recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Barn** («låve», symbol **b**) er en måleenhet i areal for tverrsnitt av atomkjerner og vekselvirkning mellom partikler. Barn er ikke en SI enhet, men er tillatt (men frarådet) under SI. Enheten brukes ved beskrivelse av sannsynligheten for vekselvirkning mellom partikler og atomkjerner, som kjernereaksjoner og partikkelspredning. Enheten tilsvarer omtrent fysisk tverrsnitt for en atomkjerne med massetall A=104 (eks 104Pd):

{\displaystyle \sigma =\pi \*(r\_{0}A^{1 \over 3})^{2}}    gir   {\displaystyle 1000\times 10^{-28}m^{2}=\pi \times (1,2\*10^{-15}m\times 104^{1 \over 3})^{2}}

Definisjon
----------

1 barn (b) = 10−28 kvadratmeter (m²) = 100 kvadratfemtometer (fm²) = 10−24 kvadratcentimeter (cm²) (Vanlig i engelsk litteratur)

Vanlige prefixer:

* 1 millibarn (**mb**) = 10−31 m².
* 1 picobarn (**pb**) = 10−40 m².
* 1 femtobarn (**fb**) = 10−43 m².

En del kilder oppgir tverrsnittet i (GeV)−2(*h*c)2 = 0,3894 **mb**. Tverrsnittet varierer ofte mye med energinivå for interaksjonen og oppgis vanligvis ved et eller flere energinivå (temperatur, hastighet) eller ved maksimal reaktivitet (eks σ(100keV))

Eksterne lenker
---------------

* Official SI website: Table 8. Other non-SI units currently accepted for use with the International System Their use is not encouraged.
* IUPAC Referanse for "barn" Arkivert 12. juni 2016 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica
 |
Nationaltheatret stasjon i åpningsåret 1928
**Undergrunnsbanen** var tidligere betegnelsen på tunnelstrekningen mellom Majorstuen og Nationaltheatret på det vestlige forstadsbanenettet i Oslo. Strekningen ble bygget for det private selskapet A/S Holmenkolbanen, og byggearbeidene ble utført av entreprenørfirmaet F. Selmer. Den ble åpnet av Kong Haakon i 1928. 

Da de østlige t-banelinjene ble koblet sammen med det vestlige forstadsbanenettet på 1990-tallet, ble betegnelsen «t-bane» valgt som fellesbetegnelse på hele linjenettet under bakken. Det er imidlertid ikke uvanlig at både «undergrunnsbanen» og «trikken» fremdeles blir brukt om t-banelinjene i vest.

Historie
--------

Arbeidet med tunnelen mellom Majorstuen og Nationaltheatret startet allerede i 1912, men stoppet opp to år senere på grunn av politisk uklarhet rundt hvor Nationaltheateret stasjon skulle plasseres. I tillegg hadde en rekke huseiere i Hegdehaugsveien reist søksmål mot utbyggerne på grunn av alvorlige sprekkdannelser som hadde oppstått i flere bygårder over tunneltraseen. 16 år etter oppstarten, den 27. juni 1928, kunne undergrunnsbanen åpnes. I dag er strekningen trafikkert av alle t-banens linjer, og har dermed 24 avganger i timen hver vei.

Strekningen mellom Majorstuen og Nationaltheatret er rundt to kilometer lang, noe som er langt sammenlignet med vanlig stasjonavstand på t-banen i Oslo. Opprinnelig var det planlagt en stasjon ved Homansbyen, men under bygningen av tunnelen raste store steinmasser ut like under Valkyrie plass, omtrent 300 meter fra Majorstuen. Stasjonen ble derfor i stedet plassert her, men den korte avstanden til Majorstuen stasjon gjorde at Valkyrie plass stasjon ble nedlagt i 1985. Homansbyen stasjon har flere ganger blitt etterlyst fra forskjellige hold men har pr. 2022 ingen prioritet i Oslopakke 3.

Referanser
----------

1. ↑  *Aftenposten*, 28. juni 1928, side 1.

Se også
-------

* Fellestunnelen
* T-banen i Oslo
**Georges Fleurix** (født 31. august 1892, død ukjent) var en belgisk vannpolospiller som deltok i de olympiske leker 1924 i Paris.

Fleurix vant en olympisk sølvmedalje i vannpolo under OL 1924 i Paris. Han var med på laget som kom på andreplass i vannpoloturneringen. Det var tretten nasjoner som stilte lag. I kvartfinalen vant Belgia over Ungarn med 7-2, og siden slo de Tsjekkoslovakia med 5-1 i semifinalen. De tapte finalen mot Frankrike med 0-3, og Frankrike ble dermed olympiske mestere i vannpolo. I spillet om andreplass vant siden Belgia over Sverige med 4-3 og over USA med 2-1. Fleurix spilte alle fem kampene og scoret ett mål. 

De andre spillerne på det belgiske laget var Gérard Blitz, Maurice Blitz, Joseph Cludts, Joseph De Combe, Pierre Dewin, Albert Durant, Paul Gailly, Joseph Pletinckx, Jules Thiry og Jean-Pierre Vermetten

OL-medaljer
-----------

* 1924 Frankrikes flagg Paris - Sølv Sølv i vannpolo, (Belgia)

Referanser
----------

1. ↑  «Georges Fleurix» Arkivert 7. oktober 2012 hos Wayback Machine. *Sports Reference*

Eksterne lenker
---------------

* (en) Georges Fleurix – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Georges Fleurix – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Georges Fleurix – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Georges Fleurix – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata
*For den franske turneren med samme navn, se Georges Berger (turner)*
**Georges Berger** (født 14. september 1918 i Sint-Jans-Molenbeek ved Brussel, død 23. august 1967 på Nürburgring) var en belgisk racerfører. Han deltok i to løp i Formel 1-verdensmesterskapet med en privat påmeldt Gordini.

Karriere
--------

Berger begynte sin karriere i nasjonale løp i Belgia, Hans første bil var en Jicey med BMW-motor, som han konkurrerte med i mange Formel 2-løp mellom 1948 og 1952, og kom på tredjeplass i Grand Prix des Frontières ved Chimay. I 1953 kjørte han for Simca-Gordini-teamet og klarte en femteplass på samme bane, samt en tredjeplass i et Grand Prix-løp utenom mesterskapet på Rouen-Les-Essarts. Han meldte seg på Belgias Grand Prix 1953 med samme bil, men måtte bryte etter bare tre runder med motorproblemer. Neste år kjørte han en Gordini i Frankrikes Grand Prix 1954, men måtte da bryte etter ni runder, igjen med motorproblemer.

Berger deltok senere i karrieren i en lang rekke sportsvognløp med biler som Maserati, AC Bristol og en Ferrari 250 GT. Hans største prestasjon var seirene i billøpet Tour de France i 1960 og 1962, som andrefører for Willy Mairesse i en Ferrari.

Han omkom bak rattet på en Porsche 911 i 84-timersløpet Marathon de la Route på Nürburgring i 1967.

Resultater
----------

### Fullstendige Formel 1-resultater

(Forklaring) (Resultater i uthevet skrift indikerer **pole position**, resultater i kursiv indikerer *raskeste runde*)

| År | Team | Chassis | Motor | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | Plass | Poeng |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1953 | Georges Berger | Gordini Type 15 | Gordini 1500 1,5 L4 | ARG  | 500  | NED  | BELRet | FRA  | GBR  | GER  | SUI  | ITA  | NC | 0 |
| 1954 | Georges Berger | Gordini Type 16 | Gordini 23 2,5 L6 | ARG  | 500  | BEL  | FRARet | GBR  | GER  | SUI  | ITA  | ESP  | NC | 0 |

### Resultater fra 24-timersløpet på Le Mans

| År | Team | Bil | Teamkolleger | Plassering | Brøt pga. |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1958 | Storbritannias flagg AC Cars | AC Ace LM | Sveits’ flagg Hubert Patthey | 9 |  |
| 1961 | Belgias flagg Ecurie Francorchamps | Ferrari 250 GT SWB | Belgias flagg Lucien Bianchi | Brøt | Clutch |
| 1962 | Belgias flagg Equipe Nationale Belge | Ferrari 250 GT SWB | Storbritannias flagg Robert Darville | Brøt | Kjørt av |

Referanser
----------

1. 1 2 3  «Drivers: Georges Berger». *grandprix.com*. Inside F1, Inc. Besøkt 15. mars 2014.
2. ↑  «Georges Berger information & statistics». F1-Fansite.com. Besøkt 15. mars 2014.
3. ↑  «All Results of Georges Berger». RacingSportsCars. Besøkt 15. mars 2014.
Det tyske uttrykket **Wienerlied** (flertall: **Wienerlieder**; bokstavelig norsk oversettelse «Wienersang») betegner en form for musikk spesielt assosiert med *Heuriger*-kulturen i Østerrike. Musikkformen består av folkesang i kombinasjon med kontragitar (en spesiell form for en østerriksk akustisk gitar).

Wienerliedene har sin opprinnelse i såkalt «Benke-sang»; der omreisende sangere i Østerrike fremførte musikken sin på en benk, med et stort lerret bak seg, med malte bilder av det de sang om.[] Sangene var historier om mirakler, naturkatastrofer, mord og tragedier, som på samme tid skulle sjokkere, men også belære folk.[] Wienerlieden karakteriseres ved sin rike kromatikk og harmonikk, og mange tempoendringer: sangeren synger langsommere eller hurtigere ettersom hva teksten handler om.[] Wienerliedene søker å gjenspeile wienerens holdninger og gemytt, og beskriver ofte de byens kjente bygninger og landemerker, som Stefansdomen, Slott Schönbrunn og Donau.[]

Kjente Wienerlied-kompnister
----------------------------

* Oskar Hofmann (\*?-1898),
* Rudolf Sieczynski (1879–1952),
* Robert Stolz (1880–1975),
* Ralph Benatzky (1884–1957),
* Hans Toifl (1900–1989),
* Peter Kreuder (1905–1981)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Österreichisches Musiklexikon **·** GND
 |
«AIK» omdirigeres hit. For den norske politiske bevegelsen, se Arbeiderbevegelsens informasjonskomité mot norsk medlemskap i EF
For AIKs fotballavdeling, se AIK Fotboll

**Allmänna Idrottsklubben** (**AIK**) er Nordens største idrettsklubb og er basert i Solna, nord for Stockholm og i Stockholm. AIK konkurrerer nå innenfor fotball, ishockey, basket, bowling, bandy, håndball, boule og innebandy. Fotballaget spiller i Allsvenskan og har tolv seriemesterskap (1900, 1901, 1911, 1914, 1916, 1923, 1932, 1937, 1992, 1998, 2009, 2018) og åtte cup-gull (1949, 1950, 1976, 1985, 1996, 1997, 1999, 2009).

Historie
--------

AIK ble grunnlagt 15. februar 1891 av Isidor Behrens. Navnet Allmänna Idrottsklubben ble valgt fordi klubben var åpen for alle, og den viktigste idretten var friidrett, som på den tiden ble kalt «allmän idrett» på svensk.[] De første ti årene konkurrerte AIK i mange idretter som fekting, skøyter, sykkel, bryting, friidrett, turn og dragkamp! I 1896 spilte AIK fotball for første gang, og alt i 1900 vant klubben sitt første svenske mesterskap i fotball.

AIK begynte å spille bandy i 1905, og vant sitt første svenske mesterskap fire år senere. Bowling ble startet i 1910. De første forsøkene med ishockey ble gjort i 1921, men bare to kamper ble spilt om våren før isen smeltet. Det første svenske mesterskapet ble vunnet i 1934. Siden «Allsvenskan» startet i 1924 har AIK vært en av Sveriges mest fremgangsrike klubber, og AIK har spilt i Allsvenskan alle år utenom fire.

1930-tallet var AIKs mest fremgangsrike tiår. Fotballaget ble svenske mestere i 1932 og 1937, og ishockeylaget ble svenske mestere i 1934, 1935 og 1938. I 1940-, 1950- og 1960-årene var det derimot de mindre grenene i AIK som håndball, kunstløp, bowling, badminton og tennis som var de mest fremgangsrike med mange svenske mesterskap.

1970-tallet var kvinnenes tiår i AIK. AIK opprettet damelag i fotball, bandy og bowling. 1974 ble Sveriges konge, Carl XVI Gustaf, AIKs beskytter og første æresmedlem. Ishockeylaget vant to nye mesterskap i 1982 og 1984, mens fotballaget vant Allsvenskan (men ikke det svenske mesterskapet, som ble avgjort i et sluttspill) og den svenske cupen i 1985. I 1992, etter 55 lange år, ble AIK endelig svenske mestere i fotball igjen. I 1996, 1997 og 1999 vant AIK den svenske cupen og i 1998 ble AIK igjen svenske mestere. AIK-laget som hevdet seg best på 1990-tallet er likevel damenes bandylag, som har vunnet fem svenske mesterskap.

Kuriosa
-------

* Det nåværende AIK-merket ble skapt av Fritz Carling i 1898. Merket vant utmerkelsen «verdens vakreste merke» i en konkurranse i London. Deltagere i konkurransen var mange fotballklubber fra England, Spania, Italia og Frankrike.
* På 1920-tallet ble kallenavnet «Gnaget» skapt. Grunnen til dette var at fargen på de svarte draktene etter all vask ble mer og mer grå og liknet fargen på rotter. AIK supportere kalles ofte for «Gnagere».

Se også
-------

* AIK Fotboll

Eksterne lenker
---------------

* AIK – offisiell side

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** LCCN
 |
Ordenstegn for Det røde flaggs orden
**Det røde flaggs orden** (bulgarsk: *Орден „Червено знаме*) er en bulgarsk orden innstiftet 13. desember 1950 til belønning av offiserers og siviles krigsinnsats og for fortjenstfull innsats for landets forsvar i fredstid. I Folkerepublikken Bulgarias ordensvesen rangerte Det røde flaggs orden sammen med Ordenen arbeidets røde fane og Kyrillos og Methodios' orden på nivå sju. Etter at Bulgaria endret styresett og innførte flerpartidemokrati og markedsøkonomi ble ordenen avskaffet.

Inndeling
---------

Det røde flaggs orden har én klasse.

Insignier
---------

Ordenstegnet for Det røde flaggs orden består av en gullmedaljong med rød, lys blå og hvit emalje. Motivet viser en framrykkende soldat med rifle foran et vaiende rødt flagg som bærer innskriften *for det sosialistiske fedreland* i kyrilliske bokstaver over to linjer. Over det hele står en femtagget stjerne og på sidene finnes det kornbånd. Nederst står et hvitt bånd med bokstavene «НРБ» (*FRB*, forkortelse for *Folkerepublikken Bulgaria*).

Ordensbåndet er mørk rødt med fargene fra Bulgarias flagg i midten i form av smale striper i rødt, grønt og hvitt, det røde avgrenset mot det røde ved en tynn hvit stripe.

Tildeling
---------

Det røde flaggs orden ble tildelt offiserer av løytnants grad eller høyere for mot, oppofrelse og heroisk innsats i krig. Også militære avdelinger kunne motta ordenen for eksepsjonell innsats i møte med fienden. Den kunne også tildeles sivile for krigsinnsats. I fredstid ble ordenen tildelt for innsats for å styrke Bulgarias forsvar og sikkerhet. Det røde flaggs orden kunne også tildeles utledinger.

Kilder
------

* Furlan, Marjan: *Socialist Bulgaria. Orders and Medals 1944–1991*, Toronto: Militaria House, 1997, s. 22
* Hieronymussen, Poul Ohm og Jørgen Lundø: *Europæiske ordner i farver*, København: Politikens forlag, 1966, s. 156
* Petrov, Todor: *Bulgarian Orders and Medals 1878–2005*, Sofia: Voenno izdatelstvo, 2005, s. 221. ISBN 954-509-317-X
**Monografi** (gresk: *monos* én og *graphein*, skrive) er et ikke-periodisk skrift om et enkelt, avgrenset emne.

Innenfor bibliotekenes katalogiseringsterminologi brukes ordet «monografi» nokså synonymt med «bok» eller bokverk, og da som motbegrep til periodikum. Mens et periodikum (f.eks. en avis, et tidsskrift eller en rapportserie) er et verk som ikke er endelig avsluttet, men som utkommer løpende, vil en monografi bestå av enten ett bind, eller av et antall bind som er kjent og fastsatt. I denne betydningen av ordet vil en tobinds roman, et flerbinds oppslagsverk eller et redigert samleverk (en antologi) også være en monografi.

Begrepet anvendes også i en annen, snevrere betydning som et verk om et enkelt emne skrevet av én forfatter, eventuelt av noen få forfattere (typisk to). I sistnevnte betydning er en antologi ikke en monografi.

Begrepet brukes om vitenskapelige bøker som behandler et avgrenset, vitenskapelig emne på en uttømmende måte. Monografi var tidligere den foretrukne formen for skriftlig arbeid den som vil forsvare en doktorgrad må utarbeide.

Referanser
----------

1. ↑  Se f.eks. registreringsveiledning for Cristin eller definisjoner Arkivert 23. juni 2011 hos Wayback Machine. i Bibsys' katalogiseringsregler
2. ↑  Se f.eks. denne[*død lenke*] veiledningen til Chicagostilen.

Kilder
------

* «Avhandlingsformer - artikkelbasert og monografi - doktorgrad», fra NTNU

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** GND **·** NKC **·** NKC
 |
Akademiets hovedkvarter i Tauchinitz-Straße i Leipzig
**Det saksiske vitenskapsakademiet** (tysk *Sächsische Akademie der Wissenschaften*) er et vitenskapsakademi som holder til i Leipzig. Det har i dag 145 medlemmer, først og fremst fra de tyske delstatene Sachsen, Sachsen-Anhalt og Thüringen.

Det saksiske vitenskapsakademiet ble stiftet av en gruppe av 13 professorer ved universitetet i Leipzig 1. juli 1846, 200-årsdagen for Gottfried Wilhelm Leibniz’ fødselsdag. Til å begynne med het akademiet «Det kongelige saksiske vitenskapsselskapet», men fikk sitt nåværende navn i 1919. Etter 2. verdenskrig ble akademiet stengt, men det åpnet igjen i 1948 og har fått bestå gjennom DDR-tiden og tiden etter Tysklands gjenforening.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Sächsische Akademie der Wissenschaften – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Brockhaus Enzyklopädie **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NLA **·** NKC **·** NKC **·** CiNii
 |
**Chievres Air Base** (ICAO: **EBCV**) er en flystasjon som benyttes av det amerikanske flyvåpenet, og ligger i Belgia. Den drives av 309th Airlift Squadron, som har til oppgave å betjene NATOs øverstkommanderende for Europa og tilhørende stab (SACEUR).

Den første flystripen ved Chièvres ble etablert under første verdenskrig, av tyske styrker i 1917. Mot slutten av 1939 begynte det belgiske forsvaret å bygge ut Chièvres for å bruke den som avlastningsflyplass. Da tyskerne invaderte Belgia i mai 1940 fortsatte de å bygge ut flyplassen og den ble brukt av tyske og italienske jagerfly i slaget om Storbritannia, de siste tyske styrkene forlot flyplassen ved utgangen av august 1944. Allerede i oktober samme år tok allierte styrker i bruk flyplassen.

Etter andre verdenskrigs slutt ble basen brukt som transittleir for amerikanske soldater på vei hjem til USA og som fangeleir for tyske soldater. I 1947 ble basen overtatt av belgiske myndigheter og brukt for stasjonering av jagerfly. Basen ble nedlagt i 1963 og overdratt SHAPE i 1967. Basen ligger om lag 20 kilometer fra SHAPE.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Jørpa**, også skrevet **Gjørpa**, er en årviss snøskavl som dannes i fjellet Middagsnibba (Nonsnibba, 1803 moh.) på vestsida av Kjenndalen innerst i Lodalen i Stryn kommune i Sogn og Fjordane.

Navnet brukes også om snøraset som utløses når snøskavlen faller 500-600 meter ned i dalen. Det årlige raset skaper et enormt lufttrykk som kan gjøre store ødeleggelser. På motsatt side av dalen ligger ei stor fjellblokk, Jørpesteinen. Den skal ha blitt flyttet av lufttrykket fra Jørpa blant annet i 1832, 1904 og en gang på 1970-tallet. Kjenndalen er ubebodd, og det er ikke kjent at mennesker skal ha blitt tatt av snøraset. Men en restaurant oppe i dalen ble knust av lufttrykket i 1989. Sju hester på beite i dalen ble drept av lufttrykket fra Jørpa i 1893, og 17. mai 1924 tok lufttrykket fra raset livet til fem hester.

Kilder
------

* Sigurd Nesdal: *Lodalen - Fager og fårleg*. Sigurd og Arild Nesdal, 1983. ISBN 82-990948-0-1 (s. 39-41, digitalisert av Nasjonalbiblioteket)
* Oddgeir Bruaset: *Jostedalsbreen*. Samlaget, Oslo 1996. ISBN 82-521462-7-9 (s. 78, digitalisert av Nasjonalbiblioteket)
**Det sentrale musikkonservatorium** i Beijing (forenklet kinesisk: 中央音乐学院; tradisjonell kinesisk : 中央音樂學院; pinyin: *Zhōngyāng yīnyuè xuéyuàn*) eller **Det nasjonale musikkonservatorium**, grunnlagt i Beijing i 1950, er den fremste skole for klassisk musikk i Folkerepublikken Kina.

Den ble opprettet primært for vestlig klassisk musikk men underviser også i tradisjonell og klassisk kinesisk musikk.

Det må ikke forveksles med Kinas musikkonservatorium (opprettet 1964), likeså i Beijing, som er dedisert utelukkende til den klassiske kinesiske musikk og kinesiske instrumenter.

Kjente studenter
----------------

* Chen Yi
* Gong-Qian Yang
* Liu Shikun
* Lang Lang
* Liang Wang
* Sa Ding Ding
* Tan Dun
* Xiaoyong Chen
* Ju Jin
* Xu Ke
* Ye Xiaogang
* Yuja Wang
* Zhang Dingyuan
* Zhou Long

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Central Conservatory of Music – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** NLA
 |
Bauta reist på en gravhaug på Viktil der Olav Vigdeild kom fra.
**Olav Vigdeild** hadde høvdingesete på Viktil på Frosta. Gården ligger om lag 2 km. sørvest for vikinghavna på Fånestangen, og det er grunn til å tro at Vigdeild var bruker av denne havna. Han levde på første del av 1200-tallet, var lendmann, og kanskje den største høvdingen Frosta har fostret.

Vigdeild var Hertug Skules mann og vårbelg, og kjempet mot Håkon Håkonsson og birkebeinerne. Olav var blant annet fører for 14 langskip som sammen med Guttorm av Suderheim (Sørem på Leinstrand i Trondheim) skulle til Bergen vinteren 1239–40 for å ta kongen. På grunn av motvind og at rykte gikk foran dem over alt ble denne planen endret og de begynte i stedet å herje på Møre.

Etter disse herjingene ble han med Hertug Skule ned Gudbrandsdalen og ned til Nannestad, hvor det ble et slag ved Laaka, som de vant. Senere kom de i kamp med birkebeinerne i Vestre Strete i Oslo. Her flyktet vårbelgene, og kampen fortsatte på Halvard kirkegård. Olav flyktet videre inn i Lavranskirken og berget livet ved at Gaute fra Melhus spurte om han ville ha grid, noe Olav sa ja til. Henrik Ibsen skriver om dette i *Kongs-Emnerne*.

Kilder
------

* Moksnes, Leif: *Frostaboka (Bind 1)*, Frosta Historielag (1968)
* Tordsson, Sturla: *Håkon Håkonssons saga*
**Anand Chand av Bilaspur** (født 26. januar 1913, død 15. november 1983 i London) var raja av fyrstestaten Bilaspur fra 1927 til 1948.

Anand Chand kom på *gaddien* da hans far raja Bije Chand abdiserte 8. februar 1927. Han var da mindreårig og fikk først fulle regjeringsfullmakter i januar 1933.
 Anand Chand var utdannet ved Mayo College.

Ved Indias uavhengighet i 1947 lå det an til at Bilaspur skulle bli en del av Unionen India, men raja Anand Chand var skeptisk til at staten hans skulle slås sammen med nabostatene. Da de øvrige statene i området 15. april 1948 gikk sammen i delstaten Himachal Pradesh sto Bilaspur utenfor. Først 15. august 1948 undertegnet rajaen tiltredelsesdokumentet som gjorde Bilaspur til en del av India. Bilaspur fortsatte da som en egen territoriell enhet med Anand Chand som *chief commissioner*. Han hadde denne stillingen til 1954. Bilaspur ble da slått sammen med Himachal Pradesh.

Anand Chand ble den siste regjerende raja av Bilaspur i et dynasti som hevdet å kunne føre sine aner tilbake til en av heltene omtalt i eposet Mahabharata. Etter at han mistet regjeringsmakten fortsatte han i indisk politikk. Han var medlem av den grunnlovgivende forsamling og var fra 1952 til 1957 innvalgt i Lok Sabha, underhuset i Indias nasjonalforsamling, og satt fra 1958 til 1970 i Rajya Sabha, overhuset.

Ved sin død i 1983 ble sønnen Kirti Chand (født 1943) overhode for fyrstefamilien.

Referanser
----------

1. 1 2 3  Mark Brentnall: *The Princely and Noble Families of the Former Indian Empire. Volume One: Himachal Pradesh*, New Delhi: Indus Publishing, 2004, s. 60.
2. ↑  V. P. Menon: *Integration of the Indian States*, ny utgave, Hyderabad: Orient Longman, 1985, s. 62.
3. ↑  Menon, s. 299–300.
4. ↑  *Gazetteer of the Simla Hill states 1910. Punjab States Gazetteer. Volume VIII*, s. 4.
**Vorstehhund Stikkelhåret** (FCI #232) eller **stikkelhåret vorsteh** er en av fire tyske vorstehhunder. Disse skiller seg imidlertid såvidt mye fra hverandre at de ikke regnes som varieteter, men egne hunderaser. 

Vorsteher er en fuglehund som primært avles som jakthund på fugl, men den har også kvaliteter for annen type jakt og som brukshund og familiehund.

Den er en god familiehund og regnes som flink med barn og enkel å jobbe med. Den er også en sterk og arbeidsom brukshund, som blant annet er velegnet som trekkhund og kløvhund. Det er også eksempler på at vorstehere har blitt godkjente redningshunder, blant annet for Norske Redningshunder.

Utseende, anatomi og fysikk
---------------------------

En vorsteh er en edel og harmonisk hund med verdig holdning. Den er stødig, rolig og avbalansert. Svakt markert nakkeknøl og moderat stopp. Øynene er middels store og mørk brun farge er ønskelig. Ørene er høyt og bredt ansatte, og de er flate og hengende tett inntil hodet. Forlemmene er rette, parallelle og muskuløse. Baklemmene er også rette og parallelle. Skal være kraftige og muskuløse. og knærne er godt vinklet. Potene skal være runde til ovale, men godt sluttet og med kraftige klør. Hunden skal ha en sterk og muskuløs rygg med et kort, bredt og muskuløst lendeparti. Underlinjen er lett opptrukket med en elegant tørr bue. Halen skal være kraftig ved roten og høyt ansatt. Den smalner av mot spissen og er av middels lengde. Bevegelsene til en vorsteh er rette og parallelle. De er jordvinnende og med godt fraspark. 

Skulderhøyden skal iflg. FCI ligge på ca. 62-66 cm hos hannhunder og ca. 58-63 cm hos tisper.
| Slaget ved Ruona |
| --- |
| Konflikt: Del av Napoleonskrigene |
| Slaget ved Ruona |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Dato | 1. september 1808 |
| Sted | Ruona, 100 kilometer øst-sørøst for Vasa62°50'43,01"N 23°29'17,02"Ø |
| Resultat | Russisk seier |

 |
| Stridende parter |
| Sveriges flagg Sverige | Keiserflagget Russland |
| Kommandanter og ledere |
| Carl Johan Adlercreutz | Nikolaj Kamenskij |
| Styrker |
| 5 000 - 6 000 mann | 9 000 |
| Tap |
| 22 offiserer, 800 menige, 100 fanger | 17 offiserer, 827 mann, av de 51 fanger |


| Artikkelen inngår i serien om
**Finskekrigen** |
| --- |
|  |
| Pyhäjoki ·
Siikajoki ·
Revolax ·
Sveaborg ·
Pulkkila ·
Lemo ·
Nykarleby ·
Vasa ·
Kokonsaari ·
Lappo ·
Rimito Kramp ·
Sandöström ·
Kauhajoki ·
Alavo ·
Karstula ·
Grönvikssund ·
Ruona ·
Ömossa ·
Jutas ·
Oravais ·
Palva sund ·
Virta bro ·
Hörnefors ·
Sävar ·
Ratan |

**Slaget ved Ruona** var flere slag mellom svenske og russiske styrker under finskekrigen og fant sted den 1-2. september 1808. Etter kraftige artilleridueller ble de svenske styrkene slått.

Den svenske sommeroffensiven hadde fortsatt etter seieren i slaget ved Alavo samtidig som den russiske arméen fortsatte å vokse, forsterkninger ankom regelmessig. Mot slutten av august var det rundt 9 000 russiske tropper som kjempet mot general Carl Johan Adlercreutz' styrker av en total russisk styrke på rundt 25 000 mann. Adlercreutz hadde mellom 5-6 000 mann mens den totale svenske styrken under øverstkommanderende Klingspor ved mønstring den 31. august 1808 var på 14 487 mann.

På veien mot Nykarleby ble det utkjempet svært harde kamper allerede fra begynnelsen av offensiven. Det største slaget ble utkjempet ved Kuortane, svenske og russiske styrker støtte sammen ved Ruona den 31. august 1808. Den 1-2. september fortsatte slaget ved stedet Salmi (rett nordvest av Ruona), det ble et avgjørende slag med de kraftigste artilleriduellene under hele krigen, og de svenske styrkene måtte trekke seg tilbake.

Med tapet ved Ruona og Salmi hadde den svenske sommeroffensiven mislyktes og måtte trekke seg tilbake til den finske vestkysten. Krigens virkelige vendepunkt, slaget ved Oravais, hadde ennå ikke blitt utkjempet, men allerede etter Ruona og Salmi hadde de russiske styrkene overtaket. Den russiske arméen i Finland vokste i størrelse for hver dag, mens de svenske forsterkningene uteble.

Eksterne lenker
---------------

* Kuortane visitorscenter med presentasjon av slaget (svensk)
**Olav V gate** (37–107, 40–200) er ei gate i Bodø, og er en av hovedgatene i byen. Store deler av gata er en del av riksvei 80. Den starter i øst ved Rønvikjordene, der den i et lyskryss tar av fra Rv80 som deler seg i to her, en går til sentrum, mens den andre, Olav V gate, går til Bodø lufthavn. Olav V gate går helt til den møter Fredensborgveien, og går over til å bli Langstranda, men Rv80 slutter ved den vestlige innkjørselen til Avinors ansattparkering.

Veien er nylig blitt modernisert flere ganger og har fire rundkjøringer og ett lyskryss. Tilsammen har gata tolv kvartaler med de to små avstikkerne som regnes som en del av Olav V gate, og uten parkeringsinnkjørslene ved flyplassen. I tillegg har gata gang- og sykkelvei på ene siden av veien hele gata, med unntak av de siste tre hundre meterne, der gang- og sykkelveien blir innledet til en lite trafikkert, parallell blindgate. Det er også Olav V gate som kjører under luftfartsmuseet, mellom de to avdelingene, under kontrolltårnet.

Referanser
----------

1. ↑  Postens adressesøk

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Sentralt stedsnavnregister
 |
**Paul Rusesabagina** (født 1954) er en hotelldirektør fra Rwanda som huset 1200 tutsi- og hutuflyktninger i Hôtel des Mille Collines i Kigali under folkemordet i Rwanda. Ingen av gjestene på hotellet ble drept i folkemordet. Rusesabaginas kone heter Tatiana og de har 4 barn. 

George W. Bush og Paul Rusesabagina.
Om hendelsene under folkemordet skrev Rusesabagina selvbiografien *En ganske alminnelig mann*, som siden ble grunnlag for filmen Hotel Rwanda.

Selv om filmen har fått stor anerkjennelse i USA og Europa, har «Hotel Rwanda» og Rusesabagins rolle under folkemordet blitt kritisert andre steder - spesielt i Rwanda og nabolandene. Kritikere har blant annet påstått at Rusesabagina tvang flyktninger ved hotellet å betale for hotellrommene og all maten som ble gitt dem. Han skal også ha ødelagt kommunikasjonslinjer til hotellet, som lå rett utenfor hans eget kontor.

Anklager om terrorisme
----------------------

I august 2020 ble Rusesabagina arrestert i Kigali på grunn av anklager om terrorisme, brannstiftelse, og kidnapping. Siktelsene viser til terror-angrep som fant sted sør i Rwanda, i nærheten av grensen mot Burundi i 2018. Minst 9 mennesker skal ha blitt drept i disse angrepene, inkludert to barn.

Rusesabagias advokater har påstått at arrestasjonen utelukkende var motivert av Rusesabagins veldig frittalende kritikk av Rwandas regjering. EU kritiserte og fordømte arrestasjonen i februar 2021.  Rusesabagina har ofte blitt kritisert, og det har blitt påstått at historien hans i stor grad var oppfunnet av Hollywood, og han bør stå for retten for å møte anklagene om terrorisme mot ham.

I oktober 2020 kunngjorde den rwandiske påtalemyndigheten at Rusesabagina skulle stå for retten sammen med en rekke andre påståtte opprørere. Rusesabagina uttalte at han ikke hadde til hensikt å delta i rettsprosessen, fordi han mente at rettferdighet ikke var mulig. Rusesabagina deltok ikke ved noen påfølgende høringer, men en dommer avgjorde at rettssaken skulle fortsette. I juli 2021 kunngjorde retten at en dom i rettssaken etter planen skulle forkynnes i august 2021.

September 2021 ble han funnet skyldig i terrorrelaterte anklager. Under rettsforhandlingen fordømte han president Paul Kagame og rapporterte at han var blitt bortført fra eksil for å stå for retten i Rwanda.

Referanser
----------

1. ↑   Babelio, «Paul Rusesabagina», Babelio forfatter-ID 114701[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Jason Burke (20. september 2021). «Hotel Rwanda hero sentenced to 25 years in jail on terrorism charges». *The Guardian*. Besøkt 20. september 2021.
3. ↑  Africanarguments.org
4. ↑  *The Guardian*
5. ↑  Newtimes.com
6. ↑  The Hill
7. ↑  The Guardian
8. ↑  The Guardian
9. ↑  Newtimes.so.rw
10. ↑  Al Jazeera
11. ↑  France24.com
12. ↑  France24.com

Bibliografi
-----------

* *En ganske alminnelig mann* Bazar 2007

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NDL **·** NKC
 |
**Olav Viksmo-Slettan** (også skrevet *Olav Viksmo Slettan*, født 27. april 1965 på Tolga) er en norsk radio- og fjernsynsreporter i NRK. Han begynte sin radiokarriere i RADIO VEST.

Han har blant annet vært programleder for NRKs TV-serier *Reparatørene* og *Sommer-Lørdag* samt programleder og reporter i radioprogrammene *Reiseradioen* og *Nitimen*. Fra 2010 til 2019 har han også kommentert Eurovision Song Contest for NRK. Sammen med Børge Ousland ble han i 2000 den første i verden til å direktesende en Nordpol-ekspedisjon.

Viksmo-Slettan er også en ivrig supporter av Kjelsås Fotball og har på et tidligere tidspunkt sittet i klubbens styre.

Viksmo-Slettan har skrevet flere bøker. I 2013 ga han ut boken *Full storm. Naturkatastrofer og ekstremvær i Norge,* som skildrer de største naturkatastrofene som har berørt oss nordmenn opp gjennom historien. To år senere skrev han boken *Ekte helter* *(2015).*

Bibliografi
-----------

* *Du skjødded iggetigg!* (1999) Sammen med Hans-Petter Jørgensen
* *Pappa* (2001)
* *Reparatørene* (2002)
* *En fin dag for fotball* (2003) Sammen med Arne Scheie
* *Hevnerens håndbok* (2005)
* *Den bemerkelsesverdige historien om Dingo Mortmann* (2006)
* *Norske Blinkskudd* (2008)
* *Full Storm*. *Naturkatastrofer og ekstremvær i Norge* (2013)
* *Ekte helter. Når liv står på spill* (2015)

Referanser
----------

1. ↑  NRK. «Reiseradioens stuntreporter». *NRK*. Besøkt 25. januar 2016.
2. ↑  Forlag, Gyldendal Norsk. «Viksmo-Slettan, Olav | Gyldendal». *www.gyldendal.no*. Besøkt 25. januar 2016.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND
 |
**Røde Kors Haugland Rehabiliteringssenter** (RKHR), også kalt **Hauglandssenteret**, er et rehabiliteringssenter i Fjaler kommune i Sogn og Fjordane drevet av Norges Røde Kors. Institusjonen er den største på Vestlandet innen rehabilitering.

Historien til RKHR strekker seg tilbake til overrettsaksfører Christian Bekker fra Bergen som i 1945 bosatte seg på Haugland, 3 km nord for Flekke. Da han døde i 1980 testamenterte han eiendommen til Røde Kors på premisset om at stedet skulle benyttes til humanitære formål. Det ble startet rehabilitering av bygningene, og det ble først drevet som et aktivitetssenter for funksjonshemmede, samt leirskole. Lions Clubs International etablerte også en innsamlingaksjon som skulle gå til å etablere et større senter med bedre fasiliteter, og i 1992 ble dette senteret åpnet med navnet Haugland Helsesportssenter med Kong Harald som snorklipper. I 1993 fikk senteret navnet det har i dag.

RKHR har avtale med Helse Vest RHF om å tilby spesialiserte rehabiliteringstjenester og tverrfaglig rehabilitering gjennom ordningen Raskere tilbake. Senterets tilbud er rettet mot et bredt utvalg av pasienter og diagnoser, pasientene kan f.eks. ha plager i muskel og skjelett, slite med overvekt, ha sykdommer som Parkinsons eller cerebral parese, eller de kan trenge opptrening etter kreftbehandling. Årlig er ca. 1300 pasienter til rehabilitering ved RKHR, og det er rundt 90 ansatte ved senteret.

På samme eiendom har United World College siden 1995 vært etablert med internasjonal skole for 200 elever fra hele verden. I 2007 ble Haugland Internasjonale Forsking- og Utviklingssenter etablert i et samarbeid mellom RKHR, UWC og Fjaler kommune. RKHR samarbeider også med Beitostølen Helsesportssenter.

Galleri
-------

* Bekkerhuset, det gamle huset til Christian BekkerBekkerhuset, det gamle huset til Christian Bekker
* Senteret har eget badeanleggSenteret har eget badeanlegg
* Idyllisk beliggenhet ved FlekkefjordenIdyllisk beliggenhet ved Flekkefjorden
* UWC er nærmeste naboUWC er nærmeste nabo

Referanser
----------

1. ↑  Historia til Røde Kors Haugland Rehabiliteringssenter RKHR
2. 1 2  Avgjerande for framtida til senteret Firda
3. ↑  Årsrapport 2017[*død lenke*] RKHR
4. ↑  - Overvektige bør få gratis trener og kostholdskurs Arkivert 30. mai 2019 hos Wayback Machine. Adresseavisen
5. ↑  Da Mamma fant redningen for Iselin Bergens Tidende
6. ↑  Røde Kors Haugland Rehabiliteringssenter AS Arkivert 30. mai 2019 hos Wayback Machine. Framtidsfylket
7. ↑  Kva ville Audun Hugleiksson tenkt? Firda
8. ↑  Fra 31. januar kan du gjøre et virtuelt besøk hos VHSS og områdene rundt Arkivert 30. mai 2019 hos Wayback Machine. MyNewsDesk

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Røde Kors Haugland Rehabiliteringssenter – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Brønnøysundregistrene
 |
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Kinas flagg Kina |
| Paralangrenn |
| Paralympiske vinterleker |
| Bronse | 2022 Kinas flagg Beijing |  15 km, sittende |

**Li Panpan** (født 1. mars 1989 i Hangzhou) er en kinesisk funksjonshemmet idrettsutøver, som konkurrerer i paralangrenn. Hun er klassifisert i klassen LW10.5, som er for sittende utøvere.

Bakgrunn
--------

Hennes funksjonshemming er medfødt; hun er født med myelomeningocele, som er en type ryggmargsbrokk. Hun har tidligere drevet med bueskyting, og begynte med langrenn i 2018.

Idrettskarriere
---------------

Li deltar i Langrenn under Paralympiske vinterleker 2022. Der fikk hun bronse i åpningsøvelsen, som var 15 km.

Referanser
----------

1. 1 2 3  Beijing 2022 - *Li Panpan* Arkivert 8. mars 2022 hos Wayback Machine. besøkt 8. mars 2022.

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen har ingen egenskaper for sportsdatabaser i Wikidata*
* (en) Profil hos Paralympiske vinterleker 2022 Arkivert 8. mars 2022 hos Wayback Machine.
**Shankill Road** er en av Belfasts hovedgater, som strekker seg omkring halvannen kilometer utover fra sentrum. Den går gjennom et område som er nesten utelukkende protestantisk, og gaten har blitt et symbol på det protestantiske Belfast på samme måte som Falls Road er et symbol på den katolske delen av byen. Det ligger mest butikker og næringseiendommer langs selve Shankill Road, mens boliger ligger i de mange sidegatene.

Historie
--------

Shankill var opprinnelig et skogområde, hvor det levde ulv og villsvin. De første som bosatte seg der slo seg ned i området som nå kalles Glencairn, hvor det ble reist et ringfort på stedet hvor elvene Ballygomartin og Forth møtes.

I middelalderen kom det en ny bosetning på stedet hvor Shankill Road går over i Woodvale Road, i krysset med Cambrai Street. Det ble reist en kirke der, som har gitt navn til området; *Seán Cill* betyr «gammel kirke». 

I det 19. århundre begynte stedet å vokse på grunn av ekspansjonen i linindustrien. Mange av sidegatene, som Leopold Street, Cambrai Street og Brussels Street, har navn knyttet til Belgia eller Flandern, hvor linplantene som ble brukt vokste. Industrien møtte nedgangstider på midten av det 20. århundre, noe som førte til vedvarende høy arbeidsløshet. 

Da konflikten i Nord-Irland blusset opp i 1960-årene ble Shankillområdet mål for en rekke angrep. Det verste terrorangrepet var den såkalte Shankillbomben den 23. oktober 1993. Bomben gikk av i Frizzells Fish Shop, og drepte ti mennesker inkluderte den ene av bombemennene. Den andre, Sean Kelly overlevde og ble senere dømt for bombingen. Shankillområdet er skilt fra Falls Road-området med en fredslinje.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Shankill Road, Belfast – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Shankill History hos shankilltourism.com
En hypaspist
**Hypaspistai**, eller **hypaspistene**, var eliteforsvarssoldater til fots brukt av Aleksander den stores makedonske armé. De kjempet ofte til høyre for kompanjonger til fots. Høyre var æresposisjonen i de fleste greske hærer.

Et eksempel på hvordan de ble brukt var slaget om Chaeronea (338 f.Kr.) hvor han utnyttet deres mobilitet taktisk med god effekt.

Arrians frase *tous kouphotatous te kai ama euoplotatous* (eg atIV 28 viii) har vanligvis blitt oversatt som *lettest beskyttet* selv om Brunt Appendix XIX paragraf 9 gjør det mer riktig oversatt som *raske og lette i bevegelse*.

Hypaspistene ble hentet fra hele kongedømmet framfor fra en del av landet. De var kongens hær mer enn kongedømmets hær. Aleksander reorganiserte til tider hele sin hær på denne måten for å styrke hans autoritet over ellers mektig lokal lojalitet som hans menn følte.

I slag var de antagelig bevæpnet som fotkompanjonger med aspis, spolas, hjelm, leggbeskyttere og sarissa selv om deres utstyrt var mer utsmykket.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | World History Encyclopedia
 |
**Ståle Yttrehus** (født 3. april 1950) har siden 1985 vært journalist i Norsk rikskringkasting. Han kommer opprinnelig fra Nordfjord, Romsdal og Vestfold. 

I NRK begynte han i 1985 som programleder i programposten *Midt i trafikken*. I 1997 tok han initiativet til programmet "Helgestart" der han fortsatt er å høre pr 2009. Fra 2000 ble han medarbeider på NRK Trøndelags lokalkontor på Brekstad. Yttrehus har tidligere vært dansemusiker og trafikklærer. Han ble i 1982 medarbeider på Radio Norbatt under FN-tjeneste ved stabskompaniet i Norbatt (kontingent 8, 9 og 10), Sør-Libanon. Senere arbeidet han som redaktør ved Radio Motor i Drammen.
Våren 2009 debuterte han som forfatter da han ga ut boken "Erja i livets tjeneste" – en biografi om en kvinne som fristet tilværelsen som jordmor i Røde Kors' tjeneste i Asia, Afrika og i Makedonia, alle steder under svært dramatiske omstendigheter.
(Koloritt forlag, ISBN 978-8292395-73-8) I 2013 ga han ut biografien "Fred og fare", om soldaten Asbjørn Grande som tjenestegjorde for FN og NATO i mer enn 10 år sammenhengende.*(ISBN9788281692176, på FONT Forlag*

Eksterne lenker
---------------

* NRK Trøndelag: Ståle Yttrehus

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Nokas Cash Handling** er en forretningsdivisjon i Nokas, med historie tilbake til Norsk Kontantservice AS (NOKAS), som ble kjøpt opp i 2007. Nokas Cash Handling består av selskapene Nokas Kontanthåndtering AS (tellesentraler) og Nokas Verditransport AS.

Nokas Cash Handling leverer kontanthåndtering, verditransport, kontantautomater og sikkerhetsløsninger for sine kunder, som er banker og andre virksomheter samt lovpålagte sentralbankoppgaver innenfor kontanthåndteringen for Norges Bank. Nokas Cash Handling leverer også E2E-tjenester[*klargjør*] via selskapet Winservice som eies 50% av Nokas og 50% av Wincor Nixdorf. Selskapet har kontorer i Tromsø, Bodø, Trondheim, Bergen, Stavanger, Sandefjord, og Oslo.[]

Divisjonen har virksomhet i Norge, Sverige og Danmark. Årlig håndterer divisjonen i overkant av 170 milliarder kroner.

Referanser
----------

1. ↑  Nokas avvikler tellesentral i Larvik
2. ↑  «nokas.no». Arkivert fra originalen 9. desember 2015. Besøkt 28. november 2015.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Nokas – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
| Slaget ved St Lucia |
| --- |
| Konflikt: den amerikanske uavhengighetskrigen |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Dato | 15. desember 1778 |
| Sted | St Lucia, Karibia14°1'1,200"N 60°58'58,800"V |
| Resultat | Britisk seier |

 |
| Stridende parter |
| Frankrikes flagg Frankrike | Storbritannias flagg Storbritannia |
| Kommandanter og ledere |
| Frankrikes flagg Charles Hector | Storbritannias flagg Samuel Barrington |
| Styrker |
| 12 linjeskip | 7 linjeskip |

| Den amerikanske uavhengighetskrigen |
| --- |
| Boston – Canada – New York og New Jersey – Saratoga – Philadelphia – Vestfronten – Sullivan-ekspedisjonen – Sørfronten – Marine |

| Karibia |
| --- |
| Nassau – St Lucia – Grenada – Martinique – Fort Royal – St. Kitts – Saintes |

**Slaget ved St Lucia** var et sjøslag som ble utkjempet utenfor øya St Lucia i Karibia under den amerikanske uavhengighetskrigen den 15. desember 1778 mellom den britiske og franske marine.

Hector satte kursen for Karibia 4. november, samme dag som kommodor William Hotham ble sendt fra New York for å forsterke den britiske flåten i farvannet. Den franske guvernøren i Martinique, Francois Claude Amor, hadde overrasket den britiske øya Dominica 7. september. Admiral Samuel Barrington, den britiske admiralen i De britiske Leewardøyene, hadde hevnet seg ved å ta St Lucia den 13. og 14. desember etter at Hotham ankom fra Nord–Amerika. Hector fulgte Hotham nært og ble slått i to angrep på Barrington ved Cul–de–Sac på St Lucia den 15. desember.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN
 |
**Susanne Osthoff** (født 7. mars 1962 i München) er en bayersk arkeolog som arbeidet som hjelpearbeider i Irak. Den 25. november 2005 ble hun og hennes sjåfør tatt som gisler av den irakiske motstandsbevegelsen, som krever at Tyskland avslutter alt samarbeide med den USA-innsatte regjeringen i Irak. Osthoff er den første tyske statsborger som er bortført i Irak.

Bakgrunn
--------

Osthoff studerte forasiatisk arkeologi, sammenlignende semittisk språkvitenskap og *Osteoarchäologie*. Hun tok magistergraden med avhandlingen *Der Spiegel im Vorderen Orient*. Siden 1991 skal hun ha levet i Irak, og vært virksom som hjelpearbeider, bl.a. med levering av medisiner og medisinsk utstyr. Hun har også deltatt i arkeologisk forskning. Tidligere har hun foretatt studie- og utgravningsreiser i bl.a. Tyrkia, Syria, Jordan, Irak og i Jemen. Fra 1998 har hun arbeidet som rådgiver og organisator innen forretningsrådgivning for München-konsulentselskapet *faktorM*, og har også initiert, koordinert og deltatt som rådgiver ved gjennomføringen av prosjekter knyttet til oppbygningen av helsevesenet i Irak, og arbeidet for hjelpeprogrammet *Kinderhilfe Irak* med å sende behandlingstrengende irakiske barn til hospitaler i Bayern. Hun taler flytende arabisk.

Den 23. mai 2003 dokumenterte hun i en førstesideartikkel i The New York Times ødeleggelsen av det arkeologiske utgravningsfeltet Isin i Irak. Hun hadde deltatt i utgravninger der siden 1989.

Familie
-------

Hun var gift med en arabisk jordaner fra en innflytelsesrik familie, men de er nå skilt. Deres felles 11-årige datter bor på en internatskole i Bayern.

Utmerkelser
-----------

For sitt engasjement og *Zivilcourage* i Irak mottok hun i 2003 Tassilo-prisen av Süddeutsche Zeitung

Eksterne lenker
---------------

* 'No Rescue of German Hostage Imminent', *Deutsche Welle*, 6. desember 2005
* 'Christians and Muslims pray for Iraq hostage', *The Guardian*, 12. desember 2005
* 'German hostage in Iraq is free', *Reuters*, 18. desember 2005

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND
 |
**MetaFilter** er en community blog hvis formål er å dele links og diskutere innhold som brukerne har oppdaget på internett.

Hjemmesiden ble grunnlagt av Matthew Haughey i 1999. Haughey skrev selv koden til nettsiden ved hjelp av programvaren Macromedia ColdFusion og Microsoft SQL Server. 

I starten var medlemskap av siden gratis, men på grunn av den voksende andelen medlemmer ble det ofte lukket ned for nye innmeldinger. Den 18. november 2004 gjenåpnet Haughey for innmeldinger, men nå med et engangsgebyr på $5 USD for å unngå opprettelser av personer som aldri kom tilbake til siden.

Time Magazine plasserte i 2009 MetaFilter på deres liste over de *50 beste hjemmesider*.

Undersøkelser
-------------

Medlemmer av siden har flere ganger arbeidet tett sammen for å oppklare bedrag og svindel. I mai 2001 spilte MetaFilter en sentral rolle i avdekkningen av svindelnummeret med den fiktive Kaycee Nicole, som bestod i at en kvinne fra Kansas hadde opprettet en falsk profil for sin angivelige kreftsyke og døende datter.

Referanser
----------

1. ↑  Carr, David (23. januar 2006). «Soothe the Blog and Reap the Whirlwind» **(engelsk)**. The New York Times. Besøkt 16. desember 2010.
2. ↑  Fisher, Adam (24. august 2009). «50 Best Websites 2009» **(engelsk)**. Time Magazine. Arkivert fra originalen 20. desember 2010. Besøkt 16. desember 2010.
3. ↑  Hafner, Katie (3. juni 2001). «Kaycee chronicles: life, death, deception» **(engelsk)**. St. Petersburg Times. Besøkt 16. desember 2010.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata