**Étienne-Denis Pasquier** (født 21. april 1767 i Paris, død 5. juli 1862 samme sted) var en fransk politiker.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Étienne-Denis Pasquier var sønn av den i 1794 guillotinerte parlementsråd Étienne Pasquier. Han var også i slekt med dikteren og juristen Étienne Pasquier (1529–1615). 

### Den franske revolusjon

Han studerte rettsvitenskap, og tiltrakk seg liten oppmerksomhet. Men dette strakk ikke til for å holde ham unna farer. Han ble arrestert, og faren hans ble henettet i 1794. Han ble holdt fengslet i to måneder i Saint-Lazare-fengselet kort før utbruddet thermidorreaksjonen, og løslatt etter Maximilien Robespierres fall og henrettelse i slutten av juli 1794.

### Senere karriere

Etter skrekkveldets fall gjorde Pasquier en rask karriere på embetsmannsbanen. Han ble i 1806 maître des requêtes i Conseil d'État, og i 1810 politiprefekt i Paris. 

Ved Napoleon Is fall gikk han over til bourbonerne. Han sørget for ro og sikkerhet i hovedstaden, og ble av kong Ludvig XVIII utnevnt til generaldirektør for bro- og veibygging. I de hundre dagene var han uten noen offentlige verv. Men da kong Ludvig XVIII vendte tilbake for annen gang fikk han inneha forskjellige poster i de skiftende regjeringer. Fra 9. juli til 26. september 1815 var han storseglets bevarer (justisminister) i kabinettet Talleyrand og samtidig innenriksminister.

Fra 1817 til 1818 var han nok en gang justisminister. Han var så utenriksminister, i de Richelieus kabinett 1819-21. 

Under reaksjonen i Karl Xs siste regjeringsår tilhørte Pasquier opposisjonen. Han utøvet ved sine store talegaver stor innflytelse i førstekammeret, støttet mange vilkårlige forordninger og ikke minst innskrenkelse av pressens virkemuligheter. Han gikk i 1824 imot pensjonsreduksjonene og sakrilegieloven, og bidro til ministerpresident Jean-Baptiste de Villèles fall.

Under Ludvig Filip Is regjering var han president i perskammeret. I 1808 ble han baron og 1844 hertug. Fra 1842 var han medlem av Académie française.

Hans memoarer (6 bind, 1893-96) inneholder verdifulle opplysninger om Napoleontidens og restaurasjonens historie.

Referanser
----------

1. 1 2   Encyclopædia Britannica Online, oppført som Etienne, duc de Pasquier, Encyclopædia Britannica Online-ID biography/Etienne-duc-de-Pasquier, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   GeneaStar, oppført som Etienne-Denis Pasquier, GeneaStar person-ID pasquiere[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   Sycomore, oppført som Etienne, Denis Pasquier, Sycomore-ID 12884, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
5. ↑   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w6gx6rd7, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
6. ↑   www.landrucimetieres.fr[Hentet fra Wikidata]
7. ↑   Académie française, www.academie-francaise.fr, Académie française member ID etienne-denis-pasquier, besøkt 3. juni 2022[Hentet fra Wikidata]
8. ↑  *Appletons' annual cyclopaedia and register of important events of the year: 1862*. New York: D. Appleton & Company. 1863. s. 699.

Litteratur
----------

* James K. Kieswetter: *Etienne-Denis Pasquier, the last chancellor of France* ISBN 0-87169-671-1
* *Svensk uppslagsbok*. Malmö 1937.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Prabook **·** Deutsche Biographie **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** NLA **·** CiNii
 |