recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Portalplankene fra Lisleherad stavkirke har fått hard medfart. De befinner seg i Oldsaksamlingen i Oslo. Foto: Riksantikvaren 
I Oldsaksamlingen er også en skulptur av Maria med barnet. Foto: Åse Kari Hammer 
**Lisleherad stavkirke** var en stavkirke i Lisleherad i Notodden kommune i Telemark. Eldste kjente omtale er fra 1427, og stavkirken ble ombygget flere ganger før den ble revet i forkant av oppføringen av dagens Lisleherad kirke. Ved en besiktigelse i 1668 sies kirken å ha tre gavler og en omgang, idet gavlene av Lorentz Dietrichson tolkes som innganger, som altså er markert med gavler på svalgangen. I 1730 er kirken beskrevet som liten og med tårn, og den har fortsatt svalgangen i behold. I 1811 ble kirken utvidet og ombygget. Dietrichson antar at skipets stavverk ble beholdt, mens nye deler var laftet. Kirken skal etter dette ha vært kald og trekkfull. Siste gudstjeneste i kirken ble holdt 2. juledag 1873. Så ble kirken revet, og ny kirke ble vigslet i 1876.

Inventargjenstander fra stavkirken
----------------------------------

Av eldre bevarte gjenstander er to portalplanker i Universitetets oldsaksamling samt en madonnafigur og en vannkanne med løveform samme sted.

Prekestolen i dagens Lisleherad kirke er overført fra stavkirken. Den er fra 1794 og ble tatt i bruk ved en restaurering i 1953–54, etter at den nye kirken hadde fått ny prekestol i 1876.

Referanser
----------

1. ↑  Diplomatarium norvegicum IX, nr. 244.
2. ↑  Dietrichson, s. 418.
3. ↑  Avbildet på Kirkesøk

Kilder
------

* Dietrichson, Lorentz (1892). *De norske stavkirker. Studier over deres system, oprindelse og historiske udvikling*. Kristiania: Alb. Cammermeyers forlag. s. 418–420. ISBN 82-90439-32-6.
* Landsverk, S.A. red. (1954). *Minneskrift til vigsla av Lisleherad kyrkje 7. juni 1954*. Notodden: Teledølens prenteverk.
* Brendalsmo, Jan: Kildegjennomgang: Middelalderske kirkesteder i Telemark (Riksantikvaren, 2015), s. 30–31
* Henriksveen, Herman, red. (1986). *Kirker i Telemark*. Stathelle: Flora forlag. s. 58–59. ISBN 82-90695-00-4.

Eksterne lenker
---------------

* (no) «Lisleherad stavkirke». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Riksantikvaren kulturminne
 |
**Madriu-Perafita-Claror** er et bredalområde i Pyreneene i det sørøstlige Andorra. Det består av dalen Madriu, og sidedalene Perafita og Claror. Området avgrenses i nord av den store Valiradalen som skjærer tvers gjennom Andorra fra øst til vest. I sør grenser området mot Spania. Området er 42,5 km², og utgjør deler av kommunene Encamp, Andorra la Vella, Saint Julia de Loria og Escaldes-Engordany. Det dekker omtrent 9 % av Andorras totale areal.

Dalene er isolerte og uten veiforbindelse, og kan bare nås via til fots langs smale stier. De er et tilholdssted for sjeldne og utrydningstruede dyrearter. Som det første og hittil eneste stedet i Andorra ble dalområdet i 2004 tatt opp på UNESCOs verdensarvliste, verdensarvområdet ble utvidet i 2006.

I UNESCOs begrunnelse for å gi dalområdet verdensarvstatus heter det: 

> 
> Madriu-Perafita-Claror dalen er et mikrokosmos over måten innbyggerne har høstet de sparsommelige ressursene i de høye Pyreneene gjennom de siste tusen år, for å skape et bærekraftig livsmiljø i harmoni med fjellandskapet. Dalen viser hvordan et gammelt kommunalsystem for bestyrelse av jorden har overlevd i over 700 år.
> 
> 
>

Referanser
----------

1. ↑  UNESCO dokumentasjon (engelsk) PDF

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Madriu-Perafita-Claror Valley – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** SUDOC
 |
Vardebrenning mot oljeboring i Svolvær 1. mai 2010.  Foto: Brage Aronsen. 
**Folkeaksjonen oljefritt Lofoten, Vesterålen og Senja** er en ideell grasrotorganisasjon som jobber for å holde havområdene utenfor Lofoten, Vesterålen og Senja (Nordland VI, Nordland VII og Troms II) frie for oljevirksomhet. Aksjonen ble stiftet den 17. januar 2009, ved at de to tidligere aksjonene «Lofotaksjonen» og «Vesterålsaksjonen» ble slått sammen.

Aksjonen har lokallag i hele landet, inkludert alle kommunene i Lofoten og Vesterålen, samt på Senja. I 2021 hadde organisasjonen over 7.000 medlemmer. 

I 2010 ble aksjonen sammen med ni andre organisasjoner eller personer kåret til Miljøhelt av miljøstiftelsen ZERO.

Målet for aksjonen er å etablere varig Petroleumsfrie områder utenfor Lofoten, Vesterålen og Senja. Organisasjonen sikret seg for første gang et Stortingsflertall i 2019 for å ikke åpne Lofoten, Vesterålen og Senja for petroleumsvirksomhet, 10 år etter organisasjonen ble stiftet, da Arbeiderpartiet gikk inn for å ikke konsekvensutrede området på sitt landsmøtet det året. Likevel, har disse havområdene fortsatt midlertidig beskyttelse av sittende regjeringer. 

Etter flere år med debatter om sakens relevansen og organisasjonens framtid, vedtok landsmøtet i 2022 å legge ned organisasjonen med bakgrunn i at organisasjonen hadde sikret et oljefritt Lofoten, Vesterålen og Senja og kunne erklære seier. 
05. August 2023 feiret Folkeaksjonen seieren med en stor folkefest i Kabelvåg. 

Fra stiftelsen i 2009 til 2012 var Gaute Wahl leder. Fra 2012 til 2016 var Bente Lorentzen leder. Fra 2016 til 2017 var Wenche Cumming leder. Fra 2017 til 2021 var Odd Arne Sandberg leder. Fra 2021 til 2022 var Daniel Weiss leder. Fra 2022 til 2023 var Bente Lorentzen leder av aksjonens formell avslutning.

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑  wwf.no
3. ↑
4. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 23. januar 2009. Besøkt 23. mars 2011.
5. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 12. juli 2011. Besøkt 23. mars 2011.
6. ↑  «Historien». *Folkeaksjonen.no*. 24. september 2021. Besøkt 18. oktober 2021.
7. ↑
8. ↑

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Tove Agnethe Pihl** (født 21. desember 1924, død 20. januar 1987) var en norsk pedagog og politiker. Hun satt på Stortinget for Arbeiderpartiet 1969 til 1973.

Pihl var datter av professor Otto Lous Mohr og legen og kvinnesaksforkjemperen Tove Mohr. Hun var gift med Alexander Pihl. Hennes mormor var Katti Anker Møller. Under andre verdenskrig var hun medlem i etterretningsorganisasjonen XU.

Pihl tok examen artium i 1943. Hun studerte i USA der hun ble bachelor of arts ved University of Rochester i 1948 og master of arts i pedagogikk ved University of Chicago i 1949. Hun tok lærerprøva ved Sagene lærerskole i 1950 og var lærer ved Bjølsen skole i Oslo fra 195 til 1963. I 1963 ble hun overlærer på nyåpnede Korsvoll skole, en stilling hun hadde til sin død i 1987.

I 1969 ble Pihl innvalgt på Stortinget fra Oslo. Hun satt som representant for Arbeiderpartiet i én periode fram til 1973, og var medlem av Stortingets justiskomité.[]

Hun var, blant flere offentlige verv og styreverv, medlem i skolestyret i Oslo 1956 til 1960, og formann i Skolerådet i Oslo 1960 til 1964. Hun var også styremedlem i Nei til atomvåpen 1980 til 1986.[]

Referanser
----------

1. 1 2   Store norske leksikon, snl.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Norsk biografisk leksikon, nbl.snl.no[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Sæter, Einar (1917-2010) (1995). *XU: i hemmeleg teneste 1940-1945*. [Oslo]: Samlaget. ISBN 8252145353.
4. ↑  *Studentene fra 1943*.
5. ↑  «Biografi: Pihl, Tove». *Stortinget* **(norsk)**. 9. mars 2008. Besøkt 2. april 2021.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Tove Pihl hos Stortinget Rediger på Wikidata

* (no) Tove Pihl hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Prabook **·** Stortinget **·** VIAF
 |
Bildet viser ei typisk **vinflaske** med slank flaskehals og kulpebunn. Flaske med sånn bunn kalles også **kulpeflaske**.
**Vinflasker** er flasker av -vanligvis farget glass, som brukes til å oppbevare forskjellige slags vin på.

Flaskens opprinnelse
--------------------

Grekere og romere brukte fra gammelt av amforaer, til å ha vinen i. Glassflasken var en viktig oppfinnelse for vinens utvikling. Glassflasken i kombinasjon med en kork gjorde det mulig, å lagre vin mer langvarig.

Flaskens form
-------------

Bocksbeutel (Franken-flaske)
Formen var tradisjonelt bestemt av hva slag vin det dreide seg om.

Mange rødviner skulle lagres lenge nok til å utvikle bunnfellinger uansett hvor forsiktig de ble behandlet. Bunnen i flaskene ble da laget som en omvendt kopp, der bunnfall skulle bli liggende under skjenking. Helst skulle slike viner dekanteres til en karaffel. Dette skjedde ved at en så på en stearinlysflamme gjennom vinen som rant i flaskehalsen – og stoppet overføringen når bunnfallet var på vei ut av flasken. Fargen på glasset var mere bestemt av produsent enn av distriktstradisjon. Flaskene ble naturlig nok rundere i fasongen.

Noen flasketyper kategorisert ut ifra kjente eksempler:

* Bordeauxflasker (Høye skuldre)
* Burgundflasker (Lave skuldre)
* Rieslingflasker (Lang hals)
* Champagneflasker (Lave skuldre, og litt tykkere glass)
* Bochsbeutelflasker (Flatmaget, kort flaske), vin fra Franconia i Tyskland, noen portugisiske rosé viner (cantil) og enkelte italienske viner

Flaskens farge
--------------

Glasset var vanligvis farget for å beskytte vinen mot påvirkning av lys.

Hvitvinsflasker inneholdt ofte unge viner som ikke skulle lagres lenge, og kunne være relativt lite innfarget. Tradisjonelt var rhinskvinflaskene grønne, mens vinene fra Moseldalen oftest var brune. Begge flaskene var slanke og tynne i halsen, med flat bunn

Flaskens størrelse
------------------

Flaskene rommer fra 175 ml (kvartflaske, som er 1⁄4 av 700 ml) til 6,4 liter, der innholdet er 0,75 liter (som er tradisjonell helflaske). De mest brukte flaskestørrelsene:

* Kvart, inneholder 175 ml.
* Halv, inneholder 375 ml.
* Helflaske, inneholder 750 ml. (Den tradisjonelle helflasken som brukes i Norge.)
* Magnum, inneholder 1,5 liter.
* Dobbel- Magnum, inneholder 3 liter.

I dag er mange produsenter opptatt av å gi vinen et personlig preg, noe som viser igjen i design både på etiketter og flasker. Siden korkkvalitet har vært et problem, er en begynt å eksperimentere med plastkorker – og med skrukorker. Naturlig nok er det rimelige viner til raskt konsum som er først ute. Det samme gjelder for plast- og pappvin (Bag in Box).

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND **·** LCCN
 |
**Dalitso Kabambe** (født 1973) er en malawisk økonom og politiker, som fra april 2017 til juli 2020 var sentralbanksjef i Malawis sentralbank (Reserve Bank of Malawi).

Utdanning og yrkeserfaring
--------------------------

Kabambe har en mastergrad og en doktorgrad (Ph.D) i utviklingsøkonomi fra Imperial College London ved University of London. Mastergraden tok han i 2001 og doktorgraden i 2008. Før dette tok han en bachelorgrad (B.Sc.) ved University of Malawi i 1998.

Etter endt utdanning i 1998 jobbet han 19 år for Malawis regjering, som prinsipaløkonom, sjeføkonom, visedirektør for økonomisk planlegging, og budsjettdirektør i finans- og utviklingsdepartementet. Han var også utenriksminister (*Secretary for Foreign Affairs and International Cooperation*) i to år. I jobben regjeringen jobbet han blant annet med landets finanspolitikk og pengepolitikk, makroøkonomisk analyse, statsbudsjettet.

Han ble utnevnt til sentralbanksjef 21. april 2017, av daværende president Peter Mutharika. Da Lazarus Chakwera ble valgt til president i juni 2020 ble Kabambe byttet ut med Wilson Banda.

I desember 2021 ble Dalitso Kabambe anklaget for å ha manipulert kontoer for å få lån fra Det internasjonale pengefondet mens han var direktør for sentralbanken i Malawi.[]

Privatliv
---------

Han er gift med Brigitte Kabambe, og disse har tre barn.

Referanser
----------

1. 1 2 3  Verdensbanken - *Dalitso Kabambe - Governor for the Reserve Bank of Malawi*, besøkt 10. februar 2021.
2. ↑  Kulinji.com - *Harvard educated Wilson Banda is RBM's new governor*, besøkt 10. februar 2021.
3. ↑  CentralBanking.com - *Malawi’s new president dismisses governor*, besøkt 10. februar 2021.
**Statens sikkerhetshøgskole** var en høgskole for maritim utdanning, etablert i Haugesund i 1991, som en fusjon mellom Haugesund Maritime Høgskole og Statens Havarivernskole. Skolen ble i 1994 fusjonert inn i Høgskolen Stord/Haugesund.

Skolen ble etablert fra 1.8.1991, etter vedtak i regjeringen høsten 1990. I *Nytt fra Utdannings- og forskningsdepartementet* nr. 16 i 1990 heter det:

«Etter tidligere avklaring i Regjeringen pågår nå arbeidet med sammenslåing av Statens Havarivernskole og Haugesund Maritime Høgskole. De to institusjonene representerer kompetanse som vil utfylle hverandre og danne en naturlig basis for en mer målrettet virksomhet innen sikkerhets- og beredskapsopplæring der også viktige miljøhensyn skal trekkes inn. Det er et stort og udekket behov for en større kompetanse på dette felt innen en rekke næringer som bl.a. offshore, skipsfart og i landbasert virksomhet. Forholdene ligger særdeles godt til rette for en god utdanning innen sikkerhet og beredskap i Haugesund ut fra de ressurser som allerede finnes i øvingsanlegg og i selve fagmiljøet. Det er departementets forutsetning at den nye sikkerhetshøgskolen skal legge særlig vekt på skolering i forebyggende sikkerhetsarbeid.»
Havarivernskolen hadde tidligere tilhold på Bleivik, og i 2000 ble Avdeling for sikkerhetsopplæring i Bleivik skilt ut fra høgskolen som eget aksjeselskap, ResQ A/S.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Forvaltningsdatabasen
 |
**Det Politiske Parti** (**DPP**) ble stiftet 17. september 2000 av komikerparet Atle Antonsen og Johan Golden, kjent fra TV-programmene *XLTV* og *En Lun Aften*. Partiet gjorde seg bemerket ved å drive politisk satire fra innsiden av det demokratiske systemet. Golden og Antonsen fikk mye kritikk for partiprogrammet sitt som inneholdt uttalelser som «Eldre er i og for seg også mennesker og bør behandles deretter». Listene til partiet inneholdt blant annet en rekke navn på kjente norske komikere, og partiet ble av de etablerte politiske partiene avfeid som en dårlig spøk og en hån mot demokratiet. Slagordene på plakatene til DPP var bastardiseringer av klassiske politiske slagord: «Atle Antonsen: i arbeid for hele folket» og «Johan Golden: din slave på tinget».

De inviterte representantene fra Arbeiderpartiet og Høyre valgte å boikotte en paneldebatt ved Høgskolen i Bodø da de fikk høre at de skulle debattere mot Golden og Antonsen, som også senere på kvelden skulle stå for underholdningen med sitt standup-show *En Lun Aften* og bandet DDR. Venstre og Senterpartiet stilte opp, men viste sterk misnøye med sine debattpartnere i DPP som uttalte at de «mente det samme som folket» og oppfordret publikum til å sende dem tekstmeldinger under debatten så de kunne vite *hva* de skulle stå for.

Siden Golden og Antonsen kunne stille med lister og 1000 individuelle underskrifter fikk de også lov til å stille til stortingsvalg i 2001. Partiet fikk 19 457 stemmer, noe som utgjorde 0,8 % av stemmene på landsbasis. Dette var ikke nok stemmer til å komme inn på stortinget, og frontfigurene Antonsen og Golden sa seg i ettertid lettet over valgresultatet. Ved skolevalget det samme året fikk DPP over 8%. DPPs liste i Akershus ble ikke godkjent av valgstyret, noe Kommunal- og regionaldepartementet mente det ikke var grunnlag for. Beslutningen ble klaget inn for Stortingets fullmaktskomite, som imidlertid ikke så grunn til å igangsette omvalg i fylket.

Partiet DPP hadde aldri noe ideologisk fundament. Partiet viktigste standpunkt var at de ikke sto for noe selv, de mente det samme som folket. Skulle en eller flere av dem komme inn på tinget, ville det norske folket få kunne bestemme hva representantene skulle mene i forskjellige saker gjennom folkeavstemning på Internett, en form for direkte demokrati. Partiet benyttet paraplyen som logo. Dette var et symbol på at de dekket hele det politiske landskapet.

Etter stortingsvalget 2001 har partiorganisasjonen stått stille. DPP deltok ikke i kommune- og fylkesstyrevalgene i 2003. Da partiet ikke har meldt overføring til Partiregisteret, falt partinavnet ut som registrert partinavn etter stortingsvalget 2005.

Se også
-------

* Tom A. Schankes Parti

Eksterne lenker
---------------

* Fullmaktskomiteens innstilling til Stortinget hvor bl.a. et eventuelt omvalg i Akershus i 2001 ble behandlet
* Resultater for DPP i skolevalget 2001 Arkivert 7. september 2013 hos Wayback Machine.
**Publikasjonsbias,** **publikasjonsskjevhet** eller **publiseringsskjevhet**, er en tendens blant forskere, forskningsinstitusjoner og redaktører til kun å presentere publikasjoner som viser forventet (eller ønsket) effekt. Dermed har forskning som viser positivt resultat, mens publikasjoner som ikke viser noen sammenheng (negativt resultat) ikke blir publisert. Årsakene til at negative resultat tilbakeholdes er ofte enten at den har mindre nyhetsverdi for forskningstidsskrift, eller at forskningsinstitusjon har økonomiske interesser i å vise en bestemt effekt.

Blant tiltak for å forhindre publikasjonsbias er å kreve at forskere registrerer forsøk før de igangsettes, slik at blir mulig å sammenstille både studier med både positivt og negativt resultat.

Se også
-------

* Bias

Eksterne lenker
---------------

* Publikasjonsbias (publication/dissemination bias) (Forskningsetiske komiteer) av Annetine Staff
* Why most published scientific research is probably false, *The Economist* (video 1 min 35 sek)
**Kadish Luz** (født 10. januar 1895 i Babrujsk i Belarus, død 4. desember 1972) var en israelsk politiker, Mapai-leder og den tredje ordførende leder av Knesset.

Luz studerte økonomi (Økonomisk institutt, Universitetet i St. Petersburg), landbruk (Institutt for Landbruk, Universitetet i Odessa) og polyteknikk ved universiteter i Russland, Ukraina, Estland og Tyskland. Under første verdenskrig tjenestegjorde han for den russiske hæren i årene 1916–1917.

Etter oktoberrevolusjonen i 1917 assisterte han Joseph Trumpeldor ved etableringen av den sionistiske ungdomsorganisasjonen Hehalutz, og emigrerte deretter til Palestina hvor han engasjerte seg i veibygging og kravet om opprettelsen av en jødisk stat.

Luz ble den første lederen av kibbutz og Histadrut.[] I 1951 ble han valgt inn i Knesset som representant for Mapai.

I perioden 3. november 1955–17. desember 1959 var han Israels landbruksminister. I perioden 1959–1969 var han den tredje ordførende leder av Knesset.

Etter Yitzhak Ben-Zvis død, var Kadish Luz fungerende president i perioden 24. april 1963–21. mai 1963.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4   Israels nasjonalbibliotek, viaf.org, besøkt 5. november 2020[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Knesset, «חה"כ קדיש לוז (לוזינסקי)»[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Geni **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Bianca Hisse** (født i 1994 i São Paulo, Brasil) er en visuell kunstner bosatt i Tromsø, Norge. Hun har sin utdannelse fra Kunstakademiet i Tromsø (2019) og har bachelor i scenekunst fra Pontificia Universidade Catolica de São Paulo (2016). Hennes kunstneriske uttrykk strekker seg fra visuell kunst til koreografi. Arbeidene hennes er vist i en rekke land.

Hisse har tidligere stilt ut ved blant annet Museum of Modern and Contemporary Art (Rijeka, Kroatia), Galerija Miroslav Kraljevic (Zagreb, Kroatia), Galerija Nova (Zagreb), Tromsø Kunstforening, BABEL visningsrom for kunst (Trondheim), Small Projects (Tromsø), Høstutstillingen og Centro Cultural São Paulo.

Hisses performative arbeid undersøker hvordan det visuelle språket kan sette i gang en performativ vri på vår forståelse av verden. Hun har også gitt ut boka *Taming a wild tongue* sammen med Laura Cemin.

Referanser
----------

1. ↑  «Bianca Hisse». *PODIUM Oslo* **(engelsk)**. Besøkt 7. oktober 2023.
2. 1 2  «Open Call: Bianca Hisse utforsker grenser, likheter og ulikheter i verket "Antipodes and Borderlands" under Festspillene 2024 | Festspillene i Nord-Norge». *festspillnn.no*. 28. oktober 2022. Besøkt 7. oktober 2023.
3. ↑  «Bianca Hisse : Endgame (2019)». *Statens kunstutstilling, Høstutstillingen* **(norsk)**. 2020. Besøkt 7. oktober 2023.
4. ↑  «Laura Cemin og Bianca Hisse, Taming a wild tongue (2022)». *blackbox.no*. Black Box teater. Besøkt 7. oktober 2023.
Indias parlamentshus
**Lok Sabha** (*folkets kammer*) er det ene kammer i Indias tokammerparlament, Sansad. Indias regjering er parlamentarisk ansvarlig innenfor Lok Sabha.

Ifølge Indias grunnlov kan Lok Sabha ha høyst 530 delegater fra delstatene, høyst 20 delegater fra de føderale territoriene (*union territories*) og 2 delegater fra den angloindiske minoriteten. Lok Sabha har idag 545 delegater, hvorav 543 delegater velges for en mandatperiode på 5 år i majoritetsvalg i enmannsvalgkretser, og øvrige 2 delegater da utses av Indias president å representere den angloindiske minoriteten. Valg kan utlyses før det er gått 5 år av en mandatperiode. Den nye mandatperioden begynner da å løpe fra dagen før det nye valgets avslutning. Valgbar alder er 25 år. Stemmerettsalder ble i 1988 senket fra 21 til 18 år.

Se også
-------

* Liste over Lok Sabhas presidenter
* Rajya Sabha

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NLA **·** CiNii
 |
De tre søylene ved NSU.
 **Northwestern State University of Louisiana**  er et delstatseid universitet i Natchitoches i delstaten Louisiana, USA. Det ble opprettet som to-årig lærerskole i 1884 med navnet Louisiana State Normal School. Bachelor har blitt gitt siden 1921. Lærestedet fikk college-status i 1944 og universitetsstatus i 1970.

Universitetet er i dag en del av University of Louisiana System. Det er mindre campuser med studietilbud i Leesville, Shreveport og Alexandria, Louisiana. fagkretsen er bred og klassisk for *liberal arts*-universiteter – de mest særegne studietilbudene er flystudier og militærvitenskapelige fag. Det gis businessutdanning, men det er ingen jusutdanning ved *NSU*.

Ved *NSU* var det 9 431 studenter og 607 vitenskapelig ansatte i 2006, og samme året var skolepengene US$ 3 533 for studenter folkeregistrert i delstaten. Studiene gis opp til mastergradsnivå.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Northwestern State University – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** GeoNames
 |


1. 1 2   *Intergrert IT-system for akademisk utdannelse*, Wikidata Q6042926,
**Debbie Green** (1940–2017) var en amerikansk folkesanger.

Liv og virke
------------

Hun ble født i New York i 1940 og vokste opp i en middelklassefamilie på Staten Island. Hennes far var visepresident ved Macy's Department Store og moren hennes viet mye av sin tid til veldedighetsarbeid. Foreldrene skiltes da hun var fire år gammel.

Hun skal ha lært Joan Baez å spille gitar og Eric Andersen har sagt at Green lærte både ham og Eric Clapton spillestilen fingerpicking på gitar. Green spilte bassgitar, piano, gitar og ukulele, Bob Dylan skal ha beskrev henne som "en bra pianospiller".

Hun flyttet til Berkeley, California i 1960 hvor hun møtte Bob Dylan, Tom Paxton, Phil Ochs, Pete Seeger og Eric Andersen, som hun senere giftet seg med. I tillegg til alle disse kjente artistene kjente hun også Jimy Hendrix, Erik Clapton, James Taylor, Frank Zappa, Joan Baez og Buffy Saint Marie.

Hun regnes som en viktig artist innen folkemusikk og folkrock i 1960 og begynnelsen av 1970-årene, men hun har aldri spilt inn noen soloalbum, men hun spilte inn «Who's Going to Be My Man» som man kan finne på et album med forskjellige artister, *Hear Me Howling! Blues, Ballads & Beyond.* Hun har også medvirket på flere andre artisters album som Eric Andersen, *Today is the Highway* (1965), *Bout Changes & Things* (1966) og *Blue River* (1972).

Hun giftet seg med Eric Andersen og de fikk datteren Sari. Sari Andersen Bouret er også er låtskriver og sanger som i 2018 ga ut albumet *Sari*, som er en hyllest til moren.

Debbie Green la karrieren på hylla og spilte ikke så mye men tok seg av datteren.

I 1972 begynt hun å spille bassgitaren, hun dro på turne med Hoyt Axton, Mimi Farina og Tim Hardin.

Hun skaffet seg et hjemmestudio og begynte å produsere sanger for andre. Hun samarbeidet med datteren på hennes album, som ble utgitt året etter at Debbie Green døde. Det siste sporet på dette albumet er Eric Andersens «Listen to the Rain», produsert av Debbie Green.

Referanser
----------

1. ↑  Hinton, Darryl (16. juli 2021). «Debbie Green Wiki, Biography, Age, Career, Relationship, Net Worth & Know About Everything». *Trusted wiki Biography info of famous legends* **(engelsk)**. Besøkt 14. oktober 2022.
2. 1 2 3 4  «Albums». *Sari Andersen* **(engelsk)**. Besøkt 14. oktober 2022.
3. 1 2 3 4 5 6 7  «Debbie Green Out of the Shadows | Cashbox Canada». *cashboxcanada.ca*. Besøkt 14. oktober 2022.
4. ↑  «Various Artists - Hear Me Howling! Blues, Ballads & Beyond Album Reviews, Songs & More | AllMusic» **(engelsk)**. Besøkt 14. oktober 2022.
5. 1 2 3  «Debbie Green Tribute». *Sari Andersen* **(engelsk)**. Besøkt 14. oktober 2022.
**Solberg–Hunterdon Airport** (FAA LID: **N51**), også kjent som **Solberg Airport**, er en flyplass i Readington Township i New Jersey i USA.

Historie
--------

Plassen ble grunnlagt i 1941 av flypioneren Thor Solberg. Han etablerte en flyskole for utdanning av US Air Force-flyvere. Solberg Airport er en liten flyplass i det sentrale New Jersey som benyttes av privatfly og forretningsfly. I 1985 ble Thor Solberg tatt inn i New Jersey Aviarion Hall of Fame. Solberg er ansett som en viktig flypioner også i Norge, og Jarlsberg flyplass er dedikert til hans minne. Solberg drev flyskole på Jarsberg flyplass på 1950- og 1960-tallet. Flyplassen brukes i dag som en privat flyplass og som et fallskjermsenter.

Fasiliteter og fly
------------------

Solberg Airport utgjør 725 dekar i Readington i New Jersey og har to rullebaner. Rullebane 22/4 er på 1 138 x 15 meter på en høyde av 65 moh. Denne banen er belagt med asfalt, og en annen bane på 224 x 61 m har gressdekke.

Flyplassen har i gjennomsnitt 21 500 flybevegelser årlig, 59-60 daglige bevegelser: 65 % lokale private og og 35 % forretningsfly. Et hundretalls (97) fly er basert på flyplassen: 80 enmotors, 9 flermotors, 6 jetfly, og 2 helikoptre.

Solberg Airport drives av to generasjoner av Thor Solbergs arvinger. Hans barn: Thor Solberg Jr, Lorraine Solberg og Suzy Solberg Nagle drifter dag-til-dag-operasjoner med hjelp av sine fire barn.

Ballong festival
----------------

Quick Chek New Jersey Festival of Ballooning-festival feiret sitt 25-årsjubileum i 2007. I 2007, og arrangementet var det største av sommerens varmluftsballong-festival i Nord-Amerika, og det ble drevet av Howard Freidman og Sally Mazzochi.

Referanser
----------

1. ↑   .  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)
2. ↑   .  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)
3. ↑
4. ↑  Seidel, Bobbi.
5. ↑  «Quick Chek Festival of Ballooning celebrates 25th year with three days of family entertainment». Independent Press. 23. mai 2007. Besøkt 15. juni 2007. «Today, the Quick Chek New Jersey Festival of Ballooning in association with PNC Bank is the largest summertime hot air balloon and music festival in North America, attracting upwards of 175,000 people over the three-day weekend.»

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** GNIS
 |
***Osjibka rezidenta*** (originaltittel: *Ошибка резидента*) er en sovjetisk film fra 1968, regissert av Veniamin Dorman.

Handling
--------

Mikhail Tulyev, sønn av en tidligere spion og greve, blir sendt av vest-tysk etterretning for å få tak i sovjetiske atom-hemmeligheter. Han reiser til Russland under kallenavnet Mikhail Zarokov, som var navnet på en annen krigsfange han hadde møtt under andre verdenskrig - under påskudd av å lete etter sin antatt forsvunne søster. Tuylev bor hos Dembovich (spilt av Oleg Zhakov) en bitter tidligere tysk agent, og begynner snart å arbeide som drosje-sjåfør. Han innleder også et romantisk forhold til Maria Nikolayevna (spilt av Eleonora Shashkova)

Gjennom Dembovitch klarer Tuylev å rekruttere en beryktet kriminell kjent som "Snipe" for å smugle hemmelighetene han har fått tak i, tilbake til Tyskland. Imidlertid er "Snipe" i virkeligheten en undercover KGB-offiser, ved navn Pavel Sinitsyn. Etter Sinitsyns overordnede, general Sergeyev (spilt av Yefim Kopelyan) blir informert om Tuylevs egentlige oppdrag, beordrer han at Sinitsyn skal late som han ønsker å bli avhopper til Vesten samtidig som han skal overlevere hemmelig informasjon til Tuylevs kontakt: Leonid Krug (spilt av Vadim Zakharchenko)

Deretter skal Sinitsyn fungere som en dobbeltagent. Men når leveringen skal finne sted, blir Pavel og Krug angrepet fra et sovjetisk skip. Til tross for at Krug ble skutt i beinet, klarer begge to å komme seg unna til nøytralt farvann. Etter hans vellykkede flukt sammen med Krug til Vest-Tyskland, blir Sinistyn utsatt for en rekke forsøk på hjernevask når Tuylevs overordnede forsøker å rekruttere ham. I mellomtiden blir Tuylev tvunget til å flykte etter at Dembovich begår selvmord, etter å ha sendt et brev til KGB som avslører Tuylevs virkelige identitet.

Tuylev, nå forfulgt av KGB, klarer å stikke av - men han etterlater seg en betydelig sum penger til Maria, som er gravid med barnet hans. Ett år senere blir Sinistyn beordret til å returnere til Sovjetunionen for å gjenoppta kontakten med Tuylev, som lenge har vært inaktiv - og nå går under navnet Stanislav Kurnakov. Pavel blir også bedt om å formidle nyheten om at Tuylevs fars har dødd i Paris. Men informasjon om dette dødsfallet kan ha blitt orkestrert av KGB.

Skuespillere
------------

* Georgiy Zhzhonov som Mikhail Tulyev.
* Mikhail Nozhkin som Pavel Sinitsyn.
* Oleg Zhakov som Dembovich
* Yefim Kopelyan som General Sergeyev.
* Eleonora Shashkova som Maria.
* Vladimir Gusev som Kustov.
* Irina Miroshnichenko som Rita
* Vadim Zakharchenko som Leonid Krug
* Rostislav Plyatt som Kazin.
* Nikolay Skorobogatov som en dommer

Referanser
----------

1. ↑  Пыль от шагающих сапог: как в отрезанной от мира тверской деревне сохраняют память о героях войны
2. ↑  ОШИБКА РЕЗИДЕНТА

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Osjibka rezidenta* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Osjibka rezidenta* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (nl) *Osjibka rezidenta* på MovieMeter Rediger på Wikidata
***Alice i byene*** (originaltittel: *Alice in den Städten*) er en tysk roadmovie fra 1974 regissert av Wim Wenders. Filmen er første del av Wenders' Roadmovie-trilogi som også inkluderer *Falsk bevegelse* (1975) og *Im Lauf der Zeit* (1976)

Handling
--------

En vest-tysk forfatter Philip Winter har problemer med å rekke en frist fra et forlag. Faktisk har han ikke skrevet noe vesentlig på veldig lenge, og har tilsynelatende en livskrise. Etter å ha mistet jobben og forsøkt å bestille en fly-billett fra New York City til München, møter han en tysk kvinne, Lisa van Dam, og hennes lille datter, Alice, som forsøker å komme hjem. Lisa ber Philip ta midlertidig omsorg for Alice, før hun forsvinner for å takle et forhold hun nylig har avsluttet. Philip og Alice reiser til Amsterdam, i den tro at Lisa skal møte dem der. Alice har tidligere bodd der sammen med foreldrene sine og snakker nederlandsk, og foreslår at hun skal vise ham rundt i byen mens de venter på Lisas fly. Men pengene hans tar etter hvert slutt, og tilbake ved flyplassen oppdager de at Lisa ikke var på flyet likevel.

Alice nekter å vente på henne alene på flyplassen i Amsterdam, så Philip bestemmer seg for å ta en buss sammen med henne til hennes bestemor i Tyskland. Men Alice husker ikke navnet på byen, og Philip leser en liste over byer og "Wuppertal" ser ut til å være kjent. Alice vet bare hvordan huset ser ut. Hun husker ikke bestemorens navn eller adresse. Etter en hel dag med leting, innser Alice at bestemoren hennes faktisk ikke bor i Wuppertal. Philip bringer Alice til en politistasjon, for at de skal ta seg av henne. Men når Philip dukker opp ved hotellet sitt senere den kvelden, venter Alice på ham. Hun hadde stukket av fra politistasjonen, og husker at bestemoren hennes het Krüger og bor i Ruhr-området. De fortsetter letingen. Men den eneste ledetråden deres var et fotografi av bestemorens hus. De finner huset, men menneskene som bor der kjenner ikke bestemoren til Alice.

Skuespillere
------------

* Rüdiger Vogler som Philip Winter
* Yella Rottländer som Alice
* Lisa Kreuzer som Lisa. Moren til Alice.

Referanser
----------

1. ↑  «Filmen på filmweb.no» **(norsk)**. Besøkt 25. februar 2019.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Alice i byene* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Alice i byene* hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (sv) *Alice i byene* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (en) *Alice i byene* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Alice i byene* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Alice i byene* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (de) *Alice i byene* på filmportal.de Rediger på Wikidata

* (en) *Alice i byene* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | NKC
 |
*For elva i Kenya med samme navn, se Tana (elv i Kenya).*

**Tana** (også kalt *Tanaelva*; nordsamisk: *Deatnu* («Storelva»); kvensk: *Teno*(*joki*) eller *Taana*(*njoki*); finsk: *Teno* eller *Tenojoki*; svensk: *Tana älv*) er ei elv i Karasjok og Tana kommune i Finnmark og Utsjok kommune i Finland. Elva er 369,6 km lang, regnet fra fjerneste kilde, og den har et nedbørfelt på 16 394 km². Middelvannføringen ved munningen er 210,5 m³/s. Over 256 kilometer av elva utgjør grensa til Finland. Den eksakte grensen følger djupålen i elva, og blir kontrollert hvert 25. år.

Tana dannes ved sammenløpet av elvene Karasjohka og Anarjohka, ca. 14 km øst for tettstedet Karasjok og rundt 3 km nord for den finske bygda Karigasniemi. Fjerneste kilde er et lite tjern på østsiden av fjellet Lulit Bissovárri, rundt åtte kilometer vest-sørvest for Gavdnjajávri på Finnmarksvidda, og rundt en kilometer nord for grensa til Finland.

Elva er kjent for laksefisket og er den største lakseelva i Norge. Tana har verdensrekorden for den største atlantiske laksen tatt på stang. Den veide 36 kilo og ble tatt i 1928. Denne rekorden er imidlertid omdiskutert, da historien ikke er bekreftet. Den offisielle norgesrekorden lyder på 32,5 kilo, og den laksen ble tatt av Nils Walle den 7. juli 1951.

Den gamle Tana bru ble bygd i 1948 og hadde et hovedspenn på 195 meter. Den var den lengste myke hengebrua i Norge. Den nye Tana bru ble bygd i 2020 og har et hovedspenn på 234 meter. Grensepassering til og fra Finland skjer ved Polmak og over Samelandsbrua ved Utsjok.

Elva har mange sideelver, blant annet Váljohka i Karasjok og Lákšjohka i Tana.

Elva munner ut i Tanafjorden. Tanamunningen er et av de største urørte deltaområdene i Europa.

Tana ble i 1980 vernet mot kraftutbygging i Verneplan II for vassdrag.

Se også
-------

* Liste over elver i Norge

Litteratur
----------

* Tufte, Thorbjørn og Hauge, Ivar (1994): *Tana. Den største elva.* Oslo. ISBN 82-504-2148-5

Referanser
----------

1. 1 2  «NVE Atlas». *Vassdrag – Elvenett.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 12. august 2023
2. 1 2  «NVE Atlas». *Vassdrag – Nedbørfelt – Nedbørfelt til hav.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 15. august 2023
3. ↑
4. ↑
5. ↑
6. ↑  «Grensevassdrag». Arkivert fra originalen 18. desember 2013. Besøkt 14. desember 2013.
7. ↑  Tanas kildeområde, på Norgeskart.no fra Statens kartverk
8. ↑  «234/1 Tana (Deatnu)». *nve.no -> Vann, vassdrag og miljø -> Verneplan for vassdrag*. Norges vassdrags- og energidirektorat. 15. juni 2021. Besøkt 13. oktober 2021.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Uppslagsverket Finland **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LIBRIS **·** GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
Utsikt over Flåm, Aurlandsfjorden og nede til venstre Aurlandsvangen beliggende på en øyr, skapt av Aurlandselvi som kommer fra Aurlandsdalen.
**Øyr** (østnorsk **ør**) er en avsetning av grus og sand langs ei elv. Grusen transporteres ned vassdraget, og avsettes når vannhastigheten blir lav. På Vestlandet har ofte vassdragene så stort fall at avsetningen ikke skjer før elva møter fjorden. På Østlandet og i Trøndelag finner en derimot ører langt oppover i dalene. Ordet kommer fra norrønt *eyrr* og avleder formen *aur* som betyr sand. Flere stedsnavn har fått deler av sine navn etter dette, blant annet gjennom endelsene *øyra*, *øyre*, samt gitt navn til steder som Solør, Aure, Aurland, Aurskog, Øra i Brøtsø, Sunndalsøra, Kyrksæterøra, Osøyro og Lærdalsøyri.

Etter hvert som handelsprivilegiene ble opphevet på 1800-tallet, vokste det fram mange små tettsteder ved elvemunningene på Nordmøre og i Trøndelag. De fikk ofte navn som endte på *-øra/-øyra*. Her ble det drevet handel og sagbruksvirksomhet, og det var båtforbindelse med Trondhjem og andre steder. Noen av disse stedene er fortsatt viktige sentra som Sunndalsøra og Kyrksæterøra. Men noen ører ligger nå utenfor allfarvei, med gammel bebyggelse fra en annen tid, som Surnadalsøra og Børsøra.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
Cardiganshire
**Cardiganshire** walisisk **Sir Aberteifi**) er et tradisjonelt grevskap i Wales, som tilsvarer dagens hovedområde Ceredigion. Administrasjonssenteret var Cardigan.

Det ble opprettet i 1282 av Edvard I av England etter at han hadde erobret Wales. Navnet Cardigan var en anglifisering av det walisiske Ceredigion, navnet på et historisk kongedømme.

Det er et maritimt grevskap med en kystlinje på omkring 80 km, med en rekke sandstrender. Det grenser mot Cardiganbukten i vest, Merionethshire i evst, Montgomeryshire, Radnorshire og Brecknockshire i øst og Carmarthenshire og Pembrokeshire i sør. Området har omkring 64 000 innbyggere (2004). 

Størsteparten av den østlige delen består av De kambriske fjellene. Høyeste punkt er Plynlimmon på 757 moh.. Fem elver har sitt utspring der: Severn, Wye, Dulas, Llyfnant og Rheidol. Elven Teifi markerer grensen til Carmathenshire og Pembrokeshire langs store deler av sitt løp.

Viktige byer
------------

* Aberaeron
* Aberystwyth
* Cardigan
* Lampeter
* New Quay
* Newcastle Emlyn (delvis i Carmarthenshire)
* Tregaron.

Turisme og landbruk er viktigste næringsveier. 

| * v
* d
* r
Tradisjonelle grevskap i Wales |
| --- |
| Wales’ flagg | Anglesey **·** Brecknockshire **·** Cardiganshire **·** Carmarthenshire **·** Caernarfonshire **·** Denbighshire **·** Flintshire **·** Glamorgan **·** Merionethshire **·** Monmouthshire **·** Montgomeryshire **·** Pembrokeshire **·** Radnorshire | Storbritannias flagg |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Vision of Britain **·** VIAF **·** LCCN **·** BNE
 |
Circle U. er en europeisk universitetsallianse som består av Aarhus Universitet (Danmark), Humboldt-Universität zu Berlin (Tyskland), King’s College London (Storbritannia), Université de Paris Cité (Frankrike), Univerzitet u Beogradu (Serbia), Université catholique de Louvain (Belgia), Universität Wien (Østerrike),Università di Pisa (Italia) og Universitetet i Oslo.  

Alliansen ble etablert i 2020 og har som mål å skape en europeisk campus med tilgang til internasjonale studietilbud og med flere og mer fleksible måter å samhandle på, på tvers av fag og geografiske grenser. Eivind Engebretsen ble i 2023 ansatt for å lede alliansens virtuelle universitetscampus.

Eksterne lenker
---------------

```
Offisielt nettsted

```

1. ↑  «Universitetsalliansen Circle U. utvides – enda flere muligheter for UiOs studenter og ansatte. | Universitetet i Oslo». *kommunikasjon.ntb.no* **(norsk)**. Besøkt 1. oktober 2023.
2. ↑  Larsen, Hege (2. februar 2021). «UiO-rektor valgt til president i universitetsallianse». *khrono.no*. Besøkt 1. oktober 2023.
3. ↑  «Dean of the Circle U. Open Campus is appointed». circle-u.eu. Besøkt 1. oktober 2023.
Immigranter ankommer Ellis Island i New York i 1902, blant norske innvandrere i New York var det ikke uvanlig at de holdt seg for seg selv, noe som i dag ville blitt omtalt som et parallellsamfunn
**Parallellsamfunn** er etniske eller religiøse minoriteter som har organisert seg selv på en slik måte at sosial og kulturell kontakt med majoritetssamfunnet er redusert til et minimum. Parallellsamfunn er ofte, men ikke nødvendigvis, sammensatt av personer som nylig har innvandret. Religiøse menigheter eller sekter som isolerer seg fra det de oppfatter som en gudløs sekulær kultur er av mange også omtalt som parallellsamfunn. Parallellsamfunn skiller seg fra motkulturer og subkulturer. 

Ordet ble først tatt i bruk i tysk, *Parallelgesellschaft* av sosiologen Wilhelm Heitmeyer i 1990-årene. Ordet ble særlig tatt i bruk i debatten i etterkant av drapet på den nederlandske filmregissøren Theo van Gogh i 2004. 

I 2016 ble det tatt med i Språkrådets kortliste over kandidater til å bli Årets ord.

Se også
-------

* Multikulturalisme
* Innvandrere i Norge
* Getto

Referanser
----------

1. ↑  Artikler i Aftenposten om parallellsamfunn
2. ↑  Heitmeyer, Wilhelm (23. august 1996). «Für türkische Jugendliche in Deutschland spielt der Islam eine wichtige Rolle». *Die Zeit*. ISSN 0044-2070. Besøkt 22. desember 2016.

Litteratur
----------

* Hans Erik Næss og Kenneth Dahlgren (red.) *Tanker om samfunn* Universitetsforlaget 2012 ISBN 9788215019765

Eksterne lenker
---------------

* politi.no *Parallellsamfunn? Et politiblikk*, 2016
Annonse for Schous Bryggeris alkoholfrie vørterøl i juleheftet *Julehilsen* 1925. Annonseteksten lyder: *«Gi barna varmt vørterøl med sukker i før de går på skolen. Det er en næringsrik drikk som gjør kroppen frisk og sunn, opplagt til dagens skolegang.»*
**Vørterøl** er en alkoholfri drikk laget av vann, malt og humle og tilsatt kullsyre. I prinsippet er vørterøl øl som ikke har vært gjennom gjæring. I Norge er vørterøl typisk mørkt, omtrent som bayerøl. Vørterøl selges i dag av Ringnes, Hansa og Aass.

Vørterøl inneholder en del mineraler, maltsukker samt noen b-vitaminer. Maltsukkeret tilfører hurtig energi, og vørterøl er derfor bra som sportsdrikk. Vørterølet er mørkt, sødmefylt og med litt smak av humle.

Vørter er et vandig uttrekk som fåes ved utluting av malt, det vil si ei søt «suppe» som er resultatet av kokt vann og malt-ekstrakt. Maltrestene filtreres fra mesken under ølbrygging. Maltuttrekk kan også brukes i vørterkake, brødaktig kake tilsatt vørter. Vørterkake lages av rug- og hvetemel tilsatt vørterøl, krydder, sirup og annet.

Sportsdrikk
-----------

Frydenlund bryggeri hadde en vørterøletikett med to barn på. Men de ønsket å snu vørterøltrenden fra å være en barnedrikk til å bli en sportsdrikk. De fikk derfor tegnet en ny etikett for sitt vørterøl i 1938. Da fikk bryggeriets vørterøl etiketten med den kraftige armen til bokseren Schliemann og de fem OL-ringene (som ble utformet av Pierre de Coubertin for Den olympiske komité i 1913) på. Etiketten ble så mønsterbeskyttet av Frydenlund i Norge 1939. Da Norge skulle arrangere vinter-OL i 1952, fikk Den olympiske komité beskjed av patentkontoret at Frydenlund hadde sikret seg rettighetene til bruken av Den olympiske komités symbol lokalt i Norge. Frydenlund lot likevel Den norske olympiske komité bruke ringene under OL.

I 1972 solgte Frydenlund rettighetene til OL-ringene til komiteen for 1 kr og fikk samtidig beholde retten til å bruke ringene på vørterølet. I dag er det Ringnes Vørterøl som bærer OL-ringene.

Se også
-------

* Vørterkoking, prosess i ølbrygging
* Maltøl, øl brygget av malt

Eksterne lenker
---------------

* Om vørterølringene til Ringnes

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
Fy (fra norrønt **fy**) er et norsk kraftuttrykk for avsky eller klandring. Det kan benyttes til banning, for eksempel: Fy faen!

En brukt variant av ordet er *føy*, og ordet er nærbeslektede uttrykket «tvi» («tvi vøre» er i seg selv et banneformular). Dette utropet finnes og i engelsk, som «fie» (ofte bruken i skuespillene til William Shakespeare). Man regner med at dette er en språklig måte å uttrykke spytting på. Innenfor folketroen var spytting en måte å avverge vonde makter eller djevelen.

Som uttrykk er *fy* tett tilsluttet tabuordene, som også er kalte «fy-ord». Ordet er assosiert med skam, noe som kommer tydelig frem i formularen «fy skamme seg», eller eldre «fy for skam». Ordet er i dag mye benyttet i oppdrett av hunder, som blir fy-et mer enn andre når de skal irettesettes.

Innenfor banning er fyingen koblet sammen med helvete eller djevelen, som man altså skulle fordrive (fy te helvete, fy fanden). Mindre krasse former som «fy farao», «fy flade», «fy te grisen» («fyttigrisen») eller «fy te kattet» er også dokumenterte.
**Radio Nordsjø** (tidligere **Radio Atlantic Dalane**) er en lokalradio som ble etablert av Rolf Pedersen i 2000. Kanalen ble startet etter at Radio Dalane gikk konkurs i 1997. 

Radio Nordsjø sendte i begynnelsen fra de gamle studiolokalene etter Radio Dalane, før virksomheten flyttet til Kvernelandbygget i 2003. Da dette senere skulle bygges om, flyttet kanalen til Eger stormarked, og til slutt til Dalane Næringshage. 

Radiokanalen ble i 2007 overtatt av Jærradiogruppen. 

Radiokanalen sender på DAB, men har også fortsatt flere FM-sendere i Egersund, Bjerkreim, Moi, Vikeså og Hauge samt på Voreknuten og dekker store deler av Sør-Rogaland med disse.

Kanalen henter sine inntekter fra reklame, og radiobingo.

Kanalen har konsesjon på FM til 31.12.2026 og DAB til 31.12.2031.

Referanser
----------

1. ↑  «Rolf Pedersen har erobret nytt radiorike». *www.aftenbladet.no*. Besøkt 6. mai 2022.
2. ↑  «Annonsering». *Radio Nordsjø*. Besøkt 6. mai 2022.
3. ↑  «Radiobingo». *Radio Nordsjø*. Besøkt 6. mai 2022.
4. ↑  «Oversikt over konsesjonærer og ledige sendernett for radio». *Medietilsynet* **(norsk)**. Besøkt 6. mai 2022.