**Iva Ikuko Toguri D'Aquino** (født 4. juli 1916 i Los Angeles i USA, død 26. september 2006 i Chicago) var den japansk-amerikanske kvinnen som var Radio Tokyos stemme *Orphan Ann* under Stillehavskrigen under annen verdenskrig. Hun ledet sendingen *The Zero Hour*, som var en viktig bestanddel av Japans propagandakrig beregnet på de amerikanske styrker.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Iva ble født i Los Angeles som datter av japanske immigranter. Faren kom til USA i 1899 og moren i 1913. Iva Tugori var pikespeider og ble oppfostret som metodist. Hun studerte zoologi ved universitetet UCLA.[] Deretter arbeidet hun i foreldrenes forretning.

### Til Japan

Den 5. juli 1941 reiste hun til Japan for å besøke en slektning og for å studere medisin.[] I Japan søkte Iva om å få et pass, i stedet for det identitetsbevis hun hadde fått, for lettere å kunne vende tilbake til USA, men saken tok sin tid. Da hun ville reise hjem i november, ble hun holdt tilbake, og etter krigsutbruddet i desember samme år ble hun truet med internering.[]

Den japanske regjering krevde at Iva Tugori skulle frasi seg sitt amerikanske statsborgerskap, men hun nektet.[] Hun ble erklært som utenlandsk fiende og fikk ingen rasjoneringskort. Så ble hun satt til oversettelsesarbeid.

Iva Toguri utenfor Radio Tokyo i 1944
### Japansk radio

Film der Iva Toguri D'Aquino og en uidentifisert hallomann rett etter krigen gjenskaper propagandasending.
Etter en stund gikk hun med på å arbeide for Radio Tokyo, etter at andre amerikanskvennlige hadde bedt henne om å gå inn på et samarbeide med det japanske hemmelige politi for å fremme amerikanske interesser.[] Det var i 1943. Det begynte med korte innslag i radioprogrammet *Zero Hour*. En australsk major og krigsfange, Charles Cousens, hadde under tortur blitt tvunget til å bli sjef for propagandasendingene mot de allierte. Han og hans assistent, kaptein Wallace Ince (US Army), var blitt kjent med Iva da hun smuglet mat til allierte krigsfanger i en fangeleir. Hun nektet å lese manuskript som talte ille om USA, og derfor lovet Cousens å ikke skrive noe slikt for henne. I de 370 sendinger som Iva Toguri medvirket i holdt Cousens sitt løfte.[]

Hun gikk inn for å fremføre den japanske propagandaen på en så overdrevet måte at den skulle virke mot sin hensikt, og heller anspore lytterne til økt kampvilje.[] Det klarte hun, men en av konstnadene var at hun selv ble en nokså forhatt skikkelse i USA. 

Hun ble identifisert som *Tokyo Rose* (som hun både var, og ikke var – *Tokyo Rose* var et tilnavn som ble gitt til enhver kvinnelig engelsktalende propagandastemme fra Radio Tokyo.) 

Iva tjente bare cirka 150 yen per måned, men hun fortsatte likevel å ta litt av det og fortsette å smugle mat til krigsfanger.[]

Iva Toguri D'Aquino intervjues etter krigen, 1945
Den 19. april 1945 giftet Iva Toguri seg med den japansk-portugisiske Felipe D'Aquino og konverterte til katolisismen. De giftet seg på den portugisiske ambassaden i Tokyo, men Iva nektet å gi opp sitt amerikanske statsborgerskap til fordel for ektemakens portugisiske.

### Etterkrigstiden

Iva Toguri D'Aquino ble arrestert 5. september 1945, men verken FBI eller general Douglas MacArthurs stab kunne finne at Iva hadde hjulpet aksemaktene mot de alliert.[] Dessuten skrev australske og amerikanske krigsfanger brev til de alliertes hovedkvarter der de gav Iva sin støtte.[]

Hun ba om å få vende tilbake til USA for å få føde sitt barn der, men ble motarbeidet.[] Sønnen ble født i Japan, men døde. Kort etter sønnens død ble hun arrestert igjen av amerikansk militærpoliti og sendt til San Francisco. Hennes dårlige rykte i USA førte henne i fengsel for landsforræderi. Det at hun hadde vitner på at hun hadde arbeidet for amerikansk side, gjorde ikke tilstrekkelig inntrykk.[] Hun ble dømt til ti års fengsel og 10 000 USD i bøter. Hun ble løslatt 28. januar 1956 etter seks år og to måneder, og flyttet til Chicago.

I Chicago begynte Iva å arbeide i sin fars butikk som han åpnet i 1943 da familien flyttet dit. Hennes mann kom til USA som forsvarets vitne i rettergangen, men etter rettergangen ble han tvunget til å flytte tilbake til Japan. Han ble erklært som persona non grata, og på grunn av frykt for ikke å få vende tilbake til USA, kunne ikke Iva følge etter selv om hun hadde muligheten da hun var blitt løslatt.[]

Iva Ikoku Toguri D'Aquino ble ikke rehabilitert før i 1977 da hun ble benådet av president Gerald Ford.

I 1980 skilte hun seg motvillig fra Felipe, som et resultat av at han gjentatte ganger ble nektet opptak i USA. Da Felipe D'Aquino døde i 1996 hadde de ikke sett hverandre igjen. Iva arbeidet videre i farens forretning helt til sin død i 2006. Hun ligger begravd på Montrose Cemetery i Chicago.

Referanser
----------

1. 1 2   Encyclopædia Britannica Online, oppført som Iva Toguri D'Aquino, Encyclopædia Britannica Online-ID biography/Iva-Toguri-DAquino, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Find a Grave, oppført som Iva D'Aquino, Find a Grave 15906036, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   www.nytimes.com[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Russell Warren Howe: *The Hunt For "Tokyo Rose".* Madison Books, Lanham 1990. ISBN 0-8191-7456-4
* Masayo Umezawa Duus: *Tokyo Rose: Orphan Of The Pacific.* Kodansha International, New York 1979. ISBN 0-87011-354-2
* Rex B. Gunn: *They Called Her "Tokyo Rose".* Gunn, Santa Monica CA 1977.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Iva Ikuko Toguri D'Aquino – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Iva Ikuko Toguri D'Aquino – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Iva Ikoku Toguri D'Aquino på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NLA **·** NDL
 |