recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
*Denne artikkelen omhandler den ghanesiske alpinisten Kwame Nkrumah-Acheampong, for artikkelen om den ghanesiske presidenten, se Kwame Nkrumah*

**Kwame Nkrumah-Acheampong** (født 19. desember 1974), kalt «The Snow Leopard» (*«Snøleoparden»*), er en ghanesisk skiløper, og er den første personen fra Ghana som deltok i et vinter-OL. Kwame var med i OL i Vancouver i 2010.

Tidlig liv
----------

Nkrumah-Acheampong ble født i Glasgow i Skottland, der hans far var doktorgradsstudent. Som barn flyttet han fra Glasgow til Ghana, til en landsby en time fra Accra, hovedstaden i Ghana. Han ble safariguide, og i 2000 flyttet han til England I 2002 tok han seg jobb som resepsjonist i Xscape skiing center i Milton Keynes, der han begynte å stå på ski.

Karrière
--------

I 2005 forsøkte Nkrumah-Acheampong å kvalifisere seg til Vinter-OL i Torino i Italia i 2006. Han greide det imidlertid ikke da han ble forhindret fra å møte opp til kvalifiseringsrennet i Iran da flyet hans ble holdt tilbake i Amsterdam på grunn av is på vingene. I 2009 kvalifiserte han seg derimot til OL i 2010, da han fikk 137,5 FIS-poeng i Iran.

Nkrumah-Acheampong støtter prosjekter som skal promotere vinteridrett i Ghana. Han har startet et eget ghanesisk vinter-OL-forbund, og han har sørget for at den ghanesiske regjeringen støtter byggingen av den første kunstige alpinbakken i Ghana, som er planlagt bygget i Mamfe, og som skal stå klar til vinter-OL 2014. Nkrumah-Acheampong støtter også en rekke veldedige formål, og donerer blant annet penger til å redde snøleoparden fra utrydning.

Personlig liv
-------------

Nkrumah-Acheampong er gift med Sena som er sekretær ved Open University i Milton Keynes. De har to barn, Ellice og Jason.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  Dutta, Kunal (22. oktober 2009). «Forget Eric the Eel... meet the Snow Leopard». The Independent. Besøkt 22. oktober 2009.
2. 1 2 3 4 5  O'Connor, Ashling (13. mars 2009). «Kwame Nkrumah-Acheampong set to be first Ghanaian to compete in Winter Olympics». The Times. Besøkt 22. oktober 2009.
3. ↑  Agboola, Tope (7. oktober 2005). «Ghana's snow leopard skis for glory». BBC. Besøkt 22. oktober 2009.
4. 1 2  «Base Camp Sponsored Ghanaian skier Kwame Nkrumah-Acheampong has qualified for 2010 Olympics». 0-21 Snowboarding. 13. mars 2009. Arkivert fra originalen 2. oktober 2013. Besøkt 22. oktober 2009.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Kwame Nkrumah-Acheampong – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Kwame Nkrumah-Acheampong – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Kwame Nkrumah-Acheampong – FIS (alpint) Rediger på Wikidata

* (en) Kwame Nkrumah-Acheampong – ski-db.com Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** LCCN
 |
**Jens Schive** (født 18. oktober 1900, død 17. desember 1962 i Bern) var en norsk journalist og diplomat.

Schive var født i Grimstad. Han tok examen artium i 1918 og begynte på studier ved universitetet. Samme år startet han sin karriere som journalist og hadde sin første jobb i avisa *Vestlandske Tidende*. I 1920 sluttet han og begynte i Norsk Telegrambyrå. I 1932 ble han sjef for byråets utenriksavdeling. Fra 1936 var han fast utenrikskronikør i Morgenbladet, og fra 1937 i NRK. I 1939 fulgte han kronprins Olav og Märtha på en reise til USA. Reisen ledet ham senere til å sammen med Hans Olav skrive boken *Med Kronsprinsparet – for Norge!*. Under andre verdenskrig var han presseattaché i Stockholm, hvor han skrev i avisa *Norges Nytt*.

Fra 1945 til 1948 var han sjef for pressekontoret i Utenriksdepartementet. Fra 1948 til 1951 var han Norges utsending til det nylig selvstendige indiske regimet, stasjonert ved legasjonen i Delhi. I 1951 ble han utnevnt til ambassadør ved Norges ambassade i Moskva. Fra 1953 var han ambassadør ved Norges ambassade i Stockholm.
Hans siste stasjonering var ved Norges ambassade i Bern fra 1961.

Referanser
----------

1. ↑  *Jens Schive død*, VG 17. desember 1962, side 16
2. ↑  Barstad, Tor Arne (1995). «Schive, Jens». I Hans Fredrik Dahl. *Norsk krigsleksikon 1940-45* **(norsk)**. Oslo: Cappelen. s. 369-370. ISBN 8202141389. Arkivert fra originalen Bruk av `|arkiv_url=` krever at `|arkivdato=` også er angitt (hjelp).
3. ↑  «Nations Unies — Recueil des Traités» (PDF). United Nations. 1962. Arkivert (PDF) fra originalen 2. juli 2017. Besøkt 7. juni 2008.

Litteratur
----------

* Aftenposten (1952). *Hvem Hva Hvor 1953*. Oslo: Schibsted. s. 46.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Historisk befolkningsregister **·** Geni
 |

Portal: Andre verdenskrig
**Adnan Gulshair el Shukrijumah** (arabisk عدنان شكري جمعة‎, ʿAdnān Shukrī Jumaʿah; født 4. august 1975 i Saudi-Arabia, død 6. desember 2014 i Sør-Waziristan) var en saudi-amerikansk ingeniør som ble antatt å være et framstående medlem av al-Qaeda.

Liv og virke
------------

Han ble født i Saudi-Arabia, men vokste opp i USA og arbeidet som skolelærer.

I mars 2003 ble det utstedt en midlertidig arrestordre på ham som vitne og han ble deretter listet av FBI over ettersøkte i krigen mot terrorisme, *Seeking Information - War on Terrorism*, og så tilbød Det amerikanske utenriksdepartementet en belønning på opp til 5 millioner dollar for informasjon om hvor han oppholdt seg. Amerikanske etterforskere regnet med han hadde fått en viktig posisjon i al-Qaeda som planlegger av terrorangrep og ansvarlig for rekruttering av personer som kunne utføre terrorhandlinger.

I USA var hans siste kjente oppholdssted var fra at han bodde i Miramar i Florida sammen med sin familie. Det var kjent at Shukrijumah hadde pass fra Guyana, men også kunne benytte pass fra Saudi-Arabia, Canada og Trinidad og Tobago. Saudi-Arabia benektet gjentatte ganger at Shukrijumah er borger av deres land.

Død
---

Shukrijumah ble drept i et pakistansk bakkeangrep i Sør-Waziristan i Pakistan i 2014.

Referanser
----------

1. 1 2  «From dishwasher to al Qaeda leadership: Who is Adnan Shukrijumah?». *CNN*. 6. august 2010.
2. 1 2  United States House of Representatives, Small Business Committee, *Testimony of Janice L. Kephart* Arkivert 14. august 2009 hos Wayback Machine.
3. ↑  *FBI Seeking Information*, War on Terrorism list archive, Internet Archive Wayback Machine, 3. juni 2003
4. ↑  *US reward offer for information on el Shukrijumah*
5. ↑  Riyadh denies that el Shukrijumah is a Saudi
6. ↑  CNN, By Sophia Saifi, Ben Brumfield and Susan Candiotti (2014). «Pakistan kills al Qaeda leader on FBI most wanted list». *CNN*. Besøkt 17. november 2020.
Et utvalg av Prøysens plateutgivelser, fra utstillingene på Prøysenhuset.
**«Musevisa»** er en sang med tekst av Alf Prøysen. Sangen ble først framført i NRKs Barnetimen i 1946, og ble spilt inn med Alf Prøysen, guttekor og ensemble på 78-platen Columbia GN 1091 i april 1949.

Teksten ble også utgitt som bildebok med illustrasjoner av Willie Nordrå i 1949. Melodien er en gammel reinlender. Melodien ble brukt første gang under plateinnspilling i Norge allerede i 1906 da revyartisten Oscar Lerdahl sang «Hvad man ikke kan miste». Zetterstrøm & Kristoffersen har spilt den inn under tittelen «Koselige gamledager». I Sverige er melodien publisert flere ganger under tittelen "Heisan grabbar".

«The Ballad of Thunder Road»
----------------------------

Melodien ble tilpasset av amerikanske Don Raye, og den engelskspråklige teksten ble skrevet av skuespilleren Robert Mitchum. «The Ballad of Thunder Road» var temasang i den amerikanske filmen *Thunder Road* (1958). På soundtracket ble den fremført av Randy Sparks.

«The Ballad of Thunder Road» ble blant annet innspilt på single av Robert Mitchum i 1958 og Jim & Jesse i 1967.

Referanser
----------

1. ↑  Musescore. «Hejsan Grabbar – Misc Traditional and En Gamal Svensk Schottische». *Musescore.com* **(engelsk)**. Besøkt 22. desember 2022.
2. ↑  «*Thunder Road · Soundtracks*». IMDb.com.
3. ↑  «*Robert Mitchum – The Ballad Of Thunder Road*». 45.cat.

Eksterne lenker
---------------

* Ukjent vers på Musevisa
* Strid om musevisa

Portal: Litteratur
**Sammenhengskraft** er et sosiologisk begrep som er en oversettelse fra det engelske ordet «Social Cohesion» og henviser de krefter som knytter samfunnet sammen. 

Allerede i 1893 hadde sosiologen Émile Durkheim skrevet om solidariteten som holder samfunn sammen – limet som han kalte det. Han brukte flere ganger begrepet sammenhengskraft synonymt med solidaritet – at borgerne står sammen – at de er solidariske med hverandre. Durkheims solidaritet var en samfunnssolidaritet. Trusselen, ifølge Durkheim, var stigende egoisme og anomi (normoppløsning). 

Sammenhengskraft er et mye brukt begrep innen sosiologien for å forklare sosial tillit og sosial kapital. Sammenhengskraft er i sosiologi og statsvitenskap et begrep som brukes til å beskrive de medmenneskelige ressurser som er i et samfunn. Hvis sammenhengskraften i et samfunn er god, innebærer det at avstanden mellom gruppene i samfunnet ikke er stor, verken sosialt eller kulturelt, samt at der er mange kontaktflater mellom de forskjellige grupperinger i samfunnet.

Tanken bak begrepet er at individene, ved å inngå i sosiale relasjoner, får adgang til noen ressurser som kommer ut fra medmenneskelighet. Samtidig får disse sosiale relasjonene individene til å føle seg som gjensidig knyttet, og ikke bare som enkeltbrikker i et spill. En kan si at sammenhengskraft består av tre faktorer:

* sosiale nettverk (omgangskrets, foreningsliv, frivillig arbeid, osv.)
* tillit (til medmennesker, til myndigheter samt trygghet)
* normer (hjelpsomhet og hensyn til de svakeste medborgere, osv.)

Disse tre faktorer danner en symbiose – en sum, som professoren Robert D. Putnam kalles for sosial kapital. Når en sammenstiller disse faktorene, kan en konstatere om et samfunn har en høy eller lav sammenhengskraft. Sammenhengskraft i et samfunn kan knyttes til andre faktorer, som f.eks. kriminalitet, trygghet, helse og sykdom, økonomisk vekst og integrasjon, osv. 

Den som introduserte «sammenhengskraft» til Norden var den tidligere sosialdemokratiske statsminister i Danmark Poul Nyrup Rasmussen. Han plukket opp begrepet i de mange internasjonale diskusjonene på 1990-tallet mellom forskjellige samfunnsforskere og fra rapporter fra EU, Verdensbanken og OECD. Mye av diskusjonen handlet om globaliseringens trusler: Arbeidsledighet, velferdsstatens fremtid og innvandring. Tanken var at for å møte disse utfordringene måtte den sosiale sammenhengskraft styrkes. Et annet ord for sammenhengskraft var solidaritet.

Både OECD,
Europarådet
og EU
har jobbet mye med begrepet, og brukte det særlig mye på 1990-tallet. Det er også gitt ut en rekke forskningsrapporter om tematikken.

Referanser
----------

1. ↑   Fischer, Jean (18. juni 2010): «Sammenhængskraft», *Berlingske Tidende*
2. ↑  «Social Cohesion», Councel of Europe
En **politisk fange** er en person som er fengslet eller på annen måte frarøvet handlings- og ytringsfrihet, fordi deres idéer eller rene nærvær, blir betraktet som en utfordring eller trussel mot myndighetene. En politisk fange er gjerne også en samvittighetsfange.

I mange tilfeller har politiske fanger gjerne blitt fengslet uten lovbelegg direkte gjennom utenomrettslige prosesser.

Det hender forøvrig også at politiske fanger blir arrestert og dømt med et snev av lovlighet, og der falske anklager, falske bevis, og urettferdighet rettssaker blir brukt for å skjule det faktum at vedkommende er en politisk fange. Dette er vanlig i situasjoner der utenomrettslig fengsling gjerne ville ført til nasjonal eller internasjonal fordømmelse for brudd på menneskerettighetene til en person med avvikende politiske synspunkter. En politisk fange kan også være en person som på urettmessig vis har blitt frarøvet muligheten til kausjon eller prøveløslatelse når det er rimelig å tro at dette hadde blitt gitt til en annen person for en liknende forbrytelse, eller at spesielle rettslige tiltak har blitt satt i verk for å forhindre dette.

Spesielt i sistnevnte tilfelle kan det faktum om personen blir betraktet som en politisk fange eller ikke, avhenge mye av subjektive politiske perspektiv eller tolkning av bevismaterialet.

I Nazi Tyskland og Sovjetunionen ble tvilsomme psykiatriske diagnoser brukt for å sende bort uønskede personer.

Europaparlamentets definisjon
-----------------------------

Europaparlamentet har vedtatt at en person som er fratatt sin personllige frihet er en politsk fange:

* dersom fangen er fengslet i strid med en av de fundamentale garantiene som er fastsatt av Den europeiske menneskerettskonvensjon og dens protokoller (ECHR), særlig tankefrihet, samvittighetsfrihet eller religionsfrihet, ytringsfrihet og informasjonsfrihet, forsamlingsfrihet;
* dersom fangen er fengslet bare av politiske grunner uten sammenheng med noe straffbart;
* dersom, med politiske motiver, lengden på fengslingen og dens betingelser klart ikke står i forhold til det straffbare personen er funnet skyldig i, eller er mistenkt for;
* dersom, med politiske motiver, hen er fengslet på diskriminerende måter sammenlignet med andre personer; eller,
* dersom fengslingen er et resultat av fremgangsmåter som helt klart er urettferdige og det ser ut til å være knyttet til politiske motiver hos myndighetene.

Politiske fanger
----------------

Kjente eksempler på politiske fanger er blant annet Nelson Mandela, Aung San Suu Kyi, Benazir Bhutto, Mahatma Gandhi og Martin Luther King jr.

Se også
-------

* Samvittighetsfange

Referanser
----------

1. ↑  Regimekritikeren ville ikke føye seg. Da tok russiske myndigheter i bruk en velprøvd KGB-metode.
2. ↑  The definition of political prisoner

Eksterne lenker
---------------

* Amnesty International
* Jericho movement – politiske fanger USA
* Politiske fanger – Russland
* Politiske fanger Puerto Rico

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL **·** NKC **·** NKC **·** BBC Things
 |
Zalando IT Center (Dock 1), Phoenix-See, Dortmund
**Zalando SE** er et europeisk selskap grunnlagt i 2008 som driver innen netthandel, hovedsakelig med sko, klær og moteartikler. Selskapet har sitt hovedkontor i Berlin, rundt 1 000 medarbeidere (2012) og en omsetning på ca. 510 millioner €. Det tyske selkapet Rocket Internet og svenske Kinnevik eier tilsammen omtrent 64 % av selskapets andeler.

Siden har selskapet ekspandert virksomheten og distribusjonen til flere europeiske land. I dag finnes det i tillegg til Tyskland egne hjemmesider for Norge, Østerrike, Sveits, Nederland, Frankrike, Belgia, Italia, Storbritannia, Sverige, Spania, Danmark, Finland og Polen. Hovedkontoret ligger i Berlin, med flere lagerhus spredt utenfor sentrum.

I april 2012 ble den første skandinaviske siden lansert med svenske Zalando.se, og i juli fikk Danmark og Finland sine respektive Zalando-butikker. 14. september 2012 ble Zalando.no lansert i Norge.

Zalando og Partnerskap
----------------------

Flere av de største nettbutikkene både i Skandinavia og Europa forøvrig innen mote samarbeider med øvrige nettsider og partnere. Denne trenden har sett en stor vekst de seneste årene, da spesielt etter Covid-19. Zalando har gått imot bransjen på dette punktet, og samarbeider med få influencers eller affiliate Partnere. Bakgrunnen for dette er den enestående markedsandelen til Zalando i det europeiske markedet, hvor de innehar 12% markedsandel av klessalg.

Referanser
----------

1. 1 2  .
2. ↑
3. ↑  Zalando: Presseinformation zum Geschäftsjahr 2011. Besøkt 11. desember 2012.
4. ↑
5. ↑  Nast, Condé (14. oktober 2022). «Power partnerships: Why fashion retailers are linking up». *Vogue Business* **(engelsk)**. Besøkt 14. september 2023.
6. ↑  «Markedsandel». Besøkt 14. september 2023.

Eksterne lenker
---------------

* (de) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Zalando – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Zalando.no

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND
 |
**Husarrest** er en form for avstraffelse og/eller et virkemiddel for å begrense en persons bevegelsesfrihet. I dagligtale brukes det mest om en form for avstraffelse som brukes av foreldre mot barn, men det kan også være en formalisert type straff og kontrollmiddel mot kriminelle eller opposisjonelle. Som navnet tilsier, dreier det seg om en begrensning av bevegelsesfriheten, idet personen som er rammet ikke får lov til å forlate huset hen bor i.

Mot barn
--------

I Norge benyttes husarrest av foreldre for å oppdra barn, samtidig er det klare begrensninger i loven for dette, begrensning av frihet kan straffes i inntil 4 år.

Mot opposisjonelle
------------------

Husarrest har lenge vært brukt som et middel for å begrense opposisjonelles mulighet til å kommunisere med andre. I middelalderen og renessansen var det et vanlig virkemiddel, som hypig ble brukt av monarker som ønsket å isolere personer som kunne utgjøre en fare for dem. 

I moderne tid brukes husarrest av enkelte regimer for å isolere opposisjonelle. Det mest kjente eksempelet er Aung San Suu Kyi, som siden hennes parti vant valget i Burma i 1990 har vært i husarrest.

Mot forbrytere
--------------

I flere land brukes husarrest som et alternativ til soning i fengsel. Det anses som en lettere form for soning enn åpen anstalt, og tilbys til fanger som nærmer seg endt soningstid, og som anses å ikke utgjøre noen fare for andre. Ofte gjennomføres en slik husarrest med elektronisk fotbøyle, noe som medfører at fangen kan bevege seg også utenfor huset dersom det er hensiktsmessig.

Se også
-------

* Arrest
* Skammekrok

Referanser
----------

1. ↑  Nicolai Delebekk, Bård Siem (22. desember 2015). «Husarrest kan gi fengsel». NRK. Besøkt 28. mai 2022. ««Den som ved å (…) begrense friheten til (...) e) noen i sin omsorg straffes med fengsel i inntil 4 år».»

Kilder
------

* «husarrest», fra *Det Norske Akademis ordbok* (NAOB)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Britannica
 |
En **webkatalog** eller **lenkekatalog** er en online liste eller katalog over nettsteder. Det vil si at den er en katalog på World Wide Web over (alt eller deler av) World Wide Web. Historisk listet kataloger typisk oppføringer av personer eller firmaer, og deres kontaktinformasjon; slike kataloger er fremdeles i bruk i dag. En webkatalog inneholder oppføringer om nettsteder, heriblant lenker til disse nettstedene, organisert i kategorier og underkategorier. I tillegg til en lenke kan hver oppføring inneholde nettstedets tittel, og en beskrivelse av innholdet på nettstedet. I de fleste webkataloger er oppføringene om hele nettsteder, snarere enn enkelte sider innen dem (kalt "dyplenker"). Nettsteder er ofte begrenset til inklusjon i bare noen få kategorier.

Det finnes to måter å finne informasjon på Weben på: ved søking eller blaing. Webkataloger gir lenker på en strukturert liste for å gjøre blaing lettere. Mange webkataloger kombinerer søking og blaing ved å tilby en søkemotor for å søke i katalogen med. Ulikt søkemotorer, som baserer resultatene på en database av oppføringer samlet automatisk av en webcrawler, er de fleste webkataloger bygget manuelt av menneskelige redaktører. Mange webkataloger tillater nettstedeiere å sende inn sitt eget nettsted for inklusjon, og få redaktører til å vurdere egnetheten av det.

Webkataloger kan ha en generell ramme, eller være begrenset til spesielle emner eller felt. Oppføringer kan listes gratis, eller mot betaling (det vil si at nettstedeieren må betale for å ha nettstedet listet).

**RSS-kataloger** ligner på webkataloger, men inneholder samlinger av RSS-feeds, i stedet for lenker til nettsteder.

Referanser
----------

1. ↑  «Web directory». Dictionary. Besøkt 30. august 2013.  «Arkivert kopi». Archived from the original on 22. september 2013. Besøkt 12. juli 2018. CS1-vedlikehold: Uheldig URL (link)
2. ↑  Wendy Boswell. «What is a Web Directory». About.com. Arkivert fra originalen 7. januar 2010. Besøkt 25. februar 2010.
3. ↑  «Web Directory Or Directories». yourmaindomain. Besøkt 30. august 2013.
**Nyzealandsk tegnspråk** (engelsk: *New Zealand Sign Language* eller *NZSL*) er det mest brukte språket blant døve i New Zealand. Det ble et offisielt språk i New Zealand i april 2006, ved siden av engelsk og maorisk, og er det eneste tegnspråket som har offisiell status likestilt med andre språk.

Det nyzealandske tegnspråket stammer fra det britiske tegnspråket, og kan teknisk sett anses som en dialekt av BANZSL (britisk, australsk og nyzealandsk tegnspråk). I likhet med andre naturlige tegnspråk ble nyzealandsk tegnspråk utviklet av og før døve mennesker, uten lingvistisk tilknytning til skrift- eller talespråk, og det er dermed fullt mulig for en bruker av språket å uttrykke det hen vil på språket. Det er ikke i slekt med amerikansk tegnspråk.

Eksterne lenker
---------------

* Deaf Association of New Zealand

| * v
* d
* r
Språk på New Zealand |
| --- |
| Offisielle språk | Engelsk **·** Maorisk **·** Newzealandsk tegnspråk | New Zealands flagg |
| Andre språk | Pitkairnsk |
**Kringsjå** er et boligstrøk i Bydel Nordre Aker nord i Oslo. Det består primært av blokker og rekkehus.

Avgrensning
-----------

Strøket ligger like sør for Sognsvann (de sydligste delene av strøket strekker seg også noe lenger østover), og hele strøket har kontinuerlig Nordmarka i nord og vest. I sør er grensen Carl Kjeldsens vei og grøntområdet sør for Nordberg skole, i øst f.o.m gaten Kringsjågrenda.

I sør ligger dermed Sogn (vestlig del) og Nordberg (østlig del), mens Korsvoll ligger i øst.

Bebyggelse og infrastruktur
---------------------------

Kringsjå har sitt navn etter Kringsjå gård, som lå på tomta der blokka med adresse Folke Bernadottes vei 27B, 27C og 27D befinner seg i dag. Som navnet antyder var det herfra god utsikt mot byen og Oslofjorden. Gårdsbygningene ble revet på 1970-tallet.  

Kringsjå stasjon og Sognsvann stasjon på Sognsvannsbanen åpnet i 1934. Området hadde lenge lite bebyggelse utover noen bondegårder og en del hytter, men på 1960-tallet skjøt utbyggingen fart. Første del av Kringsjå studentby åpnet i 1967-70, og studentbyen (inkludert Fjellbirkeland som åpnet i 1991) består nå av ca. 2000 boliger. 

Norges idrettshøgskole ligger på Kringsjå, og Riksarkivet holder også til her. Ungdomsskolen Nordberg skole (1997), barneskolen Kringsjå skole (1995) og Kringsjåhallen danner en kompleks i sørvest. Ellers finner man to dagligvarebutikker, en barnehage og et legesenter her.

Galleri
-------

* Kringsjå på 1920-tallet, sett fra nederst i hagen på Kringsjå gård. Sognsvannsbanen og den gamle Sognsveien (som i dag er gangsti) bakenforKringsjå på 1920-tallet, sett fra nederst i hagen på Kringsjå gård. Sognsvannsbanen og den gamle Sognsveien (som i dag er gangsti) bakenfor
* Sognsvann og Kringsjå sett nordfraSognsvann og Kringsjå sett nordfra

Portal: Oslo

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Oslo Byleksikon
 |

Eksterne lenker
---------------

* Historisk turtips på Kringsjå
**Erling Bauck** (født 8. april 1924 i Mosjøen, død 17. februar 2004 i Fredrikstad) var en nordmann som satt i tysk fangenskap fra 1942 til 1945 under andre verdenskrig, først på Møllergata 19 og på Grini, og fra 1943 i Sachsenhausen, Majdanek, Auschwitz, Melk, Mauthausen, Dachau. Ved krigens avslutning i 1944 og 1945 ble han sammen med tusenvis av andre fanger tvunget til å marsjere vestover foran den sovjetiske framrykningen, først fra Majdanek ved Lublin til Auschwitz, så i januar 1945 videre til Melk i Østerrike. Han ble reddet ut av Tyskland av de hvite bussene.

I 1945 skrev han boken «*...men noen kom fra det*» for å dokumentere sine erfaringer i nazistenes konsentrasjonsleirer. I senere tid var han opptatt med å formidle fakta om denne perioden i Europas historie, blant annet som tidsvitne for Hvite busser.

Etter hjemkomst i 1945 fortsatte han på Valler skole og tok examen artium i 1946. Deretter studerte han veterinærmedisin og ble i 1954 dyrlege i Grane og Hattfjelldal kommuner i Nordland. I 1961 meldte krigsskadene seg, og han måtte slutte som praktiserende veterinær. Han fortsatte yrkeskarrieren som medisinrepresentant for Løvens Kemiske Fabrikker i Nord-Norge med Steinkjer som bosted. Samtidig arbeidet han mye med krigsinvalidenes kår.

Fangekort 1942
I 1974, 50 år gammel, ble han erklært 100 % krigsinvalid og flyttet til Namsskogan.

I 1984 flyttet han til Fredrikstad og var aktiv som tidsvitne og holdt foredrag på skoler og deltok i arbeidet til Hvite Busser.

Han var sønn av infanterikaptein Trygve Bauck og hustru Reidun Sverdrup Bjørnson og sønnesønn av general Ivar Bauck.

Forfatterskap
-------------

* *....men noen kom fra det*. Cammermeyer, 1945 ebok fra Apple store
* *Du skal leve*. Aschehoug, 1979. ISBN 82-03-09964-5. Gjenutgitt: Exodus, 1995. ISBN 82-7514-027-7. Fritt tilgjengelig på Nasjonalbiblioteket.
* *Himmelen slår sprekker*. Lanser 1988. ISBN 82-7328-040-3

Referanser
----------

1. ↑   Fredriksstad Blad, side(r) 14, utgitt 20. februar 2004[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* Hvite Busser om tidsvitnet Erling Bauck
* (no) Bøker av Erling Bauck i Bibsys

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Historisk befolkningsregister **·** BIBSYS **·** Geni **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** Fangeregisteret

 |

Portal: Andre verdenskrig
**Den ukrainske nasjonalgarden** (ukrainsk: Національна гвардія України, Natsionalna hvardiya Ukrayiny) eller **NGU** er det ukrainske nasjonale gendarmeri. Det er en del av Departementet for interne anliggender. Den ble opprinnelig opprettet som en etat under direkte kontroll av det ukrainske parlamentet den 4. november 1991, etter ukrainsk uavhengighet. Nasjonalgarden ble senere oppløst og fusjonert inn i De interne tropper i Ukraina den 11. januar 2000 av daværende president Leonid Kutsjma, som en del av en "kostnadsbesparelse". Etter den ukrainske revolusjon den 13. mars 2014, midt i den russiske intervensjonen, ble nasjonalgarden gjenopprettet og De interne tropper ble oppløst.

Nasjonalgardens struktur
------------------------

Nasjonalgardens territorielle kommandoer
\*██ Vestre operative-territorielle kommando

\*██ Nordre operative-territorielle kommando

\*██ Sentrale operative-territorielle kommando

\*██ Østre operative-territorielle kommando

\*██ Søndre operative-territorielle kommando

\*██ Krim operative-territorielle kommando (nå under kommando av den russiske nasjonalgarden)

 
I 2017 ble den ukrainske nasjonalgarden delt inn i fem operative-territorielle kommandoer:

* Vestre operative-territorielle kommando
* Nordre operative-territorielle kommando
* Sentrale operative-territorielle kommando
* Sentrale operative-territorielle kommando
* Søndre operative-territorielle kommando

En sjette operativ-territoriell kommando for Krim ble organisert bare på papiret til halvøya er tilbake fra Russland til Ukraina (for tiden er Krim-enheter under kommando av den russiske nasjonalgarden).

Referanser
----------

1. ↑  .
2. ↑  *rbc.ua* **(russisk)**. 13. mars 2014  `|url=` mangler tittel (hjelp).

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) National Guard of Ukraine – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Den ukrainske nasjonalgarden på Twitter Rediger på Wikidata

* Den ukrainske nasjonalgarden på Facebook Rediger på Wikidata

* Den ukrainske nasjonalgarden på Instagram Rediger på Wikidata

* Den ukrainske nasjonalgarden på YouTube Rediger på Wikidata

* Den ukrainske nasjonalgarden på Flickr Rediger på Wikidata
Evergreens varemerke med grønne jorden-rundt shippingcontainere.
**Evergreen Marine Corporation** (kinesisk: 長榮海運; Peh-ōe-jī: Tióng-êng Hái-ūn) (LSE: EGMD TWSE: 2603), er et taiwansk containertransport- og shippingrederi, med hovedkontor i Luzhu Distriktet, Taoyuan City, Taiwan. Dens viktigste handelsruter er Øst-Asia til Nord-Amerika, Sentral-Amerika og Karibia, Øst-Asia, Middelhavet og Nord-Europa; - Europa til østkysten av Nord-Amerika, Øst-Asia, Australia, Øst-Asia, øst- og sørlige Afrika, Øst-Asia, Sør-Amerika, og en intra-Asia service knytter havner i Øst-Asia til den persiske Gulf og Rødehavet. Med over 150 containerskip er rederiet en del av den såkalte "Evergreen-Gruppe konglomerat" av transportfirmaer og tilknyttede selskaper.

Shippingruter
-------------

Evergreen Marines operasjoner foregår først og fremst rundt fem generelle shippingruter:

* Øst-Asia til Nord-og mellom-Amerika
* Øst-Asia til Nord-Europa/Middelhavet
* Europa til Nord-Amerika (transatlantiske)
* Øst-Asia til Sørlige Halvkule (intercontinental)
* Intra-Asia

Flåten
------

* Ever Given  i Rotterdam 2020*Ever Given* i Rotterdam 2020
* "Ever U"*"Ever U"*
* "Ever Lasting" i Hamburg"Ever Lasting" i Hamburg

Referanser
----------

1. ↑  "Safety, Quality, Environment Policy Arkivert 2006-03-22 hos Archive.today."
2. ↑  "Evergreen Corporate Profile."
3. ↑  «EVERGREEN MARINE CORP. - Page Not Found» (PDF). Besøkt 19. mars 2018.
**Nidda** er en by i den tyske delstaten Hessen med 16.848 innbyggere. Byen ligger i Wetteraukreis ved elva av samme navn.

Første gang Nidda nevnes skriftlig er i *Codex Eberhardi* fra et tidspunkt mellom 802 og 817, der navnet oppgis som *Nitaha*. Senere kalt *Nithehe* (På1187), *Nitete* (1206) og *Nitehehe* (1234).[]

Byen fikk rundt 1100 en borg med vollgrav for å beskytte handelsrutea som gikk gjennom byen. Volkold 2. bosatte seg i borgen, og opprettet et lite grevskap rundt byen med seg selv som greve. Denne første borgen ble revet i 1604 og erstattet av et renessanseslott. 1450 ble grevskapet Nidda lagt under landgrevskapet Hessen.[]

På slutten av det 18. århudre inviterte Katarina den store folk fra Nidda til å flytte til Russland og bosette seg ved Volga i nærheten Saratov. En rekke familier fulgte oppfordringen, og derfor kan man nå til dage finne beboere med navn som Daubert eller Pfaffenroth i dette området.[]

Papirproduksjon er en tradisjonell sysselsetting i Nidda på grunn av den rike tilgangen på trevirke fra skogene nær byen og rent vann fra elva.[]

* Et av de mange historiske husene i Nidda, Laisbachstraße 14 i bydel SchwickartshausenEt av de mange historiske husene i Nidda, Laisbachstraße 14 i bydel Schwickartshausen

Referanser
----------

1. ↑  «Alle politisch selbständigen Gemeinden mit ausgewählten Merkmalen am 31.12.2018 (4. Quartal)». Statistisches Bundesamt. Arkivert fra originalen 10. mars 2019. Besøkt 10. mars 2019.
2. ↑   (på de) *Tysklands kommuneregister (4. kvartal 2022)*, Statistisches Bundesamt, 12. januar 2023, Wikidata Q116783074,

Eksterne lenker
---------------

* (de) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Nidda – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** GeoNames
 |
**AKP&D Message and Media** er et amerikansk selskap som jobber innen politisk rådgiving og mediarådgiving for representanter for Det demokratiske parti og relaterte saker. Det ble startet i 1985 av David Axelrod under navnet Axelrod and Associates, og er navngitt er dets fire originale partnere: David Axelrod, John Kupper, David Plouffe og John Del Cecato. Alle fire var medlemmer av Barack Obamas presidentvalgkamp; Plouffe jobbet som valgkampsjef, Axelrod som seniorstrateg og Del Cecato som mediarådgiver. Axelrod, som er en venn av Obama, sluttet i AKP&D for å jobbe som seniorrådgiver for presidenten i Obama-administrasjonen, og solgte firmaet til Kupper, Del Cecato og Larry Grisolano.

Notable klienter
----------------

* Paul M. Simon under Demokratenes primærvalg til presidentvalget i 1988.
* John Edwards under Demokratenes primærvalg til presidentvalget i 2004.
* Barack Obama under Demokratenes primærvalg til presidentvalget i 2008.
* Francisco de Narváez og Propuesta Republicana under valget i Argentina 2009.
* Julia Timosjenko under Presidentvalget i Ukraina 2010

Referanser
----------

1. 1 2 3  Delvis klientliste Arkivert 17. september 2009 hos Wayback Machine. på AKP&Ds nettside
2. ↑  AKPD Congratulates Francisco de Narváez and the Union-PRO list for Stunning Victory Arkivert 22. august 2009 hos Wayback Machine. på AKP&Ds nettside (8. juli 2009)
3. ↑  Firm With Obama Ties Cashes in Overseas, Newsweek (19. oktober 2009)

Eksterne lenker
---------------

* AKP&Ds nettsider
Portal: Film

**Direct cinema**, eller **cinéma vérité**, er en type dokumentar med representasjonen som passivt observerende skulle dokumentere. Den har sitt opphav fra USA på 1960-tallet. 

På femtitallet kom en teknisk revolusjon som medførte at filmutstyret ble bærbart; før måtte man ta med seg ut i felten tungvint utstyr og arrangering av scener var normen, ikke unntaket. Da de nye portable filmkameraene ankom, ble filmingen mye lettere bokstavelig talt, og revolusjonerte nyhetsproduksjon, fiksjonsfilm og dokumentarfilm. Nå kunne kameraet følge hovedpersonene, og ikke omvendt.

Den nye teknologien medførte oppveksten av nye dokumentarformer, som hevdet de framstilte virkeligheten som den var.
Cinema Direct la opp til en utelukkende observasjonell stil hvor kameramannen, lydmann og regissør er mest mulig, og aller helst helt, usynlige. Istedenfor å legge opp scener og situasjoner, ventet man på spontaniteten i dagligdagse hendelser. Men man kan innvende at Cinema Direct kun er "usynlig" kameraføring når personene som blir filmet, er oppslukt av sine handlinger og "glemmer" kameraet. Kameraet er uansett tilstede, og om personers handlinger og utsagn er autentiske er vanskelig å vite. Men de beste Cinema Direct-filmene gir en virkelighetsfølelse som virker ekstremt rå og ekte, og drar deg rett inn i verdenen til hovedpersonene.

Viktige elementer
-----------------

* Objektiv, direkte og nøytral.
* Filmskaperen skulle redusere interaksjon, tolkning og styring til et minimum.
* Dokumentarfilmen tale for seg selv
* Kameraets tilstedeværelse garanti for et sant innhold.
* Rolig og nøytral observasjon.
* Ukontrollerte hendelser ikke korrigeres, men heller vise at dette var en "korrekt" gjengivelse av virkeligheten
* Spontanitetsideal, ikke manus, "fange inn virkeligheten" i forbifarten.

Se også
-------

* Dokumentarfilm
* Filmhistorie

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GND
 |
**Lill Heidi Opsahl** (født 1968) er en norsk kunsthistoriker og skjønnlitterær forfatter.

Kunsthistoriker
---------------

Opsahl er utdannet ved Universitetet i Oslo med hovedfag i kunsthistorie. Hovedoppgaven i kunsthistorie fra 1997 handlet om fransk glassmaleri i middelalderen, og hadde tittelen *Creatio mundi in stained glass windows in central France 1200–1270.*

Opsahl var ansatt ved Munchmuseet fra 1998 til 2015. I ti år ledet hun formidlingsseksjonen ved museet.

Verv
----

Fra 1999 til 2007 var hun aktiv i foreningen Middelalder-Oslo (tidligere Interesseforeningen Oslos Middelalder). Hun var styreleder i fire år. I 2007 ble hun tildelt foreningens ærespris «Årets gangvakt».

Opsahl er (per høsten 2022) styremedlem i Fortidsminneforeningens lokallag Nittedal og Hakadal, i tillegg til å være sekretær for Stiftelsen Oslo Middelalderby.

Fram til våren 2022 var hun styremedlem i Nitedals Krudtværks Venner, og var redaksjonsmedlem og artikkelforfatter i boken *Historien om Nitedals Krudtværk*, som kom ut i 2019.

Romanforfatter
--------------

Hun debuterte som skjønnlitterær forfatter med den historiske romanen *Glassdronningen*, som kom ut på Liv forlag/Forlagshuset i Vestfold i oktober 2022. Handlingen er lagt til nordisk høymiddelalder, det vil si begynnelsen av 1300-tallet i Norge, Sverige og Danmark.

Referanser
----------

1. ↑   Virtual International Authority File, oppført som Opsahl, Lill Heidi 1968-, besøkt 16. oktober 2022[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Lill Heidi Opsahl (27. april 2019). «Kronikk: Hvilken betydning hadde glassmaleriene?». *www.aftenposten.no*. Besøkt 16. oktober 2022.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** ISNI
 |
«Et sognebud», litografisk reproduksjon av et maleri av Adolph Tidemand til *Norske Folkelivsbilleder* utgitt 1858, viser en prest som gir nattverd til en døende i et norsk bondehjem tidlig på 1800-tallet. Kilde: Nasjonalbiblioteket 
Sykesalving («den siste olje») er et sakrament i den katolske og ortodokse kirken, og en velsignelseshandling i flere andre kirkesamfunn, også tidvis Den norske kirke. «Den første og siste nattverd» (*La primera y última comunión*), malt av venezuleaneren Cristóbal Rojas 1888, viser en katolsk prest som besøker ei jente som er døende av tuberkulose.
**Soknebud** eller **sognebud**, også kalt **berede** (berette), er en prests nattverdsbesøk hos sjuke og døende. Handlinga blir forretta etter et spesielt ritual. Soknebud kan også forrettes for mennesker som ikke er syke eller døende, men bare ønsker nattverd (og/eller skriftemål) hjemme.

Praksis
-------

Soknebud er besøk av prest hos folk som ligger sjuke eller for døden, sånn at presten kan snakke og be med de sjuke og dele nattverd.

Når prestene er budsendt, vil de først samtale med den sjuke, gjerne i enerom, sånn at de kan være sikker på om hen ønsker nattverd. Presten vil da også få vite om den sjuke ønsker å skrifte.

Kirken har en egen liturgi for soknebud. Etter ordninga i Den norske kirken kan en prest eller diakon gå i soknebud. Liturgien blir innledet med salmesang, fortsetter med ei kort bønn og Fadervår før liturgen forretter nattverden for dem som er tilstede. Han vil avslutte med den aronittiske velsignelse og gjerne en salme. Presten skal bære embetsdrakt hvis det er mulig.

M. B. Landstad har beskrevet et soknebud i diktet «Et Sognebud» (1842).

Se også
-------

* Sykesalving, «den siste olje»
* Nattverd

Referanser
----------

1. ↑  Oppslagsordet «berede» i lokalhistoriewiki.no
2. ↑  Oppslagsordet «sognebud» i *Store norske leksikon*

Eksterne lenker
---------------

* Tjensteordning for diakoner
* Oppslagsordet «sogne-bud» i *Ordbog over det danske Sprog 1700-1950*
**Eric Saward** (født 9. desember 1944) er en manusredaktør og forfatter, mens kjent for sin bidrag til TV-serien *Doctor Who*.

Han begynte som manusforfatter på hørespill for radio mens han jobbet som lærer. Senere gikk han over til å skrive på heltid. Christopher H. Bidmead, som var manusredaktør for *Doctor Who*, spurte om han ville skrive noe for serien etter at han ble anbefalt av hovedmanusredigereren for drama hos BBC Radio. Den første historien han skrev var *The Visitation*. Han fikk deretter jobben som manusredaktør for serien etter å ha blitt anbefalt av Antony Root, som hadde erstattet Bidmead. Saward skrev historiene *Earthshock*, *Resurrection of the Daleks* og *Revelation of the Daleks* og hørespillet *Slipback* mens han hadde denne jobben. Han skrev også (ukreditert) på *The Twin Dilemma* og *Attack of the Cybermen*.

Saward hadde ikke et vennskapelig forhold til produsent John Nathan-Turner. Han endte med å si opp mens de produserte *The Trial of a Time Lord* i midten av 1986. Likevel fortsatte Saward å assosiere seg med serien. I 1990-årene skrev han lenkekommentarer for lydbøker med lydsporene til tapte episoder og han har også stilt opp til intervju for DVD-utgivelsene av historiene sine. Saward skrev en novelle for Big Finish Productions' *Short Trips*-serie.

Referanser
----------

1. ↑   Internet Speculative Fiction Database, ISFDB forfatter-ID 3684, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Eric Saward på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (fr) Eric Saward på Allociné Rediger på Wikidata

* (en) Eric Saward hos The Movie Database Rediger på Wikidata
.
* Biografi hos On Target.

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** MusicBrainz
 |
**Fontenepil** (*Salix x pendulina* eller *Salix fragilis x babylonica*), engelsk *weeping willow*, er et svært vanlig, hybrid løvtre i pilefamilien / vierfamilien (*Salicaceae*). Det er en krysning av artene skjørpil og tårepil, og blir opptil 12 meter høyt med karakteristiske hengende grener. Det har blitt dyrket i Europa og er naturalisert på spredte steder tilknyttet hager og parker. 

Grenene er lange, hengende og smale, og det første året er kvistene hårete. Grenene brekker ikke så lett. Andre årets grener er inntil 4 mm tykke, og med brunlig eller grønnbrun bark. Knoppene er mellombrune eller grønnbrune, eggerunde og 5-7 mm lange, og utoverbøyde, og skilles fra sørgepil *(Salix x sepulcralis)* ved at sistnevnte har lysere brungule og ikke utoverbøyde knopper. 

De matte og klargrønne eller lyst olivengrønne, svært fintannede bladene er 7-14 cm lange og lysegrønne under, bladstilk 7-17 mm med inntil 3 kjertler. Bladet er mye lengre enn det er bredt, og er bredest ved midten (ikke elliptisk) med en smal spiss og 10-12 par av gulaktige sidenerver. Bladene kan være litt hårete på unge skudd. Ørebladene er enten fraværende eller faller lett av. 

Fontenepil blomstrer i mai med både hannblomster og gulaktige, bøyde hunnblomster i 3-4 cm lange rakler med litt hår ytterst på spissen. Raklene til hunnblomstene har en kort griffel og 2-3 mm lang kapsel. Den kan likne veldig på sørgepil, men skilles ved sørgepilens gulbrune knopper som er mørkere hos fontenepil. Arten vokser i hager og i fuktig mark. 

Både fontenepil og sørgepil tåler bedre fuktig klima enn hva tårepil gjør, og dyrkes derfor i både Europa og Nord-Amerika.

Referanser
----------

1. ↑  «Artsdatabankens artsopplysninger»Åpent tilgjengelig. Artsdatabanken. 16. april 2023. Besøkt 16. april 2023.
2. ↑  Hegre H, Solstad H, Alm T, Fløistad IS, Pedersen O, Schei FH, Vandvik V, Vollering J, Westergaard KB og Skarpaas O (11. august 2023). «Karplanter. Vurdering av økologisk risiko for fontenepil *Salix ×pendulina* som LO (NK i 2018) for Fastlands-Norge med havområder»Åpent tilgjengelig. *Fremmedartslista 2023*. Artsdatabanken. Besøkt 25. september 2023.

Kilder
------

* Stenberg, Lennart & Bo Mossberg, Steinar Moen (norsk red.), *Gyldendals store nordiske flora*, Gyldendal, Oslo 2007. ISBN 978-82-05-32563-0.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Fontenepil* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Fontenepil* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (sv) *Fontenepil* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *Fontenepil* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Fontenepil* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Fontenepil* hos The International Plant Names Index Rediger på Wikidata

* (en) *Fontenepil* hos Tropicos Rediger på Wikidata

* *Salix × pendulina* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
*For mannsnavnet, se Nathan*
Natan, til høyre, gir råd til kong David, maleri av Matthias Scheits.
Profeten Natan, russisk ikon fra begynnelsen av 1700-tallet.
**Natan** (hebraisk: נָתָן – *Nāṯān*; ca. 1000 f.Kr.) var en profet og rådgiver ved hoffet til kong David av Israel som er beskrevet i *Det gamle testamente* i *Bibelen*.

Natan er kjent for å ha refset kong David strengt for at han begikk utroskap med den vakre Batseba, hustruen til en kriger i Davids hær ved navn Uria. For å skjule utroskapen da Batseba ble gravid sørget David for at Uria ble drept.

Natans handlinger er beskrevet i *Samuelsbøkene*, *Kongebøkene*, og *Første* og *Andre Krønikebok* Natan skrev fortellinger om regimene til både kong David og dennes arving og etterfølger, kong Salomo, og var involvert i musikkframføringen i tempelet.

I *Første Kongebok* er det Natan som forteller den døende kongen om konspirasjonen til Adonja for å bli konge, noe som fører til at Salomo ble proklamert som konge istedenfor halvbroren.

Natan forekommer i *Bibelen* også som navn på flere andre mindre kjente personer. En av disse var en sønn av David og Batseba.

Festdagen for profeten Natan er den 24. oktober. I Den ortodokse kirke, og de Orientalske katolske kirker som følger de bysantinske ritualer er Natan feiret som en helgen på søndagen for de hellige kirkefedre, det vil si søndagen før den store festen for Kristi fødsel.

Referanser
----------

1. ↑  Se særlig *Andre Samuelsbok* 7:2-17[*død lenke*], 12:1-25
2. ↑  Se *Første Krønikebok* 29:29[*død lenke*] og *Andre Krønikebok* 9:29 Arkivert 17. november 2011 hos Wayback Machine.
3. ↑  Se *Andre Krønikebok* 29:25 Arkivert 17. november 2011 hos Wayback Machine.
4. ↑  Nettbibelen: *Første Kongebok* 1:8-45[*død lenke*]

Eksterne lenker
---------------

* Sunday of the Holy Fathers, ortodoks synaxarion

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** VIAF **·** LCCN
 |
**North Kessock** er en landsby (*village*) i regionen Highland i Skottland. 

North Kessock ligger på halvøya Black Isle, rett overfor Inverness på nordsiden av munningen av Beauly Firth. Det har sannsynligvis vært en bosetning her så langt tilbake som 1437, da fikk de dominikanske munkene i Inverness løyve til å drive ferge fra Inverness til Black Isle. Det var fergedrift over Beauly Firth helt til brua Kessock Bridge ble åpnet i 1982.

Ved folketellingen i 2001 hadde North Kessock 887 innbyggere. I 2006 ble folketallet estimert til 890 innbyggere.

North Kessock har sannsynligvis sitt navn etter St. Kessog som var Skottlands skytshelgen før st. Andreas.

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑  The Highland Council. «2001 Population of Main Highland Towns & Villages» **(engelsk)**. Arkivert fra originalen 27. mai 2012. Besøkt 10. november 2008.
3. ↑  «Mid-2006 Population Estimates for Settlements in Scotland» **(engelsk)**. General Register Office for Scotland. 10. juli 2008. Arkivert fra originalen (Excel) 6. desember 2008. Besøkt 13. november 2008.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Vision of Britain **·** GeoNames **·** BBC Things
 |
Hovedgaten i Gmünd
**Gmünd** er en by og en kommune i Kärnten i Østerrike. Byen befinner seg 741 meter over havet, og ligger der elvene *Malta* og *Liesers* møtes. Det er også 15 tettsteder inkludert i kommunen.

Gmünd ble grunnlagt under på 1000- eller 1100-tallet planmessig ved den gamle romeske veien gjnnom Lieserdalen av Salzburgs erkebiskebiskoper. Byen ble nevnt første gang i 1252, og i 1346 fikk området byrettigheter. Gmünd ble ikke angrepet av ottomanere, under 1480-tallet ble byen okkubert av ungarske tropper som ble i sju år, og da keiserens tropper befridde byen, var borgen og bymurene sterkt skadet. I 1504 brant byen ned, og i 1525 ble byen okkupert av opprørske bønder og gruvearbeidere. Gmünd ble protestantisk, men også merket av motreformasjonen. 

I 1690 ble byen igjen stadet av et stort jordskjelv, og i 1792 brant byen ned igjen. 

Mot slutten av andre verdenskrig flyttet Ferdinand Porsche sin produksjon til bilen, og det ble åpnet et Porschemuseum i 1982.

Den delade kyrkan i Kreuzbichl
Byen har fortsatt mye gammel arkitektur, og er et populært tursistmål.

Vennskapsbyer
-------------

* Osnabrück, Tyskland

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** NKC **·** GeoNames
 |
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Ukrainas flagg Ukraina |
| Friidrett |
|  Paralympiske leker |
| Gull | London 2012 | T35 - 100 meter |
| Gull | London 2012 | T35 - 200 meter |

**Jurij Hryhorovytsj Tsaruk**, ukrainsk Юрій Григорович Царук (født 2. mai 1987) er en ukrainsk handikappet friidrettsutøver, som konkurrerer i sprintløp. Han konkurrerer i klassen T35, som er en av klassene for utøvere med cerebral parese.

Karriere
--------

Ved Paralympiske sommerleker 2012 i London vant han gull på 100 og 200 meter. På 100 meter satte han ny europarekord med tiden 12,62, og slo sølvvinner Teboho Mokgalagadi med nesten et halvt sekund (0,48 sekunder). På 200 meter satte han ny verdensrekord i innledingsheatet, med 26,58 sekunder, en rekord han forbedret i finalen til 25,86 sekunder. Her fikk Fu Xinhan sølv, og Hernan Barreto bronse.

Eksterne lenker
---------------

* London 2012 - Iurii Tsaruk
* London 2012 - Athletics - Men's events (resultater PL 2012)