recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
3x4 pergola antrasitt inntil husvegg på terrasseVeggmontert pergola
*For den italienske byen, se Pergola (italiensk by).*

Pergola i Oregon,USA.
En **pergola** (fra italiensk) er en løvgang dannet av doble rader med frittstående vegetasjon og slyngplanter med rikt løvverk. Det er tradisjonelt en utendørs del av en hage som gir skygge over gangveg.

En pergola var ofte bygget i treverk, og hovedpoenget var å bygge inn gangstier og ha noe som slyngplantene kunne feste seg til. Ordet pergola omfatter i dag langt flere bruksområder enn kun et plante-oppheng.

### Pergola i dag

Opprinnelig ment som et klatrehjelpemiddel og som en skjev struktur på samme måte som et espalier, tjener den ofte også til å fremheve og strukturere offentlige eller private utendørsanlegg som en frittstående struktur eller som en pergola gangvei. Den brukes ofte for å avgrense en terrasse. Noen ganger er noen av sidene laget vindtette med tre eller screens. Vertikale rangkonstruksjoner blir oftere referert til som rangstillaser, rangbuer eller espalier. En rosebue kan sees på som en liten pergola. Svært store eller lange versjoner kan finnes i offentlige parker - laget ofte av naturstein, metall eller klinker.

Opprinnelig var pergolaen for det meste laget av tre, men nå brukes også plast og metall. En murvegg, en enkelt avlang stein (monolitpergola) og trestøtter eller en metallstøttestruktur kan tjene som stolpemateriale. Det er viktig å feste pergolastolpene godt for å unngå at pergolaen blåses over.

Å bygge en pergola som ikke er helt tettet er som oftest ikke søknadspliktig Norge.

Se også
-------

* Anneks (bygning)
* Tilbygg, en bygningsdel som utvider et eksisterende bygg ved å utvide bygningens grunnareal

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** NKC
 |
***Buckshot John*** er en amerikansk stumfilm fra 1915, regissert av Hobart Bosworth.

Handling
--------

En sheriff og hans nestkommanderende skyter mot en gjeng ranere, ledet av Bad Jake Kennedy. Den eneste overlevende raneren, Buckshot John, nekter imidlertid å fortelle hvor gjengens tidligere bytte ligger gjemt. Han blir snart dømt til 30 år i fengsel. Men omtrent halvveis inn i soningen av dommen blir han religiøs, og for å redde sin egen sjel bestemmer han seg for å offentliggjøre hvor gjengen hans hadde gjemt byttet deres.

Imidlertid oppdager en svindler og falsk klarsynt som kaller seg for The Great Gilmore ut om Johns intensjoner. Svindleren narrer ham til å avsløre hvor gullet ligger. Når John oppdager hva som har skjedd, bestemmer han seg for å bryte seg ut av fengselet og ta seg av saken selv.

Skuespillere
------------

* Hobart Bosworth som Moran
* Courtenay Foote som Dr. Buchanan Gilmore
* Carl von Schiller som Jimmy Dacey
* Helen Wolcott som Ruth Mason
* Herbert Standing som John Mason

Referanser
----------

1. ↑  Buckshot John
2. ↑  Alan Goble. *The Complete Index to Literary Sources in Film*

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Buckshot John* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Buckshot John* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) *Buckshot John* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *Buckshot John* på Silent Era Rediger på Wikidata
**Buckhurst Hill** er en landsby i distriktet Epping Forest i Essex, England. Den er i praksis en forstad til London, og ligger nær grensen til Londonbydelen Redbridge. 

Jernbanen kom dit i 1856, og stedet tiltrakk seg mennesker i middelklassen som gav det et viktoriansk preg. Mange av innbyggerne er pendlere, og stedet betjenes av Londons undergrunnsbane fra Buckhurst Hill undergrunnsstasjon. Siden 1996 har stedet vært et eget verdslig sogn. I henhold til folketellingen av 2011 bor det 11 380 innbyggere på stede.

Den første historiske omtale av Buckhurst Hill er fra 1135 da det ble gjort en referanse til «La Bocherste», som i årene senere utviklet seg til «Bucket Hill», i opprinnelig betydning en høyde dekket av bøktrær.

Referanser
----------

1. ↑   «Town population 2011» Arkivert 18. oktober 2016 hos Wayback Machine. *Neighbourhood Statistics*. Office for National Statistics.
2. ↑   Reaney, Percy Hide (1935): *The Place-Names of Essex*, Cambridge University Press

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Vision of Britain **·** VIAF **·** LCCN **·** GeoNames **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
Lambdasonde.
**Lambdasonden**, også kalt O2-sensor, er en sensor som måler oksygeninnholdet i eksosen, det vil si overskuddet av oksygen i forbrenningen. Signalet den sender til innsprøytningen styreenhet brukes av den til å korrigere innsprøytningstiden med tanke på ideelt blandingsforhold. Det vil si 1 Lambda eller AFR 14,7:1 vanligvis.
Dette er det ideelle blandingsforhold med tanke på avgasser, katalysatoren og avgassrensingen, men ikke for kaldstart og toppeffekt.
Når alt er i orden bør spenningen fra lambdasonden pendle mellom 0,2 og 0,9 Volt.
Det finnes også forgassermotorer med lambda-sensor (tidlig 90-tall), som f. eks. Subaru Justy.

Motorstyringen bruker turtall, spjeldvinkel og luftmasse, luftmengde eller MAP-sensor for å beregne innsprøytningstiden, og bruker blant annet lufttemperatur, kjølevæsketemperatur, drivstofftemperatur og lambda-verdier for å korrigere, eller finjustere dette til mest mulig korrekt nivå.

Dersom lambdasonden går i stykker vil dette normalt oppfattes av styreenheten som går over til å kjøre i nødprogram, og vil ofte merkes ved nedsatt effekt, fusking og motorfeil-lampe som tennes.
Defekt lambdasonde kan ødelegge katalysatoren.

Nyere biler har ofte en mer avansert A/F-sensor (Air/Fuel-ratio, luft/drivstoff-forhold) i stedet for lambdasonden.
Lambdasonden krever en viss temperatur for å virke og er ofte montert rett i eksosmanifolden og med varmeelement for å virke fortere. En del biler har også lambdasonde etter katalysatoren for å kontrollere funksjonen av denne.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |
**Deependra Bahadur Kshetry** (født 3. mai 1949 i Syangja) er en nepalsk økonom, som var sentralbanksjef i Nepals sentralbank (Nepal Rastra Bank) fra januar til juli 2009. 

Kshetry har en Master of Arts-grad i sosialøkonomi og en Bachlor of Law-grad fra Tribhuvan University, samt en mastergrad (M.A.) i jordbruksøkonomi fra University of New England i Australia. 

Han begynte sin karriere i Nepals sentralbank i 1976, som *deputy superitendent*. Han steg i gradene, og var leder for ulike avdelinger, bl.a. Agriculture Development Bank, og var også økonomisk rådgiver i forskningsavdelingen. Han ble administrerende direktør i avdelingen for *General Services* i 2004, og i avdelingen for valutastyring i 2007. 

Fra mai til oktober 2007 jobbet han for Nepals Nasjonale Planleggingskommisjon (National Planning Commission – NPC). 

Han overtok som midlertidig sentralbanksjef i januar 2009, da sittende sentralbanksjef Bijaya Nath Bhattarai ble mistenkt for korrupsjon, men Bhattarai ble gjeninsatt i juli da han ble frikjent for anklagene av Nepals Høyesterett.

I tillegg har han hatt mange verv i andre institusjoner. Han var bl.a. medlem av Nepals *National Development Councial* fra 1992 til 1994, han var styreformann for Eastern Rural Development Bank fra 1995 til 1996, og styremedlem i Mid-Western Rural Development Bank fra 2002 til 2004. Han var også medlem i arbeidsgruppen som vurderte følgene av at Nepal meldte seg inn i WTO i 2004. 

Siden september 2009 har han vært nestformann i Nepals Nasjonale Planleggingskommisjon.

Han er gift og har tre barn.

Referanser
----------

1. 1 2  República - *Deependra Kshetry is new NRB governor* Arkivert 11. desember 2012 hos Wayback Machine. besøkt 27. november 2011.
2. ↑  República - *SC gives clean chit to NRB ex-guv Kshetry's future uncertain* Arkivert 3. februar 2014 hos Wayback Machine. besøkt 27. november 2011.
3. ↑  Nepals Nasjonale Planleggingskommisjon – *NPCs Key Officers Contact details* Arkivert 26. oktober 2011 hos Wayback Machine. besøkt 27. november 2011.
4. ↑  Nepals Nasjonale Planleggingskommisjon – *Bio-Data – Deependra Bahadur Kshetry*[*død lenke*], besøkt 27. november 2011.

Eksterne lenker
---------------

* CV på sentralbankens hjemmeside Arkivert 3. september 2012 hos Wayback Machine.
Tradisjonell britisk *deerstalker* («hjortejegerlue»)
Romanfigurene Sherlock Holmes i jaktlue og doctor Watson i rund bowlerhatt illustrert av Sidney Paget til *The Adventure of Silver Blaze* trykt i *Strand Magazine* 1892
Fjellvandrere ved Spiterstulen i Jotunheimen på 1880-tallet. Flere av turistene har klaffeluer. Foto: Axel Lindahl (1841–1906) 
**Deerstalker-lue** eller **Sherlock Holmes-lue**, på engelsk bare kalt **deerstalker**, er ei lue eller myk hatt som siden 1800-tallet særlig har blitt båret på landet eller jakt i Storbritannia, spesielt under *deer stalking*, britisk sportsjakt på hjortedyr. Lua har høy pull, stiv lueskygge foran og i nakken, samt to øreklaffer som vanligvis er brettet opp og knyttet sammen med ei snor på toppen. Den er gjerne laget av tweed, grovt ullstoff, med et rutemønster som skal tjene som flekkamuflasje. Lua kan også ha innvevd rødlige signalfarger i mønsteret for lettere å bli oppdaget av andre jegere.

I populærkulturen blir deerstalker-lue først og fremst forbundet med romandetektiven Sherlock Holmes etter at Sidney Paget (1860–1908) tegnet ham med et slikt hodeplagg i ilustrasjonene til magasinføljetongen *The Boscombe Valley Mystery* i 1891. Lua har siden også blitt et ikonisk symbol for detektiver generelt. I mange illustrasjoner og filmframstillinger bærer Sherlock Holmes dessuten en *inverness cape*, en kappe som tradisjonelt har tilhørt den skotske *highland dress*, med et liknende rutemønster. Holmes er ofte ellers utstyrt med karakteristisk kalabashpipe og forstørrelsesglass.

* Sherlock Holmes-illustratøren Sidney Paget (1860–1908) med deerstalker-lueSherlock Holmes-illustratøren Sidney Paget (1860–1908) med deerstalker-lue
* En deerstalker-lue har siden 1891 vært karakteristisk utstyr for den britiske romandetektiven Sherlock Holmes. Hodeplagget er her utstilt sammen med detektivens kalabashpipe og forstørrelsesglass og assistenten Dr. Watsons bowlerhatt.En *deerstalker-lue* har siden 1891 vært karakteristisk utstyr for den britiske romandetektiven Sherlock Holmes. Hodeplagget er her utstilt sammen med detektivens kalabashpipe og forstørrelsesglass og assistenten Dr. Watsons bowlerhatt.
* Statue av Sherlock Holmes ved Meiringen i Sveits. Skulpturen er laget av briten John Doubleday og ble avduket i 1988.Statue av Sherlock Holmes ved Meiringen i Sveits. Skulpturen er laget av briten John Doubleday og ble avduket i 1988.

Referanser
----------

1. ↑  welldresseddad.com 2016: *The anatomy of a cult object – The deerstalker*
2. ↑  «Hattebutikken.no om «Sherlock Holmes Deerstalker»». Arkivert fra originalen 6. november 2021. Besøkt 6. november 2021.
**Campus NooA** (Nordic open online Academy) er en offentlig godkjent norsk nettskole og et internasjonalt senter for nettkurs og nettstudier. Skolen har opprettet en skandinavisk studentkommisjon, etablert et internasjonalt kvalitetsråd og et rådgivende organ med internasjonale eksperter og engasjert samarbeidspartnere i flere land. Skolen samarbeider med utdanningsinstitusjoner, organisasjoner og lærere om å utvikle mange kurs på flere språk. Campus NooA er bygget opp rundt den flerspråklige læringsplattformen Moodle.

Campus NooA ble startet i 2012 av professor i nettbasert utdanning Morten Flate Paulsen som har vært sentral i oppbyggingen av NKI Nettstudier og president i the European Distance and E-learning Network (EDEN).

Campus NooA baserer sin nettpedagogikk på teorien om kooperativ frihet og transparens i nettbasert utdanning som er beskrevet i boken «Kooperativ frihet som ledestjerne i nettbasert utdanning». Det betyr at skolen legger til rette for både samarbeid og individuell fleksibilitet. Sentrale nettpedagogiske virkemidler er sosiale medier, nettbaserte læringsressurser, tankedelingsoppgaver, bloggoppgaver, individuelle oppgaver med tilbakemelding fra lærer, personlige presentasjoner og nettbaserte diskusjonsfora.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted
* Offisielt nettsted
***Campylorhabdus*** er en slekt av stumpbiller.

Utseende
--------

Middelsstore, brede og kraftige, blanke, oftest svarte stumpbiller. Fra slekten *Hister* skiller den seg hovedsakelig ved karakterer ved kjønnsorganene.

Levevis
-------

Stumpbillene kan finnes i mange ulike habitater, men de fleste er på en eller annen måte knyttet til råtnende dyre- eller plantemateriale. De er rovdyr som lever av andre insekter, for eksempel fluelarver eller billelarver. Mange arter finnes på møkk eller åtsel. Noen arter, som gjerne er flate på form, lever under barken på døde trær. En del arter har spesialisert seg på barkbiller. Disse er tynne og sylindriske slik at de kan komme til i barkbillenes ganger. Noen arter er knyttet til reir av gnagere eller fugler.

Utbredelse
----------

Arten er vidt utbredt i Afrika (Tanzania, Malawi, Den demokratiske republikken Kongo, Angola).

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, **Coleoptera**
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien stumpbiller (Histeroidea)
			* Familien **stumpbiller**, **Histeridae**
				+ Underfamilien **storstumpbiller**, **Histerinae** Gyllenhal, 1808 - 144 slekter
					- Stammen Histerini Gyllenhal, 1808
						* Slekten ***Campylorhabdus*** Schmidt, 1889
							+ *Campylorhabdus poggei* (Harold, 1878)

Referanser
----------

1. ↑  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 12. november 2020. Besøkt 12. november 2020.

Kilder
------

* Caterino, M.S. 2002. Histeridae, Clown Beetles på Tree of life

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Campylorhabdus* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Campylorhabdus* hos ITIS Rediger på Wikidata
**Erikshjälpen** er en svensk, kristen hjelpeorganisasjon som ble dannet i 1946. Organisasjonen driver hjelpearbeid i rundt 20 land med særlig fokus på helse, utdannelse og beskyttelse av barn. Virksomheten omfatter også tiltak for å trygge utsatte barn og familier i Sverige. Aktivitetene drives av blant annet frivillig innsats og finansieres av private pengegaver og inntektene fra over femti bruktbutikker i Sverige. Navnet knytter seg til Erik Nilsson (1929-1966), en ung bløder som skrev trøstebrev til andre syke og ble kjent gjennom barneprogram i Sveriges Radio. I 2013 etablerte Erikshjälpen bruktbutikk i Tønsberg i Vestfold. Den blir drevet av Elihu-menigheten.  Sammen med norske Maritastiftelsen åpnet Erikshjälpen en stor bruktbutikk i Oslo i 2018.

Referanser
----------

1. ↑  nrk.no om Erikshjälpen i Tønsberg
2. ↑  Eriksen, Per Øivind. «Bruktbutikken til Maritastiftelsen på Ensjø åpner i desember – Nå trenger de frivillige!». Besøkt 1. april 2020.

Eksterne lenker
---------------

* Erikshjälpen i Sverige
**Erika Egede-Nissen Lie** (født 29. mars 1878 i Kristiania, død 10. september 1947 i Oslo) var en norsk jurist. Hun var en av Norges første kvinnelige sakførere.

Liv og virke
------------

Erika Lie vokste opp i en familie der begge foreldrene hadde en tydelig tilstedeværelse i Kristianias sosiale, politiske og kulturelle liv. Etter foreldrenes skilsmisse i 1895 ble hun boende hos moren, den kjente konsertpianisten Erika Nissen. 

17 år gammel tok hun examen artium i 1895, og i 1900–1903 gjennomførte hun språkstudier i England og Frankrike. Hun hadde også studieopphold i Sveits, Tyskland og i Nord- og Sør-Amerika. I 1906 tok hun en ettårig utdannelse ved Arvedsons gymnastiska institut i Stockholm, men det var først etter farens død i 1911 at hun begynte å studere jus. I 1918 tok hun juridisk embedseksamen; hun var da 40 år gammel. 

Hun ble i 1918 dommerfullmektig i Follo sorenskriveri i Drøbak, før hun bekledte samme rolle i Nedre Romerike sorenskriveri på Lillestrøm i 1919–1920 og i Kristiania skifterett (1921–1922). Hun var også protokollsekretær i Norges Høyesterett. I 1922 var hun sakførerfullmektig hos høyesterettsadvokat Christian Butenschøn. I 1922 fikk hun autorisasjon som overrettssakfører, og året etter etablerte hun sin egen sakførerpraksis. Med dette ble hun en av Norges første kvinnelige sakførere.

Hun engasjerte seg sterkt i ektefelleloven av 1927, og i samleverket *Lev Livet Lettere* (1938) redegjorde hun for sitt syn i debatten som fulgte. I 1933 var hun medstifter av Norges første Soroptimist-klubb. Som følge av de vanskelige arbeidsforholdene under andre verdenskrig og den tyske okkupasjonen, valgte hun å avvikle sin virksomhet i 1941.

Familie
-------

Erika Lie var datter av lege og politiker Oscar Egede Nissen (1843–1911) og pianist Erika Røring Møinichen Lie Nissen (1845–1903). Hun var søster av pianist og dirigent Karl Nissen (1879–1920), niese av pianistene Thomasine Lie (1833–1907) og Ida Lie (1837–1905), og datterdatter av prokurator og ordfører Michael Strøm Lie (1807–1852).

Hun ble 9. oktober 1900 gift med sin tremenning, cand.jur. senere professor, Mikael Strøm Henriksen Lie (1873–1926).

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5 6 7   nbl.snl.no, besøkt 25. april 2019[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Store norske leksikon, oppført som Erika Nissen Lie, Store norske leksikon-ID Erika\_Nissen\_Lie[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   basert på følgende heuristikk avledet fra tidslinjen fra andre hendelser[Hentet fra Wikidata]
4. 1 2  Halbo, Sverre M. (1933). *Norges advokater og sakførere 1932*. Aschehoug. s. 287.

Bibliografi
-----------

* 1938: «Lov om ektefellers formuesforhold av 20. mai 1927» i M. Fearnley (red.): *Lev Livet Lettere*, 1938

Kilder
------

* Støren, Thordis (1987). *Justitias gode tjenere*. Oslo: Dreyer. s. 39 ff. ISBN 8209104462.

Eksterne lenker
---------------

' (no) Erika Lie i Norsk biografisk leksikon

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon
 |
**Farquharson-riflen** er en enkeltskudds fallblokkrifle som ble utviklet og patentert av John Farquharson fra Daldhu i Skottland i 1872. BørsemakerenGeorge Gibbs fra Bristol i det sørvestlige England ble en medeier av Farquharson sitt patent i 1875, og var den eneste produsenten av Farquharson-rifler til patentet løp ut i 1889.:97 Færre enn 1000 Farquharson-rifler ble produsert av Gibbs, og den siste ble levert i 1910.:140

Kopier
------

Etter at patentet løp ut i 1889 begynte mange engelske børsemakere å lage sine egne versjoner basert på mekanismer laget av Auguste Francotte i Herstal, Belgia.:317 Disse var i hovedsak eksakte kopier av de riflene som Gibbs hadde brukt til å bygge sine militære Farquharson-rifler, som hadde en sammenhengende nedre "tang" og avtrekkerbøyle.:126, 313 Låskassene ble stemplet "PD" som stod for public domain, og skulle henvise til at ingen patenter ble brutt.:126, 313 W. J. Jeffery & Co. produserte flest av "PD" Farquharson-riflene. Den første fra Jeffery ble solgt i 1895 under navnet Model 95 Falling Block Rifle. I 1904 lanserte Jefferey en større versjon av mekanismen som het Model 1904 og var kamret for 600 Nitro Express.:318 Model 95 og 1904 var oppført i Jeffery sine kataloger helt frem til 1927.:318 Fra og med 1912 inneholdt imidlertid annonsene for Jeffery sine fallblokkrifler en kommentar om at de nå bare ble produsert på bestilling etter å ha blitt erstattet av magasinriflen.:320

Fredrik Courteney Selous, var en britisk oppdager, offiser, jeger og naturverner kjent for sine reiser til det sørlige og østlige Afrika. Han brukte ofte en Gibbs Farquharson-rifle i kaliber .461. Her avbildet på 1890-tallet på et afrikansk safari med to skutte koritrapper og en Holland & Holland Woodward rifle.

Arv
---

På grunn av sin sjeldenhet verdsettes originale Gibbs-Farquharson-rifler i dag høyt av samlere. PD-utgavene laget av Jeffery og andre produsenter er mindre sjeldne, men anses fremdeles som samlerobjekter snarere enn bruksvåpen.

I 1967 kom Ruger med Ruger No. 1, som er en fallblokkrifle løst utformet etter Farquharson-riflen. Våpenet er fremdeles en av Ruger sine mest solgt våpen.

Enkelte børsemakere rundt omkring i verden tilbyr fremdeles nye håndlagde rifler mer eller mindre basert på Farquharson-mekanismen, inkludert Soroka Rifle Co. i New Zealand, Dakota Arms Inc. i Sør-Dakota, USA, og Sturtevant Arms Company ii Colorado, USA.

Referanser
----------

1. 1 2  Kirton, Jonathan: *The British Falling Block Breechloading Rifle From 1865* (1997).
2. ↑  Ruger No. 1 press release at
**Farokonvensjonen** er Europarådets rammekonvensjon om kulturarvens verdi for samfunnet. Konvensjonens offisielle engelske navn er «Council of Europe Framework Convention on the Value of Cultural Heritage for Society». Den ble åpnet for signatur i Faro i Portugal 27. oktober 2005, og er i dag ratifisert av 16 land. Norge ratifiserte konvensjonen i 2008. Det nyskapende ved denne konvensjonen er at den flytter perspektivet fra objekter til mennesker og samfunn. Konvensjonen om kulturminnenes rolle i samfunnet tar utgangspunkt i menneskenes rett til kulturarv, rett til å tolke sin egen historie og sine egne kulturminner. Konvensjonen vektlegger at enhver har ansvar for å respektere andres kulturarv i samme grad som sin egen, og som følge av dette respektere hele Europas kulturarv.

Et viktig element er at den innfører begrepet «kulturarvfellesskap» («heritage communities») og understreker disses rett til å få sine kulturminner beskyttet. Slike «kulturarvfellesskap» kan være etniske eller religiøse grupper, men også andre typer fellesskap som har en felles kulturminnebestand. Konvensjonen erkjenner at kulturarv er en iboende del av retten til å delta i samfunnets kulturelle liv, slik det også er fastslått i menneskerettighetserklæringen, artikkel 27. Farokonvensjonen blir regnet som et viktig steg på veien til en ny, fredsskapende og konfliktforebyggende måte å håndtere kulturminner på.

Eksterne lenker
---------------

* Farokonvensjonen på Europarådets hjemmeside
Farris Naturskole  Foto: Morten Bakkeli 
**Farris Naturskole** er et skoletilbud i Larvik i Vestfold. Tilbudet ble åpnet av Larvik kommune i 1995. Den holder til på gården Framnes.

Farris Naturskole er et tilbud til alle barneskoler og barnehager. Naturskolen har om lag 3000 elevbesøk i året og baserer seg på praktisk læring utendørs. Tidligere var naturskolen en underavdeling av Sentrum skole.

Naturskolen tilbyr ulike opplegg hvor naturen danner grunnlag for undervisning, enten for hele skoleklasser eller mindre grupper, på dagsbesøk eller som overnattingsturer.

Skolen har 3. og 7. klasse i barneskolen som primær målgruppe.

Bjørn Pettersen er leder for Farris Naturskole.

Farris Naturskole  Foto: Morten Bakkeli 
Lavvo ved Farris Naturskole  Foto: Morten Bakkeli 
Bru ved Farris Naturskole  Foto: Morten Bakkeli

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Farris Naturskole – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
Kart over atollen
**Farquhar** er en atoll i Farquharøyene tilhørende Seychellene i Indiahavet.

Geografi
--------

Atollen ligger 770 km sørvest for Seychellenes hovedstad Victoria på hovedøya Mahé. Sammen med atollen Providence og øya St. Pierre Island utgjør Farquhar Farquharøyene.

Med et areal på 178 km² er Farquhar den største atollen i Seychellene. Lagunen har en maksimal dybde på 14,6 meter.

Navn
----

Farquhar er oppkalt etter guvernør Robert Farquhar.

Historie
--------

Fra 1965 til 1976 tilhørte øya Det britiske territoriet i Indiahavet. På begynnelsen av 1960-tallet var USA i samarbeid med Storbritannia på leting etter «strategiske øyer», steder egnet for flåtebaser og flere av øyene i Seychellene ble undersøkt med tanke på en base i Indiahavet. Farquhar ble kjøpt av britiske myndigheter. I 1965 ble Farquhar, sammen med Aldabra og Desroches, skilt ut fra kolonien Seychellene og slått sammen med Chagosøyene, som ble utskilt fra Mauritius, til den nye kolonien Det britiske territoriet i Indiahavet. Diego Garcia i Chagosøyene ble valgt som sted for militærbasen, da de andre øyene ble ansett som uegnet til formålet. Farquhar, sammen med Aldabra og Desroches, ble tilbakeført til Seychellene før landets uavhengighet i 1976.

Referanser
----------

1. 1 2 3  «Farquhar» **(engelsk)**. Islands Development Company. Arkivert fra originalen 2. februar 2021. Besøkt 28. januar 2021.
2. ↑  Island of Shame: The Secret History of the U.S. Military Base on Diego Garcia, s. 62, 228.
3. ↑  Sand, Peter H.: United States and Britain in Diego Garcia : The Future of a Controversial Base, Palgrave Macmillan, 2009, s. 3.
4. ↑  Sand, Peter H.: *United States and Britain in Diego Garcia. The Future of a Controversial Base*, New York: Palgrave Macmillan, 2009, s. 5.
5. ↑  Jeffery, Laura: *Chagos Islanders in Mauritius and UK: Forced Displacement and Onward Migration*, Manchester: Manchester University Press, 2011, s. ix–x.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Horvereid** er ei bygd og en grunnkrets i Nærøysund kommune i Trøndelag. Horvereid grenser til Sandnes i vest, Sør-Salten i nord, Kolvereid i øst og Skaga i sør. Horvereid ligger ved Fv770, og ligger  4,5 km vest for Kolvereid og 15 km øst for Rørvik.

Horvereid har navn etter eidet som skiller Rotvikvatnet og Mulstadvatnet fra hverandre. På nordsida av eidet ligger strømmen som forbinder de to vannene med hverandre. Her ligger Strømbrua, som er starten på Horvereidvegen som går gjennom bygda i retning nord – sør, og møter Fv 769 ved Skagakorsen.

I Horvereid finner vi bl.a. grendene Haugen, Tømmervika, Åkre, Åneset,  Kjerkskardet og Grinna

Nord for Strømbrua ligger  Mulstad, med grendene Leirbogen, Mulstad, Mulstadlia, Mulstadaunet og Mulstadenget.

Horvereid og Mulstad er typiske jordbruksbygder, og utgjør en grunnkrets i kommunen med 129 innbyggere pr. 1. januar 2021.

Referanser
----------

1. ↑  «04317: Grunnkretsenes befolkning (G) 1999 - 2021». *PX-Web SSB* **(norsk)**. Besøkt 2. august 2021. [*død lenke*]
**Erich Abraham-Collin** (født 26. august 1899 i Berlin, død 28. april 1961 i Los Angeles) var en tysk sanger, musiker og lærer som framfor alt var kjent som 2. tenor i den tyske vokalsekstetten Comedian Harmonists.

Collin kom fra en jødisk familie, men ble døpt kristen. Hans far var barnelege og hadde nær kontakt med Albert Einstein. Foreldrene skilte seg i 1902.

Erich Collins sangtalent ble tidlig oppdaget. En rik velgjører støttet ham med sangundervisning. Etter farens død i 1923 begynte han å studere musikk. Under studiet ble han kjent med Erwin Bootz, som introduserte ham for Comedian Harmonists i 1929. Der overtok han plassen som 2. tenor.

I årene 1929 til 1935 hadde Erich A. Collin stor kunstnerisk og økonomisk suksess med Comedian Harmonists.

Etter at Comedian Harmonists ble oppløst som følge av det nazistiske styrets forbud mot å la jøder opptre i Tyskland, dro Collin først til Paris der han registrerte foretaket Comedian Harmonists på nytt. Han dro deretter til Wien og dannet et eksilensemble sammen med de andre jødiske eksilantene Harry Frommermann og Roman Cycowski, etter hvert under navnet Comedy Harmonists.

I 1938 var Comedy Harmonists i ferd med å bli oppløst, og Collin slo seg ned i USA. Han forsøkte seg først som vinhandler i Los Angeles, men firmaet gikk konkurs i 1942. Gjennom farens tidligere, nære forbindelser med Albert Einstein fikk han stilling som lektor ved et universitet i New York, der han underviste i tidlig tysk musikk. I 1947 ble han gjenforent med sin kone og datter som han tidligere hadde måttet skille lag med på grunn av krigen. 

Sammen med Harry Frommermann forsøkte han å starte et nytt sangensemble, men forsøket mislyktes på grunn av mangel på disiplin hos de nye medlemmene. 

Fra 1956 drev han et lite verksted og ble selvstendig næringsdrivende. Han døde i 1961 under en blindtarmoperasjon.

Referanser
----------

1. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 11. desember 2014[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 30. desember 2014[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Eberhard Fechner: *Die Comedian Harmonists, Sechs Lebensläufe*, Wilhelm Heyne Verlag, München 1998. ISBN 3-453-13899-6
* Peter Czada, Günter Große: *Comedian Harmonists, Ein Vokalensemble erobert die Welt*, Edition Hentrich, Berlin 1998. ISBN 3-89468-082-2

Eksterne lenker
---------------

* (en) Erich Abraham Collin på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) Erich Abraham Collin i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (en) Erich Abraham Collin hos The Movie Database Rediger på Wikidata
* (en) Erich Abraham Collin på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Erich Abraham Collin på MusicBrainz Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** ISNI **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Maksim Tsygalko** (russisk: Максим Цыгалко, belarusisk: Максім Цыгалка, **Maksim Tsyhalka**; født 27. mai 1983, død 25. desember 2020) var en belarusisk fotballspiller som spilte spiss. Han la opp i 2010 på grunn av vedvarende skadeproblemer. Tvillingbroren Jurij var også aktiv profesjonell, og spilte keeper sammen med Maksim i Dinamo Minsk.

Karriere
--------

Hans profesjonelle fotballkarriere begynte hos ungdomslaget til Dinamo Minsk, Dinamo–Yuni Minsk i 2000. Året etter ble han flyttet opp til a–laget, hvor han ble frem til 2006. Her scoret han 24 mål på 53 kamper, og i sin beste sesong ble det elleve mål på 18 kamper. Det ryktes at trøbbel mellom Tsygalko og treneren i Dynamo Minsk var grunnen til at han ikke fikk mer spilletid. Han spilte mellom 2002 og 2004 elleve landskamper for det belarusiske u–21 landslaget, og scoret tre mål. For a–landslaget fikk han i 2003 to kamper og et mål. Med Dinamo Minsk vant han Vysshaya Liga i 2004, i tillegg til Cupen året før. I tillegg spilte han også UEFA Intertoto Cup for Dinamo. I 2006 gikk han til en ny belarusisk klubb, Naftan Novopolotsk. Her ble det 24 kamper, med tre mål. Deretter reiste han til Kasakhstan, og klubben Kaisar Kyzylorda, før turen gikk videre til Banants Yerevan i Armenia. Deretter gikk han til FC Savit Mogilev, hvor han scoret to mål på åtte kamper. I 2009 gikk Savit Mogilev konkurs, og klubben ble oppløst. Dette, i tillegg til store skadeproblemer førte til at Tsygalko la opp i 2010.

Popkulturelt
------------

Selv om han spilte på høyeste nivå i belarusisk liga, og har landskamper for Belarus, er det likevel som Maxim Tsigalko i managerspillet «Championship Manager 2001/2002» han har fått mest oppmerksomhet.[] Han er regnet[*av hvem?*] som en av de store målscorerne på spillet, og har blant annet scoret 1000 mål på 1114 kamper.

Meritter
--------

Med Dinamo Minsk:

* Belarusiske Cupen: 2003
* Belarusisk vysshaya liga: 2004

Referanser
----------

1. ↑  «Football Manager-fans rouwen om cultspits Maksim Tsigalko». *sporza.be* **(nederlandsk)**. 25. desember 2020. Besøkt 25. desember 2020.
2. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 1. juli 2012. Besøkt 23. oktober 2012.
3. ↑  Heltane frå CM - Maxim Tsigalko Arkivert 5. mars 2016 hos Wayback Machine. - Fotballstova

Eksterne lenker
---------------

* (en) Maksim Tsygalko – national-football-teams.com Rediger på Wikidata

* (en) Maksim Tsygalko – Soccerway Rediger på Wikidata

* (en) Maksim Tsygalko – EU-Football.info Rediger på Wikidata
* 
*
**Husumdaler** er en mynt, formentlig den første i Norden med et naturtro myntportrett. Daleren ble preget i Husum i det daværende hertugdømme Slesvig, myntherre var hertug Frederik av Gottorp (året etter konge av Danmark og Norge).

Mynten har en omkrets på 39 mm. Det finnes kun 11 kjente eksemplarer av den, hvorav 8 er i offentlig eie.

Beskrivelse
-----------

Kronside: Portrett av hertug Frederik med stramtsittende lue og omskriften: *FREDERICUS DEI GRA SLESVICEN ET HOLSAC DUX* (Frederik av Guds nåde hertug av Slesvig og Holsten).

Myntside: Norges løve, Sønderyllands to løver, Holstens nesleblad, Stormarns svane og i midten oldenborgernes bjelker. Inskripsjonen lyder: *Monet Nova Argenta Husemen* (ny sølvmynt fra Husum).

Referanser
----------

1. ↑  Rönnau, Jens. «Ausstellung: Blick in die Schatzkammer der Kieler Landesbibliothek | shz.de». *shz*. Besøkt 22. november 2019.
2. ↑  «Husumdaler». *www.danskmoent.dk*. Besøkt 22. november 2019.
3. ↑  Rüdiger Articus (2010). «Der Husumer Taler von 1522 in einer frühen gelehrten Wochenschrift» (PDF). *Beiträge zur Husumer Stadtgeschichte«*.

Portal: Danmark
Portaler: Danmark | Tyskland

**Husum slott** ved Husum i Hertugdømmet Slesvig ble bygget i nederlandsk renssansestil i årene 1577-82. Byggherren var den slesvigske hertug Adolf av Slesvig-Holsten-Gottorp.

Historie
--------

Porthuset
Det trefløyede slottet ble oppført på et område, hvor franciskanere på 1400-tallet hadde oppført et kloster, og som den gang ikke var en del av byen Husum. Slottet er pyntet med tre tårn og har flere spir. Forbildet var Frederik II s Frederiksborg slott i Hillerød, og dets utseende kjennes fra en gjengivelse i *Den Danske Vitruvius*. 

På 1600-tallet ble slottet fortrinnsvis benyttet som enkesete for gottorpske hertuginner. Den dansk-norske prinsesse Augusta av Danmark, som var datter av kong Frederik II, gjorde slottet til et kulturelt senter. Hun døde på slottet 5. februar 1639.

Etter den store nordiske krig kom slottet i 1721 i dansk eie. Det var forfallent, og kong Frederik V gjennomførte en omfattende ombygging og forenkling i årene 1750-52, ved Otto Johann Müller og Cay Dose. Det ble etablert en rekke representative trapper og værelser på slottet, og samtidig forsvant de svungne gavlene, som fremdeles kan ses på portbygningen. 

Mittårnets spir ble rekonstruert på 1970-tallet ved arkitekten Karsten Rønnow, etter stikket i Thuras *Den Danske Vitruvius*.

I slottsparken finnes et minnesmerke over dikteren Theodor Storm. Kunstverket er skapt av Husums billedhugger Adolf Brütt. Hver vår er plenen farget mere blålig enn grønn, grunnet samtidig blomstring av tusenvis av krokus som vokser vilt sammen med plenen. Blomstringen er en turistattraksjon.

Eksterne lenker
---------------

* (de) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Schloss vor Husum – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Husum slott på nissenhaus.de

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** SUDOC
 |
**The Hustle** er et fellesnavn på mange disco- eller nattklubber par-danser som var ekstremt populære på 70-tallet. I dag refererer navnet stort sett til 3/4-takts-versjonen av «The New York Hustle», som også et samlenavn på flere ulike danser.

En versjon av hustle har overlevd og danses fremdeles i dag. Det er en form for swing basert på forskjellige typer av hustle og likner dansen East Coast Swing. Vanligvis danses den i 3/4, men den kan også danses i 2/4.

Historie
--------

The Hustle er basert på eldre danser som mambo og hadde sin opprinnelse i de spansktalende miljøene i New York City og Florida på syttitallet.

### Van McCoys sang

En linjedans som ble kalt The Hustle førte til internasjonalt dansefarsott i 1975 etter Van McCoy og Soul City Symphonys «The Hustle». Etter å ha fått et tips av DJ-en David Todd, sendte McCoy sin partner Charlige Kipps til diskoteket Adam's Apple på New Yorks East Side. McCoy skrev melodien og arrangementet mens han tittet på en sekretær Kipps hadde bitt seg merke i demonstrere dansen. Det kommende platealbumet fikk en ny tittel, *Disco Baby* og McCoy ble utropt til «Beste Instrumentalartist» for året 1975.

### Framført i *Saturday Night Fever*

Da man var nådd fram til 1977, slik det vises i filmen *Saturday Night Fever*, ble The Hustle danset til discomusikk som gjorde at dansen ble populær. Senere utviklet det seg forskjellige linje- og pardans-varianter, men disse falmet raskt fordi mesteparten av hysteriet omkring det hele skyldtes filmen.

Referanser
----------

1. ↑  Jones, Alan og Kantonen, Jussi (1999). *Saturday Night Forever: The Story of Disco*. Chicago, Illinois: A Cappella Books. ISBN 1-55652-411-0.

* Lustgarten, Karen (*1978*). *The Complete Guide to Disco Dancing: The Easy Step-By-Step Way to Learn Today's Top Dances*. United States: Warner Books.

### Referanser for historiske Hustlestiler

* Harris, og andre, (red.) *Social Dance: From Dance A While*. Boston: Allyn and Bacon, 1998. ISBN 0-205-27477-3
* Kilbride, Ann T. og Algoso, A. *The Complete Book on Disco and Ballroom Dancing*. Los Alamitos, CA.: Hwong Publishing Company, 1979. ISBN 0-89260-150-7

Videoklipp
----------

* wmv eller mov[*død lenke*] fra The Dance Store Online inneholder en rask visning av de grunnleggende trinnvariasjonene i våre dagers Hustle
* Begynner-trinn (mpeg) fra Hustle New Orleans
* Michael & Betty viser en veldig innsmigrende Hustle og To menn og en kvinne som danser Hustle, begge fra Hustle Dance club

Eksterne lenker
---------------

(på engelsk)

* What is hustle? – En nærmest encyklopedisk opplisting av alle Hustle-stilene for par
* Historisk perspektiv på disco pardans
* Spesifikasjoner for The Hustle
* Liste over Hustle-band og fortolkere
* En Hustle-danseinstruktørs hemmeligheter[*død lenke*]
* Informasjon Om The Hustle

| * v
* d
* r
Selskapsdanser |
| --- |
| Standard | 
* Vals
* Tango
* Wienervals
* Slowfox
* Quickstep

 |  |
| Latin | 
* Cha-cha-cha
* Samba
* Rumba
* Paso doble
* Jive

 |
| Andre: | 
* Salsa
* Swingdans
* Lambada
* Two-step
* Foxtrot
* Tango
* Mambo
* Lindy hop
* Bolero
* Hustle
* Jenka

 |
Kart over Sør-Georgia med tidligere hvalfangststasjoner og dagens forskningsstasjoner avmerket.
**Husvik** er en tidligere hvalfangststasjon på nordkysten av Sør-Georgia i Sør-Atlanteren. Hvalfangststasjonen ble etablert 24. desember 1907 av A/S Tønsbergs Hvalfangeri. Virksomheten i Husvik ble nedlagt i 1931. I de 24 årene det var drift i Husvik ble 16 200 hval fanget og 900 000 fat hvalolje og 380 000 sekker guano produsert.

I 1945 ble fangsten til Husvik gjenopptatt, og med etablering av et stort kjøttfryseanlegg i 1957 startet den første norske kjøttproduksjonen i Antarktis. Kjøttproduksjonen ble kortvarig og i 1960 overtok Albion Star stedet. Stasjonen ble delvis demontert og kjøttfryseanlegget flyttet til Grytviken. I 1979 ble Husvik solgt til det skotske selskapet Christian Salvesen & Co. I 1992 ble stedet gitt tilbake til britiske myndigheter.

I sesongen 2005-2006 ble norske håndverkere engasjert av South Georgia Heritage Trust for å restaurere noen av bygningene. I mars 2006 ble bestyrervillaen restaurert.

To km sør for Husvik ligger en kirkegård med 34 graver fra perioden 1910 til 1959.

Husvik har sitt navn etter Husvik i Slagen i Vestfold, hvor den første bestyreren Søren Berntsen kom fra.

Referanser
----------

1. 1 2  «Landsstasjonene». Hvalfangstmuseet. Besøkt 9. april 2008. [*død lenke*]
2. ↑  
«Husvik cemetery». Pat Lurcock. Besøkt 23. september 2008.

Eksterne lenker
---------------

* South Georgia Heritage Trust; Bilder fra restaureringen av bestyrervillaen i Husvik

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GeoNames
 |
**Hustveit** er en gård som ligger ovenfor riksveg 520 omtrent midtveis mellom Ropeid og Sauda. Ryfylkemuseet eier Jonegarden, det ene av de to gårdsbrukene på Hustveit.

Bygningene på Jonegarden er satt i stand slik de sto på slutten av 1800-tallet. Løa er flyttet fra Tysseland, men står på muren til den opprinnelige løa på gården. Ved Kvednafossen, en liten spasertur langs den gamle ferdselsveien mellom Ilstad og Honganvik, er et anlegg av kvernhus, korntørke, sag og bohus som i senere tid blei brukt til verksted.

Inventar i hovedbygningen er det opprinnelige. Bygningen har således en stor grad av autentisitet.

Eksterne lenker
---------------

* Om Hustveit hos ryfylkemuseet.no

  


| * v
* d
* r
Ryfylkemuseet |
| --- |
| Nesasjøhuset **·** Kolbeinstveit **·** Guggedalsloftet  **·** Røynevarden **·** Hålandstunet **·** Litunet  **·** Jelsa skulemuseum **·** Kvednahola **·** Stampa på Kvæstad **·** Øystad **·** Hustveit **·** Industriarbeidermuseet **·** Sinkgruvene i Almannajuvet **·** Sauda museum  **·** Slettedalen **·** Vigatunet **·** Forsand bygdemuseum **·** Sjøhuset i Bergevik **·** Bibmus **·** Husmannsplassen Bakken  **·** Finnøy bygdemuseum **·** «Brødrene af Sand» |
**Figurjakt** (også kalt **jaktsti**) er en type sportsskyting med haglgevær hvor skytteren forsøker å treffe en dyrefigur i bevegelse. Figuren beveger seg langs en løpestreng foran skytteren og startes på skytterens kommando. Figurene er laget av stål, med et hull på 50 til 120 kvadratcentimeter i dyrets hjerteregion. I hullet plasseres utskiftbare skivekort av papp. Det gis 1 poeng for hvert hagl i skivekortet, men ikke mer enn 10 poeng for hver figur.

Løypa
-----

Figurjakt foregår langs en merket løype i terrenget, med minst åtte poster. Skyteavstand er 15-25 meter, avhengig av hva slags dyr figurene forestiller. Figurene og løpestrengen skal monteres slik at de så vidt mulig ligner på artenes bevegelser og fart i terrenget. Slippstedet skal ikke være synlig for skytteren og bredden på skytefeltet der figuren passerer, er 5-10 meter, avhengig av figurens hastighet. På noen poster skytes det to skudd, enten ved dobbeltskudd på et slipp (to figurer/treffområder) eller dobbelt slipp, der figur nr.2 slippes når figur nr. l er påskutt.

Referanser
----------

1. ↑  «Skytegrener». *www.njff.no* **(norsk nynorsk)**. Arkivert fra originalen 16. juli 2019. Besøkt 16. juli 2019.
**Polarmetallfly** (*Syngrapha hochenwarthi*) er en sommerfugl som tilhører familien nattfly (Noctuidae). Den forekommer bare i Troms og Finnmark i Norge.

Utseende
--------

Et middelsstort (vingespenn 26–30 mm), gråbrunt nattfly. Den ligner mest på myrmetallfly, men skiller seg fra denne på at forvingen har et rødlig fargeskjær og at bakvingens svarte ytterkant er smalere. De to artenes utbredelser overlapper ikke i Norge. Kroppen og forvingen er gråbrune, vingen med et rødlig skjær. De bakerste 2/3 av vingens midtfelt er mørkbrune. Mellomlinjene, som avgrenser dette feltet, er lyse med brun kant. Midt i vingen sitter det en kommaformet, hvit flekk som gjerne er litt kløvd i den indre enden, men ikke egentlig y-formet. Bølgelinjen er brun og går i store buktninger. Ved bakhjørnet er det en lysgrå flekk. Bakvingen er lyst gul, med en relativt smalt svart ytterkant, innerkanten er også svart.

Levevis
-------

Polarmetallflyet finnes på blomsterrike enger i bjørkebeltet og like over dette. Larvene, som bruker nesten et helt år på utviklingen, lever på setermjelt (*Astragalus alpinus*). De voksne sommerfuglene flyr om dagen i solskinn, fra slutten av juni og ut juli.

Utbredelse
----------

Den finnes i fjellene på Balkan, Alpene, i det nordligste Fennoskandia og i noen fjellområder i Russland: Kaukasus, Ural, Altaj og fjellområder på Kamtsjatka. I Norge er den sjelden i indre Troms, men ganske vanlig i Finnmark, bortsett fra de fuktigste områdene.

Kilder
------

* Aarvik, L. Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) *Catalogus Lepidopterorum Norvegiae*. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe/Norsk Institutt for Skogforskning. ISBN 82-995095-1-3
* Norges sommerfugler, polarmetallfly:
* Nettsiden *Svenska Fjärilar*, med bildegalleri:

Eksterne lenker
---------------

* (en) *polarmetallfly* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *polarmetallfly* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *polarmetallfly* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *polarmetallfly* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *polarmetallfly* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *polarmetallfly* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Syngrapha hochenwarthi* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata
**Husstøv** er en fellesbetegnelse på støv som finnes i hus er sammensatt av atmosfærisk støv kombinert med støv som blir laget av beboerne, mest av døde hudceller, celler og fibre fra klær, hår og lignende. Store ansamlinger av husstøv blir populært kalt for hybelkaniner (se nedenfor).

Midd
----

Midd er ofte å finne i produkter med fibre, som for eksempel tepper og senger. Middene lever av organiske komponenter i husstøv. Et godt eksempel er flass og lignende organisk avfall fra kroppen. Avføring fra midd kan i perioder finnes i husstøvet, og dette kan framkalle allergiske reaksjoner hos mennesker.

Aktuelle tiltak
---------------

Forskjellige produkter er blitt laget for å fjerne støv fra huset. Luftfiltere blir ofte brukt ved luftinntakene i et hus for å hindre at støvet kommer inn. Disse kan bli supplert med luftrensere, som blant annet bruker ionisasjon for å fange støv som slipper forbi filteret. For fjerning av opphopet støv i huset finnes hjelpemidler som støvkost og støvsugere.

Hybelkanin
----------

«Hybelkaniner», det vil si dotter av støv og lo på et gulv, oppstår vanligvis under senger, bord og andre møbler.
Hybelkanin er et spøkefullt navn på en dott med støv og lo, særlig på gulv. Hybelkaniner er spesielt vanlige under senger, sofaer og kommoder eller bak skap og åpne dører, steder der man ikke så lett kommer til med støvsuger, kost eller klut. Navnet spiller på «pelskledte», kjæledyrliknende støvansamlinger på små hybler med mangelfullt renhold.

Registrering utført av skoleelever i Nysgjerrigper-konkurransen i 2003, viste at hybelkaniner først og fremst oppstår pga. trekk og samler seg i bakevjer. Statisk elektrisitet spiller også en rolle.

Hybelkanin kalles *dammråtta* (det vil si «støvrotte») på svensk, *nullermand* («dottmann») på dansk, *dust bunny* («støvkanin») på engelsk og *Wollmaus* («ullmus») på tysk.

Eksterne lenker
---------------

* «Årets Nysgjerrigper 2003» om hybelkaniner Arkivert 7. august 2007 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND
 |
**Husurtefly** (*Paradrina clavipalpis*) er en sommerfugl som tilhører familien nattfly (Noctuidae).

Utseende
--------

Et middelsstort (vingespenn 28 – 32 mm), kraftig bygd, lyst brunlig grått nattfly. **Forvingen** er avrundet trekantet og har gjerne 3-4 svarte flekker ved framkanten, mer eller mindre tydelige, grå, ring- og nyremerker og mer eller mindre tydelige, mørke siksak-tverrstreker. **Bakvingen** er hvit, årene i den ytre delen og ytterkanten er brungrått bestøvet. Den ligner mest på lyst urtefly (*Platyperigea montana*) men skiller seg fra denne på vingenes mer brunlige fargetone.

Levevis
-------

Arten er vanlig i hager og i og ved bebyggelse. Den kan ofte påtreffes inne i hus, særlig i uthus. Larvene lever på visne plantedeler, og kan være tallrike i høy, både mens det fortsatt ligger til tørk og under lagring innendørs. De voksne sommerfuglene kan påtreffes hele sommeren. Den overvintrer som fullvoksen larve.

Utbredelse
----------

Husurteflyet finnes i Nord-Afrika, i hele Europa og videre østover til Stillehavet i Øst-Sibir. I Norge er det vanlig nord til Lofoten.

Kilder
------

* Norges sommerfugler – Husurtefly [*død lenke*]
* Aarvik, L. Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) *Catalogus Lepidopterorum Norvegiae*. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe/Norsk Institutt for Skogforskning. ISBN 82-995095-1-3
* Nettsiden *Svenska Fjärilar*, med bildegalleri:
* *Paradrina clavipalpis* på UK moths:

Eksterne lenker
---------------

* (en) *husurtefly* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *husurtefly* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *husurtefly* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (en) *husurtefly* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Caradrina clavipalpis* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Caradrina clavipalpis* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Caradrina (Paradrina) clavipalpis* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata