recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Stor høsthårmygg** (*Bibio clavipes*) er en art av mygg som tilhører familien hårmygg (Bibionidae). Denne arten finnes over hele Norge bortsett fra i høyfjellet, men ytterst ved kysten blir den ofte erstattet av den lignende arten liten høsthårmygg (*Bibio longipes*). Som det norske navnet antyder, flyr den om høsten.

Utseende
--------

En middelsstor (lengde 6 – 9 mm), slank, påfallende langbeint hårmygg. Vingene er melkehvite (ikke glassklare som hos liten høsthårmygg) og vingemerket (pterostigma) er blekt og utydelig, særlig hos hannene. Hannen har kropp og bein svarte, bakkroppen på sidene med lange, hvite hår. Bakføttenes første ledd er tykt og ovalt. Hunnen har vanligvis et stort innslag av gulbrunt på forkroppen og beina, med tre svarte striper langs ryggen, men dette kan variere. Larvene er gråhvite med mørkere hodekapsel.

Levevis
-------

Arten påtreffes oftest i skogkanter, lysninger i skogen og hager. Som hos andre hårmygg levere larvene i bakken, der de spiser råtnende plantedeler og trolig også sopp. De bruker ett år på utviklingen. De voksne myggene flyr fra slutten av august til midten av oktober. De kan være aktive i ganske kaldt vær, og flyr også om natten. Denne arten har store bestandssvingninger fra år til år.

Utbredelse
----------

Arten finnes over hele Europa, og videre østover i alle fall til Mongolia. I Norge er den funnet over hele landet, men går bare såvidt over tregrensa i fjellet. Lignende arter finnes i Japan og Nord-Amerika.

Et interessant artsproblem
--------------------------

Stor høsthårmygg ligner sterkt på den beslektede arten liten høsthårmygg (*Bibio longipes*), men kan skilles på at vingene er melkehvite hos stor høsthårmygg, glassklare hos liten skogshårmygg, at vingemerket er blekt og utydelig hos stor høsthårmygg, mørkt og tydelig hos liten høsthårmygg, og små forskjeller i munndeler, hannens bein og kjønnsorganer. Artene lar esg lett skille i materiale fra Skandinavia og Storbritannia, men i Mellom-Europa ser de to formene ut til å gli over i hverandre. Tilsynelatende er det slik at de to artene er klart skilte i Nord- og Vest-Europa, men ikke i Mellom-Europa. Dette er et eksempel på et såkalt ring-artspar. Et annet slikt eksempel er de to måkeartene gråmåke og sildemåke.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* orden Tovinger, Diptera
	+ underorden Mygg, Nematocera
		- overfamilie **Bibionoidea**
			* familie Hårmygg, Bibionidae
				+ **Stor høsthårmygg**, *Bibio clavipes* Meigen, 1818

Referanser
----------

1. ↑  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 9. mars 2021. Besøkt 9. mars 2021.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *stor høsthårmygg* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *stor høsthårmygg* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *stor høsthårmygg* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *stor høsthårmygg* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *stor høsthårmygg* hos NCBI Rediger på Wikidata
***Gnorimus bartelsi*** er en bille som hører til familien skarabider (Scarabaeidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

Utseende
--------

En ganske stor, kraftig, blankt svart skarabide med gule tegninger. Pronotum har tre par gule flekker langs ytterkantene, to-tre par inne på pronotum og ett par ved bakkanten, dekkvingene med runde, gule flekker som omtrent danner en "X" og en bred, brunrød ring som går fra forkanten og omtrent to tredjedeler mot bakkanten, eller mer omfattende brunrøde. Bakkroppsspissen, som stikker ut bak dekkvingene, er tett kledt med gul bestøvning. Hodet er firkantet, flatt med små fasettøyne. Pronotum er litt bredere enn langt, med rundede sider. Dekkvingene er mye bredere enn pronotum, litt utvidete bakover. Beina er forholdsvis lange.

Levevis
-------

Larvene lever i mulden som samler seg inne i hule trær, trolig mest av bøk og eik. De voksne billene er dagaktive og finnes gjerne på blomstene av skjermplanter og andre åpne blomster. De er aktive, men noe trege flygere.

Utbredelse
----------

Arten er utbredt i Tyrkia.

Systematisk plassering
----------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
			* Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806 (eventuelt Cetoniidae)
				+ Underfamilien Trichiinae Fleming, 1821
					- Slekten *Gnorimus* Lepeletier & Audinet-Serville, 1828
						* ***Gnorimus bartelsi*** Faldermann, 1835

Kilder
------

* Faldermann, F. (1835) Fauna entomologica trans-caucasica. Coleoptera: Bd.1:Coleoptera persico-armeniaca. *Nouveaux Memoires de la Societe imperiale des Naturalistes de Moscou* 4:1-310 (236-310).

Eksterne lenker
---------------

* Bilde av arten, hann
* Bilde av arten, hunn
* (en) *Gnorimus bartelsi* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Gnorimus bartelsi* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* *Gnorimus bartelsi* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**Stor skogshårmygg** (*Bibio varipes*) er en art av mygg som tilhører familien hårmygg (Bibionidae). Denne middelsstore arten med mørke vinger liker seg best i skog og finnes langs kysten nord til Møre og Romsdal i Norge.

Utseende
--------

En middelsstor (lengde 7 – 9 mm) hårmygg som kan variere noe i fargen, men vingene er vanligvis nokså mørkt sotfargede. Antennene består av ni ledd. Vingene har et stort og tydelig vingemerke (pterostigma). Hannen er vanligvis helt svart, men leggene og føttene kan være lysere. Den er kledt med grove hår som vanligvis er svarte på forkroppen, hvite på sidene av bakkroppen. Det finnes også en fargevariant med hvite hår på forkroppen, men den er foreløpig bare kjent fra Storbritannia. Bakbeinas første fotledd er ganske slankt, i motsetning til hos enghårmygg og *Bibio lanigerus*, som har i alle fall litt oppsvulmede fotledd. Hunnen har vanligvis mørk kropp, bortsett fra undersiden av bakkroppen som er rødlig gul. Lårene er klart røde, i alle fall innerst, leggene og føttene vanligvis svarte. Helt svarte individer kan forekomme. Larvene er brungule.

 Hunnen har røde bein

Levevis
-------

Arten lever i og i kanten av skog, vanligvis løvskog, men den kan også forekomme i barskog. Larvene lever i tette klynger i bakken der de spiser døde plantedeler. De bruker ett år på utviklingen. De voksne myggene flyr på solskinnsdager i mai – juni. Hannene sitter ofte og soler seg med spredte vinger, eller svermer i to – tre meters høyde rundt frittstående trær og busker. Begge kjønn kan påtreffes på blomster der de drikker nektar, og også på planter som er angrepet av bladlus, der de slikker i seg søt honningdogg.

Utbredelse
----------

Arten er utbredt i Europa, der den er vanligst i vest. I Norge finnes den bare langs kysten, og er funnet nord til Møre og Romsdal.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* orden Tovinger, Diptera
	+ underorden Mygg, Nematocera
		- overfamilie **Bibionoidea**
			* familie Hårmygg, Bibionidae
				+ **Stor skogshårmygg**, *Bibio varipes* Meigen, 1830

Referanser
----------

1. ↑  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 12. mars 2021. Besøkt 12. mars 2021.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *stor skogshårmygg* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *stor skogshårmygg* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *stor skogshårmygg* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *stor skogshårmygg* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *stor skogshårmygg* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *stor skogshårmygg* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Bibio varipes* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata
**Jacob Nena** (født 10. oktober 1941 i Lelu, død juli 2022), var Mikronesiaføderasjonens fjerde president, fra 1996 til 1999.

Nena gikk på Lelu Elementary School, deretter Kosrae Junior High School og Intermediate School i Pohnpei der han gikk ut i 1961. Fra 1961 til 1964 gikk han på PICS High School i Pohnpei. Han studerte ved College of Guam fra 1964 til 1968, der han tok en Bachelor of Arts i statsvitenskap, samt fag i engelsk og samfunnsøkonomi. I 1972 tok han en Master of arts i offentlig forvaltning (Public Administration) og bedriftsledelse ved University of Hawaii i Manoa.

Han var nestleder i administrasjonen for delstaten Kosrae fra 1970 til 1977, og ble valgt til delstatens første guvernør i 1979. Fra 1979 til 1981 var han medlem i *Micronesian Political Status and Transition Commission*. Han ble valgt inn i parlamentet i 1987, i Mikronesiaføderasjonens femte kongress, og var også senator i Mikronesiaføderasjonens sjette kongress. I 1991 ble han valgt til visepresident under president Bailey Olter, og da Olter fikk slag i 1996 gikk Nena inn som fungerende president, fra 8. november. Den 8. mai 1997 ble han valgt til landets fjerde president, en stilling han hadde fram til 1999.

Nena var gift med Lerina Jack, og hadde ni barn.

Referanser
----------

1. 1 2   gov.fm[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3  Embassy of the Federated States of Micronesia - *In Memoriam: The Honorable Jacob Nena*, besøkt 21. juli 2022.
3. 1 2  Government of the Federated States of Micronesia - *Nena Sworn into FSM Presidency*, besøkt 21. juli 2022.
**Valentina Vitaljevna Ogiyenko** (russisk: Валентина Витальевна Огиенко født 26. mai 1965 i Krasnodar) var en sovjetisk og russisk volleyballspiller som deltok i de olympiske leker 1988 i Seoul, 1992 i Barcelona og 1996 i Atlanta.

Ogijenko ble olympisk mester i volleyball under OL 1988 i Seoul. Hun var med på det sovjetiske laget som vant volleyballturneringen for damer foran Peru og Kina. Sovjetunionen vant semifinalen mot Kina med 3 - 0 men og finalen med 3-2 over Peru. Ogijenko spilte fem kamper i OL-turneringen.

OL-medaljer
-----------

* 1988 Sør-Koreas flagg Seoul - Gull **Gull** i volleyball damer Sovjetunionens flagg Sovjetunionen
* 1992 Spanias flagg Barcelona - Sølv Sølv i volleyball damer OLs flagg SUS

Eksterne lenker
---------------

* (en) Valentina Ogijenko – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Valentina Ogijenko – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Valentina Ogijenko – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Valentina Ogijenko – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata
**Bergen Travpark** er en travpark som ligger i bydelen Åsane, ca 15 km fra Bergen sentrum. Travparken er en av landets raskeste travbaner og en av de nyeste i Norge. Anlegget åpnet 15. juni 1985 og har plass til 25000 tilskuere. 

Det er 10 forskjellige travtrenere med stall på travparken, blant annet Ove Wassberg. Tidligere har også Frode Hamre, Vidar Hop, Atle Hamre, Tom Erik Solberg, Rolf Tvedt, Gunnar Austevoll og Mette Mathisen vært tilknyttet parken.

Rekorder
--------

Det er to registrerte norgesrekorder satt på Bergen Travpark. Den eldste rekorden ble satt av varmblodshesten Istad som ble kjørt av Vidar Hop, for 4 årige hingster/vallaker på volte og med tiden var 1.14.3 over 1620 meter, 15. oktober 2005. Den andre rekorden var også for 4 årige hingster/vallaker, for kaldblodshester, satt 24. oktober 2009 og det var hesten Bork Odin med kusk Tom Erik Solberg som makker. Kilometertiden ble 1.21.4 over 1600 meter og dette var et autoløp.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Bergen byleksikon
 |
**Eric Ericsons Kammarkör** ble grunnlagt av Eric Ericson i 1945, som var dirigent og kunstnerisk leder til sin død. Helt fra starten har koret hatt en sentral plass i svensk musikkliv og samarbeidet med Radiokören, Berlinfilharmonien, Sveriges Radios symfoniorkester og Kungliga Filharmoniska Orkestern. Koret er sammen med Det norske solistkor med i den internasjonale sammenslutningen for profesjonelle kor, Tenso Network Europe. Koret har årlig dratt på turneer til land i Europa, til USA og Canada og hører til i toppskiktet internasjonalt

Fra 2012 er Fredrik Malmberg korets dirigent.

Utgivelser
----------

I samarbeid med Sveriges Radios symfoniorkester og Drottningholm barokkorkester har koret gitt ut de fleste av Johann Sebastian Bachs oratorier. 
Koret har også gitt ut en rekke plater med musikk a cappella, blant andre

* *Henze & Shostakovich (2006)*
* *Works by Lidholm, Jennefelt, Sandström, Jersild, Holten, Sugurbjörnsson, Nystedt, Rautavaara*. Caprice CAP 21461.

Heder
-----

* Deutscher Schallplattenpreis
* Edisonprisen
* Nordisk råds musikkpris 2007
* Grammisvinner flere ganger
	+ *A Cradle Song* - The Tyger (2001)
	+ *Lidholm* (2005)
	+ *Europäische Chormusik* (1972)

Referanser
----------

1. ↑  Om koret hos musikverket.se
2. ↑  Om koret hos tensonetwork.eu
3. ↑  Omtale hos dvm.nu Arkivert 4. mars 2016 hos Wayback Machine.

Kilder
------

* Begrunnelsen for tildelingen av Nordisk råds musikkpris 2007

Eksterne lenker
---------------

* (sv) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* (en) Eric Ericsons Kammarkör på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Eric Ericsons Kammarkör på Songkick Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** NKC **·** CiNii **·** MusicBrainz
 |
Bergen Kunsthall Foto: Nina Aldin Thune 
«5.veggen», graffiti på Landmark, Bergen Kunsthall i 2003/04  Foto: Nina Aldin Thune 
**Bergen kunsthall** er et offentlig støttet kunstgalleri i Bergen. Kunsthallen ligger langs Lille Lungegårdsvann i Bergen sentrum, mellom bygningene til Stenersens samlinger og Rasmus Meyers samlinger. Kunsthallen var tidligere kjent som, og eies fortsatt av Bergens kunstforening, og galleriet ble omdefinert til «kunsthall» i 2001. Den nåværende funksjonalistiske bygningen er tegnet av arkitekt Ole Landmark, og ble innviet i 1935 som Bergens kunstforenings nybygg.

Bergens kunstforening fikk våren 1941 beskjed om å fraflytte, siden bygget skulle tas i bruk som tysk postkontor. 9. april 1941 kom det tyske soldater til bygningen som raskt ble tilpasset formålet, blant annet med flere vinduer i førsteetasjen ut mot Rasmus Meyers allé. Men lokalene ble likevel funnet uegnet, og alt 26. mai 1941 fikk foreningen bygget sitt tilbake.

Bruk
----

Bergen kunsthall er et kjent visningssted for samtidskunst i Norge, med mål om å være en markant aktør i formidling og produksjon av nasjonal og internasjonal samtidskunst. Kunsthallen er delt inn i tre avdelinger: *Kunsthall, NO5* og *Landmark*.

Kunsthallen og Landmark mottok våren 2009 Kritikerlagets nyinnstiftede pris for sin virksomhet for og med samtidskunst.

Kunsthallen består av fire utstillingssaler hvor institusjonen presenterer sine hovedprosjekter. Her vises hovedsakelig egenproduserte utstillinger.

Virksomheten
------------

Virksomheten er i hovedsak konsentrert om produksjon av utstillinger og prosjekter, formidling, presentasjon og salg av samtidskunst. I tillegg er utvikling av et lokalt, nasjonalt og internasjonalt nettverk, samt konsulentbistand til offentlige og private bedrifter og omvisninger for skole, offentlige instanser og private bedrifter, viktige deler av Kunsthallens aktiviteter.

Festspillutstillingen i tilknytning til Festspillene i Bergen vises hver vår i Bergen kunsthall.

Referanser
----------

1. ↑  Tim Greve: *Bergen i krig* (s. 174), Eide forlag, ISBN 82-514-0132-1

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Bergen Kunsthall – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (no) Bergen Kunsthall på Kulturnett

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC
 |
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Portugals flagg Portugal |
| Boccia |
| EM i boccia |
| Gull | Teplice 2001 | BC2, individuelt |
| Gull | Teplice 2001 | BC1-2, lag |

**José Correia** er en portugisisk handikappet bocciaspiller, som konkurrerer i klassen BC2, som er en av klassene for utøvere med cerebral parese.

Karriere
--------

Correia deltok ved Europamesterskapet i boccia 2001 i Teplice i Tsjekkia. Der fikk han 1.-plass både i den individuelle konkurransen (BC2) og i lagkonkurransen (BC1-2). De andre spillerne på laget var António Marques, Luis Belchior, Fernando Ferreira og Pedro Silva.

På nasjonalt nivå har han bl.a. 2.-plass fra det portugisiske mesterskapet i 2009.

Han var rangert som nummer seks i Portugal i sin klasse i 2011, og nummer fem i 2012.

Referanser
----------

1. ↑  Euro Boccia 2013 - European Chamionships Teplice 2001[*død lenke*], besøkt 8. juli 2013.
2. ↑  PCAND - *Resuldados Finais XXVI Campeonato de Portugal de Boccia 2009*, besøkt 8. juli 2013.
3. ↑  PCAND - *RANKING NACIONAL DE BOCCIA 2011*, besøkt 8. juli 2013.
4. ↑  PCAND - *RANKING NACIONAL DE BOCCIA 2012*[*død lenke*], besøkt 8. juli 2013.
**Marta Evelyn de Rivera** (født 11. november 1961) er en salvadoransk økonom, som fra april 2013 til mai 2014 var sentralbanksjef i El Salvadors sentralbank. Før dette var hun visesentralbanksjef, en stilling hun hadde fra 2004.

Utdanning og yrkeskarriere
--------------------------

Hun har en Bachelor of Arts-grad fra Det polytekniske universitetet i El Salvador, og i tillegg en MBA-tittel fra Universidad Tecnológica, og har også utdanning innen totalkvalitet fra Fundación Empresarial para el Desarrollo Educativo. 

Evelyn de Rivera begynte i sentralbanken i 1980, de hun begynte i utenriksavdelingen (*Department of Foreign Affairs*). Hun ble ansvarlig for internkommunikasjon i 1990, der hun hadde ansvaret for å utvikle og implementere sentralbankens strategi for intern kommunikasjon. Denne stillingen hadde hun i 4 år. Hun ble leder for avdelingen for eksternfinansiering (*Department of External Financing*) i 1994, og i 1997 overtok hun som leder for avdelingen for internasjonale valutareserver. Hun ble internasjonal direktør i 1998, en stilling hun hadde fram til 2005, da stillingen ble omgjort til sentralbankens visesentralbanksjef (*First Vice President*). 

Hun var visesentralbanksjef under Luz María Serpas de Portillo fram til 2009, og Carlos Gerardo Acevedo fra 2009 til 2013. Da Acevedo gikk av i 2013 overtok hun som sentralbanksjef; hun inntrådte i april 2013.

Referanser
----------

1. ↑  Pulsamerica - *El Salvador’s Central Reserve Bank gets new president* Arkivert 1. august 2013 hos Wayback Machine. besøkt 14. september 2013.

Eksterne lenker
---------------

* Presentasjon på sentralbankens hjemmeside Arkivert 6. mars 2016 hos Wayback Machine.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Carlos Gerardo Acevedo** | **Sentralbanksjef for El Salvadors sentralbank**(2013–2014) | Etterfølger:**Oscar Cabrera Melgar** |
**Valentina Aleksejevna Kamenenek-Vinogradova** (russisk: Валентина Алексеевна Каменёк-Виноградова født 17. mai 1943 i Moskva, død 2002 i St. Petersburg) var en sovjetisk volleyballspiller som deltok i de olympiske leker 1964 i Tokyo og 1968 i Mexico by.

Kamenjok-Vinogradova ble olympisk mester i volleyball under OL 1968 i Mexico by. Hun var med på det sovjetiske laget som vant volleyballturneringen for damer foran Japan og Polen. Åtte lag delok, det ble spilt en enkeltserie og alle lagene møttes én gang. Sovjetunionen vant alle sju kampene. Kamenjok-Vinogradova spilte fem kamper i OL-turneringen.

OL-medaljer
-----------

* 1968 Mexicos flagg Mexico by - Gull **Gull** i volleyball damer Sovjetunionens flagg Sovjetunionen
* 1964 Japans flagg Tokyo - Sølv Sølv i volleyball damer Sovjetunionens flagg Sovjetunionen

Eksterne lenker
---------------

* (en) Valentina Kamenek-Vinogradova – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Valentina Kamenek-Vinogradova – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**FF «Gunnerus»** er et forskningsfartøy bygget i 2006. Båten ble bestilt av Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet (NTNU) for å drive forskning på havbruk og marine miljøer. FF «Gunnerus» tar over som forskningsfartøy for NTNU etter FF «Harry Borthen».

«Gunnerus» er for øvrig oppkalt etter Johan Ernst Gunnerus (1718–73), som var en av stifterne av Det Kongelige Norske Videnskabers Selskab (DKNVS). Han var biskop i Trondheim, og i tillegg aktiv vitenskapsmann og forsker innen zoologi og botanikk.

Det nye forskningsfartøyet som har kostet ca. 40 millioner kroner, er bygg nr 41 ved Larsnes Mek. Verksted. Skroget er bygd ved Riga Shipyard mens utrustningen av skroget er gjort ved Larsnes Mek. Verksted. De elektrotekniske installasjonene er gjort av Hareid Elektriske AS.

Båten er bygd etter klasset +1A1 – Ice C – E0 – R2 i Det Norske Veritas, men båten har ingen offisiell DnV klassegodkjenning.

Det er dieselelektrisk framdriftsanlegg ombord, dette består av følgende:
3 x Nogva/Scania DI 16 44 M dieselmotorer hver på 475 kW med Stamford generatorer på 500kVA.
440V Hovedtavle er levert av Hareid Elektriske AS med PMA300 Power Management System fra Siemens AS.
2 x 500 kW elektriske framdriftsmotorer med frekvensomformere fra Siemens AS, og som hver driver en 
FP propell i nozzle. Finnøy Gear & Propeller har levert gir og propellanlegget. 
En S-250-300E tunnelthruster på 200 kW er fra Brunvoll thruster drevet av elektromotor og frekvensomformer fra Siemens AS.
2x styremaskiner type SR 562 og 2 x ror FB-H 1200 er fra Rolls-Royce. 
Bropaneler og thruster control for framdriftspropellene er levert av Siemens AS, tilsvarende for tunnel thruster er levert av Brunvoll thruster.
Alarmanlegget ombord er levert av Hareid Elektriske AS.

På prøveturen kom farten opp i 23,24 kilometer per time (12,55 kn).

På dekk er det dekksmaskineri fra MB Hydraulikk, som består av en ankervinsj AW-1200/9592, CF-801 capstan, to 6000 kgs trålvinsjer, 4000 kg/5 m3 nettrommel, hydraulikkaggregat, samt to HWS-100 oceanografiske vinsjer. Hiab har levert en 033T oceanografisk kran. Dekkskranen er en Palfinger PK32080. Dyn Pos System SDP-11 er fra Kongsberg Simrad.

Tråldører og dekksutstyr på FF «Gunnerus»
Elektronisk utstyr består av FAR 2117BB radar, Simrad GC-80-S gyrokompass, Furuno FCV-1200 ekkolodd, Seahawk CCTV, Furuno T-2026 kartplotter, Furuno RT-4822 og RT-2048 VHF, GMDSS, Vingtor/Phonetec callingsystem.

Se også
-------

* MK «Gunnerus» (1920)
* «Milliampere»

Eksterne lenker
---------------

* (en) IMO 9371361 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) FF «Gunnerus» – Den internasjonale sjøfartsorganisasjonen Rediger på Wikidata
***The Fat Spy*** er en amerikansk komedie fra 1966, regissert av Joseph Cates og produsert av Phillip Productions. I hovedrollene spiller Phyllis Diller, Jack E. Leonard, Brian Donlevy, Johnny Tillotson og Jayne Mansfield. Filmen handler om en gruppe menneskers jakt på ungdomskilden. Manus er skrevet av Matthew Andrews.

Handling
--------

En gruppe tenåringer reiser til en liten øy utenfor Florida på jakt etter en sunken skatt. På samme øyen befinner også Irving Gonjular seg. Han har fått i oppdrag av kosmetikkprodusenten Wellington å finne ungdomskilden. Da Wellington får vite at tenåringene har ankommet ønsker han å få dem bort fra øyen. Han sender datteren sin, Junior, for å assistere Irving med dette. Hun er svært forelsket i Irving, men han er mest opptatt av blomster og sykkelen sin.

Wellingtons konkurrent, kosmetikkprodusenten Camille Salamander, ønsker også å finne ungdomskilden. Hun samarbeider med Irvings tvillingbror, Herman Gonjular, som jobber for Wellington, for å oppnå dette. De to sniker seg inn i Wellington-bygget, og finner ut at ungdomskilden er to svarte roser. Junior tar dem på fersken og får dermed også vite det. Camille og Herman legger en plan for å ødelegge Wellington-bygget, mens Junior befinner seg inni det, men mislykkes.

I mellomtiden har Irving funnet rosene, mens han ventet på Junior. Han plukket med seg den ene for å ha som pynt på jakken sin. Da Camille og Herman til slutt finner ungdomskilden er det derfor bare én rose igjen, og de spiser den. En stund senere finner Junior og Irving dem og oppdager at de er blitt forvandlet til små barn. Junior mener at den siste rosen bør gå til noen som virkelig trenger den, og hun og Irving gir den derfor til en gammel mann og kvinne. Da de snur seg har de blitt unge igjen, og mannen presenterer seg som Ponce de León.

Rolleinnehavere
---------------

* Phyllis Diller som Camille Salamander
* Jack E. Leonard som tvillingene Irving og Herman Gonjular
* Brian Donlevy som George Wellington
* Johnny Tillotson som Dodo Bronk
* Jayne Mansfield som Junior Wellington
* Lauree Berger som Nanette
* Jordan Christopher som Frankie
* The Wild Ones som seg selv
* Lou Nelson som sikhen Punjab
* Toni Lee Shelly som havfruen Naiomi
* Penny Roman som seg selv
* Adam Keefe som fortellerstemmen

Bakgrunn og produksjon
----------------------

Filmen ble spilt inn i Cape Coral i Florida.

Mottakelse
----------

*Los Angeles Herald-Examiner* slaktet filmen og mente at den var bortkastet både når det gjaldt tid og talent. Filmen ble i 2004 inkludert i dokumentaren *The 50 Worst Movies Ever Made*.

Referanser
----------

1. ↑  «Notes for *The Fat Spy* (1966)». Turner Classic Movies.
2. ↑  Faris, Jocelyn (1994). *Jayne Mansfield: A Bio-Bibliography*. Greenwood Press. s. 102. ISBN 978-0313285448.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Fat Spy* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Fat Spy* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (nl) *The Fat Spy* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *The Fat Spy* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *The Fat Spy* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

Portal: Film
***The Fatal Hour*** er en amerikansk stum kort kriminalfilm fra 1908, regissert av D. W. Griffith.

Handling
--------

Pong Lee driver med hvit slavehandel, der oftene er hvite kvinner. Han skriver til sin samarbeidspartner Hendricks at han trenger fem unge jenter, og Hendricks setter i gang for å oppfylle bestillingen. Ute på landsbygda vinner han tillit hos flere unge og attraktive jenter. Men når han forsøker å kidnappe en av jentene begynner hun å skrike, og hele nabolaget strømmer til for å finne ut hva som skjer. Snart kommer det også flere politimenn og et par etterforskere, som lenge har vært på utkikk etter disse kjeltringene.

En kvinnelig detektiv klarer å lokke Hendricks til en restaurant, og der doper hun ham ned ved å helle et stoff i drinken hans. Hendricks faller i søvn, og detektiven finner Pongs brev i lommen hans. Der fremkommer det hvor Pong skjuler seg. Hun gir straks brevet til politiet, men parallelt våkner Hendricks og setter i gang å advare sine medsammensvorne. Politiet klarer å redde jentene, men Pong og Hendricks unnslipper. Men de kidnapper detektiven som hadde narret Hendricks, binder henne fast og monterer en stor pistol fast i en klokke, slik at det vil bli utløst et skudd mot detektiven når viserne peker mot tolv.

Rolleliste
----------

* George Gebhardt som Hendricks
* Harry Solter som Pong Lee
* Linda Arvidson som kidnappet kvinne
* Florence Auer
* Charles Gorman
* D. W. Griffith som politimann
* Marion Leonard
* Jeanie Macpherson
* Anthony O'Sullivan som kinesisk sjåfør
* Mack Sennett som politimann

Referanser
----------

1. ↑  «The Fatal Hour». *Silent Era* **(engelsk)**. Besøkt 24. april 2019.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Fatal Hour* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Fatal Hour* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *The Fatal Hour* på Silent Era Rediger på Wikidata
*The Feynman Lectures on Physics* av Richard Feynman er en innføringsbok om moderne fysikk, inkludert informasjon om matematikk, klassisk fysikk, kvantefysikk, og relasjonene mellom fysikk og andre vitenskapelige grener.

Seks av kapitlene ble senere samlet i boken *Six Easy Pieces: Essentials of Physics Explained by Its Most Brilliant Teacher* og seks av de mer avanserte delene i boken *Six Not-So-Easy Pieces: Einstein's Relativity, Symmetry and Space-Time*.

Verket er delt i tre bind, der det første hovedsakelig omhandler mekanikk, stråling og termodynamikk, det andre omhandler elektromagnetisme og elektrodynamikk og det tredje kvantemekanikk.

Bakgrunn
--------

I 1960 var Richard Feynman allerede en kjent vitenskapsmann. Hans forskning og oppdagelser innen fysikk hadde ført til flere interessante resultater og anvendelser i mange fundamentale teorier. Blant annet ble han tildelt Nobelprisen i fysikk i 1965 for sitt arbeid innenfor kvanteelektrodynamikken.

Samtidig som Feynman var på toppen av sin karriere, var hans kolleger ved Caltech bekymret over kvaliteten på introduksjonskursene som ble tilbudt laveregradsstudentene. Spesielt følte man at disse kursene ble kjedelige og monotone og at moderne og spennende oppdagelser ble holdt fra studentene.[]

Som følge av dette satte man seg på Caltech mål om at de første kursene i fysikk skulle bli mer spennende og skape engasjement hos studentene.

Feynman svarte ja til å holde et introduksjonskurs, men kun én gang. Caltech tok opp alle forelesninger på bånd og fotograferte tavlene han brukte. Basert på disse opptakene satte en gruppe forskere og studenter sammen *The Feynman Lectures on Physics*.

Eksterne lenker
---------------

* The Feynman Lectures on Physics nettutgave av boka

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** OCLC **·** GND
 |
**Marta Hoffman** (født 10. juli 1913, død 15. februar 2001) var en norsk kunsthistoriker. Hun var i en årrekke konservator/ førstekonservator ved Norsk Folkemuseum i Oslo, med tekstilteknologi som spesialfelt. 

I 1939 tok hun magistergraden i kunsthistorie ved Universitetet i Oslo. 
Hun tok doktorgrad ved Det historisk-filosofiske fakultet med avhandling om oppstadveven i Skandinavia, og avhandlingen ble publisert i 1964 under tittelen «The Warp-weighted Loom Studies in the History and Technology of an ancient Implement» 

I avhandlingen påviste hun at antikkens oppstadvev, som påvises i arkeologiske funn over hele Europa, stadig var i bruk i Norden, dels i norsk folkekultur, dels i samisk kultur.

Noen publikasjoner
------------------

* The Warp-weighted Loom. Studies in the history and technology of an ancient implement. 1964
* Greneveving i Manndalen. En levende tradisjon med røtter i forhistorisk tid. Norsk Folkemuseums årbok nr. 26, s. 123-138.
* Jærhuset. 1943
* Rokk og spinning i tukt- og manufakturhusene. Norsk Folkemuseums årbok, By og bygd I.

Referanser
----------

1. 1 2 3   www.begravdeioslo.no[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Marta Hoffman: The Warp-weighted Loom i bokhylla.no.
* *By og Bygd 30: 1983-1984 : Festskrift til Marta Hoffmann*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** ISNI **·** SUDOC
 |
**Jens Landmark Aass** (født 22. september 1872 i Drammen, død 15. mai 1942) var en norsk bryggeridirektør, konsul og politiker fra Drammen.

Da Jens var 19 år gammel dro han til Tyskland der han den første tiden skaffet erfaring ved Elbschloss Brauerei og seinere ved Bahrenfeld Brauerei. Han dro deretter til bryggerskolen i Weihenstephan hvor han i april 1893 besto utmerket. Da han kom hjem jobbet han en stund ved Aass Bryggeri, deretter en periode for Dahls bryggeri. Jens benyttet senere tiden til og studere språk og handelslære samt besøke bryggerier i England før han i 1898 vendte tilbake til Drammen. hvor han tiltrådde i stillingen som bryggerimester på Aass.

Da han overtok driften av bryggeriet var han opptatt av å modernisere bryggeriet og anskaffet virksomheten en rekke maskiner som effektiviserte driften. I 1915 passerte bryggeriet 1 million liter og i 1918 ble de første bilene anskaffet for distribusjon av varer. Frem til da hadde hest og kjerre lokalt, og båt regionalt, vært transportmidlene til rådighet. Landmark Aass anskaffer i 1934 også naboeiendom som i dag er kjent som Gildehallen. Ved sin død i 1942 overlot han en bedrift som hadde gått fra manuelle brygge prosesser til en moderne industribedrift. Under Landmarks tid som direktør ble foretaket omorganisert som familieaksjeselskap og nytt bryggeri ble innviet i 1921.

Referanser
----------

1. ↑   Historisk befolkningsregister, Historisk befolkningsregister ID pf01053263000117[Hentet fra Wikidata]
2. ↑
3. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 18. januar 2022. Besøkt 17. april 2022.
4. ↑

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister
 |
**Jens Jeffry Trinidad** (født 1987) er en norsk koreograf og danser fra Hovseter i Oslo. Han startet hos Dancing Youth i 1998. Dansegruppen ble opprettet i 1987 i Oslo. I dag er han blant en av hovedkoreografene for Cre-8, som er showgruppen til Da-Yo.

Trinidad har undervist blant annet på KHIO (Kunsthøgskolen i Oslo), subsdans og jump dansestudio. Han har også vært medkoreograf i *Dansefeber* 2007, *Samsayafeber* og på Kunsthøgskolen i Oslo. Trinidad jobber med artister som Samsaya, Wisnu og Madcon. Han har også jobbet med koreografer som Hooman Sharifi, Belinda Braza, Katrine Bølstad, Camilla Tellefsen og Bounce Streetdance Company.

I 2015 ble han utnevnt til ambassadør for Dansens dager.

Referanser
----------

1. 1 2  Jacobsen, Sindre. «Danseinformasjonen - Fakta om Jens Jeffry Trinidad». *www.danseinfo.no* **(engelsk)**. Arkivert fra originalen 1. mai 2018. Besøkt 1. mai 2018.
2. ↑  Norge, UKM (2. februar 2015). «Jens Jeffry Trinidad: Dans er lidenskap, frihet og sårbarhet». *UKM.no*. Arkivert fra originalen 2. mai 2018. Besøkt 1. mai 2018.
*For den danske kunstmaleren med samme navn, se Jens Juel (maler)*.

**Jens Juel** (født 8. januar 1580 på Refstrup, død 26. mars 1634 i Bøvling) var en dansk adelsmann og stattholder i Norge.

Juel gikk på Sorø adelsskole 1590-96, foretok deretter en syvårig dannelsesreise med utenlandsstudier og ble i 1603 ansatt i Den danske kanselli. Han fikk raskt store oppgaver: som rentemester fra 1609, medlem av riksrådet fra 1616 og utsending i flere diplomatiske oppdrag.

Fra 1618 var han stattholder i Norge, hvortil som alltid hørte lensherreembetet over Akershus. Juel skulle vise seg som en energisk og aktiv stattholder, både på embetets, kronens og egne vegne. At kongen, Christian IV, var opptatt med trettiårskrigen, gjorde sitt til at Juel fikk friere spillerom. Han sørget gjennom garnisonsskatten i 1627 for grunnlaget for en selvstendig forsvarsorganisasjon for Norge, en bondemilits. Et initiativ for sjøforsvar, såkalte defensjonsskip, ble imidlertid avslått av kongen. Juel var også aktiv for å utvide bergverksvirksomheten i Norge, og var den første direktør for Kongsberg Sølvverk. Han sto også i spissen for et privat partisipantskap som i 1628 kjøpte sølvverket av kronen.

Juel hadde en aktiv privatøkonomi, med utlånsvirksomhet som skaffet han flere norske eiendommer som pantegods, og han ervervet seg også flere gods i Danmark i løpet av sin tid i Oslo. 

Med Ide Hansdatter Lange fikk Juel bl.a. datteren Christence Juel. Hun ble den 12. august 1637 gift med Jørgen Rosenkrantz (født 1607).

Referanser
----------

1. ↑   Norsk biografisk leksikon, Norsk biografisk leksikon ID Jens\_Juel[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Øystein Rian. «Jens Juel» I: *Norsk biografisk leksikon*; Bd 5.; 2. utg. 2002


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Enevold Kruse** | **Stattholder i Norge**(1618–1629) | Etterfølger:**Christoffer Urne** |
| Forgjenger:**Oluf Parsberg** | **Lensherre i Bergenhus len**(1629–1633) | Etterfølger:**Jens Bjelke** |

Portal: Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Dansk biografisk leksikon **·** Prabook **·** Geni **·** VIAF
 |
**«The Father, the Son, and the Holy Guest Star»** er den 20. episoden av den 16. sesongen fra den populære amerikanske animerte TV-serien The Simpsons. Episoden ble opprinnelig sendt på Fox Broadcasting Company i USA den 15. mai 2005.

Handlingsreferat
----------------

Springfield Elementary School skal arrangere en festival som handler om Middelalderen. Alle studentene blir tildelt ulike roller: Lisa skal være dronning, Martin Prince blir konge, og Bart skal være bøkker. Men Bart liker ikke den nye rollen sin, og blir dårlig behandlet av alle de andre studentene. Mot sin vilje blir Groundskeeper Willie valgt til å spille den store landsby-idioten, og han ønsker hevn. Willie slipper derfor løs hundrevis av rotter. Men Bart Simpson får umiddelbart skylden for dette, og han blir utvist fra skolen. Marge bestemmer seg for å melde Bart til St. Jerome's Catholic School.

Bart møter fader Sean (stemme gitt av Liam Neeson) som konverterte til katolisisme etter at Apostelen Peter skal ha overbevist ham å omvende seg. Han er sympatisk med Bart og gir ham en tegneserie som handler om helgener. Marge blir deretter bekymret på grunn av Barts økende interesse for den katolske kirken, og hun liker ikke det katolske forbudet mot å bruke prevensjon. Homer bestemmer seg også for å konvertere til katolisismen, og Marge blir enda mer bekymret for at hun kan bli den eneste i familien som er protestant. Marge søker hjelp fra pastor Lovejoy og familiens religiøse nabo Ned Flanders for å få resten av familien tilbake til det hun kaller "den sanne tro"

Eksterne lenker
---------------

* The Father, the Son, and the Holy Guest Star Internet Movie Database
***12:01 PM*** er en amerikansk film fra 1990, regissert av Jonathan Heap.

Handling
--------

Myron Castleman blir tvunget til å konstant å gjenoppleve den samme timen av livet sitt om igjen og om igjen. Men han er den eneste som er klar over dette. Han oppdager at en vitenskapsmann ved navn Nathan Rosenbluth har spådd en hendelse som samsvarer med denne opplevelsen hans. Castleman kontakter ham og forklarer hva som foregår, men Rosenbluth er svært skeptisk til påstandene hans. Myron sliter med å komme i kontakt med Rosenbluth igjen, og blir i prosessen så frustrert at han skriker til sekretæren hans og kaster kofferten sin ut i trafikken.

Til slutt klarer han å snakke med Rosenbluth igjen, som i utgangspunktet avviser Myron som sprø, frem til Myron beskriver opplevelsene hans slik vitenskapsmannen hadde spådd. Professoren informerer dessverre Castleman om at det ikke er noe som kan gjøres for å hjelpe ham, noe som får Myron til å bli hysterisk og skyte seg selv. Det oppstår deretter en kort pause frem til Myron finner seg selv tilbake i begynnelsen av en ny loop, og han innser at han er fanget der for evigheten.

Skuespillere
------------

* Jane Alden som Stephanie
* Don Amendolia som professor Nathan Rosenbluth
* John Bacheldern
* Philip Morton
* Mark Neely.
* Tom Reed
* Kurtwood Smith.
* Bill Squier
* Ric Stoneback.
* Robert M. Taub.
* Rick Ford
* Kirk R. Thatcher
* Caroline Sposto.

Referanser
----------

1. ↑  Everett, Todd (1. juli 1993). «Fox Night at the Movies 12:01». *Variety* **(engelsk)**. Besøkt 19. juni 2023.
2. ↑  «12:01 PM (1990)» **(engelsk)**. Besøkt 19. juni 2023.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *12:01 PM* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
**Garver Ytteborgs vei** (83-145, 96-102) ligger på Haugenstua i Oslo og har fått navn etter garvermester og stadshauptmann Nils Jensen Ytteborg (1792 – 1858). Veinavnet ble vedtatt av bystyret 12. desember 1958. 

På slutten av 1960-tallet ble de sjuetasjers høye OBOS-blokkene oppført i to borettslag. Det ene liggende til Garver Ytteborgs vei, det andre til Ole Brumms vei. Veien starter ved Jernkroken ved Grorud Jernvarefabrikk, går parallelt med Østre Aker vei, på sørsiden av denne, i hele sin lengde. Ved Haugenstua senter tar Ole Brumms vei av til høyre mot Haugenstua holdeplass. «Haugenstua-blokkene» begynner i Garver Ytteborgsvei med nummer 101 og går til 139. Hver av de fire blokkene har mellom fire og sju oppganger. På nordsiden av Østre Aker vei ligger strøket Smedstua. I enden av Garver Ytteborgs vei, ved krysset mellom Fossumveien og Østre Aker vei, ligger Stig skole. Herfra går det en gangvei over jernbanelinja til Høybråten. Nordover langs Fossumveien leder til Haugenstua skole og villabebyggelse på nedre Stovner.

Referanser
----------

1. ↑  «Oslo kommune – Bydelsoversikt (G)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.

Litteratur
----------

* Oslo byleksikon: Garver Ytteborgs vei

Nils Jensen Ytteborg, som veien er oppkalt etter, på et maleri fra 1825
Portal: Oslo

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Oslo Byleksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**The Fernets** var et norsk rockeband fra Tromsø etablert høsten 2003. I 2005 ga bandet ut sin første single, «I Got No Time», som fikk en del spilletid på NRK P3. Bandet vant sammen med Heroes & Zeros den nasjonale finalen under Zoom Urørt høsten 2005 og ble sendt på en landsdekkende Zoom Urørt-turné våren 2006. 2006 var bandet dessuten en av finalistene under kåringen av Årets Urørt. Sommeren samme år spilte de inn sitt debutalbum med Cato Thomassen fra Cato Salsa Experience som produsent. Albumet, som fikk navnet *The Fernets*, ble gitt ut høsten 2007 på See Line Records/Universal. Bandet ble oppløst etter utgivelsen av deres første album.

Bandnavnet er hentet fra det italienske brennevinet Fernet Branca som ble konsumert da bandet ble stiftet.

Medlemmer
---------

* Knut-Bjørnar Ulriksen: vokal
* Eric Elvebø Iversen: gitar
* Ariel Joshua Sivertsen: gitar
* Rudi Nikolaisen: bass
* Norvald Nikolaisen: slagverk

Eksterne lenker
---------------

* (en) The Fernets på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) The Fernets på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) The Fernets på Songkick Rediger på Wikidata
* The Fernets på MySpace

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Steinar Johannes Stenersen Schjøtt** (født 13. november 1844 i Porsgrunn, død 11. januar 1920 i Kristiania) var en norsk ordbokredaktør, oversetter, nynorskforkjemper og statsstipendiat. Han er mest kjent for oversettelsen av *Heimskringla* til nynorsk, utgitt 1874-79. 

Han var prestesønn, tok latinartium i Skien 1862 og ble cand.philol. i 1870. Han var lærer ved Heltbergs studentfabrikk, deretter i Levanger og Kristiansand. Fra 1874-1893 var han lærer i Fredrikshald, deretter i Skien. Schjøtt ble statsstipendiat i 1909, men allerede fra 1899 var han frikjøpt fra sin lærerstilling for å kunne bruke til på ordboksarbeidet, bosatt i Oslo. 

Han var tidlig aktiv som skribent i og redaktør av ulike måltidsskrift, og skrev en norgeshistorie til skolebruk. Oversettelsen av Heimskringla var fra først omstridt fordi Schjøtt valgt en annen landsmålsnormal enn Aasen. I ettertid har f.eks. Kjell Venås vurdert det som at

*Det mest gjennomtenkte, folkemålsnære og stilreine tidlege alternativet til Aasen-norma kom fra Schjøtt.*
Fra 1899 arbeidet han med *Dansk-norsk ordbog*. Boka utkom i 1909, med danske/riksmåls oppslagsord og nynorske definisjoner. Boka ble fulgt av *Norsk ordbok, med ordtyding paa norsk-dansk* i 1914. Schjøtt bosatte seg fra 1915 i Asker, som nabo av Hulda og Arne Garborg. Garborgs *Knudaheibrev* er stilet til Schjøtt. Han hjalp Garborg med å oversette Odysseen til landsmål.

Litteratur
----------

* Kjell Venås. «Steinar Schjøtt» I: *Norsk biografisk leksikon*

* *Heimskringla*. 1874-79
* *Norigs soga, til heimbruk og bruk for lærarar*. 1879
* *Lærebok i heimssoga : til bruk fyr seminar*. 1899
* *Dansk-norsk ordbog*. 1909
* *Norsk ordbok, med ordtyding paa norsk-dansk*. 1914

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Prabook **·** Deutsche Biographie **·** Historisk befolkningsregister **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Måltidets Hus** ligger på Ullandhaug, og er en del av Ipark i Stavanger. Måltidets Hus er et nasjonalt kompetansesenter for mat og rommer 14 matrelaterte bedrifter. 

Måltidets Hus skal være et koblingspunkt mellom næringsbedrifter og forskningsmiljøer. Bygget som stod ferdig i 2009 har totalt 9000 kvadratmeter over fem etasjer. De to nederste etasjene er parkeringsplasser. Byggearbeidene startet i april 2007 og første byggetrinn var ferdig i januar 2009 og annet byggetrinn sommeren 2009. Blant de 14 matrelaterte bedriftene som holder til her er Nofima, TINE, Gastronomisk Institutt og Norges Kokkemesteres Landsforening og Universitetet i Stavangers forskningsgruppe Centre for Organelle Research (CORE). Det vil være rundt 100 arbeidsplasser i Måltidets Hus. Tiltakshaver er Måltidets Hus Eiendom, som er eid av Norconserv og Smedvig Eiendom. Arkitektselskapet Arkvest har tegnet bygget og Skanska Norge er totalentreprenør. Huset er kostnadsberegnet til 150 millioner kroner. Fiskeri-og kystminister Helga Pedersen åpnet offisielt huset 4. mai 2009.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* Måltidets Hus
* Om bygget Arkivert 30. januar 2009 hos Wayback Machine.
**Steinar Sønk Nickelsen** (født 5. oktober 1978 i Oslo) er en norsk jazzmusiker (hammondorgel og piano) fra Bærum, kjent fra flere utgivelser og besetninger.

Han ble kjent etter utnevnelsen til Årets unge jazzmusiker (Moldejazz, 2002) som medlem i Solid!.
I hovedstaden spilte han i trio med
Pål Thowsen og Jon Eberson (plate 2002).
Deretter studerte han ved Jazzlinja (NTNU) og tok del i Trondheim Jazzorkester og
opptakene med Pat Metheny. Han studerte deretter ved 
Musikkhøgskolen i Oslo, IACP i Paris og kirkemusikkutdanninga i Trondheim.

Videre var han i bandet Jupiter med Håvard Stubø og Magnus Forsberg som ga ut flere plater.
I Peloton spilte han med Petter Vågan gitar,
Erik Nylander trommer, Hallvard Godal saksofon og Karl Strømme trompet.
Ellers var han i mindre besetninger ledet av Jacob Holm og Mats Thorsen.
Han flyttet til København (2004) for studier ved rytmekonservatoriet,
der han i dag blant annet
leder **Nickelsen trio** med Ari Hoenig trommer og Lage Lund gitar.
Han figurerer også i New York Citys musikkmiljø.
Han har nylig spilt i trioen *Excess luggage* Vigleik Storaas piano og Håkon Mjåset Johansen trommer (plate 2008),
samt trio med Nils-Olav Johansen gitar og Truls Rønning trommer.

I dag er han bosatt i Shanghai.

Utgivelser
----------

* Nickelsen trio, *Mis en bouteille à New York* (2007)

Referanser
----------

1. 1 2  .
2. ↑  hammond.no og myspace.com/steinarnickelsen

Portal: Jazz

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |
**Jens Jonas Elstrand Jansen** (født 8. mars 1844 i Hobøl, død 1. august 1912) var en norsk prest.

Jansen var sønn av lensmannen i Skjeberg. Han ble student fra Nissens Latin- og Realskole i 1861 og *cand. theol.* i 1868. Som student var han lærer ved forskjellige skoler i Christiania, blant andre Heltbergs latinskole. I 1873 ble han utnevnt til personalkapellan i Skjeberg, hvor han ble værende til 1883, da han ble utnevnt til sogneprest i Varteig. Fra 1890 var han sogneprest i Røyken, men han tok avskjed i 1898 på grunn av sykdom.

Jansen skrev en rekke bøker og artikler om religiøse og kirkelige spørsmål. Særlig ble han kjent for sine prekensamlinger, som var holdt i en hverdagslig taleform. Han oversatte Clemens Romanus' *1ste Brev til Korinthierne* til norsk i serien *Vidnesbyrd af Kirkefædrene*.

Litteratur
----------

* «Jansen, Jens Jonas Elstrand», i *Aschehougs konversationsleksikon*, bind 5. Kristiania: Aschehoug, 1922.
* «Jansen, Jens Jonas Elstrand», i *Norsk Forfatter-Lexikon 1814–1880*, bind 3.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Prabook **·** Historisk befolkningsregister **·** VIAF **·** GND
 |
**Lakrispipe** er et sukkertøy av lakris formet som en pipe, ofte med røde sukkerkuler på pipehodet. Pipen veier ca. 16 gram, og lakrisen er bløt og søt. Det finnes varianter med blå og gule sukkerkuler, sistnevnte med smak av *sjøsalt*. 

Pipen ble fremstilt allerede på 1920-tallet på Heikki Huhtamäki-fabrikken i Karleby, Finland. Synlig salg av lakrispiper i butikkene ble forbudt i Norge i januar 2010. I august 2013 kom pipen i nyhetsbildet igjen, fordi et kommende EU-direktiv som omhandler tobakksforebygging muligens ville kunne komme til å ramme salg av godterier og leketøy som ligner tobakksvarer. Pipen gikk den gang fri.

Referanser
----------

1. ↑  «*Lakridspibe*, slikleksikon.org. Besøkt 24. nov. 2014». Arkivert fra originalen 13. november 2013. Besøkt 24. november 2014.
2. ↑  «*Lakrispiper blir i alle fall forbudt*, adressa.no. Besøkt 24. nov. 2014». Arkivert fra originalen 2. april 2017. Besøkt 24. november 2014.
3. ↑  *EU-ansat beroliger danskerne: Ingen rører lakridspiben*, dr.dk. Besøkt 24. nov. 2014