recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Bygningen hvor Sibelius-akademiet holder til i Helsinki.
**Sibelius-akademiet** (svensk: Sibelius-akademin, finsk: Sibelius-Akatemia) er en musikk­høyskole i Helsingfors i Finland, grunnlagt i 1882 av Martin Wegelius som Helsingfors Musikinstitut. Skolen ble utbygd i 1924 til Helsingfors Konservatorium, på ny i 1939 til den nåværende form. 

Skolen virker foruten i tre forskjellige bygninger i Helsingfors, også i Kuopio, og har undervisning i alt fra jazz­skole opp til doktorering i klassisk komposisjon. Det studerer der omtrent 1700 elever og 150-170 blir antatt årlig.[]

Referanser
----------

1. ↑  «Martin Wegelius». Helsingfors universitet humanistiske fakultet. Besøkt 1. januar 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Sibelius Academy – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Uppslagsverket Finland **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC
 |
Rita Süssmuth ved den offisielle partigrunnleggelseen i desember 1989
Valgplakat med bilde av Wolfgang Schnurs før valget til folkekammeret
**Demokratischer Aufbruch – sozial + ökologisch** (DA; «demokratisk oppbrudd – sosial + økologisk») var en opposisjonell gruppering og senere parti i DDR. Angela Merkel var partiets pressetalskvinne.

Historie
--------

Grupperingens forløper var en initiativgruppe bestående hovedsakelig av kirkelige representanter, deriblant de kjente prestene Rainer Eppelmann og Friedrich Schorlemmer, som ble grunnlagt i juli 1989 i Øst-Berlin. I oktober ble Demokratischer Aufbruch konstituert, og den offisielle grunnleggelsen av partiet fant sted 16./17. desember samme år i Leipzig. Advokaten Wolfgang Schnur ble valgt til partiets formann. Det viste seg senere at Schnur hadde vært Stasiagent siden 1965.

I en tidlig fase stod DA for en demokratisk sosialisme og reformer av DDR-systemet. Det første partiprogrammet fra desember 1989 innebar imidlertid en markant høyredreining; partiets politikk rettet seg deretter mot DDRs forfatning. Venstreorienterte medlemmer som Schorlemmer forlot da partiet.[]

I februar 1990 inngikk DA i valgforbundet Allianz für Deutschland, sammen med Deutsche Soziale Union og CDU i DDR. Valgforbundets fremste mål var en rask tysk gjenforening. DA oppnådde 0,9 % og fire seter i Folkekammeret, men alliansen vant valget på grunn av CDUs gode valgresultat. Wolfgang Schnur ble imidlertid avslørt som mangeårig Stasi-informant, og måtte trekke seg i forkant av valget. Han ble etterfulgt som formann av Rainer Eppelmann. I regjeringen de Maizière, ledet av Lothar de Maizière, ble Eppelmann nedrustnings- og forsvarsminister. I august 1990 fusjonerte DA med CDU i DDR, som igjen fusjonerte med det vesttyske CDU etter gjenforeningen.[]

Det mest kjente tidligere medlem av Demokratischer Aufbruch er Tysklands forbundskansler, Angela Merkel, som også var partiets pressetalskvinne, utnevnt av Wolfgang Schnur.

Referanser
----------

1. ↑  «Katalog der Deutschen Nationalbibliothek». *portal.dnb.de* **(tysk)**. Besøkt 14. mai 2017. «Definition: "... oppositionelle politische Gruppierung in der DDR, die sich im Oktober 1989, also noch in der Vorwendezeit konstituierte. Die offizielle Gründung erfolgte am 16./17. Dezember in Leipzig....Nach der Wiedervereinigung verlor der DA, wie viele andere DDR-spezifische Gruppierungen sehr rasch an Bedeutung, da er sich nicht gegen die finanzstarken und allgemein bekannten Parteien der alten Bundesländer behaupten konnte." Definition: 1989-1990, zuerst Bürgerbewegung, dann Partei, aufgegangen in der CDU/CSU»
2. 1 2  Germany, SPIEGEL ONLINE, Hamburg. «Wolfgang Schnur: Der Mann, der Angela Merkel entdeckte, ist tot - SPIEGEL ONLINE - Politik». *SPIEGEL ONLINE*. Besøkt 14. mai 2017.
3. ↑  «Chronik-Biographie: Wolfgang Schnur». *www.chronikderwende.de*. Besøkt 14. mai 2017.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND
 |
Riksdagsrepresentanter for DHP i 1889, sammen med Ludwig Windthorst (sittende i midten) Foto: Deutsches Bundesarchiv 
**Deutsch-Hannoversche Partei** (DHP) var et konservativt-føderalistisk småparti i Preussen og Tyskland. Partiet som eksisterte fra 1869 til 1933, hadde sin største oppslutning på begynnelsen av 1920-årene, men oppnådde aldri mer enn ca. én prosent av velgermassen.

Historie
--------

Det ble grunnlagt i 1869 som protest mot den prøyssiske anneksjonen av kongeriket Hannover. Dets mål var en restaurasjon av det welfiske dynasti i Hannover, og det ble derfor også kalt **Welfenpartei** (Welferpartiet). 

Partiet hadde sitt høydepunkt på landsplan ved valgene i 1920 og i mai 1924, da det ved begge anledningen oppnådde 1,1 % av stemmene og fem medlemmer av Riksdagen.

Etter 1918 gikk partiet inn for at Hannover skulle bli selvstendig fra Preussen og få status som en egen tysk forbundsstat. I 1933 oppløste partiet seg selv, for å komme et forbud i forkjøpet.

Partiet ble grunnlagt igjen som *Niedersächsische Landespartei* i 1945, og omdøpt Deutsche Partei i 1947.

I 1953 grunnla en dissidentfraksjon i Deutsche Partei et nytt parti under det gamle navnet, Deutsch-Hannoversche Partei. Det ble ingen større suksess, og dette partiet gikk inn igjen i Deutsche Partei i 1962.

Referanser
----------

1. ↑  Bildung, Bundeszentrale für politische. «Politische Partizipation - Wahlergebnisse nach ideologischen Lagern». *www.bpb.de*. Besøkt 19. juli 2016.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** VIAF **·** GND **·** LCCN
 |
Malvik kirke
**Malvik prestegjeld** var et prestegjeld tilhørende Stjørdal prosti. Det omfattet sogn i Malvik kommune i Sør-Trøndelag fylke, og hovedkirken var Malvik kirke.

Malviks kirkesogn er nå en del av Malvik kirkelige fellesråd, og underlagt Stjørdal prosti i Nidaros bispedømme i Den norske kirke.

Historikk
---------

*Manvíkr sókn* (norrønt) har sin opprinnelse fra kristningen av landet. Malvik antas å være lagt under Strinda i førreformatorisk tid, da det var behov for å tilpasse den kirkelige inndelingen til folketallet og bosetningsmønsteret etter Svartedauden.. I Reformatsen 1589 hadde *Strindens Præstegjeld* fire kirker og en prester. Sogneprestens befaling var at *Wdi Lade hoffuidkircke skall skie tieniste tho hellige dage effter huer andre, wdi anneksene Maluig huer tridie och wdi och Bradtzberg huer fierde helligdag, [..]. Wdi Mostad skal skie tieniste fire gange om aarett.*

Ved kgl.res. av 18. desember 1886 ble det tillatt å bygge Hommelvik kirke og anlegge tilhørende gravplass. Det skulle være åtte gudstjenester årlig. Ved kgl.res. av 10. oktober 1896 skulle Malvik sogn og Hommelvik kapelldistrikt skilles ut fra Strindens prestegjeld som nye *Malvik prestegjeld*, gjeldende fra 1. januar 1897.

Fra 2004 ble prestegjeldene som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk de også ut av lovverket.

Menigheter
----------

Prestegjeldet hadde ved sin avvikling følgende menigheter:

* Malvik
* Hommelvik

Referanser
----------

1. ↑  Rygh, O. (Oluf) (1901). *Norske Gaardnavne*. xx: Fabritius. s. 356.
2. ↑  Dietrichson, L. (Lorentz) (1888). *Sammenlignende Fortegnelse over Norges Kirkebygninger i Middelalderen og Nutiden*. Malling. s. 108.
3. ↑  Hole, Ivar (1950). *Hosanger kyrkje og Hosanger prestegjeld gjennom 200 år*. s. 18-19.
4. ↑  Hamre, Anne-Marit (1983). *Trondhjems reformats 1589 ; Oslo domkapittels jordebok 1595*. Norsk historisk kjeldeskrift-institutt. s. 42-7. ISBN 8270612960.
5. ↑  Prestegjeld og sogn i Sør-Trøndelag, arkivverket.no
6. ↑  Fornyings-, administrasjons-og kirkedepartementet (20. desember 2011). «Endringer i gravferdsloven og kirkeloven». *Regjeringen.no* **(norsk)**. Besøkt 5. mars 2023.
7. ↑  «Kirkelig enheter og endringer i prosti og menigheter». *docplayer.me*. Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste AS. 2009. Besøkt 5. mars 2023.
Hemne kirke
**Hemne prestegjeld** var et prestegjeld tilhørende Orkdal prosti. Det omfattet sogn i Hemne kommune i Sør-Trøndelag fylke, og hovedkirken var Hemne kirke.

Hemnes kirkesogn er nå en del av Heim kirkelige fellesråd, og underlagt Orkdal prosti i Nidaros bispedømme i Den norske kirke.

Historikk
---------

*Soðinar* eller *Hefni sókn* (norrønt) har sin opprinnelse fra kristningen av landet. Hemne antas å være lagt under Hitra i førreformatorisk tid, da det var behov for å tilpasse den kirkelige inndelingen til folketallet og bosetningsmønsteret etter Svartedauden. I Reformatsen 1589 utgjorde St. Margretekirken i Hemne og St. Andreas-kirken i Vinje et residerende kapellan under Hitterens Præstegjeld.

Det vidløftige prestegjeldet ble ved kgl.res. av 3. desember 1765 delt, da fastlandsdelen, Hemne og Vinje ble skilt ut som eget sognekall og videre ved kgl.res. av 2. november 1876 da Frøien ble eget sognekall.

Hevne prestegjeld dannet grunnlaget for Hevne formannskapsdistrikt, som ble opprettet i 1837.

Ved kgl.res. av 30. september 1882 ble Heim utskilt som eget kirkesogn med kirke på Heimsjøen. Ved kgl.res. av 3. august 1897 ble Snillfjord kapell opført, og ved kgl.res. av 21. desember 1923 ble Snillfjord eget kirkesogn. Ifølge brev fra KUD til stiftsdireksjonen 6. august 1963 ble Austre Heim i Heim sogn fra 1. januar 1964 overført til Snillfjord sogn slik at Heim sogn kom til å bestå av Vestre Heim der sognekirken ligger. Ytre Agdenes ble samtidig overført fra Agdenes sogn i Ørland prestegjeld til Snillfjord sogn. Snillfjord sogn tilsvarte dermed Snillfjord kommune.

Fra 2004 ble prestegjeldene som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk de også ut av lovverket.

Menigheter
----------

Prestegjeldet hadde ved sin avvikling følgende menigheter:

* Hemne
* Vinje
* Heim
* Snillfjord

Referanser
----------

1. ↑  Rygh, O. (Oluf) (1901). *Norske Gaardnavne*. xx: Fabritius. s. 81,87.
2. ↑  Dietrichson, L. (Lorentz) (1888). *Sammenlignende Fortegnelse over Norges Kirkebygninger i Middelalderen og Nutiden*. Malling. s. 108.
3. ↑  Hole, Ivar (1950). *Hosanger kyrkje og Hosanger prestegjeld gjennom 200 år*. s. 18-19.
4. ↑  Hamre, Anne-Marit (1983). *Trondhjems reformats 1589 ; Oslo domkapittels jordebok 1595*. Norsk historisk kjeldeskrift-institutt. s. 71-5. ISBN 8270612960.
5. 1 2  Prestegjeld og sogn i Sør-Trøndelag, arkivverket.no
6. ↑  *Kommune- og fylkesinndelingen i et Norge i forandring*. no#: Statens forvaltningstjeneste, Seksjon Statens trykking. 1992. s. 364-70. ISBN 8258302612.
7. ↑  Fornyings-, administrasjons-og kirkedepartementet (20. desember 2011). «Endringer i gravferdsloven og kirkeloven». *Regjeringen.no* **(norsk)**. Besøkt 5. mars 2023.
8. ↑  «Kirkelig enheter og endringer i prosti og menigheter». *docplayer.me*. Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste AS. 2009. Besøkt 5. mars 2023.
*Denne artikkelen er om innsjøen. For bygda med samme navn, se Jægervatnet (bygd).*
**Jægervatnet** (kvensk: Järvenmukka) er en innsjø som ligger i Lyngen kommune i Troms. Den har et areal på 7,17 km², og ligger kun 3 meter over havet. Innsjøen har utløp til Ullsfjorden gjennom den 630 meter lange Jægervasselva. Flere elver munner ut i Jægervatnet, hvorav den største er Stortindelva, som renner inn i vatnet fra sørøst. Andre tilløpselver er Trollvasselva fra sør, Forholtelva fra øst og Botnelva fra nord.

Landskapet nord og sør for Jægervatnet er relativt flatt med store myrer. I nord ligger Stormyra med Stormyra naturreservat, som har et interessant fugleliv hvor blant annet smålom hekker. Ved Jægervassbotn i sørenden av vatnet ligger og en typisk bakke- og fastmattemyr. Vest for vatnet ligger Jægervassåsen (365 moh), Flatfjellet (337 moh) og Barheia (352 moh), som er skogkledte opp til ca. 300 meters høyde. Øst for Jægervatnet ligger Lyngsalpan, hvor de høyeste toppene i Jægervasstindan når opp i over 1600 moh. Lyngsalpan landskapsvernområde grenser til vatnet i sør og øst. Både langs øst‑ og vestsiden av Jægervatnet ligger sammenhengende og velutviklede blåbærbjørkeskog, hvor tregrensa ligger på mellom 200 og 300 meters høyde. Ned mot bredden av vannet finnes frodige forekomster av gråor og hegg i bekkedaler og lave partier.

Jægervatnet har trolig Troms' mest produktive bestand av sjørøye. Det forekommer også en del ørret og laks.

Vatnet er mye brukt til friluftsliv, så som fisking, bading og båtliv om sommeren og isfiske og skigåing om vinteren. Ved østbredden av vatnet ligger Jægervasshytta, som er hovedhytta for fjellsportgruppa i Troms Turlag og som blir mye brukt i forbindelse med fjellklatring og toppturer i Lyngsalpan. Det er fast bosetning og jordbruksvirksomhet langs nordsiden av vatnet og på begge sider av Jægervasselva, og det går skogsbilvei langs vestsida av vatnet. Øst- og sørsida av vatnet er lite berørt av tekniske inngrep.

Referanser
----------

1. 1 2 3  «NVE Atlas». *Vassdrag – Innsjødatabase.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 4. august 2015
2. 1 2 3  «NVE Atlas». *Vassdrag – Innsjødatabase – Dybdekart.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 4. august 2015
3. 1 2 3  «203/3 Jægerelva». *nve.no*. NVE. 15. juni 2021. Besøkt 14. oktober 2021.
4. ↑  «Jægervasshytta». *ut.no*. DNT og NRK. 30. april 2012. Arkivert fra originalen 5. desember 2012. Besøkt 3. juli 2012.

Eksterne lenker
---------------

* Dybdekart over Jægervatnet, NVE

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Mehrheitssozialdemokratische Partei Deutschlands** (**MSPD**), også kalt *Mehrheits-SPD* eller *Mehrheitssozialisten*, var en betegnelse på Sozialdemokratische Partei Deutschlands (SPD) mellom midten av 1917 og 1922. Det endrede navn ble benyttet for å skille dem fra Unabhängigen Sozialdemokratischen Partei (USPD). Krigsmotstanderne i SPD hadde under første verdenskrig den 8. april 1917 gjennom sin grunnleggelsesdag i Gotha brutt ut av moderpartiet (SPD) og dannet sitt eget parti, USPD.

Etter at den marxistiske Spartakusgruppen (fra november 1918 kalt Spartakusforbundet), dannet den revolusjonære fløy av USPD, sammen med andre kommunistiske grupperinger i januar 1919, mens novemberrevolusjonen pågikk, gikk Kommunistische Partei Deutschlands (KPD) ut av USPD. Sent i 1922 var USPD nesten radert ut, og det mer moderate og reformorienterte SPD kunne vende tilbake som det ledende partiet.

* Ledelsen i Rat der Volksbeauftragten og MSPD i desember 2018: Fra venstre Otto Landsberg, Philipp Scheidemann, Gustav Noske, Friedrich Ebert og Rudolf Wissell.Ledelsen i Rat der Volksbeauftragten og MSPD i desember 2018: Fra venstre Otto Landsberg, Philipp Scheidemann, Gustav Noske, Friedrich Ebert og Rudolf Wissell.

Referanser
----------

1. ↑  Museum, Stiftung Deutsches Historisches. «Gerade auf LeMO gesehen: LeMO Kapitel: Kaiserreich». *www.dhm.de* **(tysk)**. Besøkt 16. februar 2019.

Portal: Tyskland
Meldal kirke
**Meldal prestegjeld** var et prestegjeld tilhørende Orkdal prosti. Det omfattet sogn i Meldal kommune i Sør-Trøndelag fylke, og hovedkirken var Meldal kirke.

Meldals kirkesogn er nå en del av Orkland kirkelige fellesråd, og underlagt Orkdal prosti i Nidaros bispedømme i Den norske kirke.

Historikk
---------

*Meðaldalr* eller *Grjótar sókn* (norrønt) har sin opprinnelse fra kristningen av landet. Meldal prestegjeld går tilbake til førreformatorisk tid, da det var behov for å tilpasse den kirkelige inndelingen til folketallet og bosetningsmønsteret etter Svartedauden.

I Reformatsen 1589 hadde *Meeldals Præstegjeld* to kirker og en prest. Sognepresten betjente hovedkirken på Meeldal *tho hellige dage* [..] *och den 3. vdi* annekskirken på Renboe.

Da gruvedriften ved Løkken Verk tok oppsving i siste halvpart av 1600-tallet, ble det bygd et kapell på Grutseter hytteplass. Der skulle det holdes regelmessige gudstjenester, men det ble neppe noen sognedeling. Ved reskript 8. august 1806 ble Grutseter kapell nedlagt. Ved åpent brev og reskript av 27. november 1739 ble det fastsatt at Seierstadplassene i grensetraktene mellom Rennebu og Innset fremdeles skulle sogne til Innset sogn i Kvikne prestegjeld.

Meldalen prestegjeld dannet grunnlaget for Meldalen formannskapsdistrikt, som ble opprettet i 1837.

Ved kgl.res. av 8. februar 1862 ble Rennebu sogn skilt ut fra Meldal som eget Rennebu prestegjeld, og grensen skulle følge den gamle sognegrensen mellom Meldal og Rennebu.

Fra 2004 ble prestegjeldene som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk de også ut av lovverket.

Menigheter
----------

Prestegjeldet hadde ved sin avvikling følgende menigheter:

* Meldal
* Løkken

Referanser
----------

1. ↑  Rygh, O. (Oluf) (1901). *Norske Gaardnavne*. xx: Fabritius. s. 149.
2. ↑  Dietrichson, L. (Lorentz) (1888). *Sammenlignende Fortegnelse over Norges Kirkebygninger i Middelalderen og Nutiden*. Malling. s. 104.
3. ↑  Hamre, Anne-Marit (1983). *Trondhjems reformats 1589 ; Oslo domkapittels jordebok 1595*. Norsk historisk kjeldeskrift-institutt. s. 42-7. ISBN 8270612960.
4. 1 2  Prestegjeld og sogn i Sør-Trøndelag, arkivverket.no
5. ↑  *Kommune- og fylkesinndelingen i et Norge i forandring*. no#: Statens forvaltningstjeneste, Seksjon Statens trykking. 1992. s. 364-70. ISBN 8258302612.
6. ↑  Fornyings-, administrasjons-og kirkedepartementet (20. desember 2011). «Endringer i gravferdsloven og kirkeloven». *Regjeringen.no* **(norsk)**. Besøkt 5. mars 2023.
7. ↑  «Kirkelig enheter og endringer i prosti og menigheter». *docplayer.me*. Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste AS. 2009. Besøkt 5. mars 2023.
Bleken stavkirke stod i sin tid på Kirkejordet ved Bleken midtre i Rudsbygd.
**Bleken stavkirke** var en stavkirke som skal ha vært gårdskirke og stått på Kirkejordet (eller Kjørkjejordet), like over gårdstunet på Bleken midtre og nordre i Rudsbygd (nå Lillehammer kommune).

Kirken er første gang omtalt i 1333 og sognet muligens noe tidligere. Den var fra gammelt av anneks til Follebu kirke, for så å bli overført til Fåberg da Follebu prestegjeld ble oppløst etter svartedauden. Det har trolig også vært justeringer av sognegrensene.

Kirken skal ha vært i bruk så sent som i 1630. Nye klokkestrenger ble innkjøpt i 1660, men for øvrig er ingen vedlikeholdsutgifter regnskapsført for de senere årene, og i en besiktigelse i 1664 heter det seg at kirken har vært øde og nedfallen i mange år. Regnskapet går til 1663, da sognet ble nedlagt og det ble gitt avkall på rett til tiende.

I dag er det ingen synlige spor etter kirken, men det skal ha vært en fordypning på jordet etter kirkekjelleren frem til begynnelsen av 1800-tallet. Et messingfat — trolig kirkens dåpsfat — sies å være funnet på stedet og ble i mange år brukt i smia på Bleken midtre ved avkjøling av jern. En dør og en dørring oppbevares på Bleken nordre, og to messingstaker på Nordgard Fougner skal etter tradisjonen stamme fra samme kirke.

Se også
-------

* Liste over kjente palisadekirker, stolpekirker og stavkirker

Referanser
----------

1. ↑  Gnr. 144, jf. Fåberg historielag Arkivert 4. mars 2018 hos Wayback Machine..
2. ↑  Ifølge Sand (1988) er sognet første gang omtalt i et brev fra 1305, mens Skre (1988) daterer første skriftlige omtale av «Bløykina sokn» til 1361.
3. ↑  Skre, s. 65.
4. ↑  Skre, s. 65–66, jf. Sand, s. 12.

Litteratur
----------

* Skre, Dagfinn (1988). *Gård og kirke, bygd og sogn. Organiseringsmodeller og organiseringsenheter i middelalderens kirkebygging i Sør-Gudbrandsdalen*. Øvre Ervik: Alvheim & Eide. s. 65-66. ISBN 82-90359-44-6.  [Riksantikvarens rapporter 16]
* Sand, Arne (1988). *Østre Gausdal kirke*. Østre Gausdal menighetsråd og Gausdal historielag. s. 12-13. ISBN 82-90439-32-6.

Eksterne lenker
---------------

* Brendalsmo, Jan: Kildegjennomgang: Middelalderske kirkesteder i Oppland (Riksantikvaren, 2016), s. 8
* (no) «Bleken stavkirke». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
* Poten minnelund (Gjenforteller stoffet fra Sand)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Riksantikvaren kulturminne
 |
**Thea Moen Rønnevig** (født 1978) er en norsk tidligere fotballspiller. I toppfotballen spilte hun hele sin karriere i Røa, bortsett fra en periode i universitetsfotballen i USA.

Moen begynte på Ullern Idrettsforening, men byttet til Røa da hun var 16. Hun kom med på Røa i 1994, og debuterte og scoret Røas eneste mål i en kamp mot Ellingsrud. Moen markerte seg mye i tiden fremover, og spilte en viktig rolle i Røas opprykk til det nest øverste nivået. Moen var flere år enten toppscorer eller rett bak toppscoreren.

I høstsemesteret 1998 dro Moen til USA for å studere. Hun begynte på Wofford College, der hun spilte i to sesonger, og utmerket seg nok til å komme på All-Southern Conference-laget, og hun figurerer fortsatt (per oktober 2010) høyt på rekordlistende, der hun troner med flest mål per sesong. Imidlertid var det først da hun flyttet til University of South Carolina Upstate mot slutten av sin utdannelse at hennes karriere markerte seg. For USC Spartans (både universitetet og Wofford ligger i Spartanburg) spilte Moen riktignok bare halvannen sesong grunnet kneskade, men i løpet av de sesongene slo hun de fleste rekorder der, og flere av rekordene står fortsatt. Hun er per oktober 2010 toppscorer, den med flest poeng (blanding av mål og målgivende pasning), hun har nest flest avgjørende mål og tredje flest målgivende pasninger. Hun ble inkludert i skolens Hall of Fame ved første anledning, og hun ble tatt ut på diverse regionale lag. Hun markerte seg også faglig, og fikk flere nominasjoner.

Da Moen kom fast tilbake på Røa i 2002-sesongen, spilte hun først som innbytter, men ble etter få kamper fast på topp. Hun endte på andreplass på toppscorerlisten det året, to mål bak Kristine Edner med fire færre kamper. Neste sesong spilte Moen samtlige kamper, og ble delt toppscorer med beskjedne 4 mål. Dette ble imidlertid Moens siste sesong, og hun ga seg med toppfotball før Røas gullsesong.

Referanser
----------

1. ↑  Ettersom Moen også spilte i sommerferien i Røa, er alle mål og kamper samlet i den første perioden hennes i klubben
2. ↑  Wofford Athletics – brosjyre gjort tilgjengelig på nett. Det står om Thea Moen på side 24–26
3. ↑  Spartans USC Upstate women's soccer 2009 media guide brosjyre gjort tilgjengelig på nett, side 40
4. ↑  Thea Moens profil på USC Upstate Spartans Hall of Fame Arkivert 12. mai 2008 hos Wayback Machine.
**Come Shine** (etablert i Trondheim i 1998) er en norsk jazzgruppe med bakgrunn fra
Jazzlinja (NTNU), bestående av Sondre Meisfjord (bass), Håkon Mjåset Johansen (slagverk), Erlend Skomsvoll (piano) og Live Maria Roggen (vokal). Bandet debuterte på Vossajazz 1999 og har siden gjort seg nasjonalt bemerket for 
fantasifulle og nyskapende tolkinger av jazzstandarder.

De fikk Spellemannprisen 2002 i klassen jazz for *Do Do That Voodoo*. De ble nominert til Alarmprisen i 2002 for *Come Shine*, i 2003 for *Do Do That Voodoo* og o 2004 for *In Concert*, alle i klassen årets jazzalbum. De hadde pause fra 2004 til høsten 2010, hvor de ble samlet igjen i anledning NTNU sitt 100-årsjubileum. 

Come Shine har i flere perioder samarbeidet med orkestre, deriblant Kringkastingsorkestret og TrondheimSolistene, i arrangementer av pianist Erlend Skomsvoll. I august 2013 produserte Roggen og Skomsvoll en hyllestkonsert til Nora Brockstedt under Oslo Jazzfestival med navnet *NORA* i Den norske Opera & Ballett, der Come Shine fungerte som husorkester med Jan Eggum, Svante Thuresson, Emilie Stoesen Christensen, Tuva Syvertsen og Hanna Paulsberg som gjestesolister. 

Høsten 2013 gikk de i Atlantis studio i Stockholm for å spille inn ny plate, *Red and Gold*, som ble sluppet mars 2014. *Red and Gold* er Come Shines første utgivelse på vinyl, og vinylutgaven har flere spor enn CD-utgaven. I 2016 ga de ut *Norwegian Caravan* sammen med Kringkastingsorkestret og ble nominert til Spellemannprisen 2016 i klassen jazz.

Utgivelser
----------

* *Come Shine* (Curling Legs, 2001)
* *Do Do That Voodoo* (Curling Legs, 2002)
* *In Concert* (Curling Legs, 2003) - konsertalbum med Kringkastingsorkestret
* *Red and Gold* (Jazzland rec, 2014)
* *Norwegian Caravan* (Lawo Classics, 2016) - med Kringkastingsorkestret
* *Coming Home* (Jazzland Recordings, 2022)

Referanser
----------

1. ↑  «Årets spellemann». *nrk.no*. 23. februar 2003. Besøkt 28. desember 2023.
2. ↑  «Nominerte til årets Alarmpris». *ballade.no*. 12. desember 2001. Besøkt 28. desember 2023.
3. ↑  «Alarm-kandidatene er klare». *ballade.no*. 3. desember 2002. Besøkt 28. desember 2023.
4. ↑  «Alarmprisen 2004 - de nominerte». *ba.no*. 3. desember 2003. Besøkt 28. desember 2023.
5. ↑  Facebook-side
6. ↑  «Karpe Diem nominert til fire Spellemann-priser». *nrk.no*. 5. januar 2017. Besøkt 28. desember 2023.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Come Shine – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Come Shine på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Come Shine på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Come Shine på Songkick Rediger på Wikidata

Portal: Jazz

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** ISNI **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
Vårt Ukraina står sterkest i vestlige deler av landet. Kartet viser velgeroppslutning i parlamentsvalget i 2007 fordelt på region
**Vårt Ukraina** (ukrainsk: Наша Україна) er et ukrainsk politisk parti, som inntil juli 2009 var kjent under navnet *Folkeunionen Vårt Ukraina*. Partiet ble grunnlagt i mars 2005. Det anses som et sentrum-høyreparti og som et støtteparti for Viktor Jusjtsjenko, Ukrainas president fra oransjerevolusjonen i 2004 og fram til 2010. Vårt Ukraina støttet Jusjtsjenkos kandidatur i presidentvalget i 2010.

I nyvalget til nasjonalforsamlingen Verkhovna Rada i september 2007 stilte partiet til valg i alliansen *Vårt Ukraina – Folkets selvforsvarsblokk*. Alliansen vant 14,16 % av stemmene og fikk 72 av 450 mandater. Det ble dermed det tredje største partiet, bak de to dominerende partiene Regionenes parti og Julija Tymosjenkos blokk.

Vårt Ukraina har observatørstatus i partialliansen Det europeiske folkepartiet.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Our Ukraine – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN
 |
**Ivar Werner Oftedal** (født 25. februar 1894 i Larvik, død 30. mai 1976) var en norsk professor i mineralogi og geologi som skrev flere lærde bøker.

Etter examen artium fra Arendal gymnas i 1912 var han 1918–20 assistent ved mineralogisk-geologisk museum, fra 1920 tilsatt som konservator. han fikk sin cand.real. i 1925 og innledet i 1929 et forskeropphold i Cambridge (Massachusetts), fulgt av et hos sin tidligere kollega Victor Goldschmidt som fra 1929 hadde blitt kallet til Göttingen.

Han mottok en dr.philos. i 1941 fra Universitetet i Oslo for en avhandling om spormetaller i norske mineraler. I 1948 ble han førstekonservator og rapporterte i en bokutgivelse at det i Norge fantes 315 ulike mineraler. Allerede året efter ble han bestyrer, samt professor i mineralogi og geologi ved Universitetet i Oslo. Han satt der til i 1964.

Av mineralogiske verv kan nevnes at Oftedal var sekretær for Norsk geologisk forening 1932–35, redaktør for Norsk geologisk tidsskrift 1944–51, og at han i 1960 ble innvalgt i Det Norske Videnskaps-Akademi.

Han var av Oftedal-slekt, sønn av lektor Johan Werner Oftedal (1857–1926) og Anna Marie Strandenæs (1857–1934). I 1926 giftet Ivar seg med Marie Elise (Mosse) Hellesen (1902–96) fra Moss. Kona var kjent som pianist i stumfilm.

Utgivelser
----------

*Se digitale bøker av Oftedal tilgjengelig hos Nasjonalbiblioteket*
* Oftedal, Ivar (1941). *Untersuchungen über die Nebenbestandteile von Erzmineralien norwegischer Zinkblendeführender Vorkommen*. Oslo: I kommisjon hos Dybwad.  [Dr.gradsavhandling]
* Oftedal, Ivar (1948). *Oversikt over Norges mineraler*. Oslo: I kommisjon hos Acshehoug.
* Oftedal, Ivar (1957). *Krystallografi: forelesninger for studerende i mineralogi og petrografi ved universitetet i Oslo*. Oslo: Universitetsforlaget.
* Oftedal, Ivar (1961). *Steiner i farger*. Oslo: Aschehoug. ISBN 8203065856.
* Oftedal, Ivar (1986). *Steiner*. Oslo: Aschehoug. ISBN 8203150675.

Referanser
----------

1. ↑  Ivar Werner Oftedal i Store Norske Leksikon.
2. ↑  *I statsråd*, VG den 22. oktober 1949.
3. ↑  *Livets krystaller* i Morgenbladet den 4. september 2015.
4. ↑  Dødsåret er fra Gravferdsetaten i Oslo.
5. ↑  Ivar Werner Oftedal i lokalhistoriewiki.no.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Historisk befolkningsregister **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** ISNI **·** SUDOC
 |
Oversikt over byen Whakatane.
Bronsestatuen av Whairaka.
Landskapet på øya White Island, som du kan se fra Whakatane.
Stranden Ohope Beach sett fra åsen mellom Whakatane og Ohope.
**Whakatane** er en by som ligger på østkysten av nordøya på New Zealand. Byen ligger 100 km sørvest for Tauranga og 85 km øst for Rotorua i regionen som heter Bay of Plenty.
Det er 17 000 innbyggere totalt og distriktet er totalt 4 442,07 km².

### Historie

Whakatane har navnet sitt fra mataatuakanoene fra Hawaiki. Ifølge legender sies det at maoriene kom med kanoene sine i år 1200. Mennene forlot kanoen og kvinnene og kanoen begynte å drive bort ut på sjøen. Selv om kvinnene ikke hadde lov til å padle, bestemte datteren av lederen seg for å padle mot land. Datteren, som het Wairaka, hadde mot nok til å ta ledelsen over kanoen og de andre kvinnene gjorde som henne. De padlet mot land og reddet trolig livet. En bronsestatue av Wairaka står oppreist på en stein ved elveutløpet i Whakatane. Elven, Whatakane River, går gjennom byen og ut mot havet.[]

### Geografi

Whakatane har et variert terreng. Fra hav og strender, en travel by, til jungel og skog. Det er et rikt båt- og fiskeliv og et yrende liv ved kai. I byen er det et typisk westernutseende på fasadene. Det er gode muligheter for shopping og cafeliv. Det er i byen de fleste av innbyggerne bor, utenom de som driver med landbruk.[]

I jungelen er det et yrende dyreliv. Det er gode turmuligheter og mange bruker jungelen til utflukter. Whatakane, og New Zealand, har et unikt og innholdsrikt dyreliv med dyr og fugler man bare finner på denne øya.[]

Whakatane har en sterk turiststrøm, og en av de største turistseverdighetene, er øya White Island. Øya kan ses fra byen og er en aktiv vulkan bare 50 km fra Whakatane. Det går daglig båter fra kaia i Whakatane til White Island som inkluderer guide. Øya er også kjent for sitt store fuglemangfold.[]

7 km over åsen, ligger stranden Ohope Beach. Her er det muligheter for å bade og surfe.

### Økonomi

Hovednæringen i byen er landbruk, forretningsvirksomhet, engrossalg, helsetjeneste og offentlig virksomhet.

### Demografi

Det er 57,9 % menn og 59,3 % kvinner (europeere) og 41,6 % menn og 42,2 % kvinner (maorier) av innbyggerne i Whakatane. Resten er andre etniske grupper, som asiater og afrikanere.

### Språk

Utenom engelsk som språk, er maorisk det mest brukte språket. Det blir brukt av 17,4 % av innbyggerne. 78,2 % av innbyggerne i Whatakane snakker mer enn ett språk.

Referanser
----------

1. ↑  .

Litteratur
----------

* Dorai, Francis. (2004). *Insight Guide, New Zealand*. Apa Publications GmbH & Co.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Whakatāne – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Statistikk over Whatakanes demografi
* Oversikt over Whatakanes økonomi[*død lenke*]
* Lengdegrad og breddegrad for Whatakane

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
**Lyngsdalselva** (samisk: *Vuošváhjohka*) er ei elv i Lyngen kommune i Troms. Elva er 10,3 km lang (17,0 km regnet fra Bálggesváhjohkas utspring), og har et nedbørfelt på 84,78 km². Middelvannføringen ved munningen er 4,51 m³/s.

Elva starter fra brefrontene på Sydbreen og Midtbreen på østsida av Jiehkkevárri (1 833 moh) i Lyngsalpan. Fra dette fjell- og brelandskapet renner Lyngsdalselva først mot nordøst i et stritt løp ned mot Dalbotn, hvor elva brer seg ut i et forgreinet løp mot øst over ei vid slette. Her møter den sideelva Bálggesváhjohka, som kommer inn fra Veidalen i sør. Bálggesváhjohka, som er betydelig lengre enn hovedelva, har utspring fra sørsida av fjellet Bálggesvárri, nord for Veidalsvatnet i de sentrale delene av Lyngsalpan. Etter Dalbotn øker fallet i elva igjen. Den munner ut i Lyngen ved Furuflaten.

Med unntak av bebyggelsen og veien som krysser elva ved utløpet er vassdraget helt uten påvirkning av menneskelige inngrep.

Elva ble varig vernet mot kraftutbygging i 1973, gjennom Verneplan I for vassdrag.

Referanser
----------

1. ↑  «Lyngsdalselva». *Fakta om stedsnavn*. Kartverket. Besøkt 10. september 2017.
2. 1 2  «NVE Atlas». Norges vassdrags- og energidirektorat
3. ↑  «204/2 Lyngdalselva (Vuosvátjohka)». *nve.no -> Vann, vassdrag og miljø -> Verneplan for vassdrag*. Norges vassdrags- og energidirektorat. 15. juni 2021. Arkivert fra originalen 29. oktober 2021. Besøkt 14. oktober 2021.
**Den tsjekkoslovakiske sosialistrepublikk** var navnet på Tsjekkoslovakia fra 1960 til 1990. Den var en sosialistisk stat. Fra Kommunistpartiets kupp i 1948 til en ny grunnlov ble laget i 1960 het republikken *Den tsjekkoslovakiske republikk* og var styrt etter 9. mai-grunnloven, en midlertidig grunnlov. 

I februar 1948 gjennomførte kommunistpartiet et statskupp i Tsjekkoslovakia. Tsjekkoslovakia ble en *de facto* sosialistisk republikk, etter at det tsjekkoslovakiske kommunistpartiet ble det dominerende partiet og meldte staten inn i Warszawapakten i 1956. I 1960 ble Den tsjekkoslovakiske sosialistrepublikk erklært. Før det het den Den tsjekkoslovakiske republikk.

1968: Vår og høst i Praha
-------------------------

Utdypende artikler: Prahavåren og Alexander Dubček

I 1968 forsøkte en reformbevegelse under daværende statsminister Alexander Dubček og president Ludvík Svoboda å reformere landets system under den såkalte Prahavåren, men reformforsøkene fikk en ende samme høst da Warszawapaktlandene invaderte Tsjekkoslovakia.

«Fløyelsrevolusjonen» og etterspill
-----------------------------------

På slutten av 1980-tallet fulgte også Tsjekkoslovakia Ungarns reformer, og ga innbyggerne mere frihet enn de tidligere hadde hatt. I slutten av 1989 brøt Fløyelsrevolusjonen ut. Dette var et fredelig opprør som førte til en fredelig slutt, og den 20. desember 1989 gikk regjeringen av. I ni dager stod landet uten ledelse i det hele tatt før Václav Havel ble landets president, og dette markerte slutten på Tsjekkoslovakias periode som sosialiststat. I april 1990 ble den sosialistiske grunnloven opphevet. Da ble *Den tsjekkiske og slovakiske føderale republikk* erklært, som en provisorisk stat. I 1992 skilte disse to delene lag, og ble til to stater: Den tsjekkiske republikken og Republikken Slovakia.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Czechoslovak Republic (1948–1990) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN
 |
**Zimbabwe People's Revolutionary Army** (ZIPRA) var den væpnede fløyen av det politiske partiet Zimbabwe African People's Union i Rhodesia. 

ZIPRA ble dannet i 1960 av den nasjonalistiske lederen Jason Moyo, nestlederen for partiet fra Joshua Nkomo. ZIPRA drev militær trening både av vanlige soldater og gerilja-soldater ZANLA og i 1979 hadde de anslagsvis 20 000 stridende medlemmene. ZIPRA var basert i flyktningleirene rundt Lusaka og Zambia.

ZIPRA fulgte ikke hele tiden ZANLA's politikk som var inspirert av maoismen, men den fulgte i stedet sovjetisk marxist-leninistiske prinsipper og de hadde et nært forhold til lokale bonde-befolkningene. ZIPRA var i formell allianse med Umkhonto vi Sizwe (MK). ZIPRA og MK gjennomførte et militært mislykket misjon i Sør-Rhodesia på midten av 1960-tallet. 

I 1978 og 1979 skjøt ZIPRA ned to sivile passasjerfly av flyselskapet Air Rhodesia, og drepe i alt 102 passasjerer og mannskapet. Air Rhodesia Flight 825 var en planlagt flyreise fra Kariba til Salisbury som ble skutt ned 3. september 1978 av ZIPRA-geriljaen med hjelp fra en SAM-7 bakke-til-luft-missil. 18 av det 56 passasjerene overlevde styrten. 

Fem av de overlevende etter denne flystyrten gikk til en lokal landsby i nærheten for å be om vann. Men ved returen til flyvraket, hørte de afrikanske stemmer og skudd fra automatgeværer. ZIPRA-geriljaen drepte 10 av de overlevende som fortsatt var i nærheten av flyet før selve flyet ble plyndret. Tre overlevende etter krasjen klarte å unngå å bli drept ved å stikke av og gjemme seg i skogen.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN
 |
Hegra kirke
**Øvre Stjørdal prestegjeld** var et prestegjeld tilhørende Stjørdal prosti. Det omfattet sogn i Stjørdal og Meråker kommuner i Nord-Trøndelag, og hovedkirken var Hegra kirke.

Øvre Stjørdalens hovedsogn er nå en del av Stjørdal kirkelige fellesråd, og underlagt Stjørdal prosti i Nidaros bispedømme i Den norske kirke.

Historikk
---------

*Hegrin sókn* (norrønt) har sin opprinnelse fra kristningen av landet. Hegra antas å være lagt under Størdalen i førreformatorisk tid, da det var behov for å tilpasse den kirkelige inndelingen til folketallet og bosetningsmønsteret etter Svartedauden.

I Reformatsen 1589 sognet bygdene Hegra og Meråker til Størdalen prestegjeld, med kirke i Hegra. Kirken på Skjølstad ble da nedlagt. I Meråker ble det på 1600-tallet oppført et kapell på Kjørkbyen. Ved kgl.res. av 28. juli 1849 ble det vidløftige Størdalen prestegjeld delt i to nye, Nedre og *Øvre Stjørdal prestegjeld*, sistnevnte bestå av hovedsognet Hegra og annekset Meråker. Prestegjeldet skulle ha både sogneprest og residerende kapellan. Ved kgl.res. av 28. oktober 1861 ble det tillatt å bygge et kapell på Stordalen i Meråker sogn for oppsitterne i Stordalen og Teveldalen. Stordalen kapell fikk eget kirketilsyn ved kgl.res. av 11. september 1901. Ved kgl.res. av 4. juni 1873 ble det bestemt at annekskirke i Meråker skulle flyttes til Funtaunet og at det skulle opprettes en kirkegård der. Ved kgl.res. av 22. juni 1903 ble Flora kapell tillatt bygd på gården Flornes, med 12 gudstjenester årlig. Ved kgl.res. av 11. juni 1904 ble gitt tillatelse til å oppføre Okkelberg kapell på Østre Okkelberg for den nordlige del av Skjelstadmarka i Hegra sogn, med 12 gudstjenester årlig. Begge disse kapellene fikk kirketilsyn ved kgl.res. av 27. november 1909. Kopperå kapell ble bekostet av Meraker smelteverk etter arkitekt Roar Tønseths tegninger i 1936, og ved kgl.res. av 29. mai 1936 ble kapellet tillatt brukt til kirkelige handlinger. Kopperå kapell skulle ha 12 gudstjenester årlig.

Fra 2004 ble prestegjeldene som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk de også ut av lovverket.

Menigheter
----------

Prestegjeldet hadde ved sin avvikling følgende menigheter:

* Hegra
* Meråker

Referanser
----------

1. ↑  Rygh, O. (Oluf) (1903). *Norske Gaardnavne*. xx: Fabritius. s. 13.
2. ↑  Dietrichson, L. (Lorentz) (1888). *Sammenlignende Fortegnelse over Norges Kirkebygninger i Middelalderen og Nutiden*. Malling. s. 110.
3. ↑  Prestegjeld og sogn i Nord-Trøndelag, arkivverket.no
4. ↑  Fornyings-, administrasjons-og kirkedepartementet (20. desember 2011). «Endringer i gravferdsloven og kirkeloven». *Regjeringen.no* **(norsk)**. Besøkt 5. mars 2023.
5. ↑  «Kirkelig enheter og endringer i prosti og menigheter». *docplayer.me*. Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste AS. 2009. Besøkt 5. mars 2023.
*For andre steder med samme navn, se Reinøya (andre betydninger)*

**Reinøya** (nordsamisk: *Ráidna*) er ei øy som ligger i Karlsøy kommune i Troms og Finnmark fylke. Øya ligger øst for Ringvassøya. Den har et areal på 148,62 km². Det høyeste punktet på øya er Reinskartinden (883 meter over havet).

Det er fergeforbindelse fra Reinskar til kommunesenteret Hansnes på Ringvassøya. Det er vedtatt av å bygge undersjøisk tunnel under Langsundet mellom Ringvassøya og Reinøya.

Fram til 1. januar 2008 var den sørlige delen av øya en del av Tromsø kommune.

Reinøy har fire bygder, hvor størstedelen av befolkningen bor: Nordeidet, Finnkroken, Grøtnesdalen og Stakkvik. Sistnevnte regnes som øyas hovedsenter og øyas skole ligger der. Navnet Reinøy kommer av ordet *Rein* eller *Reina*; «øya med fjellkantene».

Maleren Einar Berger var herfra.

Referanser
----------

1. ↑  «100 største øyene i Norge». *kartverket.no*. Kartverket. 4. juni 2014. Arkivert fra originalen 13. februar 2016. Besøkt 15. februar 2016.
2. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 5. januar 2011. Besøkt 21. juli 2010.
3. ↑  Pressemelding fra KRD 01.12.06: Søndre del av Reinøy i Troms overføres til Karlsøy kommune

Eksterne lenker
---------------

* Håvard Dahl Brattrein: Bygdebok for Karlsøy og Helgøy
* Satellittbilde over Reinøy

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Sykehus til Alta** var en valgliste i Finnmark som stilte til stortingsvalget 2013. Lista gikk til valg på én lokalpolitisk sak, det å få til en ny sykehusstruktur i Vest-Finnmark med sentrum i et nytt, moderne, sykehus i Alta. 

Initiativet startet i en gruppe med samme navn på Facebook. I januar 2013 ble det invitert til å «like» for å lodde stemningen i gruppa for en egen stortingsvalgsliste, noe ca 1.500 "likte". Arbeidet med å etablere egen stortingsliste startet. Ti personer sa seg villig til å stå på lista, der kravet var minst fem navn. I februar ble 1 467 underskrifter samlet inn (kravet er 500) og valglista ble godkjent av Finnmark fylkesvalgstyre 6. mai 2013.

Valglista stilte med ni personer fra Alta og en fra Karasjok. Som listetopp sto Raymond Londal. Lista fikk 467 stemmer (1,2 %), 370 stemmer i Alta kommune (3,9 %).

Referanser
----------

1. ↑  Regjeringen: Stortingsvalget 2013. Finnmark Finnmárku Arkivert 3. november 2013 hos Wayback Machine.. Besøkt 4. juli 2013.
2. ↑  Liste til stortingsvalget i Finnmark 2013: Sykehus til Alta Arkivert 24. september 2015 hos Wayback Machine.. Besøkt 4. juli 2013.
3. ↑  Assad Nasir: Finnmark (Valg 2013). Besøkt 4. juli 2013.

Kilder
------

* Nordlys 18. januar 2013: Sykehus til Alta får egen stortingsliste.
* NRK 21. august 2013: Valgportrett.
* Altaposten 4. september 2013: Skolevalg ved Alta videregående skole.

Eksterne lenker
---------------

* Sykehus til Alta Facebookside.
Må ikke forveksles med motbakkeløp.
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet. Helt uten kilder. *(10. okt. 2015)*
Bakkeløp i England.
**Bakkeløp** er en motorsportgren hvor førere kjører en fastlagt, stigende løype på kortest mulig tid.

Ascona i bakkeløp
Bakkeløp er en av de eldste formene for motorsport, og det første løpet ble avholdt nær Nice, Frankrike den 31. januar 1897. Bakkeløpet som avholdes på Shelsley Walsh i England er verdens eldste løp som fortsatt arrangeres, og har blitt kjørt langs den samme løypen siden siden 1905.

Bakkeløp kjøres i tillegg til med bil også med motorsykkel, firhjuling og snøskuter.

Motorsykkel som kjører rett opp ekstremt bratt bakke
En annen type bakkeløp kjøres med motorsykler som kjører rett opp ekstremt bratte bakker. Vinneren er den som kommer høyest, eller i tilfelle flere kommer til toppen, den raskeste. Denne typen motorsport har lange tradisjoner i USA, og har også vært populær i Frankrike og Østerrike siden 1980-tallet.

Bakkeløp arrangeres i dag over hele verden, også i Norge.

Se også
-------

* Motorsport
* Bilsport
* Motorsykkelsport
* Liste over racerbaner i Norge

Eksterne lenker
---------------

* (en) Hillclimbing – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** LCCN
 |
Norske soldater fra 2. bataljon danner et kringvern.  Foto: Adrian Lombardo (2010) 
**Kringvern** betegner en militær forsvarsstilling som er organisert slik at den kan møte angrep fra alle kanter. De engelske begrepene for det samme er «all-around defense» og «perimeter defense».

Kringvernet skal dekke sin egen avdelings posisjon, og hver soldat er tildelt en forsvarsposisjon med angitt skuddsektor. I tillegg kan det stasjoneres utkikksposter. Hvis flere enheter opererer i samme område, blir det også viktig at skytingen ikke rammer egne styrker. Dette løses gjerne på overordnet plan ved at hver avdeling tildeles en egen vaktsektor.

Det er ikke uvanlig ved leirslagning at det graves skyttergroper, slik at soldatene er bedre dekket mot fiendtlig skyts. Et vanlig pausescenario ved korte stopp i felt er et infanterilag samlet på huk med lagfører i midten og gevær pekende i alle kompassretninger.

Referanser
----------

1. ↑  «Ordbøkene.no - Bokmålsordboka og Nynorskordboka». *ordbokene.no* **(norsk)**. Besøkt 3. januar 2024.
2. ↑  «all-around defense»[*død lenke*], benyttet i en avis i 1944
3. ↑  «Perimeter Defenses - Computer Definition», *Your Dictionary*

Eksterne lenker
---------------

* «Military terms» (PDF)
Rossfjordstraumen sett fra Kistefjellet.
**Rossfjordstraumen** er ei bygd i Senja kommune, Troms ca. 20 km nordøst for Finnsnes. Bygda, som er sentrum for et større område rundt Rossfjorden og Rossfjordvatnet, har sin egen kiosk, bensinstasjon, samvirkelag, barne- og ungdomsskole, barnehage, fagprøvesenter, kirke, eldrehjem, plastfabrikk, treningssenter, bygdehus mm. Rossfjordstraumen har postnummer 9302. 
Månedlig kommer det egen bygdeavis som heter Rossfjordposten.

Det bor 407 personer (2014) i og rundt selve Rossfjordstraumen, og folketallet har hatt en positiv utvikling de siste årene.

Grunnkretser
------------

Rossfjordstraumen utgjør to grunnkretser, **Straumen øst** (7,45 km²) og **Straumen vest** (7,67 km²), på hver sin side av fjorden/vatnet. Grunnkretsene tilhører Delområde Rossfjordområdet.

Innbyggere:

|  | 2000 | 2005 | 2010 | 2014 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Straumen øst | 232 | 228 | 235 | 223 |
| Straumen vest | 169 | 197 | 177 | 184 |

Eksterne lenker
---------------

* (en) Rossfjordstraumen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Rossfjordbygdas hjemmeside


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
*Se også: Mo prestegjeld (Telemark)*
Mo kirke i Rana
**Mo prestegjeld** var et prestegjeld tilhørende Indre Helgeland prosti. Det omfattet sogn i Rana kommune i Nordland fylke, og hovedkirken var Mo kirke.

Mos kirkesogn er nå en del av Rana kirkelige fellesråd, og underlagt Indre Helgeland prosti i Sør-Hålogaland bispedømme i Den norske kirke.

Historikk
---------

Ved kgl.res. av 19. april 1843 ble Mo sogn utskilt fra Ranen prestegjeld og gjort til eget sognekall. Ved kgl.res. av 14. november 1891 ble det tillatt å bygge kapell på gården Nordre Nevernes i Dunderlandsdalen, og Nevernes kapell skulle ha tretten gudstjenester årlig. Ved regj.res. av 7. juli 1922 ble prestegjeldets navn endret fra Mo til *Nord-Rana*, men navneendringen ser ikke ut til å ha blitt gjennomført, da Mo fortsatt ble brukt i Norges statskalender. Røssvoll kapell ble oppført i 1953. Ved kgl.res. av 24. april 1964 ble Mo prestegjeld delt i tre sogn og prestegjeld under navn av *Mo*, Nord-Rana og Gruben.

Fra 2004 ble prestegjeldene som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk de også ut av lovverket.

Menigheter
----------

Prestegjeldet hadde ved sin avvikling følgende menigheter:

* Mo

Referanser
----------

1. ↑  Prestegjeld og sogn i Nordland, arkivverket.no
2. ↑  Fornyings-, administrasjons-og kirkedepartementet (20. desember 2011). «Endringer i gravferdsloven og kirkeloven». *Regjeringen.no* **(norsk)**. Besøkt 5. mars 2023.
3. ↑  «Kirkelig enheter og endringer i prosti og menigheter». *docplayer.me*. Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste AS. 2009. Besøkt 5. mars 2023.