Ilja Repin: *Zaporogkosakker skriver brev til den tyrkiske sultan* (1880, Det russiske museum, St. Petersburg)
**Zaporizjzjakosakkene**, eller bare **zaporozjaer**[] (ukrainsk: Запорожці *Zaporozjtsi*, polsk *Kozacy zaporoscy*) var ukrainske kosakker som bodde nedenfor strykene i Dnipro, området som ble kalt De store engene i Sentral-Ukraina. I dag er deler av området underlagt vann av Kakhovkareservoaret.

Zaporizjzja sitsj vokste raskt på 1400-tallet da livegne bønder flyktet fra mer kontrollerte deler av Det polsk-litauiske samvelde og opprettet en politisk enhet med et parlamentarisk system som styre. Fra 1500- til 1700-tallet var zaporizjzjakosakkene en sterk politisk og militær styrke som utfordret styresmaktene i Polen-Litauen, Tsarrussland, Det osmanske rike og den osmanske vasallstaten Krimkhanatet. Hæren gjennomgikk en rekke konflikter og allianser med de tre maktene før de falt under den russiske sentralmakt og til slutt ble oppløst med tvang sent på 1700-tallet av Det russiske rike. Det meste av befolkningen ble flyttet til Kuban-området sør i Det russiske rike. Kosakkene spilte der en viktig rolle i å forsvare riket mot aggressive kaukasiske folk og til gjengjeld fikk de mye frihet av tsarene. 

Navnet Zaporizjzja kommer av plasseringen av festningen deres i Zaporizjzja, som betyr «landet hinsides strykene».

Historie
--------

I løpet av 1300-tallet kjempet polakker og litauere mot mongolene, og til slutt kom hele Nordvest-Ukraina under polsk og litauisk styre. Kiev ble befridd fra undertrykkelse i 1362. Flertallet av befolkningen i Storhertugdømmet Litauen besto av ruthenere (forfedre til ukrainere og hviterussere, ordforrådet til de ukrainske og belarussiske språkene sammenfaller nå med 84%), de litauiske prinsene respekterte rettighetene til lokalbefolkningen, statsspråket var russisk (som ukrainere kaller henholdsvis gammelukrainsk, og hviterussere kaller gammelhviterussisk), Litauiske vedtekter ble utarbeidet på det ruthenske språket .

Etter Lublinunionen (etniske belarussiske territorier forble en del av Litauen, og etniske ukrainske territorier ble en del av Polen). Det var under polsk styre, som startet på 1400-tallet, at ortodokse russiske bønder som nektet å assimilere seg med katolske polakker, dannet verdens første kosakkhær - Zaporozje-kosakkar. Den første bekreftede omtalen av ukrainske kosakker går tilbake til 1492, da de angrep et tyrkisk skip for å frigjøre fanger. Zaporozje-kosakkene dannet en uavhengig struktur under Dmytro Vyshnevetskys tid, på midten av 1500-tallet, da han bygde den første Sich på øya Khortytsia (i sentrum av moderne Zaporizjzja) for å beskytte ukrainske land mot stadige angrep fra tatarer. og tyrkere  .

Kosakk Festning - Sitch (gjenoppbygging)
Under eksistensen av de ukrainske kosakkene var sentrene til forskjellige tider 8 festninger (sitch): 1. Khortytska (1556-1557), 2. Tomakivska (70-80-tallet av 1500-tallet), 3. Bazavlutska (1593-1593) .). 1638) 4. Mykytynska (1639-1652), 5. Chortomlytska (1652-1709), 6. Kamianska (1709-1711 og 1730-1734), 7. Olechkivska (1711-1728), (Pidpilnenska) 1734-1775 år .

Etter, i 1647, angrep den polske adelsmannen Danylo Chaplinsky gården til Bohdan Khmelnytskyj i byen Subotiv, hvor han torturerte Bohdans unge sønn og fanget hans kone, dro Khmelnytskyi til Sitch (det var da den fjerde fra Sitch Mykytynska, på territoriet til den moderne byen Nikopol) der ukrainske kosakker valgte ham hetman. 

Monument i Nikopol på stedet der Khmelnytskyj ble valgt til hetman
I begynnelsen av februar 1648 brøt de gjennom beleiringen av den polske hæren nær Sitch og reiste det største kosakkopprøret i historien. Slik ble Hetmanatet født. Etter den anti-føydale bonderevolusjonen (1648-1654) frigjorde den østlige delen av Ukraina seg fra den polske adelens makt og etablerte seg som en kosakkstat styrt av kosakkledere og ledet av en valgt hetman. Det var på dette tidspunktet at en egen ukrainsk nasjon dukket opp .

Perioden etter døden til Bohdan Khmelnytskyj, som varte fra 1657 til 1687, var preget av borgerkrig, delingen av Ukrainas territorium langs Dnepr mellom Polen, Russland og Tyrkia og ble kalt "Ruina" .

En av de unike granittsøylene som kosakkene markerte sitt territorium med
I 1700 ble den ukrainske kosakkhæren på høyre bredd av Dnepr, som var under polakkenes styre, likvidert, som et resultat av at Hetmanshche fortsatte å eksistere bare på venstre bredd av Dnepr under protektoratet til Russland. De russiske myndighetene sendte jevnlig ukrainere (kosakker og bønder) til hardt arbeid i dypet av imperiet og prøvde å ødelegge kosakkene, noe som forårsaket forargelse blant ukrainere. I 1708, under Nordkrigen, marsjerte den svenske kongen og hans hær gjennom Ukraina, som et resultat av at Hetman Ivan Mazepa bestemte seg for å inngå en ny allianse, allerede med Sverige .

Hetman ble støttet av kosakkene. Derfor beordret den russiske keiseren Peter I ødeleggelsen av hovedstaden i Hetmanatet, Baturin og Sich. I det avgjørende slaget ved Poltava i 1709 ble den svensk-ukrainske hæren beseiret på grunn av styrkenes ulikhet. Ivan Mazepa og Charles XII trakk seg tilbake til landene til det osmanske riket langs Dnestr, til byen Bendera, og døde i eksil. Etter Mazepas død i 1711 valgte de ukrainske kosakkene ledet av Kost Hordienko Pylyp Orlyk som ny hetman, som introduserte den første ukrainske grunnloven, som noen historikere anser som den første grunnloven i Europa, ifølge hvilken makten i Ukraina ble delt inn i tre maktgrener: den utøvende (hovedrådet ledet av hetman), lovgivende (hovedrådet) og dømmende .

Etter general Hetman Skoropadskyis død i 1722, etter ordre fra Russland, ble Pavlo Polubotko valgt til hetman, som snart ble sendt til St. Petersburg, og i hans sted ble det Lille Russiske Kollegium opprettet - et utøvende organ bestående av 6 russere. Men så snart en ny trussel oppsto fra det osmanske riket i 1727, ble kollegiet likvidert, og Danylo Apostol ble valgt til hetman for å oppnå ukrainernes gunst  .

Polubotko var enig med russiske myndigheter på avgjørende punkter, ifølge hvilke relativ autonomi ble gjenopprettet i den nordøstlige delen av Ukraina (Hetmanatet). Kyrylo Razumovsky ble den siste Hetman i Ukraina  .

Territorier kontrollert av de ukrainske kosakkene på 1700-tallet
Katarina II av Russland avskaffet Hetmanatet på midten av 1700-tallet og ødela Sich i siste fjerdedel av 1700-tallet, og gjorde senere den ukrainske befolkningen til livegne. Russifiseringspolitikken ble gjennomført: det var offisielt forbudt å bruke det ukrainske språket og å undervise i det. La politique de russification a été menée : il était officiellement interdit d'utiliser la langue ukrainienne et de l'enseigner.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Zaporozhian Cossacks – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Zaporizhian Cossaks på Encyclopedia of Ukraine

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Nationalencyklopedin **·** Nationalencyklopedin **·** LCCN
 |

1. ↑   Не темні віки. Що треба знати про Велике князівство Литовське
2. ↑  1489 – перша згадка про козаків
3. ↑  М. Грушевський. Історія України-Руси. Том VII. Розділ II. Стор. 4.
4. ↑  В. М. Горобець Русь «після Русі». Між короною і булавою. Українські землі від королівства Русі до Війська Запорозького // Воєнно-політичні місії Остафія Дашковича «КСД», Серія «Історія без цензури» Х; 2016 (298 с.)
5. ↑  Хто і як знищував Запорізьку Січ
6. ↑  Велике повстання // Субтельний, Орест. *Україна: Історія*. — Київ: Либідь, 1993.
7. ↑  Руїна — сумна доба державного самогубства
8. ↑  ЛІВОБЕРЕЖНА УКРАЇНА, ЛІВОБЕРЕЖЖЯ
9. ↑   Звенигородська публічна бібліотека ім. Ю. С. Кримського
10. ↑  ЦІКАВІ ФАКТИ ПРО ПИЛИПА ОРЛИКА ТА ЙОГО КОНСТИТУЦІЮ
11. ↑   1724, помер Павло Полуботок
12. ↑   Данило Апостол біографія коротко
13. ↑   Кирило Розумовський: цікаві факти про гетьмана
14. ↑  Кирило Розумовський — український військовий та меценат
15. ↑   Ліквідація Запорозької Січі російським царатом за наказом Катерини ІІ
16. ↑  Закріпачення селян Лівобережжя та Слобожанщини