recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Morten M. Kristiansen** (født 30. mars 1948 i Oslo), kjent som **Morten M.** eller **Morten M**, er en norsk illustratør, avistegner og humorist. Fra 1979 til ut 2011 leverte han daglige vitsetegninger til avisa *VG*.

Bokillustratør og vitsetegner
-----------------------------

Morten M. Kristiansen har utgitt flere bøker med egne tekster og tegninger, blant annet *Om badecar og andre...* (1979), *Tjaså ..?* (1982), *Tjasså!* (1987) og *Ute alene* (2003). Han har dessuten Illustrert en lang rekke bøker, både for barn og voksne, deriblant flere skrevet av Arild Nyquist og Per Inge Torkelsen. I 1978 mottok han Kulturdepartementets bildebokpris sammen med Arild Nyquist for *Snekkerne kommer*. 

Morten M. Kristiansen er imidlertid mest kjent som humorist og kommentator i *VG*, der han hver dag fra 1979 og ut 2011 bidro med en liten vitsetegning under signaturen «Morten M» på siste side. Tegningene var i enkel og klar tegneseriestil, det vil si «én-rutere» med humoristiske figurer tegnet med tydelig kontur og jevne fargeflater. Vitsene var ofte grovkornete ordspill, uhøytidelig lek med aktuelle nyhetssaker og blødmer med tørrvittige eller mer diffuse poeng, ikke sjelden om øl, biler og underliv, og gjerne inspirert av surrealisme og anarkistisk tankegang. Ved 25-årsjubileet i 2004 hadde Morten M. produsert 9 600 enkelttegninger for VG. Vitsetegningene var de siste årene også å finne på nettsidene til VG. Morten M. Kristiansen tegnet tidligere for avisene *Nationen, Aktuell* (1967-1972), *Dag og Tid, Ny Tid* og humormagasinet *KOnK*. 

Morten M. Kristiansen arbeider ellers blant annet som konstruktør og designer av møbelobjekter.

Morten M. Kristiansens mor var tegner, faren oppfinner. Han vokste opp i Oslo. Han er i dag gift med illustratøren Sissel Gjersum. De bor i Rolfsbukta i Bærum.

Referanser
----------

1. 1 2 3  Intervju i Dagbladet 2004

Eksterne lenker
---------------

* (no) Publikasjoner av Morten M. Kristiansen i BIBSYS
* Morten Ms vitsetegning i dagens VG
* Lydklipp med Morten M og Knut Borge fra Nattradioen
* Morten M. Kristiansen slutter i VG

Portaler: Litteratur | Kunst

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk kunstnerleksikon **·** VIAF **·** ISNI **·** KulturNav
 |
**Tistelskjoldbille** (*Cassida rubiginosa*) er en bille som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae). Den lever på ulike planter, blant annet på tistler. Den er en av de vanligste skjoldbillene i Norge, sammen med stor skjoldbille *Cassida viridis*.

Tistelskjoldbille er mellom 6-7,5 mm lang. Den har et lyst blekgrønt hode, halsskjold (pronotum) og dekkvingene. Lengst frem (nær halskjoldet) er dekkvingene svakt rødlig eller brune. Halskjoldet er like bredt som dekkvingene. Kroppen er svært bred, noe flat og oval, den skjuler både hodet og bein. Beina er lyse, noe gulfarget.

Larven gnager på plantens blad, den skjuler seg under et sekret.  Foto: James K. Lindsey 
Både larvene og de voksne (imago) billene lever av å spise blad på næringsplanten. De sitter tett inntil planten og det store flate halskjoldet og dekkvingene gjør at billen kan være svært vanskelig å oppdage. Larven gnager på plantens blad, den skjuler seg under et sekret. 

Tistelskjoldbille tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.

Referanser
----------

1. 1 2  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 6. september 2020. Besøkt 6. september 2020.
2. ↑  «Artsdatabankens navneopplysninger med artstre». Artsdatabanken. 6. september 2020. Besøkt 6. september 2020.

Litteratur
----------

* Lindroth, C.H. 1993. *Våra skalbaggar och hur man kãnner igen dem* (opptrykk av opprinnelig tre hefter (1942-1945. Bonnier forlag.) Fãltbiologerna. ca. 240 sider. ISBN 91-85094-722

Eksterne lenker
---------------

* (en) *tistelskjoldbille* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *tistelskjoldbille* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *tistelskjoldbille* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *tistelskjoldbille* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *tistelskjoldbille* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *tistelskjoldbille* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *tistelskjoldbille* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Cassida rubiginosa* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Cassida rubiginosa* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* Tistelskjoldbille *Cassida rubiginosa* - Fauna Europaea
* Norsk Entomologisk forening
**Beinmarg** er myeloid vev, celle- og blodårerikt bindevev i knoklenes marghule. Marghulen er full av beinmargceller og umodne stamceller. Stamcellene gir opphavet til de røde og hvite blodlegemene og blodplatene. Rød beinmarg danner røde blodlegemer, blodplater, og hvite blodlegemer.

Beinmarg
--------

Immunforsvarets celler finnes i en rekke ulike varianter med hensyn til modningsnivå. Modning og spesialisering er to prosesser som ofte går parallelt i utvikling av infeksjonsforsvarets celler. Cellene spesialiseres samtidig som de modnes og blir eldre. Slik er det også med cellene som dannes i beinmargen. 

Den røde beinmargen finnes i de store rørknoklene (eg: lårbein og overarmsbein) i kroppen vår. Den inneholder et enormt antall celler på forskjellige modningstrinn og kan sammenlignes med et foster som hele tiden vokser på grunn av celler som deler seg. Utgangspunktet for denne intense celledelingen er en bestemt type umodne celler kalt stamceller. Alle cellene i blodet, enten de er røde blodlegemer, granulocytter, monocytter eller lymfocytter, dannes fra de samme stamcellene i beinmargen. Vi sier at disse stamcellene er pluripotente. Det betyr at de gir opphav til flere forskjellige, men allikevel et begrenset antall beslektede, celletyper. Vi har allikevel relativt få stamceller i beinmargen, og de utgjør sannsynligvis mindre enn én promille av alle cellene som er til stede her. 

Beinmargen produserer forsvarsceller i stort tempo allerede fra tidlig i fostertilværelsen. Dersom kroppen av en eller annen grunn skulle få et økt behov for en bestemt celletype, kan beinmargen svare på kroppens signaler og selektivt øke produksjonen av nettopp den. Dette er i stor grad et resultat av påvirkning fra løselige, hormonliknende forbindelser som dirigerer dannelsen av blodceller i den retning behovet er størst. 

En celles opphold i beinmargen er av begrenset varighet. Her utvikles cellene slik at de etter hvert når et modningsnivå som gjør dem i stand til å gjennomføre de oppgavene de er tiltenkt i kroppen vår. Først på dette tidspunkt slippes de ut i blod- og lymfeåresystemet.

Beinmargsgiverregisteret
------------------------

Det Norske Benmargsgiverregisteret ble etablert i 1990 og er et register over frivillige beinmargsdonorer, rekruttert gjennom blodbankene. Donorene blir vevstypet gjennom en blodprøve og lagt inn i Benmargsregisteret, som er finansiert av Den Norske Kreftforening. Ved transplantasjon høstes beinmarg fra en giver med samme vevstype som pasienten, og pasienten gis friske stamceller fra giveren.

Kilder
------

* Blodbanken Oslo
* Aschehoug og Gyldendals STORE NORSKE leksikon, 3. utgave, 2. opplag, 1998
* Tor Lea, Immunologi og immunologiske teknikker, fagbokforlaget

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL **·** NKC
 |
**Bombastium** er et fiktivt grunnstoff som ikke finnes i periodesystemet. Bombastiums atomnummer er ukjent. Stoffet ble første gang omtalt av Carl Barks i 1957 i en Onkel Skrue-historie i bladet Uncle Scrooge No. 17. Her kan man bl.a. lese om stoffet, at det skulle være det mest sjeldne stoff i verden. Selv om det derfor er utrolig ettertraktet, er det ingen som vet hva det kan brukes til. Den eneste kjente egenskapen ved stoffet (som må holdes konstant dypfryst for ikke å fordampe) er at det har en ny smak hver gang man smaker på det.

Det sist kjente eksisterende stykke bombastium var i 1957 i Skrue McDucks besittelse, men på daværende tidspunkt var det ekstremt ettertraktet av agenter fra landet Brutopia.
Forskerne fant ut at man kunne lage en tønne is med et bombastiumatom, så en isfabrikk tilbød det dobbelte av det Skrue hadde betalt (1 trillion og 6 emaljerte utslagsvasker), men det er ikke kjent om Skrue solgte Bombastiumet. Bombastium har dukket opp i Skrue sitt kjøleskap ved senere anledninger.

Portaler: Litteratur | Kunst
***Small Crimes*** er en amerikansk film fra 2017, regissert av E. L. Katz. Manuset ble tilpasset av Katz og Macon Blair, fra en roman med samme navn skrevet av Dave Zeltserman. Hovedrollen spilles av Nikolaj Coster-Waldau i rollen som Joe Denton, en tidligere politimann som nylig ble løslatt fra fengsel for drapsforsøk. Filmen ble utgitt på Netflix den 28. april 2017.

Handlingsreferat
----------------

Joe Denton, en korrupt tidligere politimann, blir løslatt fra fengsel. Seks år tidligere, mens han arbeidet for en gangster, angrep Denton distriktsadvokat Phil Coakley. Han oppdager at hans ekskone har forlatt byen sammen med barna deres, og han flytter inn hos sine gamle foreldre. Denton leter etter sin ekskone på Internett, og finner endelig et telefonnummer. Etter å ha snakket så vidt med en av døtrene, tar ekskona telefonen og truer med å rette anklager mot ham hvis han noen gang kontakter dem igjen. Denton passerer en bar på vei hjem. Selv om han er alkoholiker, går han inn og tar en drink. Hans venn Scotty, broren til Dentons drepte partner, hilser på ham. 

Denton får i oppdrag å drepe Manny Vassey, leder for en kriminell gjeng, etter løfter om å hjelpe Denton med å reforhandle vilkårene for forliket med sin ekskone hvis han dreper Vassey. Han møter også Vasseys sadistiske sønn, Junior som truer med å drepe Denton. Dentons foreldre, frustrert over hans mistenkelige oppførsel, krever forklaringer. Når de ikke tror på hans løgner, anklager Denton sint dem for å ikke ha noen tro på ham. Senere skyter en ukjent angriper flere skudd inn i hjemmet deres, og skader moren hans. Denton og Scotty dreper Junior og kjeltringene hans, men Scotty blir også skutt. Denton forsøker å redde Scotty, men stopper når han får vite at Scotty var den som skjøt mot moren hans.

Medvirkende
-----------

Nikolaj Coster-Waldau.
* Nikolaj Coster-Waldau som Joe Denton, en tidligere politimann
* Gary Cole som Dan Pleasant, Joes tidligere partner og politiløytnant
* Molly Parker som Charlotte Boyd, en sykepleier som blir romantisk involvert med Joe
* Macon Blair som Scotty Caldwell
* Pat Healy som Junior Vassey
* Jacki Weaver som Irma Denton, Joes mor
* Robert Forster som Joe Denton Sr. Joes far.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Small Crimes* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Small Crimes* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Small Crimes* på Allociné Rediger på Wikidata

* (en) *Small Crimes* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

* (en) *Small Crimes* på Metacritic Rediger på Wikidata
**Small Planet Airlines** er et flyselskap fra Litauen. Hovedkontoret ligger i Vilnius og hovedbasen er Vilnius internasjonale lufthavn. Det driver charterflyginger for europeiske turoperatører og andre. Selskapet er eid av Avia Solutions Group. Small Planet Group driver flyselskap med samme navn i andre land: Polen og Tyskland og tidligere i Italia.

Historie
--------

Selskapet blei oppretta i 2007. Det begynte som FlyLAL Charters, som var datterselskap av det nasjonale flyselskapet FlyLal. Small Planet Airlines starta sin virksomhet i 2009.

Small Planet Airlines er ett av flere flyselskap i Small Planet Group. Flyselskap med samme navn drives også i Polen (Small Planet Airlines Polen) og Tyskland (Small Planet Airlines Tyskland).

Flyflåte
--------

Flyflåten består av 18 Airbus A320 og fire Airbus A321 (juli 2017). Tidligere hadde Small Planet Airlines Boeing 737-maskiner.

  

* Boeing 737-3L9 fra Small Planet Airlines under landing på Vilnius internasjonale lufthavn.Boeing 737-3L9 fra Small Planet Airlines under landing på Vilnius internasjonale lufthavn.
* Airbus A320  fra Small Planet Airlines ved Birmingham internasjonale lufthavn.Airbus A320  fra Small Planet Airlines ved Birmingham internasjonale lufthavn.

Referanser
----------

1. ↑  Small Planet Airlines Lithuania, Centre for Aviation. Henta 17. juli 2017
2. ↑  Small Planet Group, Centre for Aviation. Henta 17. juli 2017
3. ↑  Fleet, Small Planet Airlines. Henta 17. juli 2017.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Small Planet Airlines – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
* Small Planet Airlines, offisielt nettsted

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Smalvingemåler** (*Pachycnemia hippocastanaria*) er en sommerfugl i gruppen av de egentlige målere (Geometridae). Denne grå arten kan kjennes på at forvingene er uvanlig smale sammenlignet med de fleste større målere. Den har en litt uvanlig utbredelse i Norge i og med at den nesten bare forekommer på Vestlandet.

Utseende
--------

En middelsstor (vingespenn 28 – 32 mm), slank, grå måler som lett kan kjennes på at forvingene er uvanlig smale. Antennene er trådformede hos begge kjønn. Forvingen er avrundet trekantet og grå. Den midtre delen er gjerne noe mørkere enn resten av vingen, og deler av vingeårene er vanligvis mørke, men hele vingen kan også være jevnt grå. Bakvingen er gråhvit med et smalt, grått tverrbånd. Larven er slank, lysbrun, med en hvit sidestripe og hvite flekker på siden av ryggen.

Levevis
-------

Denne arten er knyttet til kystlynghei, der larvene lever på røsslyng (*Calluna vulgaris*). Av en ukjent grunn tyder både det latinske artsnavnet *hippocastanaria* og det engelske navnet på arten, "horse chestnut", på at arten lever på hestekastanje, men det er ingenting som tyder på at dette stemmer. De voksne målerne flyr om natten i april – mai. Fra Sør-England og sørover kan man treffe på dem året rundt.

Utbredelse
----------

Arten finnes i Mellom- og Nord-Europa, også i Storbritannia, men den er sjelden i mesteparten av utbredelsesområdet. I Norge er den funnet langs kysten fra Aust-Agder i sør til Sogn og Fjordane i nord, noe som avspeiler at den er knyttet til kystlynghei og kanskje også at den unngår lave vintertemperaturer.

Litteratur
----------

* Aarvik, Leif, Berggren, Kai, Hansen, Lars Ove. 2000. *Norges Sommerfugler. Catalogus Lepidopterorum Norwegiae.* Norsk entomologisk forening. 192 sider. ISBN 82-995095-1-3
* Aarvik, Leif, Hansen, Lars Ove, Vladimir Kononenko. 2009. *Norges Sommerfugler. Håndbok over Norges dagsommerfugler og nattsvermere.* Norsk entomologisk forening, Naturhistorisk museum, Universitetet i Oslo. 432 sider. ISBN 978-82-996923-2-8

Eksterne lenker
---------------

* (en) *smalvingemåler* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *smalvingemåler* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *smalvingemåler* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *smalvingemåler* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *smalvingemåler* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *smalvingemåler* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Pachycnemia hippocastanaria* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata
* Nettsiden *Svenska Fjärilar*, med bildegalleri
* Bilde av larven, fra Kimmo's Lep site Arkivert 31. oktober 2006 hos Wayback Machine.
Be-200 sine motorer er plassert høyt og bakover for å holde dem klar av spray under brannslokking.

Beriev Be-200 fyller vanntanker i Middelhavet mens flyet opererer i brannslokking i Mount Carmel-skogen i Israel
**Beriev Be-200 *Altair*** (russisk: Бериев Бе-200) er et flerbruks amfibisk fly konstruert av Beriev Aircraft Company og produsert av Irkut. Det blir markedsført som spesialfly for brannslukking, søk og redning, maritime patrulje-, gods og passasjertransport. Flyet har en kapasitet på 12 000 liter med vann, eller opp til 72 passasjerer.

Navnet *Altair* ble valgt etter en konkurranse blant Beriev- og Irkutansatte i 2002/2003, og flyet er oppkalt efter stjernen Altair i stjernebildet Ørnen samt at fordi «Al» er første del av navnet på Beriev A-Albatross amfibiefly, hvis layout dannet grunnlaget for av Be-200; «ta» står for Taganrog og «ir» for Irkutsk.

Motorene er plassert høyt og langt bak for å holde dem klar av sput under brannslokking.

Varianter
---------

Bli-200ChS, den 10. utgaven av MAKS air show
Bli-200
Grunnleggende multirollemodell
Bli-200ChS/Bli-200ES
Multirollemodell utstyrt i henhold til kravene i det russiske Departementet for Nødsituasjoner (MChS)
Bli-200E
Engelsk cockpit versjon av Bli-200ES
Bli-210
Passasjerfly-modell
Bli-220
maritime patrulje-variant

Referanser
----------

1. ↑  
«Irkut—Be 200». Arkivert fra originalen 25. september 2008. Besøkt 4. august 2008.
2. ↑  «PRESS RELEASE No.58 dt. 12th February 2003. Results of the competition for the best personal names for the Be-103 and the Be-200 amphibious aircraft.». Arkivert fra originalen 5. november 2021. Besøkt 22. desember 2019.
3. ↑  
«EADS-Irkut Seaplane—Be-200E». Arkivert fra originalen 26. juni 2010. Besøkt 5. august 2008.
4. ↑  
«EADS-Irkut Seaplane—Be-210». Arkivert fra originalen 17. mars 2007. Besøkt 5. august 2008.
5. ↑  Gordon, Sal'nikov and Zablotskiy 2006, s. 92.
**Small Planet Airlines** var et charterflyselskap fra Tyskland. Hovedkontoret lå i Berlin og hovedbasen var Paderborn/Lippstadt lufthavn. Det tilbydde charterflyginger, inkludert flyginger for andre selskap. Small Planet Airlines var opprinnelig fra Litauen, men Small Planet Group dreiv flyselskap med samme navn i andre land også.

Historie
--------

Selskapet blei grunnlagt i 2015. Det starta flyginger i 2016 med tysk Air Operator's Certificate (AOC). Den første flygninga gikk fra Bremen til Iráklio på den greske øya Kreta. Selskapet utførte flyturer for reiseselskap som TUI og Thomas Cook fra flyplassene i Bremen og Paderborn-Lippstadt. Det tyske selskapet brukte Airbus A320.

Det tyske selskapet Small Planet Airlines var ett av flere flyselskap i Small Planet Group. Flyselskap med samme navn dreiv også i Litauen (Small Planet Airlines) og Polen (Small Planet Airlines Polen).

Flyflåte
--------

Flyflåten til Small Planet Airlines Tyskland besto per 2017 av Airbus A320.

Referanser
----------

1. ↑  Ex-Germania-Chefs heben deutsche Small Planet Airlines aus der Taufe, airliners.de, 22. mai 2015. Henta 17. juli 2017.
2. ↑  Small Planet Airlines startet mit deutscher Flugbetriebslizenz, airliners.de, 13. mai 2016. Henta 17. juli 2017.
3. ↑  Small Planet Airlines Germany, Centre for Aviation. Henta 17. juli 2017
4. ↑  Small Planet Group, Centre for Aviation. Henta 17. juli 2017
5. ↑  Small Planet Airlines (Germany) fleet details, airfleets.net. Henta 17. juli 2017.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Small Planet Airlines Germany – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
* Small Planet Airlines, offisielt nettsted
**Morten Mortensen** var en norsk gårdbruker, verkstyrer og stortingsmann (V) fra Tynset i Hedmark. Han var far til Ivar Mortensson-Egnund.
Mortensen var sønn til en gårdbruker. I yngre år var han blant annet krambudreng. Han kjøpte i 1848 gården Øyde i Lillelvdal, og bodde der i 25 år. Siden bosatte han seg på gården Einabu i Folldal, som han drev til 1893. Deretter kjøpte han gård i Tynset og bodde for det meste der. Han var ellers medeier og styrer av Folldal gruver.

Mortensen var medlem av herredsstyret i Tynset fra 1854, fra 1865 var han ordfører i over 15 år. Ellers var han formann i skolestyret og i den lokale matrikkelkommisjonen.

Mortensen representerte Hedemarkens amt på Stortinget fra 1868 til 1885. Hele tiden var han medlem av næringskomite nr. 1, fra 1871 også medlem av Lagtinget. Under riksrettsforhandlingene i 1883-84 ble han skutt ut utav retten. Han var medlem av valgkomiteen 1879-85, både 1878 og 1880 var han medlem av utvidede busdjettkomiteer. I 1873 var ham mellom de stortingsrepresentantene som var med i kroningsdeputasjonen til Trondheim. Han ble i 1884 utnevnt til medlem av bankkommisjonen.

Han døde på gården sin i Tynset i 1910.

Referanser
----------

1. 1 2   Stortinget og statsraadet: 1814–1914. B. 1 D. 2 : Biografier L-Ø : samt tillæg, side(r) 605[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* Lindstøl, Tallak:Stortinget og Statsraadet 1814-1914. Kristiania, 1914
* Biografisk informasjon om Morten Mortensen , NSD Norsk senter for forskningsdatas politikerarkiv (nedlagt)

Eksterne lenker
---------------

* (no) Morten Mortensen hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister
 |
Portal: Danmark

Detalje fra Gerlev kirke
Over nattverden har Morten ganske ubeskjedent skrevet: *Martinus maleræ bene fecit*
**Morten Maler** (eller Martin) var en sjællandsk kalkmaler fra 1400-tallets første årtier, som mot datidens sædvane er kjent under sitt eget navn.

I utsmykningene ses signaturer som *Martinus Malere* eller *Martin fecit hoc*. Men Morten undervurderer ikke seg selv. I Gerlev kirke på Sjælland, har han hen over hodet på Jesus og apostlene ved nattverdsbordet skrevet: *Martinus maleræ bene fecit* (Morten Maler gjorde dette godt). Videre har han gitt oss ledetråder mht. sin samtid, ved å datere hvelvutsmykningen i samme kirke til påsken 1409.

Mortens strek er både enkel og karakteristisk med en dekorativ farveholdning. Figurenes fint formede skikkelser og ensartede ansikter, gir dem en nesten ornamental karakter. Motivkretsen er preget av en tydelig motstilling av godt og ondt, ofte symbolisert ved dyr. Andre av hans verker ses i Gimlinge kirke, Mogenstrup kirke, Skt. Peders kirke i Næstved, pilarer i Sorø klosterkirke m.fl.

Kuriosa
-------

Regissøren Jørgen Vestergaard har laget en kortfilm om Morten, som heri opplever at en av figurene hans får liv. Det er Fanden selv som trer ned fra veggen, og går til angrep på ham. Helvete er løs, men som i så mange eventyr, ender også dette godt.

Referanser
----------

1. ↑   Weilbachs kunstnerleksikon

Litteratur
----------

* Kunstindeks Danmark
* Bolvig, Axel: *Den ny billedbibel*, Politikens forlag, 2003
* Middelalderinfo

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Store Danske Encyklopædi
 |
Til Grorud sogn hører **Grorud prestegård**, eller Nedre Grorud gård som den opprinnelig het. Gården ligger på toppen av Rasmusbakken. Gården er kjent for sin vakre hage, og som del av Groruddalssatsingen er den restaurert tilbake til slik den så ut midt på 1800-tallet. Hagen ved gården er nå regnet som en offentlig park.

Gården som har røtter tilbake til 1600-tallet har til tider vært å regne som en storgård. Med tilgang på elva Alna og fire vannfall der, ble det drevet kvernbruk og hele fire sager for tømmereksport. Alle driftsbygninger er gjennom tidene fjernet. Takst fra 1844 nevner i tillegg til hovedbygningen, bryggerhus, drengestue, rullebod, ladebygg, stall, fjøs, vognskur, vedskjul, fehus og stolpebod med matklokke (stabbur). Bortsett fra hovedbygningen er det bare stabburet fra 1790 som er vernet. Det ble i 1994 restaurert og flyttet til Nordtvet gård.

Etter at kirken stod ferdig i 1902 var personellkapellan fra Østre Aker kirke, Johannes Blaauw kallskapellan på Grorud. Gaten ved kirken har fått navn etter den første kapellanen. Han hadde boplikt i området og flyttet inn i huset Heimdal. Grunnet sykdom måtte Blaauw avslutte sitt virke på Grorud i 1922. Axel Bugge ble utnevnt til kallskapellan i 1923 og ble den første som flyttet inn i det som nå ble presteboligen på Grorud, hovedhuset på Nedre Grorud gård. I 1935 tok Hans Finstad over kallet. Finstad ble arrestert i januar 1943 og satt som fange på Grini ut krigen til mai 1945. Familien hans måtte flytte ut av prestegården i august 1943 da tyskerne rekvirerte gården til kontor. Natt til nyttårsdag 1945 brant hovedbygget til grunnen.

Finstad bidro til at gården ble bygget opp igjen. Den stod klar i 1947, da med en etasje mindre. I 1949 ble Finstad domprost på Hamar. Lorentz Ulrik Pedersen var konstituert sokneprest en kort periode før Anton Jervell Bøckmann tok over i 1950. Han var sokneprest til han gikk av med pensjon i 1961. Hans Høvik tok da over og viket frem til 1969 da han ble domprost i Bergen. Leif Kristian Flørnes var sokneprest fra 1969 til 1977, da han ble sokneprest i Sandar i Vestfold. Deretter var Kjell Petter Dahl sokneprest frem til mai 1981 da han fikk en stilling i Oslo Indremisjon. Torleiv Hausken tok over kallet i 12 år og ble pensjonist i 1992. Våren 1993 flyttet sokneprest Ola Beisvåg inn på gården. Han blir pensjonist sommeren 2014 og vil med sine 21 år på gården være den presten med lengst botid på gården.

Se også
-------

* Grorud kirke

Eksterne lenker
---------------

* «Grorud prestegård». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Riksantikvaren kulturminne
 |
***Tor kjemper mot Midgardsormen*** (engelsk: *Thor Battering the Midgard Serpent*) er et maleri fra 1790 av den sveitsiske kunstneren Henry Fuseli.

Det skildrer en av de mest populære myter i norrøn mytologi, Tors fisketur, som var kjent for Fuseli gjennom P. H. Mallets bok fra 1755 *Introduction à l' histoire du Dannemarc*, oversatt til engelsk av Thomas Percy i 1770 som *Northern Antiquities*.

Beskrivelse
-----------

Den nakne og muskuløse Tor står i Hymes båt med Midgardsormen på en lenket fiskekrok, mens Hyme forsøker å skjule seg foran i baugen. Den lille figuren i øverste venstre hjørne forestiller Odin.

Maleriet ble Fuselis diplomarbeide i forbindelse med valget til Royal Academy of Arts i 1790. Motivet har vært tolket som et bilde på Fuselis støtte til den franske revolusjon, hvor slangen kunne representere Ancien Régime.

Bildet tilhører Royal Academy of Arts samlinger i London.

Referanser
----------

1. 1 2 3  Ana Debenedetti. «Thor Battering the Midgard Serpent». *The National Inventory of Continental European Paintings*. vads.ac.uk. Arkivert fra originalen 23. oktober 2016. Besøkt 23. august 2017.
2. ↑  «Gothic Nightmares: Fuseli, Blake and the Romantic Imagination: Room 3». tate.org. Besøkt 23. august 2017.
3. ↑  «Thor battering the Midgard Serpent, 1790». *Royal Academy of Arts Collections*. racollection.org.uk. Besøkt 23. august 2017.

Portal: Kunst
**Robbie Robinson** (født oktober 1879 i Sunderland, død 1951) var en engelsk fotballspiller. Mest kjent er han fra tiden som spiss i Liverpool FC. 

Robinson spilte for amatørklubbene *South Hylton* og *Sunderland Royal Rovers*, samt Sunderland, før han ble hentet til Liverpool av manager Tom Watson i februar 1904. Debuten hans kom 13. februar i hjemmekampen på Anfield mot Stoke, i en kamp som endte 0-0. Hans første mål for klubben kom 9 dager senere, i hjemmekampen mot Middlesbrough. Han scoret kampens eneste mål i 1-0 seieren. Robinson spilte 9 kamper til, og scoret 5 mål for klubben denne sesongen, men det var ikke nok, i det Liverpool endte et poeng bak Stoke på tabellen, og rykket dermed ned til 2. divisjon i The Football League.

I sesongen 1904/1905 scoret Robinson 23 mål, og ble med det klubbens topscorer. Liverpool vant 2. divisjon to poeng foran Bolton, og var dermed igjen klare for 1. divisjon.

I sesongen 1905/1906 vant Liverpool sin andre tittel i den øverste divisjonen, etter at laget endte fire poeng foran Preston. Robinson scoret 11 mål denne sesongen.

Han ble etter dette av en eller annen grunnet flyttet fra angrepsspiller til forsvarsspiller. Han beholdt plassen sin på laget i sin nye posisjon, og ble værende hos de røde frem til 1912. Han spilte totalt 271 kamper, og scoret 64 mål for klubben. I sesongen 1910/1911 var han den eneste på laget som spilte samtlige av de 40 kampene Liverpool var involvert i.

I 1912 byttet han klubb til en av naboklubbene, Tranmere.

Robinson døde i 1951, 72 år gammel.

Statistikk
----------

### Kamper

**Liverpool**

* **1904-1912:** **Ligakamper:** 254 kamper – 63 mål.
* **1904-1912:** **Totaly kamper:** 271 kamper – 64 mål.

### Medaljer

**Liverpool**

* **1904/1905:** 2. Divisjon. – Vinner
* **1905/1906:** 1. Divisjon. – Vinner

Se også
-------

* Statistikk om Liverpool FC

Eksterne lenker
---------------

* Profil på LFChistory.net

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
Groruddalen sett fra Kolsås i vest  Foto: C. Hill, 2007 
**Groruddalssatsingen** er den største økonomiske satsingen på et byløft i Norge i nyere tid. Satsingen berører fire bydeler innenfor Oslo øst (Alna, Bjerke, Grorud og Stovner), som til sammen huser over en femtedel av Oslos befolkning. Til sammenligning utgjør det et større innbyggertall enn hele Stavanger.

Satsingen er et samarbeid mellom Regjeringen og Oslo kommune. I prosjektet samarbeider 17 statlige og 18 kommunale aktører. Miljøverndepartementet koordinerer statens arbeid, mens Plankontoret for Groruddalen (prosjektkontor i Byrådsavdeling for byutvikling) koordinerer arbeidet mellom stat og kommune og internt i kommunen.

I løpet av perioden 2007–2016 blir over en milliard kroner (minimum 100 millioner kroner per år) brukt på tiltak som gir bedre livskvalitet og levekår for beboerne i dalen. Groruddalssatsingen skal gi synlig miljøopprustning, styrke innbyggernes stolthet og identitet, øke livskvaliteten og totalt sett forbedre levekårene i Groruddalen. Beboere, organisasjoner, borettslag, næringsliv, bydeler og andre offentlige institusjoner er trukket inn i samarbeidet. Så langt har felles innsats ført til at over 200 tiltak og prosjekter har kommet i stand.

Arbeidsoppgavene i den statlige og kommunale innsatsen er delt inn i fire programområder. På grunnlag av forslag fra blant annet bydelsutvalg, etater og beboere vedtas det hvert år handlingsplaner for hvert programområde. Her går det fram hva stat, kommune og bydeler skal arbeide med i året som kommer. Ett ansvarlig departement og én byrådsavdeling har det øverste ansvaret for hvert av de fire programmene. 

Groruddalssatsingen er organisert i følgende fire programområder:

1. Miljøvennlig transport i Groruddalen (Samferdselsdepartementet og Byrådsavdeling for miljø og samferdsel)
2. Alna, grønnstruktur, idrett og kulturmiljø (Miljøverndepartementet og Byrådsavdeling for miljø og samferdsel)
3. Bolig-, by- og stedsutvikling (Kommunal- og regionaldepartementet og Byrådsavdeling for byutvikling)
4. Oppvekst, utdanning, levekår, kulturaktiviteter og inkludering (Arbeids- og inkluderingsdepartementet og Byrådsavdeling for velferd og sosiale tjenester).

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

Portal: Oslo
**Tor Singsaas** (født 1. februar 1948) er biskop emeritus av Nidaros bispedømme. Han var biskop fra 2008 til 2017, og hadde sin avskjedsgudstjeneste i Nidarosdomen 11. juni 2017.

Før han ble biskop var han prost i Byåsen prosti. Han ble vigslet til biskop i Nidarosdomen den 14. desember 2008. Fra oktober 2011 avga han tilsynsansvaret for Nidaros domprosti til den første innehaveren av det nye embetet som fast preses i Bispemøtet, biskop Helga Haugland Byfuglien. Presesbiskopen skal dele Nidarosdomen med Nidaros biskop, ha tjenestebolig i Trondheim og kontor i Trondheim og Oslo.

Singsaas er cand. theol. fra Menighetsfakultetet fra 1976. Hans hovedfagsoppgave der var om Lutherstiftelsens traktatarbeid: *Den norske Lutherstiftelses traktater – en teologisk karakteristikk*. Han tok praktikum i 1977 og ble først vikarprest i Oslo bispedømme. Fra 1978 til 1991, i hele 13 år var han stiftskapellan i Nidaros bispedømme. Så var han 13 år residerende kapellan i Nidaros domkirke før han i 2004 ble prost i Byåsen prosti. Han er per 2017 styreformann i Det Norske Bibelselskap.

Bispeutnevnelse
---------------

Singsaas var den lokale favoritten til å bli utnevnt til biskop i Nidaros og fikk flest stemmer av kandidatene, hele 167 førstestemmer i avstemningen. På andreplass kom Berit Lånke og på tredjeplassen kom Olav Fykse Tveit. Tor Singsaas omtales som en sentral folkekirkeprest som blant annet har stått sentralt i et organisasjonsutviklingsprosjekt med forsøk omkring endret ledelsesstruktur i kirken.

Ved utnevnelsen sa han blant annet dette: *«Den norske kirke er uløselig knyttet til visjonen om at den er en bekjennende, misjonerende, tjenende og åpen folkekirke. Hovedutfordringen er å gi et sant bilde av Jesus Kristus i forkynnelse og etterfølgelse. Mitt kall som prest er å fortelle om Jesus Kristus som frelser og forsoner. Jorden ble fullstendig forandret da han kom. På grunn av ham har jeg tillit til at det finnes en nådig Gud som har en dyp kjærlighet til sin skapning. Veien til Gud er åpen ved Jesus Kristus.»* *«Stabsutvikling, lagarbeid og tverrfaglighet er sentrale momenter i en god personalforvaltning. Den enkelte ansatte og frivillige er kirkens viktigste ressurs.»* Han nevner også gudstjenestefeiringens form som et aktuelt tema.

Referanser
----------

1. ↑  Det har vært svært givende år[*død lenke*] - Nidaros bispedømme. Lest 12. juni 2017
2. ↑  Tor Singsaas fekk flest stemmer
3. ↑  Ekstern lenke nedenfor:Artikkel hos kirken.no

Eksterne lenker
---------------

* *Tor Singsaas ny biskop i Nidaros* Artikkel hos kirken.no
* Håkon Jacobsen og Trine Høklie Jonassen: *Her er den nye biskopen* Artikkel i Adresseavisen 27. juni 2008 Arkivert 27. juni 2008 hos Wayback Machine.
* Artikkel fra bispevigslingen.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Finn Wagle** | **Biskop i Nidaros**(2008–2017) | Etterfølger:**Herborg Finnset** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Wikistrinda **·** Prabook **·** VIAF
 |
De tidligere arbeiderboligene i 2013 Foto: Stig Rune Pedersen 
**Grorudveien 3-5** er restaurerte arbeiderboliger representative for 1920-tallets Groruddalen.

I 1917 nedsatte formannskapet i Aker kommune et boligråd som blant annet skulle arbeide for å avhjelpe bolignøden. Boligrådet gikk inn for å stifte «Aker byggeselskap». Et selskap under kommunal kontroll og ledelse vil «fremby betydelige fordeler» heter det i kommunens beretninger. Kommunen skulle avgi grunn og opparbeide vei, vann og kloakk. Selskapet hadde en egen arkitekt, Ragnar Dahl, og i perioden 1920-24 ble det oppført flere titalls hus. De to bygningene på Grorud ble tegnet av Ragnar Dahl i 1923 og var ferdig oppført 1926. Det var opprinnelig fire leiligheter i hvert av byggene hvor hver leilighet hadde tilgang til vannklosett i kjelleren. Dette var noe helt nytt på Grorud i denne tiden. Byggene ble restaurert med midler fra Groruddalssatsingen.

Per 2014 huser Grorudveien 3 Steinhoggermuseet på Grorud i 1. etg. og 2. etg. leies ut som boenheter.

I 1. etg. i Grorudveien 5 holder en kafé til, Kafe Steinbra. 2. etg. består av en leilighet og et atelier tiltenkt utleid til en kunstner.

Referanser
----------

1. ↑  «Mulighetsstudier for Grorudveien 3 og 5» (PDF). Byantikvaren i Oslo. januar 2008. Besøkt 30. juni 2014.
2. ↑  «Offisiell åpning av Grorudveien 3 og 5». Plankontoret for Groruddalen, Oslo kommune. 13.12.2012. Besøkt 30. juni 2014.
3. ↑  «Arbeiderboliger - Grorudveien 3 og 5». Oslo Kommune. Besøkt 2. mai 2019.
***Labbetuss*** var et norsk Barne-TV-program som gikk på NRK-TV fra 1982 til 1984. Programmet het egentlig *Tre-fire-fem*, men ble mest kjent under tittelen *Labbetuss*. Programledere var Halvdan Sivertsen og Vibeke Sæther (vekselvis), mens Geir Børresen spilte «Labbetuss», som forestilte en hund av rasen old english sheepdog. Andre figurer var de to hånddukkene «Smitt og Smule» (spilt av Åsmund Huser). Regi var ved Grete Høien og Hermann Gran.

Halvdan Sivertsen
Programmet var rettet mot førskolebarn. Formålet var å lage en serie om barns nære hverdag, mens læring og aktivisering var mindre vektlagt (noe som stod i et vist motsetningforhold til den pedagogiske stil som preget barneprogrammene på 1970-tallet).

I hver episode møtte barna en programleder og hunden «Labbetuss». Skaperne hadde valgt en hundefigur som barn lett kunne kjenne seg igjen i. Den representerte også barnas reaksjoner, han kunne bli både begeistret og lei seg, slik som et barn. Gjennom sang, lek og samtale tok programlederen opp ett nytt tema i hvert program. Eventyr, fortellinger og små filmer skulle også belyse temaet.

Programmet ble svært populært blant barn og regnes som en av de mest kjente barneprogrammer fra 1980-tallet i Norge. En av de episodene som kanskje huskes best var hvor Halvdan Sivertsen fremførte sangen *Labbetuss har bursdag*. Sangen er forøvrig å finne på plata *Labbetussviser*, utgitt i 1983. Serien bidro i betydelig grad til at Sivertsen ble en TV-kjendis i Norge.

Serien ble sendt i reprise i 1986, 1988, 1992 og 1993.

Figuren «Labbetuss» hadde også gjesteopptredener i barne-serien *Teodors julekalender* som gikk på NRK i 1986.

Referanser
----------

1. 1 2 3  Aftenposten Radio og TV-bilag - Ny TV-serie for de minste (3.9.1982, s.9)
2. ↑  Aftenposten Radio og TV-bilag - Tre-fire-fem fenger og stimulerer barna (29.10.1982, s.8 og 9)
3. ↑  Aftenposten Radio og TV-bilag - Labbetuss kommer tilbake (14.1.1983, siste side)
4. 1 2  Aftenposten Morgen - Labbetuss er tilbake (7.1.1986, s.79)
5. ↑  NRK Norgesglasset - Barne-TV (24.11.2003)
6. ↑  VG-lista - Halvdan Sivertsen
7. ↑  Aftenposten Lørdag - Vi må ta humor på alvor (24.1.1987, s.29)
8. ↑  Aftenposten - Tommeltotter og handlekurver (14.12.2006)[*død lenke*]
9. ↑  Aftenposten weekend - Pop Plukk (4.12.1982, s.24)
10. ↑  Aftenposten aften - Dagen din (5.1.1989, s.9)
11. ↑  NRK - Når nettene blir lange (1.12.2011)

Eksterne lenker
---------------

* Hele serien i NRK nett-tv
En **adaptiv nettside** (engelsk: *Adaptive Web Design* forkortelse *AWD*) er en metode brukt innenfor webdesign for at nettsiden skal kunne være tilpasset forskjellige skjermstørrelser. Adaptive nettsider har flere forhåndslagede layouts, hvorav en layout blir valgt når enhetens skjermstørrelse er detektert. Riktig layout på adaptive nettsider bestemmes på serversiden, og presenteres deretter på enheten.

Historie
--------

Det engelske begrepet ble først brukt av Aaron Gustafson, og blir i hans bok *"Adaptive Web Design: Crafting Rich Experiences with Progressive Enhancement"* brukt sammen med progressive forbedringer for å beskrive hvordan en nettside skal bygges opp for at nettsiden skal være tilgjengelig for brukeren på brukerens valgte enhet. Hans tanke er at vi alle har "spesielle behov" på forskjellige tidspunkt og i forskjellige sammenhenger, og at adaptive nettsider gir en mobilbruker den beste opplevelsen.

Se også
-------

* Responsiv nettside

Referanser
----------

1. ↑  Gustafson, Aaron (2011). «1». *Adaptive Web Design: Crafting Rich Experiences with Progressive Enhancement*. New Riders.
**Grisehuset** er små hus for å oppbevare griser på en gård, men hørte til de gårdshus som var sjeldne utover landet. De fleste gårdbrukere foret opp en gris eller flere til slaktedyr. Et lite antall griser fikk plass i fjøsbygningen sammen med de andre dyrene. Antallet hadde sammenheng med at grisen i likhet med mennesket trengte fordøyelig mat. Normalt fikk grisene matavfall tilsatt rotvekster som kålrot, neper og poteter. Dette måtte oftest kokes. Antall griser ble sterkt avhengig av avlingene.

Der man hadde mange griser til slaktedyrproduksjon hadde man grisehus som lå for seg. Huset var inndelt slik at drektige purker hadde egne binger inntil ungene var avvent. Grisematen ble kokt på stedet. Jobben som griskokk hadde lav status, jfr. Alf Prøysens memoarer.

Ofte var der egen grisegård på utsida av grisehuset. Denne ble fort gjort til søledam av grisene som liker å rulle seg i fuktig jord for å hjelpe på reguleringen av kroppstemperaturen.

I nyere tid er produksjon av svin og svinekjøtt storindustri, med store driftsbygninger og grisefor på lagertanker.
***Sidekick*** er en canadisk animasjonsserie som ble skapt av Todd Kaufman og Joey So.

Serien er et action-eventyr som ble sendt på den engelskspråklige, canadiske TV-kanalen YTV fra 2010 til 2013. I Norge hadde serien premiere 5. mars 2012 på Cartoon Network. Den første sesongen består av 26 episoder; hver episode varer ca. 22 minutter.

Handling
--------

TV-serien handler om en foreldreløs gutt som heter Eric. Han har en bestevenn Trevor og hans to kvinnelige venner, Vana og Kitty, som trener til å bli sidekicks for superhelter ved Academy for Aspiring Sidekicks. De holder til i den kanadiske byen Splittsboro (basert på Scarborough, Toronto)

Samtidig som han forsøker å håndterer den intense sidekick-treningen ved akademiet, må Eric også håndtere konflikter mot sin strenge verge Maxum Brain, en gretten lærer Professor Pamplemoose, den onde Mesteren XOX, og samtidig holde forsvinningen til superhelt-mentoren Maxum Man hans hemmelig.

Norske stemmer
--------------

| Figur | Original stemme | Norske stemmer |
| --- | --- | --- |
| Eric Neddles | Miklos Perlus | Gaute Boris Skjegstad |
| Trevor Troublemeyer | Christian Potenza |  |
| Vana Glama | Stephanie Anne Mills |  |

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Sidekick* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Sidekick* på The Movie Database – TV Rediger på Wikidata
Ett **siderisk år** er tiden det tar sola å komme tilbake til samme posisjon med hensyn til stjernene på stjernehimmelen. Det sideriske året er omløpsperioden for jorden. Ett siderisk år tilsvarer 365,2563600 gjennomsnittlige soldager. Det sideriske året er 20 minutter og 22,5 sekunder lengre enn det tropiske året og 19 minutter og 57,5 sekunder lengre enn et gjennomsnittlig gregoriansk år (365,2425 døgn). 

Fordi sola og stjernene ikke kan sees samtidig krever dette en liten forklaring. Hvis du ved hver soloppgang titter mot den østlige himmelen, vil de siste stjernene du ser ikke alltid være de samme. På en uke eller så kan du merke en forskyvning oppover. På den nordlige halvkule vil du i juli ikke kunne se Orion på morgenhimmelen, men i august begynner den å bli synlig. I løpet av ett år vil alle konstellasjonene rotere over hele himmelen.

De som har for vane å skue himmelen før soloppgang, merker at denne bevegelsen er mye lettere å legge merke til og mye enklere å måle enn nord-sør-forskyvningen av punktet for soloppgangen på horisonten, som definerer det tropiske år som den gregorianske kalenderen er basert på. Dette er grunnen til at mange kulturer begynte sine år på den første dagen en bestemt stjerne (Sirius for eksempel) kunne sees i øst ved soloppgang. I Hesiods verk *Verk og dager* er tidene på året for såing, innhøsting og så videre gitt med henvisning til den første tilsynekomst for stjerner.

Fram til Hipparkhos’ tid var årene målt ved hjelp av stjernene ansett nøyaktig like lange som de tropiske årene. Realiteten er at sideriske år er bittelite grann lengre enn tropiske år. Differansen forårsakes av det fremadskridende jevndøgn. Et siderisk år tilsvarer rundt regnet 1 + 1/26000 eller 1,0000385 tropisk år.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica
 |
***Potamophilitess*** er en utdødd slekt av mudderbiller som levde i eller ved vann.

Utseende
--------

En middelsstor (ca. 12 millimeter), avlang mudderbille. Arten er stor til mudderbille å være.

Levevis
-------

Disse billene lever i eller ved vann. Det er bare de voksne individene av noen arter som er rent vannlevende, andre voksne og alle larver finner man gjerne i mudderet i vannkanten. Denne slekten utmerker seg ved at larvene er nokså rent landlevende. De artene som lever i vann kan ikke svømme, men kryper rundt på bunnen, under steiner eller på vannplanter. De trenger ikke komme opp til overflaten for å puste, men gassutvekslingen skjer gjennom plastronet på undersiden. Dette krever oksygenrikt vann og disse artene er derfor vanligvis å finne i kjølig, rennende vann med mye oksygen.

Utbredelse i tid og rom
-----------------------

Arten er beskrevet fra lokaliteten Geiseltal i Tyskland, denne stammer fra Eocen-tiden, 48-40 millioner år før nåtid.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien mudderbiller (Dryopoidea)
			* Familien mudderbiller, Dryopidae
				+ Slekten †***Potamophilites*** Haupt, 1956
					- †*Potamophilites angustifrons* Haupt, 1956

Referanser
----------

1. ↑  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 17. oktober 2020. Besøkt 17. oktober 2020.
2. ↑  «Artsdatabankens navneopplysninger med artstre». Artsdatabanken. 17. oktober 2020. Besøkt 17. oktober 2020.

Litteratur
----------

Eksterne lenker
---------------

* Fossilworks - *Potamophilites angustifrons*
* (en) *Potamophilites* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Potamophilites* hos Fossilworks Rediger på Wikidata
**Sidensvans** (vitenskapelig navn *Bombycilla garrulus*) er en fugl i spurvefamilien.

Utseende og låt
---------------

Sidensvansen er rødgrå med svart strupe, et svart bånd gjennom hvert øye og med gul stjertspiss. Fjærdrakten, som er myk og fin, danner på hodet en svært lang tufs. Sidensvansen har kort nebb som er noe nedtrykt ved neseroten. Vingene er lange og flekkete. Vingefjær – av og til også halefjær – har røde, pergamentartede vedheng. Kroppslengde 19 cm, vingespenn 32-36 cm. Vekt 60 gram. 

Den har en svært spesiell låt som ofte høres fra overflygende flokker. Låten beskrives i blant som klangen fra sølvklokker.

Utbredning
----------

Sidensvansen finnes i de nordligste trakter av Europa, Asia og nordvestre Nord-Amerika. Vinterstid forekommer fuglen over store deler av Norge, noen ganger i store skarer.

Føde
----

Den livnærer seg av bær og insekter, og gjerne epler i overgangen til vinter.

Sidensvanser som spiser epler i en hage i Risør 24. oktober 2010.
Sidensvanser er en typisk flokkfugl og sees ofte i store flokker på toppen av trærne.

Hekking
-------

Eggene er hvitaktige med mørkere, lysebrune eller fiolette flekker og punkter.

*Bombycilla garrulus*

Eksterne lenker
---------------

* (en) *sidensvans* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *sidensvans* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *sidensvans* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *sidensvans* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *sidensvans* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *sidensvans* hos Fossilworks Rediger på Wikidata

* (en) *sidensvans* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *sidensvans* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Bombycilla garrulus* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Bombycilla garrulus* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Bombycilla garrulus* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* Artsomtale, Norsk ornitologisk forening
* Art: Sidensvans (Bombycilla garrulus), Nettverk for miljølære
* Silkehale (Bombycilla garrulus), Dansk ornitologisk forening

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Nationalencyklopedin
 |
Bestum i Oslo anno 1936. Ullernåsen i bakgrunnen.
**Bestum** er et boligstrøk i Bydel Ullern i Oslo. Det grenser til Bestumkilen i sør, Vækerø i sørvest (ved fjorden), Sollerud i vest, Ullern i nordvest og nord, Abbediengen i nordøst, og Skøyen i øst og sørøst (her ved Skøyens underområde Sjølyst).

Før utbyggingen til boligområde var Bestum landbruksområde. Navnet Bestum (også Bestun) stammer fra midten av nordisk middelalder og er kjent fra så tidlig som 1200-tallet.

Egennavnet Furulund ligger også i området, dette er bl.a. navnet på en vei og en trikkeholdeplass på Lilleakerbanen. Her ble også bygget bunkeren Festung Furulund, som under andre verdenskrig var tilholdssted for politisjef Heinrich Fehlis. Tidligere var også Bestum en holdeplass på Lilleakerbanen, men den ble lagt ned i 2002.

Området består av villaer, har mye grønt og er relativt dyrt. Bestum Vel ble stiftet i 1892, og er blant Norges eldste velforeninger.

Se også
-------

* Bestum skole
* Bestun stoppested

Eksterne lenker
---------------

* Bestum Vel
* død lenke Flyfotos i farger av Bestum fra 1960-årene. oslobilder.no (besøkt 10. januar 2012)

Portal: Oslo

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Oslo Byleksikon **·** GeoNames
 |