recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Innerdalstårnet.Innerdalstårnet til venstre 1452 moh. Skarfjellet til høyre 1770 moh.
**Innerdalstårnet** (Tårnet, Dalatårnet) er et fjell i Sunndal kommune i Møre og Romsdal fylke. Fjellet ligger i Innerdalen, like ved Innerdalshytta. Det har en høyde på 1 452 meter over havet. Sammen med Lilletårnet (1 344 moh.) utgjør Innerdalstårnet nordenden på Tårnmassivet, som også omfatter Tårnfjellet (1 521 moh.), Tåga (1 840 moh.) og Såtbakkollen (1 632 moh.). 

11. august 1848 gikk det et jordskred fra Innerdalstårnet som rammet Giklingsetra. To seterjenter omkom i ulykken.

Innerdalstårnet og Storsalen (1 720 moh.) er vist i åpningssekvensen til tv-serien Jul i Blåfjell.

Adkomst
-------

Merket sti fra Innerdalshytta (405 moh.) til Storvatnet (729 moh.) i Flatvaddalen. Videre umerket men tydelig sti opp til Tårnskardet mellom Tårnet og Tårnfjellet. Fra Tårnskardet bratt sti med noe kliving opp til toppen. De fleste som går turen bruker ikke sikringsmidler, men ettersom det er bratt og fare for at stein kan løsne bruker mange hjelm, og fordi ruten noen steder er eksponert velger enkelte å sikre med tau.[]

Bildegalleri
------------

* Innerdalstårnet sett fra InnerdalenInnerdalstårnet sett fra Innerdalen
* NTKs hytte i Flatvaddalen med Innerdalstårnet bak  Foto: Tore Røraas / Marianne GjørvNTKs hytte i Flatvaddalen med Innerdalstårnet bak  Foto: Tore Røraas / Marianne Gjørv

Referanser
----------

1. ↑  Norgeskart: Fotnote/note
2. ↑  NVE Atlas: Fotnote/note

Eksterne lenker
---------------

* NRK *Test: Innerdalstårnet for amatører! (16. oktober 2007)*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GeoNames
 |
Møte i «Den demokratiske blokken» i DDR i november 1989. I midten kommunistpartiets generalsekretær Egon Krenz
**Blokkparti** er en betegnelse brukt om politiske partier som eksisterte i kommunistiske diktaturer i østblokken ved siden av det herskende kommunistpartiet, og som inngikk i en partiblokk sammen med kommunistpartiet. Disse partiene var representert i parlamenter og regjeringer, men utøvet ikke noen egentlig makt, konkurrerte ikke mot det herskende partiet i valg (som uansett sjelden var demokratiske om slike ble gjennomført), og tjente kun til å gi et skinn av flerpartisystem og valgfrihet, i et forsøk på å gjøre kommunistenes politikk spiselig for ikke-kommunister. I DDR inngikk blokkpartiene og kommunistpartiet i «Den demokratiske blokken» kalt Die Nationale Front. Et ironisk uttrykk for blokkparti i DDR var «blokkfløyte».

Referanser
----------

1. ↑  Bundeszentrale für politische Bildung: Politisk leksikon besøkt 27. februar 2014
2. ↑  «Blockparteien und Massenorganisationen, DDR - Mythos und Wirklichkeit, Konrad-Adenauer-Stiftung». *Konrad-Adenauer-Stiftung* **(tysk)**. Arkivert fra originalen 7. oktober 2018. Besøkt 7. oktober 2018.

Portal: Tyskland
**Sergej Nikolajevitsj Firsanov** (født 3. juli 1982) er en russisk syklist. I 2009 vant han Norges største etapperitt, Ringerike Grand Prix.

Meritter
--------

2005
Giro della Toscana (U23)
2007
Memorial Oleg Dyachenko
2008
Etappeseier, Ringerike Grand Prix
Way to Pekin
2009
Les Boucles de l'Artois
Sammenlagt og etappeseier, Ringerike Grand Prix
2011
Etappeseier, Grand Prix of Adygeya
Sammenlagt og etappeseier, Five rings of Moscow
2012
Sammenlagt og etappeseier, Vuelta a la Comunidad de Madrid
2.-plass sammenlagt og etappeseier, Grand Prix of Adygeya
2015
Grand Prix of Sochi Mayor
Sammenlagt og etappeseier, Grand Prix of Adygeya
5. etappe, Tour d'Azerbaïdjan

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Sergej Firsanov – UCI Rediger på Wikidata

* (en) Sergej Firsanov – ProCyclingStats Rediger på Wikidata

* (en) Sergej Firsanov – Cycling Archives Rediger på Wikidata

* (en) Sergej Firsanov – Cycling Quotient Rediger på Wikidata

* (en) Sergej Firsanov – CycleBase Rediger på Wikidata
**John Callahan** (født 23. desember 1953 i Brooklyn i New York, død 28. mars 2020 i Palm Springs i California) var en amerikansk skuespiller, kjent for sitt arbeid som rollefiguren Edmund Grey i såpeoperaen *All My Children*. Callahans spilte i forskjellige såpeoperaer, inkludert hans roller i serier som *Falcon Crest* og *Santa Barbara*.

Han spilte i *All My Children* fra 1992 til 2005, helt til rollefiguren Edmund kontroversielt ble drept.[] Hans død i serien førte til opprør, hovedsakelig fordi en annen tilknytning til *All My Childrens* historie ble kuttet ved hans død.[]

Fra 2008 hadde han rollen som Dr. Baker i TV-serien *Days of Our Lives*. Sammen med tidligere medskuespiller Esta TerBlanche, hadde han en gjesteopptreden som Dr. Baker fra *All My Children* i en episode av situasjonskomedien *Spin City* i 1997. Episoden heter *My Life is a Soap Opera*. 

Callahan opplevde en romanse på filmsettet med skuespillerinnen Eva LaRue. LaRue spilte Dr. Maria Santos Grey, Edmunds kone, i TV-serien i syv år. Sammen presenterte de både «Miss America» og Lifetime-kanalens *Television Weddings of a Lifetime* før de giftet seg i det virkelige liv på øya Lanai på Hawaii 30. november 1996. De fikk en datter, Kaya McKenna, som ble født i 2001. Dette var det andre ekteskapet for dem begge, og i 2004 tok de ut skilsmisse etter åtte års ekteskap. Fra 1982 til 1994 var Callahan gift med Linda Freeman, og hadde to sønner fra før hans ekteskap med Eva LaRue.

Callahan døde den 28. mars 2020 i sitt hjem i Palm Springs etter et hjerneslag.

Referanser
----------

1. ↑   ČSFD, ČSFD person-ID 294136[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   «John Callahan, ‘All My Children’ Soap Opera Star, Dies at 66», verkets språk engelsk[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2  Moreau, Jordan; Moreau, Jordan (28. mars 2020). «John Callahan, ‘All My Children’ Soap Opera Star, Dies at 66». *Variety* **(engelsk)**. Besøkt 29. mars 2020.

Eksterne lenker
---------------

* (en) John Callahan på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) John Callahan hos Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

* (en) John Callahan hos The Movie Database Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Geni **·** VIAF **·** GND
 |
Malt skulptur av tegnefilmfiguren Professor Balthazar i Zagreb i Kroatia  Foto: 2017 
***Professor Balthazar*** er tittelen på og hovedpersonen i en animert, jugoslavisk barne-TV-serie skapt av den kroatiske animatøren Zlatko Grgic i Zagreb Films studio. 

Serien handler om en gammel professor og oppfinner som løser ulike problemer og hjelper sine venner i den lille byen de bor i ved hjelp av en universalmaskin som frenstiller fantastiske dråper. Tegnestilen er barnevennlig og humoristisk, påvirket av datidens vitsetegninger og psykedeliske flower power-design. Det ble laget 59 episoder av tegnefilmserien i perioden fra 1967 til 1974, hver med en spilletid på fra 5 til 10 minutter. 

Filmene ble vist de påfølgende år i en rekke europeiske land, både i det tidligere Jugoslavia, Danmark, Finland, Nederland, Norge, Portugal og Sverige. *Professor Balthazar* ble også vist i Iran og på barnekanalen Nickelodeon i USA på 1980-tallet. En dataanimert versjon var planlagt å komme på slutten av 1990-tallet. NRK sendte serien i reprise på NRK Super fra våren 2011.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Professor Balthazar* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Professor Balthazar* på The Movie Database – TV Rediger på Wikidata
**Arthur Edwin Kennelly** var en amerikansk elektroingeniør, født i India. Han er mest kjent for arbeidet sitt innen elektromagnetisme og vekselstrømsteknikk, hvor han blant annet innførte komplekse tall i kretsutrekninger. Han introduserte også begrepet impedans.

Liv og virke
------------

Han ble utdannet ved University College i London. Kennelly ble med i arbeidet i Thomas Edisons West Orange-laboratorium fra desember 1887 og ble værende fram til mars 1894. Mens han var der hadde han en rolle i den såkalte «strømkrigen», foruten også å delta i prøver for å avgjøre hvilken type elektrisitet som burde bli brukt i den elektriske stol og overbeviste myndighetspersonene at det burde være vekselstrøm.

Han hevdet også at det var et elektrisk ledende lag i atmosfæren, etter at han merket seg at eksperimentet til Guglielmo Marconi med å overføre radiobølger over Atlanteren fra England til Newfoundland i 1901 ikke kunne forklares ved direkte utbredelse av bølgene langs jordoverflaten. Kort tid etter, uten at de visste om hverandre, kom den britiske fysikeren Oliver Heaviside med samme teori. Dette laget blir kalt Kennelly-Heaviside laget eller E-laget. 

I 1902 og frem til 1930 var han professor ved Harvard University. Kennelly var opptatt av å få innført standardiserte enheter i elektriske målinger. 

Han var æresdoktor ved flere amerikanske og europeiske universiteter og fikk flere hedersbeviser. 

Kennelly døde i Boston, Massachusetts den 18. juni 1939.

Referanser
----------

1. 1 2   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w6gq7r1m, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Find a Grave[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Essig, Mark (2009): *Edison and the Electric Chair: A Story of Light and Death*, Bloomsbury Publishing USA, s. 152-155
4. ↑  Moran, Richard (2002): *Executioner's Current. Thomas Edison, George Westinghouse and the Invention of the Electric Chair*. Alfred A. Knopf, New York, s. 94.
5. ↑   «A.E. Kennelly Dies; Ex-aide of Edison; Taught Electrical Engineering at Harvard, 1902–1930, and at M.I.T. From 1913–1924 Edison Gold Medal Award to Him in 1933—Co-Discoverer of 'Heaviside Layer' Early Aide to Edison Honored by Many Societies». *New York Times*. 19. juni 1939. s. 15.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Prabook **·** Deutsche Biographie **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** MGP **·** ICCU
 |
**Stephen Lee** (født 12. oktober 1974 i Trowbridge) er en engelsk profesjonell snookerspiller.

Lee ble profesjonell i 1992 etter at han vant det engelske amatørmesterskapet og har til sammen vunnet fire rankingturneringer, sist Welsh Open i 2006 hvor han slo regjerende verdensmester Shaun Murphy 9–4. Han har holdt seg rundt åttendeplass på verdensrankingen siden 1999 og var sesongen 2000/2001 rangert som nummer fem, som er hans beste plassering. Foran sesongen sesongen 2007/2008 er han rangert som nummer tretten. I januar 2008 spilte han seg frem til finalen i Masters, men tapte 3–10 for Mark Selby.

Han gjør seg bemerket ved at han har usedvanlig høy vekt til å være en profesjonell idrettsutøver. Ronnie O'Sullivan skrev i sin selvbiografi at en mulig forklaring på Lee sin høye vekt kunne være at han hadde utviklet en avhengighet til mat på grunn av det høye presset snooker medførte.

Eksterne lenker
---------------

* (cn) Stephen Lee – Kinas olympiske komité Rediger på Wikidata

* (en) Stephen Lee – CueTracker Rediger på Wikidata
**Tim Cornelisse** (født 3. april 1978 i Alkmaar) er en nederlandsk fotballspiller som for øyeblikket spiller for den nederlandske klubben Utrecht. Cornelisse har tidligere spilt for en rekke andre klubber, blant andre TOP Oss, RSC Anderlecht, RKC Waalwijk og Vitesse. Tim er for øvrig yngre bror av Yuri Cornelisse, også det en fotballspiller.

Klubbkarriere
-------------

Cornelisse startet sin fotballkarriere med ungdomsfotball i hjemklubben AZ Alkmaar på midten av 1990-tallet, før han sommeren 1997 meldte overgang til TOP Oss. Den påfølgende sesongen spilte han over 30 kamper i Eredivisie før han i 1998 meldte overgang til den belgiske storklubben RSC Anderlecht. Der ble han nesten umiddelbart lånt ut til RKC Waalwijk i hjemlandet for ytterligere kamperfaring.

Etter at utlånsperioden gikk ut hentet RKC Waalwijk han til klubben på permanent basis i 1999, men etter kun én sesong i klubben gikk turen videre til Vitesse sommeren 2000. Her fikk han tillit og spilte om lag 120 seriekamper frem til 2004. Under 2004-sesongen ble han hentet til FC Utrecht, hvor han var med på vinne Johan Cruijff Schaal kort tid etter at han ankom klubben.

Meritter
--------

FC Utrecht
* Johan Cruijff Schaal: 2004

Eksterne lenker
---------------

* (en) Tim Cornelisse – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) Tim Cornelisse – WorldFootball.net Rediger på Wikidata

* (en) Tim Cornelisse – FootballDatabase.eu Rediger på Wikidata

* (en) Tim Cornelisse – FBref Rediger på Wikidata
Dory robåt
**Dory** var en flatbunnet robåt, som var bygget slik at den holdt fasongen uten tofter. Den ble bygd slik for å kunne stables i hverandre på dekket av fiskeskonnertene som drev etter stortorsk på bankene utenfor Newfoundland. 

En skonnert kunne derfor ha med seg flere aktive fiskere og drive fiske spredt på et større område. Fisket foregikk med håndsnøre. Doryen er fremdeles foretrukket av eldre fiskere, på steder der det er sterke brenninger og grunt farvann, selv om mange i dag har gått over til oppblåsbare farkoster.

Manøvreringen foregikk ofte ved å hamle. En åre var festet til doryen og ble lagt ut over akterspeilet og ble vrikket sidelengs som en fiskehale. Den kunne også roes som en vanlig robåt.

Både i Tyskland, Frankrike og Norge finnes båtmodeller med motor under samme navn.

Doryens norske historie
-----------------------

Doryer ved snurpenot under sildefisket ved Haugesund på 1940-tallet.  
Foto: Anders Beer Wilse
I Norge henger doryens historie sammen med snurpenoten. Da snurpenoten gjorde sitt inntog i norske sildefiskerier tidlig på 1900-tallet ble hvert snurpenotbruk raskt bestående av et større moderfartøy (snurper), to doryer og én basbåt. De to doryenes funksjon var å gå rundt sildestimen med hver sin ende av snurpenoten og snurpe noten sammen til en pose. Forøvrig fungere doryen som arbeidsplattform for fiskerne som «tørket noten» – det vil si å dra noten oppi doryene inntil sildestimen man forhåpentlig hadde fanget ble trengt tett sammen i noten slik at snurperen kunne lastes opp ved hjelp av hov. 

Doryene måtte de første årene ros. Båtene hadde da et karakteristisk utseende med spisst forskip for roerne og drektig akterskip for noten. Etter hvert utviklet doryene seg i retning av noenlunde standardiserte, kraftige trebåter på omtrent 32 fot med stor bensinmotor (typisk Marna 24–32 bhk). Når snurperen flyttet seg hang doryene i snurperens daviter. De minste snurperne måtte ha doryene på slep. Etter hvert ble doryene utstyrt med spill tilkoblet motoren for å lette fiskernes slit med å tørke noten. I femtiårene fikk enkelte snurperne doryer av glassfiber eller aluminium, men de aller fleste doryene var trebåter. 

Da ringnoten avløste den tradisjonelle snurpenoten i sekstiårene, og den tunge innhalingen av noten ble overtatt av en motorisert kraftblokk, ble behovet for doryer helt eliminert i løpet av et par år. Dette ble dramatisk for de mange trebåtbyggeriene langs kysten som hadde bygget og vedlikeholdt doryer til 400-500 snurpere i de mest hektiske sildeårene. Enkelte av disse trebåtbyggeriene, som H.J. Askvik i Os, begynte da å bygge lystbåter basert på doryskrog. Disse og eldre doryer ombygd til turbåter har like frem til vår tid vært et fast innslag i lystbåtflåten.
**Ali Kosh** er et arkeologisk funnsted og gammel bosetting i på slettelandet inne i fjellkjeden Zagros i det sørvestlige Iran. Landsbyen her var bygd opp av små mursteinshus, og settlerne hadde trolig med seg såkorn av domestisert korn fra lengre nord da de grunnla landsbyen, omkring 8.800 f.Kr og bosatte det 1 000 år framover. 

Tidsmessig faller det temmelig nøyaktig sammen med Jarmo. Stedet representerer en tidlig utvikling i retning av bredt jordbruk innenfor den fruktbare halvmåne.

Det er funnet rester av grinder og kvernsteiner for korn, og tegn på høsting av belgfruket og andre plantevekster. Det ble spist villsau. Med tiden blir konsum av domestiserte kornsorter stadig mer framtredende på stedet, mens ville planteslag går tilbake i funnene.

Ali Kosh var en liten landsby, men den anses i arkeologien som et ganske representativt «typesamfunn» som illustrerer overgangen til jordbruk i Midtøsten på en god og illustrativ måte.

Litteratur
----------

* Trevor Watkins, "From foragers to complex societies in Southwest Asia", i Chris Scarre (red), *The Human Past – World Prehistory and the Development of Human Societies*, Thames & Hudson 2005, side 228-229.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Pauline Sharpe** (født 1. september 1925 i Brooklyn i New York, død 8. november 2005 i Knoxville, Tennessee) var en kristen mystiker og esoteriker, og en av de to grunnleggerne av Mark-Age i 1960.

I New York arbeidet hun i mindre teater-forestillinger, blant annet for USO *(United Service Organizations)*, og i en liten TV-kanal som jorunalist.

Den 13. mai 1953 flyttet hun fra New York til Miami, Florida. Den 5. juli 1953 opprettet hun *Temporary Office Service,* det første private vikarbyrå i Sør-Floridas historie. Der formidlet hun arbeid i form av både faste ansettelser og vikarjobber.

Tidlige åndelige erfaringer
---------------------------

Den 1. januar 1956 hadde hun en åndelig oppvåkning og en sterk åndelig erfaring. I et forsøk på å komme til en bedre forståelse av sine mystiske erfaringer, ble hun den 25. juni 1957 medlem av en kristen, esoterisk gruppe. 

Der begynte hun etterhvert å motta kanaliseringer. Det hun betegnet som oppstandne mestere begynte å kanalisere budskap om hennes rolle og misjon, og om den store betydningen av den tidsalderen hun levde i, betegnet som en overgangsfase for hele menneskeheten inn i den 4. dimensjon. 

Den 1. november 1957 begynte hun å motta kanaliseringer fra en oppstanden mester som representerte seg som Jesus Kristus. Under en mediumistisk seanse i den esoteriske gruppen hun hadde forbindelser med, inntraff det en materialisering av en mannsskikkelse som presenterte seg som Sokrates. Denne episoden inntraff den 22. april 1958, og Pauline Sharpe opplevde denne personen som den samme som hadde presentert seg selv som Jesus i hennes kanaliseringer.

Den 6. mars 1958 hadde hun sin første erfaring med automatskrift. Det sistnevnte dreide seg, ifølge Pauline Sharpe, om meddelelser fra hennes søster Leonora Lee Sharpe (\* 30. april 1929, † 4. mai 1950) som hadde gjennomgått sin transisjon 24 år gammel.

Pauline Sharpe begynte også å praktisere psykometri, og mottok inntrykk om personer og hendelser ved å berøre ting som hadde vært i deres hender eller besittelse. Hun begynte også i stadig sterkere grad å motta inntrykk fra det hun betegnet som andre menneskers tidligere inkarnasjoner, og også inntrykk fra forgagne hendelser i forskjellige områder.

Men på tross av dette var Pauline fortsatt tvilende og skeptisk til troverdigheten til de budskapene som var blitt kanalisert.

Mark-Age publiserte senere deler av hennes automatskrift i et hefte med tittelen *Spiritual Awakening*.

Se også
-------

* Mark-Age
* Charles Boyd Gentzel

Litteratur
----------

* MAIN # 22: *History of Mark-Age. Commemorating 15 years of publishing for the Hierarchal Board*, Mark-Age, Inc. juni−juli 1975
* MAIN # 75: *El Morya is Risen!*, volume 1, Mark-Age, Inc. juli−august 1981
* MAIN # 76: *El Morya is Risen!*, volume 2, Mark-Age, Inc. september−oktober 1981
* MAIN # 77: *El Morya is Risen!*, volume 3, Mark-Age, Inc. november−desember 1981

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN
 |
**Pauline Quirke** (født 8. juli 1959 i London, England) er en britisk skuespiller, best kjent fra fjernsyn. Hennes mest kjente rolle er som «Sharon» i serien *Birds of a Feather*. Hun hadde også en rolle i filmen *Elefantmannen* fra 1980, der hun spilte mot Lesley Dunlop.

Pauline begynte sin karriere som barneskuespiller åtte år gammel, og hun dukket opp i mange filmer og TV-programmer siden den gang. Som en tenåring på 1970-tallet, var Quirke med i tre TV-serier rettet mot barn. Quirke spilte rollen som Veronica i *Shine on Harvey Moon*, en britisk TV-serie produsert av Central Television for ITV fra 8. januar 1982 til 23. august 1985. Hennes skuespiller-karriere begynte virkelig å ta av i 1989, da hun fikk rollen som Sharon Theodopolopodus i Birds of a Feather. 

Fra 2000 til 2003 spilte Qurike sammen med Warren Clarke i BBC-serien Down to Earth. Quirke ble ofte sett i den populære TV-serien Strictly Come Dancing. Quirke konkurrerte i BBCs Celebrity MasterChef i juni 2007. I mai 2010 ble det annonsert at Quirke skulle få en rolle i såpeoperaen Emmerdale i rollen som Hazel Rhodes, mor til den allerede etablerte karakteren, Jackson Walsh. Den 16. mai 2011 ble det kunngjort at Quirke hadde bestemt seg for å slutte i TV-serien Emmerdale.

Referanser
----------

1. ↑   «Pauline Perpetua SHEEN personal appointments - Find and update company information - GOV.UK», besøkt 2. desember 2022[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Pauline Quirke på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) Pauline Quirke i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) Pauline Quirke på Filmdatabasen Rediger på Wikidata

* (fr) Pauline Quirke på Allociné Rediger på Wikidata

* (en) Pauline Quirke på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) Pauline Quirke hos The Movie Database Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** BBC Things
 |
**Doruntina Disha** (født 4. juli 1988) er en albansk-norsk artist. Hun er opprinnelig kosovoalbansk, men har bodd i Norge siden hun var fire år.

Disha vant talentkonkurransen *Power Star Search* i 2005, og premien var platekontrakt med det norske plateselskapet Dream Factory Nordic. I juli samme år ble singelen *Dream World* utgitt i Norge, og lå i begynnelsen av august på 33.-plass på singellisten. Hennes oppfølger «I burn 4 u» gjorde det sterkt i flere land på kontinentet og fikk også plasseringer på øvre del av VG-lista her hjemme.

Dishas første singel ble populær i Albania og Kosovo. Store radiokanaler spilte den hyppig, og videoen til singelen var den mest spilte på RTK, Kosovos offentlige kringkaster. Hennes neste singel ble også populær i både Albania og Kosovo. Låten ble skrevet av Tommy La Verdi og norske Kurt Gaasø.

Hennes manager er Kjell-Ola Kleiven i Dream Factory Nordic.

Doruntina Disha ble nr. 2 i Albanias nasjonale finale i Eurovision Song Contest 2008.

Referanser
----------

1. ↑  *Doruntina: - Litt sjef nå*, VG, 11. mai 2006
**Abelone-saken** var en kriminalsak som vakte stor oppsikt i Christiania i 1893.

På denne tiden var Vaterland ennå sentrum for bondehandelen, med skjenkesteder, prostitusjon og bondefangeri. Den velstående og respekterte bonden Nils Gulbrandsen Kinde skjøt og drepte innehaveren av et serveringssted, men ble frikjent da retten godtok hans påstand om selvforsvar. Under rettssaken kom det frem at serveringsstedet langt på vei fungerte som en bordell der kundene risikerte å bli ranet, og drapsofferets enke, Abelone Constance Kristensen, kom nærmest til å fremstå som den skyldige. Avsløringene vakte stor oppsikt, og førte til offentlig uro og demonstrasjoner. I etterkant av saken satte myndighetene i gang tiltak for å komme prostitusjonen og bondefangeriet til livs. Abelone Kristensen ble dømt til 15 dagers fengsel for hallikvirksomhet.

Saken dannet bakgrunnen for Jon Flatabøs underholdningsroman *Den skjønne Abelone eller dronningen i Vaterland. Sensationel fortælling fra det mørke Kristiania*, og bidro til Vaterlands plass som «Kristianias Whitechapel» i norsk kriminallitteratur.

Referanser
----------

1. ↑  *Byminner*. 4. Oslo: Oslo museum. 1991. s. 28–33.
2. ↑  Bernt Rougthvedt (2014). *Saken mot Abelone: en sann historie om bordeller, bondefangeri og et drap i det gamle Vaterland*. Cappelen Damm. ISBN 9788202375980.

Eksterne lenker
---------------

* Abelonesaken – Program med historiker Bernt Rougthvedt om Abelonesaken på NRK
* (no) Abelone Constance Kristensen på NLIs Lokalhistoriewiki.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Det Nordlandske Dampskibsselskab** (NDS) var et norsk rederi med hovedkontor i Bodø. Rederiet ble stiftet 13. august 1927 og drev kystruter og godstrafikk. Fra november 1945 til 1958 hadde NDS et skip i fast rotasjon i hurtigruten. I 1981 ble rederiet slått sammen med Bodø-rederiet Saltens Dampskibsselskab.

Historie
--------

NDS kjøpte DS «Skjerstad» fra Saltens Dampskibsselskab i juli 1927 (før NDS var formelt konstituert). Kjøpesummen var 93 400 kroner, og skipet ble satt inn på ruten Saltdalen – Bodø – Trondheim. I 1929 kjøpte NDS to skip til, og startet opp rutetrafikk mellom Tromsø og Hamburg i Tyskland. Under andre verdenskrig ble DS «Skjerstad» senket, men allerede i september 1940 anskaffet rederiet en erstatning ved hjelp av forsikringspengene. Dette skipet ble døpt DS «Skjerstad», og ble ombygd og oppgradert i 1945.

### Etterkrigsårene

Mange av hurtigruteskipene ble senket under andre verdenskrig, og etter frigjøringen var det stor mangel på skip. Departementet godkjente derfor i 1945 at DS «Skjerstad» ble satt inn i hurtigrutetrafikk på tross av at hun bare gjorde 12 knop. Forutsetningen for å få fortsette i hurtigruten var at rederiet gikk til anskaffelse av et nytt og mer moderne skip. NDS hadde konkrete planer om å kontrahere et nytt hurtigruteskip, men planene ble aldri realisert, og i 1958 mistet NDS sin plass i hurtigruten.

Rederiet fortsatte med godstrafikk, og inngikk samarbeidsavtale med Ofotens Dampskibsselskab (ODS). NDS og ODS var to av rederiene som i 1971 dannet kystsamseilingen Nord-Poolen. I 1977 fikk NDS overlevert et nybygd godsskip som ble døpt MS «Nordvær». Rederiet gikk med tap i begynnelsen av 80-tallet, og ble i 1981 slått sammen med Saltens Dampskibsselskab. 31. oktober 1989 fusjonerte Saltens Dampskibsselskab med Ofotens og Vesteraalens Dampskibsselskab (OVDS), som i sin tur fusjonerte med Troms Fylkes Dampskibsselskap (TFDS) i 2006 og dannet Hurtigruten ASA.

Kilder
------

* Hurtigrutemuseet – Rederier Besøkt 31. august 2009
* Omfattende side om hurtigrutene (Velg «Rederier» og NDS) – Besøkt 5. oktober 2008

Eksterne lenker
---------------

* (en) Det Nordlandske Dampskibsselskab – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
Utsikt fra Fagernesfjellet. Bjerkvik i høyre kant. Foto: Mateusz Golebiewski 
**Herjangen**, eller **Herjangsfjorden**, (nordsamisk: *Hearjjak*) er den indre delen av Ofotfjorden i Nordland. Fjorden strekker seg omtrent ti kilometer i nordøstlig retning fra Veggfjellet i Evenes og Øyjord i Narvik til tettstedet Bjerkvik omtrent fem kilometer sør for fylkesgrensa til Troms.

Befolkning
----------

Sørvest for Bjerkvik ligger bygden Herjangen, hvor det blant annet er et helleristningsfelt med bergkunst fra veidekultur, mens den lille grenden Veggen i Evenes ligger ytterligere ti kilometer mot sørvest. På østsiden er det spredt bebyggelse langs E6 til stedet Øyjord.

Bjerkvik er en av Kystverkets nødhavner.

Tysk invasjon
-------------

Om morgenen 9. april 1940 var fjorden åsted for tysk invasjon. Tyske styrker ville besette våpenlageret på Elvegårdsmoen og ilandsette styrker som skulle forsøke å besette Bardufoss lufthavn. I de to sjøslagene i Ofotfjordene ble jageren «Hermann Künne» senket i Herjangen. Pinseaften, 13. mai 1940, ble Bjerkvik bombardert av britiske skip i fjorden og invadert av styrker fra Fremmedlegionen.

Se også
-------

* Veggen naturreservat
* Ofotfjorden

Fotnoter
--------

**Type numrering**
1. ↑  Statens kartverk benytter formen Herjangsfjorden i sitt nettbaserte Norgeskart mens Store norske leksikon benytter formen Herjangen. Språkrådet anbefaler Herjangen som den riktige formen. Endelsen *-angr* betyr «vik» eller «fjord».

Referanser
----------

1. ↑  «Herjangsfjorden». *Fakta om stedsnavn*. Kartverket. Besøkt 7. oktober 2016.
2. ↑  Herjangsfjorden på Norgeskart.no fra Statens kartverk

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
En **blokkjede** eller **blokk-kjede** (fra engelsk *blockchain*) er en dynamisk og distribuert database for bokføring hvor hver node, ved hjelp av kryptografi, automatisk verifiserer endringer og tilføyelser som gjøres på noen av de andre nodene.

Den opprinnelige blokkjeden utgjør databasen for den elektroniske valutaen bitcoin. Siden bitcoin ble introdusert i 2009 har en rekke alternative blokkjeder blitt publisert eksperimentelt.

En blokkjede kan brukes som en digital, distribuert regnskapsbok for økonomiske transaksjoner. En blokk inneholder et sett transaksjoner samt tidsstempel og hash som sikrer at blokken ikke kan endres uten at det oppdages. Neste blokk inneholder lenke til den foregående og dennes hash. Hver blokk replikeres til alle noder i et nett slik at hver node inneholder hele regnskapsboken. Ingen er original. Det er derfor ikke behov for noen tiltrodd tredjepart som har ansvar for de økonomiske transaksjonene.

Til å begynne med fokuserte man bare på blokkjedeteknologien som fundamentet for elektronisk betalingsmiddel (bitcoin med flere). Siden har mye oppmerksomhet blitt rettet mot andre muligheter som ligger i denne teknologien, og da i særdeleshet smarte kontrakter.

Virkemåte
---------

Her er en forenklet beskrivelse av prinsippen i bruk når en blokkjede benyttes:

"Du (et nav eller en node) har en fil med transaksjoner i din datamaskin (en Reskontro). To revisorer (la oss kalle dem utvinnere) har den samme filen i deres datamaskin (det vil si at filen er distribuert). Når du gjennomfører en betaling sender maskinen din en epost til begge revisorene for å informere dem. Hver revisor haster seg for å være den første til å sjekke om du har råd til betalingen (og råd til betale revisorens gebyr i samme kryptovaluta). Den første som gjør seg ferdig klikker på "svar alle" og legger ved logikken som ble fulgt for å verifisere transaksjonen (arbeidsbevis). Hvis den andre revisor er enig, oppdaterer alle sine filer."

Se også
-------

* Datahvelvmodellering, metode for datamodellering med lagring av data fra ulike driftssystemer og sporing av dataopprinnelse, tilrettelagt for revisjon, lastehastigheter og resiliens
* Kryptovaluta

Referanser
----------

1. ↑  Oppslagsordet «blokk-kjede» i *Det Norske Akademis ordbok*
2. ↑   Deloitte’s Richard Bradley attempts to explain the .. system in fewer than 100 words

Eksterne lenker
---------------

* (en) Blockchain – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* «Bitcoin Wiki: Block» **(engelsk)**. bitcoin.it. Besøkt 26. mars 2011.
* «Bitcoin Wiki: Block chain» **(engelsk)**. bitcoin.it. Besøkt 26. mars 2011.
* «Blockchain Norge» **(norsk)**. Arkivert fra originalen 8. februar 2018. Besøkt 7. februar 2018.
* Nybegynnerguiden til Blockchain - Bitcoinsentralen.no

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC **·** BBC Things
 |
**Det Nye Testamentes Kanoniske Bøker** er en norsk katolsk oversettelse av Det nye testamente. Den utkom første gang i 1902, og ble senere språklig revidert i henhold til norsk språkutvikling og utgitt i ny utgave i 1938.

Tittelbladets fulle tittel er (1938-utgaven) *Det Nye Testamentes Kanoniske Bøker omsatt efter Vulgata og forsynt med forklaringer*. Imprimatur var gitt 25. januar 1938 av biskop Jacob Mangers, utgiver var det apostoliske vikariat Oslo, og forlegger var St. Olavs Forlag.

Oversettelsen var foretatt fra Vulgata av den katolske prest – senere biskop – Olaf Offerdahl. Han døde i 1930. Biskop Offerdahls omsetning ble lagt til grunn for den utgaven som forelå i 1938. Likevel må denne utgaven – bortsett fra innledninger, forklaringer, sakregister, som i sine hovedtrekk er de samme som Offerdahls – betegnes som et selvstendig arbeid av de sakkyndige som det apostoliske vikariat under biskop Jacob Mangers hadde bedt om å utføre denne nye omsetning. De sammenlignet nøye Vulgatas tekst med den greske tekst, og noterte divergensene i forklaringene, som løper gjennom hele boken i nedre kant.

Utgivelsen i 1902 var i alle fall til dels inspirert av pave Leo XIIs encyklika «Om studium av den hellige skrift» av 18. november 1893. Valget av å legge Vulgata til grunn ble grundig redegjort for i oversettelsens innledning. Oversettelsen og nyoversettelsen kom bare noen få år etter at Bibelen kom i nye riksmåls/bokmålsoversettelser i Statskirkens regi. Dette sammentreff, som ikke nevnes i innledningen, har også vært med på å motivere utgivelsene. Det er likevel generisk berørt i innledningens avslutning:

«... det må sies at det er *alltid* nyttig og gagnlig å lese den hellige Skrift i den rette ånd. At Kirken forbyr folk å lese de utgaver som vranglærerne får i stand, og hvor de smugler sine egne meninger inn i Guds ord ved forvanskning av oversettelsen, er så naturlig en ting, at vi måtte anklage vår egen mor for å tilsidesette sine helligste plikter, om den ikke gjorde det. Likesom Kirken har fått Guds skrevne ord til opbevaring og utlegging, så har den også den opgave å våke over det rette bruk av det, så dette ord, som ligner et tve-egget sverd, ikke blir til skade for kristendommen og kristenlivet, men til velferd og frelse.»
Om 1938-revisjonen het det ellers at under se senere 35 år har «det såkalte bokmål stadig vært i utvikling, så både ord og setningsbygning er blitt fremmed for den nye generasjon. Derfor måtte en ny utgave nødvendigvis gjennomgå en betydelig revisjon, så også de unge kan få glede av å lese den Hl. Skrift uten å skremmes av en foreldet språkdrakt.»

Referanser
----------

1. ↑  *Det Nye Testamentes Kanoniske Bøker* (1938), s. III-IV.
2. ↑  *Det Nye Testamentes Kanoniske Bøker* (1938), s. XII.
3. ↑  *Det Nye Testamentes Kanoniske Bøker* (1938), s. III.

| * v
* d
* r
Bibelutgaver i Norge |
| --- |
| 
* Stjórn (ca. 1200)
* Christian IIIs Bibel (1550)
* Den Resen-Svaningske Bibel (1647)
* Bibal daihe Bassi čala (1895)
* Det Nye Testamentes Kanoniske Bøker (1902/1938)
* Fyrebilsbibelen (1921)
* NO30 (1930)
* Indrebøbibelen (1938)
* NO78 (1978)
* Norsk Bibel (1988)
* Bibelen Guds Ord (1997)
* Bibel 2011

 |
**Anna Wisborg Blix** (født 1985 i Bergen, oppvokst i Hammerfest) er en norsk biolog, journalist, politiker (Rødt) og forfatter.

Hun har en mastergrad i biologi fra Universitetet i Oslo og vant Masterstipendet 2012 hos Akademika forlag for sin masteroppgave i økologi. Hun har fagansvar for «sau og geit» i Store norske leksikon. Hun jobbet som politisk rådgiver i Sabima fra 2013 til 2017, der hun jobbet med kulturlandskap. I februar 2018 utga Manifest forlag hennes første bok, *En hyllest til sauen. Fortellinga om det lille dyret som bygde landet*. I 2023 kom hennes andre bok ut hos Cappelen Damm, *40 uker, en menneskegraviditet og 81 andre måter å få barn på*.

Hun ble valgt inn som kommunestyrerepresentant for Rød Valgallianse i Hammerfest i 2003, og har vært organisasjonssekretær og sentralstyremedlem i Rød Ungdom og førstesekretær for bystyregruppa til Rødt Oslo. Ved stortingsvalget 2009 var Blix førstekandidat for Rødt i Finnmark. Fra og med 2018 er hun politisk rådgiver i stortingssekretariatet til Rødt.

Blix var redaktør for RadiOrakel fra 2006 til 2007. Hun driver nå med forskningsformidling og har blant annet bidratt i radioprogrammet Ekko, og bidrar jevnlig til spaltene «Forskningsfronten» i *Morgenbladet* og «Naturligvis» i *Klassekampen*.

Publikasjoner
-------------

* *En hyllest til sauen. Fortellinga om det lille dyret som bygde landet*, 2018, ISBN 9788283420524
* *40 uker, en menneskegraviditet og 81 andre måter å få barn på*, 2023, ISBN 9788202774479

Referanser
----------

1. ↑  «Anna Blix er vinner av Masterstipendet 2012». Arkivert fra originalen 2. oktober 2013. Besøkt 27. september 2013.
2. ↑  Anna Blix - Bidragsytere
3. ↑  «Ny rådgiver i SABIMA». Arkivert fra originalen 17. april 2016.
4. ↑  «En hyllest til sauen. Fortellinga om det lille dyret som bygde landet». *www.manifest.no* **(norsk)**. Arkivert fra originalen 9. januar 2018. Besøkt 8. januar 2018.
5. ↑  «40 uker, en menneskegraviditet og 81 andre måter å få barn på». *Cappelendamm*. 2023. Besøkt 17. april 2023.
6. ↑  «Rødts nye stortingssekretariat». *xn--rdt-0na.no*. Besøkt 2. januar 2018.
7. ↑
8. ↑

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Thea Klingenberg** | **Redaktør for RadiOrakel**(2006–2007) | Etterfølger:**Heidi Røneid** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND
 |
Kong Carl XVI Gustavs jubileumsminnetegn 2013
**Kong Carl XVI Gustavs jubileumsminnetegn 2013** er en svensk minnemedalje innstiftet i anledning kong Carl XVI Gustavs 40 år på Sveriges trone. Den ble innstiftet av kongen i hoffprotokoll datert 28. august 2013.

Utforming
---------

Medaljen er i forgylt finsølv (rent sølv) og har oval form med kongelig krone. Den er i størrelse 9,5 i det svenske systemet for medaljestørrelser.[*bør utdypes*] På avers har den portrett av kongen innenfor en krans av laurbær og eik. På revers står årstallene for regjeringsperioden med «1973» øverst og «2013» nederst. I midten står innskriften «CARL XIV GUSTAF / SVERIGES KONUNG» over to linjer.

Medaljebåndet er lyst blått, som i Serafimerordenens bånd, med fire gullstriper. For herrer er medaljebåndet rett og smalnende nederst ved opphenget, for kvinner er det utformet som en sløyfe.

Medaljen er tegnet av Tom Bergroth og benytter et portrett av kongen modellert av kunstneren Ernst Nordin. Den er produsert av firmaet Sporrong i Ekenäs i Finland.

Tildeling
---------

Kong Carl XVI Gustavs jubileumsminnetegn 2013 ble tildelt medlemmer av Sveriges kongehus, tjenestegjørende ved hoffet og gjester som deltok i tedeum i Slottskyrkan på Stockholms slott den 15. september 2013.

Det ble utdelt 477 medaljer. Blant mottakerne er kong Harald og dronning Sonja.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5 6  Bergroth, Tom C.: «Nytt kungligt jubileumsminnestecken», *Svensk Numismatisk Tidskrift*, nr. 7, 2013, s. 157.
2. ↑  «CXVIG:sJmtII: Konung Carl XVI Gustafs jubileumsminnestecken II», medalj.nu.
3. ↑  «H.M. Kongens dekorasjoner», kongehuset.no.
4. ↑  «H.M. Dronningens dekorasjoner», kongehuset.no.
Skisse av et pagodebålSkisse av et pagodebål
**Pagodebål** er en båltype som er velegnet som leirbål fordi det brenner lenge.

Fremgangsmåte
-------------

Bålet bygges ved å legge noen vedkubber inntil hverandre. Kubbene bør være omtrent samme størrelse. Legg flere kubber inntil hverandre på tvers av de første. Du velger selv hvor mange lag du vil ha. 

Legg to nye kubber på tvers av de forrige. Disse skal ligge lengst mulig fra hverandre. Gjenta to-tre ganger slik at du får plass i midten til å bygge et lite pyramidebål og tenne det. 

I praksis bygger man pyramidebålet først og så legger på de større kubbene i pagodebålet etterpå. Slik kan man også gjøre pagodebålet litt mindre mot toppen, slik at ilden får bedre tak.

Atferd
------

Siden ilden sprer seg raskere oppover enn nedover, så er det mulig å få bålet til å brenne lengre med å legge flere lag med vedkubber nederst. Dersom de nederste lagene er ferske, vil de hjelpe til med å beskytte bakken under. Man kan også bruke tørre kubber nederst og få et leirbål som brenner lenge.

Pagodebål egner seg godt om vinteren siden det tar litt tid før det smelter snøen under og bålet synker ned og blir borte.

Referanser
----------

1. ↑  «Speiderbasen». *www.speiderbasen.no*. Besøkt 22. oktober 2015.
Flamsk veggteppe, Katarinas og Arthurs bryllup, ca. 1500
**Arthur Tudor** (født 20. september 1486 i Wichester i England, død 2. april 1502 på Ludlow Castle) var eldste sønn av Henrik VII av England og Elizabeth av York. Han fikk navn etter den legendariske kong Arthur, dels for å symbolisere håpet om en ny storhetstid for England, og dels for å fremheve Huset Tudors walisiske røtter.[]

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Det har tidligere blitt hevdet at han var et sykelig barn. Det har siden vist seg å være en mistolkning av historiske kilder, og alt tyder på at han var ved god helse for mesteparten av sitt liv.[] Han ble oppkalt etter den legendariske kong Arthur, og var Tudorslektens fremste håp.[] Ved fødselen fikk han tittelen hertug av Cornwall, og 29. november 1489 ble han prins av Wales og jarl av Chester.

### Ekteskap, død

Da han var to år gammel ble det arrangert ekteskap for ham med den spanske prinsessen Katarina av Aragón. De giftet seg i november 1501, og reiste til Ludlow Castle ved den walisiske grensen, hvor Arthur hadde sin residens som prins av Wales og president for *Council of Wales and the Marches*. 

Neste vår døde han av en ukjent sykdom som ga høy feber.[] Medisinere har i senere tid spekulert på om han døde som følge av et utbrudd av hantavirus blant gnagere i Wales.[]

Han ble gravlagt i Worcesterkatedralen, og et minnesmerke, *Prince Arthur's Chantry*, ble reist der i 1504. Hans yngre bror Henry arvet titlene, og ble i 1509 kronet som Henrik VIII. 

Da han døde var det uklart om Arthurs ekteskap med Katarina hadde blitt fullbyrdet. Dette skulle senere få stor betydning for landets historie. Henrik VIII fikk pavelig dispensasjon til å gifte seg med henne, og da han senere søkte om å få ekteskapet annullert brukte han hennes tidligere ekteskap med broren som årsak. Han fikk ikke aksept for dette fra Den katolske kirke, ettersom han tidligere hadde fått dispensasjon med den begrunnelse at hennes første ekteskap ikke hadde blitt fullbyrdet, noe som etter hvert førte til brudd med Roma.

Referanser
----------

1. ↑   www.thepeerage.com[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   www.findagrave.com[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2 3   Dictionary of National Biography[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   Find a Grave, oppført som Prince Arthur, Find a Grave 6894, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
5. ↑   The Peerage, oppført som Arthur Tudor, Prince of Wales, The Peerage person ID p10142.htm#i101420, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
6. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 31. desember 2014[Hentet fra Wikidata]
7. 1 2 3 4 5 6   Kindred Britain[Hentet fra Wikidata]
8. ↑   The Peerage person ID p10142.htm#i101420, besøkt 7. august 2020[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Steven Gunn: *Arthur Tudor, Prince of Wales*, Woodbridge, 2009, ISBN 1-84383-480-4


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Edward av Middleham** | **Prins av Wales**(1489–1502) | Etterfølger:**Henry, hertug av Cornwall** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Deutsche Biographie **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC
 |
**Professional Air Traffic Controllers Organization** (**PATCO**) var en fagforening som representerte flyveledere i USA i spørsmål om lønn, arbeidstid og andre arbeidsvilkår.

3. august 1981 gikk foreningen ut i streik for bedre arbeidsvilkår, høyere lønn og en 32-timers arbeidsuke. Foreningen overtrådte dermed en lov fra 1955 som forbød føderalt ansatte å streike. President Ronald Reagan erklærte streiken en nasjonal trygghetsfare og beordret flyvelederne tilbake i jobb med hjemmel i Taft–Hartley-loven av 1947, som begrenset fagforeningenes streikerett.

Flyvelederne nektet å følge Reagans ordre og 5. august ga Reagan alle 11 359 streikende flyveledere sparken. De ble også permanent utestengt fra føderalt arbeid. De oppsagte flyvelederne ble erstattet av et lite antall flyveledere som ikke deltok i streiken samt mannskap fra andre anlegg og fra militæret, som ble brukt inntil myndighetene fikk lært opp nye flyveledere.

Noen få tidligere flyveledere ble senere gjenansatt, og de og deres erstatninger er nå representert av National Air Traffic Controllers Association, som ble stiftet i 1987 uten noen forbindelse til PATCO.

PATCO eksisterer nå i form av en privat forening som representerer de streikende flyveledernes interesser. Organisasjonen kjemper fortsatt mot masseoppsigelsene og diskriminering av de streikende flyvelederne etter at president Bill Clinton opphevet utestengelsen fra føderalt arbeid i 1993.

Referanser
----------

1. ↑  Van Horn, Carl (2003). «Professional Air Traffic Controllers Organization Strike». *Work in America: an encyclopedia of history, policy, and society, Volume 2*. ABC-CLIO. s. 444–6. ISBN 1576076768.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN
 |
**Professor Tryphon Tournesol** (originalt fransk navn: *Professeur Tryphon Tournesol*) er en figur i tegneserien om *Tintin*, tegnet og skrevet av belgieren Hergé (1907–1983). Skuespiller Trond Brænne har gitt sin stemme til professoren i tv-serien fra 90-tallet.

Professor Tournesol ble introdusert i historien Rackham den rødes skatt der han banker på hos Tintin og anbefaler ham en liten ubåt formet som en hai for å kunne utforske havdypet uten fare. Senere bosetter han seg i Moulinsart sammen med Kaptein Haddock.

Tournesol er særdeles tunghørt noe som følgelig skaper mange komiske situasjoner. Han er imidlertid en meget begavet og internasjonalt anerkjent vitenskapsmann og bidrar med mange oppfinnelser, noe som har betydning for handlingen i mange album, spesielt i albumene *Månen tur retur I* og *Månen tur retur II*, hvor han konstruerer en kraftig månerakett.

Han er forøvrig en hemmelig romantiker, og er ganske betatt av «sjarmen» til Bianca Castafiore. Når det gjelder familien til Tournesol, vet man igrunnen kun at han *ikke* har ei søster, noe som kommer frem i historien om Tintin og picaroene.

Kilder
------

* Le Professeur Tryphon Tournesol
Et vanlig grep om arteriepinsetten
**Arteriepinsett** er en spesiell klemme som brukes ved kirurgiske operasjoner. Instrumentet holdes i to ringer som en vanlig saks. Like ved de runde håndtakene er det mothaker som gjør det mulig å klemme sammen arteriepinsetten slik at den holder seg sammen og holder grepet på det som er festet i pinsettens andre ende. Den er utformet som en smal gripetang med riflede gripeflater. 

Arteriepinsett
Det finnes flere utforminger som er relativt like.

* En peang har lange gripeflater som er rette.
* Arteriepinsetten har lett krumme gripeflater.
* Musebit er lik arteriepinsetten, men i mindre utgave.

Ved operasjoner blir mange små blodårer skåret over ved åpningen av operasjonssåret med skalpell. Blødningene blir stoppet ved å klemme den avskårne blodåreenden med en arteriepinsett og la pinsetten stå. 

En rett arteriepinsett, kalt peang
Bøyd arteriepinsett og rett peang.
I første fase av operasjonen kan det stå et større antall arteriepinsetter i operasjonssåret. Det knyttes en tråd rundt vevet på enden av arteriepinsetten før pinsetten løsnes og legges vekk. Tråden som brukes består av materiale som løser seg opp i løpet av en del uker.

Arteriepinsetter er nyttige i flere andre sammenhenger når det er ønskelig å gripe små gjenstander i trange omgivelser. Ett eksempel er innen elektronikk og radioteknikk. Arteriepinsetten kan også være et nyttig verktøy ved fluebinding og andre lignende aktiviteter.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store medisinske leksikon **·** Encyclopædia Britannica
 |