recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Finlands nasjonalmuseum** (finsk: *Kansallismuseo*) er et historisk museum som forsker i og formidler Finlands historie fra de tidligste tider til i dag. Museet ligger i Mannerheimvägen i Helsingfors.

Bygget
------

Den nasjonalromantiske bygningen ble tegnet av de tre arkitektene Herman Gesellius, Armas Lindgren og Eliel Saarinen. Byggets eksteriør etterligner middelalderske finske steinkirker og slott. Bygningens interiør er i jugendstil. Museet ble bygd fra 1905-1910 og ble åpnet i 1916. Museet fikk först namnet Statens historiska museum och senare namnet Nationalmuseum.

I museets lobby er det fresker av Akseli Gallen-Kallela i taket. Freskene ble malt i 1928, etter forbilde av fresker i Finlands paviljong under verdensutstillingen i Paris 1900.

Museet ble sist rehabilitert i 2000.

Utstillinger
------------

Museets faste utstillinger består av fem deler: *Finlands förhistoria*, som er landets største arkeologiske utstilling; *Riket*, som behandler kultur og samfunn i Finland fra middelalderen til 1900-tallets begynnelse; *Jorden och folket* viser livet på landsbygda før industrialiseringen; *1900-talets* avdeling skildrer det selvstendige Finland; og *Skattkammaren* som er en utstilling av mynter, medaljer, sølv, smykker og våpen.

Referanser
----------

1. ↑   kartta.hel.fi[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (mul) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (fi) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (sv) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) National Museum of Finland – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Uppslagsverket Finland **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** GeoNames
 |
**Iveco** er en italiensk produsent av lastebiler og dieselmotorer, stiftet i 1974. Virksomheten er eid av Fiat-gruppen. Navnet er en forkortelse for **Industrial VEhicles COrporation**, og var opprinnelig en sammenslutning av nyttebildivisjonene til Fiat og Lancia, i tillegg til lastebilprodusentene Magirus-Deutz, O.M. og Unic.

Selskapet produserer omkring 200 000 nyttekjøretøy og 460 000 dieselmotorer årlig.

Historie
--------

En Iveco lastebil (Iveco Eurocargo)
Iveco kranbil
Selskapene som inngikk i Iveco hadde lang historie, og selv etter sammenslutning produserte de lastebiler med eget merke i flere år. I 1983 kom TurboStar-serien, og med den en egen Iveco-identitet. I 1986 inngikk de en avtale med Ford i Storbritannia om Ford Cargo-serien av distribusjonsbiler.

På 1990-tallet kom en rekke serier. Fra lett til tung het de EuroCargo, EuroTech, EuroStar og EuroTrakker.

Iveco kjøpte spanske Pegaso og britiske Seddon Atkinson av spanske Enasa i 1991. I desember 2000 ble Daily nummer 1 million ferdigstilt.

I 90-årene ble Iveco-biler bygget i Kina, Tyrkia, India, Australia, Russland, Argentina og Brasil.

Iveco og Renault slo seg sammen om bussproduksjon gjennom selskapet Irisbus. i 2003 kjøpte Iveco ut Renault, men Irisbus produserer fremdeles busser for Iveco, nå under navnet Iveco Bus.

Modeller
--------

* Daily
* Eurocargo
* Trakker
* Stralis
* LMV (Light Multipurpose Vehicle)
* Massif

Referanser
----------

1. ↑   GRID-ID grid.481679.5[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Iveco – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
 (engelsk, italiensk)
* Bilnorge.no sin historie om merket

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** ISNI
 |
**Steve Andino** er bassgitarist i bandet Tourniquet. Han ble født på østsiden av Manhattan, New York i USA og vokste opp i Bensonhurst distriktet i Brooklyn. Høsten 1988 flyttet han til Los Angeles, California.

Andino sier på nettsiden til bandet «Jeg begynte å spille gitar da jeg var 13 år gammel, men jeg mestret aldri å spille sologitar». Det var ikke før 1992 at Andino oppdaget sine evner for bassgitar. Han spilte i en rekke lokalband før han senere ble med i Tourniquet, tidlig i 1999. Han spilte sin første store live-konsert 19. april 1999 i Tyskland.

I biografien på bandets hjemmeside kommer det også frem at Andino ikke kan lese noter, men heller øver ved å tvinge seg til å spille på gehør to timer hver dag. Han sier også at mye av inspirasjonen hans kommer fra å se fans nyte musikken til bandet. Han sier at Tourniquet har gitt han et helt nytt perspektiv og at det å spille musikk som sprer ordet om Gud er tilfredsstillende.

Utstyr
------

### Forsterkere

* Hartke 4000 (400 watt basshode)

### Høytallere

* Hartke 4.5XL (400 watt 4 x 10 cabinet with aluminum cones)
* Nemesis 15"

### Bassgitarer

* Musicman Sterling – 4-streng
* Musicman Stingray – 4-streng
* Jackson Concert Series C5-P – 5.streng (aktiv) med Seymour Duncan pick-ups

Kilder
------

* Hjemmeside – Biografier Arkivert 23. januar 2009 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Steve Andino på Discogs Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Discogs
 |
**Idrettsforeningen Hellas** er et idrettslag fra Drammen. Klubben ble stiftet 28. oktober 1917, og har grupper for friidrett og orientering.

Klubbens hjemmebane er Marienlyst stadion. Der har klubben arrangert hovedmesterskapet i NM i friidrett i 1962 og i 2001. I Strømsåsen har klubben hytta Hellas-hytta som ble oppført i 1947.

Historie
--------

Idrettsforeningen Hellas ble etablert 28. oktober 1917 etter at krefter i Drammens Idrætsforening og Drammens Turnforening tok til orde for å opprette en spesialklubb for friidrett i byen. Svenskfødte Hugo Erichson var blant initiativtakerne og ble foreningens første formann. Johan Støa sikret Hellas' første norgesmesterskap da han vant 10 000 meter under NM i 1924. Støa ble to år senere tildelt Egebergs ærespris, en prestasjon senere også Bjarne Bryntesen oppnådde, etter blant annet NM-gull i tikamp i 1935.

Flest norgesmesterskap for klubben har Bjørn Thorkildsen, som tok fire gull i høyde i perioden 1955–1960.

Hellas tok orientering på programmet i 1939.

Kjente utøvere
--------------

* Bjarne Bryntesen, mangekjemper og skihopper. Mottaker av Egebergs ærespris i 1935.
* Bjørn Thorkildsen, høydehopper. kongepokalvinner i 1955
* Ole Skramstad, orienteringsløper. kongepokalvinner i 1949
* Knut Harald Sommerfeldt, mangekjemper.
* Johan Støa, langdistanseløper. Mottaker av Egebergs ærespris i 1926.

Referanser
----------

1. 1 2  Reidar Juel-Bache m.fl. (red.) (1967). *Idrettsforeningen Hellas 50 år*. Drammen.

Eksterne lenker
---------------

* Klubbens nettsider

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Drammen byleksikon
 |
***Heavy Rain*** er et eventyrspill fra 2010. Spillet ble utviklet av Quantic Dream, og utgitt av Sony Interactive Entertainment, en underavdeling av Sony.

Handling
--------

Man kan styre fire personer i spillet, småbarnspappa Ethan Mars, privatdetektiv Scott Shelby, journalist Madison Paige, og FBI-agent Norman Jayden. Alle fire leter de etter barne-morderen «The Origami Killer». Han kidnapper barn, og holder dem så til fange i en uke før han tar livet av dem. Han har så langt hatt åtte ofre, og nå har han kidnappet Shaun Mars, sønnen til Ethan Mars. Morderen etterlater seg også alltid en origami-figur på åstedet.

Quantic Dream har kommet med et nytt kontroll-system til spillet, hvor man blant annet skal riste på konsollen eller bevege pilen langt nok til venstre. De har også laget en ny måte å fordype historien, av og til kommer det valg surrende over hodet til karakteren man spiller, slik at man for eksempel skal trykke på X for å få karakteren til å si unnskyld. Det blir vanskeligere og vanskeligere å lese valgene etter hvor stresset personen er eller hvis vedkommende er i en livstruende situasjon.

Referanser
----------

1. ↑   Epic Games Store[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   «All PS Now games A-Z», undertittel Browse the full list of games available to play with your PS Now membership, arkiv-URL web.archive.org, arkiveringsdato 3. juli 2021, verkets språk engelsk, besøkt 5. juli 2021[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Heavy Rain* på Steam Rediger på Wikidata

* (en) *Heavy Rain* hos MobyGames Rediger på Wikidata

* (en) *Heavy Rain* hos MobyGames Rediger på Wikidata

* (en) *Heavy Rain* på Metacritic Rediger på Wikidata

* (en) *Heavy Rain* på Metacritic Rediger på Wikidata

* (en) *Heavy Rain* på OpenCritic Rediger på Wikidata

* (en) *Heavy Rain* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Heavy Rain* på Behind The Voice Actors Rediger på Wikidata

* (en) *Heavy Rain* hos Giant Bomb Rediger på Wikidata

* (en) *Heavy Rain* hos Internet Game Database Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BNF **·** BNF (data)
 |

Portal: Videospill
**Strømsbu sag** er et fredet sagbruk innerst i Strømsbubukt på Strømsbu i Arendal.

Bruket ble bygget som «Strømsbo Dampsag og Høvleri» av Oscar og Axel Nicolai Herlofson i 1883. Det ble i 1898 solgt til Smith og Thommesen, og materialene ble sendt med skip til Frankrike, England og Belgia. Bygningene brant rundt 1900, men ble bygget opp igjen. Driften ved Strømsbu sag opphørte i 1938, men det var trelastutsalg fra bygningene frem til 1970-tallet. Ble etter dette brukt blant annet som lager for en møbelforhandler, og som bilverksted. 

Sagbruksarbeider Anders Andersen ved «Strømsbo Dampsag og Høvleri» var med på å stifte Det norske Arbeiderparti i Barbu ved Arendal 21. august 1887. På stiftelsesmøtet ble han valgt til partiets første formann.

Sagbruket er nå tomt, men eieren, Gard, har levert søknad om riving av bygningene for oppføring av nytt kontorbygg i tilsvarende stil. Gard fikk i 2007 tillatelse til å rive et nyere falleferdig mellombygg.

Bilder
------

* Mellombygget som ble revet i 2007  Foto: Anita A.MechlenborgMellombygget som ble revet i 2007  Foto: Anita A.Mechlenborg
* Etter at mellombygget ble revet i 2007  Foto: Anita A.MechlenborgEtter at mellombygget ble revet i 2007  Foto: Anita A.Mechlenborg
* Innvendig  Foto: Anita A.MechlenborgInnvendig  Foto: Anita A.Mechlenborg
* Innvendig  Foto: Anita A.MechlenborgInnvendig  Foto: Anita A.Mechlenborg

Eksterne lenker
---------------

* Agderposten - Vil bevare forfallent sagbruk[*død lenke*] 6. oktober 2003
* Agderposten – Får del-rive vernet sag 23. mai 2007
* Arendal kommune - Områderegulering for Strømsbu sag
Skulptur utenfor Moderna Museet i Stockholm
**Moderna Museet** er Sveriges største museum for moderne kunst, og ligger på Skeppsholmen i Stockholm.

Det åpnet den 9. mai 1958 med direktør Otte Sköld som leder. Allerede før det åpnet, hadde museet markert seg som et oppdatert og nyskapende museum, bl.a. gjennom utstillingen av Picassos berømte maleri *Guernica*, med hele 93 skisser til maleriet, i 1956.

I Pontus Hulténs tid som direktør utover på 1960-tallet befestet museet sitt rykte som en eksperimentell og nyskapende kunstinstitusjon i internasjonal sammenheng. Hultén viste eksperimentell film, dans og arkitektur på lik linje med det nyeste innen europeisk og amerikansk samtidskunst, og bragte helt nye publikumsgrupper til museet.

Museet har en stor samling internasjonal kunst fra 1900-tallet, med sentrale arbeider av bl.a. Pablo Picasso, Andy Warhol, Robert Rauschenberg og Marcel Duchamp, i tillegg til arbeider av kjente nålevende kunstnere.

Museet flyttet inn i nye lokaler på Skeppsholmen, tegnet av den spanske arkitekten Rafael Moneo, i 1998.

Referanser
----------

1. ↑   www.modernamuseet.se, besøkt 11. november 2019[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (sv) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Moderna museet – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

Portal: Kunst

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** NKC **·** ICCU **·** CiNii **·** GeoNames
 |
En joker kan brukes som erstatnings- eller unnskyldningskort i kortspill.En **joker** er et spesialkort i de fleste kortstokkene. Jokeren kan egentlig brukes i alle kortspill, men da som et unnskyldningskort, det vil si at jokeren kan legges på hvilket som helst kort, som en unnskyldning, det kortet som jokeren ble lagt over blir fortsatt det gjeldende kortet og det blir neste spiller sin tur. Man kan aldri vinne et stikk med en joker.

Bakgrunn
--------

På midten av 1800-tallet var det fransk-tyske kortspillet «euchre» [ju:'ker] svært populært i USA. På den tiden var kortstokkene alltid utstyrt med et blankt reservekort (praktisk i tilfelle et kort i stokken ble borte eller ødelagt) - og i varianten «Railroad Euchre» ble dette benyttet som høyeste trumf. I løpet av 1850-tallet ble det laget egne kortstokker til bruk for «Railroad Euchre» - og ekstrakortet ble da dekorert med en fornem herremann eller gentleman. Pokerspillere begynte også etter hvert å bruke denne kortstokken, men uttalen av «the euchre card» ble av disse misforstått som «the joker card» - og den fornemme herremannen ble derfor oppfattet som «a joker» ('skøyer, spilloppmaker, narr'). Kortfabrikantene tok dette til seg - og i løpet av 1890-tallet ble herremannen utstyrt med middelaldersk narrelue og narredrakt.

Den første svenske kortstokken med joker ble produsert i 1899 – og jokeren ble lenge kalt for pokerkortet, siden dette vanligvis bare ble benyttet i pokerspill.

De øvrige kortfigurene er temmelig standardiserte – men jokeren kan variere sterkt i utseende, og er vanligvis særegen for den enkelte kortfabrikant.

Opprinnelig hadde kortstokken bare én joker, men i dag blir de vanligvis utstyrt med to, tre eller fire jokere.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Jokers (playing card) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Joker – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica
 |
Lockheed T-33 i 718 skvadrons farger.
**718 skvadron** var en skvadron ved Bardufoss flystasjon i Norge. 

Skvadronen ble lagt ned i 1983, men gjenoppsto ved Bardufoss flystasjon i 2006 - da med hovedansvaret for Forsvarets dronetjeneste.

Skvadronen var da Forsvarets avdeling for fjernstyrte mål og fløy droner for luftvernavdelinger , samt stordroner med kamera og videooverføring. 

Dronetjenesten startet i 1973 på Vigdel i Rogaland, og ble overført fra Sjøforsvaret til Luftforsvaret den 1. november 2006. 718 skvadron har sin historie tilbake til 15. oktober 1952 da skvadronen ble opprettet som jettreningsving på Sola, oppsatt med de Havilland DH 100 Vampire. 

I 1953 ble Vampireflyene erstatt med 22 stk Lockheed T-33 Shooting Star. Disse var i bruk fram til 1968 til de ble skiftet ut med 13 stk Northrop F-5 Freedom Fighter.

Eksterne lenker
---------------

* 718-skvadronen

| * v
* d
* r
Avdelinger i Luftforsvaret |
| --- |
| Luftforsvaret-emblem | Flystasjoner | 
* Ørland flystasjon
* Luftforsvarsbase Bodø
* Bardufoss flystasjon
* Rygge flystasjon
* Sola flystasjon
* Banak flystasjon
* Andøya flystasjon
* Gardermoen flystasjon
* Evenes flystasjon

 | Rondell |
| Luftvinger | 
* 130 luftving
* 131 Luftving
* 132 luftving
* 133 luftving
* 134 Luftving
* 137 Luftving
* Maritim helikopterving

 |
| Skvadroner | 
* 330 skvadron
* 331 skvadron
* 332 skvadron
* 333 skvadron
* 334 skvadron
* 335 skvadron
* 337 skvadron
* 339 Special Operations Aviation Squadron
* 717 skvadron

 |

Portal: Norge
***Den hemmelige hagen*** (engelsk: *The Secret Garden*) er en roman av Frances Hodgson Burnett, som ble utgitt i 1911. Den regnes som en av barnelitteraturens klassikere.

Romanen handler om den britiske jenta Mary, som vokser opp i India. Etter at foreldrene dør av kolera, blir hun sendt til England for å bli tatt hånd om av sin ukjente og mystiske onkel. På Mistletwaith herregård utforsker hun huset og hagen sammen med fetteren Colin og Dickon, en ung gutt som er flink med alt naturen har å by på. Han hjelper Mary og Colin når de begynner å vokse fram den hemmelige hagen. Et hovedtema er naturens sunne innvirkning på fysisk og mental helse, og naturbarnets overlegenhet framfor det innestengte barnet.

Norske oversettelser
--------------------

Romanen ble første gang utgitt på norsk i 1918, under tittelen *Den hemmelighetsfulde have*. Den har siden blitt utgitt under tittelen *Den hemmelige hagen*, sist i Torstein Bugge Høverstads oversettelse i 2007.

Filmatiseringer
---------------

*The Secret Garden* har blitt filmatisert / dramatisert flere ganger, blant annet i 1993 med Agnieszka Holland som regissør. Det har også blitt laget flere TV-produksjoner med boken som forelegg.

Eksterne lenker
---------------

* *The secret garden*, fra Project Gutenberg (engelsk)
* *The secret garden*, fra Internet Archive (engelsk)
* *The secret garden*, fra Internet Archive, lydbok (engelsk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** BNF **·** BNF (data)
 |
**Hôtel du Châtelet** er et hôtel particulier i Paris. Dets adresse er rue de Grenelle 127 i det 7. arrondissement. Bygningen er nå tilhold for Arbeidsministeriet og er arbeidsministerens offisielle residens.

Historie
--------

Det ble kommisjonert fra Mathurin Cherpitel i 1770 av hertugen av Châtelet og stod ferdig i 1776. Etter at hertugen ble giljotinert i 1793 ble huset innskrevet som sivilt gods, og det var fra 1796 til 1807 hovedsete for École nationale des ponts et chaussées. 

Fra 1807 til 1830 var det tilknyttet det keiserlige - så det kongelige - hushold. Fra 1830 til 1849 var det Det osmanske rikes ambassade, og så den østerrikske ambassade. I 1849 tilbød Napoleon IIIs regjering bygningen til erkebiskopen av Paris (hans palass var brent ned i 1831), etter at staten hadde renovert det. Fra 1849 til 1905 var bygningens hoveddel erkebiskopens residens. 

Etter skillet mellom stat og kirke i 1905 tok staten til seg bygningen igjen, og gjorde den i 1907 til sete for det som den gang het Ministeriet for arbeid og sosial velferd. Etter restaurering i 1908 flyttet ministeriet inn. I 1968 ble Grenelle-avtalene undertegnet her.

Referanser
----------

1. ↑   Base Mérimée[Hentet fra Wikidata]
**Ragnar Toralf Kalheim** (1926–1974) var en norsk fagforeningsleder, politiker og sosialist.

Kalheim deltok i motstandsarbeid under andre verdenskrig, og gikk som ung inn i Norges Kommunistiske Ungdomsforbund. Han ble ekskludert av NKU som Furubotn-tilhenger i 1949. Samme år begynte han som tømmermann ved Akers mekaniske verksted i Oslo. Han fikk snart tillitsverv i fagorganisasjonen, i Norsk Jern- og Metallarbeiderforbund (LO). Fra 1957 satt han i forbundsstyret, og i 1973 ble han vagt til leder for Avdeling 1 av Jern og Metall, den største fagforeninga i Norge på den tiden.

Kalheim deltok i folkeaksjoner mot atomvåpen, NATO og norsk medlemskap i EF (EU). Han var fra 1970 nestleder iFolkebevegelsen mot EEC. Han ble medlem av Arbeiderpartiet i 1959, men meldte seg ut i 1973 sammen med mange andre EF-motstanderne som hadde organisert seg i Arbeiderbevegelsens informasjonskomité. Da hadde han en god stund vært tilhenger av samling på venstresida i ett bredt sosialistisk parti. Etter nei-seieren i folkeavstemninga i 1972, ble dette delvis virkeliggjort i og med opprettingen av Sosialistisk Valgforbund i 1973. Kalheim var en viktig aktør i denne samlingsprosessen til han brått døde i 1974.

Kalheim sto for en selvstendig og gradualistisk sosialisme, en «sosialisme på norsk», som det kom til å hete noen år senere. Han ville gjøre «den uverdige problemstillinga Moskva, Brussel eller Washington hjemløs i norsk politisk tenking», og så for seg en gradvis utvikling av norsk sosialisme, blant annet gjennom utvidet arbeidermakt i bedriftene.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4   Norsk biografisk leksikon, nbl.snl.no, besøkt 9. juli 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Rossavik (2011) ss. 149-181

Kilder
------

* Rossavik, Frank (2011). *SV. Fra Kings Bay til Kongens bord*. Spartacus. ISBN 978-82-430-0495-5.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Ragnar Kalheim hos Stortinget Rediger på Wikidata

* (no) Ragnar Kalheim hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata
* (no) Ragnar Kalheim i Store norske leksikon
* (no) Ragnar Kalheim i Norsk biografisk leksikon

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Prabook **·** Stortinget **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |

Portal: Andre verdenskrig
**Donaghadee** (irsk: *Domhnach Daoi*), lokalt ofte omtalt som *Dee*, en liten by i grevskapet Down i Nord-Irland. Den ligger på Ardshalvøya på Nord-Irlands østkyst, omkring 29 km øst fra Belfast og 10 km sørøst fra Bangor. Den er i den verdlige sognet Donaghadee og den historiske baroniet Ards Lower. Den hadde en befolkning på 6 869 mennesker ved folketellingen i 2011.

Flyfoto, 2014
Byen er mest kjent for sitt fyrtårn og sin havn. Fiskerhavnen har vært der minst siden det 17. århundre. Byggingen av den nåværende havnen startet i 1821, først under ingeniøren John Rennie den eldre, og deretter under hans sønn, John Rennie den yngre. Havnen ble laget slik at den var dyp nok for dampskipene som krysset Irskesjøen til Portpatrick i Skottland. Kjernen i havneanlegget er bygget av kalkstein fra Moelfre-steinbruddene på Anglesey i Wales, mens de ytre veggene er i lokal stein. Det går ferger til Copelandøyene.

Ifølge *Guinness rekordbok* er puben *Grace Neills* i sentrum av Donaghadee Irlands eldste pub som er i drift. Den ble åpnet i 1611 under navnet *King's Arms*, et navn det holdt i over 400 år.

Referanser
----------

1. 1 2   «Census 2011 Population Statistics for Donaghadee Settlement», *Northern Ireland Statistics and Research Agency* (NISRA)
2. ↑   Donaghadee, *Place Names NI*. Arkivert fra originalen den 7. august 2020.
3. ↑  «About Us», *Grace Neills*

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Donaghadee – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
**Sambódromo da Marquês de Sapucaí** er en sambadrom (en sambaarena) i sentrum av Rio de Janeiro. Her konkurrerer sambaskolene hvert år under karnevalet. Sambadromen er tegna av Oscar Niemeyer og ble bygd i 1984. Den består av en 700 meter lang gate med tribuner langs begge sidene. Den har en tilskuerkapasitet på rundt 90 000. I enden av arenaen ligger plassen Praça da Apotese, hvor danserne samles etter paraden. Denne plassen brukes også av og til til konserter.

Sambadromen skal brukes under Sommer-OL 2016 som arena for bueskyting og maraton. Før OL vil tilskuerkapasiteten økes med ytterligere 18 000.

Referanser
----------

1. ↑   www.ipatrimonio.org, besøkt 13. april 2022[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   archINFORM, archINFORM project ID 14069, besøkt 31. juli 2018[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   GeoNames, besøkt 6. april 2015[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Sambódromo da Marquês de Sapucaí – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

Panoramabilde av sambadromen

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Malaysiatiger** (*Panthera tigris jacksoni*) er en truet underart av tiger som holder til på Malayahalvøya i Malaysia.

Beskrivelse
-----------

Malaysiatigeren ble oppdaget av en gruppe forskere som gjennom 20 år studerte tigere i Asia. Gruppen, som var ledet av *Stephen J. O'Brien*, publiserte sine oppsiktsvekkende resultater i desember 2004. Den tok for seg 134 tigere, fra Russland, India, Kina og andre land i området, og utførte en omfattende DNA-analyse av disse dyrenes genmateriale. Det ble da oppdaget at de sydlige tigrene på Malayahalvøya i Malaysia var så forskjellige fra indokinatigeren, som man hittil trodde disse tigrene tilhørte, at de måtte omklassifiseres som en egen underart.

Malaysiatigeren er altså svært lik indokinatigeren i sitt utseende, så like at de hittil har vært betraktet som en og samme underart, men det finnes altså distinkte forskjeller mellom dem. Forskjeller som er så store at forskerne har omklassifisert den som en egen underart.

Bestanden
---------

Malaysiatigeren skal ha en liten populasjon rett syd for Phuket i Thailand, men hovedbestanden finnes sør for Songkhla (Thailand) og sydover inn i de sentrale fjellstrøkene på Malayahalvøya i Malaysia.

Referanser
----------

1. ↑  Kawanishi, K. & Lynam, T. 2008. Panthera tigris ssp. jacksoni. In: IUCN 2011. IUCN Red List of Threatened Species. Version 2011.2. Besøkt 2012-04-02

Eksterne lenker
---------------

* (en) Panthera tigris jacksoni – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) *Malaysiatiger* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Panthera tigris jacksoni* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Panthera tigris jacksoni* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
Kart som viser Tiwanaku-kulturens utbredelse
**Tiwanaku** (spansk: **Tiahuanaco**) er et viktig arkeologisk sted sør for Titicacasjøen i Bolivia. Tiwanaku var en viktig by som sannsynligvis var senteret for et stort rike. Forskere tror at det var forfedrene til det nåværende aymarafolket i Sør-Amerika som bodde i byen. Stedet står på UNESCOs verdensarviste.

Arkeologer trodde tidligere at Tiwanaku hovedsakelig var et tilbedelsessted. Utgravninger i de senere tiår har vist at det er snakk om en storslått by med mange innbyggere og kanaler for å gjøre jordbruket enklere. Byen dekket kanskje 6 km². Tiwanaku ligger et stykke sør for sjøen, men i tidligere tider rakk sjøen etter alt å dømme helt ned til byen. Deler av byen kan tyde på at det en gang var en havn der. Byens ruiner viser storslått arkitektur som på visse områder overgår senere arkitektur i Inkariket. Store firkantede stenblokker som er nøye tilpasset bygningene er et viktig kjennetegn. Et av de viktigste landemerkene er den såkalte solporten, som i moderne tid er blitt satt opp igjen selv om den var rast sammen da arkeologer begynte å utforske området. Også store statuer kan ses på stedet.

Man tror at byen ble grunnlagt som en landsby omkring 200 f.Kr. at den vokste til en høyt utviklet by omkring 600 e.Kr. og at den ble forlatt omkring år 1000.

Referanser
----------

1. ↑   whc.unesco.org[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* UNESCO: Tiwanaku: Spiritual and Political Centre of the Tiwanaku Culture Besøkt 18. september 2014

Eksterne lenker
---------------

* (en) Tiwanaku – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Tiwanaku – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** World History Encyclopedia **·** Encyclopædia Universalis **·** VIAF **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** NKC **·** GeoNames
 |
**Tronka** er en frittliggende, monumental trebygning i klassisk stil på Kalvskinnet i Trondheim. Bygningen ble oppført i perioden 1836–1842 som *Trondhjems Hospitals Pleiestiftelse for Sindssvage* etter Gustav Adolph Lammers og Ole Peter Riis Høeghs tegninger.

Navnet *Tronka* kommer trolig fra det franske ordet *tronc*, som betyr kiste – eller dårekiste. Bygningen fungerte som institusjon for sinnslidende fram til Trondheim kommune overtok bygningene i 1919.

Bygningen ble fredet av Riksantikvaren i 1927. Statsbygg overtok eiendommen i 1995 og etter et omfattende istandsettingsprosjekt ble bygningen i 2005 tatt i bruk som kontorlokaler for Statsbygg region Midt-Norge.

* Bakgården med utedoer på 1930-tallet. Foto: RiksantikvarenBakgården med utedoer på 1930-tallet. Foto: Riksantikvaren
* Foto: 2006 Foto: 2006
* Statsbygg renoverte bygningen og tok den i bruk som kontorer i 2005. Foto: 2019Statsbygg renoverte bygningen og tok den i bruk som kontorer i 2005. Foto: 2019

Referanser
----------

1. ↑   GeoNames, besøkt 7. april 2015[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Tronka – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
* Statsbyggs faktaark om Tronka
* «Tronka». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Riksantikvaren kulturminne
 |
St Maria Magdalenas kirke
Interiør
* *For metrostasjonen med samme navn: Madeleine (Paris Metro)*

**L'église de la Madeleine**, **L'église Sainte-Marie-Madeleine** eller bare "La Madeleine" (*St Maria Magdalenas kirke*) er en kirke i Paris. Den er konstruert som et tempel på befaling fra Napoleon.

Det ble gjort tre forsøk på å bygge en kirke på dette stedet. Første gang i 1764 av Pierre Contant d'Ivry som begynte byggingen av en kirke i sen barokkstil. Da d'Ivry døde i 1777 ble han erstattet av Guillaume-Martin Couture som bestemte seg for å begynne byggingen på nytt og rev den uferdige kirkebygningen. Da den franske revolusjonen kom var kirken langt fra ferdig, bare fundamentet hadde blitt bygget. Den nye revolusjonære regjeringen vurderte mange formål bygningen kunne tjene det nye revolusjonære Frankrike best blant annet som bibliotek, ballsal og markedsplass.

I 1806 bestemte keiser Napoleon seg for å bygge *Temple de la Gloire de la Grande Armée* (tempel til ære for den "store armé") og det daværende fundamentet ble revet og arbeidet begynte på nytt.

Etter Napoleons fall vedtok det nye franske styre å benytte bygningen som kirke, selv om det var foreslått å gjøre den om til jernbanestasjon.

Det var i denne kirken at Camille Saint-Saëns var organist. Frédéric Chopins begravelse ble avholdt her.

Referanser
----------

1. 1 2   Base Mérimée[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Julia Droste-Hennings, Thorsten Droste: *Paris. Eine Stadt und ihr Mythos*. DuMont-Reiseverlag, Köln 2003 ISBN 3-7701-6090-8 (S. 309–310).
* Fritz Stahl: *Paris. Eine Stadt als Kunstwerk*. Rudolf Mosse Buchverlag, Berlin 1929.
* Heinfried Wischermann, *"Architekturführer Paris"*, Gerd Hatje Verlag Ostfildern 1997, ISBN 3-7757-0606-2, S. 81.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** GeoNames
 |
**Pages** er et tekstbehandlingsprogram som kan brukes til å skrive dokumenter og lage enkle trykksaker med Apple Macintosh. Programmet er sammen med Numbers og Keynote del av programpakken iWork utviklet av Apple. Man kan enten kjøpe hele programpakken på CD til Mac eller ett og ett program i Mac App Store for Mac og iOS App Store for iPhone, iPod Touch og iPad.

Bilder kan importeres fra iPhoto / Bilder-applikasjonen, og programvaren har et antall sidemaler som kan tilpasses ulike trykksaker.

Pages henvender seg i all hovedsak til amatører, og koleelever, studenter og hobbytypografer kan bruke programmet til trykksaker som skal skrives ut. Mer profesjonelle brukere vil foretrekke grafisk programvare som Quark eller Adobe InDesign.

Med nye programoppdateringer er det utviklet flere nye spesialfunksjoner, som bilderedigering og utforming av diagrammer.

Pages for iOS
-------------

Pages er også tilgjengelig for iOS-enhetene iPhone, iPod Touch og iPad, via App Store.

Applikasjonen ble først utgitt i 2012, og var beregnet på iPhoner, iPod touch og iPads. Etter at Apple lanserte iPad, ble Pages gjort kompatibel med tegne- og skrivestiften *Apple Pencil.*

Referanser
----------

1. ↑  .
2. ↑  «Editing text in Pages on iPad using Apple Pencil» **(engelsk)**. Apple Communities. 11. mai 2020. Besøkt 8. mai 2021.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
iWork |
| --- |
| Pages  **·**  Keynote  **·**  Numbers |
*For historikeren f. 1943, se Hans Eyvind Næss*

**Hans Henrik Stoermann Næss** (1886–1958) var en norsk seiler som deltok i de olympiske leker 1920 i Antwerpen.

Stoermann Næss ble olympisk mester i seiling under sommer-OL 1920 i Antwerpen. Han vant sammen med Halvor Birkeland, Rasmus Birkeland, Lauritz Christiansen, Halvor Møgster, Henrik Østervold, Jan Østervold, Kristian Østervold og Ole Østervold olympisk gull i klassen *12 meter type 1907* med den norske båten «Atalanta». Det var kun én båt i denne klassen.

OL-medaljer
-----------

* 1920 Belgias flagg Antwerpen - Gull **Gull** i seiling, 12-metersklassen type 1907

Referanser
----------

1. ↑  Schjelderup, W. M. (1922). *Bergens seilforening i 50 år*. Bergen. s. 193.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Hans Næss – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Hans Næss – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata
* Om Hans Stoermann-Næss på SNH genealogy pages.
* Om Hans Stoermann-Næss og bilsport i Bergen på gordini.no

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Geni
 |
*For britiske krigsskip med samme navn, se HMS «Antrim»*

**Antrim** er en liten by i grevskapet Antrim i Nord-Irland. Den er administrasjonssenter for distriktet Antrim and Newtownabbey. Her ligger Kilroot kraftverk, som er et varmekraftverk og det viktigste og kraftigste i hele Nord-Irland.

I 1649 ble byen brent ned av general Monro. Den motsto angrep fra United Irishmen under det irske opprøret i 1798. Et 27 m høyt, rundt tårn er alt som står igjen av et kloster fra det 10. århundre. Veggene er over en meter tykke, og sammenholdt med datering av tårnet tyder dette på at det ble bygget som et tilfluktssted under vikingangrep.

Misjonæren og forfatteren Alexander Irvine (1863–1941) vokste opp i Antrim. Huset han bodde i ligger i en smal sidegate til hovedgaten, og er merket med en blå plakett.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Antrim, County Antrim – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** NKC **·** GeoNames **·** BBC Things **·** MusicBrainz
 |
**Transamericapyramiden** er den høyeste og lettest gjenkjennelige skyskraperen i bybildet til San Francisco. Skyskraperen rager 260 meter over bakken og inneholder 48 etasjer med butikk- og kontorlokaler. Bygningen ble påbegynt i 1969 og sto ferdig oppreist i 1972. Den er for tiden regnet som den 76. høyeste bygningen i verden (2007).

Selv om bygget ikke lenger er hovedkvarteret til Transamerica Corporation har bygget fremdeles nær tilhørighet til selskapet og er en del av selskapets logo. Bygningen skaper ofte assosiasjoner til San Francisco og har etterhvert blitt et av de mange symbolene på byen. Bygget ble tegnet av arkitekten William Pereira, og møtte mye motbør under planleggingen og byggingen. I 1999 ble Transamerica Corporation oppkjøpt av det nederlandske forsikringsselskapet AEGON. Da de ikke-forsikringsrelaterte delene av det som tidligere var Transamerica ble solgt til GE Capital, beholdt AEGON bygningen for investeringsformål.

Bygningen er en høy, firesidet pyramide med to fløyer på hver sin side av bygget. Fløyen på østsiden av bygget inneholder en heissjakt, mens fløyen på vestsiden inneholder trapper og et røyktårn. Toppen av bygningen er et spir som inneholder fire kameraer rettet mot hver sin himmelretning, og som fungerer som en virtuell utsiktsplattform. Fire skjermer i resepsjonen viser utsikten fra disse kameraene hele døgnet. Bygningen inneholder også en utsiktsplattform i 27. etasje, men denne ble stengt etter terroristangrepene 11. september 2001, og erstattet med den virtuelle utsiktsplattformen. Toppen av bygget er dekket med aluminiumsplater. Rundt juletider, høsttakkenfesten («Thanksgiving») og uavhengighetsdagen, 4. juli, blir det tent et sterkt, hvitt lyst på toppen av bygningen.

Transamericapyramiden var den høyeste skyskraperen vest for Mississippi-elven i perioden 1972–1974 (overgikk *Bank of America Center* i San Francisco), da det ble forbigått, noe ironisk, av Aonsenteret i Los Angeles, som ble tegnet av Pereiras tidligere forretningspartner Charles Luckman.

Bygningen er regnet for å ha vært mål for terroristangrep som ble avverget i 1995.

Referanser
----------

1. ↑   archINFORM, archINFORM project ID 62499, besøkt 1. august 2018[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Transamerica Pyramid – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GeoNames **·** SkyscraperCenter **·** GNIS
 |
Monarkens personlige kanadiske flagg
**Monarkens personlige kanadiske flagg** er det personlige flagget for Canadas monark. Dette flagget ble innført i 2023; en personalisert versjon av dette flagget ble brukt av Dronning Elisabeth II i perioden 1962-2022. Flagget er basert på Canadas riksvåpen og består av fem felter. De tre første feltene er identiske med det britiske kongelige flagg og har felter for England, Skottland og Irland, mens det fjerde feltet er byttet ut med Frankrikes tre fleur-de-lis, gull på blått felt. De fire feltene står for de europeiske folkene som anses som grunnleggere av Canada: engelskmenn, skotter, irer og franskmenn. Den nederste tredjedelen av flagget har tre lønneblader, symbol for Canada, røde på hvitt felt. Flagget er i størrelsesforholdet 1:2. 

Dette flagget benyttes på bygninger, kjøretøyer og fartøyer for å indikere statsoverhodets nærvær. Dronning Elisabeths versjon ble først benyttet under hennes besøk i Canada i 1964. I hennes tid ble det også laget og godkjent personlige versjoner for noen andre medlemmer av kongehuset.

Den daglige utøvelsen av rollen som statsoverhode ivaretas av Canadas generalguvernør og for denne finnes et eget flagg.

* Fyrsten av Wales flaggFyrsten av Wales flagg
* Prinsesse Annes flaggPrinsesse Annes flagg
* Andrew, hertug av Yorks flaggAndrew, hertug av Yorks flagg
* Edward, hertug av Edinburghs flaggEdward, hertug av Edinburghs flagg
* Kongehusets flaggKongehusets flagg

* Flagg av Dronning Elisabeth II (1962–2022)Flagg av Dronning Elisabeth II (1962–2022)
* Prins Williams flagg (2011–2022)Prins Williams flagg (2011–2022)

Se også
-------

* Canadas flagg
* Storbritannias kongelige flagg

Litteratur
----------

* Department of the Secretary of State of Canada: *Symbols of nationhood*, 1991
Kart over Fort Saint-Jean 1748Kart over Fort Saint-Jean 1748
**Saint-Jean-sur-Richelieu** (IPA-fr|sɛ̃ ʒɑ̃ syʁ ʁiʃəljø), ofte forkortet **SJSR** er en by i det østlige Montérégie i provinsen Québec i Canada. Byen ligger om lag 40 kilometer (25 mi) sørøst for Montréal. Den ligger på vestbredden av de Richelieu-elven på den nordligste farbare punkt Lake Champlain. Etter folketellingen i 2011 hadde byen 92 394 innbyggere. og det beregnede folketallet var 94 636 i 2014.

Historie
--------

Historisk sett har byen vært et viktig transportknutepunkt. Den første jernbanen i Britisk Nord-Amerika forbandt den med La Prairie i 1836. Den er også vertskap for den årlige Festival international des montgolfières, en internasjonal varmluftballongfestival som tiltrekker seg tusenvis av turister som kommer for å se hundrevis av ballonger i himmelen for hver august.

Chambly-kanalen strekker seg 20 kilometer (12 mi) nordover langs vestsiden av elven, og forbinder Chambly til St. Lawrence-elven. Kanalen har en sluse i nærheten av sentrum av Saint-Jean-sur-Richelieu. Om vintrene anlegger byen en skøytebane på kanalen, i nærheten av slusen. Om somrene har demningen på østsiden av kanalen en 20 kilometers (12 mi) sykkelsti.

Frankrike bygget Fort Saint-Jean (Quebec) i det syttende århundre. Det var kjent av de tidlige engelske nybyggere som **St. Johns** og var et viktig samlingspunktt under den franske og indianske krig. Under den den amerikanske uavhengighetskrigen var det viktig for å ha kontroll byen, men under beleiringen av Fort St. Jean skiftet den hender flere ganger av britiske og amerikanske styrker

Geografi
--------

Saint-Jean-sur-Richelieu ligger på bredden av Richelieu-elven. Byen er hovedkvarter i Le Haut-Richelie-distriktet Iberville.

Referanser
----------

1. ↑  .
2. ↑  *Territorial Division Act*.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Canadian Encyclopedia **·** VIAF **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** GeoNames **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
**Ådne Kverneland** (født 27. september 1949 i Stavanger) er en norsk siviløkonom, forretningsmann og kunstsamler som siden 1987 er administrerende direktør i Brødrene Kverneland AS.

Utdannelse og karriere i næringslivet
-------------------------------------

Ådne Kverneland er utdannet siviløkonom fra Handelshøyskolen BI i 1975. Fra 1979 til 1981 var han studiesjef og assisterende rektor (direktør ifølge Dagens Næringsliv) ved Handelshøyskolen BI. Fra 1981 til 1987 arbeidet han som forsker (påbegynt doktorgrad) og foreleser ved Handelshøyskolen i Stockholm (Institutet for Internasjonelt Foretagende, IIB).
Kverneland har siden 1987 vært administrerende direktør i Brødrene Kverneland AS, som inkluderer Kverneland Bil AS, Brødrene Kverneland Eiendom AS og Kverneland Investering AS. Han eier selskapene sammen med sin sønn Gard Ådne Aure Kverneland.[]

Kverneland var styremedlem i Media Norge, senere Schibsted Norge AS, fra 2009 til 2017.[] Han har hatt flere styreverv innen media. Fra 2002 til 2009 var han styreleder i Stavanger Aftenblad. Han har også vært styremedlem i Rogaland Kunstmuseum. Han var styreleder i Stavanger Kunstforening 1998-1999. Han er utnevnt til Årets Bilforhandler av Motorbransjen, mottok i 2009  og ble høsten 2016 kåret til regionvinner i  EYs «Entrepreneur of the Year». Etter flere år som styremedlem ble han april 2017 valgt til styreleder i Næringsforeningen i Stavangerregionen.

Publikasjoner
-------------

* *Informasjonssystemet og økonomisk styring*, working paper, BI, 1977.
* Hedlund, G. & Kverneland, Å. (1983): «Are establishments and growth strategies for foreign markets changing?: The case of Swedish investment in Japan.» Stockholm School of Economics.
* «Japan's Industry Structure - Barriers to Global Competition», i *Strategies in Global Competition*, redigert av Neil Hood og Jan-Erik Vahlne. Routledge, 1988.

Referanser
----------

1. ↑  «Kunstsamler, eiendomsinvestor, akademiker og bilselger». *Ådne Kverneland*. 1. juni 2005. s. 16.
2. 1 2  «Skal få fart på Ford». *Dagens Næringsliv*. 30. mars 1992.
3. ↑  «Bilgigantens lange ferd mot konkurs». *Bergens Tidende*. 14. april 2009.
4. ↑  *Årsmelding Media Norge 2010* (PDF). Oslo: Media Norge. 2011. Arkivert fra originalen (PDF) 27. januar 2013. Besøkt 6. mai 2017.
5. ↑  «Styre-ja til Media Norge». *Stavanger Aftenblad*. 23. desember 2006. s. 8.
6. ↑  «Hva minnes du?». *Stavanger Aftenblad*. 20. november 2015. s. 36.
7. ↑  «Fest for innovasjon og nyskaping». *Dagens Perspektiv*. 31. august 2009. Besøkt 6. mai 2017.
8. ↑  «Ådne Kverneland til nasjonal vekstskaperfinale». EY. Arkivert fra originalen 9. november 2016. Besøkt 6. mai 2017.
9. ↑  «Ådne Kverneland ny styreleder i Næringsforeningen». *Sandensposten*. 2. mai 2017. s. 10.

Eksterne lenker
---------------

* Proff.no: Kvernelands roller i næringslivet

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Zimbra Collaboration Suite** (**ZCS**) er en gruppevare-løsning laget av Zimbra Inc. som holder til i San Mateo, California, USA. Gruppevaren består av både klient- og tjenerkomponenter. Det finnes to versjoner av Zimbra:

* en åpen kildekode-versjon
* en kommersiell versjon (**Zimbra Network**) med egne komponenter.

Funksjonalitet og teknologi
---------------------------

Web-klienten Zimbra Collaboration Suite er en samarbeidsprogramvare med støtte for e-post, gruppekalendre, kontakter, dokumenter og filarkiv. Grensesnittet bruker Ajax-teknologi til verktøytips, kontekstmenyer og dra-og-slipp-støtte for sideelementer. Programvaren inkluderer også avanserte søkemuligheter og datorelasjoner, dokumentediteringsstøtte og et fullstendig administrasjonsgrensesnitt. Det er skrevet ved hjelp av **Zimbra Ajax Toolkit**.

ZCS-tjeneren benytter seg av mange eksisterende åpen kildekode-prosjekter, som Postfix, MySQL, OpenLDAP og Lucene. All tjenerfunksjonalitet er tilgjengelig via et SOAP-API, og den fungerer også som posttjener med støtte for IMAP og POP3. Tjenerprogramvaren kjører på en rekke Linux-distribusjoner i tillegg til Mac OS X.

ZCS er kompatibel med proprietære klienter som Microsoft Office Outlook og Apple Mail i tillegg til Novell Evolution, som har åpen kildekode. E-post, kontakter og kalenderoppføringer kan synkroniseres mellom disse klientene og ZCS-tjeneren. Zimbra har også tilpasset toveis synkroniseringsstøtte for mange mobile enheter, som Nokias E-serie, BlackBerry og enheter som kjører Windows Mobile.

Programvarelisens
-----------------

**ZCS Server og Zimbra Ajax Toolkit** (de er tilgjengelige uavhengig av hverandre), benytter begge Mozilla Public License (MPL), og krever dermed at endringer gjort på eksisterende filer gis tilbake til utviklermiljøet. Web-klienten **ZCS Web Client** alene benytter Zimbra Public License (ZPL), som er basert på MPL. ZPL gjør et tillegg til MPL som krever at ethvert produkt basert på klientens kildekode viser en "Zimbra Inside"-logo som peker til Zimbras nettsted. Denne lisensen har vært relativt kontroversiell i åpen kildekode-miljøet, fordi den ikke utgjør en åpen kildekode-lisens slik det anerkjennes av Open Source Initiative og kan være i strid med deres Open Source Definition. Dette har ført til enkelte anklager om at Zimbra misbruker begrepet "åpen kildekode".

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Skjermdump av Zimbras e-postgrensesnitt | Skjermdump av Zimbras kontaktgrensesnitt | Skjermdump av Zimbras kalendergrensesnitt |

Historie
--------

Zimbra ble kjøpt opp av Telligent 15. juli 2013.

Se også
-------

* Ajax
* Gruppevare

Referanser
----------

1. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 1. januar 2008. Besøkt 4. januar 2008.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Zimbra – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Zimbra Wiki
**Theodor Frederik Scheel Abildgaard** (1826–1884) var en norsk politisk aktivist. Han er kjent som en av lederne i Thranebevegelsen, som var den første norske arbeiderbevegelsen.

Abildgaard kom med i Thranebevegelsen som student og ble snart en av de ledende ved siden av Marcus Thrane. Han representerte Kristiania Arbeiderforening på sentralmøtet i august 1850, hvor han fremla forslag om en ny grunnlov. Abildgård var reformist, ikke idealistisk sosialist som Thrane, og var vesentlig stortingspolitisk interessert. 

Da Thrane etter februarrevolusjonens nederlag hadde tapt troen på de revolusjonære muligheter i Norge, overlot Thrane fra januar 1851 Abildgaard redaksjonen av bevegelsens organ *Arbeider-Foreningernes Blad*. Ved Abildgaards søndagsskole i 1851 var blant annet Henrik Ibsen en tid lærer. Imidlertid blev Abildgaard etter det nye sentralmøtet («Lilletinget») i juli 1851 sammen med Thrane med flere arrestert for å ha lagt revolusjonære planer. 

Hans rivninger med Thrane førte til brudd i fengslet og Abildgaards utgivelse av en rivaliserende avis. Abildgaard ble av den ekstraordinære kommisjon for arbeidersaken i april 1854 dømt til tre års straffarbeide, en straff Høyesterett i 1854 øket til fire år. Etter fengselsoppholdet bodde han i Oslo, men holdt seg utenfor politikk. En tid var han kasserer ved fattigvesenet, men var syk i flere år.

Referanser
----------

1. ↑   Store norske leksikon, Store norske leksikon-ID Theodor\_Abildgaard[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Norsk biografisk leksikon, oppført som Theodor Fredrik Scheel Abildgaard, Norsk biografisk leksikon ID Theodor\_Abildgaard, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** VIAF **·** ISNI
 |