder på Rege i Sola, Norges rikeste funn