recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Dette navnet følger spansk navneskikk og alfabetiseres derfor etter det første av de to etternavnene.

**Victor Cabedo Carda** (født 16. juni 1989 Onda, død 19. september 2012 i Almedijar) var en spansk profesjonell landeveissyklist. Han syklet for Obrea og Euskaltel-Euskadi. I 2012 kjørte han sin første GrandTour i Giro d'Italia, der endte han på 129.-plass sammenlagt. 

Under en trening 19. september 2012 ble Cabedo påkjørt av en bil nær byen Almedijar. Etter påkjørselen falt han utenfor et stup, noe som resulterte i at han omkom. En ung og lovende sykkelkarriere tok brått slutt.

Meritter
--------

2010
Memorial Valenciaga
2011
4. etappe, Vuelta a Asturias

Referanser
----------

1. ↑  «Proffsyklist (23) døde etter påkjørsel på trening». TV2 Sporten Norge. Besøkt 19. september 2012.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Victor Cabedo – UCI Rediger på Wikidata

* (en) Victor Cabedo – ProCyclingStats Rediger på Wikidata

* (en) Victor Cabedo – Cycling Archives Rediger på Wikidata

* (en) Victor Cabedo – Cycling Quotient Rediger på Wikidata

* (en) Victor Cabedo – TheSports.org Rediger på Wikidata
Gamlekirken var i bruk til 1883.
Løken gamle kirkegård ligger på et høydedrag i utkanten av Løken tettsted. Foto: Jan-Tore Egge 
Minnesmerke over oberst Kruse på nedre del av Løken gamle kirkegård Foto: GAD 
**Løken gamle kirkegård** er det gamle kirkestedet på Løken i Høland, ca. en halv kilometer sørvest for den nåværende kirken. Det har stått to kirker på stedet før kirkestedet ble flyttet i 1883.

Om den eldste kirken er ikke mye kjent utover at den hadde et hellig kors og et mariabilde. Den var viet til jomfru Maria (8. februar).

Det antas at en tømret langkirke med vesttårn ble oppført like før 1600, og at det er denne kirken som er skildret av Jens Nilssøn i forbindelse med hans visitasreise i 1597. Både skipet og koret skal ha hatt sørportal med våpenhus og tårnet vestportal. Kirken fikk ytre bordkledning i 1597. På et tidspunkt verserte planer om utvidelse til korskirke, men dette ble aldri gjennomført. Nytt sakristi ble oppført i 1707. Kirken var tjærebredt i begynnelsen, men ble etterhvert hvitmalt. Det var stadig problemer med råte, og kirkestoler måtte skiftes ut.

Med unntak av sakristiet ble kirken revet etter at ny kirke ble oppført på nytt sted i 1883. En altertavle skåret av Torsten Ottersen Hoff i 1738 er overført til dagens kirke

Kirkegården holdes i hevd, og i nord og sør er portaler inn mot området. På nordsiden står et telthus fra 1728. På kirkegården står et minnesmerke over Trygve Bjerkrheim, som er begravet på dagens kirkegård. Nederst i vestskråningen står et minnesmerke over oberst Ulrich Christian Kruse, som var norsk kommandant ved trefningen i Høland i 1716. For øvrig finnes en rekke gravminner spredt omkring på kirkegården.

Referanser
----------

1. ↑  Vanligst forekommende form, skjønt Statens kartverk insisterer på «Gamle Løken kirkegård».
2. ↑  «Norges kirker»
3. ↑  Ibid.
4. ↑  Biskop Jens Nilssøns Visitatsbøger og reiseoptegnelser 1594–1597 Arkivert 18. september 2016 hos Wayback Machine. (Kristiania 1885), s. 444.

Kilder
------

* Løken kirke i Norges kirker
* (no) «Løken gamle kirkegård». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.

Eksterne lenker
---------------

* Løken gamle kirke avbildet i Digitalt museum

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Riksantikvaren kulturminne
 |
**Paolo De Chiesa** (født 14. mars 1956 i Saluzzo) er en tidligere italiensk alpinist.

Han kjørte hovedsakelig slalåm (med enkelte opptredener i storslalåm) og oppnådde ikke mindre enn 12 pallplasseringer. Den første kom 17. desember 1974 i Madonna di Campiglio, den siste i Sestriere, 10. desember 1984, praktisk talt 10 år senere. En seier greide han imidlertid aldri å oppnå. Han hadde sine beste sesonger i 1974/75 og 1981/82, og ble begge ganger nummer 4 sammenlagt i slalåmcupen. Han la opp i 1986.

Han deltok i VM to ganger, og ble nummer fire (Schladming 1982) og nummer seks (Valtellina 1985).

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Paolo De Chiesa – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Paolo De Chiesa – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Paolo De Chiesa – FIS (alpint) Rediger på Wikidata

* (en) Paolo De Chiesa – ski-db.com Rediger på Wikidata
* Personlig hjemmeside (italiensk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** ICCU
 |
Stensby sykehus i 2017 4 år etter nedleggelsen Foto: Tommy Gildseth 
Stensby sykehus i 1922 Foto: Carl Normann 
**Ahus Stensby sykehus** på Minnesund i Eidsvoll kommune, Akershus, var lokalsykehuset for Øvre Romerike. Sykehuset ble etter sykehusreformen en del av Akershus universitetssykehus (Ahus) HF. Stensby ble lagt ned i begynnelsen av 2013.

Historikk
---------

Stensby gård ble i 1911 gitt som gave til Eidsvoll kommune av eieren av Mathiesen Eidsvold Værk, kammerherre Håkon Mathiesen, "til istandbringelse av tidsmessig sygehus med epidemianstalt". Den første pasienten ble innlagt 23. oktober 1913. I 1966 overtok Akershus fylkeskommune huset. Sykehuset er påbygd med Fellesovervåkning i 1991, ny resepsjon og hovedinngang i 1995 og ny medisinsk avdeling i 2001.

Etter at Ahus måtte kutte budskjettet for 2013 med 130 millioner, vedtok styret i Ahus 19. desember 2012 å legge ned sykehuset med virkning senest 1. april 2013.

Referanser
----------

1. ↑  «Stensby sykehus legges ned». Besøkt 13. januar 2013.

Eksterne lenker
---------------

* Hjemmeside [*død lenke*]
**Certex Norge AS** er en norsk produsent av løfte- og håndteringsutstyr med hovedkontor på Follestad næringspark ved Åros i Asker. Selskapet ble etablert i 1981 under navnet Monrad Andersen Riggservice. Det har cirka 120 ansatte.

Selskapet ble i 1985 kjøpt opp av ståltauprodusenten BRIDON Ltd. I 1999 ble avdelingene i Norge omdøpt til Certex Norge AS. Certex tilhører idag det svenske selskapet Axel Johnson International AB, som er blant en av Europas største leverandører av sertifisert løfteutstyr.

I 2006 kjøpte Certex Norge alle aksjene i firmaet Erling Haug AS og Certex Offshore Services AS med sine kontorer i henholdsvis Trondheim og Florø. De to selskapene ble fusjonert i 2019.

I august 2018 kjøpte selskapet også W. Giertsen Services AS i Bergen.

Firmaet er landsdekkende med avdelinger i Asker, Kristiansand, Forus, Bergen, Florø, Kristiansund, Trondheim, Harstad og Hammerfest.

Selskapet er i dag primært en leverandør av ståltau og kjetting, men opererer også som leverandør mot havbruk.

Referanser
----------

1. ↑  Konkurransetilsynet: *Fusjoner*
2. ↑  Kyst og fjord: *Ny leder*
3. ↑  Bygg.no: *Certex Norge og W. Giertsen Services slår seg sammen*

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Brønnøysundregistrene
 |
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet. Helt uten kilder. *(10. okt. 2015)*

**Orchard Park** er en by sør for Buffalo i staten New York. Innenfor byen **Orchard Park** ligger også landsbyen ved samme navn, Orchard Park. Orchard Park er en av de sydlige byene i Erie County.

Historie
--------

I 1803 kjøpte Didymus C. Kinney og hans kone Phebe (Hartwell) land og bygget en stue i det sørvestre hjørnet av byområdet. Året etter bosatte migrerende kvekere seg der.

Byen ble skilt fra byen Hamburg i 1850 og fikk først navnet «Town of Ellicott», oppkalt etter Joseph Ellicott, en agent for Holland Land Company. I løpet av måneder ble navnet endret til «Town of East Hamburgh». Rundt 1934 ble byen døpt om til Orchard Park, etter hovedbosetningen.

Tidlig på 1900-tallet brant en stor del av de sentrale delene av landsbyen Orchard Park ned omkring South Buffalo Street.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** GeoNames **·** MusicBrainz **·** GNIS
 |
**Glittreklinikken** var et landsdekkende privat sykehus i Hakadal for utredning, behandling og rehabilitering av pasienter med lungesykdommer. Sykehuset var Norges største institusjon for lungerehabilitering med 96 pasientplasser og rundt 1100 pasienter i året; sykehuset tok særlig imot pasienter med astma, kronisk bronkitt og emfysem. Glittreklinikken holdt til i tidligere Glittre sanatorium.

Sykehuset ble lagt ned våren 2018 og slått sammen med **LHL-sykehuset Gardermoen** i Ullensaker. Det nye LHL-sykehuset Gardermoen har samlet tilbudene fra LHL-klinikkene på Feiring og Glittre – med rehabilitering til hjerte- lunge og kreftpasienter, søvnutredning, hjertekirurgi og invasiv kardiologi. I tillegg til nye medisinske og kirurgiske tjenester, som ortopedi og fedmekirurgi.

Referanser
----------

1. ↑  Svein Askheim (6. juni 2013). «Glittreklinikken». Store norske leksikon. Besøkt 21. desember 2015.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted LHL-klinikken Gardermoen


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Vardåsen tuberkulosesanatorium** (**Nedre Vardåsen**) i Asker åpnet i 1923 som tuberkulosesykehus for Oslo. Ved åpningen hadde sanatoriet 136 sengeplasser i en bygning i nybarokk stil med høyt tårn med spir, tegnet av Kristian Biong. To år senere ble sanatoriet utvidet med en egen barneavdeling med plass til 26 barn, da *Oslo kommunale hospital for skrofuløse barn* ble flyttet hit fra Bleikøya. Til dette formålet ble «Odden», et stort, hvitt hus ved Nordvannet, innkjøpt. I 1927 ble barnesanatoriet Øvre Åsen for 95 barn ferdigstilt.

Med tiden avtok barnetuberkulosen, og barneavdelingene ble derfor ombygd til voksne pasienter. Etter andre verdenskrig kom den antibiotiske behandlingen, som nærmest gjorde slutt på tuberkulosen i Norge. Den ledige kapasiteten som oppsto på Vardåsen ble benyttet til attføring og rehabilitering for pasienter fra Aker og Ullevål sykehus. Fra 1. januar 1970 ble Vardåsen underlagt Dikemark sykehus. Etter omfattende ombygning ble Vardåsen den første alderspsykiatriske sykehusavdeling i Norge.

Hovedbygningen på Nedre Vardåsen er fredet.

Kilder
------

* «Vardåsen tuberkulosesanatorium». *ableksikon.no*. Arkivert fra originalen 26. februar 2023.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Vardåsen tuberkulosesanatorium – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (no) «Nedre Vardåsen». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Oslo Byleksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Riksantikvaren kulturminne
 |
Brandval kirke
**Brandval prestegjeld** var et prestegjeld tilhørende Vinger og Odal prosti i Hamar bispedømme i Den norske kirke. Det omfattet Eidskog sogn i Kongsvinger kommune i Hedmark fylke, og hovedkirken var Brandval kirke.

Brandval prestegjeld og dets sogn er nå en del av Kongsvinger kirkelige fellesråd underlagt Vinger og Odal prosti.

Historikk
---------

*Brandváll sókn* (norrønt) har sin opprinnelse fra kristningen av landet.

Ved kgl.res. av 4. august 1863, gjeldende fra 13. desember 1863, ble Brandval sogn utskilt fra Grue prestegjeld som Brandval prestegjeld.

Fra 2004 ble prestegjeldet som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk det også ut av lovverket.

Kirkesogn
---------

Prestegjeldet hadde ved sin avvikling følgende sogn og kirker:

* Brandval

Referanser
----------

1. ↑  Rygh, O. (Oluf) (1900). *Norske Gaardnavne*. Kristiania: Fabritius. s. 240.
2. ↑  Dietrichson, L. (Lorentz) (1888). *Sammenlignende Fortegnelse over Norges Kirkebygninger i Middelalderen og Nutiden*. Malling. s. 34.
3. ↑  Prestegjeld og sogn i Hedmark, arkivverket.no
4. ↑  Endringer i gravferdsloven og kirkeloven - Rundskriv 20.12.2011. regjeringen.no
5. ↑  «Kirkelig enheter og endringer i prosti og menigheter». *docplayer.me*. Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste AS. 2009. Besøkt 5. mars 2023.
Strømsø kirke
**Strømsø prestegjeld** var et prestegjeld tilhørende Drammen prosti i Tunsberg bispedømme i Den norske kirke. Det omfattet Strømsø sogn i Drammen kommune i Buskerud fylke, og hovedkirken var Strømsø kirke.

Historikk
---------

Bragernes og Strømsø prestegjeld ble skilt ut fra Lier prestegjeld ved kgl. åpent brev 17. desember 1723.

Ved kgl. res. 6. mars 1843 ble Tangen sogn skilt ut fra Skoger og slått sammen med Strømsø sogn som da ble opprettet som **Strømsø og Tangen prestegjeld**. Samtidig ble Strømsgodset sogn skilt ut fra Strømsø og lagt til Skoger.

I 1966 ble Tangen sogn skilt ut som eget Tangen prestegjeld, og det resterende ble benevnt *Strømsø prestegjeld*.

Fra 2004 ble prestegjeldet som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk det også ut av lovverket.

Strømsø prestegjeld og dets sogn er nå en del av Drammen kirkelige fellesråd underlagt Drammen prosti.

Referanser
----------

1. ↑  Prestegjeld og sogn i Buskerud
2. ↑  Borgen, Per Otto (1998). *Drammen byleksikon*. P.O. Borgen. s. 168. ISBN 8291649057.
3. ↑  Endringer i gravferdsloven og kirkeloven - Rundskriv 20.12.2011. regjeringen.no
**Bjørkedokkbakken** er en nedlagt hoppbakke i Nedre Eiker kommune i Buskerud. Den ligger ved gården Bjørkedokk, like ved Krokstadelva. Bakken er eid av IF Birkebeineren, og ble brukt under NM på ski i 1960, da det kombinerte hopprennet gikk i Bjørkedokkbakken og det spesielle hopprennet ble holdt i Vikkollen i Mjøndalen. Ca. 1200 tilskuere så kombinerthopprennet i NM.

IF Birkebeineren ble stiftet i 1904. Klubbens første hoppbakke lå på Langstrand, og ble tatt i bruk alt i 1902. Langstrandsbakken, der den siste bakkerekorden var på ca. 39 meter, ble erstattet av Bjørkedokkbakken i 1935. I Bjørkedokkbakken var bakkerekorden 70,5 meter, satt av Torbjørn Ruste. Kulturdepartementets anleggsregister (idrettsanlegg.no) oppgir at bakken har K-punkt 69 meter.

Kilder
------

* Elin Elvekrok, Heidi Dahl Fjeldheim, Eva Grosvold, Unni Johannessen (red.): *Glimt fra Krokstadelva*. 1991, s. 33 (digitalisert av Nasjonalbiblioteket)
* Idrettsanlegg.no: Bjørkedokk hoppbakke[*død lenke*] (besøkt 14. april 2012)
**Ådne Sekkelsten** (født 1967) er daglig leder i Norsk scenekunstbruk AS.

Sekkelsten er utdannet skuespiller i tillegg til å ha utdanning innen teatervitenskap (UiO) og ledelse/kulturledelse (BI). Han arbeidet i cirka 10 år som skuespiller, instruktør og produsent innen teater og film.

Siden 1998 har Sekkelsten vært med på å bygge opp Scenekunstbruket til å bli den største landsdekkende formidler av scenekunst for en ung målgruppe i Norge og et kompetansesenter for scenekunst for et ungt publikum Scenekunstbruket er også den nasjonale aktøren for scenekunst i Den kulturelle skolesekken, og Sekkelsten har fulgt arbeidet med og utviklingen av DKS siden starten i 2001. I 2016 var han i perioden 1. februar- 30. juni konstituert direktør for Rikskonsertene  og ledet omstillingsprosessen, tilrettela for og utviklet den nye virksomheten Kulturtanken – Den kulturelle skolesekken Norge. 

Gjennom Scenekunstbruket etablerte Sekkelsten scenekunstfestivalen Showbox i 2005. Han er kunstnerisk leder for festivalen.

Sekkelsten har vært redaktør for bøkene *Scenekunsten og de unge* (Vidarforlaget, 2014) og *Et usedvanlig teater* (1998, Norsk amatørteaterråd).

Sekkelsten tok initiativet til, og leder arbeidet med etableringen av Kloden teater. Kloden blir en programmerende scene for barn og unge med nasjonal og internasjonal scenekunst, og vil være et knutepunkt for scenekunstfeltet. 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF
 |
**Konnerudkollen** var en hoppbakke som lå i åsen ved samme navn på Konnerud i Drammen. Bakken ble blant annet brukt under hovedlandsrennet i 1926 og flere landsrenn (nasjonale renn).

Den første hoppbakken i Konnerudkollen ble bygd av Drammen Skiklubb og tatt i bruk i 1899. Bakken ble nedlagt alt i 1905 på grunn av gruvedriften i området. Etter at gruvedriften ble nedlagt, bygget Strømsgodset Idrettsforening opp igjen bakken, og den ble innviet i 1921 og ombygd i 1923. Drammen / Konnerud ble tildelt hovedlandsrennet (NM) 1925, men snømangel gjorde at rennet måtte flyttes til Trondheim. Drammen / Konnerud ble igjen tildelt hovedlandsrennet 1926, og da ble rennet avviklet uten problemer, med blant annet kong Haakon som gjest.

Bakken forfalt under 2. verdenskrig, blant annet fordi deler av tribunene og trappene ble tatt som brensel. Den ble satt i stand igjen da krigen var slutt, og under kretsmesterskapet i 1950 satte Arne Ellingsen bakkerekord med 58,5 meter. Det siste rennet i Konnerudkollen var et landsrenn (nasjonalt renn) som ble arrangert i 1951. Året etter knakk stillaset i bakken sammen på grunn av snøen. I første halvdel av 1960-årene ønsket Strømsgodset å bygge en ny hoppbakke på stedet, men det ble aldri noe av planene.

Kilder
------

* Tom Helgesen (red.): *Skogene mellom Drammenselva og Eikeren*. Drammens og Oplands Turistforening 1996. ISBN 82-90027-27-3, s. 262-265 (digitalisert av Nasjonalbiblioteket)
* Lokalbladet for Konnerud og Skoger: Konnerudkollen[*død lenke*] (nr. 3 2004, s. 28-29)
Ulstein Verft i Ulsteinvik
Et offshorekonstruksjonsskip under utdokking fra dokkhallen ved Ulstein Verft.
Dokkhallen
**Ulstein Verft AS** er et norsk, familieeid verft i Ulstein Group. Verftet ligger i Ulsteinvik på Sunnmøre, et sentralt område for den maritime klyngen på Møre.

Verftet er Ulstein Groups kompetanse- og utviklingsbase for konstruksjon, sammenstilling, utrustning og integrasjon av systemer og utstyr i skip.

Ulstein Verft spesialiserer seg på å bygge avanserte skip, og har de seneste årene bygd kabelleggere, ekspedisjonscruiseskip, serviceskip til havvindindustrien, yacht og Ropax-hybridferge, i tillegg til fartøy innenfor offshore olje og gass. Hovedsatsingen er nybygg og større ombygginger, men verftet tar også på seg service- og ettermarkedsoppdrag som dokkinger, klassifisering, vedlikehold, reparasjoner, oppgraderinger, sliping, maling, kran- og løftearbeid og en avdeling på verftet tar også på seg lektertransport og kranløftoppdrag langs kysten.To av de siste leveransene fra verftet er kabelleggingsskipet Nexans Aurora (2021) og ekspedisjonscruiseskipet National Geographic Resolution (2021).

Med en teknisk avdeling er ingeniørtjenester innen engineering og prosjektering sentrale oppgaver.

De stålintensive delene av skrogene er satt bort til samarbeidsverft.

Historie
--------

Verftet ble etablert av Martin Ulstein i 1917 som et mekanisk verksted for reparasjon av fiskebåter. Gjennom mer enn 100 år har verftet bygd mange ulike typer skip, blant annet fiskefartøy (trålere, linebåter, snurpere), hurtigruter, dykkebåter, isbrytere og ferger, i tillegg til offshorefartøy, og senere offshore fornybar, passasjerskip, yacht og cruiseskip. Siden starten har verftet bygd mer enn 300 skip. Hurtigruteskipet MS «Polarlys» ble bygget her i 1996.

Referanser
----------

1. ↑  «Ny milepæl for Ulstein Verft». *smp.no*. Besøkt 12. januar 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Ulstein Verft – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Ulstein verft på konsernets nettsider
* Idar Ulstein: Historia til Ulstein Arkivert 7. juli 2022 hos Wayback Machine.
* Artikkel om Ulstein Verft AS
* Om skipsbygging på konsernets nettsider
**Tafsir Qomi** eller **Tafsir Al-Qummi** er en eksegese av Koranen, av Ali Ibn Ibrahim Qomi. Den bygger på hadith-metoden med sitater fra imamene, for det meste slik de ble overlevert dfra forfatterens far, som var en av Muhammad ibn Ya'qub al-Kulaynis lærere.

Struktur
--------

Boken, som betraktes som grunnlaget for mange sjiittiske kommentarer – finner versenes bokstevalige betydning, mer referanse til gjengivelsene. Bok bygger på andre koranvers, gjengivelser og noen ganger på berømte dikt, når den kommenterer et vers. Introduksjonen drøfter «abrogator og det abrogerte» (*nasekh* og *mansukh*), desisive og allegoriske vers (*mohkam*- og *moteshâbeh*-vers), spesifikke og generelle vers, og - som forfatteren uttrykker det - en spesiel stil i Koranen ved navn «Monghate' Ma'tuf».

Tafsir Qomi omfatter faktisk i det minste to forskjellige tafsirr som er blitt kombinert med hverandre: Én av ʿAli bin Ibrahim bin Hashim al-Qummi selv, og den andre av Abul-Jarud Ziyad bin al-Mundhir, som en gang var Imam al-Baqirs følgesvenn og gjengir fra demme en hadith for denne *tafsir*en, og som senere ble stifteren av jarudi zaydi-sekten. Denne tafsiren var blitt lagt til den første, av sistnevntes første traderer, Abul-Fadl al-ʿAbbas bin Muhammad.

Kilder
------

* Tahoor Encyclopedia: Ali Ibn Ibrähim Qomi commentary Arkivert 8. desember 2011 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* www.tashayyu.org/tafsir/qummi
* howzeh-meybod.ir/quran/fa/Tafsirbooks,20 Arkivert 8. april 2016 hos Wayback Machine.
1968 Pontiac GTO
1969 Mercury Cyclone CJ med 7 liters *Cobra jet*-motor
1968 Plymouth Roadrunner
En **muskelbil** er et navn som særlig brukes om amerikanske spesialutgaver av mellomstore, masseproduserte biler fra midten av 1960-årene til starten av 1970-årene med store V8-motorer. I tillegg til stort motorvolum hadde muskelbilene tradisjonelt bakhjulstrekk. Det store motorvolumet gav stort dreiemoment, men relativt lite effekt i forhold til motorvolumet.

Bakgrunn
--------

Navnet ble først brukt om biler laget for dragracing, men gikk etterhvert over som en generell betegnelse for amerikanske gatebiler med høyere ytelse enn grunnmodellene. Muskelbiler må ikke forveksles med sportsbiler som er laget for å ha gode dynamiske kjøreegenskaper er bedre egnet for sportslig kjøring - muskelbilen var derimot bygget for å gå "rett frem".

I motsetning til de raske europeiske biler som prismessig var helt utom rekkevidde for den amerikanske mannen på gaten hadde disse muskelbilene en pris som selv unge bilkjøpere hadde råd til. Biler som Ford Mustang, Plymouth Roadrunner, Dodge Charger, Chevrolet Camaro og Pontiac Firebird ble svært populære i USA.

Muskelbilene hadde høyt drivstofforbruk, og oljekrisen i 1973 innebar slutten for trenden med mange av disse bensinslukerne.

Liste over muskelbiler
----------------------

I 1949 introduserte General Motors Oldsmobile 88 som var en relativt lett bil med en 5 liters V8, og noe har kreditert dette som den første intensjonelle muskelbilen, selv om navnet muskelbil ikke kom i bruk før 15 år senere.

1964 Pontiac GTO anses av mange som den første rendyrkede muskelbilen.

I 1965 listet det amerikanske motortidsskriftet *Road & Track* følgende bilmodeller som muskelbiler:

* 1964-1965 Pontiac GTO
* 1965-1975 Buick Riviera GS
* 1965-1969 Buick Skylark GS
* 1965-1970 Dodge Coronet/Plymouth Belvedere 426-S
* 1965 Chevrolet Chevelle Malibu SS
* 1965-1967 Oldsmobile Cutlass 442

Begrepet muskelbiler brukes også om en del modeller av senere dato:

* 1968-1974 AMC AMX
* 1970-1974 Buick Grand Sport
* 1967-2010 Chevrolet Camaro
* 1967-1969 Yenko Camaro
* 1965-1972 Chevrolet Chevelle (SS)
* 1970-1972 Chevrolet Monte Carlo (SS454)
* 1963-1974 Chevrolet Nova (SS)
* 1970-1973 Dodge Challenger
* 1966-1974 Dodge Charger
* 1968-1976 Dodge Dart (GTS og Demon)
* 1969-1970 Dodge Daytona
* 1968-1971 Dodge Super Bee
* 1966-1969 Ford Fairlane (GT, GTA, and Cobra)
* 1964-idag Ford Mustang
* 1968-1974 Ford Torino (GT & Cobra)
* 1964-1971 Mercury Cyclone (GT, Cobra Jet & Spoiler)
* 1967-1973 Mercury Cougar
* 1968-1971 Oldsmobile 442
* 1964-1974 Plymouth Barracuda
* 1970-1976 Plymouth Duster
* 1967-1971 Plymouth GTX
* 1968-1974 Plymouth Road Runner
* 1970 Plymouth Superbird
* 1966-1971 Pontiac GTO
* 1967-2002 Pontiac Firebird
* Don Yenko 1969 Chevrolet Nova

Se også
-------

* Sportsbil

Referanser
----------

1. ↑  1969 Yenko Nova 427
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Nigerias flagg Nigeria |
| Friidrett: |
| Friidrett Juniorafrikamesterskapet i friidrett |
| Gull | Addis Abeba 2015 |  4x100 m |

**Chukwudi Olisakwe** (født 5. april 1998) er en nigeriansk friidrettsutøver som konkurrerer i sprintløp. Han har gull på 4 x 100 meter stafett fra Juniorafrikamesterskapet i friidrett 2015 som fremste internasjonale meritt.

Idrettskarriere
---------------

2014
Olisakwe ble nigeriansk juniormester på både 100 meter og 200 meter i februar 2014, der han løp på hhv. 11,14 sekunder (-2,4 m/s) og 22,39 (-5,9 m/s). Laget hans, Delta State, kom i tillegg på 3.-plass på medleystafetten. Han løp 200 meter på 22,27 ved et stevne i mars 2014. Han deltok på 100 meter ved det nigerianske mesterskapet i friidrett 2014, der han løp på 10,70 og gikk ikke videre til semifinalene.

2015
Ved Juniorafrikamesterskapet i friidrett 2015 vant Nigeria gull på 4 x 100 meter stafett, der Olisakwe løp sammen med Victor Peka, Thankgod Igube og Divine Oduduru. Senere i mars deltok han i *Top Sprinter Auditions*-stevnet på Nnamdi Azikiwe Stadium i Enugu vant han 100 meter på 10,3 sekunder, og kom på 3.-plass på 200 meter med 21,1 sekunder. Han deltok også på Team Enugus lag som vant 4 x 100 meter stafett. 

Han deltok ved den nasjonale AFN Golden league i Akure i juli, der han kom på 3.-plass på 100 meter med 10,60 sekunder. Han deltok ved det nigerianske mesterskapet i friidrett, der han satte personlig rekord på 100 meter med 10,52 i innledningsheatet. I semifinalen løp han på 10,53, og nådde ikke finalen. Ved *Top Sprinter Auditions*-stevnet i Surulere i september vant han 100 meter, og kom på 2.-plass på 200 meter.

Referanser
----------

1. ↑   World Athletics Database, besøkt 4. juli 2019[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Africathle - *Dr. D. K. Olukoya National U-18 Champs, Ijebu Ode (Nigeria) 27-28/02/2014*, besøkt 6. januar 2016.
3. ↑  Daily Independent - *Olukoya U-18: Delta athlete, Chukwudi, a revelation* Arkivert 5. mars 2016 hos Wayback Machine. besøkt 6. januar 2016.
4. ↑  Athletics Africa - *Day 1 Results: 68th All Nigerian Athletics Championships Calabar 2014*, besøkt 6. januar 2016.
5. ↑  African Athletics - *Nigerian defending champions Brume, Oduduru prevail-African Junior Champs Day Four*, besøkt 23. desember 2015.
6. ↑  Making of Champs - *Top Sprinter Auditions: How it happened in Enugu!*, besøkt 6. januar 2016.
7. ↑  Making og Champions - *All Nigeria Athletics Championships - Official results*, besøkt 6. januar 2016.
8. ↑  Making of Champions - *All Nigeria Athletics Championships - Official results*, besøkt 6. januar 2016.
9. ↑  Making of Champions - *Curtains fall on 2015 Top Sprinter Genesis with exciting Lagos FINALS!*, besøkt 6. januar 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Chukwudi Olisakwe – World Athletics Rediger på Wikidata
* (en) Profil hos All-Athletics Arkivert 4. mars 2016 hos Wayback Machine.
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet. Helt uten kilder. *(10. okt. 2015)*
*For graden innført med Bolognaprosessen, se bachelor*
**Baccalaureus** er en akademisk grad som har vært brukt ved europeiske universiteter siden middelalderen. Graden ble tatt i bruk ved universitetet i Paris i det 13. århundre, som den laveste akademiske graden. Betegnelsen skriver seg fra latin *baccalaria*, som betød et lite grunnstykke. Ordet kom til å betegne en ung knekt e.l. Baccalaureus er egentlig betegnelsen på innehaveren av graden, og er en hankjønnsform, mens graden betegnes som et baccalaureat. Hunkjønnsformen er baccalaurea.

Graden gikk etter hvert ut av bruk i mange europeiske land. I det tyskspråklige Europa ble den omkring 1820 erstattet av Matura og Abitur, dvs. examen artium. 

Derimot beholdt Storbritannia graden. Den ble også beholdt i Frankrike, men fikk der et innhold som svarte til tysk Matura eller Abitur snarere enn en grad på universitetsnivå.

Som følge av Bolognaprosessen har graden i det 21. århundre blitt reintrodusert i mange land som en treårig grad på universitetsnivå, gjerne med den engelske skrivemåten *bachelor*.

Danmark og Norge
----------------

Graden baccalaureus ble tatt i bruk ved Københavns Universitet, som var det eneste universitetet i Danmark-Norge, ved opprettelsen i 1479.

Alle de fire fakultetene hadde rett til å tildele graden, men den var overveiende brukt ved det filosofiske fakultet. Der ble den avskaffet ved kongelig forordning av 11. mai 1775.

Se også
-------

* Bachelor
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet. Helt uten kilder. *(10. okt. 2015)*
Globe icon.Eksemplene og perspektivene i denne artikkelen **gir ikke nødvendigvis et globalt syn på emnet**. Du kan hjelpe med å forbedre den og diskutere hvordan det kan gjøres på diskusjonssiden.
Eiketreet *Den gamle Mester* i Krødsherad ble fredet i 1914 som naturminne, mest på grunn av sin tilknytning til Jørgen Moes dikt om treet.
**Naturminner** er en av de eldste formene for naturvern i Norge. Ifølge Miljøverndepartementet gjenspeiler naturminner «forrige århundreskiftes syn på naturen», gjennom sin vekt på «forekomster» av ulike slag. 

Per 1. juli 2004 var det opprettet 102 naturminner i Norge. Disse var først og fremst geologiske naturminner og enkelttrær eller tregrupper. Vilkårene for å frede slike forekomster som naturminner er primært at det gjelder forekomster av geologisk, botanisk eller zoologisk art. I tillegg må forekomsten ha en vitenskapelig eller historisk interesse eller være særpreget.

Et typisk eksempel på et biologisk naturminne er et enkeltstående eller flere trær, for eksempel som *Ask gods naturminne* i Ringerike kommune. Der ble ett eiketre og to furutrær, som står på Ask gods grunn, fredet som et naturminne den 26. februar i 1954. Et eksempel på et geologisk naturminne er Bjerkøya naturminne i Asker kommune.

| * v
* d
* r
Verneområder i Norge |
| --- |
| Lister etter fylke | 
* Viken
* Oslo
* Innlandet
* Vestfold og Telemark
* Agder
* Rogaland
* Vestland
* Møre og Romsdal
* Trøndelag
* Nordland
* Troms og Finnmark
* Svalbard

 |
| Lister etter type | 
* Nasjonalparker
* Ramsarområder
* Landskapsvernområder

 |
| 
* Typer områdevern: nasjonalpark
* naturreservat
* landskapsvernområde
* biotopvern
* naturminne
* marint verneområde
* geotopvern

 |

Portal: Norge

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GND **·** LCCN
 |
***The Light in the Dark*** er en amerikansk stumfilm fra 1922 regissert av Clarence Brown.

Handling
--------

Bessie MacGregor blir truffet av bilen til den velstående fru Templeton Orrin, og blir deretter tatt med hjem for å bo hos Templeton til hun kommer seg. Men Bessie reiser sin vei når fru Orrins bror, J. Warburton Ashe, forsøker å vinne kjærligheten hennes. Kjeltringen Tony Pantelli blir venn med henne etter at Bessie skaffer seg et værelse i en leiegård, og hun forsøker å skaffe seg en jobb. Men en doktor diagnostiserer Bessie med et hjerte-problem, og ber henne hvile så mye som mulig. Under en ekspedisjon til England oppdager Ashe et mystisk beger i ruinene av et kloster, som lokalbefolkningen mener kan være den hellige gral. Dette begeret avgir en glød, og er kjent for å ha helbredende krefter.

Den hellige gral blir tatt med tilbake til New York. Tony Pantelli oppdager at Bessie trenger medisinsk behandling, og forsøker å få tak i nok penger ved å stjele begeret - og selge den til en pantelåner. Politiet finner senere begeret i et raid mot pantelåneren. Nyheter om dette begerets mystiske helbredende krefter, og måten den lyser på i mørket, havner også i avisene. Politiet returnerer snart begeret til Ashe. Men Tony får høre legenden om den hellige gral stjeler den, men denne gangen planlegger han å bruke dens magiske krefter i håp om å kurere Bessies hjerte-problemer.

Når Bessie berører dette glødende begeret, kommer hun seg umiddelbart. Men Tony blir arrestert og stilt for retten, på grunn av dette tyveriet. I løpet av rettssaken blir Bessie og Ashe også gjenforent med hverandre, og når Ashe har en religiøs omvendelse etter å ha sett begeret gløde under rettssalen, nekter han å reise siktelser mot Tony som blir løslatt fra varetekt. Men Tony forlater rettssaken, etter å ha sett Bessie og Ashe omfavne hverandre. Men senere innrømmer pantelåneren, som sitter i Sing Sing-fengselet, at den mystiske gløden fra begeret egentlig kommer fra et radium som han hadde plassert i kalken i.

Skuespillere
------------

* Hope Hampton som Bessie MacGregor
* E.K. Lincoln som J. Warburton Ashe
* Lon Chaney som Tony Pantelli
* Teresa Maxwell-Conover som Mrs. Templeton Orrin
* Dorothy Walters som Mrs. Flaherty
* Charles Mussett som Braenders
* Edgar Norton som Peters

Referanser
----------

1. ↑  «The Light in the Dark (1922)» **(engelsk)**. Besøkt 29. november 2023.
2. ↑  «AFI|Catalog». *catalog.afi.com*. Besøkt 29. november 2023.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Light in the Dark* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Light in the Dark* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *The Light in the Dark* på Silent Era Rediger på Wikidata
**Phoenicococcidae** er en familie med plantelus som hører til gruppen skjoldlus, Coccoidea. De er insekter med sugende munndeler og hører til i den store gruppen nebbmunner. Gruppen omfatter bare arten *Phoenicococcus marlatti*, som hittil ikke har latt seg plassere i andre skjoldlus-familier.

Utseende
--------

*Phoenicococcus marlatti* er en liten skjoldlus, voksne hunner ca. 1,5 mm lange, ovale og noe flate. De er røde eller rødbrune på farge, gjerne mer eller mindre dekket av et hvitt vokslag, men dette slites lett av. Beina er helt bortreduserte og av antennene er det bare ett lite ledd igjen.

Levevis
-------

Som mange andre skjoldlus, går utviklingen gjennom tre nymfestadier hos hunnene og fem hos hannene. Under gunstige forhold tar hele livssyklusen ca. 60 dager, og man finner gjerne flere overlappende generasjoner sammen. Denne arten lever på palmer, helst på daddelpalmer (*Phoenix* spp.) men også på andre arter. Skjoldlusene sitter helst på de lyse områdene ved roten av palmebladene, men kan også finnes på avdekte røtter.

Utbredelse
----------

I dag er *Phoenicococcus marlatti* vidt utbredt, og forekommer i Nord- og Sør-Amerika, den palearktiske sone og Sørøst-Asia. Trolig stammer den opprinnelig fra Nord-Afrika, men er spredt vidt med palmer som har blitt transportert av mennesker.
I Europa finnes den i sørvest.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* ordenen Nebbmunner, Hemiptera
	+ underordenen Plantelus, Sternorrhyncha
		- overfamilien Skjoldlus, Coccoidea
			* familien Phoenicococcidae
				+ *Phoenicococcus marlatti* Cockerell, 1899 – eneste kjente art

Kilder
------

* Liste over alle beskrevne arter[*død lenke*]
* Phoenicococcidae på ScaleWeb
* Fauna Europaea, utbredelsesdatabase over europeiske dyr

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Phoenicococcidae* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Phoenicococcidae* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *Phoenicococcidae* hos NCBI Rediger på Wikidata

* *Phoenicococcidae* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
Mal:Harflertydig7

***Adams æbler*** er en dansk komediefilm fra 2005, som er skrevet og instrueret af Anders Thomas Jensen. Medvirkende i filmen er bl.a. Mads Mikkelsen, Ulrich Thomsen, Nicolas Bro, Paprika Steen, Nikolaj Lie Kaas og Ali Kazim. *Adams æbler* havde premiere 15. april 2005. Filmen blev produceret af M&M Productions og havde et budget på 22 mio. kr. *Adams æbler* solgte over 350.000 billetter og indtjente omtrent 19 mio. kr. i 2005.

Handling
--------

Merk: *Deler av handlingen avsløres i den nedenstående teksten.*
Adam er løsladt på prøvetid fra fængslet, og skal i denne tid opholde sig i en kirke (Horne Kirke), hvor Ivan er præst. Ivan har to andre hjælpere, også tidligere kriminelle. Adam har svært ved at tage opholdet i kirken seriøst, og foreslår Ivan at hans "store mål" skal være at bage en æblekage. Men det viser sig faktisk at være ret problematisk. Krager angriber gang på gang æbletræet, og deres komfur som kagen skal bages i, går i stykker. Ivan mener bestemt at der er tale om at Satan forsøger at teste dem.

Ivan har haft en svær tid. Hans mor døde tidligt, hans kone begik selvmord fordi de fik et handicappet barn, og kræft begynder nu også at plage Ivan. Ivan tvinger dog sig selv til kun at se på den positive side af tingene, og det har gennem tiden gjort ham sindssyg – meget sindssyg. Adam kan hurtigt konstatere at Ivan ikke er helt normal, og forsøger at nå til bunds i sagen.

Mal:Slutspoiler

Modtagelse
----------

Mal:TV ratings

Filmen blev modtaget med positive anmeldelser og modtog adskillige danske og internationale priser og nomineringer, såsom Robert-prisen for årets danske spillefilm og årets originalmanuskript i 2006, og nominering i kategorien bedste euroæiske film ved European Film Awards. Filmen blev også kaldt den for Jensens hidtil bedste.

Medvirkende
-----------

* Mads Mikkelsen – Ivan
* Nicolas Bro – Gunnar
* Ali Kazim – Khalid
* Ulrich Thomsen – Adam
* Paprika Steen – Sarah
* Lars Ranthe – Esben
* Nikolaj Lie Kaas – Holger
* Ole Thestrup – doktor Kolberg
* Emil Kevin Olsen – Christoffer
* Gyrd Løfqvist – Poul
* Peter Reichhardt – Nalle
* Tomas Villum Jensen – Arne
* Peter Lambert – Jørgen
* Solvej Christensen – pige på benzinstationen
* Rasmus Rise Michaelsen – dreng på benzinstationen
* Jakob-Ole Remming – dreng på benzinstationen
* Per Holm Henriksen – patient

Musik i filmen
--------------

I filmen bruges blandt andet sangen *How Deep Is Your Love* fremført af Bee Gees.

Referencer
----------

1. ↑  filmz.dk
2. ↑  Danmarks statistik
3. ↑
4. ↑

Eksterne henvisninger
---------------------

* Mal:Filmlinks

Mal:Robert for årets danske spillefilm
Ambassadør Bernardita Catalla presenterer sine akkreditiver til den libanesiske president Michel Aoun i januar 2018.
**Bernardita L. Catalla** (født 18. februar 1958 i Makati på Filippinene, død 2. april 2020 i Beirut i Libanon) var en filippinsk karrierediplomat som sist tjenestegjorde som ambassadør til Libanon.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Bernardita Leonido Catalla ble utdannet ved University of the Philippines i Quezon City og Los Baños.

### Diplomat

Hun trådte inn i den filippinske utenrikstjeneste 2. august 1993 og tjenestegjorde blant annet i Kuala Lumpur (1995-2001, annensekretær, konsul) og i Jakarta (minister, konsul 2005-2011).

Hun var generalkonsul i Hongkong (2011-2017); hen fikk da bevirket de standardkontrakter som var gjeldende for filippinske hushjelper slik at det ble forbudt å pålegge dem farlig vindusvask ut av høyhus, noe som ifølge *The Sun Hong Kong* var noe av det viktigste hun kunne utrette for sine landsmenn i byen.

I 2017 ble hun postert som ambassadør til Libanon ved ambassaden i ambassadeområdet i Baabda. Der ledet hun fra desember 2019 det frivillige repatrieringsprogram for filippinere i landet som ville hjem på grunn av den økte spenning mellom USA og Iran, og senere også koronavirusutbruddet.

### Død

Bernardita Catalla ble selv smittet og døde av en lungebetennelse som følge av COVID-19.

Hun var den første filippinske diplomat som ble offer for sykdommen. Hennes levninger skal møtes av en æresgarde i Manila, og hun er nominert for *Gawad Mabini* og *Sikatuna*-utmerkelsene.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4   beirutpe.dfa.gov.ph, besøkt 2. april 2020[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   www.pna.gov.ph, besøkt 2. april 2020[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   www.facebook.com, besøkt 2. april 2020[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   amchamhk.eventbank.com, besøkt 2. april 2020[Hentet fra Wikidata]
5. ↑  «Ambassador and ex-HK Congen Bernie Catalla succumbs to COVID-19». *The Sun Hong Kong*. 2. april 2020.
6. ↑  twitter fra den fil utenriksminister Teodoro Locsin, lest 2. april 2020

Kilder
------

* Arkivert 31. august 2021 hos Wayback Machine.
* 
* 
* 
* 
* 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** NLA
 |
**Ernesto Fajardo** (født 6. november 1933 i Malabon i Rizal Province på De filippinske øyer, død 18. januar 2022 i Valenzuela), bedre kjent under artistnavnet **Don Pepot**, eller ganske enkelt **Pepot**, var en filippinsk komiker, skuespiller, radiovert og forfatter.

I de første årene av karrieren ble han ganske enkelt kjent som Pepot. Før sin showbiz-karriere var han del av et omreisende komedieshow hvor han var i tandem med Apeng Daldal. Han er kjent fra blant annet *Hee-Man: Master of None*, *My Bugoy Goes to Congress* og *Enteng the Dragon*.

Han ble tildelt Lou Salvador Sr. Memorial Award ved FAMAS Awards 2005.

I 2014 gikk det rykter på sosiale medier om hans død. Fajardo benektet dette, og klargjorde at han hadde pensjonert seg og bodde i Malabon.

Pepot døde 18. januar 2022, i en alder av 88. Ifølge datteren Michelle Fajardo, som bekreftet nyheten til *Super Radyo DZBB*, døde han på Veteran Memorial Hospital i Valenzuela på grunn av lungebetennelse forårsaket av covid-19.

Referanser
----------

1. ↑  Don Pepot, people.theiapolis.com
2. ↑  «Ang Tunay na Buhay ni Don Pepot». *GMA News Online* **(tagalog)**. Besøkt 11. juni 2020.
3. ↑  «The 53rd FAMAS Awards: A family affair». *philstar.com*. Besøkt 11. juni 2020.
4. ↑  «Don Pepot». *Moviefit* **(engelsk)**. Besøkt 19. januar 2022.
5. ↑  «Veteran comedian Don Pepot passes away». *www.gmanetwork.com*. Besøkt 19. januar 2022.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Don Pepot – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Don Pepot på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) Don Pepot hos The Movie Database Rediger på Wikidata
**Frank Znort Quartet** (**FZQ**) er et jazz/punk-storband fra Oslo. De er kjent for å ha holdt konsert hver søndag siden starten i 1998. 

De begynte å holde søndagskonserter på St. Hallvards bistro i Gamlebyen, men flyttet etter hvert konsertene til Grønlandshagen. Midt på 2000-tallet spilte de en kort periode på Café Con Bar. Siden 2007 har de hatt sine opptredener på BLÅ. Da konsertsteder var pålagt stengt for publikum under Koronapandemien ble konsertene fortsatt gjennomført hver søndag og direkte-strømmet på internett. 

FZQ har aldri vært en kvartett og består i dag av 18 faste musikere og et stadig økende antall gjesteartister. 

Det er blitt laget to filmer om og med bandet. I 2005 kom dokumentaren *Tamburinmannen*, regissert av Kari Anne Moe, om FZQs tamburinspiller og sanger Willy Shanty, hans reise tilbake til fødelandet Uganda og hans mor. I 2007 kom Gunnar Knutsens dokumentarfilm *Folkefor* som tar for seg hele historien bak FZQ.

FZQ har gitt ut tre studioalbum, det siste "Perler Fra Svin", et dobbeltalbum, er innspilt i Abbey Road Studios. 
På hver konsert lodder de også ut tre eksemplarer av foregående søndags konsertopptak (ca. 500 fullverdige CD album er utgitt pr. 16. februar 2014). 
Bandet har i gjennomsnitt 30 000 tilskuere pr. år fordelt på 52 søndager.

Diskografi/Studioalbum
----------------------

* «Perler Fra Svin» (album, Frank Znort Records 2012 / Nordic Records)
* «Kjönsliga Kalsonger» (album, Znort Records 2007)
* «Frank Znort Quartet» (album, Znort Records 2002)

Turnéer
-------

FZQ har i alle sine aktive år søkt å gjennomføre turnéer/turer til uvanlige destinasjoner. Omsetningen har i alle år blitt satt til å finansiere dette, fremfor å lønne medlemmer.

* 1999: Tenerife
* 2001: Cuba
* 2003: Gambia
* 2004: England, nærmere bestemt Northamptonshire
* 2005: Uganda
* 2008: Jamaica
* 2008: Tanzania - Zanzibar International Film Festival
* 2009: Spania
* 2009: Tanzania
* 2010: Tyskland
* 2012: Uganda
* 2015: Japan
* 2016: Ungarn
* 2017: Kapp Verde

Referanser
----------

1. ↑  «Skaper brun stemning i Gamlebyen»[*død lenke*], Oslopuls, 31. august 2006. Besøkt 27. mai 2010

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Frank Znort Quartet – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Frank Znort Quartet på Discogs Rediger på Wikidata
* Frank Znort Quartets hjemmeside
* Folkefor – en brun film om Frank Znort Quartet Arkivert 23. april 2011 hos Wayback Machine.
* Frank Znort Quartet synger *Grønlandsvisa*
* Frank Znort Quartet på YouTube

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** Discogs
 |
**Johan Magnus Brummer** (født 6. mars 1968) er en tidligere svensk ishockeyspiller. Brummer var forward, og spilte i den svenske Elitserien og senere i norske Vålerenga.

Som ung trente Brummer kunstløp ved siden av ishockey. Brummer var på mange måter en atypisk ishockeyspiller, og utenfor isen var han interessert i blant annet teater, filosofi, litteratur, matlaging og vin.

Brummer begynte karrieren i Brynäs. Før sesongen 1991/92 gikk han til Västerås, der han ble i fire sesonger. I 1995/96 og 1996/97 spilte han for HV 71.

Sommeren 1997 gikk Brummer til norske Vålerenga. I Brummers første sesong i Norge ble VIF seriemestere, og Brummer ble skytterkonge med 27 mål og 38 assists. Senere vant også Vålerenga kongepokalen etter tre strake seire over Storhamar. Brummer hadde ikke vunnet noe gjennom ti år i svensk eliteserie, og pokalene i Norge ble derfor Brummers første i karrieren. Etter sesongen ble Brummer med på årets lag, kåret av representanter fra pressen og eliteserieklubbene.

Andre sesong i Vålerenga startet relativt svakt, etter blant annet overtrening og utenomsportslige problemer med jobb og familie. Sesongen endte imidlertid med ny «bøtte» til VIF, da de tok sin 20. kongepokal etter nok en gang å ha beseiret Storhamar i finalene. Året etter tok imidlertid Hamar-laget revansj, og slo erkerivalene fra Oslo 3-1 i kamper. Brummer endte 1999/00-sesongen med en fjerdeplass på poengtoppen, med 28 mål og 28 assists.

Brummer la opp etter 2000/01-sesongen. Hans fjerde sesong i Vålerenga endte nok en gang med kongepokal, etter at Frisk Asker måtte gi tapt i finalerunden. Brummers siste kamp var 4-1-seieren mot Frisk på Jordal Amfi, og etter kampen uttalte VIF-trener Roy Johansen at Brummer sammen med Rune Fjeldstad og Hasse Abrahamsson «dannet kanskje tidenes VIF-rekke på 90-tallet».

I 2008 kom Brummer på fjerdeplass i Aftenposten.nos kåring av tidenes beste utlendinger i norsk ishockey.

Referanser
----------

1. ↑  «Søndag kan Johan Brummer bli norges-mester». *Aftenposten* Aften (30. mars 2001)
2. ↑  «Johan Brummer». hockeyDB.com. Arkivert fra originalen 18. desember 2008. Besøkt 18. desember 2008.
3. ↑  «Duskedamene takker Johan». Dagbladet (gjengitt på klanen.no). 8. mars 1998. Besøkt 18. desember 2008. [*død lenke*]
4. ↑  «'Bøtta' endelig hjemme». *Aftenposten* Morgen (27. mars 1998)
5. ↑  «Svensk aften på Jordal Amfi». *Aftenposten* Morgen (23. mars 1998)
6. ↑  «Årets lag i ishockey». *NTBtekst* (3. april 1998)
7. ↑  «Svart år for Brummer … men nå er Johan i form». *Dagbladet* (2. desember 1998)
8. ↑  «Kampreferat : Vålerenga - Storhamar 5-2». Vålerenga Hockey På Nett. 1. april 1999. Besøkt 18. desember 2008. [*død lenke*]
9. ↑  «Sluttspillhistorikk Storhamar - Vålerenga». Storhamar Dragons. Besøkt 18. desember 2008. [*død lenke*]
10. ↑  «RIBBET». *VG* (18. april 2000)
11. ↑  «VIF-spillerne slo seg løs i natt : GULL-FESTEN». *Aftenposten* Aften (2. april 2001)
12. ↑  «Her er den beste!». Aftenposten. 13. november 2008. Besøkt 18. desember 2008.

Eksterne lenker
---------------

* Profil på Vålerenga Hockey På Nett Arkivert 4. mars 2016 hos Wayback Machine. (1998–99)