recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
***Oscar og Lucinda*** (originaltittel *Oscar and Lucinda*) er en romantisk dramafilm fra 1997, regissert av Gillian Armstrong. Filmen er basert på Peter Careys roman *Oscar og Lucinda* fra 1988, om to personer som drar til en annen verdensdel for å realisere drømmene sine. Hovedrollene spilles av Cate Blanchett og Ralph Fiennes. Geoffrey Rush er fortelleren for filmen.

Handlingsreferat
----------------

Som en liten jente i Australia, får Lucinda Leplastrier en gave av herdet glass, noe som utløser hennes livslange besettelse for glass. Foreldrene til Lucinda dør, og hun blir en velstående arving etter at hennes foresatte hadde solgt det enorme jordbruksområdet som tidligere var familiens hjem. Hun kjøper en glass-fabrikk, og begynner med pengespill etter at en regnskapsfører hadde introdusert henne for det.

I mellomtiden blir en ung Oscar oppdratt som medlem av Plymouth Brethren fra faren hans, men etter å ha mottatt et tegn fra Gud bestemmer han seg for å bli med i den anglikanske troen. Som ung student blir Oscar introdusert for gambling, og bruker gevinsten til å finansiere studiene og gi resten av pengene han vinner til de fattige. Han får stipend for å studere i New South Wales. På båten dit møter han Lucinda.

I New South Wales mister Oscar stipendet sitt, etter at han ikke klarer å slutte med gambling. Han flytter inn hos Lucinda som tillater ham å arbeide ved glass-fabrikken hennes. Inspirert av en modell av en kirke av glass hun viser ham, ber han Lucinda produsere en ekte replika for å sende til deres felles venn, Dennis Hasset, og han vedder på at han klarer å levere den innen langfredag. Lucinda ønsker å vedde hele arven sin på dette veddemålet, og veddemålet kommer til å forandre begges liv fullstendig.

Medvirkende
-----------

Ralph Fiennes.
* Ralph Fiennes som Oscar Hopkins
* Cate Blanchett som Lucinda Leplastrier
* Ciarán Hinds som Reverend Dennis Hasset
* Tom Wilkinson som Hugh Stratton
* Richard Roxburgh som Mr. Jeffries
* Clive Russell som Theophilius
* Bille Brown som Percy Smith
* Josephine Byrnes som Miriam Chadwick
* Barnaby Kay som Wardley-Fish
* Barry Otto som Jimmy D'Abbs
* Linda Bassett som Betty Stratton
* Peter Whitford som Mr Ahearn
* Geoffrey Rush som fortelleren

Referanser
----------

1. ↑  "*Oscar and Lucinda* (1997)". *IMDb*. Amazon.com. Besøkt 11. desember 2015.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Oscar og Lucinda* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) *Oscar og Lucinda* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) *Oscar og Lucinda* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata

* (en) *Oscar og Lucinda* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Oscar og Lucinda* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Oscar og Lucinda* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Oscar og Lucinda* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *Oscar og Lucinda* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *Oscar og Lucinda* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

* (en) *Oscar og Lucinda* på Metacritic Rediger på Wikidata
**Charles Moss** (født 6. mars 1882, død 25. juli 1963) var en engelsk syklist som deltok i de olympiske leker 1912 i Stockholm.

Moss vant en olympisk sølvmedalje i sykling under OL 1912 i Stockholm. Han var med på det engelske laget som kom på andreplass i lagkonkurransen over 320 kilometer landevei bak Sverige. De andre syklistene på laget var Frederick Grubb, Leonard Meredith og William Hammond. Det ble kun kjørt et ritt under OL i 1912. I lagkonkurransen ble tidene til de fire beste syklistene på hver nasjon summert og laget med den beste tiden sammenlagt vant. Storbritannia stilte med tre separate lag, England, Skottland og Irland. Syklistene fra England som kom på andreplass kom individuelt på plass nummer 2,4,18 og 22. Moss kom på attendeplass i den individuelle konkurransen over 320 kilometer.

OL-medaljer
-----------

* 1912 Sveriges flagg Stockholm - Sølv Sølv i sykling, 320 kilometer landevei lagkonkurranse (Storbritannia)

Referanser
----------

1. ↑   sports-reference.com, www.sports-reference.com, besøkt 20. januar 2016[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Charles Moss – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Charles Moss – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Charles Moss – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Charles Moss – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Charles Moss – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Charles Moss – ProCyclingStats Rediger på Wikidata

* (en) Charles Moss – Cycling Archives Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Brockway Motor Truck Company** var en amerikansk lastebilprodusent som hadde sin start som hestevognfabrikant i 1875 av William Brockway. Fabrikken var etablert i Cortland i delstaten New York. Fabrikken ble nedlagt i 1977 etter å ha vært lastebilprodusent siden 1912.

Historie
--------

Etter at vognfabrikken ble overtatt av sønnen George A. Brockway i 1889, fortsatte han virksomheten fram til 1909, da man omstilte produksjonen til motorkjøretøy. I 1912 ble firmaet overhalt[*klargjør*] som en lastebilprodusent, og den første lastebilen som ble solgt, hadde 3-sylinders totaktsmotor. I løpet av først verdenskrig ble Brockway anerkjent som et kvalitetsmerke, og skulle i mellomkrigstiden finne kunder i 65 land utenom USA, deriblant Norge.

De turbulente årene som et resultat av depresjonen tærte hardt på lastebilprodusenten som i 1929 hadde sitt rekordår med 5500 lastebiler. Dette tvang selskapet til å legge alle planer om ekspansjon på is. Siden forble selskapet en liten produsent som vant seg kunder med sin konservative innstilling som garanterte uendret teknologi. Store flåteeiere med egne verksteder foretrakk Brockway som sjeldent forandret på sine modeller. Den årlige produksjonen var på 1500 til 2000 eksemplarer. 

På 1950-tallet begynte salgstallene å falle, og i året 1954 ble bare 611 biler levert. Dette førte til en overtakelse i 1956 da Mack kjøpte opp selskapet, men endret ikke vesentlig på modellpolitikken. Oljekrisen i 1973 ble for mye for lastebilprodusenten, som ble nedlagt av Mack i 1977. 

Merkenavnet ble overtatt av en gruppe entusiaster i byen Cortland hvor fabrikken lå, og hvert år arrangerer disse *Brockway Truck Show* for å minne lastebilprodusenten.

Galleri
-------

* Brockway buss i Sverige
* Brockway 78 lastebil
* G690 Treadway 6 ton 6×6
* Brockway lastebil fra 1957

Referanser
----------

1. ↑  Rolseth, 2007 s. 31
2. ↑  Rolseth, 2009 s. 45

Litteratur
----------

* Asbjørn Rolseth; *Norsk lastebilleksikon; Lastebiler i Norge 1900-1940* Bilforlaget 2007 ISBN 9788291062105
* Asbjørn Rolseth; *Norsk lastebilleksikon; Lastebiler i Norge 1940-1990* Bilforlaget 2009 ISBN 9788291062112

Eksterne lenker
---------------

* Brockway Truck Preservation Association
**Liten møkkfleinsopp** (*Psilocybe subcoprophila*) er en sopp i gruppen fleinsopper. Soppen inneholder de psykedeliske tryptaminene psilocin og psilocybin i varierende forhold til hverandre. Forholdet mellom de to stoffene er ikke av relevans ved bruk, ettersom psilocybinet fra soppen ved oralt inntak hurtig omdannes til psilocin. Inntak av soppen foregår som regel ved at man spiser den i tørket tilstand, men soppen kan også traktes til te eller spises fersk.

Virkninger av hallusinogenet i fleinsopp
----------------------------------------

De virksomme stoffene i fleinsopp kalles psilocybin og psilocin. Disse gir ruseffekt ca. 30–45 minutter etter inntak, og rusen varer i 4–6 timer.

Ruseffekten avhenger av brukerens sinnstilstand og av hvilke omgivelser vedkommende befinner seg i. Alle sanseinntrykk forsterkes, men de kan også forvrenges. Brukeren kan få en følelse av klarhet, i og med at sanseinntrykk fremstår tydeligere. Videre kan gjenstander i omgivelsene forandre form eller farge, noe som bidrar til at omgivelsene blir mer interessante og spennende. Tidsfølelsen blir svekket, og vedkommende kan få inntrykk av at skillet mellom selv og omgivelser faller bort. Dette kan medføre en tilstand hvor man føler seg "i ett med alt".

Sanseinntrykkene kan være intense, og man kan legge merke til ting som tidligere ikke opptok oppmerksomheten. Dette kan for eksempel være egne hjerteslag, følelse av å kjenne blodstrømmen i deler av kroppen og lignende. Rusen kommer og går i bølger.

Uheldige virkninger av fleinsopp
--------------------------------

Det er ikke påvist fysiske skadevirkninger, men brukere kan få en rekke uheldige psykiske effekter av stoffet. Bruken må derfor regnes som farlig, og det at styrken på soppen varierer med voksested, gir risiko for overdosering.

Rusen under bruk av fleinsopp kan være svært skremmende, i og med at en kan erfare truende synsinntrykk samtidig som oppfattelsen av virkeligheten endres. Dette kan utløse angstreaksjoner.

Andre lidelser som for eksempel epilepsi, kan forverres under påvirkning av stoffene i fleinsopp.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Liten møkkfleinsopp* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Liten møkkfleinsopp* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (sv) *Liten møkkfleinsopp* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *Liten møkkfleinsopp* hos Index Fungorum Rediger på Wikidata

* (en) *Liten møkkfleinsopp* hos MycoBank Rediger på Wikidata

* (en) *Liten møkkfleinsopp* hos NCBI Rediger på Wikidata
* Record Details: *Psilocybe subcoprophila* (Britzelm.) Sacc. Syll. fung. (Abellini) 11: 72 (1895) - Index Fungorum
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Australias flagg Australia |
| Friidrett |
| Oseaniamesterskapet i friidrett |
| Sølv | Mackay 2022 | 400 mH |
| Bronse | Mackay 2022 | 4x400 m |

**Brodee Mate** (født 14. april 1998) er en australsk friidrettsutøver som hovedsakelig konkurrerer i sprintløp og hekkeløp. Hennes fremste internasjonale meritt er sølv på 400 meter hekk under Oseaniamesterskapet i friidrett 2022.

Idrettskarriere
---------------

Mate ble nummer tre på 2000 meter hekk og nummer seks på 400 meter hekk under det australske U18-mesterskapet i friidrett 2015. I 2016 ble hun nummer fire på 400 meter hekk og nummer åtte på 400 meter under det australske U20-mesterskapet. Hun fikk bronse på 400 meter under det australske mesterskapet i friidrett i 2021, og hun fikk sølv på 4 x 400 meter stafett. Året etter fikk hun sølv på 400 meter hekk under det australske mesterskapet. Hun deltok også i Oseaniamesterskapet i friidrett 2022, der hun fikk sølv på 400 meter hekk, bak sin landsvenninne Sarah Carli, og hun deltok også på Australias B-lag som fikk bronse på 4 x 400 meter stafett.

Referanser
----------

1. ↑  World Athletics - *Brodee Mate - Results*, besøkt 29. mars 2023.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Brodee Mate – World Athletics Rediger på Wikidata
Ny-Georgia-øyene
**Ny-Georgia-øyene** er en del av Vestprovinsen i Salomonøyene. De ligger nordvest for Guadalcanal. De største øyene er fjellrike og dekt av regnskog. De viktigste øyene i gruppe er Ny-Georgia, Vella Lavella, Kolombangara (en sovende vulkan), Gizo, Vangunu, Rendova og Tetepare. De er omgitt av korallrev. Marovolagunen er verdens største saltvannslagune. 

De største byene er Gizo, Munda og Noro. Viktigste næringsveger er skogbruk og fiske.

Ny-Georgia
----------

Ny-Georgia er den største øya i Vestprovinsen. Den er rundt 72 km lang og utgjør sørsida av Ny-Georgia-sundet. Den største byen er Munda.

Under andre verdenskrig hadde Japan en base ved Munda. 30. juni 1943 ilandsatte USA tropper på øya i et felttog for å ta basen. Det tok flere uker med jungelkrig før de lyktes 5. august, og det var først i slutten av måneden at USA hadde full kontroll over øya. På naboøyene fortsatte striden til oktober.

Kolombangara
------------

Satellittbilde av Kolombangara (kolorert)
Kolombangara er ei nærmest sirkelrund øy med en diameter på ca. 15 km. Øya er en vulkan som når 1770 meter ved Veve-fjellet. Øya er en del av den sørlige bredden av Ny-Georgia-sundet. Den er skogkledt og har få innbyggere. De fleste bor i landsbyene Ringgi og Mongga.

Fra mai til oktober 1943 hadde Japan flere militære enheter stasjonert på øya. Det var flere sjøslag i området, blant annet slaget ved Kulabukta og slaget om Kolombangara.

Gizo
----

Gizo er hovedstaden i Vestprovinsen. Den ligger på øya med samme navn, og har rundt 10 000 innbyggere. 2. april 2007 blei byen ramma av en tsunami.

Kasolo
------

Kasolo er ei lita øy med en diameter på knapt 100 meter. Den er også kjent som Kennedy-øya etter en hendelse under andre verdenskrig. Allierte styrker satte i gang en operasjon for å avskjære en japansk forsyningskonvoi («Tokyo-ekspressen»). Torpedobåt PT-109, under kommando av seinere president John F. Kennedy (USA), deltok i operasjonen. Den blei imidlertid sjøl skutt i senk av den japanske destroyeren Amagiri. To av besetninga omkom. De øvrige elleve klarte etter fire timer å komme seg til Kasolo, om lag seks kilometer unna, og blei seinere berga herfra.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GeoNames
 |
**Bowes Park** er et område i London, som er delt mellom bydelene Enfield og Haringey. Det ligger ved grensene av Wood Green, Palmers Green og Bounds Green. «Landsbyen» Bowes Park er definert som et trekantområde mellom veiene Bounds Green Road / Brownlow Road i vest, Green Lanes i øst ned til Trinity Road i sør, og motorveien A406 som går nordover.

Hovedgaten er Myddleton Road, som har en del butikker. Tidligere var det en svært livlig handlegate, men fordi de fleste i området er pendlere er det mindre lokal handel enn tidligere. Stedet er preget av en blanding av viktorianske hus og terrassehus fra mellomkrigstiden. Bowes Park stasjon betjener linjer fra Hertford til det sentrale London. Bounds Green undergrunnsstasjon ligger nær Bowes Park. 

I henhold til folketellingen for 2011 hadde valgkretsen Enfield en befolkning på 14 051 innbyggere. Det er et stort gresk innslag i områdets befolkning.

Historie
--------

Området utviklet seg på 1880-tallet og har fått navn etter et eldre herskapshus kalt Bowes 1396, markert som «Bowes Farm» og «Bowes (Manor)» på kart fra Ordnance Survey fra henholdsvis 1822 og 1877. Dette er «eiendommen til en familie kalt Bowes»; en John de Arcubus (latin for «av buene eller hvelvingene») opptrer i et lokalt dokument fra 1274. John de Arcubus var en av mange med etternavnet de Arcubi som bodde rundt kirken St. Mary-le-Bow («Sancta Maria de arcubus») i City of London.

Referanser
----------

1. ↑   «Bowes Park, Haringey/Enfield», *Hidden London*
2. ↑  «Enfield Ward population 2011» Arkivert 22. oktober 2016 hos Wayback Machine. *Neighbourhood Statistics*. Office for National Statistics.
3. ↑  Mills A.D. (2001): *Oxford Dictionary of London Place Names*, ISBN 0-19-860957-4, s. 28
4. ↑  «St. Mary le Bow 104/10», Historical gazetteer of London before the Great Fire: Cheapside; parishes of All Hallows Honey Lane, St Martin Pomary, St Mary le Bow, St Mary Colechurch and St Pancras Soper Lane (1987), s. 243

Eksterne lenker
---------------

* Bowes Park Community Association
* History of Bowes Park and Bounds Green, Hornsey historielag
**Steve Cook** (født 11. juli 1968 i Salt Lake City) er en amerikansk handikapidrettsutøver innen langrenn og sykling. Han mistet sin høyre fot under kneet i en ulykke på en gård i 1988, da han satt fast foten i en kornsnegl. Han konkurrerer i klasse LW4. 

Etter ulykken begynte han å trene fjellklatring, alpint og mountain bike. 

Han deltok i sine første Paralympiske leker i 1996, som syklist. Han var ikke fornøyd med resultatene, derfor endret han satsingen sin, og gikk mer over til langrenn. Under Paralympiske leker i 2006 sto han for 2 av USAs 7 gullmedaljer. Som syklist har han også deltatt i paralympiske sommerleker. 

Paralympiske vinterleker 2006

* Langrenn
	+ Gull på 5 km stående
	+ Gull på 10 km stående
	+ Bronse på 20 km stående

**VM 2005**

* 2 gull

Paralympiske vinterleker 2002

* Sølv på 5 km, 10 km, 20 km og stafett
* 10.-plass i skiskyting

**World Cup for handikappete 2001**

* Sølv på 5 km og 20 km
* 10.-plass i skiskyting

**VM 2000**

* 1 Gull

Paralympiske vinterleker 1998

* 5.-plass på 10 km
* 8.-plass på 5 km
* 14.-plass på 20 km

Paralympiske sommerleker 1996

* 5.-plass i velodrom
* 7.-plass i landeveisritt

Eksterne lenker
---------------

* Intervju med *Sportsguide Magazine*
* Profil på *paralympic.org*
**Bowenforholdet** er forholdet mellom merkende varme og latent varme fra et medium til et annet. Matematisk kan forholdet beskrives på følgende måte: 

{\displaystyle B={\frac {Q\_{h}}{Q\_{e}}}},
der {\displaystyle Q\_{h}} er merkende varme og {\displaystyle Q\_{e}} er latent varme. Harald Ulrik Sverdrup kalte forholdet opp etter Ira Sprague Bowen (1898–1973), en astrofysiker som først brukte forholdet i arbeidet sitt med fordampning av vann. Nå blir det mest brukt innen meteorologi og hydrologi. I denne sammenhengen er størrelsen {\displaystyle B} mindre enn en, altså blir en større tilgjengelig energimengde fra overflaten overført til atmosfæren som latent varme enn som merkende varme. Når {\displaystyle {Q\_{e}\rightarrow 0}} vil derimot {\displaystyle B} gå mot uendelig, og bowenforholdet vil da være en dårlig variabel å bruke i andre formler, særlig for tørre overflater. På grunn av dette er fordampningsbrøkdelen (FB), som viser de forskjellige turbulente energifluksene til og fra overflaten, en bedre variabel å bruke i disse tilfellene. 

Bowenforholdet er relatert til fordampningsbrøkdelen {\displaystyle FB} gjennom ligningen

{\displaystyle {FB={\frac {Q\_{e}}{Q\_{e}+Q\_{h}}}={\frac {1}{1+B}}}}.

Kilder
------

* Bowen, I.S. 1926: *The ratio of heat losses by conduction and by evaporation from any water surface.* Physics Review, 27, s. 779—787.
* Lewis, J.M. 1995: *The Story behind the Bowen Ratio.* Bulletin of the American Meteorological Society, 76, s. 2433-2443.
**Bartolomé de Selma y Salaverde** (ca. 1595 – etter 1638) var en spansk komponist og musiker (dulsian, fagott) fra tidligbarokken.

Liv og virke
------------

Så godt som ingenting er kjent om Salaverdes liv. Han kan ha vært sønn eller sønnesønn av hoffmusikeren og blåseinstrumentbyggeren Bartolomé de Selma (død rundt 1616), men dette er usikkert. Sikkert er at Salaverde var augustinermunk.

Salaverde var fagottist i erkehertug Leopold V av Vorderösterreichs kapell i Innsbruck fra 1628 til 1630. Det er ikke kjent om Salaverde var engasjert andre steder, men det mest sannsynlige er at han var engasjert ved flere ulike hofforkestre, muligens i Østerrike og Polen.

Samlebindet *Canzoni fantasie e correnti da suonar a 1, 2, 3, 4 voci con Basso Continuo* (Venezia, 1638) er dedisert prins Johann Karl av Polen og Sverige, og på tittelbladet betegnes han som *Musicus & Suonator di Fagotto Erzherzog Leopoldus*. Samlingen inneholder 57 stykker: canzoner og fantasier, og dansemusikk som balletter, galliarder og correnter. Enkelte av verkene er skrevet for dobbeltkor. Salaverde påførte angivelser for tempo, dynamikk og ornamentikk, og disse er verdifulle for dagens historisk informerte oppføringspraksis.

Verk i utvalg
-------------

* *Canzoni fantasie e correnti da suonar a 1, 2, 3, 4 voci con Basso Continuo* (Venezia, 1638)
* *Canzona a 4 sopra battaglia*

Referanser
----------

1. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 15. desember 2014[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Personal Authority Wikibase of the Czech Republic, NKC-identifikator xx0162851, besøkt 30. april 2021[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Javier Sarría Pueyo: *Bartolomé de Selma y Salaverde: La ignota vida de un compositor español en Europa*, sinfoniavirtual.com. Besøkt 2. mars 2016

Eksterne lenker
---------------

* Kortbiografi, hoasm.org
* (de) Verk av og om Bartolomé de Selma y Salaverde i katalogen til det tyske nasjonalbiblioteket
* (en) Fritt tilgjengelige noter av Bartolomé de Selma y Salaverde i International Music Score Library Project

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** NKC **·** BNE **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |
**Nara-folket** er en nilotisk etnisk gruppe som lever i den østlige delen av Eritrea i Gash-Barka-regionen. Naranavnet betyr «himmelen» og de snakker et språk som de kaller *nara-bana*, hvilket betyr «nara-snakking». De karakteriserer seg selv som *baryaer*.

De er stort sett muslimer, unntatt et mindretall som fortsatt er kristne og en del som også praktiserer tradisjonelle afrikanske trosforestillinger. De utgjør mindre enn 1 prosent av befolkningen i Eritrea, og er selv inndelt i fire understammer: higir, mogareb, koyta og santora. De er jordbruksfolk og i dag bosatt hovedsakelig langs grensen mot Sudan.

Referanser
----------

1. ↑   «Eritrea: Nara People's History»
2. ↑   Cavalli-Sforza, L. Luca; Menozzi, Paolo; & Piazza, Alberto (1994): *The History and Geography of Human Genes*, Princeton, New Jersey: Princeton University Press. Kapittel «Ethiopians, Some of Their Neighbors, and North Africans», s. 173
3. ↑   «Ethnologue report for language code:nrb»
4. ↑   Killion, Tom (1998): Historical Dictionary of Eritrea. ISBN 0-8108-3437-5.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN
 |
Nettverksprotokoller| Applikasjonslaget |
| --- |
| * BGP
* DHCP
* DNS
* FTP
* HTTP
* HTTPS
* IMAP
* LDAP
* MGCP
* NNTP
* NTP
* POP
* RTP
* RTSP
* RIP
* SIP
* SMTP
* SNMP
* SSH
* Telnet
* TLS/SSL
* XMPP
 |
| Transportlaget |
| * TCP
* UDP
* DCCP
* SCTP
* RSVP
 |
| Nettverkslaget |
| * IP
	+ IPv4
	+ IPv6
* ICMP
* ICMPv6
* ECN
* IGMP
* IPsec
 |
| Datalink-laget |
| * ARP
* NDP
* OSPF
* Tunneler
	+ L2TP
* PPP
* MAC
	+ Ethernet
	+ DSL
	+ ISDN
	+ FDDI
 |
| * v
* d
* r
 |

**FTPS** (FTP Secure) er en utvidelse av FTP som introduserer kryptering vha SSL/TLS. Krypteringen kan sikre både dataoverføringer og innloggingsprosedyrer, og muliggjør i tillegg toveis autentisering, av bruker mot tjeneste og tjeneste mot bruker.

Opprinnelig ble to varianter av sikker FTP spesifisert i RFC 2228: Implisitt, som etablerer krypterte forbindelse automatisk, og eksplisitt, der krypteringen startes med eksplisitte kommandoer. Førstnevnte forutsetter en server som lytter på en annen port (990) enn den vanlige FTP-server porten (21). Dermed blir FTP og FTPS i praksis separate tjenester. Den eksplisitte varianten utvider i stedet kommandorepertoaret i FTP og bevarer på den måten full bakover-kompatibilitet. Den implisitte varianten ble over tid funnet lite hensiktsmessig og ble droppet i RFC 4217 (2007).

Med eksplisitt FTPS (som noen ganger kalles FTPES) vil klienten innledningsvis spørre serveren om kryptering er tilgjengelig – med AUTH TLS kommandoen. Deretter forhandler partene om videre detaljer. Klienten kan avslutte umiddelbart dersom kryptering er obligatorisk. Likeledes kan serveren forlange kryptering og avslutte dersom tjenere ikke ber om eller håndterer krypteringen. Den opprinnelige oppkoblingen mellom klient og tjener er *ikke* kryptert.

Fordeler
--------

Det finnes flere alternative mekanismer for sikker filoverføring i TCP/IP-baserte nettverk. Fordelene med FTPS er:

* Kompatibilitet bakover: FTP er et kjent og utbredt verktøy både for brukere og mellom systemer.
* Fleksibilitet i valgt sikkerhetsnivå. Metoden er basert på TLS/SSL som støtter konfidensialitet, integritet og autentisering som enkeltelementer eller en kombinasjon.

* Mulighet for tofaktor autentisering overfor FTP-tjeneren

* Mulighet for autentisering av brukere eller klienter

* Mulighet for bruk av formalisert PKI

Referanser
----------

1. ↑  Robo-ftp. «Understanding FTPS». Besøkt 26. januar 2023.

Se også
-------

* SSH
* SSH File Transfer Protocol (SFTP)
* FTP over SSH
* SCP
* FTP
Plasseringen i EgyptNaqadaNaqadaPlasseringen i Egypt

**Naqada** er en by på vestbredden av Nilen i det egyptiske guvernementet Qina. Det var kjent i oldtidens Egypt som *Nbwt* og i den klassiske antikken som *Ombos*. Dets navn er avledet fra gammelegyptisk som *nbw*, i betydningen gull, grunnet nærheten til gullgruver i den østlige ørken.

Naqada innbefatter en del landsbyer som Tukh, Khatara, Danfiq og Zawayda. Den ligger i nærheten av det arkeologiske stedet Naqada som er en stor gravplass, *nekropolis*, fra den forhistoriske og førdynastiske perioden, en gang mellom 4400–3000 f.Kr. Grunnet disse gravene og hva arkeologien har forstått av fortidens samfunn, har Naqada har gitt sitt navn til Naqadakulturen som eksisterte, ikke bare her, men også mange andre steder i oldtidens Egypt, som el Badari, Gerzeh og Nekhen (Hierakonopolis). De store mengder med levninger som er funnet blant annet som gravgods i gravene, har gjort det mulig å datere hele kulturen over hele Egypt.

Byen var et sentrum for kulten til guddommen Set, og et stort antall graver ble bygget i tiden rundt 3500 f.Kr.

Referanser
----------

1. ↑   Rice, Michael (2003): «The Royal Power Centres» i: *Egypt's Making: The Origins of Ancient Egypt 5000-2000 BC* (2. utg.). Routledge. s. 75.

Eksterne lenker
---------------

* «Naqada (Naqadah, Nubt, Ombos)», 2001 University College London
* «Chronology of the Naqada Period», 2001 University College London

Portaler: Arkeologi | Historie

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** VIAF **·** GND **·** SUDOC **·** GeoNames **·** GeoNames
 |
Clwyd ved Rhuddlan
**Clwyd** er ei elv i Denbighshire nord i Wales. Den har sitt utspring i Clocaenog-skogen rundt 8 kilometer nordvest for Corwen. 

Elva renner først mot sør til Melin-y-Wig, hvor den snur og fortsetter mot nordøst til Ruthin. Her forlater elva den relativt trange dalen og renner ut på slettene i Vale of Clwyd (walisisk: *Dyffryn Clwyd*), hvor den løper sammen med sideelva Clywedog like sør for Denbigh. Elva fortsetter nordover i brede meandere gjennom den fruktbare Clwyd-dalen, og løper noen kilometer nord for St. Asaph sammen med sideelva Elwy, som er omtrent like stor som hovedelva. Vannet fra de to elvene kan ofte renne side ved side nedover dalen uten å blandes. Clwyd er påvirket av tidevannet nedstrøms fra St. Asaph. Elva munner ut i Liverpoolbukta i Irskesjøen ved Rhyl.

I 1277 bygde kong Edvard I slottet Rhuddlan Castle like ved Clwyd i Rhuddlan. For at forsyningslekterne hans skulle kunne nå fram til slottet, hyret han inn 968 mann for å arbeide med det som ble kalt «den store grøfta». Han rettet ut den fem kilometer lange elvestrekningen som gikk fra slottet til havet. Dette var en enorm ingeniørmessig bragd, selv sammenlignet med dagens standarder. Ved hjelp av satellittbilder er det fremdeles mulig å se de opprinnelige svingene og buene i Clwyd.

Eksterne lenker
---------------

* (en) River Clwyd – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Vision of Britain **·** VIAF **·** GeoNames
 |
Polonese i det fri, maleri av Korneli Szlegel
**Polonese** (av *polonais* (fem. *polonaise*), fransk for «polsk») er en sakte dans i ¾-takt av polsk opphav.

Før Frédéric Chopin hadde polonesen en rytme nær den svenske sekstendedelspolkaen, med hvilken den har felles opprinnelse. Fra Chopin ble polonesen utviklet i en høytidelig stil, og ble en populær form for klassisk musikk i flere land.

Polonesen er den første dansen ved *studniówka*, den polske feiringen av artium, hundre dager før eksamen. Et kjent eksempel på en polonese er Chopins *Heltepolonese i Ass-dur, op. 53*, som skulle forestille hans drøm om et seierrikt, mektig Polen – den gang ikke engang et eget land. Da tyske styrker invaderte Polen i begynnelsen av den annen verdenskrig, spilte den polske radioen ustanselig denne polonesen.

Referanser
----------

1. ↑  Don Michael Randel. *The Harvard Dictionary of Music*. Harvard University Press. 2003. p. 668.

Se også
-------

* Masurka

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Österreichisches Musiklexikon **·** Encyclopædia Universalis **·** GND **·** LCCN **·** NKC **·** NKC
 |
**Ida Kjerulf** (født 1817, død 7. desember 1840) var Johan Sebastian Welhavens forlovede før hun døde i en alder av bare 23 år.

Ida Kjerulf var datter av den danskfødte riksherold Peder Kjerulf og Betzy Lasson. Hun hadde fem brødre, blant dem komponisten Halfdan Kjerulf, geologen Theodor Kjerulf og maleren Hjalmar Kjerulf. Fire av barna kom til å dø av tuberkulose som unge eller voksne. Ida Kjerulf var sykelig i oppveksten og bodde to år på et ortopedisk institutt i Tyskland.

I 1837 ble hun hemmelig forlovet med den ti år eldre dikteren Johan Sebastian Welhaven, som bodde på en hybel i Pilestredet 4, med utsikt til Kjerulf-familiens hus «Bakkehuset». Foreldrene var imidlertid imot forbindelsen med den unge Welhaven, som ikke hadde noen fast stilling. Først da Ida Kjerulf ble dødelig syk sommeren 1840, godkjente de forlovelsen. Denne høsten fikk Welhaven også en stilling ved universitetet, men Ida Kjerulf døde 7. desember 1840 etter et langt sykeleie.

Welhaven flyttet senere inn i Bakkehuset, hvor han må ha blitt betraktet som et medlem av familien. I 1845 giftet han seg med Josephine Bidoulac.

Brevvekslingen mellom Ida Kjerulf og Welhaven ble utgitt som *Welhavens kjærlighetsbrever til Ida Kjerulf* av Otto Lous Mohr i 1945.

Litteratur
----------

* Otto Lous Mohr: *Welhavens kjærlighetsbrever til Ida Kjerulf*. Oslo: Aschehoug, 1945.
**Asymmetrisk informasjon** eller informasjonsasymmetri er i økonomisk teori og kontraktteori en situasjon der informasjonsfordelingen mellom kjøper og selger er skjev. Vanligvis sitter selger med mer informasjon om varen enn kjøper. Det studeres normalt i sammenheng med prinsipal-agent-problemer.

Bruktmarkeder
-------------

Særlig ved salg av brukte produkter sitter selgeren med mye mer informasjon enn kunden om gjenstandens tilstand. Vi tenker oss at det finnes to typer av den samme gjenstanden i bruktmarkedet. God kvalitet som kan selges til en høy pris og dårlig kvalitet som må selges til en lav pris.

Ettersom kjøperen ikke kan vite om en tilfeldig gjenstand er av god eller dårlig kvalitet, vil kjøperen automatisk anta at gjenstanden er av dårlig kvalitet, fordi kjøperen ikke kan vite hvorfor selgeren ønsker å selge en brukt gjenstand av god kvalitet. Derfor er kjøperen vanligvis kun tilbøyelig til å kjøpe til lav pris i bruktmarkedet, med mindre selgeren kan overbevise om at gjenstanden er av god kvalitet.

Markedsformer
-------------

Når vi snakker om markedsformer med få aktører (oligopoler) eller monopoler er det vanskelig for konsumentene å vite noe om produsentens kostnadstruktur eller grensekostnader. Det er derfor vanskelig for konsumentene å vite om de betaler en god eller dårlig pris for varen.

Den samme asymmetriske informasjonen fører til at eventuelle konkurrenter kan vegre seg fra å gå inn i markedet, fordi de vanskelig kan vite hvor vidt de kan produsere den samme varen til en lavere kostnad enn monopolisten eller oligopolistene. Asymmetrisk informasjon skaper dermed inngangsbarrierer.

Se også
-------

* monopol, oligopol
* bruktmarked
* økonomisk teori

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Ungarns flagg Ungarn |
| Turn: |
| Olympiske leker |
| Bronse | OL 1948 i London |  Lagkonkurranse |

**Jozsef Fekete** (født 27. februar 1923 i Kecskemét, død 4. august 1987 i Budapest) var en ungarsk turner.

Han har én internasjonal medalje; han deltok på det ungarske laget som vant bronse i lagkampen under OL i 1948, bak Finland og Sveits. Han fikk ingen individuelle medaljer, men fikk 14.-plass i hopp og 19.-plass i bøylehest som beste plasseringer. Sammenlagt kom han på 30.-plass.

Han deltok også i OL 1952 i Helsingfors, men fikk der ingen medaljer. Denne gangen kom han på 10.-plass i bøylehest, og kom på 46.-plass sammenlagt.

Referanser
----------

1. 1 2   oppført som Fekete József, mek.oszk.hu, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   sports-reference.com, www.sports-reference.com, besøkt 22. november 2015[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Jozsef Fekete – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Jozsef Fekete – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata
***At Bay*** er en amerikansk stumfilm fra 1915, regissert av George Fitzmaurice.

Handling
--------

Graham starter et korstog mot områder i byen som driver med gambling. Judson Flagg, en advokat, eier en beryktet gambling-sted, og vet at ingenting kan stoppe Graham når han først setter i gang. Så han bruker hvert eneste våpen han kan finne på å bruke, for å stoppe disse planene. Gjennom Mrs. Cuyler Hastings, en velstående kvinne som skylder ham spillegjeld, forsøker Flagg å introdusere Joe Hunter, hans medhjelper, for Aline Graham - datteren til Graham.

Hunter, polert, stilig og kjekk, er tilsynelatende hengiven til Aline, og klarer til og med å gifte seg med henne i all hemmelighet. Men senere blir Graham skutt av Hunter. Men han forsøker umiddelbart å involvere Aline i denne situasjonen, og krever samtidig penger fra henne, med mindre kommer han til å avsløre ekteskapet deres for alle hun kjenner.

Skuespillere
------------

* Florence Reed som Aline Graham
* Frank Sheridan
* Lyster Chambers som Joe Hunter
* DeWitt Jennings som Judson Flagg
* Charles Waldron som Holbrook

Referanser
----------

1. ↑  ; besøksdato: 28. juni 2016.
2. ↑  At Bay

Eksterne lenker
---------------

* (en) *At Bay* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *At Bay* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) *At Bay* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *At Bay* på Silent Era Rediger på Wikidata
***En stille flirt*** var en svensk romantisk filmkomedie med norske skuespillere fra 1934. Som litterært forelegg hadde man romanen «Blomman i mitt knapphål». Filmselskap var Svensk Filmindustri (SF). Manuskriptet var skrevet av Gösta Stevens og regissør var Gustaf Molander. Lengden var 95 minutter.

På samme tid ble det også laget en svenskspråklig versjon med svenske skuespillere. Norske Tutta Rolf spilte imidlertid den kvinnelige hovedrollen i begge versjonene. I den svenske versjonen het hennes rollefigur Diddi Werner, i den norske het den Lillemor. Den svenske tittelen var *En stilla flirt*.

Tutta fremførte tittelsangen fra filmen. Den var komponert av Jules Sylvain.

Handling
--------

Diddi Werner er foreldreløs jente som har vokst opp hos tantene sine Lotten og Amalia.

Men Amalia ønsker at Diddi skal studere videre og skaffe seg en høyere utdannelse, samtidig som Lotten ønsker at Diddi skal gifte seg med en passende og velstående mann.

Skuespillere
------------

* Tutta Rolf
* Fridtjof Mjøen
* Leif Amble-Næss
* Sofie Bernhoft
* Aase Bye
* Fritjof Fearnley
* Hilda Fredriksen
* Henry Gleditsch
* Mally Haaland
* Margit Lunde
* Folkman Schaanning
* Agnete Schibsted-Hansson
* Aksel Thue
* Emmy Worm-Müller ... Marte

Kilder
------

* Filmfront

Eksterne lenker
---------------

* (en) *En stille flirt* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *En stille flirt* hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (sv) *En stille flirt* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata
**Ida Emilia Basilier Flodin Aavatsmark** (født 29. april 1870 i Uleåborg i Storfyrstedømmet Finland, død 27. juni 1957 i Oslo) var en finskfødt, norsk sangerinne. 

Hun tilhørte en finlandssvensk embedsmannsslekt som datter av bokholder Frithiof Flodin (1828–1921) og hustru Fanny Virginia Basilier (1842–1897). Hun var niese av operasangerinnen Ida Basilier-Magelssen (1846–1928), som var gift med Johan Sigfried Cammermeyer Magelssen (1835–1910), redaktør i *Aftenposten*, og kusine til teaterskuespillerinnen og sangerinnen Aja Basilier-Magelssen, som var gift med journalist og forfatter Øvre Richter Frich. Ida Flodin var sopran, og sang ved blant andre Tivoli Opera og Eldorado Theater i Kristiania (Oslo) før hun sluttet seg til svenske ensembler fra midten av 1890-årene.

Ida Flodin giftet seg med den norske yrkesoffiseren og venstrepolitikeren Ivar Aavatsmark (1864–1947) i Den tyske kirken i Helsingfors i 1898. Ivar og Ida Aavatsmark fikk seks barn sammen, hvorav fem vokste opp. Datteren Fanny Aavatsmark (gift MacTaggart) var journalist og bosatt nesten hele sitt voksne liv i Skottland.

Ekteparet Aavatsmark er gravlagt en i familiegrav på Vestre gravlund i Oslo.

Referanser
----------

1. 1 2   Norsk biografisk leksikon, nbl.snl.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   basert på følgende heuristikk avledet fra tidslinjen fra andre hendelser[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  «Folketelling 1910 for 0301 Kristiania kjøpstad. Ida Emilia Basilier Flodin Aavatsmark». Arkivverket. Besøkt 7. oktober 2014.
4. 1 2  Agøy, Nils Ivar (2005). «Ivar Aavatsmark». *Norsk biografisk leksikon* (2 utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget.
5. ↑  «Ida Basilier-Flodin (1870–1957) i Maud Hurums operaoversikt». Norsk musikkhistorisk arkiv. 2003. Besøkt 7. oktober 2014.
6. ↑  Skarland, Ola (1972). *Bygdebok for Høylandet*. Høylandet kommune. s. 496–498.
7. ↑  «Fanny MacTaggarts privatarkiv». Norges Hjemmefrontmuseum. Arkivert fra originalen 10. oktober 2014. Besøkt 7. oktober 2014.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Ida Flodin hos Nationaltheatret Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni
 |
**Oppsal skoles musikkorps** er et skolekorps med janitsjarbesetning fra Oppsal i Oslo. Korpset rekrutterer medlemmer fra Oppsal skole og har ca. 45 medlemmer høsten 2008. Den viktigste inntektskilden de siste årene er loppemarkedet som vanligvis blir holdt i april og oktober, og som har blitt en slags lokal tradisjon i nærmiljøet.

Korpset ble stiftet 10. september 1956 som Oppsal skoles guttemusikkorps på initiativ fra Oppsal skoles venner. I 1957 ble korpsets navn endret til Oppsal skoles musikkorps, men jentene fikk ikke bli med før i 1974.

Oppsal skoles musikkorps hadde sin storhetstid på 60- og 70-tallet hvor de gjorde seg bemerket både i inn- og utland. På det meste var det nærmere 150 medlemmer i korpset og våren 1964 var korpset landets tredje største skolekorps. Mange av disse musikantene fortsatte sin musikalske karriere i Oppsal Janitsjar som ble stiftet i 1963 av "pensjonerte korpsgutter" fra Oppsal skoles musikkorps.

På 90-tallet var en generelt dalende interesse for korpsbevegelsen i Norge og medlemstallet begynte å synke vesentlig. I 2003 var det ca. 10 medlemmer igjen og det ble vurdert å avvikle korpset, men noen driftige foreldre og omstendighetene ville noe annet og året etter hadde korpset 36 medlemmer. Med så mange ferske musikanter så var nok ikke alle like flinke til å spille og marsjere, men med en snittalder på rundt 9 år sjarmerte de mange da de fikk gå helt først i 17. mai-toget i Oslo i forbindelse med at Oppsal skole fylte 50 år.

Korpset feiret 50-årsjubileum i 2006 og har en fin utvikling både musikalsk og sosialt. Sommeren 2008 dro korpset på tur til Scarborough Music Festival i England og sommerturen 2012 går til New York!

Referanser
----------

1. 1 2  oppsalskolekorps.org: Korpsets historie Arkivert 9. april 2008 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* Korpsets hjemmeside
**Haakon Magnus Preus** (født 15. januar 1943) er en norsk forretningsmann og tidligere politiker (H).

Preus er fra Nordstrand i Oslo. Han tok artium fra økonomisk gymnas i 1964, og har diplomeksamen fra Santander i Spania. Han studerte rettsvitenskap ved Universitetet i Oslo, uten å fullføre avsluttende eksamen. Han arbeidet deretter som trikkefører, lærer og juridisk konsulent.

Han startet sin politiske karriere i Unge Høyre, og ble valgt inn i Oslo bystyre første gang i 1975. Han ble etterhvert et fremtredende medlem av Høyres bystyregruppe, og hadde samferdselspolitikk som spesialfelt. Preus var en spesielt varm forkjemper for Trikken i Oslo, og dette engasjementet gjorde at han ved kommunevalgene i 1975 og 1979 var den kandidaten til Oslo bystyre (etter ordføreren) som fikk flest personstemmer. Fra 1988 var han styreformann i Oslo Sporveier.

I april 1990, da Preus var blitt daglig leder i Oslo og Akershus Trafikkservice (Trafikanten), ble det kjent at han i en årrekke hadde utgitt seg for å være advokat, uten å ha hverken juridisk embedseksamen eller advokatbevilling. Dette gjorde at han måtte trekke seg fra alle politiske verv og fra stillingen i Trafikanten. Preus tok ikke gjenvalg til Oslo bystyre i 1991.

Referanser
----------

1. 1 2  «Navn i nyhetene: Haakon Magnus Preus». *NTBtekst*, 20. april 1990.
2. ↑  «Selvangivelser ut, tidtabeller inn». *Aftenposten Aften*, 3. april 1990.
3. ↑  Fristad, Hans Andreas (1990). *Oslo-trikken*. Gyldendal. s. 126. ISBN 8205190844.
4. ↑  «I Sporveisstyret». *Arbeiderbladet*, 22. januar 1988.
5. ↑  «Høyre-politiker utgav seg for å være advokat». *NTBtekst*, 20. april 1990.
6. ↑  Kolstad, Tom A. (1994). *Medias makt - "ofrenes" avmakt*. Institutt for journalistikk. s. 67-71. ISBN 8271471198.
Fra asylmarsjen. «På fanene: Ikke send oss tilbake til krigen!» Foran t.v. en av støttespillerne, Berit Rusten fra Panter Tanter Produksjoner og Teater Polyfon Foto: Bismillah Rezai 
Som en ettårsmarkering for Sultestreiken da rundt 100 afghanske asylsøkere sultestreiket utenfor Oslo domkirke. Aksjonen varte i 26 dager, uten mat og annen drikke enn vann. Bakgrunnen for sultestreiken var at Norge ville returnere avviste flyktninger til Afghanistan.

Marsjen
-------

Asylmarsjen startet fra Nidarosdomen i Trondheim 19. mai 2007 og de rundt 45 deltagerne gikk til fots sammen med støttespillere den gamle pilegrimsruten til Oslo, og ankom Løvebakken utenfor Stortinget 16. juni 2007.

> Afghanske flyktninger i Norge lever i frykt. I frykt for å sendes til krigen i Afghanistan, og i frykt for å bli arrestert og tvangsreturnert av norsk politi. Politiet oppsøker afghanere dag og natt på gata, på jobb og hjemme. Vi føler oss ikke trygge noe sted.
> 
> 
> Situasjonen i Afghanistan har bare blitt verre det siste året. Krigsforbrytere som vi opprinnelig flyktet fra er blitt gitt amnesti og mange av de styrer nå landet. I tillegg har krigen blitt forverret. Nyhetene fra Afghanistan varsler stadig nye voldelige hendelser.
> 
> 
> Vi føler oss ikke sett, og ikke hørt av den norske staten. Derfor går vi pilegrimsleden fra Oslo til Trondheim under parolen «Ikke send oss tilbake til krigen».
> 
> 
> 
> Asylmarsdeltagerne, 15. mai 2007
> 
>

Se også
-------

* Støtte fra de folkevalgte i Oslo

Eksterne lenker
---------------

* Asylmarsj.no - offisiell hjemmeside
**Haakon Haakensen** (født 1. februar 1862 i Vestre Aker, død 17. oktober 1938) var en norsk teatermusiker tilknyttet Nationaltheatret. 

Aftenposten omtalte ham slik 29. desember 1928: «Haakon Haakensen, en innen Oslo musikkverden velkjent og ansett mann, kan nyttårsdag feire 40-års jubileum som orkestermusiker, idet han 1. januar 1889 kom inn i Kristiania Teaters orkester. Ved dettes overgang til Nationaltheateret høsten 1899 fulgte han med og spiller fremdeles hver aften sin kontrabass. Ved siden herav har han i årenes løp været et skattet medlem av Musikkforeningens orkester. Han har tjenestegjort under tre dirigenter: Johan Hennum, Per Winge og Johan Halvorsen, som alle har høiaktet den dyktige og korrekte medarbeider. *Hr. Haakensen, som er født i Vestre Aker i 1862, blev i 1877 elev ved artillerimusikken, hvor han passerte gradene til musikkstykkjunker. Som sådan er han kjent i både Oslo og fra de mange tjenesteår på Oscarsborg».*

Haakensen ble vervet til 3. batteri 21. november 1877. Han var reservetrompeter fra 1. februar 1880, og musikkorporal fra 22. mars 1885. Deretter var han sersjanttrompeter ved 3. linjebatteri fra 2. mai 1889 og sersjanttrompeter ved 2. landvernsbatteri fra 3. mars 1891. 15. mai 1900 søkte han seg over til festningsartilleriet som bataljonstrompeter. Fra 15. mai 1909 jobbet han som musikkstykkjunker .

Privatliv
---------

Haakon Haakensen var sønn av artillerist Haagen Gundersen og Haagine Pedersdatter. Han giftet seg med Julie Andersen i Trefoldighetskirken 21. juni 1884. De hadde barna Helge Amandus, Borghild Eugenie, Ingri Mathilde, Signe, Ragnhild og Aagot Helene Haakonsen. Familien holdt til i Munkegata 1.

Referanser
----------

1. ↑  «Folketelling 1910 for 0301 Kristiania kjøpstad».
2. ↑  «40 år i teaterorkesteret». *Aftenposten*. 29. desember 1928.
3. ↑  Egge, Nils. *Biografialbum : 1764-1930 : underofficerer og underofficers-utdannede m. fl. ved Feltartilleriregiment nr. 2 og tidligere avdelinger av artilleriet i Oslo og omegn*.
4. ↑  «Haakon Haakonsen, Ancestry.com».
5. ↑  «PUBL, Kristiania/Oslo adressebok, 1927, s. 401».
**Oppstad** er et sogn og en gard i Sør-Odal i Innlandet. På garden ligger sognets kirke Oppstad kirke. Sognet består av områdene som ligger langs Oppstadåa mellom Glåma og Storsjøen og mellom bygdene Strøm og Ullern i sør og Sand i nord. Det deles inn i 18 garder. Garden Oppstad har gardsnummer 100 og ligger på østsiden av åen. Oppstad har ikke lenger noen egen skole, så elevene herfra hører til Slåstad skolekrets.

Gardsnavnet var på gammalnorsk *Uppstaðir* som betyr «det øvre bostedet», sett i forhold til den eldre garden Os i Strøm. I dag uttales navnet *oppsta*, med o-lyd. Selv om kirken først ble bygd på Oppstad var nok det eldste bostedet i Oppstad trolig Øyen på øyen med samme navn. Tidligere omfatta Oppstad også Størrjebygda i Sand og området omkring Austvatn i Mo. Etter delingen av Odalen i to kommuner søkte disse grendene om å få høre til Nord-Odal, og de inngikk i henholdsvis Sand og Mo sogn etter dette. Dermed besto Oppstad i senere tid bare av det som nå kalles *Oppstadbakken*. Tidligere regna man også Størrjebygda til Oppstadbakken.

Navnet Oppstadbakken stammer fra den opprinnelige tydingen av ordet bakke, som er høyereliggende landstrekning som på den ene siden begrenses av en fordjupning som strekningen faller av eller avbrytes mot ved en bratt vegg eller skråning. Ellers vekker navnet ofte stor forundring fordi Oppstadåa, som er ei mil lang, bare har et fall på under en meter gjennom bygden. I flomtidene på våren renner åen derfor motsatt veg. Dette spesielle fenomenet har vært hovedårsaken til danningen av Engene og våtmarksområdet Seimsjøen naturreservat.