recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Langatjørna** (eller **Langatjødne**) er et vann i Langeskogen i Bergen kommune i Vestland. Langatjørna ligger nordøst for Gullsteinen, sør for Løvstakken. 

Langebekken ved Bueskytterbanen november 2020
Langatjørna er den eneste innsjøen i Langatjørnvassdraget. Langatjørnvassdraget ligger i vassdragsregion FY6 Vassdrag Nordåsvannet nord. Bortsett fra Langatjørna har denne vassdragsregionen har ingen andre innsjøer, men har flere bekker, som Mortabekken, Kvernabekken og den viktige sjøørretbekken Bønesbekken. Langatjørna har en 1,3 km lang utløpsbekk Langebekken som har sitt utløp i Nordåsvannet, nord for Langestranden og sør for Langeholmen. Vassdraget er i liten grad påvirket av mennesker i de øvre delene, men Langebekken er ved utløpet til Nordåsvannet lagt i rør under Fjøsangerveien. Vassdraget grenser mot øst til Fjøsangervassdraget og mot vest til Sælenvassdraget, begge viktige sjøaurevassdrag og to av Bergen kommunes satsingsvassdrag. Bønes skole har adoptert Langatjørna og utløpsbekken Langebekken.

Referanser
----------

1. ↑  «Norgeskart». *www.norgeskart.no*. Besøkt 26. mai 2021.
2. ↑  «VEDTATT AV BYSTYRET 26 MARS 2007 FORVALTNINGSPLAN. Vassdragene i Bergen - PDF Gratis nedlasting». *docplayer.me*. Besøkt 26. mai 2021.

Kilder
------

* Kommunens kartgrunnlag
* 
* 
* 

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Sentralt stedsnavnregister
 |
**AirBridge Cargo** er et russisk flyselskap som driver godstransport. Det er en avdeling av Volga-Dnepr Airlines med base i Moskva, Russland. Selskapet utfører regelmessige fraktflyvninger mellom Asia og Europa, alle via Russland.

Historie
--------

Selskapet ble etablert i 1993 og startet sine operasjoner den 1. april 2004 med to Boeing 747-200F fraktfly kjøpt fra Alitalia. I mai 2004 ble det opprettet ruter mellom Luxembourg og Beijing og fra Luxembourg til Shanghai via Moskva og Novosibirsk. Airbridge Cargo har trafikkrettigheter til Guangzhou, Hongkong og Japan. AirBridge Cargo har også planer om å innføre regionale tilførselsruter til Moskva og Krasnojarsk med leiet materiell, Ilyushin Il-76 og Tupolev Tu-204.

Rutenett
--------

Rutenettet omfatter tre kontinenter og 20 destinatsjoner i 11 land. Selskapet har regelmessige ruter fra byer i Asia som Shanghai, Beijing, Hongkong, Zhengzhou, Chengdu, Tokyo, Seoul, til viktige europeiske byer som Frankfurt am Main og Amsterdam, såvel som Amsterdam til Chicago (USA). For tiden omfatter AirBridgeCargo rutenett i Europa Frankfurt, Amsterdam, Zaragoza, Leipzig, Milano, Paris, Helsingfors, Jekaterinburg, Krasnojarsk, Khabarovsk, Novosibirsk og Luxemburg for vedlikehold. Fra 9. mai 2014 ble det introduser direkte ruter til München. Den 3. september 2015 startet selskapet flyvninger til Singapore, med direkte ruter fra Singapore og Moskva.

15. november 2016 ble det startet opp en rute som går fra Oslo lufthavn til Moskva. Ruten regnes som en mulighet for å transportere laks raskere ut på det asiatiske markedet.

Flåte
-----

Boeing 747-400F fra AirBridgeCargo
Boeing 747-8F fra AirBridgeCargo
Per oktober 2014 består AirBridgeCargos flåte av kun Boeing 747 med en gjennomsnittsalder på 4,4 år.

AirBridgeCargo Airlines flåte| Fly | I bruk | Bestilte |
| --- | --- | --- |
| Boeing 747-400F | 3 |  |
| Boeing 747-400ERF | 4 |  |
| Boeing 747-8F | 6 | 20 |
| Total | 13 | 20 |

Referanser
----------

1. ↑  .
2. ↑  «Рейтинг крупнейших компаний России по объему реализации продукции». Expert RA. Arkivert fra originalen 28. oktober 2018. Besøkt 28. oktober 2018.
3. ↑  «BOEING 747 OF AIRBRIDGECARGO AIRLINES GOES TO BAVARIA». AirBridgeCargo. 29. april 2014. Arkivert fra originalen 2. mai 2014. Besøkt 30. april 2014.  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 2. mai 2014. Besøkt 16. desember 2015.
4. ↑  «AirBridgeCargo Airlines debuts at Singapore Changi Airport with direct freighter flights from Moscow» (PDF). Arkivert fra originalen (PDF) 8. september 2015.  «Arkivert kopi» (PDF). Arkivert fra originalen (PDF) 8. september 2015. Besøkt 16. desember 2015.
5. ↑  «Airbrigde Cargo gjør som Cargolux – Gjør Gardermoen til Skandinavisk knutepunkt | HANGAR.NO». *www.hangar.no*. Arkivert fra originalen 9. november 2016. Besøkt 9. november 2016.
6. ↑  «AirBridge Cargo». ch-aviation.com. Besøkt 30. april 2014.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) AirBridgeCargo Airlines – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* AirBridge Cargo Fleet Detail
**David Gray** (født 9. februar 1979 i Stor-London) er en engelsk profesjonell snookerspiller.

Gray ble profesjonell i 1996 etter at han hadde blitt den yngste vinneren av det engelske amatørmesterskapet. Første gang han viste potensialet sitt var i første runde av verdensmesterskapet i 2000 hvor han slo den fremtidige verdensmesteren Ronnie O'Sullivan 10–9, en kamp hvor O'Sullivan hadde fem serier på over hundre og Gray fikk fire. Han tapte imidlertid 1–13 i neste runde for Dominic Dale.

De påfølgende sesongene presterte Gray godt og var jevnlig i kvartfinaler i turneringene, den første finalen spilte han i Players Championship i 2002. På veien til finalen slo han Stephen Hendry, John Higgins og Peter Ebdon, men han tapte finalen 2–9 mot Stephen Lee. I den samme turneringen året etterpå, igjen etter å ha slått Hendry og Higgins tidligere i turneringen, vant han finalen mot Mark Selby 9–7.

Den 24. november 2004 nådde han sin hittil siste finale, UK Championship. Finalen tapte han 1–10 mot Stephen Maguire. I denne turneringen fikk han et maksimum break i førsterunde kampen mot Mark Selby.

Etter dårlige resultater flere sesonger falt han ut av rangeringen etter 2009/2010-sesongen.

Eksterne lenker
---------------

* (cn) David Gray – Kinas olympiske komité Rediger på Wikidata

* (en) David Gray – CueTracker Rediger på Wikidata
**Anne Grethe Wichstrøm** (født 9. september 1941) er en norsk kunsthistoriker, forfatter og professor ved Institutt for filosofi, ide- og kunsthistorie og klassiske språk ved Det humanistiske fakultet, Universitetet i Oslo.

Wichstrøm har en mag.art. fra 1970. Hun var deretter vitenskapelig assistent ved Universitetets Oldsaksamling og Historisk Museum i Bergen fra 1971 til 1977 og forskningsstipendiat ved Norges almenvitenskapelige forskningsråd i årene 1979 til 1982. Hun arbeidet som konservator ved Oslo Bymuseum fra 1982 til 1992 og ble professor ved Universitetet i Oslo i 1995.

I sin forskning har hun særlig viet seg til kjønnsperspektivet i norsk kunsthistorie og har utgitt en rekke vitenskapelige artikler og bøker om kvinnelige norske kunstnere, sistnevnte gjerne i popularisert form.

I 1997 motto hun Brageprisen i kategorien faglitteratur/sakprosa for boken *Kvinneliv, kunstnerliv : kvinnelige malere i Norge før 1900*.
 Hun ble nominert til samme pris for *Asta Nørregaard – en livshistorie* i 2011.

Bibliografi – utvalg
--------------------

* 1970 – *Tresfjordantemensalet : et norsk tavlemaleri fra 1300-årene og dets stilling i samtidens kunst* (avhandling mag.art.)
* 1988 – *Oda Krohg : et kunstnerliv*
* 1997 – *Kvinneliv, kunstnerliv : kvinnelige malere i Norge før 1900*
* 2011 – *Asta Nørregaard – en livshistorie*

Referanser
----------

1. ↑   Gemeinsame Normdatei, GND-ID 188460918, besøkt 16. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2  Anne Wichstrøm fra Universitetet i Oslo
3. ↑  «Tidligere vinnere av Brageprisen». Arkivert fra originalen 7. juli 2013. Besøkt 3. mars 2014.
4. ↑  Her er Brageprisen-vinnerne

Eksterne lenker
---------------

* 

* (no) Publikasjoner av Anne Wichstrøm i BIBSYS
* (no) Digitalt tilgjengelig innhold hos Nasjonalbiblioteket: bøker av Anne Wichstrøm
* 

* (no) Publikasjoner av Anne Wichstrøm i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** CRIStin
 |
*For den nålevende prinsesse Anne, se Anne av Storbritannia (1950). For dronning Anne, se Anne av Storbritannia.*

**Anne av England** (født 17. mars 1637 i St. James's Palace i London, død 8. desember 1640 i Richmond Palace i Richmond) var en engelsk prinsesse, datter av Karl I av England og Henrietta Maria av Frankrike. Hun var den ene av parets tre barn som døde som ung, bare tre år gammel døde hun av naturlige årsaker på Richmond Palace. Prinsessen ble stedt til hvile i Westminster Abbey.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Anne i 1637, av Anthony van Dyck
Anne ble født i 1637 ved St. James's Palace i London. Hun var det sjuende barnet og den tredje datteren til kong Karl I og hans dronning Henrietta Maria. Hennes søsken var i kronologisk orden: Charles James, hertug av Rothesay og Cornwall (født og døde 13. mai 1629); Maria, prinsesse av Oranien (1631–1660); den framtidige kong Karl II av England (1630–1685); den framtidige kong Jakob II av England (1633–1701); og Elizabeth av England (1635–1650).

Anne ble døpt i den engelske kirke ved St. James's Palace av William Laud, den anglikanske erkebiskop ved Canterbury. Anne levde kun til å se fødselen til to av sine søsken, den dødfødt Catherine (29. juni 1639) og Henry Stuart, hertug av Gloucester (1640–1660). Hun døde før sin søster prinsesse Henrietta av England (1644–1670), som giftet seg med den franske hertug Filip I av Orléans, og fikk fire barn med ham.

Anne var et sykelig barn, noe som er åpenbart fra forskjellige graveringer av henne, nå oppbevarte ved British Museum. Hun var skjør og noe deformert.

### Død

Anne ble syk med tuberkulose, en sykdom som senere rammet hennes mer kjente søster Elizabeth. Anne var kun tre år gammel da hun døde ved Richmond Palace. Hun ble gravlagt den 8. desember 1640 i Westminster Abbey, ved siden av sin bror Charles James.

Referanser
----------

1. ↑  Weir (1996), s. 253.
2. ↑  Anonymous (ca. 1640): «The Effigies of Lady Anna», *The British Museum*.
3. ↑   Laud døpte også hennes søsken.
4. ↑   Collection online: «The Effigies of the Lady Anna», *British Museum*
5. ↑  «Princess Elizabeth, 1635 - 1650 and Princess Anne, 1637 - 1640. Daughters of Charles I», *National Galleries of Scotland*.
6. ↑  En del kilder har feilaktig datert hennes død til denne dagen, jf. Chester, Joseph Lemuel, red. (1876): *The Marriage, Baptismal, and Burial Registers of the Collegiate Church or Abbey of St. Peter, Westminster*, London: Harleian Society, s. 134.

Litteratur
----------

* Louda, Jiří; Maclagan, Michael ([1981] 1999): *Lines of Succession: Heraldry of the Royal Families of Europe* (2. utg.), London: Little, Brown, ISBN 978-0-316-84820-6
* Weir, Alison (1996): *Britain's Royal Families: A Complete Genealogy* (rev. utg.), London: Pimlico, ISBN 978-0-7126-7448-5

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni **·** VIAF **·** LCCN
 |
**A Common Word Between Us and You** (*A Common Word*) er et åpent brev fra muslimske ledere adressert til Pave Benedikt XVI og 26 andre navngitte kirkeledere. Det ble publisert 13. oktober 2007 og er underskrevet av 138 muslimske ledere fra hele verden. 

I brevet viser avsenderne til de mange konfliktene mellom muslimer og kristne i verden og tar til orde for at kristne og muslimer må samarbeide for å fremme fred. Gjennom omfattende sitater fra Koranen, hadith og Bibelen søker de å vise at islam og kristendom bygger på et felles grunnlag: troen på én gud og budene om å elske gud og å elske sin neste. Brevet fyller 16 tekstsider i tillegg til sluttnoter og listen over underskrivere. Tittelen *A Common Word* er hentet fra den engelske oversettelsen av koranverset Q3:64 som er sitert flere ganger i teksten.

Den omfattende listen av underskrivere er noe av det mest bemerkelsesverdige ved *A Common Word*. Underskriverne representerer sjia- og sunniislam og de fleste lovskoler. De kommer fra 42 forskjellige land. Prins Ghazi bin Muhammad av Jordan var sentral i utarbeidelsen av teksten og i oppfølgingen etterpå, men flere andre muslimske ledere og lærde var også involvert før man samlet de øvrige underskriftene.

I årene etter publiseringen ble *A Common Word* en kilde til omfattende dialog mellom muslimer og kristne. Mange kristne ledere svarte positivt på brevet, og det ble arrangert dialogkonferanser med utgangspunkt i brevet ved blant annet universitetene i Yale, Cambridge og Georgetown. Brevet førte også til etableringen av *Katolsk-muslimsk forum* der fremtredende katolske ledere møtte representanter for underskriverne. Det første forumet ble holdt i Vatikanet i november 2008.

Initiativet er også blitt møtt med skepsis fra noen kristne som mener at det overdriver fellestrekkene mellom islam og kristendommen og at kristen lære om guds kjærlighet til mennesker og om treenigheten får for liten plass.

Referanser
----------

1. ↑  Se Miroslav Volf, Ghazi bin Muhammad og Melissa Yarrington (red), *A Common Word : Muslims and Christians on Loving God and Neigbor*, Eerdmans, Grand Rapids, 2010, ISBN 978-0-8028-6380-5
2. 1 2  Y. Haddad og J. Smith, 'The quest for 'A Common Word': Initial Christian responses to a Muslim initiative', *Islam and Christian-Muslim Relations*, 20 (2009), 369-388.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted for «A Common Word» (engelsk)
* «Muslim scholars reach out to Pope», fra BBC, 12. oktober 2007 (engelsk)
***A Christmas Carol*** er en amerikansk stumfilm fra 1908.

Handling
--------

Den ekstremt gjerrige Scrooge går nedover en gate i London morgenen før selve julaften, på vei til jobben. Han er så avskydd at ingen snakker til ham, før en tigger nærmer seg for å be om en almisse - men Scrooge slår ham ned. På jobben møter hun Bob Cratchett, en kontorist, og Fred - nevøen til Scrooge. Fred kunngjør at han nettopp har blitt gift. Bruden hans, sammen med den forkrøplede sønnen hennes, Tiny Tim, kommer også til kontoret.

En ånd dukker opp og tvinger Scrooge til å se en visjon fra hans fortid, om sin forlatte kjæreste - så vel som om ham selv som en yngre forretningsmann. Ånden viser ham også Cratchett-familiens fattigsle hjem, hvor han på åndens kommando overøser penger til den veldig dårlig betalte kontoristen og hans lykkelige familie. Ånden viser ham også Julefestlighetene hjemme hos Fred, nevøen til Scrooge, og Fred utveksler en skål til onkelens navn - men resten av selskapet nekter å drikke til skålen eller til minne om Scrooge.

Scrooge legger merke til alt dette, og kommer frem. Han overøser deretter hele familien med penger. Han lover også at han deretter skal leve et helt annet liv. På selve Juledagen gir Scrooge en stor bankett til alle han kjenner, inkludert Fred, Bob Cratchett og hans familie, og alle vennene deres - hvor Scrooge lover at han i fremtiden skal leve for å oppnå andres lykke.

Referanser
----------

1. ↑  A Christmas Carol
2. ↑  William D. Crump. *The Christmas Encyclopedia, 3d ed.*

Eksterne lenker
---------------

* (en) *A Christmas Carol* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
Cuenca er kjent for panamahatter  Foto: Martin Zeise, Berlin 
**Cuenca** (*Santa Ana de los Cuatro Ríos de Cuenca*) er den tredje største byen i Ecuador og hovedstaden i Azuayprovinsen. Den ligger i høylandet på 2800 moh ved den panamerikanske hovedveien. Befolkninger var ca 329 928 i 2010.

Historie
--------

Byen ble dannet i 1557 av den spanske historikeren Diego Hurtado de Mendoza på stedet hvor den historiske byen *Guapondeleg* til Cañarifolket lå, («landet så stort som himmelen», 500 e.Kr.), senere også kjent som *Tomebamba* etter at den var erobret av inkaene.

Kultur
------

Byen er kjent for å være en godt bevart by i kolonial arkitektur. Hele byen er som et åpent museum der du går 300 år tilbake i tid med mye historie og majestetiske bygg. Det historiske senteret i Cuenca er et kulturminne som ble satt på UNESCOs verdensarvliste i 1999.

Byen er også et lokalt senter for utdanning i området. De lokale ofte omtaler den som "Latin-Amerikas Athens" fordi at det mange store filosofer, forskere og prisvinnene forfattere som kommer fra byen. Universitetet i Cuenca tiltrekker seg også mange internasjonale studenter hvert år.

Cuenca er et senter for produksjon av panamahatter for eksport. Hattene er håndlaget og er høyt verdsette. Selve flettearbeidet blir ofte utført hjemme av kvinner i byen for å skaffe ekstrainntekter til familien, mens ferdigstillingen gjøres med hjelp av maskiner på fabrikker.

Geografi
--------

Byen ligger mitt i Azuay på cirka 2800 moh. Den ligger også bare 30 kilometer øst for den berømte nasjonalparken Cajas og 67 kilometer sør for den viktigste inkaruinen i landet, Ingapirca. 

Panorama over Cuenca, sett fra landsbyen Turi  Foto: Thomas Hirsch

Kilder
------

* Rachowiecki, Rob, *Ecuador*, 5. opplag, Lonely Planet (2001)

Eksterne lenker
---------------

* Framstilling av panamahattar
* Artikkel hos ecuadorexplorer.com
* Bilete frå Cuenca
* Cuenca Ecuador

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
**Stewart Duckworth Headlam** (født 12. januar 1847 i Wavertree, Liverpool, død 18. november 1924) var en britisk prest og forfatter innenfor den engelske kirke, som i de siste tiårene av 1800-tallet var involvert i en rekke omstridte samfunnsspørsmål. Headlam var en pionér for kristensosialisme.[] Han forfattet en rekke publikasjoner om emnet, deriblant en pamflett for Fabian Society. Headlam er kjent for sin rolle i *Guild of St. Matthew*. Headlam støttet Oscar Wilde under rettssaken der Wilde ble dømt til fengsel for sin seksuelle legning.[]

Headlam var utdannet ved Eton College og University of Cambridge.

Referanser
----------

1. 1 2   Autorités BnF, oppført som Stewart Duckworth Headlam, BNF-ID 10630204r[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w64f34md, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NLA **·** NKC
 |
**Stevneplassen ved Majavatn** ble fast etablert gjennom innvielsen av Majavatn misjonshus 18. juli 1915. Misjonshuset ble bygget som ledd i Finnemisjonens virksomhet blant sørsamer, og initativtakeren var emissær Paul Pedersen fra Trondheim.

Området har vært samlingssted for sørsamer gjennom lang tid; dette kan dokumenteres tilbake til ca 1730. De første samlingene var på Hesjevollen ved Tomasvatnet, og sammenkomstene hadde et variert preg: dels kristelige samlinger, dels et sted hvor lappefogdene utførte embetshandlinger og dels et markedsstevne med fester, servering og sosial omgang. Forhåndsdrøftinger omkring etableringen av Norske Reindriftsamers Landsforbund foregikk her. Stevneplassen brukes fortsatt i samisk kristen sammenheng. Samlingsplassen kan også sees av tradisjonell samisk sijteorganisering. 

På området finnes flere bygninger enn kirka/misjonshuset. Et stolpebur bygd ca 1880 av Olov Andesson Marsfjell ble flyttet hit ca 1933 og fire gåetieh ble reist omkring 1920 av Nils Johan Kappfjell, Paul Kappfjell, Sakarias Dunfjell og Peder Jonsen Westerfjell. I 1960 ble *Samenes ungdomsforening* etablert av Odd Kappfjell, Leif Dunfjell mfl; de bygde danseplatting, restaurantbygg, sanitæranlegg og fire nye gåetieh. En kulturkollisjon mellom festkultur med alkohol, og samemisjonens ønske om ro og avhold førte i siste del av 1960-tallet til at interessen for stevnene avtok.

Referanser
----------

1. ↑  «Majavatn Misjonshus». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  Leif Elsvatn. «Stevneplassen ved Majavatn». i: *Far etter fedrane, årbok for Vefsn, Grane og Hattfjelldal* 1994
3. ↑  - Kritisk for sørsamisk språk og kultur, intervju med leder Oddvar Andersen i Samisk kirkeråd; kirken.no; 14.9.2005
4. ↑  *Vern og forvaltning av samiske byggverk*, rapport 2003[*død lenke*]; samediggi.no
Adenin, kjemisk struktur
**Adenin** (8H-purin-6-amin) er en av nitrogenbasene som inngår i nukleotidene som bygger opp DNA og RNA (adenin (A), tymin (T) (uracil (U) i RNA), cytosin (C) og guanin (G)).

I likhet med guanin er adenin en purinbase og består av to ringer av karbon- og nitrogenatomer. I DNA binder adenin seg ved to hydrogenbindinger til den komplementære basen tymin på motsatt tråd i dobbeltspiralen. I RNA binder adenin seg på samme måte til uracil.

I RNA er adenin bundet til ribose og danner adenosin. I DNA er adenin på tilsvarende måte forenet med deoxyribose til deoxyadenosin.

Adenin, i form av adenosin, er også en del av adenosindifosfat (ADP) og adenosintrifosfat (ATP), som har en grunnleggende funksjon i fotosyntesen og celleåndingen.

Etymologi
---------

Navnet adenin er avledet fra det greske ordet *aden* (kjertel).

Historikk
---------

Adenin er beskrevet i eldre litteratur som vitamin B4. I dag anser vi ikke adenin som et ekte vitamin eller som en del av vitamin B komplekset. Men det skal sies at 2 B vitaminer, niacin og riboflavin, binder seg til adenin for å danne de viktige kofaktorene nicotinamide adenine dinucleotide (NAD) og flavin adenine dinuckleotide (FAD) som er viktige elementer i skapelsen av vitamin B.

Referanser
----------

1. ↑  «Online Etymology Dictionary». *etymonline.com* **(engelsk)**. Besøkt 10. mars 2017.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Adenine – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** BNE
 |
**Adenokarsinom** (av *adeno-* og gr. *kreftsvulst*) er en form for kreft i epitelvev hvor kreftcellene utgår fra kjertelvev. Epitelvev omfatter bl.a. hudens overflatelag, kjertler og annet vev som avgrenser hulrom og organer i kroppen. Epitelvev kan embryologisk stamme fra ektoderm, endoderm eller mesoderm. For å bli klassifisert som adenokarsinom må kreftcellene ha sekretoriske egenskaper; de trenger ikke nødvendigvis å stamme fra kjertelvev. Veldifferensierte adenokarsinomer har en tendens til å se ut som kjertelvevet de har utgått fra, mens dette ikke er tilfellet for lite differensierte adenokarsinomer. 

Ved å bruke spesielle fargeteknikker på celler fra en biopsi, kan patologer avgjøre hvorvidt en tumor (svulst) er et adenokarsinom eller en annen form for kreft. Adenokarsinomer kan oppstå i mange vev da kjertler er svært utbredt i kroppen. Selv om hver kjertel ikke skiller ut samme substans, regnes den å være glandulær så lenge den har eksokrin funksjon. Hvis kjertelvevet er unormalt, men benignt (godartet), kalles det for et adenom. Benigne adenomer trenger ikke inn annet vev og metastaserer som regel ikke. Maligne (ondartede) adenokarsinomer invaderer derimot andre vev og metastaserer ofte hvis de gis nok tid.

| * v
* d
* r
Helsemessige forbehold |
| --- |
| Helsenotis | Du bør aldri bruke informasjon fra internett, inkludert Wikipedia, som eneste kilde til avgjørelser eller tiltak i helsemessige spørsmål. Ved legemiddelspørsmål bør du rådspørre apotek eller lege, ved helsespørsmål relevant autorisert helsepersonell, og ved dyresykdom bør du rådspørre veterinær. Bruk aldri reseptbelagte legemidler uten etter råd fra lege. Søk råd på apoteket ved bruk av reseptfrie legemidler, kosttilskudd og naturmidler, spesielt om du også bruker reseptbelagte midler. Bruk av flere legemidler samtidig kan gi utilsiktede effekter. |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store medisinske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** NKC
 |
Frimerke fra kronkolonien Aden 1953
**Aden** er en havneby i Jemen. På dette stedet var det bosetting fra en gang mellom 400- og 600-tallet f.Kr. Byen har to deler: Havnebyen (*Little Aden*), som er den moderne byen, og *Madinat ash-Sha'b*, som er gamlebyen og der regjeringsbygningene befant seg. Forstedene *Khormaksar* og *Sheikh Othman* ligger nord for gamlebyen, og mellom dem ligger Adens internasjonale flyplass. Aden var hovedstad i Syd-Jemen. Etter at (Nord-)Jemen og Sydjemen ble forent, har Aden blitt en tollfri sone.

Historie
--------

Aden har vært et handelssenter siden antikken. I middelalderen var Aden omslagsplass for hele Den arabiske halvøys handel samt omskipningshavn for det sørlige Asias og det østre Afrikas naturalia og Europas fabrikkvarer. Etter oppdagelsen av sjøveien om Kapp det gode håp begynte Aden å tape sin store betydning, og i 1839 hadde denne verdenshandelens by sunket ned til en fattig by, som samme år ved en traktat ble avstått til Det britiske ostindiske kompani. Britene måtte imidlertid de påfølgende årene ta til våpenmakt for å ta området i besittelse. Det området som britene tok i besittelse innskrenket seg til den lille vulkanske halvøyen. På østre nes på halvøyen ligger byen Aden (54 km²). I 1868 kjøpte britene halvøya vest for, Djebel Hasan eller Little Aden (39 km²), av sultanen av Lahej, og i 1882 en smal kyststrekning som forener de to halvøyene (88 km²).

Under første verdenskrig forekom gjentatte stridigheter mellom osmaner og briter i området rundt Aden. I juli 1915 ble en liten engelsk styrke slått ved Lahej, nord for Aden. I 1916 ble osmanene beseiret ved Subar, like sør for Lahej, og den 11. desember 1918 kapitulerte de osmanske styrkene i området.

Byen ble senere styrt fra Bombay frem til 1937, da Aden ble kronkoloni. Aden ble sammen med det blivende Sør-Jemen en selvstendig stat i 1967 og var landets hovedstad. Etter at [Nord-]Jemen og Sør-Jemen ble forent i 1990, er Aden blitt en tollfri sone.

Referanser
----------

1. ↑  (sv) Aden i *Nordisk familjebok* (2. utgave, 1922)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Aden – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Aden – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** SUDOC **·** NDL **·** NKC **·** GeoNames
 |
**Gladys Pyle** (født 4. oktober 1890 i Huron i Sør-Dakota, død 14. mars 1989 i Huron i Sør-Dakota) var en politiker fra Sør-Dakota. Pyle var den første kvinnen som ble valgt til USAs senat. Tidligere kvinnelige senatorer var utnevnt. Hun var også den første kvinnelige republikanske senator og den første kvinnelige senator fra Sør-Dakota. Valget som Pyle vant var et suppleringsvalg som gjaldt en embetsperiode på mindre enn to måneder, 9. november 1938 – 3. januar 1939.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Hon ble født til John og Mary "Mamie" Pyle. Gladys Pyle ble uteksaminert is 1911 fra Huron College (høyskolen byttet 1989 navn til Huron University og ble stengt i 2005). 

### Karriere

Hun arbeidet senere som lærer i South Dakota. Gladys, hennes to søstre og moren Mamie var alle aktive forkjempere for kvinnelig stemmerett. Pyle var det første kvinnelige medlem i *South Dakota House of Representatives*, underhuset i delstatens lovstiftende forsamling, 1923–1927. Hun var senere delstatens statssekreterær (*South Dakota Secretary of State*) 1927–1931. Hun stilte som kandidat i republikanernes primærvalg før 1930 års guvernørsvalg i South Dakota. Hun fikk en tredjedel av stemmene i primærvalget som hun knapt tapte mot Warren Green.

Senator Peter Norbeck døde i 1936 og demokraten Herbert E. Hitchcock ble så utnevnt til senator frem til suppleringsvalget i 1938. Pyle stod som kandidat bare til duppleringavalget som gjaldt til slutten av Norbecks opprinnelige mandatsperiode; valget som gjaldt en hel seksårig mandatsperiode ble vunnet av John Chandler Gurney. Pyle beseiret demokraten Tom Berry i duppleringsvalget og ble den første kvinnelige senatoren fra delstaten South Dakota. 

Under sitt siste leveår var Pyle den eldste levende tidligere senator i USA. Hun døde 98 år gammel i hjembyen Huron.

Referanser
----------

1. 1 2   Find a Grave, Find a Grave 7326890, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Women in the Senate», *New York Times*, 21. mars 2013.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Gladys Pyle hos Amerikas forente staters kongress' biografiske kartotek Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Geni **·** VIAF **·** LCCN **·** US Congress
 |
**Brooke Wilkins** (født 6. juni 1974 i Sydney), australsk softballspiller som deltok i de olympiske leker 1996 i Atlanta, 2000 i Sydney og 2004 i Athen.

Wilkins vant en olympisk bronsemedalje i softball under sommer-OL 1996 i Atlanta. Hun var med på det australske laget som kom på tredjeplass i den første olympiske softballturneringen bak USA og Kina.

Fire år senere, under sommer-OL 2000 i Sydney vant hun en ny bronsemedalje med det australske softballdamelandslaget som kom på tredjeplass bak USA og Japan.

Hun var også med på sølvlaget under sommer-OL 2004 i Athen. De tapte finalen med 1-5 til USA.

OL-medaljer
-----------

* Sølv 2004 Hellas’ flagg Athen - Sølv i softball Australias flagg Australia
* Bronse 1996 USAs flagg Atlanta - Bronse i softball Australias flagg Australia
* Bronse 2000 Australias flagg Sydney - Bronse i softball Australias flagg Australia

Eksterne lenker
---------------

* (en) Brooke Wilkins – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Brooke Wilkins – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Brooke Wilkins – Australian Olympic Committee Rediger på Wikidata
En 16-tommers Gladstone bag av okselær
**Gladstone-bag** er en liten håndkoffert bygd over en rigid ramme som kunne dele inn i to like seksjoner. Til forskjell fra andre kofferter er en gladstone-bag dypere i forhold til dens lengde. De er vanligvis av stivt lær og ofte beltet med nøkkelbånd. Bagene er oppkalt etter William Ewart Gladstone (1809–1898), som var britisk statsminister i flere omganger.

Historie
--------

Bagasje med håndtak ble først utviklet sent på 1800-tallet. Den første *Gladstone bag* ble tegnet og produsert av J.G. Beard i hans lærvareforretning i City of Westminster. Beard beundret Gladstone, og ønsket å bevare hans minne.

Referanser
----------

1. ↑  Lehmann, Mary Augusta (1917). *The leather goods department*. The Ronald press company. s. 81.
2. ↑  Freeman, Morton S. (1997). *A new dictionary of eponyms*. Oxford UP. s. 109. ISBN 978-0-19-509354-4.
3. ↑  «History of the Gladstone Bag». GladstoneBag.com. Arkivert fra originalen 31. oktober 2009. Besøkt 5. september 2009.
**Alain Paruit** (født **Alain Herskovits**, 1939 i Paris, død 9. juni 2009 i Paris) var en fransk-rumensk oversetter. Han er blitt kalt «den beste oversetteren av rumensk litteratur til fransk.»

Faren hans, Endre Herskovits, opprinnelig fra Brașov i Romania, hadde studert medisin i Paris, der han ble kjent med Micheline-Christiane, som han giftet seg med, og som han fikk fire barn med. Ettersom faren hadde kontakt med rumenske spioner som ble sendt til Frankrike etter at Romania kom under kommunistisk styre, ble han arrestert og utvist til Romania i juni 1948. Resten av familien reiste etter i oktober samme år og de bosatte seg i București, der Alain gikk på gymnas. På Universitetet i București studerte han fransk språk og litteratur, og etterpå arbeidet han som tolk, oversetter av rumensk litteratur til fransk og ved den rumenske statlige kringkastingen, som hadde radioprogrammer med propaganda ment for utlandet på fremmedspråk, bl.a. på fransk.

Han fikk tillatelse av rumensk myndigheter til å bosette seg sammen med sin nystartede familie igjen i Frankrike i 1969 (der han brukte morens etternavn), og arbeidet først i en bokhandel. Senere oversatte han flere rumenske forfattere til fransk, ofte for forlaget Gallimard. Han arbeidet i omtrent sytten år som oppleser for den rumenske avdelingen av Radio Free Europes Paris-kontor. Han var også et aktivt medlem av den såkalte «Komitéen for beskyttelse av menneskerettighetene i Romania», som ble opprettet i Paris i 1977.

Han oversatte bøker av Mircea Eliade, Paul Goma, Dumitru Țepeneag, Emil Cioran, Nichita Stănescu, Ana Blandiana, Mihail Sebastian, Gabriela Adameșteanu, Norman Manea, Al. Vona, Mircea Cărtărescu m.fl.

Sønnen hans, André, ble født i 1965.

Bøker
-----

* *Les Barbelés du rire* (Albatros, 1978)

Æresbevisninger
---------------

* Oversetterpremie gitt av Neptun-festivalen, 2006

Referanser
----------

1. ↑   BNE authority file, BNE-identifikator XX5536394, datos.bne.es, besøkt 11. juli 2020[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Tsjekkias nasjonale autoritetsdatabase, NKC-identifikator mub20221153753, besøkt 20. juni 2022[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2  «Bucurestiul Cultural, nr. 5/2009 (II)». *revista22online.ro*. Arkivert fra originalen 2. september 2017. Besøkt 1. september 2017.
4. 1 2 3 4  «Traducerea, adica esentialul pentru mine...». *revista22online.ro*. Arkivert fra originalen 1. september 2017. Besøkt 1. september 2017.
5. ↑  Ion, Ianoși (14. juni 2016). *Internaționala mea. Cronica unei vieți* **(rumensk)**. Polirom. ISBN 9789734629121. Arkivert fra originalen 2. september 2017. Besøkt 1. september 2017.
6. ↑  «Revista Apostrof». *www.revista-apostrof.ro*. Arkivert fra originalen 1. september 2017. Besøkt 1. september 2017.
7. ↑  Lovinescu, Monica (2010). *La apa Vavilonului*. Bucuresti: Humanitas. s. 607. ISBN 978-973-50-2637-0.
8. ↑  Lovinescu, Monica (2010). *La apa Vavilonului*. Bucuresti: Humanitas. s. 687. ISBN 978-973-50-2637-0.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** BNE
 |
«Clay Allison» har flere betydninger.

**Clay Allison** er en fiktiv figur i westernromaner av blant andre Kjell Hallbing.

Serien *Clay Allison – Sexy Western* ble først utgitt av Williams Forlag 1969–78. De 14 første bøkene (1969–70) ble publisert under navnet Leo Manning, et pseudonym for Kjell Hallbing. Rettighetene til navnet «Clay Allison» ble senere solgt og videresolgt, blant utgiverne av de senere bøkene var Jaer Forlag, Star Forlag, Pocketbokforlaget, Pocketforlaget, Bokforlaget A/S. Clay Allison figurerte også i pornobladet Cocktail. I 1994 var det utkommet 278 bøker i serien.

Hallbings bidrag ble senere utgitt på nytt på Kjell Hallbings Forlag 1975–76, men da under navnet Louis Masterson og med en annen nummerering enn den opprinnelige. Blant de mange senere forfatterne av serien, de fleste anonyme, finnes tegneren og forfatteren Sverre Årnes, Ragnar Askeland, Jan W. Jensen, Stein Åge Hubred og Ivan Andreassen.

Kronikør av norsk massekultur Willy b. sier om serien at de første bøkene av Hallbing var «slett ikke ille», mens de senere beskrives som ren pornografi.

Om serien sa Hallbing senere i et intervju:

> Jeg skrev noen bøker, fem eller seks, om Clay Allison under Leo Manning-pseudonymet. Et helt forferdelig venstrehåndsarbeid som jeg har fortrengt. Jeg solgte - eller, nei, det gjorde jeg ikke - jeg ga fra meg hele skiten til noen svensker som begynte å skrive og selge disse bøkene i mitt navn. Huff. .. du leste vel ikke noe av dette. . ?
> 
> 
> Kjell Hallbing, 2002
> 
> 

Sverre Årnes sier om sine bidrag:

> Jeg skrev 18 bøker, flere av dem utkom i opptil tre utgaver. Til sammen er det utkommet flere hundre. Ivan Andreassen og særlig Ragnar Askeland skrev ikke så rent få under min "redaksjon". Jeg likte å skrive bøkene (bortsett fra sex-scenene), men sluttet da forleggeren begynte å snyte på honorarene.
> 
> 
> Sverre Årnes hjemmeside, besøkt 25. november 2009
> 
>

De fjorten opprinnelige bøkene skrevet av Kjell Hallbing
--------------------------------------------------------

1. *Ærens blodige vei*
2. *Midnatt i Presidio*
3. *De dristige og de tapre*
4. *Kanonene i San Jacinto*
5. *Fem ess i Dodge City*
6. *Gentleman og leiemorder*
7. *Showdown i Cheyenne*
8. *Russisk roulette*
9. *Det farlige spillet*
10. *El Dorado*
11. *En grav av gull*
12. *Vinner tar alt*
13. *Dommedag i Deadwood*
14. *Texas Tornado*

Se også
-------

* Clay Allison, revolvermann

Referanser
----------

1. ↑  Willy b.: *Vakre damer og hett blod : Den norske pocketbokas historie 1949-1994*, Bladkompaniet (1994), s. 105-106
2. ↑  Willy b. s. 106
3. ↑  VG nett 8. mars 2002: Morgan Kane rir igjen
4. ↑  Sverre Årnes hjemmeside om Clay Allison, besøkt 25. november 2009[*død lenke*]
***Dictionnaire d'histoire et de géographie ecclésiastiques*** er en encyklopedi som utgis av forlaget *Letouzey et Ané* i Paris. Leksikonet ble grunnlagt i rammen av en planlagt *Encyclopédie des sciences ecclésiastiques*, og er et omfattende oppslagsverk over kirkehistorien.

Innholdsoversikten omfatter helgener, kirkelige embedsmenn, teologiske, filosofiske og historiske forfattere og lærere, ordenssamfunn, bispedømmer, klostre, valfartssteder, land og regioner i størst mulig bredde og utførlighet.

Forlaget ba den daværende rektor ved Institut Catholique de Paris, den senere kardinal Alfred Baudrillart (1859–1942), stå for redigeringen av verket. Han knyttet til seg den sveitsiske bysantinisten Albert Vogt (1874–1942) og oratoriepateren Urbain Rouziès (1872–1956) som medarbeidere.

Det første heftet (fasciculum) (fra stikkordet «Aachs») ble utgitt i 1912 og publisjonen har gått radig fra år til år. I 2015 kom encyklopedien til fasciculum 185 (med artikler fra «Leyen» til «Licayrac»). Encyklopedien utgis også i bind. I 2015 bestod den av 31 bind og var kommet frem til oppslagsordet «Licayrac».

Eksterne lenker
---------------

* Nettsted :

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | OCLC **·** BNF **·** BNF (data)
 |
**Arild Dregelid** (født 9. april 1959 i Voss) er en norsk offiser i Hæren. Siden august 2014 har han vært sjef for LOS-programmet i Forsvaret.

Dregelid er utdannet fra Befalsskolen for Ingeniørvåpenet, Krigsskolen, Försvarshögskolan, Naval Postgraduate School, NATO Defence College og Royal College of Defence Studies. 

Han har vært stabssjef i Forsvarets logistikkorganisasjon, sjef Sekretariatet,[hvilket?] nestkommanderende i operasjonsavdelingen og sjef for økonomi- og styringsavdelingen i Forsvarsstaben, og sentral i utviklings- og omstillingsarbeid og i reetableringen av økonomi- og virksomhetsstyringen i Forsvaret. 

Dregelid er styreformann i Drøbak-Frogn fotball.

Utmerkelser
-----------

Dregelid ble tildelt Forsvarets likestillingspris på Forsvarets likestillingskonferanse i 2012.[]

Referanser
----------

1. ↑  Forsvarets Forum «Losen». 24. september 2014. Arkivert fra originalen 1. april 2015.
2. ↑  Drøbak Frogn Fotballs hjemmeside, kxweb.no, hentet 30. mars 2018
3. ↑  Arild Dregelids profil på Linked In, no.linkedin.com, hentet 30. mars 2018
**Arild Eik** (født 16. september 1943, død 6. mars 2009) var en norsk bistandsarbeider og diplomat.

Han begynte å jobbe for Direktoratet for utviklingssamarbeid (Norad) i 1971 og ble stasjonert i Tanzania i 1973 på en tid da der var tre NORAD-ansatte tilsatt. Eik ble samtidig norsk visekonsul i byen og var med på å i 1975 etablere den nye Norges ambassade i Dar-es-Salaam. Fra 1982 til 1986 var han utstasjonert i Botswana. Han var steget til avdelingsdirektør i da han i 1992 ble utnevnt til ambassadør til Tanzania, stasjonert ved Norges ambassade i Dar-es-Salaam som i samme slengen ble samlokalisert med Norads tilstedeværelse i byen og Eik ble også Norads stedlige representant. Ambassaden var på denne tide Norges største med sine litt over femti ansatte. Han ble også sideakkreditert som ambassadør til Kampala i Uganda, Victoria på Seychellene, Lilongwe i Malawi, Antananarivo på øya Madagaskar. I 1996 figurerer han som fungerende direktør for NORAD og i 1997 som assisterende direktør. Fra 1998 var han sendemann til Norges ambassade i Harare, Zimbabwe med sideakkreditering til Gaborone i Botswana, Port Louis på Mauritius. Fra 2002 var han ambassadør til Norges ambassade i Kuala Lumpur i Malaysia, med sideakkreditering til Bandar Seri Begawan i Brunei. Han var der til 2007. Han ble i 1995 utnevnt til ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden og 2002 til kommandør av Den Kongelige Norske Fortjenstorden.

Referanser
----------

1. 1 2  Anne Lund, *Arild Eik, nekrolog* i Aftenposten den 19. mars 2009. "For sitt virke ble Arild Eik i 1995 utnevnt til ridder 1. klasse av St. Olavs Orden og i 2002 til kommandør av Den Kgl. Norske Fortjenstordenen."
2. ↑  Mariann Nordstrøm, *Ambassade og bistand under samme tak* i Aftenpostens morgenutgave den 28. februar 1993.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Arild Haraldsen** (født 23. september 1945) og er utdannet statsviter fra Universitetet i Oslo i 1972. 

Han har jobbet i Statens Lånekasse (1969 - til 1977), deretter i ulike konsulentfirmaer med strategi, organisasjonsutvikling og IKTm bla annet i Habberstad AS og PA Consulting Group, samt som selvstendig næringsdrivende i StratIT. 

Han var strategidirektør i Cell Network i 1999 - 2000, og administrerende direktør i den private stiftelsen NorStella (2002–2012), og har i flere år vært bidragsyter til Digi.

Haraldsen har skrevet en rekke lærebøker i strategisk bruk av IT, og også to bøker om norsk og internasjonal IT-historie. Han har undervist ved NITH og BI.

Utgivelser
----------

* *Den forunderlige reisen gjennom datahistorien* (Aschehoug, 1999)
* *B2B – teori og praksis* (Cappelen, 2001). Red.
* *IT på norsk : strategisk bruk av IT* (Universitetsforlaget, 2001)
* *50 år – og bare begynnelsen (Norsk IT-, tele og Internett-historie gjennom 50 år*, (Cappelen, 2003)
* *E-strategier på norsk* (Cappelen, 2003)

Referanser
----------

1. ↑  omtale Arkivert 2. juni 2008 hos Wayback Machine. fra digi.no

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
Ekeberg gård i Enebakk
**Holm Jølsen** (født 6. desember 1833 i Rælingen, død 1. august 1906 i Enebakk) var en norsk brukseier og industrigründer. I 1859 overtok han Ekeberg gård i Enebakk fra sin far. 

Fra før var dette en gård som var basert på store utmarksområder og tilsvarende inntekter fra tradisjonell skogsdrift. Jølsen ville gå ett skritt lenger, og begynte å destillere lampeolje fra tretjære produsert i egen skog. Produktet var fullt brukbart, men var relativt kostbart i produksjon. Oljen fra Ekeberg hadde ikke vært lenge på markedet før det ble introdusert parafin utvunnet av amerikansk jordolje. Jølsen kunne ikke konkurrere på pris, og måtte legge ned produksjonen ganske snart.

I 1866 startet han en fyrstikkfabrikk. Produktet var meget vellykket, men fabrikken ble totalskadd av brann hele tre ganger. Etter den siste brannen måtte han selge produksjonsutstyret og legge ned også denne virksomheten. Men i 1887 startet han på ny, denne gang med celluloseproduksjon. Det gikk svært bra, fram til 1893, da også denne fabrikken ble totalskadd i brann.

Jølsen maktet aldri å reise seg igjen økonomisk etter dette siste tapet. Han måtte selge Ekeberg, og tilbrakte sine siste år i en av brukets funksjonærboliger. 

Holm Jølsen er også kjent for sine barn; Olaf Elias Jølsen, oberst i Festningsartilleriet, og forfatteren Ragnhild Jølsen.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Prabook **·** Historisk befolkningsregister **·** Geni
 |
En AirTran Boeing 717 på flyplassen i Baltimore
**AirTran Airways** var et amerikansk lavprisflyselskap basert i Orlando, men med største hovedflyplass i Atlanta. Selskapet hadde det tetteste rutenettverket i det sørøstlige USA. Selskapet ble i desember 2014 en integrert del av Southwest Airlines.

Det opprinnelige AirTran ble opprettet som et lite selskap i 1993, da under navnet Conquest Sun Airlines. Selskapet skiftet navn til AirTran etter en overtakelse i 1994. AirTran ble opprettet etter at et annet lavprisflyselskap, ValuJet, kjøpte det opp i 1997. Selv om det var ValuJet som var oppkjøperen, gikk det fusjonerte selskapet under navnet AirTran siden navnet ValuJet var blitt en belastning etter en katastrofal flystyrt (ValuJet rute 592) i Florida 11. mai 1996.

Flyflåten til AirTra bestod av 87 Boeing 717 og 39 Boeing 737-700 fly med flere 737-maskiner i bestilling. De gamle DC-9-flyene ble tatt ut av flåten i 2004. I motsetning til mange andre lavprissflyselskap har AirTran en egen kabin for reisende på første klasse.

Eksterne lenker
---------------

* Southwest Airlines hjemmeside
**Holman Projector** populært kalt **«Holman potetkanon»** var et anti-luftskyts brukt av Royal Navy og handelsskip i konvoifart under andre verdenskrig, først og fremst fra 1940 til slutten av 1941. Våpenet ble foreslått og konstruert av Holman, en maskin-og verktøyprodusent i Camborne, Cornwall. En rekke modeller ble produsert under krigen, men alle arbeidet på prinsippet om utskyting ved hjelp av trykkluft eller komprimert damp til å skyte ut et eksplosivt prosjektil mot fiendens fly.

Holman var hovedsakelig ment som et midlertidig forsvåpen for britiske og allierte handelsskip som hadde lidd store tap fra Luftwaffes fly i lav høyde, for eksempel i torpedo angrep av Heinkel He 111 eller stupbomberen Focke-Wulf Fw 200

Totalt ble om lag 4 500 Holman Projector satt inn i aktiv tjeneste under andre verdenskrig, og flere kan fortsatt finnes i museer i Storbritannia.

Navnet «potetkanon» kommer fra øvelsesskytingene ombord i norske handelsfartøy hvor der ble brukt poteter som ammunisjon (ifølge Jon Michelet)

Ammunisjon
----------

* H. E. rundeH. E. runde
* Lysende rundeLysende runde

Referanser
----------

1. ↑  Jon Michelet: *En sjøens helt - Blodige strender*
2. ↑  Lambert *et al.*, 1990, p191

Litteratur
----------

* Lambert, John (1990). *Allied Coastal Forces of World War II*. Conway. ISBN 0-85177-519-5.
* Pawle, G. *The Secret War*, White Lion, 1972. ISBN 0-85617-120-4
* Cetral Office of Information, *British Coaster, 1939-1945*, HMSO, 1947.
* Minister of Information], *Merchantmen at war: the official story of the Merchant Navy, 1939-1944*, HMSO, 1944.

Eksterne lenker
---------------

* Mer om potetkanonen
* Potetkanoner laves fortsatt på hobbybasis
**Asteni** er et symptom (årsaken kan være uavklart) og et medisinsk begrep som brukes for å beskrive mangel på energi, styrke eller en generell følelse av svakhet. Det gir seg typisk utslag i kraftløshet, slapphet eller lav motstandsevne mot påkjenninger. Begrepet kan også referere til å være kronisk trøtt og muskeltretthet. Asteni må ikke forveksles med fatigue, som er et symptom på en vedvarende tilstand av utmattelse hvor man ikke blir bedre av å hvile.

Flere forhold kan bidra til lidelsen, som kreft, kronisk utmattelsessyndrom, økt mentalt eller fysisk stress, feil organisering av arbeid og hvile, usunn diett, reaksjon eller bivirkning av noen medisiner som benzodiazepiner og beroligende legemidler eller antihistaminer, nevrologiske lidelser som ulike typer hodepine (spesielt kroniske) og anemi med mer. Noen former av asteni er knyttet til forstyrrelser i immunsystemet og forhindrer muskler i å fungere normalt, som for eksempel myasthenia gravis.

Asteni finnes i mange former/typer og det tar ofte lang tid (år) å diagnostisere årsaken, spesielt hvis symptomene er milde, siden tegnene kan etterligne mange andre sykdommer. Asteni på grunn av autoimmune systemlidelser kan kontrolleres med immunsuppressive medisiner som blokkerer overproduksjon av antistoffer og forbedrer muskelstyrken.

Referanser
----------

1. ↑  Hauge, Anton: *asteni* i Store medisinske leksikon på snl.no. Hentet 24. januar 2022 fra
2. ↑  Koht, Jeanette; Sulheim, Dag: *fatigue* i Store medisinske leksikon på snl.no. Hentet 24. januar 2022 fra

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen har ingen egenskaper for offisielle lenker i Wikidata*

| * v
* d
* r
Helsemessige forbehold |
| --- |
| Helsenotis | Du bør aldri bruke informasjon fra internett, inkludert Wikipedia, som eneste kilde til avgjørelser eller tiltak i helsemessige spørsmål. Ved legemiddelspørsmål bør du rådspørre apotek eller lege, ved helsespørsmål relevant autorisert helsepersonell, og ved dyresykdom bør du rådspørre veterinær. Bruk aldri reseptbelagte legemidler uten etter råd fra lege. Søk råd på apoteket ved bruk av reseptfrie legemidler, kosttilskudd og naturmidler, spesielt om du også bruker reseptbelagte midler. Bruk av flere legemidler samtidig kan gi utilsiktede effekter. |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store medisinske leksikon **·** Encyclopædia Universalis **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data)
 |