recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Berkut** (ukrainsk: Бе́ркут, "kongeørn"; russisk: Бе́ркут, *Bjerkut*) var en ukrainsk spesialpolitienhet (opprørspoliti) i det ukrainske Innenriksministeriet. Enheten ble dannet i 1992, kort tid etter oppløsningen av Sovjetunionen, som etterfølgeren til Den ukrainske sosialistiske sovjetrepublikks OMON.

Enheten spesialiserte seg i utgangspunktet i å bekjempe organisert kriminalitet, men begrepet "Berkut" kom etter hvert til å bli brukt for alle profesjonelle spesialpolitienheter i Ukraina. Etterhvert fikk Berkut på seg en historie av ulovlige aktiviteter mot ukrainske statsborgere, for eksempel pengeutpressing, terrorisme, fysisk vold, tortur, anti-ukrainske følelser, valgfusk mot dem som ville velge andre kandidater enn Janukovitsj, samt vold mot demonstranter som støttet Euromajdan og Oransjerevolusjonen. Den nye regjeringen etter statskuppet holdt Berkut ansvarlig for det meste av de drap som skjedde i forbindelse med de mange dødsfall under opptøyene på Majdanplassen i Kiev. Den påtroppende ukrainske innenriksminister Arsen Avakov signerte et dekret som oppløste enheten, som ble erstattet med Nasjonalgarden i Ukraina.

I mars 2014 ble Berkuts enheter stasjonert i den Autonome Republikken Krim og Sevastopol og senere hoppet over til det russiske Innenriksministeriet i forbindelse med den russiske anneksjonen av Krim, og territoriet ble et russisk føderasjonssubjekt  Berkut ble senere en effektiv enhet i Russland og fikk lov til å bevare sitt gamle navn. Per 2020 er enheten innlemmet i Den russiske nasjonalgarden som gendarmerie for Krim.

Ukraina
-------

Berkut offiserer i 2007.
Berkut offiserer står vakt i under en fotballamp.

Referanser
----------

1. ↑  ««Беркут» злетівся захищати «Межигір'я» Януковича від журналістів (+фото)». *ФАКТИ ICTV* **(ukrainsk)**. 6. juni 2013. Besøkt 3. mars 2022.
2. ↑  «Янукович став співучасником фальсифікацій при ухваленні законів, — УДАР». *24 Канал* **(ukrainsk)**. Besøkt 3. mars 2022.
3. ↑  Jacobs, Harrison. «Why Ukraine's Berkut Special Police Force Is So Scary». *Business Insider* **(engelsk)**. Besøkt 3. mars 2022.
4. ↑  Berkut Riot Police Used to Falsify Ukrainian Parliamentary Elections, The Jamestown Foundation (14 November 2012)
5. ↑  Ukraine's new rulers disband riot police Arkivert 24. september 2015 hos Wayback Machine. Reuters (Feb 26, 2014)
6. ↑  Head of Ukrainian Interior Ministry signs order to dissolve "Berkut" Arkivert 1. mars 2014 hos Wayback Machine. , Voice of Russia (25 February 2014)
7. ↑  Аваков распустил "Беркут" : Новости УНИАН 26.02.2014 | 01:10
8. ↑  Russian interior bodies created in Crimea and Sevastopol Arkivert 7. april 2014 hos Wayback Machine. Arkivert 2014-04-07 hos Wayback Machine, ITAR-TASS (25 March 2014)
9. ↑  Crimean Berkut police to preserve name as it incorporates into Russian Interior Ministry, ITAR-TASS (24 March 2014)
10. ↑  Ukraine: Speaker Oleksandr Turchynov named interim president, BBC News (23 February 2014)  
Ukraine protests timeline, BBC News (23 February 2014)
Sentrum i Pingxian
Pingxiang i Jiangxi
**Pingxiang** (kinesisk: 萍乡; pinyin: *Píngxiāng*) er en kinesisk by på prefekturnivå i provinsen Jiangxi i det sentrale Kina. Befolkningen anslås (2004) til 380 000.[]

Byen ble grunnlagt på 300-tallet. Området har rike forekomster av kull og porselensleire. Pingxiang er den største kullprodusent i provinsen Jiangxi og er kjent som «Sør-Kinas kullsenter».[]

Administrative enheter
----------------------

Pingxiang består av to bydistrikter og tre fylker:[]

* Bydistriktet Anyuan (安源区), 212 km², 370.000 innbyggere (2002), sete for lokalregjeringen;
* Bydistriktet Xiangdong (湘东区), 853 km², 390.000 innbyggere (2002);
* Fylket Lianhua (莲花县), 1.062 km², 240.000 innbyggere (2002);
* Fylket Shangli (上栗县), 712 km², 490.000 innbyggere (2002);
* Fylket Luxi (芦溪县), 963 km², 270.000 innbyggere (2002).

Samferdsel
----------

Kinas riksvei 319 fører gjennom prefekturet. Riksveien begynner i Xiamen i Fujian, løper nordvestover gjennom provinsene Jiangxi, Hunan, og Chongqing, til den ender opp i Chengdu, hovedstaden i provinsen Sichuan.

Kinas riksvei 320 går også gjennom området. Den begynner i Shanghai og løper sørvestover til grensen mellom provinsen Yunnan og Burma. Underveis er den innom blant annet Hangzhou, Nanchang, Guiyang, Kunming og Dali.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** GeoNames
 |
Bi - en jadeskive med hull i, 16 cm i diameter.
*Bi* fra Liangzhukulturen (Museum Angewandte Kunst, 2006)
**Bi**, (kinesisk: 璧; pinyin: *bì*; Wade-Giles: *pi*) er en rund skive av jade (særlig nefrittisk jade) med et hull i midten som hadde en i dag ukjent symbolsk betydning i det antikke Kina.

De eldste funn er fra neolittisk tid, og fremfor alt fra Liangzhukulturen (ca. 3400–2250 f.Kr). Senere eksemplarer er funnet fra Shang-, Zhou- og Han-dynastiene.

De kunne også lages i glass av eldre kinesisk type.

I neolittiske graver er bi blitt funnet på magen eller brystkassen til den begravde. Flere av de eldste kinesiske kultgjenstander var stiliserte verktøy, men ingen etablert teori finnes for bi. Eldre funn er helt blanke mens yngre funn ofte prydes av snirklete mønstre. Ingen kjent bi er beskriftet med tekst. 

En senere tradisjon forbinder den runde bi med Himmelen (som ble ansett som rund i antikk kinesisk kosmologi) mens en annen artefakt, cong, ble sett på som knyttet med jorden (som ble ansett som firkantet).

De små bi-lignende jadeskiver som i dag bæres rundt halsen av mange kinesere anses som lykkebringende, men de kalles ikke bi.

Referanser
----------

1. ↑  Teaching Chinese Archaeology, object 3 - NGA Arkivert 8. mai 2008 hos Wayback Machine. Arkivert mai 8, 2008, hos Wayback Machine

Litteratur
----------

* *Les jades néolithiques chinois* / [contributions de Christophe Comentale, Laurent Long, Tong Peihua, Zhang Jingguo] ; [pour l'ACI Du chopper au brilliant], [Paris] : Museum national d'histoire naturelle, cop. 2008, 1 vol. (81 p.) : ill. couv. ill. ; 30 cm
* *Art et archéologie : la Chine du Néolithique à la fin des Cinq Dynasties, 960 de notre ère* / Danielle Elisseeff ; Paris : École du Louvre : RMN, 2008
* "Neolithic Chinese Jades", Angus Forsyth, in *Jade*. Ed. Roger Keverne. New York: Van Nostrand Reinhold, 1991. pp. 88–109.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
Pelletstovn.
**Pelletsovn** eller **pelletskamin** er en ovn som bruker trepellets som varmekilde. Pelletsovner kan ved riktig bruk være mer energieffektive og miljøvennlige enn vanlige vedovner, ikke bare på grunn av brennstoffet, men også fordi de ofte har elektronisk styring av varmeeffekten. En pelletsovn har innebygde lagertanker som man fyller med pellets. Fra tanken mates det pellets inn i selve brennkammeret. I en pelletsovn tennes pelletsen elektronisk og ikke med for eksempel fyrstikker. Pelletsovner egner seg best ved kontinuerlig bruk og er mindre egnet til tilfeldig fyring.

En pelletsovn kostet per 2010 rundt 30 000 kr uten subsidiering. Med økende pelletspriser er ikke fyring med pellets lønnsomt i forhold til flere av alternativene.

Ulempen ved pelletsovner er at bruken krever elektrisitet, og en pelletsovn kan derfor ikke nyttes som alternativ oppvarming om strømmen skulle bli borte med mindre den er utstyrt med nødstrømsløsninger. Pelletsovner krever mer vedlikehold enn andre typer ovner for å opprettholde virkningsgraden. Typisk rengjøringsintervall er én gang pr uke ved konstant bruk.

I det siste[*når?*] har pelletsovner fått sterk konkurranse fra varmepumper. Det har ført til at den eneste norske produsenten av pelletsovner, BioNordic i Jostedalen i Sogn og Fjordane, innstilte produksjonen i 2011. Sammenliknet med fjernvarme er også fyring med pellets for dyr på grunn av lav brukstid i forhold til investering.

Salg av pelletskaminer
----------------------

I oktober 2006 vedtok den norske regjeringen å gi økonomisk støtte til innkjøp av alternativ oppvarming, herunder innkjøp av pelletsovn.

Toppåret for salg av pelletskamin i Norge var 2006, da det ble solgt nesten 3 000 enheter.
Siden 2006 har salget gått kraftig ned. I 2009 utgjorde salget i overkant av 800 enheter.
I 2010 gikk salget videre ned til rundt 350 ovner. Flere utenlandske produsenter har trukket seg ut av markedet.

Referanser
----------

1. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 22. november 2010. Besøkt 2. januar 2010.
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 17. august 2010. Besøkt 15. september 2010.
6. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 13. juli 2007. Besøkt 15. september 2010.
7. ↑  «Pelletsovner tar ikke av i Norge». *Tu.no* **(norsk)**. 21. februar 2011. Besøkt 18. august 2021.

Se også
-------

* Varmegjenvinning
* Pellets

Eksterne lenker
---------------

* Bionordic

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND
 |
**Ragnar Fredrik Nygren**, også kjent som **«Rock-Ragge»** (født 13. desember 1938 i Stockholm, død 2. april 2011 i Sollefteå), var en svensk musiker som slo igjennom nasjonalt i 1957. Det egne bandet som ble startet samme år het *Rock-Ragge & His Four Comets* og den første spillingen, som var på Nalen, ble en stor suksess. Samme år spilte bandet inn sin første EP-plate, på Decca-etiketten, med «Teach You To Rock», «Be-Bop-a-Lula», «Blue Jean Bop» og «Ballroom Baby». I alt fem EP-plater ble utgitt det året. 

Et lite bevis på Rock-Ragges påvirkning på den svenske rocken er et sitat fra Jerry Williams:
*«Ingen brädade Rock-Ragge på Nalen».*

På 1970-tallet slo Rockfolket, med Rock-Ragge som en av frontfigurene, igjennom i Sverige med en blanding av rock'n'roll og spex (en form av muntert amatørteater).

Han gikk bort 2. april 2011 på Sollefteå sykehus etter en lengre tids kamp mot kreft

Referanser
----------

1. ↑  «aftonbladet.se Rock-Ragge har avlidit».
2. ↑  «last.fm Rock-Ragge». Besøkt 29. mars 2022.
3. ↑  «allehanda.se Rock-Ragge har avlidit».

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Nationalencyklopedin **·** MusicBrainz
 |
***Hypostomus plecostomus*** er en harniskmalle.
De fleste fiskene som selges under navnet «Hypostomus plecostomus», «plecostomus» eller bare «pleco», tilhører egentlig andre, beslektede arter.

Den hører hjemme i tropiske deler av Mellom- og Sør-Amerika, i strømmende ferskvann eller brakkvannet i elvemunninger.

Siden denne fisken blir ganske stor som voksen (opptil ca. 50 cm), er det ikke lett å få den i lek i akvariet. De fleste vellykkede oppdrettene av denne arten har foregått i dammer med leire- eller mudderbanker. De graver tunneler nær vannflaten, og hannen vokter eggene til de klekkes.

I Florida og Texas har arten blitt introdusert, sannsynligvis dumpet av akvarister.
De er også introdusert i flere asiatiske land. De drettes ofte i dammer i Singapore og Hongkong, hvor den er veldig populær som akvariefisk.

Akvaristikk
-----------

Denne arten har liten verdi som matfisk, skjønt de spises av og til i sitt naturlige utbredelsesområde. I akvariehandelen er de imidlertid høyt verdsatt.

Den er nattaktiv, og kjøpes ofte inn til akvarier på grunn av sin evne til å renske alger ut av karet. De unngår vanligvis lys, og foretrekker å gjemme seg på mørke steder. Om natten kommer de fram for å ete. 
Det er imidlertid ikke vanskelig å venne dem til å være dagaktive i akvariet. 

De er hardføre fisk som stort sett lever av plantemateriale, og noen krepsdyr.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Hypostomus plecostomus* – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen Rediger på Wikidata

* (en) *Hypostomus plecostomus* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Hypostomus plecostomus* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Hypostomus plecostomus* hos FishBase Rediger på Wikidata

* (en) *Hypostomus plecostomus* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Hypostomus plecostomus* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Hypostomus plecostomus* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Hypostomus plecostomus* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Hypostomus plecostomus* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**Moskébyen i Bagerhat** er en av tre verdensarvsteder i Bangladesh. 

Denne historiske byen ligger i Bagerhat-distriktet i det sørvestlige Bangladesh, og ble grunnlagt av den tyrkiske generalen Ulugh Khan Jahan tidlig i det 15. århundret. Byen er kjent for sin samling av moskéer og andre muslimske monumenter. 

Mer enn 50 monumenter har blitt oppført på UNESCOs verdensarvliste, herunder Moskeen med seksti kupler («Shat Gombuj Masjid»), mausoleet til Khan Jahan og Singar-moskeen, Bibi Begni-moskeen, Reza Khoda-moskeen og Zindavir-moskeen.

Moskeer (utvalg)
----------------

### Shat Gombuj Masjid

Shat Gombuj Masjid (norsk: Moskeen med seksti kupler) er en av moskeene i Bagerhat, sørvest i Bangladesh, og dette er en av de eldste moskeene i landet. Den har 60 søyler og over 81 kupler (gambuj) – til tross for at den kalles «Moskeen med seksti kupler». Det er mulig at moskeen opprinnelig ble omtalt som «Moskeen med seksti søyler», og at ordet «amud» (شصت عمؤد ) som betyr søyle på arabisk og persisk, senere ble forvrengt til «gombuj» (গম্বুজ) som betyr kuppel på bengali.

77 av moskeens kupler dekker taket på moskéen, mens de fire siste er plassert i hjørnene på bygget. Moskéen ble grunnlagt av den muslimske helgenen Khan Jahan Ali og den lokale herskeren i Bagerhat i det 15. århundre e.Kr. Bygget er konstruert i murstein og terrakotta. 

Verdensarvstatusen som byen fikk i 1985 har ført til en voldsom strøm av turister.

Se også
-------

* Verdensarven

Eksterne lenker
---------------

* Offisiell UNESCO-side
* Side om byen

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GeoNames
 |
**Skalite** er et skihoppanlegg ved byen Szczyrk i Polen. Anlegget består av tre hoppbakker med størrelse K95 (HS106), K70 (HS77) og K40 (HS44). Den største bakken i anlegget er Polens tredje største hoppbakke, og var planlagt brukt under junior-VM på ski i 2008.

HS106- og HS77-bakkene har plastmatter, slik at de også kan brukes i sommerhalvåret.

Bakkerekorden på snø i K95-bakken er 116 meter, satt av Krzysztof Leja (Polen) 1. mars 2011. I K70-bakken er bakkerekorden 80 meter, satt av Krzysztof Leja 13. mars 2011. Rekorden i K40-bakken er 44 meter (Paweł Wąsek, 1. mars 2011).

Historie
--------

Den første Skalite-bakken ble åpnet i 1937, og tålte da hopp på opptil 40 meter. Etter utbygging i 1953 nådde Antoni Wieczorek 63,5 meter som ny bakkerekord. Foran den siste store utbyggingen hadde bakken K-punkt 85 meter og bakkestørrelse 93 meter. Bakkerekorden var 93,5 meter, satt av Krystian Długopolski og Adam Małysz.

Skalite ble utbygd foran junior-VM i 2008, som skulle arrangeres i Szczyrk. I tillegg til hovedbakken, ble det også bygd to mindre hoppbakker i anlegget. Snømangel gjorde imidlertid at mesterskapet måtte flyttes til Zakopane, der hoppkonkurransene ble arrangert i Średnia Krokiew.

HS106-bakken var i 2009 arena for hopprennene under det europeiske ungdoms-OL. Sommeren 2011 hadde den renn i mennenes Sommer Grand Prix og kvinnenes kontinentalcup. Anlegget var tildelt renn i verdenscupen for kvinner i januar 2012, men rennene ble avlyst.

Viktige renn
------------

### Kvinner

| Dato | Vinner | Andre | Tredje | Type renn |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 28. januar 2012 | Avlyst | Verdenscup |
| 29. januar 2012 | Avlyst | Verdenscup |

Kilder
------

* Skisprungschanzen-Archiv: Szczyrk (Skalite) (besøkt 5. november 2011)
* Skokinarciarskie.pl: Szczyrk (polsk)
* Sokół Szczyrk: Historia (polsk)
Fabelen *L'Ours et l'Amateur des jardins* illustrert av Gustave Doré (1832–1883). Den tamme bjørnen som dreper sin herre i forsøket på å slå ihjel en flue på hans ansikt, har gitt opphav til uttrykket *bjørnetjenste*, «en hjelp som gjør mer skade enn nytte».
**Bjørnetjeneste** er en velment tjeneste som får negative konsekvenser for mottakeren. Uttrykket stammer ifølge Falk og Torps *Etymologisk ordbog over det norske og danske sprog* (1903) fra den franske dikteren Jean de La Fontaines fabel om bjørnen og gartneren, *L'Ours et l'Amateur des jardins*. Denne ble utgitt i 1678 og forteller om en tam bjørn som forsøker å slå i hjel en flue på sin sovende eiers ansikt med en stein, men dreper ham med slaget. Fabelen kan føres tilbake til India fra boka Panchatantra, der den handler om en ape. Panchatantra selv inkludert fabelen er basert på en persisk bok fra 1100-tallet som er kjent som *Kalila og Dimna* (på persisk کلیله و دمنه).

På fransk kalles en bjørnetjeneste *le pavé de l'ours* («bjørnestein(helle)»), på tysk *Bärendienst*, på svensk *björntjänst* og på russisk *Медвежья услуга*.

Misforståelse
-------------

Ifølge *Aftenposten* blir uttrykket av enkelte, særlig yngre, feilaktig brukt som betegnelse for «en stor tjeneste». Den samme misforståelsen har i noen svært få tilfeller blitt registrert på dansk; en artikkel i Weekendavisen i 1994 tidfestet dette fenomenet til 1992. Ifølge Dansk sprognævn oppfattes en *bjørnetjeneste*, som tradisjonelt betyr «en velment hjælp der imidlertid gør mere skade end gavn», nå også som «en stor hjælp eller tjeneste». Imidlertid har det i 2010-årene blitt påpekt at det er så få eksempler på en slik bruk av ordet at det er tvilsomt om det kan regnes som noen etablert betydning; ifølge *Sprogminuttet* på Danmarks Radio finnes det bare en håndfull eksempler på slik bruk.

Språkrådet har rådet foreldre til å lære barna den korrekte, tradisjonelle betydningen og uttalt at dersom misforståelsen skulle vinne frem «ødelegger det for et godt ord som vi ikke har noe like fyndig alternativ til. Når man har hørt om Fontaines fabel, bør det være lett å huske hva bjørnetjeneste betyr».

Se også
-------

* Pyrrhosseier

Referanser
----------

1. ↑  Aftenposten 15.12.2009: «Hvor gammelt snakker du?»
2. ↑  «Pendulord» (PDF). Dansk Sprognævn. Besøkt 14. februar 2018.
3. ↑  «Er bjørnetjenesten en and?», *Sprogminuttet*, Danmarks Radio, 3. desember 2010
4. ↑  Bjørnetjeneste, Språkrådet
Skihytta i mossemarka.
Hyttebakken like ved skihytta, bygd i 2004. 20m.
**Moss Skiklubb** (stiftet 11. januar 1928) er et norsk idrettslag fra Moss. Moss Skiklubb hadde 3690 medlemmer pr. 31.12.2014 (3642 i 2013). Moss Skiklubb har 2 idrettsgrupper (langrenn og hopp). Moss Skiklubb eier Skihytta i Mossemarka, ved Skihytta finnes også en hoppbakke (Hyttebakken), bygget i 2004. Leder i klubben er for sesongen 2010/11 er Svein Bromander. Klubben arrangerer årlig turrennet Mossemarka Rundt.

Kjente medlemmer i Moss Skiklubb
--------------------------------

* Knut Arne Bakken (f.1955), hoppdommer.

Historikk
---------

Mossebakken (hoppbakke) lå sør for Innfartsveien ved Mosseporten-tunnelen og var Moss Skiklubbs offisielle bakke fra 1928-58. Ny bakke ble bygget 1959 på samme sted, den ble revet i 2011.

Referanser
----------

1. ↑  «Hyttebakken, Moss». *Ski Jumping Hill Archive  »  skisprungschanzen.com* **(engelsk)**. Besøkt 6. oktober 2021.
2. ↑  Hyttebakken ski jumping hill archive
3. ↑  Moss Avis, -Akere ødelegger hoppbakken 6. februar 2010
4. ↑  Moss Avis, -Bakken eneste norske dommer i Ski-VM 14. januar 2011

Eksterne lenker
---------------

* Moss Skiklubb
* Skihytta

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
Et **fotobyrå**, **bildebyrå** **eller billedbyrå** lisensierer bilder tatt av en eller flere fotografer til en kunde.

Bildebyrået kan enten eie retten til å selge bildet selv eller så selger de bilder på vegne av fotografen. Fotografen får da en andel av salget. Denne andelen kan variere helt ned i 0% og opptil 100% avhengig av hvilken avtale fotografen har med bildebyrået. Vanligvis er andelen til fotografen 50% av sluttpris til kunden.

Prisen på et bilde blir ofte bestemt med bakgrunn i hvilken bruk bildet er tiltenkt. Tradisjonelt er det svært mange forhold som avgjør prisen, dette har medført at kunden må forholde seg til svært kompliserte prislister.

For en kunde er det lettere og billigere å benytte et bildebyrå enn å leie en fotograf til å ta de samme bildene. I dag har de fleste bildebyråene søkbare arkiv på internett. Ulempen er man har mindre kontroll på bildets utforming enn om man skulle gitt oppdraget til en fotograf.

Fotografene får gjennom et bildebyrå en mulighet til å nå en større målgruppe enn man kan klare på egen hånd. Ulempen er at fotografen vil få en mindre andel av sluttprisen.

Se også
-------

* Nyhetsbyrå

Portal: Kunst
En **skalar** er et matematisk objekt som kun har størrelse, men ikke retning. I motsetning til dette har vektorer både størrelse og retning. I algebra kalles også objekter i en kropp for skalarer.

Reelle og komplekse tall er begge eksempel på skalarer. I fysikk skiller en ofte mellom fart og hastighet, der den første er en skalar, den siste en vektor.

I vektorrom spiller skalarer en viktig rolle. Slike rom har definert en operasjon *multiplikasjon med skalar*, der en skalar multipliseres med en vektor. Operasjonen representerer en lineær transformasjon av vektoren. 

En lineær transformasjon som er en skalar multiplum av identitetstransformasjonen kalles en *skalar transformasjon*. Et spesialtilfelle av dette er en  diagonalmatrise der alle diagonalelementene har lik skalarverdi, og en slik matrise kalles en *skalarmatrise*. 

Resultatet av et indreprodukt er en skalar, og navnet *skalarprodukt* brukes ofte alternativt.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** MathWorld
 |
**Blackburn** er en landsby i regionen Aberdeenshire i Skottland. Blackburn er raskt voksende, og fungerer som en sovekommune for Aberdeen. Den ligger like vest for Abeerdeen lufthavn, omtrent 20 kilometer nordvest for Aberdeen. Lokale fasiliteter inkluderer en industrieiendom, barneskole, sykehjem, postkontor, Starbucks Drive Thru, lokal Co-op og et samfunnshus.

Ved folketellingen i 2001 hadde Blackburn 1 386 innbyggere.
 I 2006 ble folketallet estimert til 2 070 innbyggere og en beregning av folketallet for 2020 utgjorde 3050 innbyggere, noe som indikerer en klar vekst for landsbyen de siste tiårene.

Geografi
--------

Blackburn ligger 14 km vest-nordvest for Aberdeen og 150 km nord-nordøst Edinburgh, og er en landsby like nord for Backhill Wood hvor små bekker dannes og går sammen i elven Black burn hvor landsbyen har fått navnet sitt fra. Elven (*burn*) løper nordover for å bli ett med elven Don.

Økonomi
-------

Blackburn Industrial Estate ligger i sørenden av landsbyen ved siden av hovedvien A96.

Sport
-----

Blackburn AFC ble dannet i 1947 og er et lag i ligaen Aberdeenshire AFA andredivisjon (øst).

Referanser
----------

1. ↑  «Comparative Population Profile: Blackburn Locality» **(engelsk)**. Scotland's Census Result OnLine. Besøkt 16. november 2008.
2. ↑   «Mid-2020 Population Estimates for Settlements and Localities in Scotland». *National Records of Scotland*. 31 mars 2022
3. ↑  «Blackburn AFC (AAFA)», *Scottish Amateur Football Association*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Vision of Britain **·** GeoNames **·** BBC Things
 |
**Blackened death metal** (også kalt **death/black metal** eller **black/death metal**, avhengig av hvilken stil som er dominerende) er en krysning mellom ekstrem metal-sjangrene death metal og black metal. Generelt kommer de fleste band i denne sjangren fra Europa og mange band starter som rene black metal-band og ender opp med å inkorporere death metal i musikken deres.

Historie
--------

Tidlig blackened death metal kan dateres tilbake på 80-tallet da band som Hellhammer og Celtic Frost blandet thrash metal, death metal og black metal, men det var ikke før album som *The Nocturnal Silence* av Necrophobic og *Satanica* av Behemoth kom ut, at den originale stilen tok form.

Artister
--------

* Abominator Østerrikes flagg
* Anaal Nathrakh Storbritannias flagg
* Behemoth Polens flagg
* Belphegor Østerrikes flagg
* Blood Drift Belgias flagg
* Desecration Storbritannias flagg
* Melechesh Israels flagg
* Myrkskog Norges flagg
* Necrophobic Sveriges flagg
* Panzerchrist Danmarks flagg
* Zyklon Norges flagg

| * v
* d
* r
Death metal |
| --- |
| Krysningsjangere: | Blackened death metal **·** Deathcore **·** Deathgrind |
| Undersjangere: | Brutal death metal **·** Melodisk death metal **·** Teknisk death metal **·** Progressiv death metal |
**Hypoksisk luft**, også kjent som **inert luft** eller **brannsikkert inneklima**, betegner luft med et noe lavere oksygeninnhold og et noe høyere nitrogeninnhold enn normalt. Slik luft brukes bl.a. som brannforebyggende tiltak, og for automatisk brannslokking. Normal luft inneholder 78 % nitrogen og 21 % oksygen, mens hypoksisk luft for brannforebygging inneholder 5 prosentenheter mer nitrogen og tilsvarende mindre oksygen. Hypoksisk luft lages av en teknisk enhet som plasseres i ventilasjonssystemet.

Hypoksisk luft er ikke farlig å puste i for friske mennesker, selv ikke langvarige opphold er helseskadelige. Hypoksisk luft brukes også i fly, og hjertepasienter som ikke kan oppholde seg i fly kan heller ikke oppholde seg i rom som beskyttes mot brann med hypoksisk luft. Innen medisinen beskriver begrepet hypoksi mangel på oksygen i blodet. Hypoksisk luft tilbyes i utlandet også som terapi for å styrke hjertefunksjonen.

Hypoksisk luft er en relativ ny oppdagelse i brannvernsammenheng. Metoden er lovende for brannvern i antikvariske bygninger, datatekniske rom, museumsmagasiner, biblioteker og arkiver. Metoden er best egnet i bygninger hvor luftutskiftingen kan holdes på et lavt nivå. Den meste kjente bygningen som bruker denne metoden er trolig Pentagon. Federal Aviation Administration stiller nå også krav til at den skal benyttes i deler av store flykropper.

Riksantikvaren har deltatt i et europeisk forskningsprosjekt om denne type brannvernteknologi.

Se også
-------

* Novec 1230
* Inertgass

Eksterne lenker
---------------

* Rapportsammendrag fra Riksantikvaren
* Om inertgassproduktet Inergen
* Opplysningskontoret for automatiske slokkeanlegg
Yrkefjorden
Yrkefjorden sett fra Yrke Foto: Jarle Vines 
**Yrkefjorden** eller **Yrkjefjorden** er en fjord i Tysvær og Vindafjord kommuner i Rogaland. Den er en arm av Krossfjorden og utgjør den vestlige delen av «krossen». Fjorden er rundt 12 kilometer lang og har en sidefjord, Vatsfjorden, som går rett nordover omtrent halvveis inn i fjorden. Vatsfjorden er rundt fem kilometer lang.

Grensa mellom kommunene Vindafjord i nord og Tysvær i sør følger Yrkefjorden. Innløpet i øst ligger mellom Metteneset i sør og Fløkje i nord. Nordvest for innløpet går Sandeidsfjorden videre nordover. 

Det ligger bare små bosetninger langs fjorden. På sørsida ligger bygda Vassendvik, omtrent rett sør for innløpet til Vatsfjorden. Innerst i fjorden ligger bygda Yrke, som fjorden er oppkalt etter. 

Yrkefjorden har vært byggeplass for Troll-, Draugen- og Gullfaks C-plattformene.

Referanser
----------

1. ↑  Yrkefjorden på Norgeskart.no fra Statens kartverk

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GeoNames
 |
Ordenens grunnlegger, Eugène de Mazenod ønsket å gjenreise religionen etter den franske revolusjon og Napoleonskrigene
**Oblatfedrene** er det vanlige navnet på en katolsk kongregasjon. Det fulle navn er Congregatio Missionariorum **O**blatorum Beatae **M**ariae Virginis **I**mmaculatae – OMI, **Oblatene av den ubesmittede Jomfru Maria**. Ordenen har også lekmenn.

Ordenen ble grunnlagt i Aix-en-Provence i januar 1816 av Eugène de Mazenod (1782-1861), som var prest i Marseille erkebispedømme og ble ordenens første generalsuperior. Ordenen ble stadfestet 17. februar 1826 av Leo XII. Ordenens formål var opprinnelig å bidra til en religiøs vekkelse i Aix-området etter den franske revolusjonens religionsforfølgelser og Napoleonskrigenes uro. Ordenen vokste imidlertid ut av den lokale rammen og ble en misjonsorden med 4 000 oblatfedre i 66 land.

Eugène de Mazenod ble ordinert til biskop i 1837. Han ble helligkåret 3. desember 1995 av pave Johannes Paul II.

Generalsuperior er Louis Lougen fra USA som ble valgt på generalkapitlet 8. september til 8. oktober 2010 i Roma. I de foregående tolv årene hadde Wilhelm Steckling vært superior.

Ordenen er også virksom i Norge med oblatfedre som virker i henholdsvis Maria-menigheten i Askim og i St. Paul menighet i Bergen. Tidligere har 15 oblatfedre virket i Norge.

Referanser
----------

1. 1 2  St. Olav - katolsk kirkeblad, nr 5 - 2010, side 23
2. ↑  Ordenens nettsider Arkivert 17. oktober 2014 hos Wayback Machine.
3. 1 2  Katolsk.no

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Missionary Oblates of Mary Immaculate – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
***Fraa By og Bygd*** var ei nynorsk tidsskrift som kom ut fra 1870 til 1879. Tidsskriftet kom ut i Bergen, og var et av de første i sitt slag redigert på nynorsk.

Henrik Krohn var hovedmannen bak tidsskriftet. Han drev gjennom at Vestmannalaget skulle gi ut et tidsskrift. Første heftet av *Fraa By og Bygd* er innbundet i prydbind med gull og i de norske fargene hadde Krohn med seg til Ole Bull 17. mai 1870 da vestmennene hilste Bull velkommen hjem fra amerikaferd. Krohn var redaktør de fem første årgangene. Han skrev både dikt og om naturvitenskapelige tema, i tillegg til den faste oversiktartikkelen Ute og heima. Blant dem som leverte tekster til bladet var Kristofer Janson, Aasmund Olavsson Vinje, Arne Garborg, John Klæboe, Andreas Austlid, Hans Mo og Marius Nygaard.

Hagbard E. Berner ville gjerne ha *Fraa By og Bygd* til blad for Det Norske Samlaget, men styremedlemmene Olaus Fjørtoft og Hans Jacob Horst ville ikke ha noe samarbeid med Vestmannalaget. Dessuten vurderte Samlaget å lage et eget blad.

De siste fem årene var *Fraa By og Bygd* et månedstidsskrift. I disse årene var formannen i Vestmannalaget også redaktør. I rekkefølge var det Olav Lofthus (6. årgangen), Hans Mo (7.-9. årg.) og Ed. G Johannessen (den tiende og siste årgangen).

Henrik Krohn var drivkraften bak tidsskriftet i alle år, så da han døde i 1879 gikk *Fraa By og Bygd* inn. Tallet på abonnementer var i alle år lavt.

Kilder
------

* *Norsk Allkunnebok, IV. Bandet*. 1952.

Eksterne lenker
---------------

* FRAA BY OG BYGD Tidskrift aat Vestmannalaget hos Nasjonalbibliotelet
* Fraa By og Bygd hos allkunne.no

Portal: Litteratur
Oboe da caccia
**Oboe da caccia** eller *jaktobo* er et treblåseinstrument og en variant av barokkobo i altleie. Instrumentet er stemt i F og klinger dermed en ren kvint lavere enn oboen. 

Instrumentet ble utformet av Johann Eichentopf fra Leipzig som var instrumentmaker med treblåsere som spesiale. På museer i Stockholm og København finnes de to eneste bevarte da-caccia-instrumentene etter ham – ingen av dem er lengre spillbare. Oboe da cacciaen er krum, overtrukket med lær og har (hos Eichentopf) et sjallstykke av messing som er svartlakkert på innsiden, på samme måten som jakthornet (*corno da caccia*) – sannsynligvis kommer navnedelen *da caccia* av dette. 

Johann Sebastian Bach brukte oboe da caccia i pasjonene, kantatene og juleoratoriet. Andre som komponerte for instrumentet er Johann Friedrich Fasch, Christoph Graupner og Giovanni Battista Ferrandini. 

Oboe da caccia ble senere utviklet til engelsk horn som ofte brukes i stedet for det mer uvanlige barokkinstrumentet.

Se også
-------

* Obo
* Engelsk horn
* Caccia

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN
 |
Foto av Botanisk Museum i Botanisk hage, Oslo.
**Botanisk museum** ble etablert i 1863 og flyttet inn i dagens bygninger (1913) på Tøyen i 1915. Initiativet ble tatt av botanikk-professor Johan Nordal Fischer Wille og professor og rektor Waldemar Christopher Brøgger, sistnevnte opprettet også Geologisk museum i 1917. Museet ble slått sammen med Botanisk hage i 1975. 

I 1999 ble museet en del av Naturhistorisk museum ved Universitetet i Oslo. Botanisk museum har ansvar for universitetets vitenskapelige samling av tørkede planter. Museet er normalt ikke åpent for publikum.

I anledning UiOs 200-årsjubileum ble bygningen offisielt døpt om til Lids hus 2. september 2011, etter ekteparet Dagny Tande Lid og Johannes Lid.

Referanser
----------

1. ↑  Museumsbygningene på Tøyen får nye navn til UiO-jubileet

Litteratur
----------

* Welle-Strand, Erling (1916-2013) (1974). *Museums in Norway*. Oslo: Royal Ministry of Foreign Affairs. ISBN 8271770039.

Eksterne lenker
---------------

* Botanisk museum, Naturhistorisk Museum – Universitetet i Oslo.
* Victoriahuset.
* Palmehuset.
* Planer om nytt veksthus.

Portal: Oslo
**Yrkeshygiene** betegner i Norge det fagområdet som er knyttet til å identifisere og kartlegge kjemiske, fysiske og biologiske arbeidsmiljøfaktorer, samt iverksette tiltak for å eliminere eller redusere helserisiko. Personer som arbeider med yrkeshygiene kalles yrkeshygienikere. Det er etablert en sertifiserings ordning - Norsk Yrkeshygienisk Sertifisering - for yrkeshygienikere. Sertifisering gir rett til tittelen "Sertifisert yrkeshygieniker". Sertifiseringen er internasjonalt godkjent. 

En yrkeshygieniker må kjenne til norsk og internasjonalt regelverk og standarder innen området, og må kunne foreta risikovurdering og igangsette systematisk HMS-arbeid.

Yrkeshygienikerne i Norge har Norsk Yrkeshygienisk Forening som sin interesseorganisasjon. Norsk Yrkeshygienisk Forening er medlem av den internasjonale yrkeshygiene foreningen International Occupational Hygiene Association. 

Yrkeshygienikere arbeider bl.a. med: 

* Støy og støykartlegging
* Stråling fra trådløsenett (WiFi, mobilnett) og radarer
* Inneklima i skoler, barnehager og på arbeidsplasser
* Kartlegging og vurdering av eksponering for kjemikalier, kjemikaliestyring og tiltak for kontroll med eksponering
* Vurdering og rekonstruksjon av historisk eksponering
* Veiledning av personer med mulig yrkessykdom
* Oppfølging av nybygg og modifikasjoner (teknisk arbeidsmiljø)
* Undervisning, formidling og forskning

Bedriftshelsetjenester skal ifølge Arbeidstilsynet ha tilstrekkelig kompetanse innenfor yrkeshygiene.

Eksterne lenker
---------------

* Norsk Yrkeshygienisk Forening (NYF)
* Norsk Yrkeshygienisk Sertifisering (NYS)
* Statens Arbeidsmiljøinstitutt (STAMI)
* Arbeidstilsynet
* International Occupational Hygiene Association (IOHA)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store medisinske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** NKC
 |
**Mike Speight** (født 1. november 1951 i Upton, England) er en engelsk fotballtrener og tidligere -spiller som siden 1985 har vært bosatt i Norge.

Karriere
--------

Speight fikk som 14-åring en ungdomskontrakt med Sheffield United, som da han fylte 16 ble oppgradert til en lærlingekontrakt. Som lærling fikk han Tony Currie, Alan Woodward og Len Badger som mentorer, og som 18-åring var han blitt kaptein på juniorlaget, spilte på B-laget og trente med A-laget. 

I perioden 1966 til 1979 spilte Speight om lag 600 kamper for Sheffield United, hvorav 199 i øverste divisjon, og i perioden fra 1974 var han lagkaptein. Rundt 1980 gikk Mike til Blackburn Rovers, og videre utover 80-tallet spilte han også for Grimsby Town og Chester City.

Som 34-åring i 1985 ble Speight hentet over til Norge og Flekkefjord Fotballklubb som spillende trener. Han gikk derfra videre til Vidar FK, Sunndalsøra og Moss FK, alle stedene som spillende trener. I 1995 ble han for første gang kun trener, nå i Mo/Bossmo, en samarbeidsklubb mellom Mo IL og Bossmo & Ytteren IL i Mo i Rana. Etter dette hadde han trenerjobber ved Norges Toppidrettsgymnas, Drøbak/Frogn og så et år i Mjøndalen som spillerutvikler samt to og et halvt års opphold i Sogndal. 

Speight hadde så engasjementer som talentspeider for blant andre Bolton Wanderers og Celtic, og som kretslagstrener, mens han tok Norges Fotballforbunds trenerutdanninger. I 2005 ble han hovedtrener i SAFK/Fagernes (nå Valdres FK ), før han i 2006 var tilbake i Moss som sportssjef for Sprint/Jeløy. I 2007 ble han hentet av Martin Andresen til Vålerenga fotball som offensiv trener, et engasjement som varte i to sesonger. Speight er i dag Spillerutvikler for Ull/Kisa fotball,årvoll IL og talentspeider for Sunderland AFC og hovedtrener for Moss To-Takt academy.

Kilder
------

* Intervju hos Sprint Jeløy
**Michael R. Wilson** (født 26. februar 1975) er en kanadisk tidligere ishockeyspiller. Wilson ble utnevnt til det 20. totalt av Vancouver Canucks i NHL Entry Draft fra 1993. Han spilte 336 NHL-kamper, og scoret 16 mål og 41 assist for 57 poeng.

Spiller karriere
----------------

Mellom 1995 og 2003 spilte Wilson 336 kamper i National Hockey League (NHL) med Buffalo Sabres, Florida Panthers, Pittsburgh Penguins og New York Rangers. Wilson spilte de to neste sesongene i Europa for å fordele tiden mellom Norge, Finland, Sveits og Østerrike. Wilson kom deretter tilbake til hockey sent i 2008-09-sesongen for å spille for Trenton Devils for ECHL. Han fikk muligheten av en venn som jobbet i organisasjonen. Han spilte de fem siste kampene i den ordinære sesongen og den første runden i sluttspillet, med laget som tapte i første runde. Wilson kom tilbake til ECHL sent påfølgende sesong med Toledo Walleye, og spilte igjen et lite antall vanlige sesongkamper, men ingen sluttspillkamper. Han ville fortsette denne trenden den neste sesongen med kampene som han spilte på slutten av den ordinære sesongen som den siste i sin karriere.

I løpet av sesongen 2004–05 spilte Wilson for Storhamar Dragons i Norsk UPC-ligaen, og scoret ett mål og to assist i 23 ordinære sesong- og sluttspillkamper.

Referanser
----------

1. 1 2   HockeyDB, besøkt 20. juni 2016[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Mike Wilson – National Hockey League (NHL) Rediger på Wikidata

* (en) Mike Wilson – Eurohockey.com Rediger på Wikidata

* (en) Mike Wilson – Hockeydb.com Rediger på Wikidata

* (en) Mike Wilson – Hockey-Reference.com Rediger på Wikidata

* (en) Mike Wilson – Eliteprospects.com Rediger på Wikidata
* Spillerprofil hos Sil.no
**Kråkøysundet** er et sund mellom Huvøyna og Kråkøyna i nordre Solund. Sundet løper sørøst til nordvest der de trangere deler av sundet er mot sør mellom Huvøyna og vestre Sula. I sundet ligger flere holmer, fra sør Krønikeholmen, Naustholmane, Bakarholmen og Langholmen.

Langs sundet ligger flere småbruk, flere av disse er i senere tid lagt ned og nyttes som sommerhus. To viker står imot hverandre i sundet. Stølsvika mot øst i Huvøyna og Nilsvika vestover. Ved Nilsvika er det fortsatt aktivt småbruk og fiskebruk. Tidligere ble det tørket store mengder torsk fraktet fra Lofoten, på bergene ved Nilsvika. 

Under krigen ble kaia i Stølsvika beslaglagt av tyskerne som havn og tilkomst til vaktpost på Huvøyknolten, 101 moh. 

Folketallet i Kråkesundet var 57 i 1900, 71 i 1950 og 8 i 2006.

Litteratur
----------

* Solund Sogelag, red. (2006). «Kråkesund». *På kjøl mellom kystperler i Nord-Solund. Kulturhistorisk vegvisar for øyhopparar*. Solund. s. 12-15.

Eksterne lenker
---------------

* Solund Sogelag
Den gamle fabrikkbygningen på Rhode Island
**Providence Tool Company**, senere **Rhode Island Tool Company**, var et amerikansk firma som produserte isenkram og skytevåpen. Selskapet ble startet i 1834 av brødrene Joseph og Jeremiah Arnold. I 1846 slo selskapet seg sammen med William Field & Co og flyttet til Providence, Rhode Island og tok navnet Providence Tool Company. Firmaets hovedbygning ble påbegynt i 1853 av **Providence Forge & Nut Company**, som hadde kjøpt opp Tool Company. I begynnelsen laget selskapet hammere og maskindeler, men under den amerikanske borgerkrigen produserte de våpen for US Army.

På 1870-tallet var Providence Forge & Nut Company den største arbeidsgiveren i Providence, men tidene var dårlige. I 1872 mens de var i ferd med å skille ut våpendelen av produksjonen, fikk de en kontrakt på å produsere Martini-Henry-rifler for Det osmanske riket. Selskapet investerte i nytt produksjonsutstyr og laget store mengder våpen, men tyrkerne hadde problemer med å betale, og i kreditoren overtok våpendelen av produksjonen i 1881. Selskapet hadde imidlertid også kontrakt på å produsere symaskiner for Singer, og den sivile delen av selskapet fortsatte aktiviteten.

Selskapet fortsatte å produsere isenkram og maskindeler fram til det ble lagt ned i 2003. Navnet ble kjøpt opp og i 2008 ble et nytt selskap startet opp igjen under navnet Providence Tool Company, LLC i Plymouth, Wisconsin hvor de produserer bakladere for svartkrutt basert på Henry O. Peabody patent fra 1800-tallet.

Referanser
----------

1. 1 2  Bendroth, C. (2003). «Providence Tool Company Records». Rhode Island Historical Society, Manuscripts Division. Besøkt 24. november 2015.
2. ↑  Achtermeier, W.O. (1979). «The Turkish Connection The Saga of the Peabody-Martini Rifle». *Man At Arms Magazine*. 1 (2): 12-21. Arkivert fra originalen 6. november 2012. Besøkt 24. november 2015.
3. ↑  «About Us (firmaets hjemmeside)». Providence Tool Company, LLC. Besøkt 24. november 2015.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
Tidligere Rana museum i Mo sentrum. Museet er nå flyttet til Moholmen.
**Rana Museum** er en avdeling av Helgeland Museum med tilhold i Rana kommune.

Kulturhistorisk avdeling
------------------------

* Bredek fjellgård - en del av Helgeland museum avd. RanaBredek fjellgård - en del av Helgeland museum avd. Rana
* Kirkebua like ved det nye museet, ved MoholmenKirkebua like ved det nye museet, ved Moholmen

Kulturhistorisk avdeling har en lokalhistorisk fotosamling med ca. 80 000 bilder, folkemusikkarkiv og minnemateriale, hovedsakelig livsløpsintervju med vekt på industri. I tillegg er det en naturtro minatyrfremstilling av byen fra 1930-årene og tusenvis av museale gjenstander fra Rana. 

Avdelingen flyttet fra Museumsgården (avbildet over) i 2019 og holder til i bygget Moment ved Moholmen sammen med Naturhistorisk avdeling, Rana Kunstforening og Vitensenteret Nordland. Flyttingen er ikke ferdig, og bygget er ikke helt ferdigstilt (sommer 2020), men gjester kan oppleve flere utstillinger med ulike kulturhistoriske tema som "Anleggstid", "Polarsirkelen", samiske kultur/historie og lokal krigshistorie. Det arrangeres også konserter og foredrag, og museumsbutikken selger de fleste lokalhistoriske bøker fra Helgeland.

Naturhistorisk avdeling
-----------------------

Naturhistorisk avdeling var inntil desember 2008 lokalisert i Tårnbygget på Moholmen, i byens gamle bydel og ble da samlokalisert med Kulturhistorisk avdeling. Naturhistorisk avdeling fokuserer på dyreliv og andre naturforhold i Helgelandsregionen – og samspillet mellom natur og kultur. I 2019 flyttet Naturhistorisk avdeling tilbake til Moholmen og finnes nå i bygget Moment, sammen med kulturhistorisk avdeling. Utstillingene som vises der er om vågehval ("Døden i plast") og "Dyr på Helgeland", samt den historiske utstillingen om brødrene Ravnå fra Langvassgrend som samlet preparater til professor Collett ved Universitetet i Oslo; "En bygd med vindu mot verden".

Stenneset
---------

Stenneset friluftsmuseum har 25 bygninger fra tre århundrer, og ligger ved Riksvei 817, 8 km fra sentrum. Stenneset var Ranas prestegård fra 1784 til 1865.

Bredek fjellgård
----------------

Bredek er en fraflyttet fjellgård ved inngangen til Stormdalen i Saltfjellet-Svartisen nasjonalpark, 55 km nord for Mo i Rana.

Bokbasen til Rana museum
------------------------

Fag- og populærlitteraturen ved både kulturhistorisk og naturhistorisk avdeling er registrert i en database som er søkbar over Internett. Museets bibliotek er ikke fast bemannet og bøker lånes normalt ikke ut, men publikum er velkomne etter avtale til å arbeide i biblioteket.

Bildegalleri fra Naturhistorisk avdeling
----------------------------------------

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*

Eksterne lenker
---------------

* Helgeland museum, avdeling Rana
* Bokbasen, Rana museum Arkivert 20. oktober 2002 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** ISNI
 |
**Kråkerøymannen** er navnet på et skjelett fra bronsealderen som ble funnet i 1945 på gammel havbunn like ved steinalderboplassen Rødsmyra på Kråkerøy i Østfold.

Kråkerøymannen ble funnet ved en tilfeldighet da samledammen for vannverket på Kråkerøy ble gravd ut i 1945. Skjelettet ble undersøkt av arkeolog Erling Johansen, og senere av professor i anatomi Per Holck.

Mannen var rundt 60 år gammel da han døde, og ble trolig drept av et sverdhugg som ødela ryggsøylen hans. Også hodeskallen har spor etter et hugg, og mannen kan ikke ha levd lenge etter at han fikk hugget i hodet, for skallen er ikke helet. Hodeskallen ble funnet langt unna resten av kroppen. Kråkerøymannen var velvokst, men skjelettet viser spor etter stress og underernæring. Mannen har også hatt skjev rygg (skoliose). Det er konstatert at han ikke har spist sjømat, noe han har til felles med flere andre bronsealderskjelett som er funnet i Norge. En teori går ut på at Kråkerøymannen ble ofret til gudene, og han kan tolkes som en form for myrlik.

Referanser
----------

1. ↑  Carlsen (1996): 29
2. ↑  Norgeshistorie.no, Lene Melheim, «Knoklene forteller». Hentet 22. nov. 2016 fra .

Litteratur
----------

* Carlsen, Terje: Strandhugg i Østfold med Erling Johansen : streiftog gjennom 10.000 år, Valdisholm forlag, Rakkestad 1996

Eksterne lenker
---------------

* *Knoklene forteller*, artikkel om Kråkerøymannen og andre skjelettfunn fra bronsealderen, hos Norgeshistorie.no
Innen mekanikk er brystningen en kontaktflate mellom to objekter brukt som datum. Det er ofte undersiden av et skruehode (mannlig brystning, merket A) eller enden av gjengene (kvinnelig brystning, merket B).
En **brystning** eller **brystningsflate** er hoved-kontaktflaten mellom to mekaniske objekter bortsett fra selve gjengene. Et eksempel er det bærende området på et skruehode, som noen ganger også kalles **skulder**. Brystningsflater brukes som en referanse for å rette opp monteringen, og har et bredt spekter av tekniske anvendelser.

Det skilles mellom forskjellige typer brystningsflater, for eksempel indre og ytre. Noen glidekasser både en indre og ytre brystningsflate.

Andre betydninger
-----------------

Brystning kan også vise til en type lite rekkverk på altan, balkong eller lignende.

Brystning kan også vise til en type veggdesign.

Se også
-------

* Avfasing
* Frispor
* Plansenking
* Forsenking
* Avfasing

Referanser
----------

1. ↑   *Fastener terms*, arkivert fra originalen. Error: If you specify `|archiveurl=`, you must also specify `|archivedate=`, besøkt 2009-06-29  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 3. mars 2016. Besøkt 12. oktober 2020.
2. ↑  Smith 1990.
3. ↑  Gjenging til låskasse og lyddemper — TSBF
4. 1 2  brystning – Store norske leksikon

### Bibliografi

* Low, David Allan; Bevis, Alfred William (1908), *Manual of machine drawing and design* (Revised utgave), Longmans, Green, and co,  .
* Smith, Carroll (1990), *Carroll Smith's Nuts, Bolts, Fasteners, and Plumbing Handbook*, MotorBooks/MBI Publishing Company,  .