recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**KS Vive Handball Kielce SA**, offisielt kjent som **Barlinek Industria Kielce**, er en profesjonelt håndballklubb for menn med base i Kielce i det sørøstlige Polen, grunnlagt i 1965 under navnet Iskra Kielce. Klubben spiller i den polske Superligaen og er en fast konkurrent i Mesterligaen i håndball for menn. Den mest suksessrike polske håndballklubben basert på antall ligatitler (20).

Siden 1984 har klubben spilt på høyeste nivå i polsk håndball, og vunnet sin første tittel i 1993 (de avsluttet sesongen med 44 poeng, 5 poeng mer enn en av deres største deltakere - Wisła Płock).

I 2019 har den blitt den mest suksessrike håndballklubben i Polen, og vant sin 16. tittel og slo derfor den forrige rekordholderen, Śląsk Wrocław.

Gjennom årene den har virket, har klubben klart å nå finalen i Champions League fem ganger, og til slutt vunnet den mest prestisjefylte håndballturneringen i Europa i 2016.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Vive Kielce – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Arctic World Archive** (**AWA**) er et arkiv for sikker databevaring på Svalbard, ikke langt fra det Globale Frøhvelvet. Det inneholder data fra historiske og kulturelle formål fra flere land, i tilleg til all åpen kildekode hos Github. Data lagret i **AWA** er offline, sikker, robust og forventes å ha en levetid på mer enn 1 000 år, uten å være avhengig av elektrisitet eller kunstig klimatisering. Dette gjør datalagringen bærekraftig, med en minimal miljøpåvirkning.

Beliggenhet
-----------

Arctic World Archive ligger i en velholdt og sikker nedlagt kullgruve (Gruve nr. 3) som eies av Store Norske Spitsbergen Kulkompani (SNSK). SNSK har mer enn 100 års erfaring med utvikling og drift av gruver og infrastruktur på Svalbard og eies av Nærings- og fiskeridepartementet.

AWA ligger i sitt eget hvelv i sentrum av permafrosten, 300 meter inn i gruven og 300 meter under toppen av fjellet. Store Norske Spitsbergen Kulkompani (SNSK) er ansvarlig for drift og vedlikehold av hvelvet og gruven, inkludert sikkerhet og tilgangskontroll for AWA.

Tryggheten, sikkerheten og en isolert geografi utgjør det perfekte valget for plasseringen av et arkiv med slik verdifull informasjon. Kjølige og tørre forhold forlenger levetiden betydelig på lagrede data i AWA.

Se også
-------

* Svalbard globale frøhvelv

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Mine No 3, Adventdalen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Brønnøysundregistrene
 |
**ASL Airlines Hungary** er et fraktflyselskap fra Ungarn. Det driver fraktcharterflyginger. Hovedkontoret ligger i Budapest og hovedbasen er Budapest Liszt Ferenc internasjonale lufthavn.

Historie
--------

Selskapet blei oppretta i 1991. Det hadde opprinnelig navnet NAWA Air Transport. I 1993 kjøpte Farner Air Transport fra Sveits selskapet og det endra navn til Farner Air Transport Hungary. Begge selskapa var eid av ASL Aviation Group og i 2005 døpte det om fire av sine flyselskap i Irland, Frankrike, Sveits og Ungarn. Det ungarske selskapet blei da til ASL Airlines Hungary, mens de andre fikk navna ASL Airlines Ireland, ASL Airlines France og ASL Airlines Switzerland. I samme gruppa finnes også ASL Airlines Belgium, ASL Airlines Spain, K-Mile Air i Thailand og Quikjet Airlines i India.

Flyflåte
--------

Flyflåten til ASL Airlines Hungary består av Boeing 737-400.

Referanser
----------

1. ↑  ASL Airlines Hungary Arkivert 16. juli 2017 hos Wayback Machine. ASL Aviation Group. Henta 26. juli 2017.
2. ↑  ASL drives further growth with launch of European airline brand Arkivert 9. juni 2015 hos Wayback Machine. ASL Aviation Group, 4. juni 2015. Henta 26. juli 2017.
3. ↑  Companies Arkivert 1. august 2017 hos Wayback Machine. ASL Aviation Group. Henta 26. juli 2017.
4. ↑  ASL Airlines Hungary Fleet Details and History, planespotters.net. Henta 26. juli 2017.

Eksterne lenker
---------------

* (en) ASL Airlines Hungary – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
* ASL Airlines Hungarys offisielle nettsted Arkivert 19. januar 2021 hos Wayback Machine.
**Inger Exner** og **Johannes Exner** er et dansk arkitektpar. Deres arbeider kan ikke skilles fra hverandre og behandles derfor under ett i denne artikkelen. 

Inger Augusta Exner ble født i Randers i 1926. Johannes Exner er født i Hald ved Randers samme år. De møtte hverandre på gymnasiet og fortsatte begge sin utdannelse på Kunstakademiets Arkitektskole i København hvor de ble uteksaminert i 1954. Paret giftet seg i 1952 og har fire barn.

I 1958 åpnet paret eget arkitektkontor og deres første store oppgave, i samarbeide med Knud Erik Larsen, var Sankt Clemens kirke i Randers. Siden da har de tegnet et større antall kirker og har blitt kjent for sine restaureringer, særlig av kirker. 

Johannes Exner ble i 1965 lektor og leder av restaureringsavdelingen på Arkitektskolen Aarhus og var fra 1984 til 1992 professor samme sted. Arkitektkontoret har siden 1998 blitt videreført av deres to døtre, som begge er arkitekter.

I 1985 ble Johannes Exner ridder av Dannebrog. 

Inger og Johannes Exner ble tildelt Nykredits Arkitekturpris i 1991 og C.F. Hansen-medaljen i 1992.

Arbeider
--------

Opstandelseskirken i Albertslund, oppført i 1984. Foto: Ib Rasmussen 
Sognegården til domsognet i Viborg. Oppført i 1999. Foto: Calvin 
* Sankt Clemens kirke (Randers) oppført 1961–63
* Hald Ege kirke i Viborg, oppført 1964–67
* Nørrelandskirken i Holstebro, oppført 1965–69
* Præstebro kirke i Herlev, oppført 1965–69
* Islev kirke ved København, oppført 1968–70
* Gug kirke ved Aalborg, oppført 1971–72
* Nørre Uttrup kirke i Hvorup Sogn, oppført 1975–77
* Sædden kirke i Esbjerg, oppført 1978
* Opstandelseskirken i Albertslund, oppført 1984
* Lyng kirke, oppført 1993–94
* Sognegården ved Søllerød kirke, oppført 1993
* Skæring kirke i Århus, oppført 1994
* Virklund kirke i Silkeborg, oppført 1994
* Ølby kirke i Køge, oppført 1997
* Sognegården ved Viborg domkirke, oppført 1999
* Fænøsund park i Middelfart, oppført 2005
* Orgelet i Jørlunde kirke, bygget 2009

Referanser
----------

1. ↑  Nykredits Arkitekturpris Arkivert 22. oktober 2013 hos Wayback Machine.
2. ↑  Akademirådets tildelinger Arkivert 2. februar 2015 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* Biografi - Arkitektskolen Aarhus[*død lenke*]
* Inger Exner – Dansk Kvindebiografisk Leksikon
* Exners Tegnestues hjemmeside
* Koldinghus hjemmeside
* Byggverk av Inger og Johannes Exner i arkitekturbilleder.dk[*død lenke*]

Portal: Danmark
**Nor-Shipping** er internasjonal næringslivsmesse som ble etablert i Oslo i 1965. Den arrangeres annet hvert år; i 2019 deltok nærmere 50.000 delegater fra 85 land i Oslo og på Norges Varemesse på Lillestrøm. I 2019 var de viktigste utstillergruppene skipsbyggere og underkontraktører, den marine forsyningsindustrien, teknologibedrifter og verft..

Nor-Shipping 2019
-----------------

Et rekordstort antall delegater besøkte Nor-Shipping i løpet av fem dager i 2019. Det deltok totalt 47 500 internasjonale delegater på våre events i Oslo sentrum og på Norges Varemesse – en økning på hele 34 % sammenlignet med 2017. Messedelen av Nor-Shipping hadde 846 utstillere fra 47 land, og 30 170 besøkende.

Ocean Leadership Conference
---------------------------

Under messen arrangeres også en konferanse kalt Ocean Leadership Conference. I 2019 var H.K.H Kronprins Haakon til stede på konferansen, og blant foredragsholderne var statsminister Erna Solberg, nobelprisvinner i økonomi Paul Romer og den amerikanske admiralen Michael Rodgers, som er ekspert på cybertrusler og hacking, og som ledet National Security Agency i USA under president Obama og deretter under president Trump.

Bærekraft
---------

Nor-Shippings satsninger er basert på FNs Bærekrafts mål og maritim nærings sentrale rolle i å bidra til realisering av disse målene. Nor-Shipping var den første aktøren innen maritim industri som mottar sertifiseringen ISO 20121 (The Sustainable Events Management System Standard for Events Organisations) fra DNV GL.

Referanser
----------

1. ↑  «Om Nor-Shipping». *Nor-Shipping 2022*. Besøkt 1. februar 2021.
**Mads Falck Berven** er en norsk jazzgitarist og jurist. Han har 4-årig utdannelse fra Jazzlinja på NTNU, hvor han ble uteksaminert i 2007. 

Han har spilt med en lang rekke artister, og har mange egne bandprosjekter. Han var blant annet i flere år fast gitarist for Ralph Myerz and the Jack Herren Band.

Debutalbumet *Mountains & the Sea* ble utgitt våren 2011. Albumet er en gitartrioinnspilling med Kåre Opheim (trommer) og Anders Bitustøyl (bass).

Utdanning
---------

2007 Utøvende musikk - jazzgitar, Jazzlinja v/Institutt for musikk, 
NTNU. Studier på hovedinstrument hos Gunnar Andreas Berg, John Pål 
Inderberg, Vigleik Storaas og Tor Haugerud.

2006 Cand.jur. ved Universitetet i Bergen.

1992-95 Klassisk gitar. Elev hos Stein Erik Olsen.

1985-1992 Klassisk fiolin og bratsj. Elev hos Henryk Knieskji.

1986-1988 Klassisk piano hos Marit Kløv Aanstad

Band og andre prosjekter
------------------------

Mads Berven, vokal- og gitarbasert musikk med komponerte melodi- og akordarrangement og tekst, med innflytelse fra blues, r’n’b og europeisk jazztradisjon.

Dawn, fremførelse av improvisert materiale. Gitar/elektronikk.

Robaat.

Duoz for Derreck med John Hegre.

No Får Det Vere Rock, med Ole Thomsen og Ola Høyer. 

Mads Berven Trio/Kvartett. Fremfører eget materiale (instrumental jazz) med 
varierende besetning, blant annet Eirik Hegdal, Magne Tormodsæther, Ole Marius Sandberg, Ola Høyer, Ove A. Billington, 
Øystein Moen, Tor Bjarne Bjelland, Kåre Opheim, Øyvind Skarbø, Gard Nilssen, Per Jørgensen, Olav Dahle og Helén Eriksen.

Kniv og Taffel, også kjent som Kniv og Taffel SwingJazz Orkester.

Diskografi (i utvalg)
---------------------

Ralph Myerz and the Jack Herren Band: "Your New Best Friends", "Sharp 
Knives And Loaded Guns" + div singler/remixer -gitar. 

Logikal: "Kevin Keegan" -gitar/arrangement. 

Nathalie Nordnes: "Hush Hush" -gitar/arrangement.

Karin Park: "Superworldunknown"-gitar/arrangement.

Kniv og Taffel: "Tafler Julen Inn"- gitar/arrangement.

Mads Berven Trio: "Mountains & the Sea"- gitar, komposisjon og arrangement.

Priser/Stipender
----------------

2008 Bergen kommunes Etableringsstipend

2008 Vossajazzprisen. 

2002 Årets Liveband med Kniv og Taffel 

1994 Vinner av Kronstadfestivalen med Rockebandet BLY

Referanser
----------

1. ↑  Spillelisten Anmeldelse av Tor Hammerø i Nettavisen

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Rockipedia **·** MusicBrainz
 |
**Allis Helleland** (født Johannesen 21. juni 1953 i Vandborg) er en dansk kunsthistoriker og museumsdirektør. Hun ble 16. februar 2007 utnevnt til direktør for det norske Nasjonalmuseet for kunst, arkitektur og design, og tiltrådte stillingen 1. august samme år.

Helleland er utdannet mag. art. i kunsthistorie ved Århus Universitet (1985), og har tidligere vært direktør for Statens Museum for Kunst i København (fra 1994 til 2007). I 1996 ble hun utnevnt til ridder av Dannebrogordenen. 

Helleland har fått stor oppmerksomhet i norske massemedier som leder for Nasjonalmuseet. Flere håpet hun skulle rydde opp i forholdene ved museet etter mange års uro, men hun har siden blitt beskyldt for å styre museet for egenrådig og ha skapt personalkonflikter. Helleland fikk også mye omtale i februar 2008 da hun kjøpte inn tre store malerier av billedkunstneren Unni Askeland for 600 000 kroner, på tross av at flere i museets innkjøpskomite mente at verkene ikke var gode nok. Bildene viste filmstjernene Humphrey Bogart og Ingrid Bergman, og var utført i en bildestil som mange opplevde som en pastisj på Andy Warhols berømte plakatportretter i silketrykk-teknikk. Andre støttet Hellelands valg.

Den 11. august 2008 meddelte Helleland styret ved Nasjonalmuseet at hun trekker seg fra stillingen som direktør.

Helleland er gift med den norske overlegen Ejnar Helleland (født 1944), og har to barn.

Referanser
----------

1. ↑   Autorités BnF, BNF-ID 130502919, catalogue.bnf.fr, besøkt 30. desember 2019[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   LIBRIS, libris.kb.se, utgitt 26. mars 2018, besøkt 24. august 2018[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Romerikes Blad 15. 02. 2008: *Slakter Unni Askelands kunst*
4. ↑  Aftenposten 25. 02. 2008: *Allis Helleland fortjener fagmiljøets støtte*

Eksterne lenker
---------------

* Nasjonalmuseets presentasjon av Allis Helleland i 2007
* Allis Helleland i *Dansk Kvindebiografisk Leksikon*
* (en) Allis Helleland på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

Portal: Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Dansk kvindebiografisk leksikon **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC
 |
**Utah State University** (forkortet **USU**) er et delstatseid land-grant-universitet i Logan i delstaten Utah, USA. *USU* har lokale undervisningstilbud også i Brigham City, Tooele Uintah Basin, Moab, Ogden, Price, og Salt Lake City.

Det er forskningsbasert og har samarbeidsavtaler for teknologiforskning med både USAs forsvarsdepartement og NASA. I 1959 ble det føderalt støttede Space Dynamics Laboratory grunnlagt, hvor det har vært utviklet blant annet sensorer for romfart. Studiene på romfartsområdet rangeres tidvis som de beste i hele USA.

Det ble grunnlagt i 1888 som *Agricultural College of Utah*, etter lovforslag fra delstatspolitikeren Anthon H. Lund.

Skolene og fakultetene er:

* College of Agriculture (1888)
	+ Utah Agriculture Experiment Station
	+ Utah Water Research Laboratory
	+ Intermountain Herbarium
* College of Business
* College of Natural Resources, inkludert Quinney Library
* College of Humanities, Arts, and Social Sciences
	+ Caine School of the Arts
* Jon M. Huntsman School of Business
* College of Education and Human Services
* College of Engineering
* College of Humanities, Arts, and Social Sciences
* College of Natural Resources
* College of Sciences

Herbariet har mer enn 240 000 eksemplarer av flora, fauna og fungi fra inn- og utland. Landbruksstudiene utdanner svært mange forst- og økologikandidater til føderale skog- og landbruksetater, og universitetet driver en rekke humanitære og utviklingsfokuserte prosjekter i Afrika og Thailand.

Ved *USU* var det 14 444 studenter og 739 vitenskapelig ansatte i 2006, men hele 23 000 studenter når man inkluderer også de regionale undervisningssentrene utenfor Logan. Samme år var skolepengene US$ 3 949 for alle studenter som er folkeregistrert i delstaten Utah. Studiene gis opp til doktorgradsnivå.

Sport
-----

På det sportslige plan er universitetet best kjent for sitt herrelag i basketball (Aggies). Laget spiller sine hjemmekamper i Dee Glen Smith Spectrum. Fram til 1970 ble kampene spilt i George Nelson Fieldhouse, oppkalt etter nordmannen Jørgen Nilsen.

Referanser
----------

1. ↑  «EUtah’s public colleges and universities see enrollment increases for fourth straight year». Utah System of Higher Education. Arkivert fra originalen 15. oktober 2011. Besøkt 12. oktober 2011.  Arkivert 15. oktober 2011 hos Wayback Machine.
2. ↑   sparcopen.org[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   web.archive.org, besøkt 22. januar 2020[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   web.archive.org, besøkt 15. august 2023[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Utah State University – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Space Dynamics Laboratory Arkivert 9. mai 2008 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** NKC **·** NKC **·** GeoNames
 |
**Downpatrick** (irsk: *Dún Pádraig*, i betydningen «Patricks festning») er en mellomstor by som ligger rundt 33 km sør for Belfast i grevskapet Down i Nord-Irland. Byen har gitt navn til grevskapet og har vært et viktig sted siden oldtiden. Dens katedral hevdes å være gravstedet til helgenen Patrick. I dag er Downpatrick administrasjonsby for grevskapet og felles hovedkvarter for distriktsrådene i Newry, Mourne og Down. I henhold til folketellingen i 2021 hadde byen en befolkning på 11 545 innbyggere.

Patricks grav i katedralen er fortsatt et pilegrimsmål, spesielt på St. Patricks dag, 17. mars. Det er mulig at graven ikke er hans egentlige gravsted, men et sted hvor det ble plassert relikvier fra ham; det er blant annet sannsynlig at han kan ha blitt gravlagt i Saul like ved Downpatrick. St. Patrick's Centre er et besøkssenter som forteller historien om helgenen. Stedsnavnet betyr «Patricks festning».

Andre severdigheter er Down County Museum og Downpatrick Steam Railway.

Referanser
----------

1. 1 2   «Settlement 2015», *NISRA*
2. ↑  «Dún Pádraig / Downpatrick», *Placenames Database of Ireland*
3. ↑  «Down Cathedral and Saint Patrick's Grave» Arkivert 2016-04-27, hos Wayback Machine. Discover Northern Ireland

Eksterne lenker
---------------

* (en) Downpatrick – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Distriktsråd Newry, Mourne & Down
* Armagh & Down-turisme
* Downpatrick & County Down Railway

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** GeoNames **·** BBC Things **·** MusicBrainz
 |
**Alexander Johannes Heinrich Tornquist** (født 18. juni 1868 i Hamburg i Tyskland, død 1. november 1944 i Graz under et bombeangrep) var en tysk geolog og professor.

Tornquist ble student i 1888 og studert så ved universitetene i Freiburg, München og Göttingen. Ved sistnevte universitetet ble han dr. philos. og så dosent i geologi og paleontologi. Han tjenestegjorde deretter i Strassburg som assistent, fra 1898 som privatdosent og fra 1900 e.o. professor i nevnte emner der, samt var 1907-09 professor i Königsberg. Årene 1914-33 var han professor i mineralogi og geologi ved *Technische Hochschule* i Graz, der han 1924-26 også tjenestegjorde som rektor. År 1922 ble han utnevnt til *Hofrat*. Han er fremst kjent for sine studier over det som skulle bli kjent som Tornquistsonen, og publiserte også flere avhandlinger om middelhavslandenes geologi.

Bibliografi i utvalg
--------------------

* *Das vicentinische Triasgebirge* (1901)
* *Geologie von Ostpreussen* (1910)
* *Grundzüge der allgemeinen Geologie* (1916)

Referanser
----------

1. 1 2   Gemeinsame Normdatei, besøkt 9. april 2014[Hentet fra Wikidata]

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Deutsche Biographie **·** Nationalencyklopedin **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** ISNI **·** SUDOC
 |

Portal: Tyskland
**«Ack Värmeland du sköna»**, også **«Värmlandssången»** og **«Värmlandsvisan»** er en svensk sang fra 1822, basert på en tradisjonell folkemelodi og med tekst av Anders Fryxell og Fredrik August Dahlgren. Teksten ble først skrevet til sangspillet *Wermandsflickan* (1822), men ble senere lagt til folkelystspillet *Värmlänningarna* av Dahlgren. Visen inngår i den svenske viseskatten.

Visens opprinnelse er omdiskutert. Klart er det at Fryxell skrev sin tekst til en melodi som ble sunget i nordlige Östergötlands bergslagstrakter og begynte med ordene *«Ack, Östra Götland och Finnespånga län,/ Ack, du är en krona för andra!/Inom dina gränser bor redliga män»*

Denne «östgötavisa», som kalles «Risingevisan» og ble skrevet av Anders Ölin, går melodisk eventuelt tilbake til den nederlandske «O, Nederland! Let op u saeck» fra 1500-tallet (som kan ha nådd Sverige med innvandrede valloner eller nederlendere). De to melodiene overensstemmer ikke helt. Trolig er det at den svenske melodien har blitt sunget i Östergötland og omegn siden 1700-tallet.

Likheter med Smetanas «Moldau»
------------------------------

Det har ofte blitt hevdet at Bedrich Smetana anvendte melodien til «Ack Värmeland, du sköna» i satsen «Moldau» i sitt symfoniske dikt «Má vlast» («Mitt fedreland»), men dette blir avvist av noen (Det blir antatt at han hørte melodien under de fem årene, 1856-61, som han bodde og virket i Göteborg)

«Dear Old Stockholm»
--------------------

Stan Getz turnerte i Sverige i 1951. Han spilte inn en versjon med den engelske tittelen «Dear Old Stockholm» på plate. Den har deretter blitt spilt inn på plate av flere artister og etablert seg som en klassiker innen jazzen.

Innspillinger (i utvalg)
------------------------

* Ellen Gulbransson. Utgitt på de akustiske 78-platene Pathé S 3232 og Pathé H 20400.

Kristen norsk versjon
---------------------

Arne Flermoen har skrevet en kristen norsk tekst. Den norske tittelen er «Det er fullbragt».

### Innspilling

* Arne Flermoen, sang. Hammond: H. Tronvik. Git.: E. Raude. Utgitt på EP-Platen Harmoni HEP 276 i 1967.

Referanser
----------

* *Jakten på den förrymda sången*, dokumentar av Kjell-Åke Olsson, vist på SVTs *K Special*, 11. april 2008

1. ↑  Risinge Hembygdsförening
2. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 25. februar 2008. Besøkt 31. mars 2008.
3. ↑  Nicholson, Stuart (2006): *Scandinavian Jazz in the Global Jazz Explosion*. I Nordic Sounds: The magazine of Nomus, the Nordic music committee. Sidene 18-19. Også tilgjengelig:
4. ↑  Se plateetiketten

Eksterne lenker
---------------

* Sangteksten
*Se også: Šavnik (elv)*

**Šavnik** (serbisk: Шавник) er en by og kommune i det nordige sentrale Montenegro. Byen har 570 innbyggere (2003), mens kommunen har en befolkning på 2947. Folketallet er nedadgående, etter å ha steget noe fram til omkring 1990. Av befolkningen er 47 % montenegrinere og 47,5 % er serbere.

Šavnik ligger nær kildene til elven Piva, som renenr ut i Tara på grensen til Bosnia-Hercegovina. Biovski-klosteret ligger like sør for byen. Et stykke nord for byen starter Durmitor nasjonalpark og de glaciale Durmitorfjellene.

Historisk sett er tettstedet hovedsete for Drobnjaci-klanen. Byen ble grunnlagt i 1861, som en typisk bygdeby uten særlig industrialisering. Mange innbyggere har emigrert til Nikšić eller lengre sør, og "Šavnik" brukes ofte som synonym på fattigdom og fraflytting.

Veiforbindelsen opp til kommunesenteret er svært dårlig, det er en riksvei til resten av landet, byen ligger halvveis mellom Nikšić og Žabljak. Riksveien går sørover til Nikšić og derfra til Podgorica, 150 km unna. En lokalvei går også østover i stor høyde over Sinjavina-fjellene, og møter E65 / E80 like vest for Kolasin. Videre går en lokalvei vestover til E762, som er hovedveien Podgorica-Nikšić-Beograd.

Žabljak kommune i nord har en liten kortbaneflyplass, den ligger mellom Šavnik og Žabljak.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Šavnik – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Durmitor hjemmeside
* Destination-Montenegro.com om Šavnik[*død lenke*]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** NKC **·** GeoNames
 |
Aboriginernes bergkunst, fra Carnarvon nasjonalpark.  
 «Et fellestrekk ved de trosforestillingene som ligger bak slike termer [«drømmetiden» og «drømming»], er at skapelsen antas å foregå *både* i en mytisk urtid *og* i nåtiden gjennom seremonielle aktiviteter»
**Drømmetiden** er et mangetydig begrep fra australsk mytologi, slik Australias urbefolkning aboriginerne forestilte seg verdens skapelse og verdens krefter. Det er et unikt, originalt og komplekst system, som det ikke er lett å gjengi i korte trekk. 

Drømmetiden er både en periode i tidenes morgen da verden ble til, og samtidig den kraften som skapte livet og opprettholder livet, noen ganger omtalt som **Drømming**. I tillegg kan «drømmetiden» forstås som en tidløs, evig tilblivelse opprettholdt gjennom seremonielle aktiviteter. Ytterligere en forståelse er at «drømmetiden» er en måte å lese landskapet på; landet er preget av skapelsen og drømmetiden, og den som har innsikt kan lese landskapet som en fortelling om skaperkreftene.

Det finnes variasjoner i fremstillingen av drømmetiden mellom de om lag 250 ulike folkegruppene som bodde i Australia før kolonialiseringen, og også navnet varierer: Arandafolket kaller drømmetidens evige skapelsesprosess *Altjirra*, mens warlpirifolket omtaler naturlovene som *Jukurrpa* (*Tjukurrpa*).

Forholdet mellom menneskene og deres totemdyr ble etablert i skapelsen i drømmetiden. Totemdyret har derfor betydning for den enkeltes religiøse praksis og kontakt med drømmetiden.

Forestillingene om drømmetiden har fått en annen form etter at aboriginene ble introdusert for kristendommen. Skaperåndene har utvikelt seg fra lokale skapervesener til overordnede allfedre og allmødre. Også tidsforståelsen er endret: «fra å være en dimensjon som er parallell med menneskenes, og som kan finnes på de hellige stedene, går den over til å bli lokalisert i tid. Nærmere bestemt blir drømmetiden en betegnelse på tiden før de første hvite kom til Australia, det vil si før 1788. I denne nye tidsregningen blir 1788 til årstallet for syndefallet, året da aboriginene ble kastet ut av paradiset.»

Se også
-------

* Regnbueslangen
* Australsk mytologi

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  Kilde for sitat og vurderinger er Ingjerd Hoëms innledning til *Drømmetiden*, 2006.
2. ↑  Kulturhistorisk museum, UiO: «Drømmetiden»
3. ↑  Bruce Chatwins bok *Drømmespor* (*The Songlines* 1977, norsk utgave 1998) er en dokumentarfiksjon om aboriginenes mytologi, blant annet bygget på tanken om det mytologiske landskapet; ifølge Hoëm, 2006.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** LCCN
 |
«Rjukanfoss i Tellemarken», litografi etter maleri av Gustav Adolph Mordt
***Norge fremstillet i Tegninger*** var et bokverk med store plansjer som ble utgitt av forleggeren Christian Tønsberg (1813-1897) første gang 1846-1848 og i en andre utgave 1853-1855. Verket gjengir en rekke prospekter av norske byer og norsk natur samt nasjonalromantiske folkelivsbeskrivelser. Illustrasjonene viser malerier og tegninger som er tegnet på nytt og mangfoldiggjort som litografier, en grafisk teknikk som ble populær for plansjeverk på 1800-tallet. 

Mange kjente norske kunstnere er representert, blant andre Magnus Thulstrup Bagge, August Wilhelm Boesen, Jacob Mathias Calmeyer, Johan Christian Clausen Dahl, Johan Fredrik Eckersberg, Thomas Fearnley og Joachim Frich. I tillegg finner man bidrag fra den svenske topografen Wilhelm Maximilian Carpelan og den tyske maleren og arkitekten Franz Wilhelm Schiertz. Bokverket har tekster av blant andre eventyrsamleren P. Chr. Asbjørnsen. 

* «Kongshavn ved Christiania (Oslo)»«Kongshavn ved Christiania (Oslo)»
* «Arendal», havna med anløp av hjuldamperen DS «Constitutionen»«Arendal», havna med anløp av hjuldamperen DS «Constitutionen»
* «Stavanger», med Stavanger domkirke ved Breiavatnet«Stavanger», med Stavanger domkirke ved Breiavatnet
* «Kristiansund» der havna var byens sentrum. Bebyggelsen på Nordlandet i forgrunnen, med Kirklandet bak til høyre og Innlandet bak til venstre.«Kristiansund» der havna var byens sentrum. Bebyggelsen på Nordlandet i forgrunnen, med Kirklandet bak til høyre og Innlandet bak til venstre.

Se også
-------

* *Boydell's picturesque scenery of Norway*, plansjeverk utgitt 1820 i London

Referanser
----------

1. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 27. juli 2011. Besøkt 17. juni 2010.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Norge fremstillet i Tegninger – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* NBdigitals kopi av *Norge fremstillet i Tegninger* (utgaven fra 1848, nedlastbar som PDF)
* NBdigitals kopi av *Norge fremstillet i Tegninger* (opptrykk av utgaven fra 1889, med tekst på dansk, tysk og engelsk)
* Digitalarkivets presentasjon av *Norge fremstillet i Tegninger*
***Eumorpha pandorus*** er en sommerfugl som tilhører familien svermere (Sphingidae). Denne store arten er ganske vanlig i det østlige Nord-Amerika.

Utseende
--------

En stor (vingespenn 82 – 115 mm), kraftig, grågrønn svermer. **Hodet** er lyst, brystet mørkebrunt med en timeglass-formet, grønnlig-grå tegning. Bakkroppen er mørk grønnlig-grå med en lysere midtstripe. **Forvingen** er avlangt trekantet, med en mørk flekk i spissen, en luten, svart flekk nær midten av vingen, en svart og rødlig lengdestrek i ytre halvdel, to mørke flekker ved bakkanten og flere diffuse tverrlinjer. Vingen er litt innbuktet innenfor bakhjørnet slik at dette er fremtredende. **Bakvingen** er grønnlig med to svarte flekker, og korte, rosa streker ved bakhjørnet. Larven er kort og trinn, grønn til brunrød med fem par store, svartkantede, hvite flekker på sidene. Det tredje kroppsleddet er større enn de omkringliggende og danner en pukkel. Unge larver har et langt, krøllete horn på bakkroppen med dette er redusert til en knapp hos det siste larvestadiet.

* larve, Durham, Nord-Carolina, USAlarve, Durham, Nord-Carolina, USA
* Eumorpha pandorus ♂*Eumorpha pandorus* ♂
* Eumorpha pandorus ♂   △*Eumorpha pandorus* ♂ △
* Eumorpha pandorus  ♀*Eumorpha pandorus* ♀
* Eumorpha pandorus ♀ △*Eumorpha pandorus* ♀ △

Levevis
-------

Larven lever på vinranke (*Vitis*), villvin (*Parthenocissus*) og på slekten *Ampelopsis.* De voksne svermerne besøker gjerne blomster.

Utbredelse
----------

Denne svermeren finnes i den østlige delen av USA og det sørøstlige Canada.

Referanser
----------

1. ↑  «CATE Creating a Taxonomic eScience - Sphingidae». Cate-sphingidae.org. Arkivert fra originalen 23. juli 2012. Besøkt 26. oktober 2011.

Kilder
------

* Oehlke, W. Sphingidae of the Americas – *Eumorpha pandorus*.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Eumorpha pandorus* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Eumorpha pandorus* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Eumorpha pandorus* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Eumorpha pandorus* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Eumorpha pandorus* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Eumorpha pandorus* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata
* Pandorus sphinx moth, med bilder
* BugGuide.net account
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Storbritannias flagg Storbritannia |
| Boccia |
| VM i boccia |
| Sølv | Lisboa 2010 | BC4, individuelt |
| Sølv | Lisboa 2010 | BC4, par |
| EM i boccia |
| Gull | Porto 2009 | BC4, par |

**Stephen McGuire** (født 18. august 1984) er en skotsk handikappet bocciaspiller, som konkurrerer i klassen BC4, som er en av klassene for utøvere med alvorlige funksjonshemminger, som ryggmargsskade, duchennes muskeldystrofi eller tetraplegia, men ikke cerebral parese. 

Hans bror, Peter McGuire, spiller også boccia på internasjonalt nivå, og begge er født med duchennes muskeldystrofi, som gjør at de sitter i rullestol.

Karriere
--------

I 2005 kom han på 18.-plass ved EM i boccia. Året etter kom han på 19.-plass ved VM i boccia. Bruno Valentim vant VM-gull i klassen BC4 dette året. McGuire kom på 26.-plass ved World Cup i boccia i 2007.

Ved EM i boccia 2009 fikk han gull i parkonkurransen, sammen sin bror, og ved Europacupen 2011 på Hamar fikk han også sølv. 

Han fikk sølv ved VM i boccia 2010 (CPISRA Boccia World Championships), bak Dirceu Pinto, og i 2011 kom han på 16.-plass i klassen BC4 ved CPISRA Boccia World Cup 2011. Ved utgangen av 2011 var han rangert som nummer 2 i verden i sin klasse.

Ved Paralympiske sommerleker 2012 i London kom han på 4.-plass individuelt i klassen BC4. Han tapte 0-12 for Yuansen Zheng i semifinalen, og 3-5 for Eliseu dos Santos 5-3 i bronsefinalen. I parkonkurransen fikk han også 4.-plass, der han konkurrerte sammen sin bror. De tapte 2-8 for Canada i bronsefinalen.

Referanser
----------

1. ↑  BBC News - *Meet the Boccia brothers*, besøkt 29. oktober 2012.
2. ↑  CPISRA - *World ranking list of BC1, Wednesday, Nov 19 2008* Arkivert 16. september 2012 hos Wayback Machine. besøkt 27. oktober 2012.
3. ↑  CPISRA - *Boccia World Rank List 2011* Arkivert 16. september 2012 hos Wayback Machine. besøkt 26. oktober 2012.

Eksterne lenker
---------------

* British Paralympic Association - Stephen McGuire
* Profil hos IPC Arkivert 4. mars 2016 hos Wayback Machine.
* London 2012 - Stephen Mcguire
* London 2012 - Athletics - Boccia (resultater PL 2012)
**Ballycastle** (irsk: *Baile an Chaistil*, «borgbyen») er en liten kystby i grevskapet Antrim på den nordøstligste kystspissen av Nord-Irland. Den er administrasjonssenter for distriktet Moyle. Fra byens havn går fergen til øya Rathlin og en mindre passasjer- og chartertjeneste til Campbeltown og Port Ellen i Skottland. Både Rathlin og den skotske halvøya Kintyre som kan sees fra kysten av Ballycastle. Byen hadde en befolkning på 5628 ved folketellingen i 2021.

Marconi-minnesmerket
Messen Ould Lammas Fair arrangeres hvert år i Ballycastle den siste mandagen og tirsdagen i august. Den var tradisjonelt knyttet til gammalengelsk høsthøytid knyttet til begynnelsen av innhøstingen av korn avlingen. I Ballycastle går tradisjonen tilbake rundt 400 år, til 1600-tallet. I byen holder også Corrymeela Community, som er en nordirsk økumenisk kommunitet med det mål mennesker med ulik tro kunne komme sammen og lære å leve som et fellesskap. Bakgrunnen er samfunnet som slitt under volden og polariseringen av den nordirske konflikten mellom særlig katolikker og protestanter.

Ved havnen står et minnesmerke for Guglielmo Marconi, som i 1898 gjorde sitt andre forsøk med å sende trådløse signaler over vann, fra Ballycastle til Rathlin.

Ballycastle museum er viet til dallandskapets kulturhistorie.

Nær byen renner elvene Margy, Carey og Glenghesk, som er gode elver for lakse- og ørretfiske.

Referanser
----------

1. 1 2  «Settlement 2015», *NISRA*
2. ↑  «Baile an Chaistil / Ballycastle», *Placenames Database of Ireland*
3. ↑  Haggerty, Bridget (2011): «The Ould Lammas Fair», *Irish Culture and Customs*
4. ↑   «The History of Corrymeela», *Corrymeela Community*

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Ballycastle, County Antrim – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN **·** SUDOC **·** GeoNames **·** BBC Things
 |
**Anne Elise Jakhelln** (født 12. september 1909 i Bodø, død 19. august 2002) var en prisbelønt norsk tekstilkunstner.

Elise Jakhelln var utdannet ved Statens Kvinnelige Industriskole i perioden 1928–1930. Etter utdannelsen arbeidet hun som lærling ved Husfliden, og hospiterte i ett år på Konstfackskolan i Stockholm. Deretter arbeidet hun i Bilbao som leder av *fru Sömmes Vevestue* som laget klær og innredning. Tilbake i Oslo startet hun sin egen vevstue i 1935; denne ble senere flyttet til Lysaker. Fram til 1946 «vevde hun for det meste bekledningsstoffer i ull. Senere har hun konsentrert produksjonen om møbelstoffer og gardiner i ull, lin og bomull». Hun har samarbeidet med Alf Sture (Hiorth og Østlyngen), Arne Remlov (Huseby & Co, Forum) og Hans Sundt Monrad. Hun «leverte innredningstekstiler til hoteller, ambassader og turistskip, offentlige lokaler og private hjem».

Vevstua ga arbeid til opp i mot tolv veversker. Hun var også timelærer ved Statens Kvinnelige Industriskole 1952–59. Vevstua ble overtatt av Anne Størseth i 1985.

Utstillinger og utmerkelser
---------------------------

Hun hadde separatutstillinger i Vestlandske Kunstindustrimuseum 1956 og 1978, i Forum i 1960, i Kunstindustrimuseet i Oslo 1965 og 1979 og i Kunstnernes Hus i 1967. Hun deltok i flere kollektivutstillinger fra 1936, og representerte også Norge på Verdensutstillingen i Paris 1937 og på den store vandreutstillingen «Design in Scandinavia» i USA og Canada 1954–57. 

Hun er innkjøpt av Kunstindustrimuseet i Oslo, Nordenfjeldske Kunstindustrimuseum i Trondheim og The Lowe Art Gallery, University of Syracuse. Hun mottok Jacobprisen i 1958.

Familie
-------

Hun var datter av kjøpmann og konsul Christian Albrecht Jakhelln (1863-1945) og kulturpersonligheten Sofie Jakhelln (1871–1954).

Referanser
----------

1. 1 2   Norsk kunstnerleksikon, Norsk kunstnerleksikon ID Elise\_Jakhelln, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   KulturNav, KulturNav-ID 1d0a7298-94c4-49b1-8f6f-d4b47feeda6e, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Aud Dalseg, Jan-Lauritz Opstad, Åse Frogner og Brit Fuglevaag (29.8.2002). «Elise Jakhelln, nekrolog». Aftenposten. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)
4. ↑  (no) Elise Jakhelln i Store norske leksikon
5. ↑  Anne Størseth (28.8.2002). «Elise Jakhelln». Aftenposten.
6. 1 2  «Elise Jakhelln» i Norsk kunstnerleksikon. Oslo, 1982-86
7. ↑  «Hiorth & Østlyngen, Møbelprodusent, Snekkermester». *Nasjonalmuseet*. Besøkt 21. juni 2021.
8. ↑  «A. Huseby & Co, Møbelsnekker, Tapetserverksted». *Nasjonalmuseet*. Besøkt 21. juni 2021.
9. ↑  Leena Mannila. *God form i Norge, Jacob-prisens vinnere 1957–1995*. Messel forlag / Norsk Form, 1996. ISBN 82-452-0011-5. (ebok)
10. ↑  Jakhelln, Per A.H. *Slekten Jakhelln : glimt av en historie*. 2007

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk kunstnerleksikon **·** Historisk befolkningsregister **·** KulturNav
 |
**Turid Storhaug** (født 21. oktober 1968) er en norsk tidligere fotballspiller. 

I likhet med søsteren Bjørg Storhaug (født 1962) spilte Turid på hjemstedet for Klepp IL som i sin tid ble ledet av deres bestefar Lars Storhaug. De er døtre av politiker og turner Lars Storhaug (født 1935) som var bror til turneren Åge Storhaug (1938–2012).

Turid spilte 22 landskamper for Norge mellom 1986 og 1990, der hun og søstera var med å slå Nederland 2–1 sammen i oktober 1988.

For Klepp IL vant hun 1. divisjon fotball for kvinner 1987 og NM i fotball for kvinner 1989. Hun er hun den med flest mål (306, hvorav 79 i Toppserien). Det ble sølv i NM i fotball for kvinner 1996 da hun ifølge Aftenposten fikk frastjålet sin treningsbag. Hun var den med flest A-kamper inntil Gry Tofte Ims passerte henne i 2015.

*Se også Klepp Kvinner Elite*
Hun sitter i styre og stell for Klepp IL og har vært i sentralstyret for Norges Fotballforbund siden 2014.

Referanser
----------

1. ↑  Spillerprofilen hos Norges Fotballforbund[*død lenke*]
2. ↑  Arild Sandven, *Alltid no godt fra Storhaugdynastiet* i Aftenposten den 3. oktober 1987.
3. ↑  Turid Storhaug hos fotball.no.
4. ↑  Arild Sandven, *Klepp'er til for Norge* i Aftenposten den 24. oktober 1988.
5. ↑  *Klepp-spiller ble robbet* i Aftenposten den 25. oktober 1996.
6. ↑  Mads Slaastad Birkelund, *Vil ikke være en av mange i Stabæk* i Stavanger Aftenblad den 21. juli 2015.
**Longyearbyen skole** er en grunnskole med skolefritidsordning og en avdeling for videregående opplæring i Longyearbyen på Spitsbergen, Svalbard. Longyearbyen skole er en kombinert barne- og ungdomsskole med elever fra 1.–10. trinn. I tillegg har skolen en videregående avdeling, samt SFO. Per april 2023 hadde den 274 elever, fordelt på grunnskole (238 elever) og videregående avdeling (36 elever).

Longyearbyen skole har rundt 57 ansatte. I tillegg til det pedagogiske personalet, jobber assistenter/fagarbeidere både i grunnskole og i skolefritidsordningen. Skolen har videre en administrasjonsmedarbeider/spesialkonsulent, og en miljøarbeider (80 % stilling). Avdelingsledere har som deler av sin stilling rådgiverfunksjonen for ungdoms- og videregåendetrinn og undervisningspersonell funksjon som ressurslærer/lærerspesialist.

Skolens ledelse består av avdelingsleder for første til fjerde trinn, avdelingsleder for femte til syvende trinn, avdelingsleder for åttende til tiende trinn, og avdelingsleder for videregående avdeling.

Videregående avdeling har for skoleåret 2022/23 22 elever på studiespesialisering, 14 elever på bygg og anleggsteknikk/ YSK.

Ansvaret for Longyearbyen skole ble fra 1. januar 2007 overført fra staten til Longyearbyen lokalstyre.

Historie
--------

Longyearbyen skole ligger langs vei 100 sammen med Svalbardhallen til venstre, mot Longyearbyen sentrum
Allerede i det første driftsåret til Store Norske Spitsbergen Kulkompani var det undervisning i Longyearbyen, og frem til 1919 var det fem til ti barn som fikk undervisning. Fra høsten 1920 ble det opprettet ordinær skoledrift i en liten brakke på Skjæringa. I det første året ble undervisningen gitt i et lokale på 12 kvadratmeter, med åtte elever og én lærer. Da den første kirken stod ferdig i 1921, ble kirkens leseværelse tatt i bruk som skole og arealet økte til 20 kvadratmeter. I 1937 ble bruksskolen i Longyearbyen lovfestet, og året etter stod en egen skolebygning ferdig.

I forbindelse med evakueringen av befolkningen i perioden 1942–45, ble undervisningen avholdt på et slott i Storbritannia. Da befolkningen kom tilbake etter krigens slutt, var både skolen og resten av byen nedbrent. Skolen fikk da tilhold i midlertidige lokaler i et hus på Haugen. I 1951 fikk skolen to rom, ett for de eldste elevene og ett for de yngste, i det da nye forsamlingshuset, Huset.

I 1971 stod en ny skole ferdig på Haugen, midt i Longyeardalen. Norges siste verksskole ble avviklet i 1976 og Staten, ved Kirke- utdannings- og forskningsdepartementet, overtok driften av skolen fra Store Norske Spitsbergen Kulkompani.

### Rektorer

* 2018–: Frode Westby Thorstad (fra Bjørnsletta skole)
* –2018: Terje Leren

Referanser
----------

1. ↑  «Longyearbyen skole». *Skoleporten*. Utdanningsdirektoratet. Besøkt 30. januar 2016.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Longyearbyen School – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** Forvaltningsdatabasen **·** Nasjonalt skoleregister **·** Nasjonalt skoleregister
 |
**PlayStation Network** (fork. **PSN**) er en gratis tjeneste fra Sony tilknyttet PlayStation serien deres. Her kan brukere av PlayStation 3 (PS3), PlayStation 4 (PS4), PlayStation 5 (PS5) og PlayStation Portable (PSP) spille med andre brukere eller laste ned trailere, demoer og hele spill. Det er over 100 millioner registrerte brukere av PlayStation Network. 
En PSN konto kan åpnes enten via en PS3 eller via PlayStations egne hjemmesider (se lenke lenger ned på siden for link).

Når man åpner en PSN konto får man en «Master Account». Denne har alle rettigheter med tanke på endringer av innstillinger og brukerinformasjon. Denne kan deles inn i flere «Sub Accounts», med rettigheter som er tilpasset eieren av «Master Account».

Tjenester
---------

### PlayStation Store

Utdypende artikkel: PlayStation Store

PlayStation Store gir en muligheten til å laste ned demoer, trailere, spillutvidelser og hele spill.

I forbindelse med E³ i 2008 åpnet Sony for muligheten til å laste ned hele filmer og TV-serier. Denne tjenesten var først bare tilgjengelig i USA og Japan. Tjenesten ble etterhvert tilgjengelig i Europa i 2009.

Demoer og trailere er gratis å laste ned, mens filmer, serier og hele spill vanligvis koster penger.

### PlayStation Trophies

I versjon 1.41 av PS3 sin programvare kunne man få trofeer for å oppnå visse mål innen forskjellige spill. Disse trofeene brukes som bevis på at man har klart noe i et spill. Noen mål er vanskeligere å oppnå og kan derfor brukes for vise seg fram. Xboxen fra Microsoft, bruker såkalte achievements og gamerscore.

### PlayStation Home

PlayStation Home (som også ble markedsført og referert til som Home) var en virtuell 3D sosial spillplattform utviklet av Sony Computer Entertainment's London Studio for PlayStation 3 (PS3) på PlayStation Network (PSN). Det var tilgjengelig fra PS3s XrossMediaBar (XMB). Medlemskapet var gratis, men krevde en PSN-konto. Brukeren kunne lage sin egen karakter, og kunne kjøpe klær og kostymer basert på utvalgte spill. Utviklingen av tjenesten begynte tidlig i 2005, og den ble lansert som en åpen beta den 11. desember 2008. Home var som en beta til lukkingen 31. mars 2015.

Lignende tjenester
------------------

* Xbox Live
* Wii
* Steam

Referanser
----------

1. ↑  Sony Business Review:  *Arkivert 6. september 2008 hos Wayback Machine.* (engelsk)
2. ↑  Gametrailers.com: *Sonys pressekonferanse E³ 2008 – del 2/3* (engelsk)

Eksterne lenker
---------------

* (mul) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) PlayStation Network – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Trofélister[*død lenke*]
* Lenke til PSN

Portal: Videospill
**Shane Hmiel** (født 15. mai 1980 i Pleasant Garden, Nord-Carolina), er en tidligere NASCAR-fører, som kjørte for Braun Racing til han ble utestengt på livstid etter sin tredje positive dopingtest.

NASCAR karriere
---------------

Shane Hmiel var en av de mest kontroversielle NASCAR-førerne, med tre positive dopingtester, samt sine ofte ufine uttalelser om andre konkurrenter gjennom en rekke intervjuer. 

I 2001, ble han 'Rookie of the Year' i 'NASCAR Goody's Dash Series', med to seirer, samt 13 topp 10 plasseringer.

Gjennom sin fireårige karriere i NASCAR, deltok han i syv Nextel Cup races, 83 Busch races, og 29 Craftsman Truck races. Han hadde èn seier, i 'Truck series Las Vegas 350' i 2004.
I februar 2006, ble Hmiel utestengt på livstid for doping.

Referanser
----------

1. ↑  «scenedaily.com: Hmiel innrømmer å ha testet positivt på marijuana og kokain». Arkivert fra originalen 27. mai 2012. Besøkt 20. mai 2008.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Shane Hmiel – racing-reference.info Rediger på Wikidata
* Shane Hmiel driver page on Racing One[*død lenke*]
* Shane Hmiel wrecks Dale Jarrett (video)
**Zaqaziq** (arabisk: الزقازيق‎, *az-Zaqāzīq*; koptisk: ⲡⲟⲩⲃⲁⲥϯ), også skrevet *Zagazig*, *Sagasig* eller *Zakazik*, er en by i Nedre Egypt som ligger øst i Nildeltaet. Byen er hovedstad for guvernementet Ash Sharqiya. Byen hadde en befolkning på 302 840 innbyggere i 2006, beregnet til 383 703 for 2017.

Byen er lokalisert ved Muweis-kanalen og er den fremste knutepunkt og handelssenteret for korn og bomull. Det er et museum for oldtidsgjenstander, Sharkeya nasjonalmuseum (tidvis også omtalt som Amed Orabi-museet) med viktige arkeologiske utstillinger. Universitetet i Zagazig, som blei opprettet i 1974, er et av de største i Egypt. Det arkeologiske museum til Universitetet i Zagazig har utstillinger fra det nærliggende Bubastis (Tell Basta) og Kufur Nigm. Det er også en avdeling for Al-Azhar-universitetet i Kairo, det største islamistiske universitetet i verden.

Byen er fødestedet til Ahmed Urabi, som leidde Urabi-opprøret mot europeerne og khedivene i 1882. Det nevnte Sharkeya nasjonalmuseum er tilegnet ham.

Historie
--------

Ruinene av byen Bubastis fra oldtidens Egypt er lokalisert 3 km sørøst for byen. Bubastis var oldtidens hovedstad for 18. nome, og sentrum for dyrkelsen av kattegudinnen Bastet.

Navnet Bubastis er den greske versjonen av det gammelegyptiske navnet Pr-Bastet som har betydningen «Huset til Bastet», og hvor hus menes tempel. Stedet ble hovedstad for Egypt under 22. og 23. dynasti. Det er levninger av templer som ble bygd av faraoene Osorkon II og Nektanebo II. Katakomber, hvor hellige eller ofrete katter ble gravlagt, er lokalisert bak et kapell fra epoken det gamle rike og farao Pepi I Meryre.

Kjente personer fra Zaqaziq
---------------------------

* Ahmed Orabi (1841–1911), oberst og opprørsleder
* Salama Moussa (1887–1958), skribent og tenker
* Salah Abdel-Sabour (1931–1981), modernistisk dikter
* John Traicos (f. 1947), cricketspiller

Bilder
------

* Moské i ZaqaziqMoské i Zaqaziq
* Moské i ZaqaziqMoské i Zaqaziq
* Alfath-moskéenAlfath-moskéen
* ZaqaziqZaqaziq
* LandemerkeLandemerke
* Stemning ved kanalenStemning ved kanalen

Referanser
----------

1. ↑  Az-Zaqāzīq (Zagazig), *City Population*
2. ↑   Bakr, Mohamed I.; Brandl, Helmut; Kalloniatis, Faye, red. (2014): *Egyptian Antiquities from the Eastern Nile Delta*. ʾĀṯār misrīya (Museums in the Nile Delta. bind 2). Opaion, Kairo/ Berlin, ISBN 978-3-00-045318-2.
3. ↑   Archaeological Museum of the University of Zagazig, *Project-min.de*
4. ↑   Bakr, Mohamed I.; Brandl, Helmut; Kalloniatis, Faye, red. (2010): *Egyptian Antiquities from Kufur Nigm and Bubastis*. ʾĀṯār misrīya (Museums in the Nile Delta. bind 1). Opaion, Kairo/ Berlin, ISBN 978-3-00-033509-9.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Zagazig – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Universitetet i Zaqaziq
* Zaqaziq hos World Gazetteer

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** SUDOC **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |