recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Idar Olav Norstrand** (1915–1986) var en norsk funksjonær, organisasjonsmann og politiker (Ap).

Han var postbud ved Bergen postkontor 1934–1941 og formann i Bergen AUF 1938–1940, og under andre verdenskrig måtte han flykte til Sverige i 1941 på grunn av illegal virksomhet. I Sverige var han avdelingssjef ved den norske legasjon 1941–1945, og etter krigen var han formann i Norsk Postforbund 1946–1951, sekretariatsleder i Statstjenestemannskartellet 1951–1957, formann i Norsk Funksjonærsamband 1953–1957 og sjef for personalavdelingen i Postdirektoratet 1957–1982. 

Norstrand innehadde også en rekke andre offentlige og organisatoriske verv, og var lønns- og prisminister i Einar Gerhardsens fjerde regjering 1964–1965.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Idar Norstrand hos Stortinget Rediger på Wikidata

* (no) Idar Norstrand hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
Norges lønns- og prisministre |
| --- |
| 
* Gunnar Bråthen (1955–59)
* Gunnar Bøe (1959–62)
* Karl Trasti (1962–63)
* Ole Myrvoll (1963)
* Karl Trasti (1963–64)
* Idar Norstrand (1964–65)
* Dagfinn Vårvik (1965–71)
* Olav Gjærevoll (1971–72)

 |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Stortinget
 |
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Norges flagg Norge |
| Turn: |
| Olympiske leker |
| Sølv | OL 1908 i London |  Lagkonkurranse |

**Hermann Bohne** (født 22. september 1890 i Tromsø, død 5. januar 1949) var en norsk turner. Han representerte *Christiania Turnforening*.

Han deltok i Turn under Sommer-OL 1908 i London, der det norske laget fikk sølv i lagkonkurransen i turn, bak det svenske laget.

Bohne var sønn av Gottfried Philipp Bohne (1855–1923) og Karoline Olsen, f. Vigre (1853) fra Stavanger. Faren var fra Wolferstedt i Thüringen og jobbet som slakter og pølsemaker i Tromsø. Hermann gikk på skole i Tromsø frem til 1907 og tok examen artium ved St. Hanshaugen skole i Kristiania. Ifølge ham selv ble han arbeidsufør grunnet sykdom.

Faren hadde i 1880 fått borgerbrev i Tromsø, og drev et slakteri i Tromsø fra omkring 1882 til 1923, da han fikk slag og broren Karl Bohne (f. 1882) drev det videre under navnet *H. Bohnes Eftf.*.

Referanser
----------

1. ↑  Folketellingen 1900
2. ↑  *Studentene fra 1909: biografiske oplysninger samlet til 25-årsjubileet 1934*. Oslo: Grøndahl. 1934.
3. ↑  *Herman Bohne 70 år* i Nordlys den 29. november 2003.
4. ↑  Bohnegården fra lokalhistoriewiki.no
5. ↑  Nils A. Ytreberg (1971). *Tromsø bys historie*. Tromsø: Peder Norbye. s. 192.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Hermann Bohne – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Hermann Bohne – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Hermann Bohne – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata
* Profil på DatabaseOlympics
**Frittgående dyr** er en fellesbetegnelse på dyr og fjørfe som får større bevegelsesplass enn husdyr som holdes i bur, binge, stall eller fjøs.

Norges definisjoner av frittgående eggproduksjon
------------------------------------------------

Frittgående høns slik det defineres i Norge
### Frittgående høns

Tamhøns som går rundt i store lukkede haller, gjerne med betonggulv med maks 9 dyr pr. m² bruksareal.[] De fleste store konvensjonelle hønsehus i norsk drift holder 7 500 høns.[] Dette er den maksimalt tillatte mengden fugl.[] I frittgående systemer har hønene generelt ikke tilgang til utearealer,[] men det skal være strøareal på minst 1/3 av gulvarealet inne.

### Frilandshøns

Likt som frittgående høns, men med tilgang til uteareal når været tillater det. Størrelsen på uteareal er ikke lovfestet eller definert og andelen fugler som går ut begrenses av størrelsen på besetninger.

### Økologisk produksjon

Høner i økologisk produksjon holdes som frilandshøns og har tilgang til uteareal.[] Her er det lovfestet krav til utearealet. Inne skal det være maks 6 høner per m², mens ute skal det være 4 m² per høne.[] I økologisk produksjon har en også andre særkrav å forholde seg til, blant annet krav til soyafritt hønsefor.[]

Utegående beitehøns med haner i flokken
### Utegående beitehøns

Hønene skal ha tilgang til sol og uteareal hele tiden, gjerne med gress eller skog som underlag.[] Beitende høns har ofte haner inkludert i besetningen.[]

#### Fordeling i de ulike driftssystemene

I 2020 var 9 % av hønene oppstallet i innredede bur, mens 82 % var frittgående. Økologisk produksjon stod for 7,5 % av høneplassene, mens frilandshøns utgjorde 1,5 % av høneplassene.

Se også
-------

* Utegangsdyr
* Løsdrift
* Ascard, K. og von Wachenfelt, E. 2006. Fjørfe. Institusjonen for jordbrukets kinosystem og teknologi, JBT. Sveriges Landbruksuniversitet, Alnarp.

Referanser
----------

1. ↑  «Ulike driftsformer for eggproduksjon». Animalia AS. 11. mai 2021. Arkivert fra originalen 18. januar 2021. Besøkt 17. juni 2021.
Kart over Vesterbygd i Grønland. De røde prikkene markerer kjente gårdsrester.
**Vesterbygd** (norrønt *Vestribygð*) er ett av to hovedområder for norrøn bosetting på Grønland etter år 985.

Området dekker det meste av nåværende Nuuk kommune. Det er funnet rester etter nesten 95 gårdsbruk. På det meste kan bosettingen ha omfattet 1 000 innbyggere totalt. Den største gården i Vesterbygd var Sandnes.

Befolkningen innvandret fra Island og Norge. Omkring år 1350 forsvant de siste menneskene derfra. Fra rundt år 1200 ble vinteren kaldere, med mer havis som gjorde det tiltagende vanskelig å landsette livsnødvendige varer. Varebyttet var basert på blant annet hvalfangst ved Diskobukta, siden narhvaltann var etterspurt i Europa. I starten av 1800-tallet iverksatte Det kongelige nordiske oldskriftselskab registreringer av norrøne ruiner. I dag kjenner man til rundt 95 ruingrupper etter gårdsanlegg og to kirker.

Det er få skriftlige referanser til Vesterbygd, men i *Flatøybok* nevnes tre kirker i Vesterbygd: Sandnes kirke i Lysefjord, Hop kirke i Agnefjord og Aanevig kirke i Rangefjord. Knokler, særlig reinsdyrgevir, ble i større grad brukt til redskaper enn i Østerbygd, tolket som tegn på at folk i Vesterbygd hadde dårligere tilgang på jern.

Bosetningen i Vesterbygd er sist beskrevet en gang mellom 1341 og 1360, da presten Ivar Bardarson i 1341 ble sendt til Grønland av biskop Håkon i Bergen, trolig som hjelp til biskop Árni den gamle i Garðar. I annaler og gamle brev fremkommer at Ivar prest lenge hadde vært rådmann i Garðar og på vegne av bispestolen reiste rundt og tilså kirkegodset på Grønland. I Vesterbygd fant han bare forlatte gårder da han ankom for å undersøke forholdene og «*bringe innbyggerne støtte mot eskimoenes angrep*». Men der var «*ingen Mand, endten christenn eller heden, uden noget villdt Fæ og Faaer*».

På den ene gården kunne arkeologene rekonstruere beboernes siste måneder. De flyttet ut i fjøset, trolig for å holde varmen. Så ble husdyrene slaktet og spist, hundene aller sist. Deretter spiste de ryper, trolig fanget i snarer. Endelig tyder insektfaunaen på at det har ligget døde i fjøset. Noen har fjernet og begravet dem, kanskje av Ivar Bardarsons folk.

Referanser
----------

1. ↑  «Greenland History». Arkivert fra originalen 7. mai 2012. Besøkt 13. februar 2011.
2. ↑  
Kristian Sjøgren: «Derfor forsvant vikingenes etterkommere fra Grønland», *Forskning* 22. juni 2014[*død lenke*]
3. ↑  Barr, Susan: «Vesterbygd» i *Store norske leksikon* på snl.no. Hentet 28. januar 2022 fra
4. ↑  Øyvind Fuglestved Bakkevig: «Jakt og jordbruk i Eirik Raudes land», masteravhandling, UiO 2009
5. ↑  «Om islendingers og nordmenns bosetning på Grønland midt i det 14 århundre, og om skjebnen der til de islandske nybyggerne.»
6. ↑  «Ivar Bårdsson» i *Store norske leksikon* på snl.no. Hentet 28. januar 2022 fra
7. ↑  Christian Keller: «Hvorfor bosatte vi oss på Grønland?», *P2-akademiet* bind XXXVI (s. 111), ISBN 9788275961608

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica
 |
**Deni Lušić** (født 14. april 1962 i Split i nåværende Kroatia) var en jugoslavisk vannpolospiller som deltok i de olympiske leker 1984 i Los Angeles og 1988 i Seoul. 

Deni Lušić ble olympisk mester i vannpolo under Sommer-OL 1984 i Los Angeles. Han var med på det jugoslaviske laget som vant vannpoloturneringen foran USA og Vest-Tyskland. Jugoslavia vant finalegruppen som besto av fem lag med ni poeng, samme som USA men med bedre målforskjell. Kampen mellom USA og Jugoslavia ble uavgjort 5-5. Lušić spilte sju kamper og scoret sju mål i OL-turneringen.

OL-medaljer
-----------

* 1984 USAs flagg Los Angeles - Gull **Gull** i vannpolo, Jugoslavias flagg Jugoslavia
* 1988 Sør-Koreas flagg Seoul - Gull **Gull** i vannpolo, Jugoslavias flagg Jugoslavia

Eksterne lenker
---------------

* (en) Deni Lušić – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Deni Lušić – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Deni Lušić – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Deni Lušić – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (hr) Deni Lušić – Kroatias olympiske komité Rediger på Wikidata

* (en) Deni Lušić – FINA Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
Tokyo, verdens mest folkerike metropol 
**Bysentrum**, **bykjerne**, **sentrum** eller **city** er et område i en by eller et tettsted med detaljhandel, varehus, gallerier, restauranter, kulturinstitusjoner, offentlig service og andre serviceinstitusjoner. Et bysentrum kan også inneholde kontorer og leiligheter. I nyere tid preges de sentrale deler av en større by ofte først og fremst av intensiv forretningsdrift og kontorarbeidsplasser, snarere enn boliger.

Vanligvis har bysentra et godt utbygd kollektivtransportsystem. 

Den konsentriske modellen med bysentrum, "Loop" eller Central Business District i midten.
I mange engelskspråklige land kalles storbyenes sentrum for *Central Business District,* forkortet til *CBD.*

Referanser
----------

1. ↑  «Bysentrum». *naob.no*. Det Norske Akademis ordbok. Besøkt 25. januar 2022.
2. ↑  «Bykjerne». *naob.no*. Det Norske Akademis ordbok. Besøkt 25. januar 2022.
3. ↑  «Sentrum». *naob.no*. Det Norske Akademis ordbok. Besøkt 25. januar 2022.
4. ↑  «city». *www.ne.se*. Nationalencyclopedin Uppslagsverk - NE.se. Besøkt 25. januar 2022.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data)
 |
**Jacob Le Roy Milligan** (født 9. mars 1889 i Richmond i Missouri, død 9. mars 1951) var en amerikansk advokat og demokratisk politiker. Han var valgt til Representantenes hus fra Missouri i periodene 1920–1921 og 1923–1935.

Han hadde juridisk eksamen fra University of Missouri fra 1914 og advokatbevilling fra 1913. Han praktiserte som advokat i hjembyen Richmond i Ray County fra 1914, og lot seg innrullere i United States Army under den første verdenskrig. Milligan tjenestegjorde i infanteriet som kaptein 1917–1919, og ble tildelt Purple Heart og Silver Star for sin innsats.

Milligan ble valgt til Representantenes hus fra Missouris 3. distrikt i 1920, etter at Joshua W. Alexander ble fritatt fra vervet, men tapte gjenvalg samme år. Han var innvalgt fra Missouris 3. distrikt 1923–1933 og Missouris felles valgkrets 1933–1935. Han var delegat til Det demokratiske partis landsmøte i 1928. I 1934 lot han seg ikke renominere til Representantenes hus, men stilte i Det demokratiske partis primærvalg foran senatsvalget. Kongressmennene Milligan og John J. Cochran tapte primærvalget mot den senere presidenten Harry S. Truman.

Jacob Milligan var bror av aktor Maurice M. Milligan.

Referanser
----------

1. 1 2   Find a Grave, oppført som Jacob Le Roy Milligan, Find a Grave 6138186, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Jacob Milligan hos Amerikas forente staters kongress' biografiske kartotek Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** LCCN **·** US Congress
 |
**Byscenen** er et konsertlokale med besøksadresse Kongens gate 19 i Trondheim sentrum. Den består av en stor konsertsal og en noe mindre sal. Publikumskapasiteten er på 750 stående eller 400 sittende gjester.

Byscenen har siden 2009 vært fast konsertsted for Luftforsvarets musikkorps, som har administrasjonskontorer og øverom her, og som også disponerer salene på dagtid.

Historie
--------

Siden 1878 er huset kjent som Arbeiderforeningen. Gjennom hele forrige århundre eide Arbeiderforeningen i Trondheim bygget, med et utall forskjellige leietagere som gjenspeilet store deler av det som skjedde i byen på 1900-tallet. I 2007 ble bygget kjøpt opp av Sparebank1 SMN Kulturstiftelse. Byscenen Drift AS tok over ansvaret for utleie på huset, og satte samtidig i gang prosjekteringen av en ny, stor konsertscene i Trondheim. Byscenen ble ferdigstilt og åpnet 23. april 2010. Huset er beholdt i sin klassiske stil, med et påbygg med en glassfasade ut mot Repslagerveita.

Kilder
------

* Nøkkelopplysninger fra Enhetsregisteret

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted

* (en) Byscenen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Discogs
 |
**Markgreven av Wus tempel** (kinesisk: 武侯祠, *Wu hou ci*) er et viden kjent og gammelt tempel sørvest i Chengdu, hovedstad for provinsen Sichuan i Folkerepublikken Kina. 

Tempelkomplekset ble bygd tidlig på 300-tallet i Cheng-Han-perioden av de seksten rikers tid og er viet til minnet av Zhuge Liang (181-234), «den krigerske markgreve» (*Wu hou*). Det ble fullstendig restaurert i 1672 under Qing-dynastiet. 

Blant mange velholdte statuer i anlegget kan fremheves de 28 embedsmenn og generaler for staten Shu, hvis karakteregenskaper angis ved ansiktsfargene de har fått. 

Ved siden av et lotusdike med noen paviljonger ligger minnetempelet for Liu Bei, som allerede tidlig under Ming-dynastiet ble integert i anlegget. Tempelanlegget ble i 1991 oppført på listen over kulturminner i Folkerepublikken Kina. 

I Baidicheng finnes det inkludert et tempel ved navn *Wu hou ci*.

Eksterne lenker
---------------

* Ancestral Temple of Marquis Wu[*død lenke*]
* Wu hou ci (Fotos)[*død lenke*]
* Map of Wu Hou Ci Arkivert 29. oktober 2012 hos Wayback Machine.
**David Kjellberg** (født 1902 i Bohuslän, død 1970) var lokalpolitiker for Arbeiderpartiet. Han var ordfører i tidligere Drøbak kommune i tilsammen 8 år fram til sammenslutningen med Frogn kommune i 1962. Han var deretter ordfører i den sammenslåtte Frogn kommune fra 1962 til 1967.

David Kjellberg kom til Norge i 1925, og slo seg ned i Drøbak like før den andre verdenskrig. Han var murer og ble etterhvert formann i den lokale bygningsarbeiderforeningen.

Blant de ting Kjellberg arbeidet for, var at kommunen skulle påta seg store deler av investeringene i vei, vann og kloakk, slik at tomtene som skulle bebygges av Drøbak Boligbyggelag ble så rimelige at de kunne godkjennes av Husbanken.

*«Kjellberg var populær og nøt stor tillit blant så vel partifeller som hos politiske motstandere. Som ordfører i Drøbak gjennom mange år – og ikke minst som ordfører i de avgjørende årene etter kommunesammenslutningen – øvet David Kjellberg avgjørende innflytelse på utviklingen av lokalsamfunnet. Han var en patriotisk og entusiastisk representant for en kommune i framgang. En håndverker som hadde til oppgave å omsette partiets politiske visjoner og mål i praktisk handling – et arbeid han utførte med stor dyktighet og utholdenhet.»*

Referanser
----------

1. ↑  K.O.Winther på Blogspot ved 100-årsjubiléet for Frogn Arbeiderparti

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Paul Hagen** | **Ordfører i Drøbak**(1952–1952) | Etterfølger:**Helge Askautrud** |
| Forgjenger:**Helge Askautrud** | **Ordfører i Drøbak**(1954–1954) | Etterfølger:**Helge Askautrud** |
| Forgjenger:**Helge Askautrud** | **Ordfører i Drøbak**(1956–1961) | Etterfølger:**Helge Askautrud** |
| Forgjenger:**Harald Rød** | **Ordfører i Frogn**(1962–1967) | Etterfølger:**Helge Askautrud** |
|  |
| --- |
| Kong Kristian IVs krone |
| Fyrstelige og adelige titler |
| Keiser og keiserinne

---

Konge og dronning

---

Kurfyrste og kurfyrstinne

---

Storhertug og storhertuginne

---

Erkehertug og erkehertuginne

---

Hertug og hertuginne

---

Storfyrste og storfyrstinne

---

Markgreve og markgrevinne
Marki og markise

---

Fyrste og fyrstinne

---

Greve og grevinne

---

Borggreve og borggrevinne
Vicomte og vicomtesse

---

Baron og baronesse
Friherre og friherrinne

---

Ridder og dame

---

Edler og edle

---

Herre og dame |

**Markgrevskap** (av mark eller grensemark) var nyerobrede landområder, i utkanten av det tysk-romerske riket, som ofte fungerte som rikets sikring mot nabostatene. Disse markene ble ofte forsvart og administrert av en greve eller en person med høy militær rang, som derfor fikk tittelen markgreve. 

På grunn av markenes strategiske betydning og utsatte stilling utstyrte de tyske keiserne markgrevene med ganske vidtrekkende fullmakter. En markgreve hadde derfor høyere rang og status enn andre grever. I tidens løp utviklet mange av markgrevskapene seg til uavhengige hertugdømmer.

Eksempler på grensemarker er Mark Brandenburg (grensemark mot nordøst), Ostmark (mot sydøst) og Mark Verona (mot syd).

Se også
-------

* Mark

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen har ingen egenskaper for offisielle lenker i Wikidata*

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | HDS
 |
**Oslo og Akershus vernepleierhøgskole** er en tidligere høgskole for vernepleierutdanning, etablert i 1990. Oslo og Akershus vernepleierhøyskole holdt til i lokaler ved Emma Hjorths Hjem. Utdanningen ble i 1994 innlemmet i den nye Høgskolen i Akershus, og er nå flyttet til Lillestrøm.

Skolen ble etablert som en fusjon mellom *Oslo vernepleierhøgskole* (etablert i 1969) og *Vernepleierutdannelsen ved Emma Hjorths Hjem*. Vernepleierutdannelsen i Norge har opphav i internopplæring ved Emma Hjorth fra 1949, initiert av overlege Ole Bull Munch. Dette ble videreført i ett- og to-årige kurs i 1950-årene. I 1961 begynte en treårig vernepleierutdannelse på Emma Hjorths Hjem. I 1981 ble utdannelsen definert som høyskoler. I 1986 ble driften overført fra fylket til Staten.

Referanser
----------

1. ↑  Aftenposten, 19.9.1990
2. ↑  Fjermeros, Halvor (1998). *Om hundre år er allting glemt? : 100-års jubileumsskrift for Emma Hjorths hjem 1898-1998*. Bærum kommune/Emma Hjorth museum. s. 49. ISBN 8299486300.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
Fotografi av Åbygda, tatt fra Skarstadfjellet

**Åbygda** er ei bygd i Bindal kommune ca. 18 km fra kommunesenteret Terråk med om lag 100 innbyggere lengst sør i Nordland fylke på grensen til Trøndelag fylke. Hovednæringene er jordbruk og skogbruk. Turisme, som fiske i Åelva som er en del av Åbjøravassdraget (renner fra Åbjørvatnet) samt utleie av små og storviltjakt gir mange bønder gode ekstrainntekter. 

Sportsfisket i elva har foregått siden 1890-tallet da britiske turister ferierte i bygda. De britiske turistene satte en del spor etter seg i bygda i form av bygninger etc. Stiftelsen av idrettslaget i 1929 kom som et resultat av en engelsk turists store sportsinteresse. Han arrangerte idrettsstevner i bygda om sommeren, og fristet med pengepremier der førstepremien kunne være det dobbelte av dagslønna eller mer. Premiene betalte han av egen lomme. På folkemunne var han bare kjent som Kaptein Rawson. Han var kaptein i Royal Navy og het Henry Christopher Shaw Rawson. Han var sønn av den britiske admiralen Harry Rawson. 

Åbygda er kjent for lange båtbyggertradisjoner med hovedvekt på Bindalsfæringen, en type Nordlandsbåt tilbake til vikingtiden. Åbygda er også som Otto Sverdrups fødested, nærmere bestemt på Horstad gård. En byste av han i bronse, utført av billedhuggeren Per Ung, står utenfor Bindal rådhus på Terråk.

Bygda hadde i sin tid både butikk og postkontor med postnummer 8942. Butikken ble lagt ned på 1960-tallet etter en større brann. Åbygda har siden 1895 hatt egen skole, som de siste årene har vært en såkalt friskole. Det ble bestemt å legge ned skolen fra høsten 2008 etter 113 års drift grunnet sviktende elevtall. I 1955 stod kirkegården klar til bruk. Frem til da hadde man gravlagt alle på kirkegården ved Vassås kirke.

Fylkesvei 1 (Nordland) (FV 1) starter på Terråk og går via Helstad til Fuglstad i Åbygda. Veien fikk i 2001 fast veidekke (asfalt) helt opp til Fuglstad. 

Bindalstromma, en av Norges best bevarte samiske runebommer, kommer herfra.

Kjente åbygdinger
-----------------

* Otto Sverdrup, polfarer (1854 – 1930)

Andre kjente
------------

* Edward A. Wilson (1872 – 1912), engelsk botaniker, lege og polfarer som av helsemessige årsaker tilbrakte noen somre på Horstad gård (1898 – 1901).
* Fred. Olsen (f. 1929), skipsreder og nåværende eier av Horstad gård. Det var hans far Thomas Olsen som kjøpte gården i 1959.

Lag og foreninger
-----------------

* Åbygda ungdomslag (Å.U.L.) stiftet 26. februar 1905
* Åbygda idrettslag (Å.I.L.) stiftet 1929
* Åbygda bondelag
* Åa bygdeservice BA stiftet 20. april 2004
* Åelva elveierlag
* Koriåa, sangkor stiftet 1987/88
**Buch** er en ortsteil i Berlins bydel Pankow.

Historie
--------

Buch er nevnt første gang i skriftlige kilder fra 1342. Barokkirken ble oppført mellom 1731 og 1736. Byen Berlin overtok stedet i 1898 og etablerte *Sykehusbyen Buch.* Sykehusbygningene som ble lite skadet under den andre verdenskrigen, er fremdeles i bruk for store sykehuseiere som Charité og Helios Kliniken.

Geografi
--------

Ortsteilen er den nordøstligste i Berlin og grenser i sør til Karow, Französisch Buchholz og Blankenfelde. I nord og øst grenser ortsteilen til delstaten Brandenburg. Elven Panke som er en sideelv til Spree, renner igjennom Buch.

Buch ligger på høydedraget Barnim og har et temperert klima.

Våpen
-----

Ortsteilens våpen viser en bøk som opprinnelig er det slaviske *buk*, senere det tyske *Buch*. Reven (tysk *Fuchs*, plattysk *Voss*) henspiller på grev von Voss-Buch som stiftet fideikommisset Buch og senere solgte stedet til Berlin by.

Bildegalleri
------------

* Buchs våpenBuchs våpen
* Det sovjetiske krigsminnesmerket i BuchDet sovjetiske krigsminnesmerket i Buch
* Elven Panke i slottsparkenElven Panke i slottsparken
* Sykehusbygninger oppført mellom 1900 og 1908 oppkalt etter arkitekten: Hoffmann-fasadeneSykehusbygninger oppført mellom 1900 og 1908 oppkalt etter arkitekten: *Hoffmann-fasadene*

Eksterne lenker
---------------

* (en) Berlin-Buch – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Berlin-Buch – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

Portal: Tyskland

| * v
* d
* r
Ortsteiler i Berlins bydel Pankow |
| --- |
| Stadtwappen Berlin | 
* Blankenburg
* Blankenfelde
* Buch
* Französisch Buchholz
* Heinersdorf
* Karow
* Niederschönhausen
* Pankow
* Prenzlauer Berg
* Rosenthal
* Stadtrandsiedlung Malchow
* Weißensee
* Wilhelmsruh

 | Bezirkswappen Pankow |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND **·** GeoNames
 |
**Åbyälven** er en elv i Västerbottens og Norrbottens län i Sverige. Den starter fra utløpet av Ávtjakjávrrie i Arjeplog kommune. Elva renner videre relativt rolig gjennom den vestre del av Piteå kommune, før den krysser grensa til Skellefteå kommune i Västerbotten like ved Klubbfors. Herfra og ned til utløpet i Bottenvika har elva større fallhøyde med mange stryk.

Det er bare to mindre kraftverk i elva, ett ved Klubbfors og ett ved Hedfors. Demningen ved Hedfors kraftverk utgjorde i mange år et vandringshinder for laksen, men ved ombygging i 1995 ble det anlagt en 150 meter lang fisketrapp forbi kraftverket. Dette er en av Sveriges lengste fisketrapper. Laksefisket har hatt god utvikling siden midten av 1990-tallet. Elva har også en god bestand av harr, samt ørret.

Elva kaltes på 1300-tallet for «Litsle Byskio». På samisk heter elva «Uhtsa Gyöhkahe», der Gyöhkahe er navnet på Byskeälven og Uhtsa betyr «lille».

Se også
-------

* Liste over elver i Sverige

Referanser
----------

1. ↑  «SMHI Vattenweb». Sveriges meteorologiska och hydrologiska institut. Besøkt 31. mars 2019.
2. ↑  «Kartsök och ortnamn». Lantmäteriet. Besøkt 28. september 2019.
3. 1 2  «Åbyälven». Cinclus C. Besøkt 28. september 2019.
Steinstøtter fra oldtiden markerte omrisset av Mawphlangs hellige lund i India.
**Hellig lund** er et skogholt eller en skog som har blitt tillagt en særskilt religiøs betydning i bestemte kulturer. Hellige lunder spilte en viktig rolle i kultpraksis og mytologiske landskap knyttet til polyteistiske religioner i det forhistoriske Europa, antikken i Hellas og Roma, og Det nære østen. De var viktige trekk i det mytologiske landskapet i norrøne, keltiske, germanske, greske, romerske og andre kulturer. Trekk av det samme har også vært virksomt i India, Japan og Vest-Afrika. Eksempler på hellig lunder er gresk-romerske *temenos*, norrøne *horg* og keltiske *nemeton*.

Tacitus skildrer hellige lunder hos germanske stammer flere steder i Germania. I norrøn religion er de sett i sammenheng med blót og menneskeoffer; Adam av Bremen skrev rundt tusentallet om den hellige lunden i Gamle Uppsala. Her ble kadaver av ofrete dyr og mennesker hengt opp i trærne. *Skirnismål* omtaler Barrelunden, der Frøy og jotunmøyen Gerd møttes i et *hieros gamos*.

Både de gamle grekerne så vel som romerne hadde hellige lunder. Den mest kjente fra antikkens Hellas var Dodonas eikelund, der bladenes rasling ble tolket som orakelutsagn.

I Romerriket hadde Diana Nemorensis («Diana fra skogene») en viktig og hellig lund ved Nemisjøen nær hvor den italienske byen Aricca befinner seg i dag. Bak Vestatempelet i Roma fantes det også en hellig lund frem til den store bybrannen i år 64 e.Kr.

Av hellige lunder som fremdeles finnes er Osun-Osogbo i dagens Nigeria et eksempel. Det finnes også hellige lunder i hele India, som er hovedsakelig brukt av hinduer. I Japan er flere shintotempel tilknyttet hellige lunder, tre og skoger.

Referanser
----------

1. ↑  Vaid, Minnie 22. mai 2012): «Indigenous forest conservation in Mawphlang» Arkivert 2. februar 2017 hos Wayback Machine. *Mahindra.com*
2. ↑   «τέμενος» i: Liddell, Henry George; Scott, Robert: *A Greek–English Lexicon* hos *Perseus Project*.
3. ↑  Lind, Idar: *Norrøn mytologi frå A til Å*, s. 107
4. ↑  Koch, John T. (2006): *Celtic Culture: A Historical Encyclopedia*. ABC-CLIO, s. 1350.

Se også
-------

* Naturreligion
* Nerthus

Eksterne lenker
---------------

(en) Sacred groves – kategori av bilder, video eller lyd på Commons


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Helliggjørelse** er å gjøre hellig, og har med hvordan livet leves, en forvandling av menneskets natur.

Kristendommen
-------------

I den kristnes liv, er helliggjørelse søken etter en personlighet mer lik Kristus. Helliggjørelsen er «en prosess» som den kristne kan oppleve, eller komme inn i, gjennom bønn. 

Bare Gud er *perfekt i hellighet*, og derfor er det bare Gud som kan gjøre den kristne mer hellig. Guds nåde er utgangspunkt for helliggjørelsen. Nåden virker i den kristnes liv slik at det mer og mer avspeiler Guds vilje og mål. 

### Lengsel etter et hellig liv

Helliggjørelse var sentralt i Hellighetsbevegelsen, en kristen bevegelse, som oppstod tidlig på 1800-tallet. Som navnet sier, fokuserte bevegelsen på *hellighet*, en åndelig lengsel etter et større gudsnærvær i livet. 

Mange kristne samfunn ble berørt av denne «åndelige lengselen», og ble en del av hellighetsbevegelsen. Det var særlig blant metodister, men også blant baptister, kongregasjonalister og presbyterianere. Hellighetsbevegelsen hadde betydning for pinsevekkelsens gjennombrudd tidlig på 1900-tallet.

### Rettferdiggjørelse og helliggjørelse

Metodisten John Wesley snakket om to tyngdepunkter i den kristens liv: Rettferdiggjørelse og helliggjørelse. 

Den kristne frelsen regnes som en «ny fødsel», hvor mennesket fornyes på en gjennomgripende måte og gjøres til *nye skapninger i Kristus*. Dette kalles rettferdiggjørelse, å bli erklært rettferdige, ved troen på Jesus Kristus, ved Guds nåde. 

Etter *rettferdiggjørelsen* følger *helliggjørelsen* som er å gjøre hellig, en gradvis forvandling av menneskets natur. Helliggjørele er en prosess. *Full helliggjørelse* eller *kristelig fullkommenhet* er mål for livet som kristen.

Se også
-------

* Den hellige ånd
* Hellighet
* Åndsdåp

Eksterne lenker
---------------

* www.jevisnes.dyndns.org – Sørsdal, Kjell. 2005. *Å bli mer lik Jesus Kristus. Helliggjørelse og karakterbygging*
* www.metodistkirken.no - Metodistkirken. *Nåde gjennomstrømmer vår forståelse av kristen tro…*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GND **·** NKC
 |
Vår Frelsers ortodokse kirke i Akersveien. Foto: Chris Nyborg 
**Hellige Olga menighet** i Oslo er en russisk-ortodoks menighet tilknyttet Moskvapatriarkatet. Den har sine gudstjenester i Vår Frelsers ortodokse kirke i Akersveien, ved den østre hovedporten til Vår Frelsers gravlund.

I 2015 hadde Hellige Olga menighet registrert drøyt 3000 medlemmer og i 2017 fikk menigheten tilskudd for 3206 medlemmer. Størstedelen er russisktalende innvandrere som har kommet til Norge i de senere tiår. Også nordmenn og andre nasjonaliteter er representert.

Selve bygget er kommunalt listeført og står oppført i Riksantikvarens register over kulturminner.

Hellige Olavs kapell på Stiklestad er eid av menigheten.

Referanser
----------

1. ↑  «Hellige Olga menighet». Besøkt 24.04.2015.
2. ↑  «Org.nr. Tros- eller livssynssamfunnets navn Antall tilskuddstellende medlemmer» (PDF) **(norsk)**. Kulturdepartementet. 2017. Besøkt 26. november 2017. Hentet fra regjeringen.no sin side med «Antall tilskuddstellende medlemmer i tros- og livssynssamfunn i 2017»
3. ↑  «Hellige Olga menighet - Den russisk ortodokse kirke». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.

Eksterne lenker
---------------

* Menighetens hjemmeside

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Oslo Byleksikon **·** VIAF **·** Brønnøysundregistrene
 |
Lubariket, under midten, i blått
**Lubariket** eller **kongedømmet Luba** var et kongerike i Sentralafrika fra 1500-tallet til 1800-tallet. Det lå innen det som i dag er Den demokratiske republikken Kongo.

Historie
--------

Opprinnelsen er fra før 1500-tallet helt nordøst i dagens Zambia eller sørøst i dagens Kongo. Det sporer seg selv tilbake til den mytiske grunnlegger Kongolo, som sammen med sine folk erobret flere høvdingssteder og forente den til et stadig vokende rike under seg. Lubariket ble preget av kulturene i Upemba-lavlandet rundt Upembasjøen og var, til forskjell fra de omliggende høvdingsfellesskap, organisert sentralistisk. Lubaenes kongeembede var mektig, men ikke stabilt dynastisk. Dermet var det stadig strid om tronfølgen. Disse stridighetene skulle svekke riket og til slutt bidra til dets undergang. 

Også Kongolo selv ble tatt av dage mot slutten av 1500-tallet, av Ilunga Mbidi, og riket ble urolig og ustabilt. I de kommenfe rundt hundre år rehjerte tre dynastier, noe som illustrerer monarkiets svakheter. Ikke desto mindre var det mot slutten av 1600-tallet at Lubariket var på sitt største, under Kumwimbu Ngombé. Det strakk seg da helt til Tanganyikasjøens bredd i øst.

En av Kongolos sønner brøt opp op 1600-tallet og ble grunnlegger av Lundariket.

Mot midten av 1800-tallet behersket riket Katangas sørligste deler og strakk seg ned til det som nå er Zimbabwe. Derette rbegynte det å skrumpe inn og falle fra hverandre ved stadige borgerkriger. I 1889 ble det splid i kongeslekten, og kongeriket gikk i oppløsning da det kom i kamp mot Chokwe.

Litteratur
----------

* Roland Oliver, Brian M. Fagan: *Africa in the Iron Age: C. 500 B.C. to A.D. 1400.* Cambridge 1975, ISBN 0-521-09900-5.
* Graham Connah: *African Civilizations - An Archaeological Perspective.* 2nd edition, Cambridge 2001, ISBN 0-521-59690-4.
* Peter N. Stearns (Hrsg.): *The Encyclopedia of World History: Ancient, Medieval, and Modern.* Boston 2001 ( Arkivert 13. oktober 2008 hos Wayback Machine. og  Arkivert 23. juni 2008 hos Wayback Machine.; Lest 12. november 2004). (om bantuekspansjon og Upembakulturene)
* Kanundowi Kabongo, Mubabinge Bilolo: *Conception Bantu de l'Autorité. Suivie de Baluba: Bumfumu ne Bulongolodi.* Publications Universitaires Africaines, Munich/Kinshasa 1994.
* Pierre de Maret: «The power of symbols and the symbols of power through time: probing the Luba past.» I: Susan Keech McIntosh (utg.): *Beyond Chiefdoms: Pathway to complexity in Africa.* Cambridge 1999, ISBN 0-521-63074-6.

Eksterne lenker
---------------

* Tronfølge

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** World History Encyclopedia **·** Encyclopædia Universalis
 |
I Peter Jacksons filmtrilogi *Ringenes herre*, basert på J.R.R. Tolkiens bok med det samme navnet, er **Hadhafang** et sverd som blir brukt av Arwen. Sverdet og dets historie er ikke en del av den opprinnelige historien til Tolkien, men ble funnet opp til filmene. I bøkene blir Arwen aldri sett i kamp, men i filmene har hun fått en kampscene og det var derfor også nødvendig å gi henne et våpen, og å utstyre dette våpenet med en bakgrunns historie som de fleste andre våpnene i den originale historien også hadde. Ifølge filmtrilogiens offisielle publiserte materialer var Hadhafang (navnet er Sindarin for *trengsels kløver*) sverdet som en gang tilhørte alveprinsessen Idril, som giftet seg med den dødelige Tuor, og siden fikk sønnen Eärendil, far til Elrond, som i sin tid gav sverdet til datteren Arwen. Før Arwen ble født brukte Elrond Hadhafang på slutten av det andre tidevervet i Midgard i slaget der den siste alliansen mellom alver og menn slo Sauron første gang på Dommedagsbergets hellinger.

Senere brukte hans datter, Arwen, Hadhafang da hun hjalp den sårede Frodo å unnslippe Ringskrømtene. Inskripsjonene på bladet var i Cirth (runer) på alvespråket Sindarin og de sier: *Aen estar Hadhafang i chathol hen, thand arod dan i thang an i arwen.* Dette er oversatt som *Dette sverdet heter Hadhafang, et edelt forsvar mot fiendens trengsel for en edel dame*. Arwen betyr faktisk edel (eller kongelig) kvinne på Sindarin.

Som alle de andre rekvisitter som blir brukt til *Ringenes herre* filmtrilogien er Hadhafang laget av Weta Workshop.

Portal: Litteratur
**Gult seljefly** (*Orthosia miniosa*) er en sommerfugl som tilhører familien nattfly (Noctuidae). Den er utbredt i det sørligste Norge vest til Vest-Agder.

Utseende
--------

Et middelsstort (vingespenn 30 – 39 mm), kraftig bygd, gråbrunt til rødbrunt (ikke gult) nattfly. Forvingene er lyst brunlige med spredte, mørkere skjell og et mørkere, rødbrunt midtfelt. Nyre- og ringmerkene er vanligvis mørke og markerte. Mellomlinjene, som avgrenser vingens midtfelt, er smale, mørkbrune og lyse. Langs ytterkanten går det en vanligvis utydelig, smal, lys bølgelinje. Bakvingen er skinnende hvit med spredte, mørkere skjell, dessuten et utydelig, smalt, brunt tverrbånd. Larven er gråaktig med svarte og gule tegninger.

Levevis
-------

I motsetning til de fleste andre Orhtosia-artene, som har larver som kan finnes på mange ulike planter, går larvene til gult seljefly nesten utelukkende på eik (*Quercus* spp.). De lever selskapelig i store klynger i et felles silkespinn som unge, men skiller siden lag. De voksne sommerfuglene flyr om natten i mars – april. De kommer gjerne til lys og besøker også blomster (gåsunger) av selje.

Utbredelse
----------

Arten er utbredt i Europa. I Norge er den funnet langs kysten fra Østfold til Vest-Agder.

Kilder
------

* Aarvik, L. Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) *Catalogus Lepidopterorum Norvegiae*. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe/Norsk Institutt for Skogforskning. ISBN 82-995095-1-3
* Nettsiden *Svenska Fjärilar*, med bildegalleri:
* *Orthosia miniosa* på UK moths:

Eksterne lenker
---------------

* (en) *gult seljefly* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *gult seljefly* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *gult seljefly* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *gult seljefly* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *gult seljefly* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *gult seljefly* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Orthosia miniosa* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Orthosia miniosa* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata
**Holger Hanssøn Arctander** (floruit ca. 1625) var en norsk student som skrev en latinsk lovprisning til Norge, *Encomiolum Norvegianum* (1625).

Arctander var sønn av Hans Holgerssøn og tilhørte en prestefamilien. Både faren og farfaren var sogneprester i Åfjord på Fosen. Han gikk på domskolen i Lund i Skåne, som fremdeles var dansk, under rektoren Mogens Grave. I 1624 ble han innskrevet ved Københavns Universitet som *Oligerus Iohannides*, og nevnes to år senere som alumnus ved Kommunitetet. Siden forsvinner han fra alle kilder, og det er antatt at han døde ung. Det eneste han har etterlatt seg er det lille diktet *Encomiolum Norvegianum*, som ble utgitt som et 16 siders hefte i København i 1625.

*Encomiolum Norvegianum*
------------------------

*Encomiolum Norvegianum* betyr «en liten norsk lovsang» og er en lovsang til Arctanders fødeland Norge. Diktet er dedisert til prost i Fosen og sogneprest til Ørlandet Anders Christensøn, og til dikterens far Hans Holgerssøn og onkel Laurits Holgerssøn. I diktet nevner han blant annet nordmennenes skiløping, jakt på elg og andre dyr, Bergen og handelen med utlandet, Nidaros og Domkirken der.

*Encomiolum Norvegianum* ble gjenopptrykt i et festskrift til professor Ludvig Daae i 1904 av Roar Tank, som hadde fått utlånt et eksemplar av originalverket fra Det kongelige Bibliothek i København. Det var Ludvig Daae som hadde gjenoppdaget boken, etter at den hadde vært glemt i mange år.

Litteratur
----------

* *Historiske Skrifter tilegnede og overleverede Professor Dr. Ludvig Daae paa hans syttiende Fødselsdag den syvende December 1904*. Christiania: Aschehoug, 1904.

  



|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon
 |
**Gult flatfly** (*Conistra rubiginea*) er en sommerfugl som tilhører familien nattfly (Noctuidae). Den er ganske sjelden i Norge og er funnet mest på den sørligste delen av Østlandet.

Utseende
--------

Et middelsstort (vingespenn 33 – 37 mm), tettbygd nattfly med litt flat kropp. Arten er lett å kjenne igjen på forvingenes mønster. Forvingen er okergul til oransjebrun, noe blekere etter overvintring, overstrødd med svarte flekker. Bakvingen er grå med rødlige eller gule frynser. Larven er sparsomt kledt med ganske lange, lyse hår.

Levevis
-------

Gult flatfly lever i løvskog, særlig med innslag av eik. Larvene lever først på knopper av ulike busker og løvtrær, senere på urter. De voksne sommerfuglene flyr om natten i september – oktober, før de overvintrer og flyr igjen i mars – mai.

Utbredelse
----------

Gult faltfly finnes bare i Europa, østover til Ural. I Norge er den sjelden og er funnet fra Østfold til Åmli og Arendal i Aust-Agder.

Kilder
------

* Norges sommerfugler – Gult flatfly [*død lenke*]
* Aarvik, L. Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) *Catalogus Lepidopterorum Norvegiae*. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe/Norsk Institutt for Skogforskning. ISBN 82-995095-1-3
* Nettsiden *Svenska Fjärilar*, med bildegalleri:
* *Conistra rubiginea* på UK moths:

Eksterne lenker
---------------

* (en) *gult flatfly* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *gult flatfly* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *gult flatfly* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *gult flatfly* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *gult flatfly* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *gult flatfly* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Conistra rubiginea* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata
***Phidira aruacariae*** er en sommerfugl som hører til familien påfuglspinnere (Saturniidae).

Utseende
--------

En middelsstor, brun påfuglspinner uten øyeflekker på vingene. Som vanlig hos påfuglspinnere er hunnen en del større og kraftigere enn hannen, men det er ikke noen markert forskjell i farge mellom kjønnene. Forvingene er avlange, rødbrune til nøttebrune på farge, med litt mørkere felt langs for- og bakkantene, disse er avgrenset av tynne, hvite streker. Vingens ytterkant er litt lysere. Bakvingen har en diffus, mørk flekk, men er ellers uten tegninger.

Levevis
-------

Den lever i skog.

Utbredelse
----------

Arten er utbredt i det sørlige Brasil (Santa Catarina).

Systematisk inndeling
---------------------

I likhet med en del andre slektsnavn i Hemileucinae er dette framkommet ved å stokke om på bokstavene i slektsnavnet *Dirphia*. Arten blir fortsatt ofte plassert i denne slekten.

**Treliste**
* Ordenen sommerfugler, Lepidoptera Linnaeus, 1758
	+ Gruppen Glossata
		- Gruppen Coelolepida
			* Gruppen Myoglossata
				+ Gruppen Neolepidoptera
					- Gruppen Heteroneura
						* Gruppen Eulepidoptera
							+ Gruppen Ditrysia
								- Gruppen Apoditrysia
									* Gruppen storsommerfugler, Macrolepidoptera
										+ Overfamilien spinnere (i vid forstand), Bombycoidea
											- Familien påfuglspinnere, Saturniidae
												* Underfamilien Hemileucinae
													+ Slekten *Phidira* Michener, 1949
														- *Phidira araucariae* (Jones, 1908)

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Phidira araucariae* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata
* Saturniidae Web - *Dirphia araucariae*
**Gulringet åkerfly** (*Tholera cespitis*) er en sommerfugl som tilhører familien nattfly (Noctuidae). Den er utbredt på Sørlandet og det sørlige Østlandet i Norge.

Utseende
--------

Et middelsstort (vingespenn 32 – 40 mm), mørkt farget nattfly. Den kjennes lett på de mørke vingene med markerte nyre- og ringmerker. Forvingen er svartbrun med gulkantede nyre – og ringmerker. Mellomlinjene, som avgrenser vingens midtfelt, er brune og svarte og hakkete, vanskelige å se på grunn av vingens mørke farge. Langs ytterkanten går det en brungul siksak-bølgelinje. Bakvingen er hvit med to oppstykkede, brune tverrbånd.

Levevis
-------

Gulringet åkerfly er knyttet til grasmarker, men ikke spesielt til dyrket mark, så det norske navnet er litt misvisende. Larvene lever på ulike gras, blant andre finnskjegg (*Nardus stricta*) og bunke-arter (*Deschampsia* spp.). De voksne sommerfuglene flyr i august – september.

Utbredelse
----------

Den er utbredt i Europa. I Norge er den bare funnet på Sørlandet og det sørligste Østlandet.

Kilder
------

* Aarvik, L. Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) *Catalogus Lepidopterorum Norvegiae*. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe/Norsk Institutt for Skogforskning. ISBN 82-995095-1-3
* Nettsiden *Svenska Fjärilar*, med bildegalleri:
* *Tholera cespitis* på UK moths:

Eksterne lenker
---------------

* (en) *gulringet åkerfly* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *gulringet åkerfly* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *gulringet åkerfly* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *gulringet åkerfly* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *gulringet åkerfly* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *gulringet åkerfly* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Tholera cespitis* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata
Phi Beta Kappa-nøkkel
**Phi Beta Kappa-samfunnet** er en studentforening og et akademisk æressamfunn. 

Dets hensikt er å «feire og forsvare eksellente evner innenfor de frie kunstene og vitenskapene» og å fremme «de mest fremtredende studenter innenfor kunster og vitenskaper ved Amerikas ledende høyskoler og universiteter».

Foreningen ble grunnlagt den 5. desember 1776 som det første kollegiale brorskap med greske bokstaver. Den er også det eldste æressamfunn for liberale kunster og vitenskaper, og blant de eldste studentforeningene i USA.

Phi Beta Kappa (ΦΒΚ) står for Φιλοσοφία Βίου Κυβερνήτης eller *philosophia biou kybernētēs* – «Kjærlighet til læring er livets veileder».

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  Phi Beta Kapps nettsted Arkivert 15. juni 2009 hos Wayback Machine.
2. ↑  Association of College Honor Societies

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Phi Beta Kappa – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** CiNii
 |
**Philip «Phil» Ewing Boyd** (født 5. juni 1876 i Toronto, død 16. november 1967) var en canadisk roer som deltok i de olympiske leker 1904 i St. Louis.

Boyd vant en olympisk sølvmedalje i roing under OL 1904 i St. Louis. Han var med på den canadiske åtteren som kom på andreplass bak den amerikanske båten med mannskap fra *Vesper Boat Club, Philadelphia*.

Roerne fra *Argonaut Rowing Club, Toronto* som representerte Canada var Arthur Bailey, William Rice, George Reiffenstein, Phil Boyd, George Strange, William Wadsworth, Donald MacKenzie, Joseph Wright og Thomas Loudon som styrmann. Det var kun to lag som deltok i denne klassen og finalen ble avviklet 30. juli 1904.

OL-medaljer
-----------

* 1904 USAs flagg St. Louis - Sølv Sølv i roing, åtter (Canada)

Referanser
----------

1. 1 2   sports-reference.com, «Phil Boyd», Sports-Reference.com olympisk utøver-ID bo/phil-boyd-1, besøkt 31. januar 2020[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   World Rowing athlete database, «Phil Boyd», World Rowing-ID 44487805-cf0b-456e-9de8-083cdbdda32b, besøkt 8. mars 2021[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Phil Boyd – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Phil Boyd – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Phil Boyd – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Phil Boyd – FISA Rediger på Wikidata