recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
David Nutt på en presentasjon i Oslo 22. mai 2013 i regi av Sirus.**David Nutt** er en britisk forsker, professor i psykiatri og nevrofarmakologi ved Imperial College i London, forkjemper for en mer vitenskapsbasert narkotikapolitikk og tidligere formann for Storbritannias vitenskapelige råd i rusmiddelspørsmål (ACMD). Han ble avskjediget fra rådet da han i 2009 påsto at det ikke var mer risikabelt å ta ecstasy enn å ta en ridetur. Før avskjedigelsen hadde Nutt også protestert mot myndighetenes klassifisering av hasj som mer skadelig, noe Nutt mente var uten faglig grunnlag.

Etter avskjedeligelsen dannet Nutt og en rekke av hans tidligere kolleger et uavhengig vitenskapelig råd i rusmiddelspørsmål kalt Independent Scientific Committee on Drugs.

I 2010 lanserte Nutts uavhengige råd en oversikt over ulike rusmidlers skade for enkeltmennesker og samfunnet, i det anerkjente medisinske tidsskriftet *The Lancet*. Oversikten rangerte heroin, crack kokain, og metamfetamin som de mest skadelige rusmidlene for enkeltmennesket selv, mens alkohol, heroin og crack kokain var de mest skadelige rusmidlene for samfunnet.

Artikler og bøker (utvalg)
--------------------------

* David J Nutt, Leslie A. King og Lawrence D. Phillips (november 2010). «Drug harms in the UK: a multicriteria decision analysis» (PDF) Arkivert 25. mai 2015 hos Wayback Machine.. Lancet 376 (9752): s. 1558–1565.
* David J. Nutt (2012). *Drugs Without the Hot Air: Minimising the Harms of Legal and Illegal Drugs.* Cambridge: UIT.

Referanser
----------

1. 1 2  Ole Røgeberg og Hans Olav Melberg (19. mars 2010). Kronikk: «Høye kostnader ved hasjforbud». I: *Dagbladet*
2. ↑  Eller Lande Gosner (7. mars 2014). «Empati i pulverform.» I: *Morgenbladet* del 1. s. 6-11.
3. ↑  ««DrugScience - About Us»». Arkivert fra originalen 20. oktober 2014. Besøkt 19. november 2014.
4. ↑  David J Nutt, Leslie A. King og Lawrence D. Phillips (november 2010). «Drug harms in the UK: a multicriteria decision analysis» Arkivert 25. mai 2015 hos Wayback Machine.. Lancet 376 (9752): s. 1558–1565.

Eksterne lenker
---------------

* DrugScience (tidligere kalt The Independent Scientific Committee on Druga), nettstedet til det uavhengige vitenskapelige rådet i rusmiddelspørsmål.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** ORCID **·** SUDOC **·** NDL **·** NKC **·** ResearchGate
 |
Døpefont i Trefoldighetskirken, Kristianstad, med David Nyborgs monogram
**David Nyborg** (født før 1595, død mellom 25. april og 17. mai 1619) var en byggmester som blant andre arbeidet for Christian IV.

I 1610 sluttet kongen kontrakt med ham om oppførelsen av hovedbygningen på Ibstrup. 1614-15 mottok han betaling for stenhuggerarbeide på et nybyggeri ved Københavns gamle rådhus på Nytorv, og i 1615 fikk han kontrakt på murerarbeidet på kongens nye hus på Alløe (Kristianstad), samt ombygning på den nye port på Christianstads festning. I denne kongens nye by var han i flere år beskjeftiget med forskjellige større og mindre arbeider. 

13. desember 1617 sluttet kongen kontrakt med David Nyborg om oppføringen av Trefoldighetskirken i samme by, og i de følgende år var han travelt opptatt med dette store byggverk. Arkitektene var brødrene Lorenz og Hans van Steenwinckel. 

Han døde i 1619, muligvis som offer for en epidemi som herjet Christianstad. Enken, Birgitte Jørgensdatter, fikk tillatelse til å slutte kontrakt med hvem hun måtte ønske om fullførelsen av Trefoldighetskirken. Oluf Madsen ble byggmesteren som fikk være med til å avslutte byggeriet.

Referanser
----------

1. ↑   Kunstindeks Danmark, Kunstindeks Danmark kunstner ID 9668, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* *David Nyborg* i Weilbachs kunstnerleksikon
* *Heliga Trefaldighets kyrka* på svenskakyrkan.se

  

Portal: Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Kunstindeks Danmark
 |
**Felicia «Snoop» Pearson** (født 18. mai 1980 i Baltimore i Maryland) er en amerikansk skuespiller og rapper. Hun er mest kjent i rollen som seg selv i TV-serien *The Wire*.

Felicia hadde en tøff oppvekst, faren var drapsmann og moren rusmiddelavhengig kvinne. Hun fikk fosterforeldre, Levi og Cora Pearson, som senere adopterte henne. De tok godt vare på henne, men da adoptivfaren døde havnet hun på gatehjørnene i Øst-Baltimore sammen med narkolangere og kriminelle. Da Pearson var fjorten år skjøt og drepte hun 15 år gamle Okia «Kia» Toomer, dette førte til en fengselsstraff på åtte år. I 2000 ble hun løslatt, og havnet på gata igjen etter at hun ikke lyktes å beholde en jobb.[]

Pearson møtte etterhvert Michael K. Williams som spiller Omar Little i *The Wire*. Han tok henne med på settet til TV-serien, noe som endte med at hun fikk en rolle som narkolanger i den. Dette førte til at Pearson ble skuespiller på heltid, og kom bort fra gata. Sammen med medskuespiller Jamie Hector (Marlo Stanfield i *The Wire*), har Pearson startet en organisasjon som skal hjelpe barn som har hatt en vanskelig oppvekst.

Referanser
----------

1. ↑   Internet Movie Database, IMDb-nummer nm1787519, besøkt 22. juli 2016[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2  Se profil på Internet Movie Database

Eksterne lenker
---------------

* (en) Felicia Pearson på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (da) Felicia Pearson på Scope Rediger på Wikidata

* (fr) Felicia Pearson på Allociné Rediger på Wikidata

* (en) Felicia Pearson hos The Movie Database Rediger på Wikidata
* (en) Felicia Pearson hos TV.com

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN
 |
**Uziah «Sticky» Thompson** (født 1. august 1936 i Jamaica, død 25. august 2014 i Miami) var en jamaicansk perkusjonist, vokalist og deejay. «Sticky» var aktiv allerede tidlig på 1960-tallet og involverte seg tidlig i jamaicansk musikk. Han spilte perkusjon til både calypso- og mentomusikk før han etterhvert begynte å spille ska. På denne tiden jobbet «Sticky» med det profilerte jamaicanske skabandet The Skatalites.

På 1970-tallet utviklet den jamaicanske skamusikken seg til reggae. «Sticky» begynte da å involvere seg mye i det meste av reggae fra Jamaica. Det er ingen annen artist fra Jamaica som har deltatt på like mange reggaeplater og singler som «Sticky». Han overgår til og med gitaristen Earl «Chinna» Smith. «Sticky» har spilt perkusjon for mange profilerte reggaeartister som for eksempel Burning Spear, Bob Marley, The Gladiators og Culture. Han var også medlem av Peter Tosh sitt band "Word, Sound and Power" på slutten av 1970- tallet.

I de senere år turnerte «Sticky» mye med Ziggy Marley.

Referanser
----------

1. 1 2   Discogs, oppført som Uziah "Sticky" Thompson, Discogs artist-ID 392132, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Freebase-data fra Google[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   *Montreux Jazz Festival Database*, Wikidata Q99181182
4. 1 2   *Montreux Jazz Festival Database*, Montreux Jazz Festival konsert ID 872, Wikidata Q99181182

Eksterne lenker
---------------

* (en) Uziah Thompson på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Uziah Thompson på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Uziah Thompson på AllMusic Rediger på Wikidata

* (en) Uziah Thompson på AllMusic Rediger på Wikidata

* (en) Uziah Thompson på AllMusic Rediger på Wikidata

* (en) Uziah Thompson på AllMusic Rediger på Wikidata

* (en) Uziah Thompson på AllMusic Rediger på Wikidata

* (en) Uziah Thompson på AllMusic Rediger på Wikidata

* (en) Uziah Thompson på AllMusic Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** NKC **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic **·** AllMusic **·** AllMusic **·** AllMusic **·** AllMusic **·** AllMusic **·** AllMusic
 |
**Tannet perikumfly** (*Actinotia polyodon*) er en sommerfugl som tilhører familien nattfly (Noctuidae). Denne karakteristiske arten er forholdsvis vanlig i lavlandet i Sør-Norge.

Utseende
--------

Et middelsstort (vingespenn 31 – 35 mm), kraftig bygd, brunlig nattfly, vingene med dominerende, lyse lengdestriper. Arten kan ikke forveksles med noe annet norsk nattfly. Forkroppen er gråbrun med lyse striper på sidene, bakkroppen gråbrun med en mørk midtstripe. Forvingen er mørkt brunlig med brede, gulhvite lengdestriper som delvis går ut til ytterkanten. Nyremerket er stort og kommaformet, kantet med hvitt i den bakre delen. Ytterkanten er litt tannet, med gulhvite kileflekker. Bakvingen er lys gråbrun, mørkere ytterst. Vingene har ofte et rosa skjær.

Levevis
-------

Arten finnes på blomsterenger og lysninger i skogen. Larvene lever på blomster og frøemner av perikum (*Hypericum* spp.). Den overvintrer vanligvis som puppe. De voksne sommerfuglene flyr fra slutten av mai til juli, av og til er det også en delvis, andre generasjon som flyr i august – september.

Utbredelse
----------

Den er utbredt i Europa, bortsett fra lengst i sør og nord, og videre østover til Japan og Korea. I Norge forekommer den i lavlandet nord til Nordmøre.

Kilder
------

* Norges sommerfugler – Tannet perikumfly [*død lenke*]
* Aarvik, L. Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) *Catalogus Lepidopterorum Norvegiae*. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe/Norsk Institutt for Skogforskning. ISBN 82-995095-1-3
* Nettsiden *Svenska Fjärilar*, med bildegalleri:
* *Actinotia polyodon* på UK moths:

Eksterne lenker
---------------

* (en) *tannet perikumfly* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *tannet perikumfly* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *tannet perikumfly* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *tannet perikumfly* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *tannet perikumfly* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *tannet perikumfly* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Actinotia polyodon* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata
**Feliciano Ángel Perducca** (født 9. juni 1901, død 22. august 1976) var en argentinsk fotballspiller som deltok i de olympiske leker 1928 i Amsterdam.

Perducca vant en olympisk sølvmedalje i fotball under sommer-OL 1928 i Amsterdam. Han var med på det argentinske laget som kom på andreplass i fotballturneringen bak Uruguay. Argentinas vei til finalen var seier over USA med 11-2, seier mot Belgia i kvartfinalen med 6-3 og i semifinalen beseiret de Egypt med 6-0. I finalen møtte de Uruguay og kampen endte 1-1. Ny finalekamp tre dager senere, 13. juni, som de tapte med 1-2 og Uruguay forsvarte sin olympiske tittel fra forrige OL i Paris.

Perducca spilte fem landskamper for Argentinas herrelandslag i fotball i perioden 1925 til 1928.

OL-medaljer
-----------

* 1928 Nederlands flagg Amsterdam - Sølv Sølv i fotball Argentinas flagg Argentina

Eksterne lenker
---------------

* (en) Feliciano Perducca – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Feliciano Perducca – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Feliciano Perducca – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Feliciano Perducca – FIFA Rediger på Wikidata

* (en) Feliciano Perducca – FootballDatabase.eu Rediger på Wikidata
**Mobilitet** i militære termer refererer seg til muligheten av at et våpensystem, kampenhet, eller en væpnet makt er i stand till å gå mot et militært mål. Kampstyrker med en høyere mobilitet er i stand til å bevege seg raskere, og/eller på tvers av mer fiendtlig terreng, sammenlignet med en styrke av lavere mobilitet.

Mobilitet er ansett som en viktig del av moderne krigføring, som evnen til å levere våpensystemer eller kampavdelinger til sine mål, raskt kan ofte bety forskjellen mellom seier og nederlag. Hærer rundt om i verden har massivt økt mobilitet over de siste hundre år. Under første Verdenskrig, for eksempel, kunne de fleste kampavdelinger bare flytte seg på slagmarken like raskt som en soldat kunne gå I møte med overveldende ildkraft presentert av maskingevær og artilleri, resulterte dette ofte i stillstand og manglende evne til å utmanøvrere fiendildgivingsen. Under andre verdenskrig, hadde mobilitet på slagfeltet kraftig forbedret seg med utviklingen av stridsvognen, og med mekaniserte kjøretøy, for å flytte styrker til, fra, langs og på tvers av lagfeltet selv under brann.

Mobilitetskorridor
------------------

En **mobilitetskorridoren** er et område hvor en militær styrke vil være kanalisert på grunn av terrengets restriksjoner. Det gir styrken mulighet til å kapitalisere på prinsipper av masse og hastighet, Korridoren bør være relativt fritt for hindringer.

 

1.

Se også
-------

* Flaskehals

Referanser
----------

1. ↑  «Dictionary of Military and Associated Terms». United States Department of Defense. Arkivert fra originalen 10. oktober 2016. Besøkt 16. desember 2019.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Maulana Fazlullah** (født 1974, død 13. juni 2018) var leder for organisasjonen Tehreek-e-Nafaz-e-Shariat-e-Mohammadi (TNSM), som er en militant gruppe som har tilholdssted i Pakistan. Fazullah var sønnen til svigersønn av organisasjonens grunnlegger, Sufi Mohammad. 

Med støtte fra mer enn 4500 væpnede militante hadde Fazlullah ved slutten av oktober 2007 etablert en «parallell regjering» i over 50 landsbyer i Swat-dalen og han hadde etablert flere islamske domstoler som skal håndheve det strenge islamske sharia-lovverket.[] Han ledet blant annet angrepet på en skole der 132 barn ble drept. Han ga ordre til angrepet på Malala Yousafzai da hun ble skutt og skadet 

Fazlullah var sterkt imot moderne teknologi som for eksempel musikk, TV, datamaskiner, filmer og dans. Han motsatte seg også at befolkningen i Afghanistan og Pakistan får polio-vaksinasjon.[]

Selv om TNSMs grunnlegger og første leder Sufi Mohammad ble løslatt fra fengsel i 2008, forsøkte han ikke å tilrive seg Fazlullahs ledelse i TNSM, men han var med for å bistå i forhandlinger om en mulig våpenhvile mellom medlemmer av TNSM og den pakistanske hæren i februar 2009. Som en del av våpenhvilen ble myndighetene i Pakistan enige om å tillate de strenge sharia-lovene i Malakand-provinsen.

Han var leder av Taliban i Pakistan (Tehreek-e-Taliban Pakistan).

Dødsfall
--------

Fazlullah ble drept i 2018 sammen med to andre i et amerikansk droneangrep i Afghanistan.

Referanser
----------

1. ↑   MAK, oppført som Fazlullah, PLWABN-ID 9810629397305606[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «U.S. Drone Strike Kills Leader of Pakistani Taliban, Pakistan Says» **(engelsk)**. Besøkt 17. juni 2018.
3. ↑  Barker, Memphis (15. juni 2018). «US drone strike kills Pakistan Taliban leader, say officials». *the Guardian* **(engelsk)**. Besøkt 17. juni 2018.
4. ↑  «US drone strike kills Pakistan Taliban leader, say officials». *the Guardian* **(engelsk)**. 15. juni 2018. Besøkt 15. november 2020.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Mobile Air Control Centre** (**MACC**) er det danske Flyvevåbnets mobile luftovervåkningsavdeling. Avdelingen er mobil og kan oppstilles overalt i verden for å kartlegge luftbildet og lede både militær og sivil flytrafikk.

Avdelingen har til sin rådighet to langtrekkende AN/TPS-77 radarer samt et antall mindre RAC-3D radarer. Disse sensorene er koblet opp til et mobilt hovedkvarter, som er utviklet for å utføre samme rolle som Control and Reporting Centre Karup overalt hvor det blir innsatt.

I 2012 ble det besluttet å deployere avdelingen til Afghanistan. Der skulle den fungere som avlastning for de alliertes Airborne Warning and Control System, hvis plattform kun kan oppholde seg i operasjonsområdet i en kortere periode. MACC kan derimot operere døgnet rundt i lengre perioder.

Referanser
----------

1. ↑  «Dansk ansvar for luftrummet i det nordlige Afghanistan». *www2.forsvaret.dk* **(dansk)**. 2. mars 2012. Besøkt 2. oktober 2017.
2. ↑  «Dansk radar bidrag fra Hæren og Flyvevåbnet». *www2.forsvaret.dk* **(dansk)**. 15. september 2016. Arkivert fra originalen 3. oktober 2017. Besøkt 2. oktober 2017. «Danmark har sendt flere radar bidrag til Afghanistan, men med forskellige formål. Det ene, at pejle fjendtlige misiler og det andet at kontrollere det afghanske luftrum og støtte civile og militære fly.»
3. ↑  Forsvaret.dk: Flyvevåbnet sender radarbidrag til Afghanistan[*død lenke*]
**Eksamen av høyere grad**, **høyere grads eksamen**, **høyere eksamen** eller **høyere grad** (engelsk: *Postgraduate education*, *postgraduate degree*) er det generelle uttrykket for ulike akademiske grader på nivå tilsvarende mastergrad (dvs. til sammen minst 4–5 års studier i de fleste land). Eksamen av høyere grad utgjør andre syklus innen høyere utdannelse, og tas etter at man har eksamen av lavere grad, dvs. bachelorgrad eller annen utdannelse tilsvarende 3 års studier. Høyere eksamen bygger videre på eksamen av lavere grad og holder et mer avansert nivå. I norsk sammenheng var kravet til høyere grads eksamen før Kvalitetsreformen (gradvis gjennomført 2003–2008) for det meste mellom fem og seks års universitetsstudier (fire år hvis man regner siviløkonom som høyere grad). I USA, Storbritannia og mange andre land er kravet som regel fire eller fem års studier. I Norge etter Kvalitetsreformen er kravet standardisert til fem års studier.

Eksamen av høyere grad er som regel et krav for å bli tatt opp på doktorgradsprogrammer (tredje syklus i høyere utdannelse).

| * v
* d
* r
Akademiske kompetansenivåer |
| --- |
| Toppnivå | Professorkompetanse, høyskoledosentkompetanse, dosentkompetanse |
| Førstenivå | Førstestillingskompetanse, herunder førsteamanuensiskompetanse (doktorgrad eller tilsvarende kompetanse) og førstelektorkompetanse |
| Mellomnivå | Eksamen av høyere grad |
| Lavere nivå | Eksamen av lavere grad |
Mauerpark i 2007
Karaoke i amfiteatret (2011) Foto: Alexander Puell 
**Mauerpark** (norsk: Murparken) er en park i Berlin. Navnet kommer av Berlinmuren som ble reist i 1961 og som på dette stedet dannet grensen mellom de daværende bydelene Wedding og Prenzlauer Berg. Idag går grensen mellom ortsteilene Prenzlauer Berg og Gesundbrunnen. I vest ligger strøket Brunnenviertel i Gesundbrunnen og i øst strøket Gleimviertel i Prenzlauer Berg.

Det langstrukne friområdet ligger langs Schwedter Strasse mellom Eberswalder Strasse / Bernauer Strasse og Ringbahn.

Historie
--------

Området var opprinnelig åkerland og siden ekserserplass. På 1800-tallet tilhørte området *Alten Nordbahnhof*. Denne var endestasjon for Berlins nordbane som fra 1877/78 har forbundet Berlin med Stralsund. 

Ved oppføringen av Berlinmuren i 1961 tilhørte området i vest fransk sektor av Vest-Berlin, mens området i øst tilhørte sovjetisk sektor og dermed Øst-Berlin.

Grensen ble liggende i bakken mellom Friedrich Ludwig Jahn Sportpark  i øst og det lavere stasjonsområdet som hørte til fransk sektor. Et makeskifte så sent som i 1988 som var ett år før murens fall, medførte flytting av grensen 50 meter inn i vestlig sektor.

Parkområdet
-----------

Prenzlauer Berg har i forhold til folketallet relativt lite parkområder og Mauerpark blir derfor mye brukt. En friluftsscene er bygget i skråningen opp til Jahnstadion. 

Like ved parken ligger Friedrich Ludwig Jahn Sportpark og Max Schmelinghallen. Parken krysses av Gleimtunnelen som er vernet som kulturminne.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Mauerpark – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** GeoNames
 |
**Jens Rynning** (født 30. mai 1778 på Kastnes i Tranøy, død 11. juni 1857 i Snåsa) var en norsk prest og folkeopplyser, som hadde den lengste delen av sitt arbeidsliv som prest i Ringsaker og Snåsa. Han var også den første ordføreren i Snåsa 1838–1839 og igjen 1844–1847.

Liv
---

Han var sønn av fogden i Senja og Tromsø Ole Rynning og Golla Hveding. Han ble gift med en datter av landhandler Bernt Anker Steen i Ringsaker og var far til utvandrerføreren Ole Rynning, som skrev «Amerika-boka». Han var også morfar til presten Bernt Julius Muus og svigerfar til sin etterfølger Lorentz Peter Elster.

Jens Rynning ble student fra Trondheim katedralskole i 1796 og *cand. theol.* fra Københavns Universitet i 1800. Han studerte også andre emner som han trodde kunne komme til nytte som prest og lærer for folket, slik som landbruk, og han beskrives derfor som en potetprest.

Tilbake i Norge var han en tid lærer ved søndagsskolen i Trondheim og huslærer hos Eilert Holtermann på Austråttborgen. I 1805 var han i København for å søke embete og han ble samme år utnevnt til residerende kapellan i Ringsaker. Fra 1817 var han konstituert sogneprest samme sted. I Ringsaker gjorde han mye for å forbedre skolevesenet. I 1824 ble han utnevnt til sogneprest i Snåsa, hvor han ble resten av livet.

Rynning var medlem av Det Kongelige Norske Videnskabers Selskab fra 1805. I 1803 fikk Rynning 200 riksdaler for en prisoppgave om *Tangbrændingens Indflydelse paa Fiskerierne og Agerdyrkningen*. Han besvarte også Selskabet for Norges Vels prisoppgave om *Odelsrettens Indflydelse paa National-Charakteren og Velstanden i Norge* (trykt i *Historisk-philosophiske Samlinger*, 1813). I mange år sendte han innberetninger til *Morgenbladet* fra Snåsa.

Referanser
----------

1. 1 2 3  Halvorsen, J.B. (1896). *Norsk Forfatter-Lexikon 1814-1880*. Kristiania: Den Norske Forlagsforening. s. 640.
2. ↑  Sandnes, Jørn (1960). *Snåsaboka. 2. Bygdehistorien etter år 1800*. Kommunen. s. 61f, 116f.
3. ↑  Muus, B.J. (1894). *Jens Rynnings Æt*.
4. ↑  Hans Skar (1907). *Det gamle Snaasen ; Snaasens kulturhistorie til aaret 1907*. Mallingske bogtrykkeri. s. 75.
5. ↑  Rogstad, Kaare Granøyen (1970). *Fest-skrift til Snåsa : ved kyrkja sitt 100 års og 750(?) års jubileum 1. juli 1970*. s. 67.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister **·** BIBSYS **·** Geni **·** VIAF
 |
Utviklingen av fagområdet **mobilitet og orientering** skyldes synshemmedes problemer med å ta seg fram uten bistand fra andre. Målet er at den synshemmede skal kunne ta seg fram og orientere seg mest mulig selvstendig og så trygt og sikkert som mulig. Personer som er født blinde vil ha vanskelig for å forstå hvordan verden rundt dem er bygget opp (hvordan fungerer et rom, hva betyr foran osv.). Det må trenes/læres systematisk slik at man kan bli i stand til å orientere seg.

Personer med ervervet synstap har behov for å lære å orientere seg ved hjelp av de lydmessige og taktile kjennetegn på en helt annen måte enn da de var seende. Alle blinde og sterkt svaksynte har behov for å lære ledsagerteknikker, beskyttelsesteknikker uten stokk og bruk av hvit stokk. Svaksynte kan ha behov for å lære å bruke kikkert for å lese gatenavn og lignende. I tillegg finnes en rekke mobilitetshjelpemidler, for eksempel førerhund og spesielle radarbriller.

Se også
-------

* Syn
* Blindhet
* Synsrehabilitering
**Nidaros domkor**, et av Nidarosdomens fem faste kor, er et kammerkor som fremfører sentrale kirkemusikalske verk fra hele det omfattende korrepertoaret. 

A cappella-musikk, gjerne både nyere og norsk sådan, er et viktig satsningsområde, men også større og mindre verk med orkester og solister er en del av korets repertoar. Koret kjennetegnes ved sine allsidige uttrykksformer, som spenner fra unison gregoriansk sang og sang i mindre ensembler til verk for to kor. Dette gir den enkelte sanger store musikalske utfordringer. Koret ble startet i 1946 og består av ca. 40 sangere. 

Nidaros domkor har under sin dirigent og tidligere kunstneriske leder Vivianne Sydnes etablert seg som en sentral aktør i byens musikkliv. Siden januar 2016 ledes koret av Karen Haugom Olsen. Koret har deltatt på Trondheim Kammermusikkfestival og samarbeider med blant andre Trondheim Symfoniorkester, Trondheim Jazzforum, Norsk Barokkorkester og NRK. 

Årlig gir koret om lag 15 konserter og spiller en sentral rolle i Nidarosdomens gudstjenesteliv. Koret reiser jevnlig på utenlandsturneer.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* Nidarosdomen

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Jens Røkke** (født 9. desember 1877 på Skatval i Nord-Trøndelag, død 27. november 1950) var en norsk lærer og politiker (V).

Han vokste opp på slektsgården Nordre Røkke (Rykkja) på Skatval som sønn av Ole Pedersen Røkke og Anne Jensdatter Røkke. Blant hans søsken var lærer og ordfører Johan Peter Røkke og folkehøyskolestyrer Olav Røkke.

Han avla høyere lærerprøve ved Levanger lærerskole i 1900, foretok studiereiser til Berlin og Zürich, tok artium på Voss i 1918 og filosofikum i 1919. I 1922 studerte han norsk ved Det Kongelige Frederiks Universitet og psykologi ved Universität Leipzig. Han var lærer i Kvæfjord, Åsen, Trøgstad og Stangaland før han i 1911 ble overlærer ved Notodden lærerskole. I 1940 ble han ansatt av Administrasjonsrådet som lektor ved Kristiansand lærerskole, som flyttet sin virksomhet til Notodden senere samme år. I 1945 flyttet skolen tilbake til Kristiansand, hvor Røkke var lektor frem til 1947.

Han var engasjert i ungdomslags- og mållagsarbeid. Han var innvalgt i Notodden bystyre 1919–1937, varaordfører 1931–1932 og Notoddens ordfører 1933–1937. Røkke var Venstres 1. varamann til Stortinget fra kjøpstedene i Telemark og Aust-Agder fylker (Notodden, Skien, Porsgrunn, Brevik, Kragerø, Risør, Arendal og Grimstad) i perioden 1928–1930; han møtte i noen uker for stortingsmann Jonas Pedersen våren 1928.

Referanser
----------

1. ↑   Stortinget og statsrådet : 1915–1945. B. 1 : Biografier, side(r) 615[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2  Biografisk informasjon om Jens Røkke , NSD Norsk senter for forskningsdatas politikerarkiv (nedlagt)

Eksterne lenker
---------------

* (no) Jens Røkke hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni
 |
**Nidda** er ei elv i Hessen i Tyskland, og ei av sideelvene til Main fra høyre. Hun har sitt utspring i Vogelsberg i Taufsteinfjella nær byen Schotten og renner gjennom Niddastausee og byene Nidda, Niddatal, Karben og Bad Vilbel. Ved Harheim når hun Frankfurt am Main og etter 98 KM munner hun ut i Main i Höchst i Frankfurt.

Navnet
------

Navnet *Nidda* er et av Europas eldste elvenavn. Den romerske byen Nida som ble opprettet i 1. århundre tyder på at elvenavnet allerede fantes på den tiden. Elvenavnet er utbredt i hele Europa, som for eksempel i Polen, de baltiske landene, Skandinavia, på De britiske øyer og i det vestlige Mellom-Europa, derfor fører lingvister navnet tilbake til urindoeuropeisk opphav.

Regulering
----------

På 1920- og 1960-tallet ble Nidda regulert for å redusere fare for flom. De mange buktingene i elva forble som små vann, mens elveleiet ble gjort rettere og dypere. Siden 1993 har man delvis arbeidet for å tilbakeføre Nidda til det naturlige elveleiet. 

Sideelvene til Nidda er Eichelbach og Nidder fra venstre og Horloff, Wetter, Erlenbach, Eschbach, Kalbach, Urselbach, Steinbach og Sulzbach fra høyre.

Referanser
----------

1. 1 2  Gewässerkartendienst des Hessischen Ministeriums für Umwelt, Klimaschutz, Landwirtschaft und Verbraucherschutz
2. ↑  Marieluise Petran-Belschner. «Die Gewässernamen des Main-Taunus-Gebietes». Historische Gesellschaft Eschborn e.V. Besøkt 2. oktober 2016.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND **·** GeoNames
 |
**Na-dené-språk** er den største av de to undergruppene av språkfamilien dené-jenisejiske språk, og snakkes i Nord-Amerika fra Alaska i nord til USAs grense med Mexico i sør. Språkgruppen inneholder språkene tlingit, eyak og de athabaskiske språkene. Det største na-dené-språket etter antall brukere er navajo, som snakkes av rundt 150 000 mennesker.

Språkforskeren Edward Vajda la i mars 2008 fram resultatene av mer enn ti års forskning på ketisk, og konkluderer med at de jenisejiske språkene er i slekt med na-dené-språkene i Nord-Amerika, og med disse danner familien dené-jenisejiske språk. Denne avhandlingen av Vajda er blitt tatt godt imot av forskere som har studert både jenisejiske og na-dené-språk, og av andre anerkjente språkforskere.

Inndeling
---------

* Tlingit
* Athabaskisk-eyat
	+ Eyak
	+ Athabaskiske språk

Referanser
----------

1. ↑  Ethnologues tall fra 1990
2. ↑  Edward Vajda (mars 2008). «A Siberian Link with Na-Dene Languages» (PDF) **(engelsk)**. Arkivert fra originalen (PDF) 19. april 2009. Besøkt 28. februar 2015.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GND
 |
***The Adventures of Dollie*** er en amerikansk stumfilm fra 1908 regissert av D. W. Griffith. Det var Griffiths debut som regissør. En kopi av filmen er lagret i filmarkivet i Library of Congress. Filmen forteller historien om en ung jente som blir sittende fast i en tønne i en elv som leder mot en foss etter å ha blitt kidnappet av en romani.

Handling
--------

På en vakker sommerdag tar et ektepar datteren sin Dollie med på en dagstur til elven. Moren nekter å kjøpe romaniens varer. Romanien forsøker å rane moren, men faren skremmer han vekk. Romanien drar tilbake til leiren sn og legger en plan. Mens foreldrene er distraherte returnerer de og kidnapper Dollie. Det blir satt sammen et redningslag, men romanien tar Dollie med tilbake til leiren sin. De tier henne og gjemmer henne i en tønne før redningslaget kommer frem. Når laget så drar igjen pakker romaniene sammen sakene sine og flykter i vognen sin, men når de skal trosse en elv faller tønnen ut i vannet. Dollie blir fraktet med strømmen i den forseglede tønnen, men en gutt som fisker i elven finner den og sørger for at Dollie blir gjenforent med foreldrene sine.

Medvirkende
-----------

* Arthur V. Johnson som Father
* Linda Arvidson som Mother
* Gladys Egan som Dollie
* Charles Inslee som Gypsy
* Madeline West som Gypsy's wife
* Mrs. George Gebhardt

Se også
-------

* Filmåret 1908
* D. W. Griffiths filmografi

Referanser
----------

1. ↑  «Progressive Silent Film List: The Adventures of Dollie». *Silent Era* **(engelsk)**. Besøkt 23. april 2019.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Adventures of Dollie* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (fr) *The Adventures of Dollie* på Allociné Rediger på Wikidata

* (en) *The Adventures of Dollie* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *The Adventures of Dollie* på Silent Era Rediger på Wikidata
* *The Adventures of Dollie* på YouTube
* Kortfilmen *The Adventures of Dollie* er tilgjengelig på Internet Archive
**Nidarosdomens jentekor** ble stiftet i 1992, og er et av fem kor tilhørende Nidaros domkirke. Koret kjennetegnes ved høy kunstnerisk kvalitet og stor musikalsk spennvidde. Jentekoret deltar aktivt i Nidarosdomens gudstjenesteliv, og holder egne konserter i og utenfor kirken. I tillegg kommer også turneer, konkurranser, festivaler, samarbeidskonserter og oppdrag for næringslivet.

Koret har totalt 75 medlemmer og består av Jentegruppa 10 – 13 år, 35 medlemmer og Ungdomsgruppa 14– 20 år, 40 medlemmer. I tillegg kommer aspirantkoret, som er knyttet til Trondheim kommunale kulturskole (TKK), under ledelse av Randi Flåøien Lundemo.

Dirigent og kunstnerisk leder er Anita Brevik. Hun har vært med siden koret ble startet i 1992 og er en viktig inspirasjonskilde for jentene.

Nidarosdomens jentekor har vært med på mange store nasjonale begivenheter i Nidarosdomen, blant annet under prinsesse Märtha Louise og Ari Behns vielse mai 2002, ved det japanske keiserparets besøk i Trondheim mai 2005, og under kroningsjubileet i 2006. Koret har også medvirket i en rekke CD-innspillinger. Blant annet med komponisten Morten Lindberg som vant en Grammy i 2020 med platen Lux, som koret medvirket på.

Nidarosdomens jentekor, Ungdomsgruppa, kom på 3.-plass i den anerkjente internasjonale korkonkurransen Fleischmann International Trophy Competition under den 55. Cork International Choral Festival i Irland i mai 2009. I den samme konkurransen fikk de også Schuman/Europe Trophy for beste fremføring av et verk av en nålevende europeisk komponist ("Søk Herren" av Knut Nystedt). 

Koret har blant andre samarbeidet med: Trondheim Symfoniorkester, TrondheimSolistene, Kringkastingsorkestret, Norsk Barokkorkester, St. Olaf Choir fra Minnesota USA med dirigent Anton Armstrong, New College Choir fra Oxford med dirigent Edward Higginbottom, sangerne Randi Stene, Sissel Kyrkjebø, Isa K. Gericke, skuespiller Andrea Bræin Hovig, fjernsynsselskapene PBS (Public Broadcasting Service, USA), NRK og Monster og Kirkelig kulturverksted, samt produsenten Malcolm Bruno (tidligere tilknyttet Taverner Consort).

Komponister som Magnar Åm, Ståle Kleiberg, Bertil Palmar Johansen, Henning Sommerro, Odd Johan Overøye, Torbjørn Dyrud, Svein Rustad og Petra Bjørkhaug har skrevet musikk på bestilling til Jentekoret.

Eksterne lenker
---------------

* Nidarosdomens jentekor sin hjemmeside
* Cork International Choral Festival

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz
 |
**Fearless Girl** er en bronseskulptur av Kristen Visbal. Statuen står på Broad Street overfor New York Stock Exchange i finansdistriktet på Manhattan. Statuen ble montert 7. mars 2017, i anledning den internasjonale kvinnedagen dagen etter. Den viser en 1,2 meter høy jente, målbevisst og med sterk vilje. Statuen ble først installert på nordspissen av Bowling Green på Broadway, vendt nedover mot statuen Charging Bull og ble senere flyttet.

Fearless Girl Oslo
------------------

En variant av skulpturen ble avduket utenfor Grand Hotel i Oslo på kvinnedagen 8. mars 2018, som en permanent installasjon. Statuen eies av Christian Ringnes og står vendt mot Stortinget.

24. november 2022 ble statuen flyttet til en plassering foran Irans ambassade i Drammensveien som en hyllest til Irans kvinner og en støtte til protestene i Iran.

Referanser
----------

1. ↑  «Skapte spetakkel på Wall Street - nå står «Fearless girl» på Karl Johan». *www.aftenposten.no*. Besøkt 25. november 2022.
2. ↑  «Christian Ringnes satte kunstverk utenfor den iranske ambassaden». *www.vg.no*. Besøkt 25. november 2022.
**San Francisco internasjonale lufthavn** (IATA: **SFO**, ICAO: **KSFO**, FAA LID: **SFO**) er en internasjonal lufthavn som ligger i San Mateo County, 21 km sør for bykjernen i San Francisco i California i USA, nært ved de mindre byene Millbrae og San Bruno. Lufthavna har ruter til andre steder i Nord-Amerika og til Europa, Asia og Australasia.

I San Francisco Bay Area er lufthavna den største, men i delstaten California er Los Angeles internasjonale lufthavn den travleste. I 2006 var lufthavna målt i passasjerer den 13. største i USA, og den 23. største i verden. Den blir i stor grad brukt av United Airlines, Virgin America og Alaska Airlines.

Lufthavna tilbyr mange goder til passasjerene, blant annet et stort utvalg av mat- og drikkesteder, butikker, oppbevaring av bagasje, dusjer, en medisinsk klinikk og assistanse for passasjerer som har gått seg bort.

Historie
--------

Lufthavna åpnet den 7. mai 1927 på et 150 dekar stort område som tidligere hadde vært beitemark. Landet ble utleid fra den fremstående lokale grunneieren Ogden L. Mills, (som igjen hadde leid området fra bestefaren hans Darius O. Mills) og ble kalt *Mills Field kommunale lufthavn*. Lufthavna het Mills Field inntil 1931, da den ble omdøpt til *San Francisco kommunale lufthavn*. *Kommunale* ble erstattet med *internasjonale* i 1955.

U.S. Weather Bureau begynte å holde værobservasjoner på Mills Field i mai 1927. Værobservasjonene holdt fram under National Weather Service, som ble holdt ved like av Bay Area værvarslingskontor på lufthavnas kontrolltårn, frem til kontoret ble flyttet til Redwood City.

United Airlines brukte Mills Field-lufthavna samt Oakland kommunale lufthavn for sine tjenester utover 1930-tallet.

Fra 1935 brukte Pan American World Airways anlegget som terminal for sitt *China Clipper*-sjøfly, som fløy over Stillehavet.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) San Francisco International Airport – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) San Francisco International Airport – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* San Francisco internasjonale lufthavn hos Wikivoyage

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** ULAN **·** GeoNames **·** GNIS
 |
**Emmanuel Bergstrøm (født Nii Ashitey Amarh)** (født 14. desember 1992) er en norsk-ghanesisk fotballspiller.

Karriere
--------

Hans rolle på banen har variert i de forskjellige klubbene han har spilt, men er hovedsakelig venstrekant og spiss. Han er kjent for sitt høye tempo, og var en av de raskeste i sin årsklasse da han drev friidrett som ungdom for Askim IF og senere Moss IL.

Emmanuel Amarh kom til Sarpsborg 08 Fotballforening i forkant av 2008-sesongen, da han var 16 år gammel. Han slet med å få spilletid, og var bak klubbens radarpar Øyvind Hoås og Martin Wiig i køen. Han spilte sju kamper fra start da Sarpsborg 08 rykket opp til Tippeligaen i 2010, men greide ikke å spille seg til en plass på laget året etter. Han valgte derfor å gå til Kvik Halden på utlån i januar 2011. Der ble han en stor suksess og ble lagets toppscorer med 12 mål i serien. Han fortsatte i Kvik også i 2012-sesongen men gikk mye skadet og fikk lite spilletid. Han valgte derfor å hoppe på studier i Seattle høsten 2012 etter å ha spilt totalt 35 A-kamper for Kvik og scoret 15 mål. I USA ble han en sentral spiller på college-laget, og han ble kåret til den beste spilleren i ligaen. Etter han returnerte ved nyttår 2013 signerte han for Egersund allerede 11. januar. Her ble Amarh bare i et halvt år, før han ble hentet til hjemfylket av Moss FK sommeren samme år.

I 2015 gikk Amarh til Bærum i Obos-ligaen, hvor han spilte 27 kamper uten å score. I 2016 på nivået under ble det ett seriemål, mens etter bare fire ligakamper våren 2017 gikk han til Ullern samme sommer. I april 2018 scoret Emmanuel Bergstrøm, som han nå het, to mål for Ullern i cupkampen mot Stabæk; Ullern ledet 2-0 til det 88. minutt før de til slutt tapte 3-5.

Han har spilt landskamper for Norge G17, hvor han debuterte mot Sverige. Amarh var på prøvespill i tyske Hannover 96 i 2011, men ble ikke tilbudt kontrakt.

Referanser
----------

1. ↑  «Gutter/Boys 14 ÅR (1992)» Arkivert 9. mai 2012 hos Wayback Machine. *Friidrett.no*

Eksterne lenker
---------------

* Omtale på Sarpsborg08.no
* To Sarpsborg 08-spillere på samme landslag
* Emmanuel Amarh klar for EIK[*død lenke*]
**San Franciscos kabelsporvogner** er verdens eldste operative kabelsporvognsystem. Kabelsporvognene er et ikonisk symbol på San Francisco, og utgjør del av rutenettet til San Francisco Municipal Railway. Av de tjuetre linjene som ble etablert mellom 1873 og 1890, er det tre som fortsatt er i drift (hvorav én kombinerer deler av to tidligere linjer): to linjer fra sentrum i nærheten av Union Square til Fisherman's Wharf, og en tredje rute langs California Street. Kabelsporvognene brukes til en viss grad av vanlige pendlere, men det overveiende flertallet av de sju millioner årlige passasjerene er turister. Vognene er blant de viktigste turistattraksjonene i San Francisco, sammen med Alcatraz, Golden Gate Bridge og Fisherman's Wharf. Kabelsporvognene står på lista til National Register of Historic Places.

Kabelsporvognene må ikke forveksles med museumstrikkelinja F Market & Wharves som går langs Market Street og Embarcadero.

Referanser
----------

1. ↑  «The Eight Original San Francisco Cable Car Companies» **(engelsk)**. San Francisco Cable Car Museum. Besøkt 31. august 2014.
2. ↑  «San Francisco's iconic cable cars cost city millions of dollars in legal settlements» **(engelsk)**. *Yahoo! News*. 15. april 2013. Besøkt 31. august 2014.
3. ↑  «National Register Information System» **(engelsk)**. National Register of Historic Places. Arkivert fra originalen 4. desember 2010. Besøkt 31. august 2014.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Cable cars in San Francisco – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* San Francisco Cable Car Museum
**Benjamin Griffin** (født 1977 i London) er en tidligere britisk kommandosoldat som gjorde seg bemerket ved å nekte å utføre flere oppdrag i Irak og å gå offentlig ut mot krigføringen i landet i 2006. Griffin var tilknyttet spesialstyrken SAS.

Griffin var vervet soldat i de britiske spesialstyrkene Special Air Service. Avdelingen han tilhørte, hadde jobbet tre måneder i Irak da han nektet ytterligere tjeneste i landet, i protest mot det han mente var ulovlig krigføring. Hans avdeling hadde da tjenestegjort sammen med den amerikanske Delta-styrken, som ifølge Griffin særlig sto for ulovligheter. Ordrenekten førte ikke til at han ble stilt for krigsrett. Den offentlige protesten mot krigen førte til at han ble sitert i britiske og utenlandske medier, herunder norske.

I 2008 ble han beordret ved dom i det britiske rettssystemet til ikke å publisere, eller tale i offentlighet om, informasjon han hadde tilegnet seg i tjenestetiden hos Special Air Service. Han har vært intervjuet av TV-kanalen *BBC* i forbindelse med en antatt økning i desertering og ureglementert fravær blant britiske soldater.

Ifølge avisen *The Scotsman* er Griffin den første Special Air Service-soldaten som har nektet å delta i strid og som deretter er blitt avskjediget fra sin stilling i den britiske hæren, på grunn av moralsk overbevisning. I sluttattesten fra hæren ble han beskrevet som et «balansert, ærlig, lojal og målrettet individ som har karakterstyrken til å ha sine meningers mot».

Referanser
----------

1. 1 2 3 4   «SAS soldier leaves army over 'illegal' Iraq war», *The Scotsman* 13. mars 2006
2. 1 2  «SAS soldier quits Army in disgust at 'illegal' American tactics in Iraq», *The Telegraph* 12. mars 2006
3. ↑  «'I didn't join the British Army to conduct American foreign policy'», *The Telegraph* 12. mars 2006
4. ↑  «Britisk elitesoldat taler ved antikrigsprotest», *NTB*, 17. mars 2006
5. ↑  «Ben Griffin: Former SAS, Banned Speech to Anti-War Rally» Arkivert 14. mai 2013 hos Wayback Machine. *News You Won't Find On CNN* 25. februar 2008
6. ↑  «Court gags ex-SAS man who made torture claims», *The Guardian* 29. februar 2008
7. ↑  «At least 1,000 UK soldiers desert», BBC News 28. mai 2006
Olavskoret under konfirmasjonsgudstjeneste i Bergen domkirke i mai 2004  Foto: Nina Aldin Thune 
**Olavskoret** var et guttekor og et mannskor i Bergen domkirke, grunnlagt i 1994 av korets dirigent Asbjørn Flåm som er bosatt i Sogn og Fjordane. Koret er nå nedlagt.

Korets oppgang og nedgang
-------------------------

Koret har også hatt konserter i Førde kirke sammen med Førde guttekor.
Bergen domkirke Foto: Nina Aldin Thune 
Olavskoret ble grunnlagt av dirigenten Asbjørn Flåm i 1994. Koret har siden den tid hatt øvinger i Bergen domkirke med Flåm som dirigent. Øvingen var satt til hver mandag, det vil si at dirigenten kjørte 15 mil hver mandag til Bergen fra Sunnfjord. Koret hadde to avdelinger, gutte-stemmene og manns-stemmene. De hadde hver sin øving i kirken, men var sammen på konserter. Sangkoret startet opp med noen gutter fra Bergen, og noen år etter ble Førde guttekor grunnlagt av den samme dirigenten. Størrelsen på korene har gått veldig opp og ned. I begynnelsen hadde Førde-guttene få medlemmer, og da hjalp Olavskoret til med konserter i Sogn og Fjordane, noen år etter var det omvendt. Størrelsen på koret har variert mellom 7 – 20 medlemmer, medregnet manns-stemmene. Koret har deltatt på en rekke konserter og gudstjenester i Bergen domkirke, og av og til konserter i Grieghallen. Olavskoret har også deltatt i andre konserter med andre guttekor i Norge og litt i utlandet i forbindelse med turer med koret. Koret har blant annet vært i Førde, Stavanger, Trondheim, og Oslo, samt England. I 2007–2008 var det planlagt tur til Danmark og Tyskland, men dette ble ikke noe av grunnet nedleggelsen. De spilte også inn et album med Göran Fristorp i oktober 2003, som het Pie Jesu.

Nedleggelse
-----------

I november 2008 ble Olavskoret nedlagt samtidig som organist Magnar Mangersnes fylte 70 år, og han ble dermed nektet å fortsette som domkantor i Bergen domkirke av Den norske kirke. Den siste konserten med koret var 1. november 2008 med også hjelp fra Førde guttekor og fra Olavskorets manns-stemmer. Koret var før det ble nedlagt Bergens eneste guttekor, men etter nedleggelsen ble det startet et nytt kor i Grieghallen med Håkon Matti Skrede som dirigent, og de fleste av guttene fra Olavskoret gikk over til det nye koret.

Se også
-------

* Bergen domkirke
* Førde guttekor
Olavsspenning i Dolstad kirke, etter tradisjonen «tåvio hans Heming», tidligere brukt som dørring, nå fester de klokketauet i en Olavspenning
**Olavsspenning** eller olavsspennil er en vidjespenning knyttet eller bundet på en spesiell måte, slik at den skal være lett å åpne. Ordet er i dag helst brukt om olavsspenninger av smijern som kan henge i norske kirker; her har de ofte vært brukt til å feste klokketauet i, eller som dørringer. 

Olavsspenningae i smijern har oftest en diameter omkring 15 cm og har form som en vidjespenning. De har ikke ornamentikk eller andre særtrekk som gjør at en kan tidfeste dem, men det er sannsynlig at slike Olavsspenninger kan gå tilbake til middelalderen. Navnet kan knyttes til helgenkongen, Hellig-Olav.

Slike Olavsspenninger i smijern er kjent fra blant annet

* Dolstad kirke
* Sel kirke
* Våler kirke

Kilder
------

* *Kulturhistorisk leksikon for nordisk middelalder* Rosenkilde og Bagger 1956-1978
* Bjørn Grimsby: «Spiser middelalderbeslag i Dolstad kirke» i *Årbok for Helgeland* *1977*
Linje 1 (til venstre) og 5 på Torrent Avinguda-stasjonen
Trikk på linje 4
**MetroValencia**, **Valencias bybane**, er en bane i Valencia i Spania. Togene går i tunnel under sentrale byen, men på egen trasé med planoverganger i forstedene. Det finnes også en øst-vestlig trikkelinje i nordre delen av indre bydel. På grunn av disse egenskaper, og på grunn av at trafikken er ganske liten på de ytre grenene, er systemet ikke en tunnelbane i egentlig forstand, selv om det fungerer som det i indre bydel. Totalt finnes fem linjer (inklusive trikken) med flere forgreninger. Linje 1 og 3 trafikkeres med tyngre tog, mens linje 4 og 6 er trikkelinjer. Linje 5 mellom Marina Reial Joan Carles I og Marítim-Serrería trafikkeres av trikker i skytteltrafikk, mens resten av linjen trafikkeres med samme tog som linje 1 og 3.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Metrovalencia – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Metrovalencia – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata