recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Polyphaga** (gresk for «mye-etere») er en stor delgruppe av billene:
Så langt er det beskrevet 320 000 arter, men man antar at det kan finnes det mangedobbelte av ubeskrevne og ukjente arter, spesielt i tropiske regnskoger.
Men selv hvis man tar utgangspunkt i de kjente artene, omfatter Polyphaga mer enn 90 % av alle nålevende biller – og mer enn 25 % av alle dyrearter.

Man pleier å inndele Polyphaga i to grupper, Haplogastra eller Hydrophiloidea (med Scarabaeiformia og Staphyliniformia) og Symphiogastra eller Eucinetoida (med Bostrichiformia, Cucujiformia og Elateriformia).
Det har imidlertid så langt ikke lyktes helt å avklare om disse to gruppene virkelig er naturlige.

Utseende
--------

Gruppen er svært varierende i utseende, i størrelse varierer disse billene fra omtrent 0,3 millimeter til nærmere 20 centimeter, kroppsformen kan være lang og tynn eller kort og bred, hvelvet eller flat. De fleste har harde dekkvinger, men hos noen er dekkvingene myke eller sterkt reduserte. Antennene er gjerne 11-leddete, men kan også ha færre ledd, kan være trådformede som hos Adephaga, men er ofte sagtakkede, kamformede, klubbeformede eller knebøyde. De fleste har velutviklede fasettøyne, men hos arter som lever i mørke (for eksempel i huler) kan disse være reduserte. De bitende munndelene kan være forstørrede.

Levevis
-------

Mens den andre, store billegruppene Adephaga stort sett er rovdyr, viser Polyphaga som navnet skulle tilsi et vidt spekter av matpreferansen. Også denne gruppen har en del arter som er rovdyr (for eksempel maurbiller, de fleste kortvinger og de fleste marihøner), men flere arter er planteetere (for eksempel bladbiller og snutebiller). Tallrike arter (blant andre praktbiller, trebukker og barkbiller) har larver som utvikler seg i levende eller død ved. Det er også tallrike arter som lever på sopp (blant andre mycelbiller (Leiodidae), kjukeborere (Ciidae) og Endomychidae) og mange er nedbrytere (for eksempel åtselbiller og gjødselbiller).

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Polyphaga* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (no) *Polyphaga* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (en) *Polyphaga* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *Polyphaga* hos Fossilworks Rediger på Wikidata

* (en) *Polyphaga* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Polyphaga* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Polyphaga* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Polyphaga (Coleoptera)* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** NKC
 |
**Barnala** (punjabi: ਬਰਨਾਲਾ) er en by i distriktet med samme navn i den nordvestindiske delstaten Punjab. Byen er administrasjonssentrum i distriktet, og ligger sentralt i delstaten. Byen ligger i gjennomsnitt 227 moh. Den er kjent for sin tekstilproduksjon. Barnala har fått sitt navn etter Baba Ala Singh.

Demografi
---------

Ved folketellingen i 2001 hadde byen en befolkning på 96 397, hvorav 54 % var menn og 46 % var kvinner. Barnala hadde da en gjennomsnittlig lesekyndighet på 65 %, noe som var høyere enn landsgjennomsnittet på 59,5 %. 68 % av mennene kunne lese og skrive, mens bare 62 % av kvinnene kunne gjøre det samme. 12 % av befolkningen var barn under 6 år. 

Sikher utgjør 85 % av befolkningen i Barnala, mens hinduer utgjør de resterende 15 %. Under delingen av India ble Barnala hardt rammet av vold og drap. Det holder til noen få muslimske familier i Barnala, men majoriteten av dem gikk bort fra islam eller konverterte til sikher.

Referanser
----------

1. ↑  2001 Census of India

Eksterne lenker
---------------

* Distriktets offisielle nettside (engelsk)
* Om Barnala på en privat nettside (engelsk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
**Lynford** er en landsby i distriktet Breckland i grevskapet Norfolk, England. Landsbyen ligger rundt 6 km nordøst for Brandon og mellom Mundford, 3 km i nordvest, Thetford, 10 km i sørøst, ved motorvegen A134. Landsbyen ligger dypt innenfor Brecklands skogsland mellom Stanford Battle Area (treningsområde for den britiske hæren) og skogen Thetford Forest. I henhold til folketellingen i 2001 har landsbyen en befolkning på 157 mennesker i 81 husholdninger.

Lynford har to kirker, *Our Lady of Consolation* («Vår trøstens frue», jomfru Maria) og *Saint Stephen chapel of ease* («Kapell for sankt Stefanus»),, forbundet med den katolske *Saint Mary's Catholic Church* i Thetford.

Herskapshuset Lynford Hall, som faktisk ligger nærmere Mundford, ble bygget på midten av 1800-tallet for Stephens Lyne-Stephens som da var kjent som den rikeste underhusmedlem i England. Bygningen er i dag et hotell og konferansesenter. Lynford Arboretum and Lakes, tidligere en del av eiendommen til Lynford Hall, er i dag eid av Skogsbrukskommisjonen (Forestry Commission).

Grimesgruvene, den eneste neolittiske flintgruven som er åpen for besøkende i Storbritannia, ligger rundt 1,5 km sør for landsbyen.

Referanser
----------

1. ↑   Lynford hos *Geonames.org* (cc-by); post oppdatert 26. mai 2010
2. ↑  «Census population and household counts for unparished urban areas and all parishes» Arkivert 11. februar 2017 hos Wayback Machine. (XLS), *Office for National Statistics & Norfolk County Council* (2001).
3. 1 2  «Our Lady and St Stephen, Lynford», *Norfolk Churches*
4. ↑  «The hall, the dancer and the disputed millions» Arkivert 5. november 2007 hos Wayback Machine. EDP
5. ↑  Lynford Arboretum Arkivert 4. november 2008 hos Wayback Machine.
6. ↑  «Grime's Graves», *English Heritage*

Eksterne lenker
---------------

(en) Lynford – kategori av bilder, video eller lyd på Commons



  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Vision of Britain **·** GeoNames **·** GeoNames
 |
**Barnas Naturverden** er et turområde i Rennebu i Trøndelag, øst for Trollheimen. Det består av de tre enkle turisthyttene Hevertjønna, Damtjønna og Ramssjøen. Det presenteres som barnevennlig, med korte gangavstander mellom hyttene. Det går en trekant med merkede stier mellom hyttene. Fra Hevertjønna til Damtjønna er det 5 km, Damtjønna til Ramssjøen 6 km og Ramssjøen til Hevertjønna 8 km. 

Området ligger mellom Granasjøen på Nerskogen på den ene siden og Berkåk og Ulsberg på den andre. Ramshøkallen (1 251 moh) er det høyeste punktet langs det merkede rutenettet, mens Digerhøa (1 254 moh) er den høyeste toppen i området. Hevertjønna (916 moh) ligger ved hytta med samme navn. 

Området ble etablert som turnett i 1995, som et bygdeutviklingstiltak i Rennebu i samarbeid med berørte grunneierlag.
Det er også utgitt en barnebok i tilknytning til turområdet.

Referanser
----------

1. ↑  En rundtur i Barnas Naturverden; ut.no
2. ↑  Hevertjønna; ut.no
3. ↑  Damtjønna; ut.no
4. ↑  Ramssjøen; ut.no
5. ↑  Trollheimen for småtroll; *Dagens næringsliv*, 21.5.2015
6. ↑  20 år med Barnas naturverden: Jubel i Ramsfjell Arkivert 5. mars 2016 hos Wayback Machine.; opp.no, 29.6.2015
7. ↑  Skorem, Jo (1997). *Bygdeutvikling i Rennebu: utprøving og evaluering av forhold som fremmer bygdeutvikling*. Oslo: Norsk institutt for landbruksøkonomisk forskning. s. 16-17. ISBN 8270772623.
8. ↑  Dahle, Børge (1995). *Småjutula'n i Barnas naturverden*. Rennebu: Jutullauget.
Innhøsting ved Daeseong-dong.
Barn på landsbyens skole.
**Daeseong-dong** (eller **Tae Sung Dong**) er en sørkoreansk landsby som ligger i den demilitariserte sonen, grenseområdet som skiller Sør-Korea og Nord-Korea. Byen ligger vel halvannen km sør for Bridge of No Return og 12 km sør for den nordkoreanske byen Kaesong.

Administrativt hører byen til Josan-ri, Gunnae-myeon i Paju. Det er det eneste bebodde området i den demilitariserte sonen og grensebyen Panmunjom ligger under en km nordøst, det en finner den militære delelinja som er *de facto*-grensa mellom de to koreanske statene, 350 m vest for byen. 

Daeseong-dong ligger 1,2 km sørøst for Kijŏng-dong, en ubebodd landsby i den nordkoreanske delen av den demilitariserte sonen. Her vises den koreanske delingen tydelig; i hver landsby er det satt opp enorme flaggstenger med nasjonenes flagg vaiende i toppen.

Den demilitariserte sonen er administrert av Allied Control Commission, men innbyggerne i Daesong-dong anses likevel som sørkoreanske borgere, og underlagt sørkoreansk lov. Innbyggerne i Daesong-dong har både fordeler og ulemper ved å bo i området. De har samme statsborgerlige rettigheter som andre sørkoreanere, for eksempel til å stemme og til utdanning, og er unntatt fra verneplikt og betaler ikke skatt. Men det er begrensninger på hvem som kan flytte til byen, i tillegg er det portforbud fra 23:00 om kvelden.

Flaggstangkrigen
----------------

Det var på 1980-tallet at Sør-Korea bygde en flaggstang som var 98,4 meter høy, med et 130 kg tungt flagg på toppen i grenselandsbyen. Nord-Korea svarte ved å bygge en enda høyere flaggstang 160 m høy, med et 270 kg tungt flagg i toppen i Kijŏng-dong, knapt 1,2 km fra den sørkoreanske grensa. Noen har kalt dette for *flaggstangkrigen*. Den nordkoreanske flaggstanga var lenge verdens høyeste, men ble i 2010 og 2011 slått av Aserbajdsjan og Tadsjikistan som hadde sin egen *flaggstangkrig* der de høyeste stengene til slutt ble 162 og 165 meter.

Referanser
----------

1. ↑  각 지방 표정, *Munhwa Ilbo*, 13. juni 2000
2. ↑  McCurry, Justin (21. juli 2010). «What is the demilitarised zone between North and South Korea?». *guardian.co.uk*.
3. ↑  Baku sliter med nybygd luksus NRK 26. mai 2012 *Lest 26. mai 2012*
4. ↑  «Korea's DMZ: 'Scariest place on Earth'». 20. februar 2002. Besøkt 26. mai 2012.

Eksterne lenker
---------------

* *On the Border* by Ron Gluckman

Portal: Korea
**Barnard Castle** er en markedsby i Durham i England. Den har navn etter festningen, og vokste fram rundt denne, Barnard Castle. Byen ligger ved elven Tees. På den andre siden av elven ligger Startforth. Byen er den største bosetningen i området Teesdale og er en populært turistmål. I folketellingen i 2011 var befolkningen på 5495 innbyggere.

Festningen ble reist av normannerne kort tid etter erobringen på 1000-tallet. Det hadde sin storhetstid under Bernard de Bailleul i siste halvdel av 1100-tallet. Det var i slektens eie inntil John Balliol ble avsatt som konge av Skottland i 1296. Deretter tok Richard Neville, 16. jarl av Warwick over. Kong Rikard III arvet det gjennom sin kone Anne Neville. Etter hans død falt det i ruiner.

Ved siden av slottet er Bowes Museum den største turistattraksjonen i byen. Det er en slottslignende bygning, et *chateau* i fransk stil fra 1800-tallet, hvor man finner malerier av El Greco, Goya, Canaletto, Boucher, Fragonard og andre.

Referanser
----------

1. ↑  «Town population 2011» Arkivert 14. juli 2015 hos Wayback Machine.
2. ↑  Daily Mail (London) 10. januar 2009 lørdagsutgaven: *Bric-A-Brac Britain; Norman Miller goes on a rummage to find the top ten towns for bargain hunters*

Eksterne lenker
---------------

* (en) Barnard Castle – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Teesdale Gateway
* St Mary's Barnard Castle
* The castle at Barnard Castle, *English Heritage*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Vision of Britain **·** VIAF **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** LCCN **·** GeoNames
 |
Fadime Şahindals grav på Uppsala gamle kirkegård
**Fadime Şahindal** (født 2. april 1975 i Elbistan, Tyrkia, død 21. januar 2002 i Uppsala, Sverige) ble kjent etter at hun i 1998 trakk sin far og bror for retten. Hun flyttet til Sverige sammen med familien da hun var barn. Hun levde et stille liv og møtte sin svenske kjæreste, Patrick Lindesjo, i hemmelighet, og hennes familie visste ikke noe om det. Familien ønsket at hun skulle giftes med sin fetter fra barndomslandsbyen i Elbistan. Hun motsatte seg dette og rømte sammen med sin svenske kjæreste.

Fadime møtte stadig sine søstre og sin mor i hemmelighet, mens hun bodde sammen med sin svensk-iranske kjæreste. Hun var allerede kjent i Sverige som politisk aktiv i Sveriges socialdemokratiska ungdomsförbund. Bare måneder før hun døde, holdt hun en tale i den svenske Riksdagen, som hun avsluttet på denne måten:

> Oavsett vilken kulturell bakgrund man har bör det vara en självklarhet för varje ung kvinna att både få ha sin familj och det liv man önskar sig. Men tyvärr är det ingen självklarhet för många tjejer. Och jag hoppas att ni inte vänder dem ryggen, att ni inte blundar för dem.
> 
> 
> 

Mandag 21. januar 2002 ble Fadime Sahindal skutt av sin far foran øynene på sine to søstre og sin mor. Fadimes begravelse ble avholdt i Uppsala domkirke etter samboerens ønske. Den svenske kongefamilien og integrasjonsminster Mona Sahlin var også til stede.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5 6   «Fadime Şahindal 1975-04-02 — 2002-01-21 Människorättsaktivist, samhällsdebattör mot hedersrelaterat våld», Svensk kvinnebiografisk leksikon ID FadimeSahindal, besøkt 18. september 2020[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3   Sveriges dödbok 1830-2020, oppført som Sahindal, Fadime, besøkt 22. januar 2022[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   Find a Grave, oppført som Fadime Sahindal, Find a Grave 8046230, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   Svenskagravar.se, www.svenskagravar.se, oppført som Sahindal, Fadime, besøkt 26. juni 2020[Hentet fra Wikidata]
5. ↑   Svenska kyrkan, «Fadime Sahindal 1975–2002. Frontfigur mot hedersförtryck», besøkt 26. mai 2019[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* Tv2-nyhederne: Æresdrab på Fadime rystede Sverige
* Fadimes tale i Riksdagen

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Svenskt kvinnobiografiskt lexikon **·** Prabook **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** LIBRIS
 |
Ilulissatfjorden
Ilulissat kommune
**Kangia** (dansk: *Jakobshavns Isfjord*) er en fjord i Ilulissat kommune på vestkysten av Grønland. Den ligger i gå-avstand fra kommunens hovedby, Ilulissat, deler av veien går på en fin plankesti. 

Fjorden er 40 km lang og ligger ca. 250 km nord for den nordlige polarsirkelen. Denne fjorden ble sammen med isbreen Sermeq Kujalleq Verdensarvstedet Ilulissatfjorden i 2004 og er Grønlands eneste verdensarvsted. Sermeq Kulalleq er en av verdens raskeste isbreer, den beveger seg ca. 19 meter pr. dag og produserer derfor store mengder isfjell. Mange av isfjellene blir sittende fast i kortere eller lengre tid ved utløpet av fjorden, der den er grunnest. Fjorden ender opp i Diskobukten. 

Kangia og Ilulissatfjorden er en godt besøkt turistattraksjon på Grønland.

Kilder
------

* *Gazetteer of Greenland* – Per Ivar Haug, UBiT (Universitetsbiblioteket i Trondheim), august 2005, ISBN 82-7113-114-1
* World Heritage Site – Ilulissat Icefjord

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Per Oddvar Hildre** (født 23. april 1950) er en norsk sangkordirigent og korpedagog. I kormiljøet går han under kallenavnet «Prots». Han har vokst opp i Haram. Han er gift og har tre barn.

Hildre har grunnlagt korene SKRUK og Det Norske Kammerkor. Han er fortsatt dirigent for SKRUK. Hildre var dirigent for Det Norske Kammerkor fra det oppstod i studentmiljøet ved Volda Lærarhøgskule på slutten av 1970-tallet til de avsluttet sitt virke i 1992. Med disse korene har han utgitt 27 musikkalbum, De fleste er utgitt av Kirkelig Kulturverksted. Han har også virket som musikkprodusent for blant andre Kirkelig Kulturverksted og Norsk Film.[]

Han har siden 1980 drevet som frilanser korinstruktør med workshops og seminarer over hele Norden.

Han har hatt oppdrag som redaktør og programleder i NRK P2 der han ledet magasinprogrammet "Tatt på koret" fra 1986 til 1992 og ukesprogrammet "trallalaprots" i TV 2 sin startfase.

Hildre har også medvirket i flere musikkprosjekter i utlandet, som for eksempel *The International Music Festival of Baku* i Aserbajdsjan. Siden 1994 har han også vært engasjert i et tur-konsept for reise- og musikkinteresserte (*Kulturmix*).

I 2006 ble boken *Prots - trollmann med kor* utgitt på *Enter forlag*. Den er et biografisk portrett, ført i pennen av Stig Nilsson.

Utmerkelser
-----------

* Det Norske Kammerkor med Hildre som dirigent mottok Spellemannprisen 1986 i åpen klasse for *Vinjesvingen*
* Utmerkelse fra State of Louisiana ved guvernør Edvin M. Edwards 1987.
* 1. pris for kor i Göteborg internasjonale Musikkfestival 1988.
* Utmerkelse fra State of Louisiana ved guvernør M. J. Foster 1996.
* Utmerkelse fra Speaker of the House of Representatives ved Hunt Downer 1996.
* Petter Dass-prisen utdelt av dagsavisen Vårt Land 1998.
* Ole Vig-prisen.
* Sunnmørspostens kulturpris 2003.
* Bektas Özen Folkemusikkpris 2004 – frå "The Association for Recpect to Art" i Hasanoglan i Ankara
* Korprisen 2010
* Kommandør av St. Olavs Orden - 2017

Referanser
----------

1. ↑   snl.no[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* SKRUK sin hjemmeside


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forrige mottaker:Kjell Magne Bondevik | **Vinner av Petter Dass-prisen**(1998) | Neste mottaker:Per Arne Dahl |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** BIBSYS **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Per Morten Karlsen** (født 19. juni 1952 i Orkanger, død 2. mars 2018) var en norsk billedkunstner. Sin kunstneriske utdannelse hadde han fra Kunstakademiet i Trondheim (1975–1977) under John Anton Risan og Georg Suttner, og Statens kunstakademi i Oslo (1977–83) under Knut Rose og Ludvig Eikaas.

Per Morten Karlsen debuterte på Kunstnerforbundet i Oslo i 1982, og hadde en rekke separatutstillinger bl.a. flere ganger hos Galleri Ismene i Trondheim, Galleri Haaken i Oslo og i Stavanger Kunstforening. Han deltok på flere kollektivutstillinger, bl.a. Høstutstillingen, Trøndelagsutstillingen, Høvikodden og den internasjonale akvarellutstillingen i Tyskland og Latvia «Mellom Berlin og New York».

Kunstneren er innkjøpt av bl.a. Riksgalleriet, Oslo kommunes kunstsamling, Sør-Trøndelag fylke og Trondheim kommune. Han mottok stipender fra bl.a. Vederlagsfondet, Thomas Fearnleys minnefond og Ingrid Lindbäck Langaards fond.

Referanser
----------

1. 1 2   nkl.snl.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   KulturNav, KulturNav-ID a54256ff-14af-4a2b-b5f7-c771f21684f8, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   www.aftenposten.no[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* «Per Morten Karlsen» i *Norsk kunstnerleksikon*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Norsk kunstnerleksikon **·** KulturNav
 |
**Farid Simaika** (født 12. juni 1907 i Alexandria, død 11. september 1943) var en egyptisk stuper som deltok i de olympiske leker 1928 i Amsterdam. 

Simaika vant to olympiske medaljer i stuping under OL 1928 i Amsterdam. Han kom på andreplass i tårnstup bak Pete Desjardins fra USA og i sviktstup ble han nummer tre bak de begge amerikanske stuperne Pete Desjardins og Michael Galitzen.

Simaika var pilot i US Air Force under andre verdenskrig. Han ble skutt ned over Makassar i Indonesia og drept av enten japanere eller hodejegere[].

OL-medaljer
-----------

* Sølv 1928 Nederlands flagg Amsterdam - Sølv i stuping, tårnstup Egypts flagg Egypt
* Bronse 1928 Nederlands flagg Amsterdam - Bronse i stuping, sviktstup Egypts flagg Egypt

Referanser
----------

1. ↑   pantheon.world, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Farid Simaika – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Farid Simaika – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Farid Simaika – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Farid Simaika – Swimming Hall of Fame Rediger på Wikidata
Olivier Levasseurs gravsted i Saint-Paul
**Olivier Levasseur** (født ca. 1680 i Calais, Frankrike, død 7. juli 1730 i Saint-Paul, Réunion) også kjent som *La Buse* eller *La Bouche*, var en pirat som opererte i Indiahavet.

Historie
--------

Olivier Levasseur var en av piratkapteinene som var på øya New Providence i Vestindia, da kaptein Woodes Rogers kom dit i juni 1717 med ordre fra den britiske kongen om å rydde Bahamas for pirater, men da han kom frem hadde de fleste takket ja til amnestiet om å slippe straffeforfølgelse hvis man sluttet som pirat. Olivier Levasseur forlot øya og begynte igjen med piratvirksomhet. Etter en tolvtimers jakt om kvelden juli 1717 angrep han skipet til kaptein John Frost med tjue kanoner og et mannskap på 170. Frost overlot skuta til Levasseur uten kamp. Som mange av de andre piratene som hadde hatt tilhold på Bahamas, satte han kurs for Afrika og Indiahavet.

I april 1721 erobret Olivier Levasseur det portugisiske skipet «Nossa Senhora do Cabo» i en bukt ved Saint-Denis, Réunion. En passasjer ombord var den portugisiske visekongen av India. En orkan hadde gjort stor skade på skipet og piratene slepte båten til Madagaskar. Denne bortføringen var begynnelsen på en intensiv jakt på pirater i Indiahavet.

I 1730 ble Olivier Levasseur pågrepet på Madagaskar av den franske kapteinen D'Hermite, og ført tilbake til Réunion hvor han ble straffeforfulgt. Han ble dømt til døden, og ble henrettet 7. juli i Saint-Paul.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4   Geneanet, gw.geneanet.org[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Geneanet, gw.geneanet.org[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  «Oliver La Bouche». Arkivert fra originalen 30. april 2001. Besøkt 11. januar 2007.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Olivier Levasseur – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Olivier Levasseur – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Privat side om Olivier Levasseur (engelsk)
* pirates-corsaires.com: Side om Olivier Levasseur (fransk)
* jir.fr: Biografi, del 1 (fransk)
* jir.fr: Biografi, del 2 (fransk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC
 |
**«Grandad»** er en populær britisk sang med Clive Dunn.

Mens Dunn spilte én av hovedrollene i BBCs situasjonskomedieserie *Dad's Army* møtte han bassisten Herbie Flowers under et selskap. Da han fikk vite at Flowers var låtskriver utfordret Dunn ham til å skrive en sang til seg. Flowers skrev sangen med vokalisten i The Creation, Kenny Pickett.

Singlen Columbia DB 8726 ble utgitt i 1970 og hjulpet av promotering, slik som å opptre i barneprogrammer som *Basil Brush*, og at DJ Tom Bluckburn hevdet at det var hans favorittplate, nådde den snart den britiske singlelisten.

Etter en opptreden i *Top of the Pops* så «Grandad» ut til å bli nummer én i julen, men en streik blant de faglærte arbeiderne berørte EMIs platepresse og skapte distribusjonsproblemer for singlen. Den mistet så muligheten.

I januar 1971 nådde sangen imidlertid en førsteplass og lå der i to uker. På samme tid feiret Dunn sin 51.-årsdag. Den fortsatte å tilbringe totalt 26 uker på listen.

Dunn fikk ingen flere slagere, men spilte inn albumet *Permission to Sing, Sir!*.

1979-84 medvirket Dunn i en TV-serie for barn med navn *Grandad*, selv om serien ikke brukte sangen som temalåt.

Norsk versjon
-------------

Fredrik Friis har skrevet en norsk tekst. På norsk bærer den tittelen «Morfar». Hansen har spilt inn sangen. Den ble utgitt på singlen Columbia GN 1853 i 1971.

Referanser
----------

1. 1 2  Grandad by Clive Dunn Songfacts
2. 1 2  Chart Stats - Clive Dunn - Grandad
3. ↑  Se plateetiketten

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz
 |
**Den hellige Ånds menighet** er et av 7 sogn i Tromsø katolske stift i den katolske kirke i Norge. Sognet ble opprettet den 5. oktober 2003, ved utskillelse fra St. Eysteins menighet i Bodø og omfatter alle kommuner på Helgeland, bortsett fra Rødøy. Sognet har sitt hovedsete i sognekirken Den hellige Ånds kirke i Mosjøen.

Før delingen hadde antall registrerte katolikker i modermenigheten St. Eystein økt fra 223 den 1. januar 1993 til 543 den 1. januar 2003.

I tillegg til hovedkirken i Mosjøen, består sognet av Vår Frelsers kirke på forstedet Selfors i Rana, Mariakapellet i Sørsolvær i Lurøy kommune, og messesteder i Nesna (Den norske kirke), Brønnøysund (Kapellet på sykehjemmet, Skulesvei 13) og Sandnessjøen (Sykehuskapellet, Prestmarkveien 1).

Sogneprester
------------

|  | Navn | Levetid | Innsatt | Avgikk |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Gunther Josef Jäger | 1960– | 5. oktober 2003 | 26. februar 2007 |
| – | Dariusz Banasiak(vikarierende) | 1961– | 27. februar 2007 | 26. august 2007 |
| 1. | Gunther Josef Jäger | 1960– | 27. august 2007 | 8. september 2013 |
| 2. | Andrzej Kosciukiewicz | 1962– | 8. september 2013 |  |

Eksterne lenker
---------------

Hjemmesiden til Den hellige ånds menighet
***Den hvide djævel*** (dansk: *Den hvide Djævel*) er en stum dansk kriminalfilm fra 1916 regissert av Holger-Madsen. Manuset ble skrevet av Carl Th. Dreyer. Norske Gerd Egede-Nissen spiller rollen som Clotilde, baron de Nucingens datter.

Handling
--------

Den beryktede storbryteren Jacques Collin («Den hvite djevel») har flyktet fra fengselet. Den unge advokaten Charles Herveau er på vei til Paris i et ærend for en klient. Collin får øye på ham mens han raster i en landsbykro. Forbryteren føler instinktivt at her byr det seg mulighet for et kupp. Collin tar livet av advokaten i en skog, skjuler liket i en grøft og slår seg sammen med håndlangeren, Paccard.

Noen dager senere oppdager Collin en mann, som likner så meget på den drepte advokaten at det nesten er utrolig. Det får Collin til å tenke ut en snedig plan. I advokatens lomme fant Collin et brev fra den klienten, i hvis ærend han hadde reist. Collin vil nå bruke advokatens dobbelgjenger, Lucien, til å få fingrene i de aksjene, som ifølge brevet befinner seg i den kjente bankieren, baron de Nucingens, besittelse.

Bankieren tar intetanende imot Lucien og presenterer ham for sin datter. De to forelsker seg i hverandre umiddelbart. Åtte dager senere kommer Lucien for å hente aksjene. Han skynder seg med dem til Collin, som straks går til banken for å løse dem inn i kontanter. Skjebnen vil det slik at baron de Nucingen akkurat da befinner seg i samme bank. Collin blir oppdaget og trengt opp i et hjørne hvor han velger å ta sitt liv.

Politiet prøver etterpå å finne Lucien, men kommer for sent fram til baronens palé. Lucien ville dø midt i sin lykke og politiet finner ham død.

Rolleliste
----------

* Svend Kornbeck - Jaques Collin, kalt «Den hvide djævel»
* Carlo Wieth - Charles Herveau, advokat, og Lucien de Rupembré
* Johannes Ring - Bankier, Baron de Nucingen
* Gerd Egede-Nissen - Clotilde, baronens datter
* Gerda Christophersen - Asia
* Moritz Bielawski - Paccard
* Carl Schenstrøm

Kilder
------

* *Den hvide djævel* i DFIs filmdatabase

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Den hvide djævel* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) *Den hvide djævel* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) *Den hvide djævel* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata
**Nasjonalparker i England og Wales** er forholdsvis urørte naturområder som er beskyttet under *National Parks and Access to the Countryside Act 1949*. Det meste av parkene er i privat eie, og det bor et ikke ubetydelig antall mennesker i de vernede områdene. 

Det er per 2006 tolv nasjonalparker i England og Wales, kjent henholdsvis som *national parks* og *parciau cenedlaethol*. I tillegg planlegges det å opprette en nasjonalpark i South Downs. 

Hver park er drevet av en parkmyndighet, en *National Park Authority*. Det er to grunnleggende mål for parkene:'

* Å bevare og forbedre naturmiljøet, dyrelivet og områdets kulturelle arv
* Å fremme muligheter for allmennhetens forståelse og nytelse av parkens spesielle kvaliteter

Parkene besøkes hvert år av omkring 110 millioner mennesker. Rekreasjon og turisme er således betydelige inntekstskilder, både for parkmyndighetene og for lokalbefolkningen. Samtidig fører turismen til problemer som erosjon og stor biltrafikk, samt konflikter omkring hvordan parkene skal brukes. 

| * v
* d
* r
Nasjonalparker i Storbritannia |
| --- |
| England og Wales | Brecon Beacons **·** The Broads **·** Dartmoor **·** Exmoor **·** Lake District **·** New Forest **·** North York Moors **·** Northumberland **·** Peak District **·** Pembrokeshire Coast **·** Snowdonia **·** Yorkshire Dales **·** South Downs | Storbritannias flagg |
| Skottland | Cairngorms **·** Loch Lomond and the Trossachs |
| Nord-Irland | *Ingen nasjonalparker* **·** (Foreslått: Mournefjellene) |
| *Se også Area of Outstanding Natural Beauty* |
**Johan Solheim** (født 1. oktober 1942) er en tidligere norsk skolemann og politiker (Ap).

Han har examen artium fra Orkdal landsgymnas fra 1963, og er utdannet cand.mag. fra Universitetet i Trondheim. Solheim var lærer og rådgiver i Steinkjer kommune 1963–1964 og 1970–1983, ekspeditør i SAS 1966–1970, konsulent for skoledirektøren 1983–1987, kultursjef i Steinkjer kommune 1987–1990, skolesjef/oppvekstsjef i Steinkjer kommune 1990–1994 og assisterende fylkesrådmann/fylkesutdanningssjef i Nord-Trøndelag 1994–2004.

Solheim var medlem av Steinkjer kommunestyre og formannskap 1976–1987, statssekretær i Kirke- og undervisningsdepartementet 1987–1989 og medlem av Nord-Trøndelag fylkesting og fylkesutvalg 1992–1995. Han har vært leder i både Steinkjer Arbeiderparti og Nord-Trøndelag Arbeiderparti, og var medlem av Norges Banks representantskap i 12 år.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Johan Solheim hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata
* (no) «Johan Solheim». *Steinkjerleksikonet*.
**Johan Scharffenbergs vei** (1-117, 2-172; ikke alle numre er i bruk) er en vei på Skullerud i bydel Østensjø i Oslo. Den går mellom Skullerudveien og Skullerudbakken, parallelt med T-banelinjen vest for Skullerud stasjon.

Veien fikk navn i 1968 etter psykiateren Johan Scharffenberg.

Den største konsentrasjonen av hus med adresse knyttet til denne veien er på nordsiden av Skullerudveien samt enkelte like på sørsiden av den. Her finnes både boligblokker og eneboliger, de siste bygget relativt tett. Langs østsiden av Johan Scharffenbergs vei (med oddetallsadresser) er det spredte forekomster av næringsbygg. Til slutt finnes en gruppe av blokker på sørsiden av Skullerudbakken.

Bussene som har stoppet ved Skullerud T-banestasjon, kjører ut igjen i Johan Scharffenbergs vei.

Kilder
------

* Knut Are Tvedt, red. (2010). «Johan Scharffenbergs vei». *Oslo byleksikon* (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 284. ISBN 978-82-573-1760-7.

Eksterne lenker
---------------

* «Oslo kommune – Bydelsoversikt (J)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Oslo Byleksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
Et **nasjonalparksenter** er et besøks-, opplevelses- og vernesenter knyttet til en eller flere nasjonalparker. Nasjonalparksentrene i Norge er tematiske (eksempelvis Norsk Bremuseum), og kan fokusere på en tematikk eller en naturtype som også finnes i andre nasjonalparker enn den hvor sentret er lokalisert. De fungerer som museer og har rett på statsstøtte mot at de oppfyller visse oppgaver.

Norge har 14 nasjonalparksentra, og alle ligger på fastlandet. Men ved Svalbardmuseet, samlokalisert med UNIS, er det en informasjons- og opplevelsestjeneste knyttet til Svalbards nasjonalparker, som tjener liknende nytte.

Planene om nasjonalparksentre ble tatt opp første gang i Stortingsmelding nr. 62 (1991–92) *Ny landsplan for nasjonalparker og andre større verneområder i Norge*. Meldingen framhevde informasjon som et sentraltsatsingsområde: 
*"....en bør ta sikte på å dekke opp alle de viktigste nasjonalparkene enten med egne sentra eller gjennom regionale sentra der det gis informasjon om flere nasjonalparker".*

I 1995 ble 13 nasjonalparksentra vedtatt, knyttet til landets tretten eksisterende og framtidige nasjonalparker. Senere er det kommet til et senter – Hardangervidda Nasjonalparksenter i Tinn kommune i Telemark.

* Breheimsenteret
* Femundsmarka nasjonalparksenter
* Folgefonna nasjonalparksenter
* Halti nasjonalparksenter
* Hardangervidda nasjonalparksenter
* Hardangervidda natursenter Eidfjord
* iNasjonalparker
* Jostedalsbreen nasjonalparksenter
* Lierne nasjonalparksenter
* Nordland nasjonalparksenter
* Norsk Bremuseum
* Norsk Fjellmuseum
* Stabbursnes Naturhus og Museum
* Øvre Pasvik nasjonalparksenter

Eksterne lenker
---------------

* Direktoratet for naturforvaltning[*død lenke*] – Nasjonalparksentrene – en åpen dør til natur og naturopplevelser
**Johan Seckmann Fleischer** (født 9. juni 1860 på Voss, død 16. april 1884 i Christiania) var en norsk student som tilhørte kretsen som ble kalt Kristiania-bohemen og som ble kjent gjennom sitt selvmord på Tjuvholmen, 23 år gammel.

> Fleischer kom fra Voss.  
> 
> Han kom til Norges største by.  
> 
> Han hadde hørt at det var dit man dro  
> 
> for å bli født på ny.  
> 
> [...]  
> 
> Kjærlighet, hva var nå det?  
> 
> Da dagen kom fant han et sted.  
> 
> En holme i en fjord.  
> 
> Det glimtet rødt i alt det blå.
> 
> 
> Ketil Bjørnstad, «Skuddet på Tjuvholmen»  
> (åpnings- og sluttversene)
> 
> 

Fleischer er, under pseudonymet «Jarmann», en av to hovedpersoner i Hans Jægers dokumentariske roman *Fra Kristiania-Bohêmen* (1885), ved siden av jeg-personen «Herman Eek» som er Jæger selv. I Jægers fremstilling er Fleischer «flittig, flink og kristeligsindet» og har kommet fra hjemstedet Voss til Christiania for å studere. Han finner seg dårlig til rette i hovedstaden, prøver seg uten særlig hell på ulike studier og oppsøker hyppig prostituerte, men har ingen egentlige relasjoner med andre enn en håndfull bohemvenner som oppmuntrer hans pessimistiske tankebaner. Etter en tids veksling mellom frustrasjon og apati sier han farvel til sine venner og skyter seg på Tjuvholmen. Mot slutten av livet er han preget av en «mekanisk stemning», som om «han gik i søvne». Vennene vet om selvmordsplanene, men gjør ingen ting for å stoppe ham. I begravelsen stiller Jæger med stenografiblokk for å få med seg gravtalen ord for ord for å kunne bruke den i sitt romanprosjekt, til stor offentlig forargelse. Det siste av de ni bohêmbudene som ble publisert anonymt i bladet *Impressionisten* i 1889, muligens som en parodi på Jæger, var «du *skal* ta live a dei», men Fleischer var den eneste i kretsen av Kristiania-bohemer som gjorde alvor av dette.

Diskusjonen av Fleischers selvmord i *Fra Kristiania-Bohêmen* omtales av Arne Thorvik som «et tidlig forsøk på å beskrive suicidets sosialpsykologiske årsaker, utkommet tiåret før Durkheims analyse av samme tematikk [...] Jæger [viser] i skildringen av den suicidale prosessen [...] betydelig psykologisk innlevelse, og [...] tangerer [også] moderne teoridannelse». Fleischer har fått et musikalsk minnesmerke under sitt riktige navn i Ketil Bjørnstads suite *Leve Patagonia* («Skuddet på Tjuvholmen»).

Han var nevø av Fredrik Lyth Ørum Fleischer som startet Fleischer's Hotel på Vossevangen.

Referanser
----------

1. ↑  Jæger, Hans (1885). *Fra Kristiania-Bohêmen*.
2. ↑  Thorvik, Arne (2013). «'Du skal ta live a dei': Om Kristiania-Bohêmen og suicid». *Suicidologi*. 18 (3): 30–35.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister
 |
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Mexicos flagg Mexico |
| Friidrett |
| Parapanamerikanske leker |
| Gull | Lima 2019 | 100 m - T38 |
| Gull | Lima 2019 | 400 m - T38 |
| Bronse | Toronto 2019 | 100 m - T38 |
| Bronse | Toronto 2015 | 200 m - T38 |

**Lucia Fernanda Muro Padilla** (født 14. oktober 1998) er en meksikansk funksjonshemmet friidrettsutøver, som konkurrerer i klassen T38, som er for stående utøvere med mild til moderat bevegelseshemming, innen parafriidrett. Hun konkurrerer hovedsakelig i sprintløp.

Bakgrunn
--------

Muri har en hjerneskade som gjør at hun får epileptiske anfall. Hun begynte med friidrett ni år gammel, og drev før dette med basketball. Hun ble anbefalt å drive med sport som en del av behandlingen.

Idrettskarriere
---------------

Hun deltok i Parapanamerikanske leker 2015, og fikk der bronse på 100 og 200 meter i klassen T38. 

Under Parapanamerikanske leker 2019 i Lima i Peru fikk hun to gullmedaljer - hun vant 100 og 400 meter i klassen T38. Hun satte personlig rekord på 400 meter, med tiden 1:07,01.

Referanser
----------

1. ↑  IPC - *Lucia Fernanda Muro Padilla*, besøkt 17. november 2019.
2. ↑  Lima 2019 - *Resultado - 400m Femenino T38 Final* Arkivert 26. august 2019 hos Wayback Machine. besøkt 17. november 2019.

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen har ingen egenskaper for sportsdatabaser i Wikidata*
* Profil hos IPC
* Lima 2019 - Lucia Fernanda Muro Arkivert 17. november 2019 hos Wayback Machine.
**Bond-albedo** er andelen av effekt i den totale elektromagnetiske strålingen som faller inn på et himmellegeme som spres tilbake til rommet. Den tar hensyn til alle bølgelengder ved alle fasevinkler, og er et viktig kvantum for å karakterisere et himmellegemes energibalanse. Bond-albedo er oppkalt etter den amerikanske astronomen George Phillips Bond (1825–1865).

For objekter i solsystemet er den relevante vektingen av hver bølgelengde proporsjonal med sol-effektspekrumet. Synlig lys er en viktig bidragsyter til dette fordi over 40 % av solens utstråling er i dette området. Bold albedo angis som en verdi mellom 0 og 1. Fordi alle legemer i det ytre solsystemet alltid observeres med svært lave fasevinkler sett fra jorden, kommer de enenste pålitelige dataene for å måle Bond-albedo fra romfartøy. Opprinnelig ble Bond-albedo definert for sfæriske legemer, men kan også brukes for irregulære objekter.

Faseintegral
------------

Bond-albedo (*A*) er relatert til geometrisk albedo (*p*) ved ligningen

{\displaystyle A=pq{\frac {}{}}}
hvor *q* er betegnet *faseintegral* og er gitt i form av den retningsbestemte spredte fluksen *I*(*α*) inn i fasevinkelen α (midlet over alle bølgelengder og asimutale vinkler) som

{\displaystyle q=2\int \_{0}^{\pi }{\frac {I(\alpha )}{I(0)}}\sin \alpha \,d\alpha .}
Fasevinkelen α er vinkelen mellom kilden til strålingen (vanligvis solen) og den observerende retningen, og kan variere fra null for lys spredt bakover mot kilden, til 180° for observasjoner mot kilden. For eksempel, i løpet av opposisjon eller ved å se på fullmånen, er α svært liten, mens baklyste objekter eller nymåner har α nær 180°.

Eksempler
---------

Bond-albedo kan være større eller mindre enn den geometriske albedoen, avhengig av overflaten og atmosfæreegenskapene til det aktuelle himmellegemet. Noen eksempler:

| Navn | Bond albedo | Visuell geometrisk albedo |
| --- | --- | --- |
| Merkur | 0.119 | 0.119  | 0.138 | 0.138  |
| Venus | 0.90 | 0.9  | 0.67 | 0.67  |
| Jorden | 0.306 | 0.306  | 0.367 | 0.367  |
| Månen | 0.123 | 0.123  | 0.113 | 0.113  |
| Mars (planet) | 0.25 | 0.25  | 0.15 | 0.15  |
| Jupiter | 0.343 | 0.343  | 0.52 | 0.52  |
| Saturn | 0.342 | 0.342  | 0.47 | 0.47  |
| Enceladus | 0.8 | 0.8  | 1.4 | 1.4  |
| Uranus | 0.300 | 0.3  | 0.51 | 0.51  |
| Neptun | 0.290 | 0.29  | 0.41 | 0.41  |
| Pluto | 0.4 | 0.4  | 0.44–0.61 | 0.44   |

Se også
-------

* Albedo

Referanser
----------

1. ↑  Albedo of the Earth
2. ↑  Mallama, A.; Wang, D.; Howard, R.A. (2006). «Venus phase function and forward scattering from H2SO4». *Icarus*. 182: 10–22. Bibcode:2006Icar..182...10M. doi:10.1016/j.icarus.2005.12.014. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)
3. ↑  Williams, David R. (1. september 2004). «Earth Fact Sheet». NASA. Besøkt 9. august 2010.
4. ↑  Mars Fact Sheet, NASA
5. ↑  Jupiter Fact Sheet, NASA
6. ↑  Saturn Fact Sheet, NASA
7. ↑  See the discussion here for explanation of this unusual value above one.
8. ↑  Uranus Fact Sheet, NASA
9. ↑  Neptune Fact Sheet, NASA

Eksterne lenker
---------------

* (engelsk) discussion of Lunar albedo

Portal: Astronomi
**Dvergbjørkmetallfly** (*Syngrapha parilis*) er en sommerfugl som tilhører familien nattfly (Noctuidae). Den er meget sjelden i Norge og er bare påvist ett sted i Nordland og på noen få lokaliteter i Finnmark.

Utseende
--------

Et middelsstort (vingespenn 26–29 mm), grått nattfly. Arten kjennes lettest på bakvingens farge, som er grå med et kileformet, hvitt felt. Den arten den ligner mest, fjellmetallfly (*Syngrapha diasema*) er dessuten merkbart større. Kroppen er grå. **Forvingen** er lysgrå med litt brunlig skjær, de bakerste 2/3 av midtfeltet er svartbrune. Dette feltet er rammet inn av smale, lyse mellomlinjer som ikke er synlige lenger fremme i vingen. I forkant av det mørke feltet er det en v-formet, hvit flekk. Nyremerket er flekkvis svartkantet, utenfor dette er det en lys flekk. Bølgelinjen langs vingens ytterkant er mørk og tydelige, S-formet i den fremre vingehalvdelen, utydelig lenger bak. Vingespissen er ganske mørk. **Bakvingen** er grå med et kileformet, hvitt felt som strekker seg på skrå fra framkanten nesten til bakkanten.

Levevis
-------

Arten lever på, ikke for våte, myrer i bjørkebeltet og like over dette. Larvene utviklser seg på bjørk, særlig dvergbjørk (*Betula nana*). De voksne sommerfuglene flyr om dagen i solskinn, i juni–juli.

Utbredelse
----------

Det er en svært nordlig art som er utbredt i det nordlige Fennoskandia og i den nordligste delen av Nord-Amerika inkludert Grønland. I Norge er den svært sjelden, den er funnet i Tysfjord i Nordland og i tre kommuner i Finnmark: Karasjok, Porsanger og Sør-Varanger.

Kilder
------

* Aarvik, L. Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) *Catalogus Lepidopterorum Norvegiae*. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe/Norsk Institutt for Skogforskning. ISBN 82-995095-1-3
* Norges sommerfugler, dvergbjørkmetallfly:
* Nettsiden *Svenska Fjärilar*, med bildegalleri:

Eksterne lenker
---------------

* (en) *dvergbjørkmetallfly* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *dvergbjørkmetallfly* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *dvergbjørkmetallfly* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *dvergbjørkmetallfly* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *dvergbjørkmetallfly* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *dvergbjørkmetallfly* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *dvergbjørkmetallfly* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Syngrapha parilis* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata
**Lucia Recchia** (født 8. januar 1980 i Rovereto) er en italiensk alpinist. Hun kjører utfor og super-G.

Recchia debuterte i verdenscupen i desember 1998. Hun fikk sine første plasseringer blant de ti fremste i desember 1999 (nummer ni i St. Moritz) og i januar 2000 (nummer fire i Cortina d'Ampezzo). Hun deltok også med hell i junior-VM 2000 i Mont-Sainte-Anne, der hun tok sølv i utfor (bak sveitsiske Fränzi Aufdenblatten og en femteplass i super-G.

Deretter fulgte fire år med magre resultater, i denne perioden hadde hun bare én plassering blant de ti beste, en åttendeplass under VM 2001 i St. Anton.

I februar 2004 tok hun så en fjerdeplass i super-G-rennet i Åre. I desember 2004 tok hun for første gang steget opp på seierspallen, da hun ble nummer to i super-G-rennet i Altenmarkt-Zauchensee, 28 hundredels sekunder bak vinneren Alexandra Meissnitzer fra Østerrike.

Karrierens beste resultat kom i januar 2005, da hun under verdensmesterskapet i italienske Santa Caterina tok en overraskende sølvmedalje i super-G bak svenske Anja Pärson.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Lucia Recchia – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Lucia Recchia – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Lucia Recchia – FIS (alpint) Rediger på Wikidata

* (en) Lucia Recchia – ski-db.com Rediger på Wikidata
* Lucia Recchias hjemmeside
***Bondage*** er en amerikansk stumfilm fra 1917, regissert av Ida May Park.

Handling
--------

Elinor Crawford har alltid hatt store litterære ambisjoner, men har så langt ikke kommet lenger enn å arbeide som reporter for en tabloid-avis i New York. Under et oppdrag møter hun en advokat fra hjembyen ved navn Evan Kilvert, men han blir sjokkert over hennes bohemske livsstil. Elinor forakter ham og vender i stedet hennes hengivenhet til Bertie Vawtry, redaktøre for en viktig avis. Vawtry bekjenner sine romantiske følelser for henne. Men når han plutselig reiser sin vei for å gifte seg med en velstående enke, forlater Elinor også storbyen. Advokat Kilvert finner henne igjen når hun lever som hjemløs i gatene, og han gifter seg med henne kort tid senere.

Kort tid senere vender Elinor tilbake til et av hennes tidligere tilholdssteder hvor hun møter Vawtry igjen. Men hans kone har dødd på dette tidspunktet. Vawtry forsøker nok en gang å forføre henne, men Elinor avviser fremskrittene hans. Men ektemannen hennes ser dem snakke sammen, og mistenker at hun er utro sammen med Vawtry bak ektemannens rygg. Når Elinor oppdager at ektemannen hennes egentlig ikke stoler på henne, forlater hun ham. Men Kilvert får senere vite at hans kone faktisk var trofast mot ham hele tiden.

Skuespillere
------------

* Dorothy Phillips som Elinor Crawford
* William Stowell som Evan Kilvert, Elinors ektemann
* J.B. MacLaughlin som Bertie Vawtry
* Gretchen Lederer som Francesca Taft
* Gertrude Astor som Eugenia Darth
* Jean Porter som Jean
* Eugene Owen som James

Referanser
----------

1. ↑  BONDAGE

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Bondage* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
**Dvergbåtfly** (*Earias clorana*) er en sommerfugl som tilhører familien båtspinnere (Nolidae). Denne lille arten med skarpt grønne forvinger og hvite bakvinger er ganske sjelden i Norge, og er funnet et titalls ganger langs kysten vestover til Vest-Agder.

Utseende
--------

En liten (vingespenn 19 – 23 mm), gressgrønn og hvit spinner. Hodet, den fremste delen av brystet, forvingenes fremkant, bakkroppen og mesteparten av bakvingene er silkeaktig hvite. Mesteparten av brystet, forvingene og bakvingenes ytterkant er gressgrønne. Larvene varierer mye i farge, kan være gråhvite, grønnaktige eller rødbrune, med et bred, lys ryggstripe som er svart langs midtlinjen. Hodet er stort og lysgrønt, kroppen kledt med sparsomme, korte hår.

Levevis
-------

Larvene leverpå ulike arter av vier, selje og pil (slekten *Salix*), spesielt kurvpil (*Salix viminalis*), selje (*Salix caprea*), gråselje (*Salix cinerea*), skjørpil (*Salix fragilis*), lappvier (*Salix lapponum*) og ørevier (*Salix aurita*). Man finner sjelden disse sommerfuglene langt fra vertsplantene. I Sverige ser arten ut til å være vanligst der pile-arter blir dyrket for produksjon av biodiesel. Voksne sommerfugler kan finnes mellom mai og august, det er trolig at det i alle fall noen ganger forekommer to generasjoner på en sommer. De flyr fra skumringen og et par timer framover og kommer av og til til lys, de kan også lokkes til sukkeråte.

Utbredelse
----------

Dvergbåtfly forekommer i det meste av Europa, videre østover til Uralfjellene og den vestlige Sibir. I Norge er den bare funnet et fåtall ganger langs Østlands- og Sørlandskysten vestover til Vest-Agder.

Referanser
----------

1. 1 2  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 22. juli 2020. Besøkt 22. juli 2020.

Kilder
------

* Aarvik, Leif, Berggren, Kai, Hansen, Lars Ove. 2000. *Norges Sommerfugler. Catalogus Lepidopterorum Norvegiae.* Norsk entomologisk forening. 192 sider.
* Hydén, N. Jilg, K. & Östman, T. 2006. Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna. *Fjärilar: Ädelspinnare-tofsspinnare. Lepidoptera: Lasiocampidae-Lymantriidae.* ArtDatabanken, SLU, Uppsala. ISBN 91-88506-59-2
* Nettsiden *Svenska Fjärilar*, med bildegalleri:
* Nettsiden *Norges sommerfugler*:

Eksterne lenker
---------------

* (en) *liten båtspinner* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *liten båtspinner* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *liten båtspinner* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *liten båtspinner* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *liten båtspinner* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *liten båtspinner* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Earias clorana* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata