recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Syretre** (*Oxydendrum arboreum*) er et løvfellende tre eller stor busk som er utbredt i sørøstlige USA. Den er den eneste arten i slekta *Oxydendrum* i lyngfamilien.

Den blir som regel opptil 25 m høy, men i vestskråningen til Great Smoky Mountains kan den bli 35 m. Barken er grå og har brede ribber på eldre trær. Sevjen smaker surt. Bladene sitter spredt og er ellipseformet avlange, 5,5–23,5 cm lange og 2–8 cm brede. De er fint sagtannede, glinsende mørkegrønne på oversiden og glatte og grågrønne på undersiden. Om høsten blir bladene skarlagensrøde til mørkerøde mens blomstene ennå sitter på.

Blomstene er samlet i endestilte blomsterstander. Blomsterstilkene er opptil 25 cm lange og har seks eller flere, 10–15 cm lange greiner med hvite blomster. Blomstringen skjer fra slutten av juni til august. Frukten er en kapsel som er 3,5–8,5 mm lang og 2–4 mm bred.

Syretre vokser som undervegetasjon i eike- og furuskoger på sur, godt drenert jord. Andre trær som vokser her er ambratre, tulipantre, rødlønn, sukkerlønn, skihickory, bitterhickory, svinehickory, kvithickory, kvitask, amerikabøk, kanadahemlokk, blomsterkornell, sassafras, amerikaagnbøk, virginiahumlebøk og amerikajudastre.

Arten er hovedsakelig utbredt i Appalachene og i åsene som omgir fjellkjeden opp til 1600 moh. Den finnes nordover til sørvestlige Pennsylvania, sørlige Ohio og sørlige Indiana, sørover til sørøstlige Louisiana og kystområdene i Mississippi, Alabama og nordvestlige Florida, vestover til vestlige Kentucky, Tennessee og Mississippi-deltaet og østover til atlanterhavskysten fra sørlige Virginia til sentrale Nord-Carolina og kanten til kystsletta i Sør-Carolina og Georgia.

Den plantes av og til som prydtre på grunn av den seine blomstringen og de praktfulle høstfargene. Blomstene besøkes av honningbier som produserer en ettertraktet honningtype.

Galleri
-------

* StammeStamme
* BladverkBladverk
* BlomstBlomst
* Høstfarge og blomsterHøstfarge og blomster

Kilder
------

* A. Mitchell (1977). *Trær i skog og hage*. Oversatt av I. Gjærevoll. Tiden. s. 374. ISBN 82-10-01282-7.
* R.P. Overton. «Sourwood». *Silvics of North America*. Besøkt 23. juni 2017.
* «*Oxydendrum arboreum*». Flora of North America. Besøkt 23. juni 2017.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Syretre* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Syretre* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Syretre* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Syretre* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Syretre* hos The International Plant Names Index Rediger på Wikidata

* (en) *Syretre* hos Tropicos Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Oxydendrum arboreum* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Oxydendrum arboreum* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Oxydendrum arboreum* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
Skarifikasjon fra Afrika
**Skarifikasjon**, **arrtatovering** eller **scarification** er å lage riss/arr i huden. Dette har lange tradisjoner i Afrika, selv om det ikke er begrenset til bare dette kontinentet. I nyere tid er denne form for kroppskunst blitt populær i visse miljøer.

Malcolm Jenkins, en tidligere profesjonell amerikansk fotballspillerMan skjærer overfladiske kutt i huden eller skraper, etser, brenner eller på annen måte skader huden slik at det dannes arr. Det lages design som mønstre, border, eller i nyere tid bilder og tekst. Kroppen bruker 6–12 måneder på å helbrede skadene, i denne perioden kan man ved hjelp av ulike metoder forverre arrdannelsen ved å holde sårene åpne. Arrdannelse teknikken og etterbehandling avgjør om arret stikker ut eller er flatt.

Skarifikasjon var vanlig i urfolkskulturer i Afrika (spesielt i vest), Melanesia, Australia, Amazonas, i noen urfolkskulturer i Nord-Amerika og hos Mayaene. Arkeologer har datert skarifikasjon tilbake til 2000 f.Kr.

Scarification kan nå være mindre vanlig blant urfolkssamfunn, ettersom det ser ut til å være mindre aksept for det ettersom tradisjonell praksis dør ut.

Tradisjonelt har mange urfolk brukt skarifikasjon som en rituell praksis eller for å markere sin tilhørighet til en gruppe, i dag brukes det som en personlig identitet.

* Datooga kvinne fra TanzaniaDatooga kvinne fra Tanzania
* Mundari mann fra Sør-Sudan
* En måned gammel Kanuri baby fra Nord-Nigeria
* Stamme ved Sepik-elv i Papua New Guinea

Referanser
----------

1. ↑  «Scarification and Cicatrisation among African cultures - RAND AFRICAN ART». *www.randafricanart.com*. Besøkt 22. november 2023.
2. 1 2  Garve, Roland; Garve, Miriam; Türp, Jens C.; Fobil, Julius N.; Meyer, Christian G. (juni 2017). «Scarification in sub‐Saharan Africa: social skin, remedy and medical import». *Tropical Medicine & International Health*. 6 **(engelsk)**. 22: 708–715. ISSN 1360-2276. doi:10.1111/tmi.12878. Besøkt 22. november 2023.
3. 1 2  «Scarification: History, Process, Aftercare, and More». *www.medicalnewstoday.com* **(engelsk)**. 14. juni 2022. Besøkt 22. november 2023.

Se også
-------

* Kroppsmodifikasjon
* Tatovering
* Piercing
* Kunstig skalleforming
* Fotbinding
*For ishockeyspilleren, se Espen «Shampo» Knutsen*
Sjampoflasker fra perioden 1909 til 1932
**Sjampo**, er et kosmetikkprodukt som brukes for å rense hodehår og hodebunn for uønsket fett (talg), smuss, olje, hudpartikler, flass og partikler fra luften som over tid bygger seg opp i hår og i hodebunn. Sjampo er ofte tilsatt parfyme. Sammen med vann danner sjampo et skum som fjerner urenhetene. Samtidig er det viktig at en sjampo ikke fjerner for mye av det naturlige talget (sebum) som er en forutsetning for normal hårvekst. 

Sjampo er mest alminnelig i væskeform med varierende viskositet, men finnes også i fast form, som gel, pasta eller krem og som tørrsjampo.

Navnet kommer opprinnelig fra hindi hvorfra det senere er blitt opptatt i engelsk der navnet skrives *shampoo*. Opprinnelig betydning betyr å gni eller massere.

Ingrediensene i sjampo kan være så mange, de store kosmetikkselskapene opererer med ulike kjemiske sammensetninger og virkestoffer. Felles for alle sjampoer er at de skal bidra til å tilføre håret en følelse av friskhet og renhet. De ulike oppskriftene retter seg mot forskjellige hårtyper. Sjampoprodusentene bruker årlig store summer på å markedsføre sjampoproduktene sine for å fortelle forbrukerne hvilke egenskaper deres seneste sjampoforskning kan tilføre håret.

Anvendelse: Sjampoen brukes helst i vått hår. Etter en kort massasje skylles produktet ut med vann. Produsentene fraråder oftest å få middelet i øyet da dette kan fremkalle en ganske ubehagelig svie.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Shampoo – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN
 |
Flesberg prestegård Foto: Mahlum 
Prestens stabbur Foto: Mahlum 
Prestegården sett fra fylkesvei 40 Foto: Erlend Bjørtvedt 
**Flesberg prestegård** ligger i åsen et par hundre meter nord for Flesberg stavkirke. På prestegården står fire bygninger som ble fredet av Riksantikvaren i 1991: hovedbygning (oppført 1823), kårstue (oppført ca. 1730, flyttet til prestegården), stabbur for forpakter og stabbur for prest (fra 1800-tallet). Anlegget er regnet for å ha verdi som kirkelig kulturminne.

Prestegården ble lagt ut for salg i 2019.

Vest for kirken er Galgehaugen, som muligens har vært rettersted og gravhaug.

Referanser
----------

1. ↑  Opplysningsvesenets fond (arkivside)
2. ↑  Grindrud, Erlend Tandberg (24. juni 2019). «Ubebodd prestegård i Flesberg søker ny eier». *Laagendalsposten*. Besøkt 29. april 2021.
3. ↑  Buskerud fylkeskommune: Regional plan for kulturminnevern i Buskerud (oktober 2016, hos Eikerarkiv)

Eksterne lenker
---------------

* Opplysningsvesenets fond
* (no) «Flesberg prestegård». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
***Hanshu yiwenzhi*** (kinesisk: 漢書·藝文志), eller **Hanshus litteraturkatalog**, er den bibliografiske delen av *Det tidlige Han-dynastis historie* av den viktige kinesiske historiker Ban Gu (班固, 32–92) – han fullførte det historieverk om Han-riket som hans far hadde påbegynt. Katalogen utgjør den 30. enkeltdel (*juan*) i historieverket.

Et viktig forarbeid for denne bibliografien ble gjort av Liu Xin (刘歆, 46 f.Kr. til 23 e.Kr.), som med verket Qilüe hadde beskrevet det keiserlige biblioteks samlinger.

Katalogen gir blant annet viktig informasjon om de forskjellige kinesiske åndsstrømninger i tiden før Qin-dynastiet («de ni strømninger»); litteratur om dem foreligger bare i spredte og fragmentariske skrifter.

Eksempel: *Zhuangzi*
--------------------

Nedtegnelsene om det filosofiske verk *Zhuangzi* (莊子) lyder slik: «五十二篇。名周，宋人。» Derav kan det utledes at forfatteren av katalogen var kjent med en versjon i 52 kapitteler (*pian*), i stedet for den nå utbredte versjon på 33 kapittel utferdiget av Guo Xiang (郭象). Som forfatterens fornavn angis *Zhou* (周), og til sist får man vite at han stammet fra staten Song (宋).

Litteratur
----------

* Michael Loewe (red.): *Early Chinese texts: a bibliographical guide.* Berkeley 1993

Referanser
----------

1. ↑  A.F.P. Hulsewé: «Han shu», i: Loewe (1993:130)
«Post-it»-lapper
Notatlapper på en digital kanbantavle.
En **notatlapp** eller **selvklebende notatlapp**, også kjent under varemerkene **Post-it** eller **Sticky Note**, er en notisblokk med avtagbare papirblad hvor hvert blad har en stripe med svakt klebende lim på baksiden som kan gjenbrukes, slik at lappen kan festes på for eksempel et annet papir, en tavle, vegg eller lignende, uten at overflaten blir skadet av limet. Selv om notatlapper nå er tilgjengelig i et stort antall farger, former og størrelser, er de oftest kvadratiske eller rektangulære og med en gul farge. Den opprinnelige versjonen var et kanarigult kvadrat med 7,5 cm sidelengde.[]

Historie
--------

Post-it ble oppfunnet i 1968 av 3Ms Art Fry, som brukte et lim som var utviklet av forskeren Spencer Silver. Inntil 1990 (da patentet gikk ut) ble de kun produsert på 3Ms anlegg i Cynthiana, USA. Selv om andre firmaer nå produserer klebrige og gjenbrukbare notatlapper av denne typen blir likevel brorparten av slike lapper produsert i Cynthiana.[]

Varemerke
---------

Navnet «**Post-it**» og den kanarigule fargen er registrerte varemerker for 3M. «**Sticky Note**» er et varemerke for Société Bic. Generiske navn inkluderer «**gule lapper**» og «**selvheftende notatblokk**». For å dra nytte av suksessen med merkevaren, produserer 3M andre produkter relatert til Post-it-konseptet.

Referanser
----------

1. ↑  «Det Norske Akademis ordbok». *naob.no*. Besøkt 23. august 2022.
2. ↑  «The post-it-note was invented by accident». *thevintagenews* **(engelsk)**. 11. august 2016. Besøkt 23. august 2022.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Post-it notes – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN
 |
**Frynsegode** er en fordel arbeidstakere mottar i tillegg til lønn, men ikke i kontante penger. Eksempler på frynsegoder er såkalt fri bil, telefon, hjemme-PC, internettilgang, avis, lunch, syke- og pensjonsforsikringer, bolig, barnehage, treningstid og -muligheter i arbeidstiden, aksjer og opsjoner, forslagspremie samt ekstra fridager eller ferie.

Selv om godene kalles «frie» er de som regel skattepliktige. Imidlertid vil så vel arbeidsgiver som arbeidstaker i mange tilfeller få lavere skattebelastning totalt ved å benytte slike ordninger på grunn av høyt skatte- og avgiftsnivå på lønnsinntekter.

Eksempelvis er 2 500 kroner skattefritt mye mer verdt netto enn tilsvarende beløp som lønn eller skattepliktig naturalytelse. For å ha igjen 2 500 kroner etter skatt må en ansatt uten toppskatt tjene ca 3 900 kroner, med toppskatt ca 4 500 kroner og med høy toppskatt ca 4 800 kroner. Skulle bedriften gitt en ansatt et nettobeløp etter skatt på 2 500 kroner, ville det, medregnet feriepenger, ha betydd en lønnsøkning på rundt 4-5 000 kroner inklusiv arbeidsgiveravgift. (Tall fra 2010)

I 2008 fikk norske arbeidstakere skattepliktige frynsegoder til en verdi av 18 milliarder kroner. Dette ble fordelt på vel 1 million menn og nær 900 000 kvinner. For menn var gjennomsnittsverdien 13 605 kroner, for kvinnene 4 000 kroner.

Kurs, skole og utdannelse kan også være frynsegoder, inkludert skolepenger, bøker, skolemateriell, reise og opphold. Disse vil kunne være skattefrie. I mange tilfeller forplikter en arbeidstaker som mottar slike goder seg til å fortsette i ansettelsesforholdet minst like lenge som utdannelsen varer.

Referanser
----------

1. ↑   Arkivert 11. august 2011 hos Wayback Machine. Forslagspremie: Gunstig frynsegode for gode tanker
2. ↑   Frynsegode-løft for mennene

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** NDL **·** NKC
 |
K2 Black Panther
**K2 Black Panther** (hangul: K2 흑표; Hanja: K2 黒豹) er en sydkoreansk stridsvogn som kommer til å erstatte de fleste M48 Patton stridsvogner og komplettere K1-seriens stridsvogner som er i tjeneste Syd-Korea. Masseproduksjonen ble påbegynt i 2013 og de første K2 ble leverert til Syd-Koreas forsvar i juni 2014. K2 koster over 8,5 millioner dollar per enhet.

K2 Black Panther er bestykket med en 120mm L/55 glattboret kanon utviklet av Hyundai Wia. Dette kompletteres av en automatlader, lignende den som er utformet for Leclerc, som kan avfyre opp til 10 skudd pr. minutt. Stridsvognen har en total ammunisjonskapasitet på 40 skudd for sin hovedbevæpning.

Sekundære våpen inkluderer en 12,7 mm K6 tung mitraljøse og en 7,62 mm koaksial mitraljøse.

Besetningen består av vognkommandør, vognfører og skytter.

K2 er 10,8 lang og 3,6 meter bred, og har en stridsvekt på 56–58 tonn avhengig av konfigurasjon.

Referanser
----------

1. ↑

Eksterne lenker
---------------

* (en) K2 Black Panther – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) K2 Black Panther – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
Det fredede kulturmiljøet i Levanger sentrum er i stor grad i overensstemmelse med dette kartet fra 1909
Levangers plassering ved en lun havn i Trondheimsfjorden var strategisk i forhold til transport med hest og slede østover til Jämtland. Byen var også lenge kjent for sitt hestemarked. Skulptur av kunstneren Oddmund Raudberget.
Nordenborggården ble restaurert på 2000-tallet. Gården har skiftet eier flere ganger, og har huset både kafe, manufaktur og fruktbutikk i første etasje.  Foto: Karl Ragnar Gjertsen  
Levanger og Skogns Sparebank har holdt til i en av Levangers få murbygninger. Jugendstil.  Foto: Karl Ragnar Gjertsen  
Langs sjøkanten står det i Levanger fremdeles en rekke med sjøboder. Disse er bygd som lagerbygninger, tilpasset sjøveis transport. Flere av disse er bygd om til boliger.  Foto: Karl Ragnar Gjertsen  
**Levanger sentrum** er fredet ved forskrift som kulturmiljø etter kulturminneloven. "Formålet med fredningen av Levanger som kulturmiljø er å sikre og bevare et bymiljø av nasjonal verdi som viser et godt eksempel på norsk byutviklingshistorie, med hovedvekt på byplanhistorie, kulturhistorie og arkitektur. Spesielt gjelder dette det sammenhengende lave trehusmiljøet fra perioden fra 1896 frem til murtvangloven av 1904."

Strukturene i Levangers byrom har stor tidsdybde. Byplanen fra 1846, med mindre endringer etter bybrannen i 1897, er godt bevart og lett synlig i bylandskapet. Dette gjelder særlig gateløpene, der Sjøgata, Kirkegata og Håkon den godes gate løper parallelt med sjøen, med tverrgatene og parkaksen vinkelrett på disse. Den lukkede kvartalsstrukturen og karrébebyggelsen, akseelementene, åpningen av gateløpene ned mot sjøkanten, allmenningen mellom Sjøgata og bryggene, brutte hushjørner og arkitektoniske markeringer av viktige gatehjørner.

Fredningen gjelder eksteriørene og husfasadene mot gatene er de viktigste elementene i trehusmiljøet. Men fredningen gjelder alle husfasader, og dessuten faste konstruksjoner, bl.a. alle bakgårder, portrom, gategrunn med gateløp, faste dekker og belegg, bestemte arkeologiske kulturlag fra tiden etter 1536, parker og annen grønnstruktur. 

De første spor av urbanisering i Levanger er omtrent tusen år gamle; stedet har utviklet seg fra gård og kirkested til strandsted, tettsted og til slutt kjøpstad. Kulturlagene eldre enn 1546 er automatisk fredet, men i Levanger er det ønskelig å sikre yngre kulturlag som arkeologisk kildemateriale.

Bygninger
---------

* Dampskipsbrygga i Levanger, Sjøgata 19, er oppført etter bybrannen i 1897 er fredet.
* Nordenborggården, Kirkegata 36, er en fredet bygård av tre, oppført på gatehjørnet mellom Kirkegata og Sverres gate.

Referanser
----------

1. ↑  www.kulturminnesøk.no

Eksterne lenker
---------------

* Om Levanger på Riksantikvarens side RA

| * v
* d
* r
Kulturmiljøer fredet etter kulturminneloven |
| --- |
| Havråtunet  **·** Neiden  **·** Utstein  **·** Kongsberg Sølvverk  **·** Sogndalstrand  **·** Birkelunden  **·** Sør-Gjæslingan  **·** Bygdøy **·** Levanger sentrum kulturmiljø **·** Skudeneshavn **·** Henningsvær |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Riksantikvaren kulturminne
 |
**M-Brain**, tidligere **Opoint,** er et norsk medieovervåkningsbyrå som leverte medieovervåking fra internett, trykte aviser og radio og TV. Firmaet har også en egen rådgivnings- og analyseavdeling som leverer medieanalyser, omdømmeanalyser og rådgir bedriftsledere og kommunikatører om strategi og omdømmebygging. Opoint AS ble opprettet som *Viewpoint* i 1996. Opoint ble fra 2016 heleid av det finske firmaet M-Brain Group. I januar 2017 byttet Opoint navn til M-Brain.

I 2007 kjøpte Opoint firma Siste Nytt, som hadde overvåking av radio og TV, og som ble fusjonert inn i Opoint.

I 2014 fusjonerte Opoint AS med Sveriges største medieovervåker, Infopaq.

Amedia som hadde 50 prosent eierskap i Opoint, solgte seg ut i 2016. Opoint har kontorer i Oslo, Stockholm, Gøteborg og Tallinn. I tillegg til medieovervåkingstjenester er Opoint Europas ledende leverandør av nettinnhold.

Hjemmemarkedet er Norden, og i allianse med Danmarks største medieovervåker Infomedia, tilbyr Opoint Nordens mest komplette medieovervåkingstjenester. []

Referanser
----------

1. ↑  «Våre tjenester - M-Brain». *M-Brain*. Arkivert fra originalen 31. mars 2017. Besøkt 30. mars 2017.
2. 1 2 3  «M-Brain kjøper Opoint». *www.amedia.no*. Arkivert fra originalen 10. april 2016. Besøkt 21. april 2016.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
Denne artikkelen inneholder en liste over kilder, litteratur eller eksterne lenker, men enkeltopplysninger lar seg ikke verifisere fordi det mangler konkrete kildehenvisninger i form av fotnotebaserte referanser. Du kan hjelpe til med å sjekke opplysningene mot kildemateriale og legge inn referanser. Opplysninger uten kildehenvisning i form av referanser kan bli fjernet. Se Mal:Referanseløs for mer informasjon.
En **edruskapsnemnd** var et kommunalt utvalg hjemlet i lov av 26. februar 1932 (om edruskapsvern og edruskapsnemnder). Nemnden ble ansett som en del av sosialstyrets virksomhet, men med visse særregler.

Hver kommune skulle ha et utvalg på minst tre medlemmer som skulle følge med på og forsøke å påvirke innbyggernes forhold til rusmidler og avgi innstillinger til kommunestyret om tiltak i tråd med nemndas formål. Dette kunne innebære utredning om skjenkebevilling, butikksalg av øl, åpningstider og annet. I personforhold hadde medlemmene taushetsplikt utenom til samarbeidspartnere, der informasjonsflyten skulle begrenses til det strengt nødvendige. Møtene skulle forøvrig være for åpne dører, unntatt når det spesielt ble bedt om det. Kommunen sto likevel nokså fritt til å vedta andre ordninger «hvor særlige forhold tilsier det». Dette kunne skje med samtykke av sosialdepartementet.

Nemndene fikk opplysninger fra politiet om arrestopphold på grunn av rus (fyllearrest) og regnskapsbilag fra avrusningsinstitusjoner og behandlingshjem. I tillegg kunne nemndene anmode om gjenpart av handelsdokumenter som dreide seg om alkoholholdige drikkevarer med begrunnelse av at det var en del av det å følge med på den edruskapsmessige utviklingen i distriktet. Nemndene hadde også hjemmel for å innlegge personer ved tvang i inntil to år, dersom overtalelse til bedre livsførsel ikke førte fram. Slike vedtak skulle vedlegges en legeattest. Ved frivillige innleggelser var det nemnda som skulle garantere for oppholdet i den grad der var egenandeler.

Nemndene hadde også hjemmel for å beslutte trekk av hele eller deler av inntekt som skulle disponeres til familieforpliktelser. Tvangsvedtak skulle dog bare gjøres med dommerforsterkning.

Ofte var det et samarbeide mellom sosialstyre og edruskapsnemnd ved at ett eller flere medlemmer var i begge utvalgene. 

Utover på 1980-tallet fant flere og flere kommuner særlige forhold som gjorde at de la ned edruskapsnemndene. Det meste av virksomheten til de sosiale utvalgene i kommunene ble slått inn under sosialstyret, med sosialkontoret som utøvende og administrativt organ.

Kilder
------

* Lovteksten slik den var i 1967
**Portrush** (irsk: *Port Rois*, «havn på odden») er en by i grevskapet Antrim i Nord-Irland. Den er en kystby, med turisme som viktigste næringsvei. Den er nabo til feriestedet Portstewart. Det er blant annet åpnet et stort badeland, *Waterworld*. I den ene enden av den lange sandstranden har bølgene skapt uvanlige former i den myke kalksteinen, blant annet den mer enn femti meter lange hulen «Katedralgrotten» (*Cathedral Cave*). Hoveddelen av gamlebyen, også jernbanestasjonen så vel som de fleste hoteller, restauranter og barer, er bygget på en 1,6 km lang halvøy, Ramore Head. Den hadde en befolkning på 6150 mennesker ved folketellingen i 2021.

Området Portrush, med sine utmerkede naturlige forsvar, fikk sannsynligvis en fast bosetning en gang på 1100- eller 1200-tallet. En kirke er kjent for å ha eksistert på Ramore Head på dette tidspunktet, men ingen del av den finnes nå. Fra opptegnelsene om den pavelige skattleggingen i 1306 ser Portrush-kirken, og i forlengelsen av landsbyen, ut til å ha vært rimelig velstående.

Mange av studentene ved University of Ulster i Coleraine bor i Portrush. 

Royal Portrush Golf Club er internasjonal kjent, og den eneste golfklubben utenfor øya Storbritannia som har arrangert The Open Championship i 1951 og 2019

Referanser
----------

1. 1 2  «Settlement 2015», *NISRA*
2. ↑  «Port Rois / Portrush», *Placenames Database of Ireland*
3. ↑  Place Names NI
4. ↑  The White Rocks, *Causewaycoastalroute.com*
5. ↑  Royal Portrush Golf Club

Eksterne lenker
---------------

* (en) Portrush – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en)  Portrush hos Wikivoyage

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN **·** GeoNames **·** BBC Things
 |
**MaK DE 1024** er en serie med tre dieselelektriske lokomotiv bygget av Maschinenbau Kiel (MaK) i samarbeid med Krupp og ABB i 1989. Lokene har akselrekkefølge Co'Co' og er utstyrt med en MaK 12M282 forbrenningsmotor. Loket har en effekt på 2 650 kilowatt, en starttrekkraft på 405 kN og en maksimal hastighet på 160 km/t.

Lokene ble opprinnelig utleid til Deutsche Bundesbahn som type 240. Grunnet Tysklands gjenforening og sammenslåingen med Deutsche Reichsbahn, fikk jernbanen et overskudd av DR type 130. Typen ble derfor i 1996 solgt til Häfen und Güterverkehr Köln (HGK). Lokene ble da omnummerert til HGK DE 11 til DE 13.

Mellom 16. og 28. juni 1990 var 240 003-4 i Norge på prøvekjøring. Loket ble testet opp mot Di 4 som det også var aktuelt å skaffe en oppgradert utgave av. I 1992 bestilte NSB tolv Di 6-lok som er en videreutvikling av denne loktypen.

Referanser
----------

1. ↑  Bjerke, Thor (september 1990). «MaK DE 1024». *På Sporet*. 63. Norsk Jernbaneklubb. s. 21–23.

Eksterne lenker
---------------

* MaK DE 1024 Arkivert 19. februar 2018 hos Wayback Machine. – NJK Materielldatabasen
* 240 (MaK DE 1024) – Jernbane.net
* MaK DE 1024 – loks-aus-kiel.de
Old Glory
**«Old Glory»** var en Fokker F.VII, enmotors monoplan som ble brukt i 1927 i et forsøk på en transatlantisk flyvning fra New York, USA til Roma, Italia. Flyvningen var sponset av William Randolph Hearst som reklame for sin avis, *New York Daily Mirror*. Flyet skulle egentlig starte fra Roosevelt Field, New York, men på grunn av vekten ble en lenger flystripe i Old Orchard Beach, Maine benyttet.

Den 6. september 1927 tok «Old Glory» av fra Old Orchard Beach, Maine for Roma. Det ble fløyet av James DeWitt Hill, med Lloyd W. Bertaud som telegrafist og *New York Daily Mirror* redaktør Philip Payne som passasjer. Bertaud rapporterte over radio kl. 14.55 at alt var bra, men kl. 15.55 rapporterte han problemer med det tungt lastede flyet. «Old Glory» var sist sett av «California» kl. 23.57 samme dag, 550 km øst av Cape Race, Newfoundland.

Kl. 03.57 og 04.03 sendte flyet ut nødsignal. Nærmeste skip var «Transylvania», som triangulerte posisjonen etter de to nødsignalene og satte kurs mot den antatte posisjon, 110 km unna. været var dårlig med sterk vind og regn da «Transylvania» kom frem etter fem timer. Ytterligere fire skip sluttet seg til søket, men etter tretti timer ble det avlyst. Hearst leide SS «Kyle» til å lete på nytt, og den 12. september fant de vraket av flyet, men ingen tegn til de ombord. Det eneste som ble funnet var en 10 meter lang seksjon av vingen som ble funnet 1100 km øst for Cape Race.

Se også
-------

* «St. Raphael» (fly)

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  M.A. Mogus (2001). «James DeWitt Hill: Scottdale's Aviation Pioneer». *Westmoreland History* (Winter 2001). Arkivert fra originalen 27. september 2011. Besøkt 19. oktober 2011.
2. ↑  Herm L. Schreiner. *Aviation's great recruiter: Cleveland's Ed Packard*.

Eksterne lenker
---------------

* newenglandaviationhistory.com: "The Loss Of The Old Glory – 1927"
«Rjukanfoss» har flere betydninger.
**Rjukandefoss** (alternativ skrivemåte *Rjukanfossen*) er et fossefall i elva Mørkedøla og ligger rett vest for Tuv og cirka seks kilometer fra sentrum i Hemsedal. Fossen er en segmentert hestehalefoss med en total fallhøyde på 18 m. Den kaster mye vann, spesielt i snøsmeltingen, og navnet kommer av den rykende vanntåken fossen lager.

Rjukandefoss blir av flere også kalt *Rjukandefossen*, men det er egentlig navnet til en foss som ligger i Henjaelvi i Sogndal og renner ut i Sognefjorden. Kartverket bekrefter dessuten at den eneste korrekte alternative skrivemåten til *Rjukandefoss* er som *Rjukanfossen*, en skrivemåte som imidlertid lett kan forveksles med både Rjukanfossen vest i Vestfjorddalen i Tinn kommune i Telemark, Rjukanfossen i Åmli kommune og Rjukanfossen i Bykle kommune, begge i Agder. Dessuten ligger det en Rjukanfoss i elva Flatdøla i Seljord i Telemark og en annen Rjukanfoss i Sireåna i Lund kommune i Rogaland.

Rjukandefoss er skilt ut som en nær 88 dekar stor selvstendig eiendom og har gnr. 92 bnr. 40 i Hemsedal kommune. Dette inkluderer en liten parkeringsplass langs riksvei 52 (Hemsedalsvegen), fra hvor det er en sti på rundt 200 meter med små plankebroer frem mot fossen.

* sett fra hengebroen i 2012sett fra hengebroen i 2012
* høy vassføring i juli 2008høy vassføring i juli 2008

Referanser
----------

1. ↑  Stadnummer 493932 – Rjukandefoss (Norsk - Hovednavn). Kartverket. Hentet 2022-07-17

Kilder
------

* world-of-waterfalls.com
Portvakta ved Helgelandsmoen leir
**Helgelandsmoen leir** var militærleir på Helgelandsmoen i Hole kommune, men er nå nedlagt. Våren 2004 ble leiren kjøpt av lokale investorer, som senere stiftet Helgelandsmoen Næringspark AS. Her finnes fredede objekter bl.a. friluftskirke, kapell, vanntårn, depot/kornmagasin og minnesmerker. Maleren Edvard Munch var i en periode innlagt på sykestua her.

Sommeren 1868 etablerte 2. Akershusske Infanteribrigade seg på Helgelandsmoen, etter at Armédepartementet året før inngikk leieavtale med eieren av gården Helgeland om leie av det arealet som het *Stormoen*. Samme år trådte også den nye hærordningen i kraft. Det medførte blant annet til at det tidligere Hallingdalske Musketérkorps, Ringerigske Compagni forsvant til fordel for bataljonsbetegnelsen. Samtidig ble det Ringerigske Compagni delt. Hole ble da tillagt den Hallingdalske Bataljon, men Hønefoss, Norderhov og Ådal ble overført til Valdres Bataljon.

I moderne tid var imidlertid leiren ved Helgelandsmoen kjent som Hærens våpentekniske korps skole og øvingsavdeling (HVKSØ) og senere Våpenteknisk Regiment (VTR). Befalskolen for hærens våpentekniske korps (BSHVK) og Hærens yrkesskole for våpenteknisk befal (HYSVT) var også lokalisert her. I 1989 ble HYSVT lagt ned, og parallelt ble Hærens våpentekniske fagskole (HVTFS) etabert i 1987. Det siste kullet fra HYSVT med billinje, våpenlinje og elektrooptisk linje ble uteksaminert i 1989. På 90-tallet ble også Befalskolen for transport og intendantur (BSHTI) flyttet fra Vatneleiren til Helgelandsmoen, og slått sammen med BSHVK under navnet Befalsskolen for Hærens trenvåpen (BSHT).

Det var tidligere i alt tre militærleirer rundt Hønefoss: Hvalsmoen, Helgelandsmoen og Eggemoen. Alle ble vedtatt nedlagt 13. juni 2001.

Se også
-------

* Helgelandsmoen
* Helgelandsmoen kapell
* Helgelandsmoen Næringspark

Eksterne lenker
---------------

* (no) «Helgelandsmoen leir». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
**École pratique des hautes études** (EPHE) er en fransk høyskole ved Sorbonne i Paris for praktiske øvelser ved siden av universitetets teoretiske undervisning.

École pratique des Hautes Études ble opprettet 31. juli 1868 etter dekret av Victor Duruy, fransk undervisningsminister. Mange av Frankrikes største humanister underviste der som *Directeurs d'études*, som for eksempel Georges Dumézil, Claude Lévi-Strauss og Fernand Braudel. 

École pratique des Hautes Études er delt i fem avdelinger:

* matematikk
* fysikk-kjemi
* biologi
* historie-filologi
* religionsvitenskap

Hver av avdelingene har sin egen organisasjon. Kursene, som er avgiftsfri, er åpne for alle uten noen særskilte fordringer med hensyn til alder, eksamen eller nasjonalitet. Studietiden er tre år; ved andre årets slutt kan man etter avfattelse av en avhandling få tittelen *élève diplomé*. År 1947 tilkom en sjette avdeling med samfunnsvitenskap (*sciences économiques et sociales*), men i 1975 ble den frittstående fra de øvrige som en egen selvstendig institusjon: École des hautes études en sciences sociales (EHESS).

Eksterne lenker
---------------

* (fr) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* Mate-URL Rediger på Wikidata

* (en) École pratique des hautes études – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* IESR hjemmeside
* EHESS hjemmeside
* Filosofen Régis Debrays hjemmeside

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Universalis **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NLA **·** NKC **·** BNE **·** CiNii
 |



1. ↑   www.couperin.org[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   discovery.renater.fr, besøkt 21. september 2019[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   www.auf.org, besøkt 23. november 2022[Hentet fra Wikidata]
***Tuileriene** kan sikte til både hagen (her) eller til det tidligere slottet Palais des Tuileries, eller til helheten.*

**Jardin des Tuileries** er en park mellom Louvre og Place de la Concorde i Paris. Parken har en sentral allé av valnøttrær som er en del av aksen Triumfbuen – Louvre (*axe monumentale*). Alleen omkranses av plener, dammer og et stort antall statuer av kjente kunstnere som Auguste Rodin og Antoine Coysevox. De fleste av dem er i dag kopier, idet originalene er blitt flyttet til kunstmuseet Louvre. Parken har en rekke serveringssteder.

Parken Jardin des Tuileries i Paris.Parken *Jardin des Tuileries* i Paris.

Historie
--------

Slottet *Palais des Tuileries* før det ble ødelagt i 1871
*Ettermiddag i Tuileries-parken* malt av Adolph von Menzel i 1867
Parken og slottet Palais des Tuileries ble anlagt av Katarina av Medici i 1570-åra på et område på høyre bredd av Seinen der teglbrennerne, på fransk kalt *tuiliers*, holdt til. Slottshagen hadde blomster- og grønnsaksbed samt en labyrint. Hagen ble omdannet til en mer formell park under Ludvig XIV av landskapsarkitekten André Le Nôtre. 

På 1800-tallet ble en rekke eksotiske trær og planter introdusert. Valnøtt har gjennom mye av parkens historie vært det dominerende treslaget. Mange av de eldste valnøttrærne gikk over ende under orkanbygene 26. desember 1999.

I det nordvestre hjørnet av parken ligger Galerie nationale du Jeu de Paume, og mot elva ligger Orangeriet; begge er kjente kunstinstitusjoner.

Litteratur
----------

* Gabriel Thouin (2004). *Plans raisonnés de toutes les espèces de jardins*. Paris: C. Tchou-Bibliothèque des introuvables. «Nachdruck der Ausgabe Lebègue, Paris 1820»
* Geneviève Bresc-Bautier ; Denis Caget ; Emmanuel Jacquin: Jardins du Carrousel et des Tuileries. Paris, 1996

Eksterne lenker
---------------

* (en) Jardin des Tuileries – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Jardin des Tuileries – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** ULAN **·** GeoNames
 |
*«Brazos» omdirigeres hit. For fylket med samme navn, se Brazos County.*

Whitneydemningen, på grensa mellom Bosque County og Hill County
**Brazos**, opprinnelig kalt *Rio de los Brazos de Dios* av spanske conquistadorer, er den 11. lengste elva i USA.

Beskrivelse
-----------

Den er 2 060 km lang, fra kildeelva Blackwater Draw i Curry County i New Mexico
til munningen i Mexicogulfen. Nedbørfeltet dekker et område på 116 000 km². Elva renner i sørøstlig retning gjennom Texas.

Navn
----

Navnet på elven er tatt fra det spanske uttrykk «Los brazos de Dios» (Guds armer), og det er flere hypoteser om hvordan dette kom til å bli anvendt om elven. Alle knytter på en eller annen måte an til folk som i 1842 kom til elven etter en lenge tid uten drikkevann, kanskje etter å kha krysset det tørre ørkenligende området Llano Estacado.

Demninger
---------

Nord for byen Waco er Brazos oppdemmet tre steder for hydroelektisk strømforsyning; der dannes innsjøene Possum Kingdom Lake, Lake Granbury og Lake Whitney.

Byer ved Brazos
---------------

* Seymour, Graham, Palo Pinto, Mineral Wells
* Granbury, Glen Rose, Waco, Marlon
* Bryan, Navasota, Hempstead, Brazoria

Se også
-------

* Liste over verdens lengste elver
* Liste over elver i USA

Referanser
----------

1. ↑  Kammerer, J.C. (1987): *Largest Rivers in the United States*, United States Geological Survey, besøkt 8. april 2009
2. ↑  Kenneth E. Hendrickson Jr.: «Brazos River», The Handbook of Texas Online, The General Libraries at the University of Texas at Austin og Texas State Historical Association, 15. februar 1999, besøkt 8. april 2009

Eksterne lenker
---------------

* (en) Brazos River – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** LCCN **·** NKC **·** GeoNames **·** GNIS
 |
En britisk bankbok fra 1869: Alle transaksjoner er underskrevet av en bankfunksjonær og stemplet.
En **bankbok** er en lite hefte som tjener som bevis på og oversikt over transaksjoner på en bankkonto. Bankbøker var tidligere svært vanlige i Norge, men forsvant ut av bruk på 1980- og 90-tallet.

Alle innskudd og uttak fra en bankkonto ble ført inn i bankboken, og slik kunne kunden til enhver tid se hvor mye han hadde til gode. Renteinntekter ble typisk ført inn i bankboken ved første transaksjon etter et årsskifte. Hver transaksjon var gjerne signert og stemplet av en bankfuksjonær; senere ble bankbøkene ajourført maskinelt ved at de ble kjørt igjennom en matriseskriver eller lignede. Noen bankbøker hadde påtrykt tekster slik som «Innskuddene på bankboken kan betales til enhver som har boken i hende», mens andre bankbøker var personlige slik at bare kontoinnehaver eller den med skriftlig fullmakt fra denne kunne ta ut penger.

Norge
-----

I Norge var en bankbok på størrelse med et pass, og ofte ensfarget. Samme bank kunne ha flere typer bankbøker; for eksempel én bestemt farge på bankbøker knyttet til en brukskonto, og en annen farge på bankbøker knyttet til en høyrentekonto. Denne modellen ble blant annet brukt av Norges Postsparebank, som hadde sin «lille røde» bankbok for brukskontoer, mens en gullfarget «gullbok» ble brukt til høyrentekontoer. Sistnevnte type bankbøker var en ofte brukt dåps- eller konfirmasjonsgave. Til 1984 brukte Postsparebanken postsparebankmerker til å markere innskudd.

Uttrykket «å ha penger på bok» (i betydningen «å ha formue») henspiller på bankbøker.

Referanser
----------

1. ↑  «Siste sjanse for glemte penger». Telemarksavisa. 8. august 2005. Besøkt 9. juni 2018.
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet. Helt uten kilder. *(10. okt. 2015)*

**Jos van de Braak** (Thorn, født 1958) er en nederlandsk dirigent, musikkviter og klarinettist.

van de Braak begynte på den lokale musikkskolen, og 11 år gammel ble han klarinettist ved *Harmonieorkest "St. Michaël"* i Thorn og her utviklet han seg videre til solo-klarinettist. Han var en av grunnleggerne av et juniorkorps innen St. Michaël.

Etter videregående skole studerte han direksjon av janitsjar- og fanfarekorps under Gerrit Fokkema ved konservatoriet i Utrecht, og i 1982 bestod han praksiseksamenen. Under eksamenskonserten dirgerte han Harmonieorkest "St. Michaël" fra Thorn blant annet under uroppførelsen av komponisten/dirigenten Hardy Mertens' verk *835 CMS*. Mertens hadde skrevet dette verket for denne konserten. van de Braak studerte etter dette musikkvitenskap ved Universitetet i Utrecht, og deltok dessuten ved internasjonale kurs for dirigenter i Kerkrade og Rotterdam. Han har arbeidet som dirigent siden 1980. 

I 1982 ble han dirigent for *Woensels Muziekcorps* i Eindhoven, og i 1985 vendte han tilbake til *Harmonieorkest "St. Michaël"* i Thorn der han ble assistent-dirigent. Fra da av arbeider han tett sammen med Heinz Friesen som han deler rollen som dirigent for *Koninklijke Harmonie "Sophia's Vereeniging"* i Loon op Zand med. Han har gjennomført flere velgjorte konserter med begge orkestre.

Fra 1992 til 2007 var han musikalsk leder for harmoniorkesteret *Auletes* som er en del av studentforeningen *Eindhovens Studenten Muziek Gezelschap Quadrivium* ved det tekniske universitetet i Eindhoven.

I årene 1996 til 2003 dirigerte han *Harmonieorkesteret "St. Cecilia"* i Simpelveld, og med dette opptrådte han blant annet i konsertserien *Verrassende Ontmoetingen* (Overraskende møter) i Tilburg og under mini-Wereld Muziek Concours i Kerkrade i 1999. Fra 1997 til 2003 var han *Muziekvereniging T.O.G. Welten* i Heerlens førstedirigent.

I januar 2002 ble Jos van de Braak ansatt som dirigent for det kongelige filharmoniorkesteret i Bocholtz, og fra april 2003 av dirigerer han *Koninklijke Harmonie Oefening & Uitspanning* i Beek en Donk. Han dirigerer dessuten også blåserensemblet *Zuiderwind blazersensemble*.

Ved siden av aktiviteten som dirigent, arrangerer han også symfoniske verk for harmonieorkestre. Disse arrangementene utgis hovedsakelig på hans eget forlag.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Jos van de Braak på MusicBrainz Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz
 |
**Trond «Slegga »Johansen** (fotballspiller) er en tidligere fotballspiller og trener i Tromsø IL. Johansen var som spiller delaktig i Tromsø Ils opprykk til øverste divisjon i 1985, cupfinaleseieren i 1986, bronsemedaljen i 1989 og sølvmedaljen i 1990. I tillegg var han trener da Tromsø IL rykket opp igjen til øverste divisjon (Tippeligaen) i 2002. Johansen var en hardskytende angrepsspiller som gikk under kallenavnet "Slegga".

Johansen scoret engang et mål i norsk toppserie fra midtbanen bare sekunder etter avspark. Avspark ble tatt av Lars Espejord, hvorpå «Slegga» dundret ballen i mål fra egen banehalvdel. Det hele var over i løpet av rundt 3-4 sekunder. Utrolig nok klarte NRK å gå glipp av hele hendelsen – og unnskyldte seg med at de ikke hadde rukket å sette kassetten inn i kamera.

Johansen har også vært trener i klubben Skarp IF. Hans sønn Jonas Johansen spiller for Tromsø IL og har tidligere spilt for blant annet Haugesund, Tromsdalen og Kongsvinger.

Referanser
----------

1. ↑   transfermarkt.com, Transfermarkt spiller-ID 376739[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Trond Johansen – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) Trond Johansen – Transfermarkt (manager) Rediger på Wikidata

* (en) Trond Johansen – FBref Rediger på Wikidata
Domssogn i Troms. Nord-Troms tingrett er markert med rødt.
**Nord-Troms tingrett** var en tidligere førsteinstansdomstol i Hålogaland lagdømme, og den omfattet de nordlige deler av Troms fylke, dvs. alt nord for Malangen. Tingretten er slått sammen med Senja tingrett til Nord-Troms og Senja tingrett.

Rettskretsen omfattet kommunene Karlsøy, Tromsø, Balsfjord, Lyngen, Storfjord, Kåfjord, Nordreisa, Skjervøy og Kvænangen med tilsammen 92 217 innbyggere pr. 1. oktober 2010, samt Svalbard.

Domstolen er gitt domsmyndighet på innretninger og anlegg for undersøkelse etter eller utnyttelse, lagring eller transport av undersjøiske naturforekomster på den norske del av kontinentalsokkelen og i norsk økonomisk sone nord for 68. breddegrad 30 min.

Domstolen har kontorsted i tinghuset i Tromsø og de fleste rettssaker holdes her, men det settes ofte rett også andre steder i kretsen. Domstolen ledes av en sorenskriver for tiden Sverre Martens, som fratrer 1. mars 2013. Unni Sandbukt  er utnevnt til ny sorenskriver. Domstolen har i tillegg syv tingrettsdommere, dommerfullmektiger og funksjonærer.

Historie
--------

Tinghuset i Tromsø som Nord-Troms tingrett deler med Hålogaland lagmannsrett.
Fra omkring 1600 var Troms inndelt i Senja og Tromsø sorenskriverier, som ble sammenslått i 1755. Da Tromsø ble kjøpstad i 1794 måtte stedet ha egen byfogd, men embetet ble først opprettet i 1838. I 1855 ble sorenskriveriet igjen delt mellom Senja og Tromsø. Tromsø sorenskriveri ble i 1917 delt i Malangen og Lyngen sorenskriverier. I 1985 ble Tromsø byrett opprettet ved sammenslåing av Tromsø byfogdembete og Malangen sorenskriveri. Nord-Troms herredsrett oppstod i 1990 ved at Tromsø byrett ble slått sammen med Lyngen sorenskriveri. I 2002 skiftet alle førsteinstansdomstoler (byretter og herredsretter) navn til tingrett.

Referanser
----------

1. ↑  Forskrift om utøvelse av myndighet i havområdene
2. ↑  «Offisielt fra statsråd», 9. november 2012, regjeringen.no.
3. ↑  nordlys.no Her er Tromsøs nye sorenskriver

Eksterne lenker
---------------

* domstol.no: Nord-Troms tingrett
* Statsbygg: Nord-Troms tingrett

| * v
* d
* r
Tingretter i Hålogaland lagdømme |
| --- |
| Nåværende | Helgeland **·** Indre og Østre Finnmark **·** Midtre Hålogaland **·** Nord-Troms og Senja **·** Salten og Lofoten **·** Vestre Finnmark | Riksvåpenet |
| Tidligere | Alstahaug **·** Alta **·** Brønnøy **·** Hammerfest **·** Indre Finnmark **·** Lofoten **·** Nord-Troms **·** Ofoten **·** Rana **·** Salten **·** Senja **·** Trondenes **·** Vesterålen **·** Øst-Finnmark |
| *Tingretter i norske lagdømmer* (maler): Agder  **·** Borgarting  **·** Eidsivating  **·** Frostating  **·** Gulating  **·** Hålogaland |

Portal: Tromsø

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
***God ettermiddag, Norge!*** var et norsk direktesendt TV-program som ble sendt på TV 2 fra 1992 og til 1993. Programmet ble sendt fra et spesialbygd studio i Maartmannshaven i Bergen, og gikk hver dag mellom klokken 18 og 20, avbrutt av nyhetssendinger. Programmet tok i hovedsak for seg trivielle ting i Norge og hadde også diverse musikalske innslag og gjester. Det hadde en utpreget norsk profil og etterstrebet å være nær sitt publikum. Programmet ble ledet av to programledere som vekslet med et annet par med jevne mellomrom. Det ble også sendt en egen sommerutgave som ble kalt *God sommer, Norge* slik at programmet gikk året rundt. 

*God ettermiddag, Norge!* var av de første egenproduksjonene på TV 2 og startet sine sendinger på kanalens tredje sendedag.

Seertall
--------

Programmet ble lagt ned i august 1993 grunnet lave seertall. Programmets sendetidspunkt fikk mye av skylden siden det kolliderte med NRKs *Barne-TV*. Det ble dessuten hevdet at programmet ikke klarte å skape seg en sterk nok identitet.

Programledere for serien
------------------------

* Trygve Rønningen (1992)
* Anders Magnus (1993)
* Kjersti Bergesen (1992)
* Synnøve Slaatsveen (1993)
* Atle Nielsen (1992)
* Nadia Hasnaoui (1993)
* Cathrine Gehrken (reporter)

Se også
-------

* *God morgen Norge*
* *God kveld Norge*

Referanser
----------

1. 1 2  Aftenposten Morgen - Inn i siste uke (10.8.1993, s.47)
2. ↑  Se hva som skjedde. Historien om TV 2 (Bjørn Eckblad,Gøran Skaalmo)

Eksterne lenker
---------------

* Noe klipp fra programmet (YouTube)
Fjellbjørkeskog i Trollheimen, 750 moh.
**Fjellbjørkeskogen** danner et belte mellom barskogen og skoggrensa i fjellet – den subalpine regionen. Det dominerende treslaget er fjellbjørk. Denne er genetisk ustabil og danner mange overgangsformer mot vanlig bjørk, men kan også krysse med hengebjørk og dvergbjørk. Den varierer mye i utseende, og kan på utsatte steder bli krokete og vindskjev og ikke mye over 2 m høg, mens den andre steder kan være høg og rettstamma.

Fjellbjørkeskogen kan også ha innslag av andre hardføre lauvtrær som selje, rogn, gråor og hegg. Feltsjiktet kan variere mye fra sted til sted og fra landsdel til landsdel. Noen steder kan den vokse seg så tett og kronglete at den antar form av krattskog.

I de indre og mindre nedbørrike fjelltraktene dominerer dvergbusker som dvergbjørk og krypende einer, og lyngarter som blåbær, fjellkrekling og tyttebær. Gras og urter kan være de samme som i nærliggende barskog, men fjellplanter forekommer også i stort antall. Smyle, gulaks, sauesvingel, skogmarimjelle, gullris og skogstjerne er vanlige arter. Bunnsjiktet kan enkelte steder være helt dominert av reinlav og andre busklaver.

En spesiell type fjellbjørkeskog er *høgstaudefjellskogen*, som er karakterisert ved et uvanlig velutvikla feltsjikt med opptil mannshøge kratt av tyrihjelm, turt, mjødurt, skogstorkenebb, skogrørkvein og ballblom. Andre steder dominerer storbregner som strutseveng, skogburkne og ormetelg. Det er et svært produktivt økosystem som utvikles i sørvendte hellinger på kalkrik, næringsrik mark med tilgang på grunnvatn og med beskyttende snødekke om vinteren.

I de østlige fjelltraktene går barskogen høgere enn i de vestlige, og fjellbjørkeskogen har større innslag av bartrær enn i vest. En årsak kan være at grana i slike høgder kan formere seg ved rotskudd, og dermed konkurrerer bedre med bjørka. Mot vest synker barskoggrensa raskere enn bjørkeskoggrensa, slik at fjellbjørkeskogene i vest danner et breiere og mer homogent belte enn i øst.

Referanser
----------

1. 1 2  «Fjellbjørk». *Planteportalen*. Besøkt 23. november 2023.
2. ↑  Publisert: 30.04.2021. «Bjørk». *Nibio* **(norsk)**. Besøkt 23. november 2023.