recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Den indiske uavhengighetsdagen** (hindi: स्वतंत्रता दिवस; engelsk: *Independence Day*) er en nasjonal helligdag den 15. august i India til minne om landets uavhengighet fra det britiske imperiet. 

India fikk sin uavhengighet som følge av den indiske selvstyrekampen kjent for i sin hovedsakelig ikkevoldelige motstand og sivil ulydighet, ledet av det indiske kongresspartiet (INC). Uavhengigheten sammenfalt med delingen av Britisk India hvor britiske India ble delt inn etter religiøse retningslinjer i det muslimske Pakistan og hinduistiske India. Inndelingen førte til voldelige opprør og store skader, og nær 15 millioner mennesker som ble forflyttet grunnet sekterisk vold og drap. Den 15. august 1947 heiste Jawaharlal Nehru, som hadde blitt den første statsminister i India, Indias flagg over Lahori Gate, hovedinngangen til Det røde fortet i Delhi. Hver påfølgende uavhengighetsdag har statsministeren heist flagget og holdt en tale.

Helligdagen feires over hele India med flaggseremonier, parader og kulturelle arrangementer. Inderne feirer dagen ved å heve nasjonalflagget, kle seg i nasjonaldrakter, pynte sine hjem, synge patriotiske sanger, se på patriotiske filmer, og samle familie og venner. På skoler og myndighetens kontorer deles det ut godterier, men intet offisielt arbeid blir gjort. Det har vært trusler om terrorangrep på og rundt den 15. august av separatistiske og militante organisasjoner.

Den indiske uavhengighetsdagen er den ene av tre nasjonale helligdager i India. De andre to er Republikkens dag den 26. januar, og Gandhi Jayanti (Mahatma Gandhis fødselsdag) den 2. oktober. De feires i alle indiske stater og unionsområder.

Referanser
----------

1. ↑   PTI (15. august 2013): «Manmohan first PM outside Nehru-Gandhi clan to hoist flag for 10th time», *The Hindu*.
2. ↑   «Terror strike feared in Delhi ahead of Independence Day», *India Today* 5. august 2015
3. ↑   «69th Independence Day: Security Tightened at Red Fort as Terror Threat Looms Large on PM Modi», *Ibtimes.co.in* 28. februar 2015.

Eksterne lenker
---------------

(en) Independence Day (India) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons


* «Independence Day 15 August», *Independence Day Celebrations, New Delhi, India*
* «15th August, Independence Day», *Maps of India*
* «In pictures: India celebrates colourful Independence Day as IHK hit by deadly unrest», *The Dawn*

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Alexis Constantin Georg Pappas** (født 16. oktober 1915 i London død 12. februar 2010 i Oslo) var en norsk kjemiker og professor i kjemi ved Universitetet i Oslo. 

Foreldrene til Pappas var greske, og hans far ble tilbudt jobb for Atlas Remfabrikk. Alexis ble født i eksil i London, ettersom første verdenskrig hindret flyttingen til Norge. Pappas vokste opp i Oslo, og han fullførte Frogner gymnas i 1934. På universitetet studerte det nye fagfeltet polymerkjemi. I 1940 ble han cand.real. på en oppgave om uran, veiledet av Ellen Gleditsch. 

Fra 1947 til 1952 var han statsstipendiat med studieopphold ved Institut du Radium og Collège de France i Paris. Deretter arbeidet han med forskning på kjernekjemi ved Massachusetts Institute of Technology i Boston. I 1952 kom han tilbake til Oslo og forsvarte avhandlingen *A Radiochemical Study of Fission Yields* for dr.philos.-graden i 1954. Her ledet han den nye kjernekjemiske gruppe under Norges Teknisk-Naturvitenskapelige Forskningsråd. Niels Bohr anbefalte Pappas å delta i det nystartede atomfysiske forskningssenteret CERNs eksperimenter i Uppsala. I 1957 fikk Pappas et gaveprofessorat finansiert av Landsforeningen mot kreft. Det neste tiåret forsket han på opptak av radioaktivt strontium i menneskekroppen. Denne forskningen var svært viktig under den kalde krigens tid, da det var behov for kunnskap om stråleskader i forbindelse med prøvespregninger eller i tilfelle atomkrig. Fra 1962 til han gikk av med pensjon i 1985 var han professor i kjernekjemi ved Universitetet i Oslo.

Priser og utmerkelser
---------------------

* 1976–1978 Fagekspert i Kjernekraftutvalget
* 1973–1993 nestformann i Statens atomtilsyn
* 1968–1983 Norges faste delegat til CERN
* 1976–1978 visepresident i CERNs råd
* 1966–1970 var han president i Norsk kjemisk selskap
* 1993 Æresmedlem i Norsk kjemisk selskap
* 1959 Innvalgt i Det Norske Videnskaps-Akademi
* 1979 Ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden
* 1980 Vitenskapsakademiets Fridtjof Nansens belønning for fremragende forskning
* 1983 Guldberg-Waage-medaljen

Referanser
----------

1. ↑   Norsk biografisk leksikon, verkets språk bokmål, Norsk biografisk leksikon ID Alexis\_Pappas, besøkt 18. desember 2021[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* (no) Publikasjoner av Alexis Pappas i BIBSYS

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC
 |
**Dverglodnebregne** (latin: *Woodsia* glabella) er slekt av bregner innenfor lodnebregneslekten i storburknefamilien *(Woodsiaceae)*. 

Dverglodnebregen er bare 5-15 cm høy, og har et kort, lyst bladskaft som er bare en brøkdels lengde av bladplaten. Nedre primærfliker starter nesten rett overbakkenivået.
Arten er lodden og har tette rosettblad og oppstigende jordstengel. Skaftet har lite skjell eller hår.

Dverglodnebregne har gulgrønn bladplate, som er slankt og spisst lansettformet, med glisnere primærfliker nedover skaftet. Bladet er 1-2 ganger finnet, primærflikene kan være nesten helrandete, men er oftest innskårne, med tendens til sekundærfliker. 

I Norge vokser den i Nord-Norge, nordover fra Rana. I Hamarøy går den opp til 1.240 moh. Det er registrert følgende hybrider: *Woodsia alpina* x *glabella* (Alta), og *Woodsia glabella* x *ilvensis* (Bardu). Av disse er sistnevnte kanskje ikke steril.

Underslekter og varianter
-------------------------

* Dverglodnebregne *(Woodsia glabella)* ssp. *glabella* (Mellom-Europa)
	+ *Woodsia glabella ssp. asplenioides* (Sibir)
	+ *Woodsia glabella ssp. pinnatifida* (Sibir)
	+ *Hybrid Woodsia glabella x alpina* (Norge)
	+ *Hybrid Woodsia glabella x ilvensis* (Norge)

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Dverglodnebregne* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Dverglodnebregne* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *Dverglodnebregne* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *Dverglodnebregne* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *Dverglodnebregne* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Dverglodnebregne* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Dverglodnebregne* hos The International Plant Names Index Rediger på Wikidata

* (en) *Dverglodnebregne* hos Tropicos Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Woodsia glabella* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata
* Liste over Woodsia-arter.
**Sharif** (arabisk: شريف, **Sharīf**, «ætling») er en arabisk hederstittel som benyttes om ætlinger til profeten Muhammed.

I den sunnittiske delen av araberverdenen benyttes *sharif* om ætlinger til Hasan ibn Ali, jamført med *sayyid* som benyttes om ætlinger til Hussein ibn Ali.[] Både Hasan og Hussein var barnebarn til profeten Muhammed, via ekteskapet mellom hans nevø Ali og hans datter Fatima. Fremstående sunnittiske sharifdynastier var idrisidene og saadiene i Marokko, samt zaydittene i Jemen. I dag er sharifslekten den regjerende kongeætten i det hasjimittiske kongedømme Jordan, hvis navn kommer fra Banu Hashim, den del av stammen qureish som profeten Muhammed tilhørte.[]

Sjiitter benytter *sayyid* og *habib* for ætlinger til både Hasan og Hussein.[]

Medlemmer av den hasjimittiske slekten innehadde mellom 1201 og 1925 befatningen *Sharif av Mekka* og dessuten mellom 1916 og 1925 tittelen og embetet *kongen av Hijaz*. Etter første verdenskrig behersket de ved siden av Hijaz (til 1925) også Irak (til 1958), Jordan (fra 1921) og Syria (til 1920).

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** GND
 |
**Fram Reykjavík** (islandsk: *Knattspyrnufélagið Fram*, bokstavelig *Fotballklubben fremover*) er en fotballklubb på Island som spiller i Úrvalsdeild som er den øverste divisjonen på Island. Klubben ble stiftet i 1908 i Reykjavík.

I 2005 rykket de ned fra førstedivisjon og måtte spille i andredivisjon i 2006-sesongen. Fram Reykjavík vant annendivisjon i 2006 og kom på 7.-plass i Úrvalsdeild i 2007-sesongen. Klubben rykket ned igjen etter 2014-sesongen.

Klubben har også en sterk håndballklubb og vant det islandske mesterskapet i 2006.

Mesterskap
----------

### Mesterskapstitler fotball

Fram Reykjavík har vært mester på Island 18 ganger. Disse titlene ble vunnet i:  
1913, 1914, 1915, 1916, 1917, 1918, 1921, 1922, 1923, 1925, 1939, 1946, 1947, 1962, 1972, 1986, 1988 og 1990.

### Cuptitler fotball

Fram Reykjavík har vunnet Bikarkeppni til sammen 7 ganger: 1970, 1973, 1979, 1980, 1985, 1987 og 1989.

Eksterne lenker
---------------

* Klubbens offisielle nettsider

Portal: Island

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
Lloyd Shapley i 2012
**Shapley-verdier** er optimaliserte løsninger på et sett med likninger innen spillteori. Navnet stammer fra den amerikanske økonomen Lloyd Shapley som introduserte konseptet i 1951. Shapley vant senere Nobels minnepris i økonomi for samme bidrag i 2012.

Konseptet bygger på en rekke aktører (spillere) som kan bidra alene eller i bidra i fellesskap (mengder). Shapley-verdiene optimaliserer spillernes bidrag i fellesskap.

Matematisk definisjon
---------------------

En aktør i inngår i en mengde {\displaystyle N} av totalt n spillere. Funksjonen {\displaystyle v} er en karakteristisk funksjon der delmengdene {\displaystyle S} inngår. Når {\displaystyle \phi \_{i}(v)} er is bidrag til fellesskapet, {\displaystyle |S|} er antall verdier i hver delmengde og {\displaystyle v(S)} er birdraget til en gitt delmengde, er {\displaystyle \phi \_{i}} gitt ved: 

{\displaystyle \phi \_{i}(v)=\sum \_{S\subseteq N\setminus \{i\}}{\frac {|S|(n-|S|-1)!}{n!}}(v(S\cup \{i\})-v(S))}

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**García VI Ramírez** (baskisk: *Gartzia Berrezarlea*, spansk: *García el Restaurador*; født ca 1112, død 21. november 1150 i Lorca i Navarra) var konge av Navarra mellom årene 1132 og 1150. Han er mest kjent for at han gjenvant Navarras uavhengighet, etter at landet i de forutgående 58 år hadde tilhørt Aragón.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

García VIs mor Cristina Rodríguez Díaz de Vivar var datter av Rodrigo Díaz, som var bedre kjent som El Cid. Garcías far, Ramiro Sánchez, var sønnesønn til García V av Navarra.

### Konge

Etter Alfonso Is død var det stor uenighet om hvem som skulle etterfølge ham. García klarte å ta tilbake Navarra fra sine nevøer i Aragón, og han ble valgt av Navarras biskop og landets adelsmenn til Navarras konge i Pamplona. Men dette var tvert imot hva Alfonso hadde skrevet i sitt testamente. Han ville att hans bror Ramiro skulle ha både Aragón og Navarra. Ramiro ble konge over Aragón, men han motsatte seg Garcías krav på Navarras trone. Men ettersom både biskopen og Navarras adelsmenn hadde godkjent García som konge. gikk Ramiro motvillig med på dettr. 

Klimaet mellom de to landene var mildt sagt kjølig til år 1135 da García og Ramiro inngikk en adopsjonspakt der Ramiro adopterte García som sin sønn.

I mai 1135 ble García vasall til Alfonso VII av Kastilla mot løfte om beskyttlse mot eventuelle fiender som skulle true Navarra.

En eller annen gang etter år 1130 giftet García seg med Marguerite de l'Aigle, og hun fødte ham en sønn og arving, Sancho. De fikk også to døtre som giftet seg med hver sin konge. Den eldste datteren Blanca giftet seg med Sancho III av Kastilla og den yngre datteren, Margaret, giftet seg med William I av Sicilia. Men Garcías ekteskap var vaklende; hans hustru Marguerite, hadde mange elskere, og da hun fødtee sin andre sønn Rodrigo, nektet García å erkjenne gutten som sin. 

Den 24. juni 1144 giftet García seg på nytt med Urraca som var un oekte datter til Alfonso VII av Kastilla for å styrke båndene mellom dem.

I år 1136 ble García beordret av Alfonso VII til å overdra Rioja til Kastilla. Men García nektet, og han allierte seg med Alfonso I av Portugal og konfronterte Alfonso VII. Freden ble gjenopprettet mellom år 1139 og 1140, og Alfonso VII betraktet ham heretter som en alliert i stedet for en vasall.

García døde den 21. november 1150 i Lorca, og ble begravd i katedralen, Santa Maria, i Pamplona. García ble etterfulft av sin eldste sønn Sancho VI av Navarra

Litteratur
----------

* Elena Lourie: *The Will of Alfonso I, "El Batallador," King of Aragon and Navarre: A Reassessment.* In: *Speculum.* Vol. 50 (1975), S. 635–651.
* Antonio Ubieto Arteta: *Navarra-Aragón y la Idea Imperial de Alfonso VII de Castilla.* In: *Estudios de Edad Media de la Corona de Aragón.* Vol. 6 (1956), S. 41–82.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
***Fram for familien*** er et norskprodusert radio- og TV-quiz som ble sendt på både NRK radio og TV i 1958. Programmet ble ledet av Rolf Kirkvaag og gikk ut på at fem familier skulle konkurrere mot hverandre i en quiz. Programmet ble startet på radio, mens finalen ble sendt på både radio og TV. Finalen gikk søndag den 13. april og var det aller første norskproduserte program sendt på norsk TV. Vinnerne gikk videre til en nordisk finale som ble holdt i Göteborg den 26. april.

Vinnere
-------

Det var familien Aaby fra Sigdal som vant den norske finalen. De fikk dermed delta i den nordiske finalen som ble holdt et par uker etter. Den nordiske finalen ble vunnet av den finske familien Manninen. Premien var på 10 000 kroner.

Referanser
----------

1. ↑  VG - Stordebut i norsk fjernsyn (12.04.1958, s.4)
2. ↑  VG - Radioprogram lørdag (26.4.1958)
3. ↑  VG - Kirkvaag og hele Norge er enig: Familien Aaby var suveren (14.04.1958, forsiden)
4. ↑  VG - Aaby drar til London, vinnerne foretrekker Hellas (28.04.1958, s.10)
Atatürkdemningen i Tyrkia.
**Atatürkdemningen**, opprinnelig kalt **Karababademningen**, er en steinfyllingsdemning for flomkontroll og irrigasjon i Tyrkia. Den er anlagt på elven Eufrat på grensen mellom provinsene Adıyaman og Şanlıurfa i det sørøstre Anatolia og er oppkalt etter Mustafa Kemal Atatürk, grunnleggeren av den tyrkiske republikk. Byggingen foregikk fra 1983 til 1990.

Den er verdens fjerde største (mest massive) steinfyllingsdam, med et massevolum på 84,5 millioner m³. Den er 169 meter høy og 1.819 meter lang. Installert vannkrafteffekt er 2.400 MW, med en midlere produksjon på omkring 8.900 MWh årlig.

Det er 5 demninger på Eufrat i Tyrkia. I rekkefølge ovenfra er de: Kebandemningen (1.330 MW), Karakayademningen (1.800 MW), Atatürkdemningen (2.400 MW), Birecikdemningen (670 MW) og Karkamisdemningen (180 MW).

Se også
-------

* Liste over verdens største vannkraftverk

Referanser
----------

1. ↑  *The World Almanac 2008*, side 741.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Atatürk Dam – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* GAP – prosjektets status i år 2000.

| * v
* d
* r
Demninger i Eufrat |
| --- |
|  Keban **·** Karakaya **·** Atatürk **·** Birecik **·** Karkamiş **·**  Tishrin **·** Tabaqah **·** Baath **·**  Haditha **·** Ramadi **·** Fallujah **·** Hindiya |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
Stykkgodsskipet MS «With Frohavet» (2007) eies av Egil Ulvan Rederi.
**Fraktefartøy** er skip som er beregnet på føring av last i nærsjøfart. 

I Norge betyr dette typisk kystfart, stor kystfart (kysten pluss Sverige og Danmark) eller Nordsjøfart. Tradisjonelt er et fraktefartøy en mindre, ikke-spesialisert lastebåt uten passasjerinnredning som ikke går i rutefart, men løsfart/trampfart og eies av en selvstendig eier og ikke et større ruteselskap. Den norske frakteflåten har alltid vært dominert av rederier der reder og skipper gjerne er samme person.

De fire viktigste markedssegmentene for fraktefartøy i Norge er brønnbåt, kysttank, bulk og stykkgods.

Fraktefartøyenes historie kan føres tilbake til jektefarten og lignende fart med fiskeriprodukter og andre råvarer fra landdistriktene inn til byene med diverse handelsvarer som returlast.

Se også
-------

* Containerskip

Referanser
----------

1. ↑  Oddmund Oterhals. *Fornyelse av kystfrakteflåten*. Møreforskning, 2007

Eksterne lenker
---------------

* (en) Cargo ships – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) General cargo ships – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Fraktefartøyenes Rederiforening
**Grønt skogfly** (*Anaplectoides prasina*) er en sommerfugl som tilhører familien nattfly (Noctuidae). Den er funnet nord til Møre og Romsdal og dessuten i Nordland i Norge.

Utseende
--------

Et ganske stort (vingespenn 43 – 53 mm), slankvinget, grå-grønt nattfly. Arten kjennes lett på fargen. Forkroppen (thorax) og forvingen er grå med et sterkt grønnskjær. Vingen er spraglete med mer eller mindre tydelige, mørke tverrlinjer og av og til en lys flekk nær vingespissen. Nyre- og ringmerkene er svartkantede, men skiller seg ikke fra resten av vingen i farge. Bakvingen er grå. Hannen har en pensel av lange, gulhvite hår på bakkroppsspissen.

Levevis
-------

Den lever i løvskog. Larvene utvikler seg på ulike trær, busker og urter, blant andre blåbær (*Vaccinium myrtillus*), vivendel (*Lonicera periclymenum*) og tungras (*Polygonum* spp.). De voksne sommerfuglene flyr i juli – august.

Utbredelse
----------

Grønt skogfly er utbredt i hele den palearktiske sone bortsett fra Nord-Afrika, og i det meste av Nord-Amerika. I Norge forekommer den nord til Møre og Romsdal, dessuten er den funnet i Nordland.

Kilder
------

* Aarvik, L. Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) *Catalogus Lepidopterorum Norvegiae*. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe/Norsk Institutt for Skogforskning. ISBN 82-995095-1-3
* Nettsiden *Svenska Fjärilar*, med bildegalleri:
* *Anaplectoides prasina* på UK moths:

Eksterne lenker
---------------

* (en) *grønt skogfly* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *grønt skogfly* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *grønt skogfly* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *grønt skogfly* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *grønt skogfly* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *grønt skogfly* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *grønt skogfly* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Anaplectoides prasina* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata
Et uvanlig stort grønt glimt sett i San Francisco, California
**Grønt glimt** er et sjeldent optisk fenomen som oppstår like etter at sola har gått ned eller like før sola står opp. Et grønt glimt oppstår like over sola og varer bare noen sekunder. Av og til kan en grønn lysstråle stråle opp fra sola. Vi kan vanligvis se dem fra en lav høyde hvor vi har fri sikt til horisonten, slik som ved havet.

Forklaring
----------

Grønt glimt observert fra La Silla observatoriet i Chile.
Sollys er bygd opp av farger med forskjellig bølgelengde, og disse blir spredd av støvpartikler når de går gjennom atmosfæren. Det er dette som gjør at fargen på himmelen kan variere fra blått til rødt avhengig av hvor mye støv det er i atmosfæren og hvilken bane lyset tar. Når sola går ned eller står opp blir sollyset refraktert i atmosfæren og danner et vertikalt fargespekter. Disse fargene forsvinner en etter en og den røde enden av spekteret forsvinner først. Et kort øyeblikk etter at rødt, oransje og gult har forsvunnet er bare den grønne delen av spekteret synlig. Dersom luften hadde vært støvfri, ville det ha kommet et blått glimt og til slutt et fiolett. Atmosfæren inneholder derimot nesten alltid nok støvpartikler til å spre blått og fiolett lys. Moderate støvmengder refrakterer også grønt lys, og det er årsaken til at fenomenet er sjelden å se. Brytningen av lyset kan bli forsterket av temperaturinversjoner. 

Hvis vi bruker en kikkert eller et teleskop, (men aldri se rett på sola!) kan vi se en grønn rand på toppen av sola i nesten alle solnedganger i klart vær. Men for å se en grønn flekk må man ha en inversjon i atmosfæren og en luftspeiling som forlenger levetiden til flekken fra en brøkdel av et sekund til et par sekunder. 

Av og til kan vi se grønne flekker i toppen av en sky, vanligvis når sola går ned i tåke eller cumulusskyer nær horisonten. Hvordan disse grønne flekkene oppstår kan vi derimot ikke forklare. 

### Blått glimt

Av og til er ikke glimtet grønt, men gult, eller svært sjeldent blått.

Bildegalleri
------------

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*

Kilder
------

* «Green Flash». Atmospheric Optics. Besøkt 7. januar 2016.
* Andrew T. Young. «An Introduction to Green Flashes». Besøkt 7. januar 2016.
* «Green Flash». HyperPhysic. Besøkt 7. januar 2016.

Eksterne lenker
---------------

* Bilder av grønne flekker

Portal: Astronomi

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN
 |
**Torgeir Moan** (født 2. juni 1944 i Malvik) er professor emeritus ved Institutt for marin teknikk ved NTNU i Trondheim.

Han er utdannet sivilingeniør ved NTH (1968) og har doktorgrad fra bygningsavdelingen ved NTH (nå NTNU) i 1975. Han ble professor i marin teknologi i 1978.

Han har utgitt mer enn 550 publikasjoner og har veiledet mer enn 65 dokorgradsstudenter. Han ledet Senter for fremragende forskning (CeSOS) 2002-2012. Moan var hovedansvarlig for de tekniske undersøkelsene under granskningen av Alexander L. Kielland-ulykken i 1980. Han har også vært medlem av redaksjonsrådene for en rekke internasjonale tidsskifter.

Han har deltatt i regelverksarbeid for Oljedirektoratet med forskrifter og veiledninger, arbeid med ISO-, NORSOK- og norske standarder.

Moan ble tildelt Petroleumstilsynet sikkerhetspris "The PSA Award" i 2006. I 2014 ble han æresdoktor ved Aalto-universitetet i Finland, og i 2016 ble han tildelt The Davidson Medal av The Society of Naval Architects and Marine Engineers i USA. Han ble kallet til bistilling ved National University of Singapore i perioden 2002-2007 og er æresprofessor ved flere kinesiske universiteter. Han er også medlem av Royal Academy of Engineering (UK).

Referanser
----------

1. ↑  75 års omtale i Aftenposten 2. juni 2019
2. ↑  «The Dr. Kenneth S. M. Davidson Medal - SNAME». *www.sname.org* **(engelsk)**. Besøkt 25. september 2018.

Kilder
------

* Curriculum Vitae of Torgeir Moan
* Torgeir Moan - Store norske leksikon

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Prabook **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data)
 |
**Grønt Punkt Norge AS** (tidligere **Materialretur AS**), etablert i 1997, er et selskap som administrerer finansieringen av norsk næringslivs ordninger for innsamling og behandling av emballasje. Medlemmene i Grønt Punkt Norge er alle typer bedrifter som bringer emballasje til det norske markedet; emballasjeprodusenter, emballasjeimportører, vareprodusenter (pakker/fyller), vareimportører og grossister.

Bakgrunnen for selskapet er en serie avtaler fra 1994 mellom Miljøverndepartementet og næringslivet om frivillig innsamling og gjenvinning av emballasje. Avtalen omfatter emballasje av metall, plast, bølgepapp, drikkekartong og kartong. Bransjeavtalene resulterte i opprettelsen av såkalte materialselskap, ett for hvert materialslag:

* Norsk Glassgjenvinning AS – etablert 1991
* Norsk Resy AS (for bølgepapp) – etablert 1993
* Norsk Returkartong AS (for drikke- og emballasjekartong) – etablert 1994
* Plastretur AS – etablert 1995
* Norsk Metallgjenvinning AS – etablert 1997

Oppgavefordelinga mellom Grønt Punkt Norge og materialselskapene er at Grønt Punkt Norge påser at medlemmene innrapporterer sin emballasjebruk. Basert på dette, innkreves *emballasjevederlag* som sendes videre til materialselskapene. Disse står for organiseringen av innsamlings- og gjenvinningsordningene. Fra 1. februar 2008 drifter Grønt Punkt Norge AS i tillegg innsamling og gjenvinning av plastemballasje, emballasjekartong og drikkekartong. Bare bedrifter som er medlem i Grønt Punkt Norge har rett til å bruke Grønt Punkt-merket på sine produkter. Per 1. januar 2013 har Grønt Punkt 4847 medlemmer og 1875 kontrollmedlemmer. I tillegg betales emballasjevederlaget fra ytterligere ca. 4000 bedrifter gjennom såkalt produsentinnkreving. Administrerende direktør i selskapet er Jaana Røine.

Se også
-------

* Kildesortering
* Gjenvinning
* Avfall

Eksterne lenker
---------------

* Grønt Punkt Norge
* EUs sider om emballasje og emballasjeavfall
**Grønt kveldfly** (*Moma alpium*) er en sommerfugl som tilhører familien nattfly (Noctuidae). Den er ikke funnet i Norge, men forekommer i Sverige. Arten er karakteristisk spraglet i lyst blågrønt og svart.

Utseende
--------

Et middelsstort (vingespenn 30 – 38 mm) nattfly, karakteristisk farget i blålig grønt og svart. Kroppen og forvingenes grunnfarge er blålig grønn (ligner på visse laver som vokser på trestammer og gir trolig god kamuflasje mot disse), forvingene er mønstret med svart. Det er tre nokså brede, svarte tverrbånd, det ytterste av disse har to runde utbuktinger. Utenfor det ytterste tverrbåndet er det to svarte flekker. Bakvingen er grå, med en hakeformet, mørk tegning ved bakhjørnet. Larven er brun på ryggen, gul på sidene, med kvaster av stive, gule hår som utgår fra gule vorter.

Levevis
-------

Dette nattflyet forekommer i løvskoger med gamle trær. Larvenes lever på eik (*Quercus* spp.) og bøk (*Fagus sylvatica*). De voksne sommerfuglene flyr om natten i juni – juli, de kommer gjerne til lys eller sukkeråte.

Utbredelse
----------

Arten er aldri funnet i Norge, men den finnes i det sørlige Sverige nord til Uppland. Den finnes også i Storbritannia, men er sjelden.

Kilder
------

* Nettsiden *Svenska Fjärilar*, med bildegalleri:
* Nettsiden *UK moths*:

Eksterne lenker
---------------

* (en) *grønt kveldfly* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *grønt kveldfly* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *grønt kveldfly* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *grønt kveldfly* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *grønt kveldfly* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *grønt kveldfly* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Moma alpium* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Moma alpium* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata
**Lago di Albano**, **Albanersjøen**, eller **Albansjøen**, er en liten kratersjø i Lazio i Italia, om lag nitten km sør for Roma. Den har et areal på 6 km² og er med sine 170 meter den dypeste i hele provinsen Lazio. Den er egentlig to delvis overlappende kratre, og har derfor blitt større og dypere enn kratersjøen i sør, Lago di Nemi, som bare er ett krater.

Lago di Albano ligger ved Albanerfjellene der oldtidsbyen Alba Longa kan ha ligget. Skribenten Plutark skrev noe om at vannet i 405 f.Kr. rant over kraterkanten og skapte oversvømmelser. Drøyt ti år senere skal man etter å ha rådført seg med Orakelet i Delfi, ha bygget overflytsregulerende anordninger (en 1 600 meter lang tunnel) som brukes for vanning (irrigering).

Under Sommer-OL 1960 i Roma, ble både padling og roing arrangert på denne sjøen. Vatikanstaten har et ekstraterritorielt område ved sjøen som heter Castel Gandolfo som paven bruker til rekreasjon.

Referanser
----------

1. ↑  Albanersjøen i Store norske leksikon.
2. ↑  Per Gottschalk (1972). *En reise i fortiden: gjennom etruskernes land*. Oslo: Gyldendal. ISBN 8205054150.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Lake Albano – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Lago Albano – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** GeoNames
 |
**Lago di Campotosto** er en kunstig innsjø i regionen Abruzzo i det sentrale Italia. Reservoaret ligger på en høyde av 1.313 moh. i fjellkjeden Appenninene, og har et areal på 14 km². Den ligger i Nasjonalparken Gran Sasso og Monti della Laga.

Innsjøen kan nås via Strada Maestra del Parco (en del av statsvei 80 Teramo-L'Aquila) fra enten L'Aquila eller Adriaterhavets kyst. Mindre veier fører til Capitignano, Montereale og Amatrice.

Historie
--------

Det område hvor innsjen nå ligger, har tidligere vært brukt som energiressurs av små lokale industrier frem til den første del av 1900-tallet. Lago di Campotosto ble skapt i 1930-årene ved å anlegge tre demninger for å skape et reservoar til produsjion av vannkraft i Vomanodalen.

Kart over innsjøen
Under oppbyggingen av Lago di Campotosto var der en befestet kabelbane til jernbanestasjonen i Capitignano. Den ble brukt til å transportere byggematerialer og fjerne materiale fra uvgravinger. Fra Capitignano gikk jernbanen til L'Aquila, og hadde tidligere vært brukt til å transportere torv. Banen ble nedlagt etter ferdigstillelsen av byggingen.

Flora og fauna
--------------

*Lago di Campotosto-reservatet* i provinsen L'Aquila i Abruzzo er et statseid viltreservat. Her finnes trær som bøk, pil og akasier, og dyr som grevlinger, fasaner og rødrever.

Attraksjoner langs innsjøen
---------------------------

Lago di Campotosto er omgitt av fjell.
Det går en 50 km lang sti rundt sjøen. Den er ganske jevn, og om sommeren benyttes den av mange vandrere, jogere og syklister. Broen *Ponte delle Stecche* (Pinnebroen) er blitt bygd i en av ​​de smallere deler av innsjøen, og kan forkorte turen rundt om sjøen. En eldre ubrukt bro står like ved.

Det nærliggende Capannellepasset ligger 15 km unnak og tiltrekker mange syklister og motorsyklister i årets varme måneder.

Omliggende byer
---------------

* Campotosto
* Mascioni
* Poggio Cancelli

Eksterne lenker
---------------

* Banca dati dei laghi italiani: Campotosto Arkivert 2. august 2016 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
***Hodejegerne*** er en kriminalroman av Jo Nesbø. Den kom ut i 2008 på forlaget Aschehoug og fikk terningkast 5 av VG. Boka er på 239 sider.

Handling
--------

Historien finner sted rundt Roger Brown. Han er hodejeger, som arbeider med å finne passende leder-kandidater på vegne av større bedrifter. Men har også en langt mer lyssky jobb på siden, hvor han stjeler kunst. Hans kone, Diana, eier et kunstgalleri. Der treffer Roger en mann som heter Clas Greve, som han tror kan være den perfekte mannen for en ledig stilling. Snart oppdager Roger at Clas Greve også eier et etterlengtet og ekstremt verdifullt maleri malt av Peter Paul Rubens.

Roger bestemmer seg snart for å stjele dette utrolig verdifulle maleriet. Men samtidig som han stjeler maleriet av Clas Greve, oppdager Roger den gjenglemte mobiltelefonen til sin kone, Diana, i leiligheten til Clas Greve. Deretter blir Roger snart viklet inn i et langt større mysterium, og dette utvikler seg snart til en kamp på liv eller død.

Filmatisering
-------------

Utdypende artikkel: Hodejegerne (film)

I 2011 kom filmen ut med Aksel Hennie i hovedrollen. Bokens rettigheter er donert til Harry Hole-stiftelsen, som arbeider for å gi barn i utviklingsland grunnleggende lese- og skriveferdigheter. Dermed vil alle inntekter filmen genererer tilfalle stiftelsen. Hodejegerne hadde premiere 26. august 2011.

Det skal også komme en amerikansk filmatisering.

I 2022 kommer det også en norsk TV-serie basert på romanen. Serien skal sendes på TV 2 i Norge.

Referanser
----------

1. ↑  «Nesbøs «Hodejegerne» blir norsk TV-serie». Verdens Gang. Besøkt 13. april 2022.

Eksterne lenker
---------------

* *Hodejegerne* på Aschehougs hjemmeside Arkivert 7. januar 2014 hos Wayback Machine.
**Hodedrevet frasestrukturgrammatikk** (engelsk: *Head-driven phrase structure grammer*; **HPSG**) er en ikke-transformasjonell generativ grammatikk utvikla av Carl Pollard og Ivan Sag. Den er en type av frasestrukturgrammatikk, i motsetning til dependensgrammatikk, og er den umiddelbare etterfølgeren til generalisert frasestrukturgrammatikk. HPSG henter inspirasjon fra andre fagområder, blant annet informatikk, og benytter Ferdinand de Sasussures begrep «tegn». Teorien bruker en uniform formalisme og er organisert modulært, noe som gjør at den enkelt kan benyttes i naturlig språkprosessering.

En HPSG-grammatikk inneholder prinsipper, grammatiske regler og leksikonoppslag som vanligvis ikke regnes som en del av en grammatikk. Formalismen er basert på leksikalisme, noe som betyr at leksikonet er mer enn bare ei liste med oppslag: det er i seg selv rikt strukturert.

Den grunnleggende HPSG-modellen tar for seg det saussaurianske tegnet; ord og fraser er to typer tegn. Et ord har to egenskaper: [PHON] (lyden, den fonetiske formen) og [SYNSEM] (den syntaktiske og semantiskeinformasjonen). Begge er delt inn i ulike underegenskaper. Både tegn og regler er formalisert som typifiserte egenskapsstrukturer.

Eksterne lenker
---------------

* HPSG Arkivert 13. mars 2020 hos Wayback Machine. hos Stanford University
* HPSG hos Ohio State University
*For romanen av Jo Nesbø med samme navn, se Hodejegerne (roman) eller filmen Hodejegerne (film)*.

***Hodejegerne*** er et norsk gameshow og underholdningsprogram med Alf Tande-Petersen som gikk på NRK1 fra 2002 til 2004. Her skulle to kjendislag (hodejegere) gjette yrket til seks ukjente personer. Også seerne kunne delta. Programmet ble sendt på lørdagskveldene.

Serien hadde flere likhetstrekk med *De ukjente*, som gikk på NRK1 fra 2009 til 2012.

Programmet var meget populært. For eksempel ble andre episode sett av 1,4 millioner.

Om serien
---------

To kjendislag, som kaltes hodejegerne, skulle gjette yrkesbakgrunnen til seks ukjente personer, ved hjelp av forskjellige våpen og feller. Deltakerne, som skulle representere seks ulike yrker, var fra forskjellige deler av landet og ble plukket ut via for eksempel yrkesforbund. Hodejegerne fikk en "mystisk" presentasjon av deltakerne, som de ellers bare fikk vite fornavnet på. Deretter skulle hodejegerne prøve og teste, forhøre og grille disse personene, for så å ende opp med en konklusjon om hvilket yrke de hadde.

Referanser
----------

1. 1 2  «NRK.no - Hodejegerne - Gjett på en fremmed». *www.nrk.no*. 2002. Besøkt 27. september 2016.
2. ↑  «NRK.no - Hodejegerne - 1,4 millioner så Hodejegerne». *www.nrk.no*. 21.1.2002. Besøkt 27. september 2016.

Eksterne lenker
---------------

* Hjemmeside 2002 (Arkivert av NRK)
**Eidsfjellet naturreservat** er et skogområde helt vest i Våler og Åsnes kommuner. Området består for en stor del av gammelskog, med mange småmyrer. Mellom Odalsfjellet og Fjellråknappen er også et noe større myrområde.

Berggrunnen består mest av gneis som gir et næringsfattig jordsmonn, men også noe gabbro. Myrene er av næringsfattig type.

Skogen er i stor grad påvirket av tidligere hogst, og er særlig i sør preget av ensaldret granskog med lite læger og dødved. Det er likevel funnet tre rødlistearter i området, og reservatet har ifølge Miljødirektoratet «potensial for å utvikle en interessant suboseanisk preget flora og fauna».

Ved Nordfjellkampen nord i reservatet finnes Opptrekkern, som er en enkel bu man kan bruke til overnatting.

Plante- og dyrelivet er vernet mot skade og ødeleggelse. Motorisert ferdsel er forbudt. Sykling og ridning er bare tillatt på veien til Øvre Gåsvatn.

Referanser
----------

1. ↑  «Norgeskart». Kartverket. Besøkt 17. oktober 2021.
2. ↑  (no) Eidsfjellet naturreservat i Miljødirektoratets nettsted Naturbase
3. ↑  «Opptrekkern». Den Norske Turistforening. Besøkt 17. oktober 2021.
4. ↑  «Forskrift om vern av Eidsfjellet naturreservat, Våler og Åsnes kommuner, Hedmark». Lovdata. Besøkt 17. oktober 2021.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Naturbase
 |
Frisyren blir vanligvis til ved å barbere sidene av hodet, men la håret være langt foran og bak.
Eksempler på hockeysveis hos en ung mann i 1992.
**Hockeysveis** (på engelsk kalt *mullet*) er en frisyre med langt hår i nakken, og kortere på toppen. Frisyren er umiskjennelig, men vanskelig å definere, og kan ha lokale eller nasjonale særtrekk. Forholdet mellom hårlengde bak og hårlengden oppå skal helst være 3 til 1.[]

Denne frisyren har vært meget populær i Tsjekkia;[] den tsjekkiske ishockeyspilleren Jaromír Jágr hadde en oppsiktsvekkende sveis gjennom det meste av 1990-årene. I Europamesterskapet i fotball i 1996 hadde samtlige tsjekkiske stjerner en slik sveis, hvorav Martin Frýdek hadde den mest oppsiktsvekkende, selv om Karel Poborský og Patrik Berger også var godt representert.

Frisyren stammer fra romersk tid, men ble populær i 1970-årene og i 1980-årene. Den tyske varianten ligger nær heavy metal-fenomenet puddelsveis.[]

André Agassi, Richard Dean Anderson, David Bowie, David Hasselhoff, Jean-Claude Van Damme og Chuck Norris, blant andre, er kjent for å ha hatt hockeysveis.

Referanser
----------

1. ↑  Press, Australian Associated (16. februar 2018). «Mullet Fest: Australian town to crown 'best mullet of them all'». *the Guardian* **(engelsk)**. Besøkt 26. februar 2018.
2. ↑  «Mulletfest 2018: Iconic hairstyle on display in Kurri Kurri». The Daily Telegraph. 24. februar 2018. Besøkt 26. februar 2018.
3. ↑  L'essentiel. «Un festival va célébrer... la coupe mulet». *L'essentiel*. Besøkt 26. februar 2018.
4. ↑  «Le come-back de la coupe mulet». *O* **(fransk)**. Besøkt 26. februar 2018.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Mullets – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN
 |
**Aldir Blanc Mendes** (født 2. september 1946 i Rio de Janeiro i Brasil, død 4. mai 2020 i Rio de Janeiro) var en brasiliansk forfatter av *crônicas* (journalistiske vignetter, kronikker) og lyriker. Han var med på å komponere mange sanger sammen med sangeren og sangforfatteren João Bosco, gitaristen Guinga og andre.

Han var utdannet til og arbeidet som psykiater, men sluttet etterhvert med sin medisinske praksis for å vie seg på fulltid til musikken. Elis Regina spilte inn flere av hans sanger, særlig kjent ble «O bêbado e a equilibrista». En annen av hans sanger var «Resposta ao tempo» (med tekst av Cristovão Bastos), en ballade som ble en av Nana Caymmis mest berømte sanger, og som ble innspilt også av mange andre musikere, som Milton Nascimento og Blanc selv.

Blancs verker 1972–1987 ble analysert av Charles A. Perrone i *Masters of Contemporary Brazilian Song MPB 1965–1985* (University of Texas Press, 1989).

Blanc døde av komplikasjoner av covid-19 den 4. mai 2020 i en alder av 73 år.

Diskografi
----------

* 1977: *Disco De Ouro* (med João Bosco)
* 1984: *Aldir Blanc & Maurício Tapajós*
* 1996: *50 Anos*
* 2005: *Vida Noturna*

Referanser
----------

1. ↑   Freebase-data fra Google[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Fernando Ramos fala sobre os 70 anos de Aldir Blanc.
3. ↑  Aldir Blanc, compositor e escritor, morre de Covid-19 no Rio

Eksterne lenker
---------------

* (en) Aldir Blanc på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) Aldir Blanc hos The Movie Database Rediger på Wikidata
* Dicionário Cravo Albin – Aldir Blanc Arkivert 6. mai 2020 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** CiNii **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
Großsteingrab Riesenberg
Riesenberg fra øst
**Nobbin** er en landsby i kommunen Putgarten på Wittow-halvøya på den tyske Østersjø-øya Rügen. Landsbyen består av bare noen få hus og  ligger mellom veien fra Altenkirchen til Arkona og Tromper Wiek.

Nobbin er best kjent for den megalittiske grav som er kjent som *Riesenberg* (også *Großsteingrab Riesenberg*). Graven ble bygget av flyttblokker og kan dateres til yngre steinalder i Rügen. Det er en av de største stein-graver i Nord-Tyskland, og ligger bare noen meter fra den bratte kysten ved Tromper Wiek.

Den trapesformede innhegningen som opprinnelig hadde 53 store grensesteiner er 34 meter lang og 8 til 11 meter bred (39 steiner står fortsatt). I nordøst var to tverrgående dysser, hvorav bare én er godt bevart. Den er 1.4 meter høy, 1.8 meter lang og 1,1 meter bred. På sørvestsiden ligger to steiner (*Wächtersteine*) foran innhegningen opprinnelig over 3 meter høye.

Under utgravninger i 1970 utført av Ewald Schuldt, ble det funnet tre pilspisser, et sverd, noen ødelagte kokekar og et par beinfragmenter (inkludert to hodeskaller). I det nordlige gravkammeret fant en restene etter en urnebegravelse fra 400-tallet f.Kr. Mellom steinene ble det funnet skår av keramikk fra slavisk tid og en arabisk sølvmynt fra 800-tallet.

Litteratur
----------

* Ingrid Schmidt: *Hünengrab und Opferstein – Bodendenkmale auf der Insel Rügen*. 1. Auflage. Hinstorff Verlag, Rostock 2001, ISBN 3-356-00917-6.
* Ewald Schuldt: *Der Riesenberg von Nobbin, Kreis Rügen*. - I: *Bodendenkmalpflege i Mecklenburg, Jahrbuch 1971* (1972), 153-160.


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Aldgate East undergrunnsstasjon** er en stasjon i Londons undergrunnsbane. Den ligger i Whitechapel, i bydelen Tower Hamlets, og er i kollektivsone 1. Stasjonen betjener Hammersmith & City-linjen og District-linjen. Mange av passasjerene er pendlere til og fra City of London, som ligger like ved. 

Den opprinnelige stasjonen ble åpnet som en del av en utvidelse av Metropolitan District Railway, som nå er District-linjen. Den lå på et dårlig sted fordi det var nødvendig med en ekstremt krapp sving, og i 1940-årene ble den flyttet noe østover. Den neste stasjonen, St. Mary's undergrunnsstasjon, ble da stengt og erstattet med en ekstra inngang på Aldgate East.


| **Forrige stasjon** |   |  London Underground |   | **Neste stasjon**
 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Liverpool StreetHammersmith |  | Hammersmith & City-linjen Hammersmith & City-linjen |  | WhitechapelBarking |
| Tower HillEaling Broadway/Richmond/Wimbledon |  | District-linjen District-linjen |  | WhitechapelUpminster |

Eksterne lenker
---------------

Aldgate East Underground Station Transport for London (Engelsk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**EOS-loven** (fullt navn: **lov om kontroll med etterretnings-, overvåkings- og sikkerhetstjeneste**) er en norsk lov som etablerer og regulerer Stortingets kontrollutvalg for etterretnings-, overvåkings- og sikkerhetstjeneste (EOS-utvalget).

Loven fastsetter EOS-utvalgets formål til å klarlegge om og forebygge at det øves urett mot noen, herunder påse at det ikke brukes mer inngripende midler enn det som er nødvendig etter forholdene, og at tjenestene respekterer menneskerettighetene, å påse at virksomheten ikke utilbørlig skader samfunnslivet, og å påse at virksomheten holdes innen rammene av lov, administrative eller militære direktiver og ulovfestet rett.

Utvalgets oppgaver følger av lovens paragraf 3. Det skal føre regelmessig tilsyn med etterretnings-, overvåkings- og sikkerhetstjeneste som utøves i den sivile og militære forvaltning, og undersøke klager fra enkeltpersoner og organisasjoner. Det gis også hjemmel til å ta opp alle saker og forhold som utvalget av eget tiltak finner riktig å behandle ut fra formålet, særlig slike som har vært gjenstand for offentlig kritikk.

EOS-loven ble vedtatt 3. februar 1995 og trådte i kraft umiddelbart.

Referanser
----------

1. ↑  § 2
2. ↑  § 3
3. ↑  § 12

Eksterne lenker
---------------

* Lovdata
Stålull.
**Stålull** er en masse av spesielt tynn ståltråd som lages ved høvling av vanlig ståltråd. Den brukes til polering og pussing av metallgjenstander, i husholdningen gjerne innsatt med såpe. Gjenstander av tre kan pusses med oljesmøring, og får spesielt fin overflate. Stålull som har vært i kontakt med olje kan selvantenne, så en må behandle avfallet deretter.

Stålull uten såpe har evnen til å avgi gnister ved sterk varme (fyrstikkflamme). En rask luftstrøm får gnistene til å fyke, og man har et hjemmelaget «stjerneskudd».

Stålull er produsert i Norge under merkenavnet Svint siden 1939. I perioden 1961 til 2015 ble stålull produsert på Rensvikholmen i Kristiansund. Produksjonen ble etter dette flyttet ut av Norge.[]

Referanser
----------

1. 1 2  «Kronullfabrikken». Lilleborg. 22. februar 2005. Besøkt 3. januar 2011. [*død lenke*]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Steel wool – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica
 |
For at ikke bjørnen skulle misoppfatte det slik at noen ropte på den, ble den på norsk gjerne omtalt som «bamse brakar» eller «go'far».
Huggormen ble helst omtalt som «Jo Kingle» eller «bjug» for at den ikke skulle føle seg påkalt.
«Gråbein» og «varg» brukes i dag synonymt med ulv, men disse var opprinnelig kun omskrivninger (noanavn).
Tresnitt av en sjøorm fra Olaus Magnus' *Historia de gentibus septentrionalibus* utgitt i Roma 1555.
**Noanavn** eller **noaord** er erstatningsord for ord som er farlige ifølge religion eller folketro. Slike navn eller betegnelser er ulike eufemistiske omskrivninger av de korrekte navnene for guddommer, mennesker, dyr, gjenstander eller annet som har blitt tabu. Som regel skyldes omskrivningen nevningsfordommer. Ideen var at en måtte vokte seg for å såre eller påkalle vedkommende ved å nevne den eller det ved sitt rette navn.

Begrepet **noa** stammer fra et polynesisk (melanesisk) ord som betyr «alminnelig». I motsetning til ordet «tabu», som betegner gjenstander, personer, steder eller handlinger som er hellige, forbudte eller farlige, er «noa» det vanlige og profane som en kan bruke og omgås uten spesielle regler eller å være spesielt forsiktig. Fenomenet er kjent fra hele verden.

Eksempler
---------

De mest utbredte noanavn er knyttet til dyr og natur og skriver seg fra jeger- eller jaktkulturen. Nevnte man for eksempel ormen, ulven eller bjørnen ved rette navn, ville den straks dukke opp, jfr det tyske *Wenn man den Wolf nennt, so kommt er gerennt* («Når man nevner ulven, så kommer han rennende».) Derimot kunne en nevne de samme dyrene ved sine noanavn, slik at de ikke skulle forstå at de var omtalt:

* Bjørn = «Bamse brakar», «go'far», «den brune»
* Ulv = «gråbein», «varg», «gråtass»
* Orm = «Jo Kingmann», «bjug», «krok», «bøy»[]

Egentlig er også «bjørn» et noanavn, avledet av fargen «brun». Det samme gjelder ordet «slange» som en mener kun betyr «den krypende». I nordeuropeisk folketro var det flere steder særlig redsel for å uttale ulvens rette navn mellom jul og trettende dag jul. Og når husdyrene gikk ute på beite om sommeren, skulle man i Danmark i stedet for «ulver» kalle dem «Vårherres jakthunder».

Innenfor fiskerkulturen var det også forbud mot å nevne visse dyrearter, gjenstander og prestens navn når man var til sjøs.

Andre eksempler er Gamle-Erik istedenfor djevelen. I barnebøkene om Harry Potter blir den onde Voldemort også gjerne omtalt med «Han-De-Vet» eller «Han-hvis-navn-må-være-unevnt».

Se også
-------

* Tabu
* Eufemisme
* Mana
* Metafor
* Banneord

Referanser
----------

1. ↑  Tyske sitater
2. ↑   «Ulv» (s. 2)

Litteratur
----------

* Ronald Grambo: *Norske trollformler og magiske ritualer*. Universitetsforlaget. Oslo 1979, s. 19-20. ISBN 82-00-01954-3.
* Svale Solheim: *Nemningsfordomar ved fiske*. Oslo 1939.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |