recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Artur Alliksaar** (født 15. april 1923 i Tartu, død 12. august 1966) var en estisk lyriker.

Han gikk på gymnaset, og arbeidet deretter en periode ved jernbanen, slik faren gjorde. I 1942 begynte han jus-studier ved Universitetet i Tartu, men disse ble avbrutt på grunn av krigen. Han deserterte fra østfronten i 1944, og vente hjem for å gjenoppta arbeidet ved jernbanen. Fra 1949 til 1957 satt han i sovjetisk fangenskap, av grunner som han selv oppfattet som politiske. Etter frigivelsen i 1957 ble han nektet å vende tilbake til Estland, og bosatte seg i Vologda oblast. Han vendte likevel hjem til Tartu i 1958, og arbeidet der som arbeider i bryggeri, på anlegg og ved jernbanen. I tillegg til fangenskap måtte han også utholde fattigdom, husnød og sykdom i familien. Selv døde han av kreft i tarmen.

Hans lyrikk er innovativ, systemkritisk og preget av frie vers og ordspill. Han hyller individets frihet, og har i ettertid blitt beundret av kolleger for sin frie, engasjerte og bohemaktige holdning.

Selv om bare få av diktene ble utgitt i hans levetid, hadde han et navn som forfatter. Ett skuespill som han skrev, *Nimetu Saar* (*Navnløs øy*), ble framført i hans levetid. En komplett utgave av hans dikt ble utgitt i 1997, og ble en bestselger: *Päikesepillaja* (*Overstrømmende solskinn*).

Referanser
----------

1. 1 2   Gemeinsame Normdatei, besøkt 27. april 2014[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 14. desember 2014[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 31. desember 2014[Hentet fra Wikidata]
5. ↑  ; *Autorités BnF*; besøksdato: 10. oktober 2015; BNF-ID: 125597907.

Portal: Estland

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Susanne Fuhr** (født 13. juni 1953 i Oslo) er en norsk jazzvokalist, revyartist og skuespiller, kjent med eget S.F. Band på 1970-tallet. Første utgave besto av Bent Patey gitar, Rune Klakegg piano, Åge Røthe bass Bjørn Jenssen trommer, men gjennombruddet kom med neste utgave som besto av Brynjulf Blix tangenter, Arne Frang sax, Sveinung Hovensjø bass + gitar og Svein Christiansen trommer, på Moldejazz 1979. Hennes S.F. Quartet med Dag Arnesen piano, Bjørn Kjellemyr bass og Svein Christiansen trommer gjestet Nattjazz 1982.

Hun var også med i musikaler, bl.a. *Dans med oss Gud*, som bl.a. med Ove Thue, Sigvart Dagsland og Gudny Aspaas ga platen *Dans med oss Gud* (KKV, 1982), tekstsatt av Erik Hillestad. 
Videre var hun i *Stopp verden, jeg vil av* (Soria Moria Teater, 1986) og *Annie (musikal) 2* på Chateau Neuf (2005). 
Med Odd Børretzen ga hun ut *Don't explain* (Bergen Digital, 1991), med musikalsk hjelp av Dag Arnesen og Olaf Kamfjord, basert på forestillingen *Billie Holiday på Grønland torg* også vist på NRK 1991.

Hun deltok i Melodi Grand Prix 1983 og 1986, og medvirket på TV-seriene *Fortuna* (1993), *Morsarvet* (1993) og *Hem til byn* (1999). 
Hun satte tekster til musikk av Kurt Weill, fremført i trio med Olga Konkova piano og Per Mathisen bass (2005).
Hun er også sentral i monologen *Umettelig*, assistert av trekkspiller Espen Leite.

Hun har også hatt stemmene til Edna Mode i animasjonsfilmen De utrolige, Hjerterdronningen i Disney-filmen Alice i Eventyrland og Asajj Ventress i TV-serien Star Wars: The Clone Wars.

Diskografi
----------

* *Domino* (1981)
* *Sister, You Ain't Had the Blues* (1982) med Sandvika Storband
* *Don't Explain - en gave fra Billie Holiday* (1991)

Referanser
----------

1. ↑   Discogs, Discogs artist-ID 1890363, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Susanne Fuhr – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Susanne Fuhr på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Susanne Fuhr på MusicBrainz Rediger på Wikidata
'

Portal: Jazz

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Maximilian III Josef** (født 28. mars 1727, død 30. desember 1777) var kurfyrste og hertug av kurfyrstedømmet Bayern fra 1745 til 1777.

Biografi
--------

Ha ble født i München og var den eldste sønnen til keiser Karl VII og konen hans, Marie Amilie av Østerrike. Besteforeldrene på morssiden var keiser Josef I og Wilhelmina Amalia av Braunschweig-Lüneburg.

Maximilian Josef som kurfyrste
Da faren døde i 1745 arvet han et land som var i ferd med å bli invadert av Østerrike under Den østerrikske arvefølgekrigen og måtte gi opp kravet på keisertronen og slutte fred med Maria Teresia av Østerrike under Füssen-traktaten, hvor han avtalte å støtte ektemannen hennes, storhertug Frans Stefan av Toscana i det kommende keisarvalet. 

Maximilian Josef var en progressiv og opplyst hersker som gjorde mye for å utvikle landet sitt. I 1747 ble porselenfabrikken i Nymphenburg grunnlagt. Den første akademiske institusjonen i München, Det bayerske vitenskapsakademiet, ble grunnlagt i 1759 av Maximillian III. I den alvorlige dyrtiden i 1770 solgte Maximilian kronjuvelene for å betale for korn. Dette året ga han også ut ediktet mot den ekstravagante pompøsiteten som kirken viste, og dette endret den bayerske rococo-perioden. Han forbød også Oberammergau pasjonsskuespill. 

I desember 1777 døde Maximilian Josef av kopper uten arving. Som den siste av den yngre gren av huset Wittelsbach, som kom fra Ludvig IV av Det tysk-romerske riket, og som hadde styrt Bayern siden tidlig på 1300-tallet, førte dødsfallet hans til den korte bayerske arvefølgekrigen. Gemalinna til Maximilian, Maria Annen Sofia av Sachsen, forhandlet med Preussen for å sikre Bayern selvstendighet mot Østerrike. Til slutt ble Maximilian etterfulgt av en fjern slektning, kurfyrste Karl IV fra den eldre grenen av dynastiet. 

Maximilian III Josef er gravlagt i krypten i Theatinerkirche i München.

Referanser
----------

1. 1 2   Musicalics, oppført som Joseph Maximilian Iii, Musicalics komponist-ID 93072[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Brockhaus Enzyklopädie, oppført som Maximilian (Maximilian (Max) III. Joseph), Brockhaus Online-Enzyklopädie-id maximilian-maximilian-max-iii-joseph, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   The Peerage, oppført som Maximilian III Jospeh Kürfurst von Bayern, The Peerage person ID p11152.htm#i111520, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
4. 1 2   International Music Score Library Project, oppført som Maximilian III Joseph, IMSLP-identifikator Category:Maximilian\_III\_Joseph, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
5. ↑   The Peerage person ID p11152.htm#i111520, besøkt 7. august 2020[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Deutsche Biographie **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** ICCU
 |
**Susanne Albrecht** (født 1. mars 1951 i Hamburg) er en tysk tidligere terrorist. Hun var medlem av den venstreekstreme tyske terrororganisasjonen RAF.

Hun var datter av en velrenommert advokat. Etter å ha avlagt Abitur på en kostskole i 1971 studerte hun pedagogikk, sosiologi og psykologi ved Universität Hamburg, og var aktiv i husokkupantmiljøet i byen.

Albrecht var en av hovedgjerningsmennene bak drapet på bankmannen Jürgen Ponto, styreformann for Dresdner Bank, den 30. juli 1977 i Oberursel ved Frankfurt am Main. Som datter av et ektepar som var venner av Ponto-familien avtalte hun å møte ham og ble sluppet inn av den intetanende Ponto. Straks trengte terroristene Brigitte Mohnhaupt og Christian Klar seg også inn i Pontos villa, og det ble klart at det dreide seg om et borføringsforsøk. Det kom til håndgemeng da Ponto satte seg til motverge, og terroristene avfyrte fem dødelige skudd.

Boligblokken Albrecht bodde i i Cottbus.
Fra 1978 til 1979 oppholdt Albrecht seg i en palestinsk treningsleir i Jemen.

Den 25. juni 1979 deltok hun, sammen med Werner Lotze og Rolf Clemens Wagner, i et bombeangrep på NATOs øverstkommanderende i Europa, general Alexander Haig, i den belgiske byen Obourg. Haig overlevet attentatet.

I 1980 flyktet Albrecht sammen med en rekke andre RAF-medlemmer via Tsjekkoslovakia til DDR, hvor hun levde under falskt navn frem til den tyske gjenforeningen ti år senere. Den 6. juni 1990 ble hun arrestert i Berlin-Marzahn. På dette tidspunktet kalte hun seg *Becker*, var gift, hadde et barn og arbeidet som kjemilaborant.

I den omfattende rettssaken tilsto hun alt og vitnet mot tidligere medsammensvorne (kronvitne), og ble derfor bare dømt til tolv års fengsel. Hun ble løslatt på prøve allerede i 1996.

Referanser
----------

1. 1 2   www.spiegel.de[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Behrendt, Michael (5. juni 2010). «Die Jagd nach Susanne Albrecht». *DIE WELT*. Besøkt 1. mars 2020.

Eksterne lenker
---------------

* 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND
 |
**Gunnar Winther** (født 22. desember 1878 på Sandur, død 6. mai 1956 i Tórshavn) var en færøysk offentlig tjenestemann og politiker (Sj.).

Han vokste opp på Sandur som sønn av sysselmann Niels Christoffer Winther og hustru Elisabeth Marianna Mohr. På farssiden var han oldebarn av sakfører og folketingsmann N.C. Winther. Han giftet seg med Sunneva Petersen. Han var kontorist og konstituert sysselmann på Sandoy i 1911. Senere ble han ansatt av Lagtinget som revisor for kommuneregnskapene.

Han var innvalgt på Lagtinget fra Sandoy 1924–1940, men møtte allerede fra broren Mads Andrias Winthers død i 1923. Han ble både lagtingssekretær og formann i Lagtingets finanskomité. Han var også formann i Føroya Fiskimannafelag i noen år. Winther hadde tidligere vært tillitsmann i avholdsbevegelsen.

Han bodde det meste av sitt liv i Tórshavn og døde på Dronning Alexandrines hospital.

Referanser
----------

1. 1 2  Dahl, Árni (2002). «Ævisøgur». *Løgtingið 150 – Hátíðarrit* (PDF) **(færøysk)**. 2. Tórshavn: Løgtingið. s. 360–361. ISBN 978-99918-966-5-6. Arkivert (PDF) fra originalen 4. januar 2014.
2. ↑  Mitens, Edward (8. mai 1956). «Gunnar Winther». *Dagblaðið* (nekrolog) **(færøysk)**: 1.
3. 1 2 3  «Gunnar Winther farin». *Dimmalætting* (nekrolog) **(færøysk)**: 1. 9. mai 1956.
4. ↑  Jacobsen, Jacob (21. oktober 1933). «Nordens minste arbeiderfylking». *Arbeiderbladet Lørdagskvelden* **(norsk)**. Oslo. 50 (287): 4.
5. ↑  «Fra arbejdsmarken». *Dúgvan* **(dansk)**. Thorshavns Afholdsforening. 10 (3): 4. 28. mars 1903.

Portal: Færøyene
**Hallbjørn Rønning** (1950–2023) var en norsk skuespiller. Han var utdannet fra Rogaland Teaters Elevskole og var ansatt ved Trøndelag Teater.

Han gjestet også Hålogaland Teater og leste inn utallige lydbøker. Han ble knyttet til Trøndelag Teater i 1975. I 1979 deltok han på etableringen av Nordland Teater i Mo i Rana. Dette var et allmøtestyrt regionteater. Regionteatrene i Norge var en del av den politiserte teaterebevegelsen, som Hålogaland Teater sto i spissen for fra begynnelsen av 1970-årene.[]

Rønning turnerte i Nord-Norge med *Historien om en soldat* som han også gjorde med musikere fra symfoniorkestret i Trondheim i flere anledninger. Han samarbeidet med Travellin Strawberries i musikalene *Forever Plaid* og *Comedian Harmonists*.[] Filmdebuten hans var i 1974 med *Kimen*, og han medvirket utover det i de to kortfilmene *I himmelen som på jorden* (2004) og *Dårlig kjemi* (2007).

I tillegg til å være skuespiller gjorde han flere regioppgaver, blant annet *Hungersmarsjen 1813* i Meråker, *Fest borti svingen* med NÅ-KOR på Løkken, revy med Skaun Artikailleri.[] Han ble tildelt lydbokinnleserprisen i 2002.[] Rønning var gift med skuespilleren Wenche Strømdahl.

Noen roller
-----------

* *Takoradi – en Sjømanns historie* av Torvald Sund (monolog) – 2006, regi: Rita Abrahamsen
* *Trekkspillkrigen* av Hans Rotmo – 2002
* *Bønder i solnedgang* av Hans Rotmo – 2000
* *Taube*, en kabaret med tekster av Evert Taube, ved Bentein Baardson og Bodil Kvamme – 2007, regi: Bentein Baardson
* *Kristin Lavransdatter* etter Sigrid Undsets roman i rollen som Lavrans – 2005, regi: Bentein Baardson
* *Molly Sweeney* av Brian Friel – 1997, egen regi

I 2008 turnerte han til Antwerpen, Rotterdam og Hamburg med sjømannsfortellingen *Takoradi*.

Teater
------

* Rogaland Teater (1970–75)
* Trøndelag Teater (1975–79, 1981–86 og fra 1988 til 2021)
* Nordland Teater (1979–81)
* Hålogaland Teater (1986–88)

Referanser
----------

1. ↑   «Hallbjørn Rønning», besøkt 11. april 2023[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   www.dagbladet.no[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Joakim Slettebak Wangen, Espen Rasmussen, Annemona Grann, «Skuespiller Hallbjørn Rønning er død», utgitt 10. april 2023, besøkt 11. april 2023[Hentet fra Wikidata]
4. ↑  «Hallbjørn Rønning - Trøndelag Teater». *trondelag-teater.no* **(norsk)**. Besøkt 1. mai 2023.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Hallbjørn Rønning på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) Hallbjørn Rønning hos Sceneweb Rediger på Wikidata

* (en) Hallbjørn Rønning hos The Movie Database Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** ISNI
 |
**Montreux Jazz Festival** festival som blir arrangert hvert år i juli i Montreux i Sveits. Den er kjent for å huse verdens ledende navn innen jazz, og for å være en av Sveits' viktigste attraksjoner. 

Festivalen ble etablert i Montreux 1967 etter et initiativ av pianisten Géo Voumard sammen med René Langel og Claude Nobs. Den første festivalen varte bare tre dager, men ble år etter år stadig større, til den hadde en rekordlengde på 23 dager i 1977. Etter at byens Casino brant (1971), ble festivalen flyttet til Montreux Pavillion, før det nybygde Casino igjen tok over (1975), inntil det ble flyttet til byens Convention Center (1993).

Gratiskonserter har blitt et viktig element (1995–), sammen med at festivalen i de senere år har åpnet for stadig mer penge-innbringende populærmusikk. Festivalen er med i International Jazz Festivals Organizations. Claude Nobs har forfattet *Montreux at 40* (2007).

Eksterne lenker
---------------

* Montreux Jazz Festival
* Claude Nobs Foundation
* Live at Montreux on YouTube
* Claude Nobs Revealed on CNN.com International

  

Portal: Jazz

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** SUDOC **·** NKC
 |
**Halldis Stenhamar** (født Steinhamar 2. mars 1894 i Drammen, død 14. oktober 1983) var en norsk journalist, forfatter og oversetter som ble mest kjent for sine avisartikler under navnet *Hast*.

Liv og virke
------------

Halldis Stenhamar tok examen artium ved Den høyere offentlige almenskole, populært kalt *Latinskolen*, i sin fødeby Drammen. Der var hun i 1911 medgrunnlegger av det kvinnelige gymnasieforbundet *Gevjon*.

Sin tidlige journalisterfaring fikk hun i *Nye Luren* og *Hallingen* i 1913. I 1915 kom hun til Trondheim og venstreavisen *Nidaros*, før hun i perioden 1918–1920 arbeidet hos *Norske Intelligenz-Seddeler*. Hun var deretter journalist hos *Verdens Gang* i årene 1920–1923, før hun ble ansatt hos *Dagbladet*
Hun var sosialjournalist i Dagbladet i omkring 40 år. Hun arbeidet i avisen fra 1923 til hun gikk av i 1961. Hun engasjerte seg i et bredt spekter av sosiale spørsmål, og sentralt i hennes virke sto emner som svangerskap og abort, enslige mødre og forholdet mellom mor og barn.

I 1928 utga hun *En kvinnes sociale arbeide gjennom 30 år*, en bok om kvinnesaksforkjemperen Katti Anker Møller.

Familie
-------

Halldis Stenhamar var datter av lærer og redaktør Hans August Steinhamar (opprinnelig Halvorsen) og lærer og redaktør Anna Steinhamar og søster til journalisten Jorunn Steinhamar. Hun forble ugift, men fikk i 1923 sønnen Tore Stenhamar, som ble født i Egypt. Sønnen Tore ble først 12 år gammel kjent med sin far, teatermannen Axel Otto Normann.

Bibliografi
-----------

* 1928: *Katti Anker Møller – En kvinnes sociale arbeide gjennom 30 år*

Stipender
---------

* 1933: Conrad Mohrs stipend

Studiereiser og utenlandsopphold
--------------------------------

* 1920: Paris
* 1923: Egypt
* 1929: Danmark
* 1930: Belgia
* 1931: Berlin
* 1933–1934: Frankrike, Sveits, Østerrike, Ungarn, Tsjekkoslovakia, Italia, Spania, London

Utmerkelser
-----------

* Ridder av «Blekkspruten» (Oslo Journalistklubb)
* Gevjon-medaljen

Referanser
----------

1. 1 2   nbl.snl.no, besøkt 25. april 2019[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Store norske leksikon, Store norske leksikon-ID Halldis\_Stenhamar[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  *Arbeiderbladet 1983.10.15*. Norge, Oslo. 1983. s. 35.

Kilder
------

* Kvaale, Reidun (1986). *Kvinner i norsk presse gjennom 150 år*. Gyldendal. ISBN 8205167214.
* *Studentene fra 1913*. Oslo: Bokkomiteen for studentene fra 1913. 1938. s. 249.

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Historisk befolkningsregister
 |
**Montserrat Sabater Bacigalupi** (født 4. mai 1940 i Barcelona i Spania, død 3. april 2020 samme sted) var en spansk forlegger.

Biografi
--------

Hun begynte i forlagsbransjen i ung alder; tidlig i 1960-årene arbeidet hun for forleggeren Carlos Barral. Hun samarbeidet med ham i Editorial Seix Barral der hun fikk lederoppgaver, og sammen med Jaime Salinas Bonmatí lanserte hun Prix Formentor årene 1959–1962. Blant bidragsyterne var i 1959, var Vicente Aleixandre, Dámaso Alonso, Gerardo Diego, Carles Riba, Josep Vicenç Foix, Blas de Otero, Juan Goytisolo, Carlos Barral, Gabriel Ferrater og Jaime Gil de Biedma.

I 1984 arbeidet hun for forleggeren Josep Maria Castellet, og sluttet seg til Edicions 62-teamet. Der virket hun frwm til hun avsluttet sitt yrkesaktive liv i 2003. Senere samarbeidet hun med Castellet med systematisering av hans personlige samlinger. Takket være denne innsatsen kom det til rette en liten notatbok han trodde var gått tapt, og som senere ble publisert under tittelen *Dietari de 1973*.

Hun døde i Barcelona den 3. april 2020, i en alder av 79 år, av COVID-19.

Referanser
----------

1. 1 2 3   www.vilaweb.cat[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   La Vanguardia, «Muere a los 79 años en Barcelona la editora Montserrat Sabater», utgitt 4. april 2020, besøkt 26. mai 2020[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   www.lavanguardia.com[Hentet fra Wikidata]
4. ↑  «Muere a los 79 años en Barcelona la editora Montserrat Sabater». *La Vanguardia*. 4. april 2020.
5. 1 2  Carles, Geli (4. april 2020). «Fallece Montserrat Sabater, mano derecha de los editores Barral y Castellet».
6. ↑  «Muere a los 79 años en Barcelona la editora Montserrat Sabater». 4. april 2020.
7. ↑  C. Domènec (19. april 2020). «Con la muerte de Montserrat Sabater se va la memoria de los Premios Formentor».
8. ↑  Juan, Goytisolo (19. september 2009). «El contubernio literario de Formentor».
9. ↑  «S’ha mort Montserrat Sabater, tota una vida en el món de l’edició a Catalunya». 4. april 2020.
**Valfarjåhkå** eller Valffarjohka er en elv som renner ut i Balmielva, som igjen renner ut i Langvatnet i Sulitjelma i Fauske kommune, Nordland, og del av Sulitjelmavassdraget. Elva har sin opprinnelse i fjellområdene mellom Låmivatnet og Kjelvatnet, og renner gjennom Válfarjåkdalen.

Det er i 2013 søkt konsesjon for utbygging av Valffarjohka. Et eventuelt kraftverk vil utnytte et fall på 235 m med inntak 370 moh og kraftstasjonen 135 moh. Inntaksdammen blir 2,5 m høy og 15 m lang. Kraftstasjonen blir lagt i gamle Fagerli kraftstasjon. Middelvannføringen er 380 l/s ved inntaket. Kraftverket vil ha en installert effekt på 1,5 MW og skal etter planen produsere 3,9 GWh/år. Utbyggingen vil fraføre vann på en 1600 m lang elvestrekning i Valffarjohka. Søker planlegger å slippe minstevannføring på 80 l/s sommerstid og 20 l/s vinterstid. I konsesjonssøknaden er det vurdert at inngrepet vil ha liten til middels negativ for landskapet. For kulturminner og kulturmiljø er konsekvensen vurdert til liten til middels positiv.

Referanser
----------

1. ↑  Statens kartverk
2. ↑  NVE Konsesjoner

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Sentralt stedsnavnregister
 |
**Gro Iren Kvanli Dæhlin** (født 1964), er en norsk cellebiolog. Hun er førstelektor og har arbeidet i UH-sektoren siden 1992. 1. august 2021 tiltrådte hun som viserektor ved NTNU i Gjøvik.

Utdannelse og karriere
----------------------

Dæhlin har en cand.mag.-grad fra Universitetet i Trondheim (1988), med mellomfag biologi og grunnfag psykologi og kjemi. I 1989 oppnådde hun graden cand.scient. i cellebiologi ved samme universitet, etter også å ha studert industriell toksikologi, mikrobiologi og molekylærgenetikk der. Avhandlingens tittel: *Utvikling av monoklonale antistoffer mot oksespermceller*.

Hun ble tilknyttet Høgskolen i Gjøvik (HiG) allerede i 1992, først som høgskolelektor ved Helsefagavdelingen, senere i andre undervisningsstillinger. I 2011 fikk hun opprykk til førstelektor på bakgrunn av forskning- og utviklingsarbeid knyttet til områdene fleksibel utdanning og institusjonelt systematisk kvalitetsarbeid. I 2003 ble hun ansatt som prorektor ved HiG, en stilling hun hadde ut 2015.

Da HiG i 2016 ble del av NTNU, ble Dæhlin konstituert som utdanningsleder ved NTNU i Gjøvik. I 2017–2020 var hun i to perioder konstituert avdelingsleder for NTNUs avdeling for utdanningskvalitet, avbrutt av en periode som seniorrådgiver utdanning i rektors stab, NTNU. Denne stillingen hadde hun også fra 2020 til august 2021, da hun tiltrådte som viserektor ved NTNU i Gjøvik for en periode på fire år. Hun etterfølger Jørn Wroldsen.

Publikasjoner
-------------

* (no) Publikasjoner av Gro Kvanli Dæhlin i BIBSYS

* (no) Publikasjoner av Gro Kvanli Dæhlin i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin

Verv og priser (utvalg)
-----------------------

* 1997–2003 Medlem i Høgskolerådet, Høgskolen i Gjøvik (HiG)
* 2000–2002 Nestleder i Forskerforbundet, HiG
* 2003–2011 Nestleder i Høgskolestyret, HiG
* 2003–2015 Faglig ansvarlig Kvalitetssystemet, HiG
* 2003–2016 Leder i Studiekvalitetsutvalget, HiG
* 2004–2015 Medlem/leder i styringsgruppen for Høgskolepedagogikk, HiG/HiL/HH.
* 2004–2016 Leder i studienemnda, HiG
* 2018–dd Styremedlem Vitensenteret Innlandet

I 2009, mens Dæhlin var leder for HiGs studienemnd, mottok nemnda Kunnskapsdepartementets nasjonale utdanningskvalitetspris for «systematisk utvikling av studie- og fagplaner».

Samme år mottok hun den individuelle HiG-prisen for fremragende studiekvalitet.

Referanser
----------

1. ↑   www.regnskapstall.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Danielsen, Bjørg (22. mars 2021). «Gro Kvanli Dæhlin har takket ja til viserektorstillingen i Gjøvik». *NTNU Nyheter*. Arkivert fra originalen 23. mars 2021. Besøkt 23. mars 2021.
3. ↑  Universitetet i Trondheim ble integrert i NTNU da institusjonen ble opprettet i 1996
4. ↑  (no) ORIA-post for avhandlingen (ikke fulltekst)
5. 1 2  Mikkelsen, Solveig (22. mars 2021). «Gjøviks nye viserektor får overskudd av å spille i korps». *www.universitetsavisa.no* **(norsk)**. Besøkt 24. mars 2021.
6. ↑  Hegerstrøm, Turid (2015). *Utdanningskvalitetsprisen 2004–2014 En vareopptelling med vurdering* (PDF). NOKUT. s. 51.

Eksterne lenker
---------------

* «Gro Iren Kvanli Dæhlin - NTNU». *www.ntnu.no*. Besøkt 24. mars 2021.  *Dæhlins profilside på ntnu.no*
Forsiden på *Yank, The Army Weekly*, den 13. april 1945.
Rita Hayworth i *Yank, The Army Weekly*, den 7. juli 1944.
***Yank, the Army Weekly*** var et amerikansk magasin som ble utgitt ukentlig av Amerikas forente staters forsvar under andre verdenskrig.

Historie
--------

*Yank, the Army Weekly* ble startet i mai 1942 av major Hartzell Spence, som også fungerte som magasinets redaktør. Innholdet ble skrevet utelukkende av soldater, og magasinet var tilgjengelig for soldater i Amerikas forente staters forsvar i utlandet. Magasinet ble redigert i New York, før det ble sendt til trykking utenlands, der lokale redaktører kunne legge til relevante saker. Det ble utgitt over hele verden, med totalt 21 utgivelser i 17 land.

Magasinet var det mest leste i Amerikas forente staters forsvars historie, med et opplag på mer enn 2,6 millioner. Hver utgave kostet fra fem til ti cent fordi man mente at dersom soldatene betalte, ville de sette større pris på magasinet. 

Tegnere som Robert Greenhalgh og Howard Brodie jobbet i magasinet, som også inkluderte G.I. Joe-tegneserier av David Breger og *Sad Sack*-tegneserier av sersjant George Baker. Kunstneren og forfatteren Jack Coggins jobbet i magasinet i over to år, først i New York, og deretter i London, og han både skrev og illustrerte artikler i mer enn 24 utgaver.

Magasinet inkluderte også pinupbilder av vakre kvinner for å få opp soldatenes moral. Kjente kvinner som Lauren Bacall, Lucille Ball, Anne Baxter, Ingrid Bergman, Jeanne Crain, Ava Gardner, Betty Grable, Susan Hayward, Rita Hayworth, Hedy Lamarr, Carole Landis, Donna Reed, Jane Russell, Gene Tierney, Lana Turner og Esther Williams lot seg avbilde. 

Den siste utgaven av magasiet ble publisert i desember 1945. Scott Corbett var den siste redaktøren.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Yank, the Army Weekly – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* *Yank, the Army Weekly*-blogg
* «The Art of *Yank Magazine*: The World War Two Drawings of Robert Greenhalgh». Brown University Library.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND
 |
**Halldis Rønning** (født 7. juli 1978 i Bergen) er en norsk dirigent og fiolinist.

Rønning er utdannet ved Griegakademiet i hjembyen Bergen, Musikkonservatoriet i Amsterdam og Norges musikkhøgskole, og hun tok diplomeksamen i orkesterdirigering våren 2006 med Bergen Filharmoniske Orkester.

Hun har arbeidet med de fleste norske symfoniorkestre, deriblant Filharmonien i Oslo. Hun har også arbeidet som dirigent i Vietnam, Nederland og Sverige, og var første kvinne som dirigerte i Hanoi Operahouse i 2006. Rønning har arbeidet mye med samtidsmusikk og samarbeider med de norske ensemblene Cikada, Oslo Sinfonietta og BIT20. I 2010 var Halldis Rønning også å se som mentor i NRK-serien Maestro, der forskjellige kjendiser fikk prøve seg som orkesterdirigent.
Rønning dirigerte sommeren 2013 Norsk Ungdomssymfoniorkester i Wien, med solistene Mari Silje Samuelsen og Håkon Samuelsen.
I 2019 var Rønning dommer i forbindelse med norgesmesterskapet for brassband.

Referanser
----------

1. ↑   snl.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  brassbandresults.co.uk Elitedivisjon 2019

Kilder
------

* Musikk i Nordland[*død lenke*]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** BIBSYS **·** VIAF
 |
Edward Herbsts villa i Księży Młyn
**Edward Herbsts villa** (polsk *Pałac Edwarda Herbsta*) ligger ved Przędzalniana-gaten 72 i Łódź, og utgjør en av tre palassresidenser i Księży Młyn.

Villaen ble reist i årene 1875–1877 av Karol Scheibler til hans eldste datter Matylda og svigersønnen Edward Herbst, som senere ble direktør i Scheiblers bedrift. Bygningen ble tegnet i italiensk renessanse av byarkitekten Hilary Majewski, som lot seg inspirere av Andrea Palladios verker.

Bygningen har en rektangulær grunnplan, to etasjer og 16 rom. I første etasje finnes representative saler, mens etasjen over har soverom og garderobe. Bygningen har dessuten et tilbygd oransjeri. I elevasjonen finnes risalitter og hovedinngangen prydes av en portikus. Villaen har et rikt inventar og vakre glassmalerier fra Antonio Salviattis verksted. Ved residensen ligger også en vakker hage med staller og et vognskur. 

Etter å ha blitt glemt i årevis ble villaen overtatt av Kunstmuseet og totalrestaurert. Arbeidet ble verdsatt med Europa Nostra-prisen for fremragende restaurering av severdigheter. 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** NKC
 |
**Runan** (kinesisk: 汝南县; pinyin: *Rǔnán Xiàn*) er et fylke i provinsen Henan i Folkerepublikken Kina. Det ligger under byprefekturet Zhumadian.

Fylket hadde 820 389 innbyggere i 1999.

Historie
--------

I oldtidens Kina ble området til tider kalt «verdens midte» ettersom regjeringssetet for provinsen Yu midt i De ni provinser var her. Under Handynastiet frembragte det flere embedsmenn til sentralregjeringen enn noe annet kommanderi. Det var hjemstavn til den innflytelsesrike Yuan-klanen. 

Runan fylke har tidligere hatt andre navn, som Ancheng fylke (安城县) og Ruyang fylke (汝阳县). Under Zhoudynastiets tid (1045-256 f.Kr.), lå den lille vassalstaten Dao（道国） innenfor dagens fylkesgrenser.

Kulturminner
------------

Wuyingpagoden (*Wuying ta*, 悟颖塔) ble i 2006 oppført på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner.

Referanser
----------

1. ↑  National Population Statistics Materials by County and City – 1999 Period,*i* China County & City Population 1999, Harvard China Historical GIS

Eksterne lenker
---------------

* Wuying Pagoda

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
Monaco-banen. Monaco Kart Cup kjører fra sving 12 til 17.
**Monaco Kart Cup** er et gokart-løp arrangert av Automobile Club de Monaco etter CIK-FIA-regler. Det ble kjørt årlig i Monaco fra 1995 til 2002, og igjen fra 2006 til foreløpig siste gang i 2010.

Løpet kjøres i to klasser, KF3-klassen for førere fra 12 til 15 år gamle, og KZ2-klassen for førere over 15 år. Spesielt den yngste klassen (også kalt **Junior Monaco Kart Cup**) har samlet toppførere fra hele Europa, og mange av deltakerne er senere gått videre i bilsport helt til Formel 1. Banen som brukes er 1068 meter lang og består av den nedre delen av byens berømte Formel 1-bane, og går langs havna fra Tabac-svingen, rundt Piscine og til Rascasse, før den går inn i F1-banens pitlane og videre via en rampe og en hårnålssving tilbake til havna.

Vinnere (KF3)
-------------

| År | Fører |
| --- | --- |
| 1995 | Frankrikes flagg Eric Salignon |
| 1996 | Nederlands flagg Nelson van der Pol |
| 1997 | Tysklands flagg Marvin Bylitza |
| 1998 | Polens flagg Robert Kubica |
| 1999 | Polens flagg Robert Kubica |
| 2000 | Belgias flagg Jérôme d'Ambrosio |
| 2001 | Tysklands flagg Sebastian Vettel |
| 2002 | Storbritannias flagg Alexander Sims |
| 200320042005 | *Ikke kjørt* |
| 2006 | Storbritannias flagg Scott Jenkins |
| 2007 | Storbritannias flagg Max Goff |
| 2008 | Finlands flagg Aaro Vainio |
| 2009 | Spanias flagg Carlos Sainz jr. |
| 2010 | Monacos flagg Charles Leclerc |
| 20112012 | *Ikke kjørt* |

Referanser
----------

1. ↑  ««14th Monaco Kart Cup Speeds into Monaco»». *The Riviera Times*. Mediterraneum Editions s.a.r. 14. oktober 2010. Arkivert fra originalen 22. oktober 2013. Besøkt 17. oktober 2013.
Melissa og Bradamante, in Gustave Dorés illustrasjon til *Orlando Furioso*
***Melissa*** er en fiktiv god trollkvinne i Matière de France. 

I *Orlando Furioso* er hun viktig for kjærlighetsforholdet mellom Ruggiero og Bradamante, som hun har bestemt seg for skal en gang gifte seg. Hver gang deres forhold er truet, fører hun dem sammen igjen. 

Melissa fortryller Ruggieros og Bradamantes etterkommere og spår deres fremtid. Når Ruggiero har falt som offer for Alcinas fortryllelser, kommer hun til hans regning og gir ham tilbake minnet om sin kjærlighet til Bradamante, og befrir ham fra den forhekselse som holder ham fanget på Alcinas øy. Senere taper Ruggiero en kamp om hvem som skal vinne Bradamantes hånd; dypt ulykkelig trekker han seg tilbake inn i skogene for å sulte seg selv ihjel. Melissa finner ut av hans ulykke og åpenbarer sannheten for ham: at han ikke tapte kampen mot en rival, men mot Bradamante; derfor er det ingen grunn til at bryllupet ikke skulle finne sted.

Litteratur
----------

* *Orlando Furioso*, prose translation by Guido Waldman (Oxford, 1999). ISBN 0-19-283677-3.
* *Orlando Furioso*, verse translation by Barbara Reynolds in two volumes (Penguin Classics, 1975). Part one (cantos 1-23) ISBN 0-14-044311-8; part two (cantos 24-46) ISBN 0-14-044310-X. Part one has since been reprinted.
* *Orlando furioso* ed. Marcello Turchi (Garzanti, 1974)
* *Orlando Furioso: A Selection* ed. Pamela Waley (Manchester University Press, 1975)
**Edward F. Guinan** er en professor ved Villanova Universitys avdeling for astronomi og astrofysikk Han og to kolleger oppdaget Neptuns ringsystem i 1968.

Han fikk en Bachelor of Science i fysikk fra Villanova University i 1964. I 1970 fikk han en doktorgrad i astronomi fra University of Pennsylvania. Hans interesser innen forskning er binære stjernesystemer, pulserende stjerner, sorte hull, utviklingen av solen og sollignende stjerner, pulserende røde stjerner, ATP-programmer (*Automatic Photoelectric Telescope*), studier av apsidebevegelser og leting etter eksoplaneter

Referanser
----------

1. ↑  John Noble Wilford (10. juni 1982). «Data Shows 2 Rings Circling Neptune». *Archives, The New York Times (June 10, 1982)*. Besøkt 28. juni 2007.
2. ↑  «Evidence for a Ring System on Neptune» (PDF). *Abstracts, Astronomy ADS*. Besøkt 28. juni 2007.

  

Portal: Astronomi

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** BIBSYS **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** ORCID **·** SUDOC **·** CiNii
 |
**Runar Framnes** (født 1948 på Sætre i Asker i daværende Hurum kommune) er en norsk tidligere friidrettsutøver med blant annet sølv i junior-NM på spesialdistansen 400 meter hekk. Han akslet også landslagstrøya i juniorlandskamp mot Sverige og Finland i 1968. Han representerte Sætre IF Graabein i sine yngre år, men valgte senere å melde seg inn i Asker Skiklubb som også omfatter friidrett. I sin tid i Sætre IF Graabein (på den tiden Graabein), på slutten av 60-tallet og et stykke ut på 70-tallet, var Framnes en del av Graabeins stafettlag, som på denne tiden var et fremtredende lag i Norge på gatestafetter. Med blant annet seire over meriterte klubber som IL BUL og Tjalve.

Personlige rekorder
-------------------

| Øvelse | Tid | Årstall | Klubb |
| --- | --- | --- | --- |
| 400 meter hekk | 55,3 | 1968 | Sætre IF Graabein |
| 800 meter | 1.55,4 | 1971 | Sætre IF Graabein |

Yrke
----

Runar Framnes er tidligere studierektor ved Handelshøyskolen BI og har tittel professor i internasjonal markedsføring. På Handelshøyskolen BI han også var faglig leder/Associate Dean for bachelorstudiet i internasjonal markedsføring. Framnes har sterk næringslivstilknytning gjennom mangeårig praksis som styreleder, styremedlem og konsulent for en rekke norske og utenlandske bedrifter.

Litteratur
----------

Framnes har skrevet både egne lærebøker innenfor markedsføring, men også vært medforfatter i samme sjanger.

Roller
------

Framnes er i dag styreleder i selskapet Dorian DA

Hobbyer
-------

Framnes har sitt virke også som reiseleder med Cognac-turer til Frankrike for elever ved Krigsskolen.

Referanser
----------

1. ↑   www.proff.no[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2  «Runar Framnes – 2 roller i norsk næringsliv». *www.proff.no*. Besøkt 27. juli 2021.
3. 1 2  «Runar Framnes». *www.universitetsforlaget.no*. Besøkt 27. juli 2021.
4. ↑  «Dorian DA - Asker - Roller og kunngjøringer». *www.proff.no*. Besøkt 27. juli 2021.
5. ↑  «Uslåelig BFO-opplevelse til Cognac». *www.bfo.no*. 6. juli 2017. Besøkt 28. juli 2021.
**Øverbygda skole** ligger i grenda Øverbygda, ca. 6 km langs Fv. 705 retning Tydal fra kommunesentret, Mebond, i Selbu kommune. Skoleåret 2017–2018 hadde skolen 59 elever fordelt på de første sju trinnene i grunnskolen. I 2020 vedtok kommunestyret i Selbu å legge ned Øverbygda skole.

Selve skolen består av to bygg: hovedbygget som ble bygd i 1961 og et mindre bygg med to klasserom oppført i 2003. Ved skolen ble det viet mye tid og bruk av uteområdene rundt skolen. Uteområdet på selve skoleområdet er godt opparbeidet og har egen ballbinge, to grusbaner, skatepark, klatrestativ, husker og bakker inne på skoleområdet egnet til aking på vinterstid. Skolen viet mye tid og bruk av uteområdene rundt skolen.

Referanser
----------

1. ↑  «Øverbygda skole - Selbu kommune». *www.selbu.kommune.no* **(norsk)**. Arkivert fra originalen 18. september 2018. Besøkt 29. mai 2018.
2. ↑  ««Med 22 mot 3 stemmer, vedtok kommunestyre i Selbu å legge ned Øverbygda skole», nearadio.no 22. september 2020». Arkivert fra originalen 27. juni 2022. Besøkt 22. juni 2022.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** Nasjonalt skoleregister **·** Brønnøysundregistrene
 |
**«Tre Kronor»** var en tredekker som ble ødelagt under slaget i Køge bukt 4. oktober 1710, det første sjøslaget i elleveårskrigen mellom Danmark-Norge og Sverige. Dette skipet var ifølge danske opplysninger utrustet med 96 kanoner da det gikk på grunn på Dragør rev under en uheldig manøvrering utenfor Amager. Ettersom det ikke var mulig å berge «Tre Kronor» med den dansk-norske hovedflåten i nærheten, ble det evakuert og satt i brann sammen med todekkeren «Prinsessan Ulrika Eleonora» på 84 kanoner.

«Tre Kronor» var sjøsatt fra sin slipp i Karlskronavarvet den 29. oktober 1706 etter å ha blitt bygd av skipskonstruktør Charles Sheldon som et 86-kanoners linjeskip med tre kanondekk, som kunne ha flere ekstra kanoner ifølge de danske opplysninger.

Referanser
----------

1. ↑  Barfod, s. 159

Litteratur
----------

* Jørgen H. Barfod, *Den danske flådes historie 1660-1720: Niels Juels flåde* 1997 iSBN 87-00-30226-0

Eksterne lenker
---------------

* Tre Kroner (1706) Arkivert 17. mai 2008 hos Wayback Machine.
**Kreuzberg** er en ortsteil i bydelen Friedrichshain-Kreuzberg i Berlin. Kreuzberg var egen bydel inntil 2001 da Berlins forvaltningsreform dannet en ny bydel sammen med tidligere bydel Friedrichshain.

Kreuzberg fikk sitt navn fra den 66 m høye åsen Kreuzberg. Åsen oppsto i løpet av istiden da endemorenen ble dannet. Den var lenge kjent som Tempelhofer Berg da den lå like ved landsbyen Tempelhof. I 1821 ble et nasjonalminnesmerke oppført til minne om de tyske seirene i Befrielseskrigene mot Napoleon mellom 1812 og 1815. Minnesmerket som er tegnet av Karl Friedrich Schinkel har grunnriss som et jernkors, noe som er en teori om opphavet til navnet Kreuzberg (Korsberget).

I overkant av 160 000 tyrkiske innvandrere og deres etterkommere lever i Kreuzberg. Før Berlinmurens fall var imidlertid Kreuzberg mer dominert av tyrkere enn i dag. Da muren falt steg boligprisene i Kreuzberg. Bydelen ligger nær det gamle sentrum (Mitte) i øst, som inntil da hadde vært sperret av muren. Dette førte til at nye tyrkiske immigranter flyttet til andre steder i Berlin (blant annet til bydeler i Øst-Berlin) da boligprisene var lavere i disse områdene.

Karneval der Kulturen er et flerkulturelt opptog som hver pinse arrangeres i Kreuzberg.

* Bro over LandwehrkanalBro over Landwehrkanal
* Künstlerhaus BethanienKünstlerhaus Bethanien

Severdigheter
-------------

* Amerika-Gedenkbibliothek
* Anhalter Bahnhof
* Ballhaus Naunynstrasse
* Bergmannstraße
* Berlinische Galerie
* Chamissoplatz
* Fraenkelufer
* Jüdisches Museum Berlin
* Künstlerhaus Bethanien
* Luisenstadtkanalen
* Mareinecke Markthalle
* Oberbaumbrücke
* Riehmers Hofgarten
* Victoriaparken med Kreuzbergåsen og nasjonalminnesmerket
* Willy-Brandt-Haus

Muséer
------

* Jüdisches Museum Berlin
* Haus am Checkpoint Charlie
* Schwules Museum

Eksterne lenker
---------------

* (en) Berlin-Kreuzberg – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Berlin-Kreuzberg – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

  


| * v
* d
* r
Ortsteiler i Berlins bydel Friedrichshain-Kreuzberg |
| --- |
| Stadtwappen Berlin | Friedrichshain **·**
Kreuzberg | Bezirkswappen Friedrichshain-Kreuzberg |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** NKC **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
*Cycas revoluta*
**Sagopalme** (*Cycas revoluta*), av noen kalt kongepalme, er en av de mest populære plantene i konglepalmeslekten, og kommer opprinnelig fra sørlige Japan. På tross av navnet, er planten ingen palme.

Beskrivelse
-----------

Sagopalme
Det er en saktevoksende plante som i løpet av 50-100 år blir inntil 6-7 meter høy. Planten har en symmetrisk bladkrone bestående av mørkegrønne blader, og en stammediameter på 20cm.

Sagopalmen er svært populær som stueplante i kjøligere klima, men kan plantes utendørs i et varmt temperert eller subtropisk klima. Den liker sandholdig jord og trenger god drenering, tåler tørke bra og kan vokse utendørs i full sol eller skygge. Som stueplante bør planten stå lyst.

Planten tåler en del kulde, men trenger vanligvis varme fuktige somrer for å vokse bra. Frostskade på blader kan forekomme ved temperaturer ned mot -10 grader celcius; ved lavere temperaturer hvor bladene visner ned vil planten vanligvis overleve og sende ut et nytt sett med blader følgende vår/sommer.

Smarte triks
------------

Hvis planten ikke har sendt ut nye bladsett på noen år, eller hvis bladene har fått store vinterskader, kan man simulere en monsun ved å sette plantens rotklump under vann i tre sammenhengende døgn. Når planten har stått relativt tørt over lang tid og opplever å få røttene dynket med vann vil den tro det er regntid.

I sitt opprinnelige element er planten avhengig av monsunen for å ha rikelig tilgang på vann for å kunne produsere nye blader. Skal man lure planten til å produsere nye blader bør dette gjøres tidlig på sommeren mens solen er sterkest (medio juni) og temperaturene er gode. I mangel på tilstrekkelig sol og varme vil ikke bladene herdes i tide til vinteren, og vil lettere ta skade fra vær og vind.

Toksisitet
----------

Planten er svært gifitg for både mennesker og dyr hvis den konsumeres. Man bør derfor vise stor aktsomhet når man berører planten, og plantestedet bør tenkes nøye igjennom slik at ikke husdyr lar seg friste av planten.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Sagopalme* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Sagopalme* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Sagopalme* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Sagopalme* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Sagopalme* hos The International Plant Names Index Rediger på Wikidata

* (en) *Sagopalme* hos Tropicos Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Cycas revoluta* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Cycas revoluta* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Cycas revoluta* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** NDL
 |
**«Troll»** var en jager i tjeneste for den Norske Marinen fra 1908–1940, og siden 1945–1949. «Troll» ble bestilt sammen med «Draug» og «Garm», alle identiske. Jagerne ble bygget både fordi en trengte nye fartøyer, men også fordi fartøyet «Valkyrjen» viste seg for langsomt for oppgaven det var bygget for; nemlig å holde fremmede torpedofartøyer borte fra kysten. «Valkyrien» skulle holde fremmede torpedobåter borte fra norskekysten, og samtidig kunne opptre som et torpedobåt selv. «Valkyrjen» hadde en toppfart på 23 knop – Draug-klassen fikk en toppfart på 26,5 knop, og ble, ifølge kildene, mer manøvrerbare enn det Valkyrjen var.

Like etter den tyske invasjonen 9. april 1940, kom «Troll» i kamp med tyske bombefly i Sognefjorden, men kom fra kampen uten skader. «Troll» fortsatte patruljeringen i Sognefjorden og omegn, og lå den 3. mai i Florø. Planen var å ta fartøyet til England, men dette ble ikke gjennomført. 18. mai ble fartøyet overtatt av tyskerne, etter at to tyske armerte trålere hadde tatt seg inn til Florø. «Troll» ble så slept til Bergen, og ankom der den 20. mai. Fartøyet gjorde kort tjeneste for den tyske marinen, og ble siden ombygget til destillasjonsskip, for produksjon av destillert vann.

«Troll» ble overtatt av den norske marine igjen etter krigen, og skipet fikk i 1946 prefikset KNM foran navnet. I 1949 ble KNM «Troll» solgt til opphugging.

Søsterskip
----------

* KNM «Draug»
* KNM «Garm»

Litteratur
----------

* Viceadmiral C. Sparre (red.) (opplysninger hentet fra *Fartøier*, av kommandørkapt. Chr. Blom, underdirektør ved marinens hovedverfts skibsbyggeri): *Norges Sjøforsvar 1814–1914* Aschehoug 1914.
* Marius Thomassen: *90 år under rent norsk orlogsflagg*.

| * v
* d
* r
Norske jagere |
| --- |
| Draug-klassen | 
* «Draug»
* «Troll»
* «Garm»

 |
| Sleipner-klassen | 
* «Sleipner»
* «Gyller»
* «Æger»
* «Odin»
* «Balder»
* «Tor»

 |
| S-klassen | 
* «Svenner»
* «Stord»

 |
| Town-klassen | 
* «Lincoln»
* «St Albans»
* «Mansfield»
* «Bath»
* «Newport»

 |
| Hunt-klasse type II | 
* «Arendal»
* «Haugesund»
* «Tromsø»

 |
| Hunt-klasse type III | 
* «Narvik»
* «Eskdale»

 |
| C-klassen | 
* «Oslo»
* «Bergen»
* «Trondheim»
* «Stavanger»

 |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Sjøhistorisk database
 |
***Krig!*** er Knut Nærums andre roman. Den tar for seg hva som ville kunne skje om Norge angrep et alliert land, eksempelvis et medlem av NATO, og hvordan det politiske maktspillet under en slik konflikt ville foregå. Et nederlandsk filmteam har hatt planer om å lage en film basert på romanen.[]

Handling
--------

Under EM på skøyter i 2005 faller Norges gullhåp og drar med seg sin nederlandske rival i fallet. Dette liker nederlenderne dårlig og responderer med å legge fram en påstand om at Johann Olav Koss brukte dop under OL på Lillehammer i 1994. Dette faller ikke i smak hos nordmennene, som føler at nasjonens ære er krenket. Stemningen mellom Norge og Nederland blir mer og mer spent, helt til USA som støtter Norge, angriper Nederland og sprenger dikene deres slik at de oversvømmes.

Tolkning
--------

*Krig!* kan tolkes som en allegori på Vestens krig mot terror, vår tids øst-vest konflikt. Men romanen tar også opp viktige samfunnsspørsmål, eksempelvis hva som får en nasjon til å erklære krig mot en annen, og hvordan den nasjonale ledere og politikere vil oppføre seg under en slik konflikt.

I Norge
-------

I Norge ble romanen utgitt første gang i 2003 på Cappelen forlag.

Illustrerte utgaver
-------------------

* 2003 – *Krig!*, illustrert av Karstein Volle, Cappelen forlag.

Portal: Litteratur
**Tysk ubåt «U-537»** var en ubåt i Nazi Tysklands *Kriegsmarine* under andre verdenskrig Kjølen ble strukket 10. april 1942 ved Deutsche Werft i Hamburg. Hun ble tatt i bruk 27. januar 1943 under kommndo av *Kapitänleutnant* Peter Schrewe. Schrewe hadde kommandoen over båten i nesten to år, inntil den gikk tapt.

'«U-537» gjennomførte tre tokt og er den eneste tyske ubåt som gjennomførte en landgang i Nord-Amerika under krigen da dens besetning installerte den automatiske værstasjonen *Kurt* i Martin Bay i Labrador den 22. oktober 1943. Hun ble sendt til Det fjerne østen Den 10. november 1944 sank hun i Javasjøen, øst for Surabaya. U-537 sank med alle om bord— 58 offiserer og mannskap. Senket av torpedoer fra det amerikanske krigsskipet USS Flounder.

Historie
--------

### 1. tokt

«U-537» forlot Kiel 18. september 1943 og seilte til Bergen, hvorgts hun dro på sin første patrulje den 30. september. Hun seilte over Nord-Atlanteren hvor hun den 22. oktober satte opp en værstasjon i Martin Bay i Labrador (Wetter-Funkgerät Land-26) med kodenavnet "Kurt". Værstasjonen ble ikke oppdaget av canadiske myndigheter før i 1981.

Hun ble angrepet utenfor Newfoundland 31. oktober av et canadisk Hudson fly RCAF med åtte raketter, alle bommet. Den 10. november ble hun angrepet av en canadisk Catalina fra RCAF med fire dypvnnsbomber utenfor Cape Race. Ubåten unnslapp uten skader, men neste dag ble hun angrepet av en annen Catalina med fire dypvsnnsbomber som i noen grad påførte henne skader. Overflateskip sluttet seg til i jakten, men klarte ikke å lokalisere «U-537» og hun anløp Lorient 8. desember.

### 2. tokt

«U-537» seilte fra Lorient 25. mars 1944 og seilte rundt Afrika, tvers over Det indiske hav til Batavia 2. august etter en seilas som varte i 131 dager.

### 3. tokt

Ubåten forlot Batavia med kurs for Soerabaja den 1. oktober 1944 og seilte på sitt tredje og siste tokt 9. november da hun ble senket med alle ombord — 58 offiserer og mannskap i Javasjøen av torpedoer fra USS Flounder.

Bibliografi
-----------

* Busch, Rainer; Röll, Hans-Joachim (1999). *Deutsche U-Boot-Verluste von September 1939 bis Mai 1945*. *Der U-Boot-Krieg* **(tysk)**. IV. Hamburg, Berlin, Bonn: Mittler. ISBN 3-8132-0514-2.
* Gröner, Erich (1985). *U-Boote, Hilfskreuzer, Minenschiffe, Netzleger, Sperrbrecher*. *Die deutschen Kriegsschiffe 1815-1945* **(tysk)**. III. Koblenz: Bernard & Graefe. ISBN 3-7637-4802-4.

Eksterne lenker
---------------

* Helgason, Guðmundur. «The Type IXC/40 boat U-537». *German U-boats of WWII - uboat.net*. Besøkt 7. desember 2014.
* *U-537* at nordlek.no Besøkt 15. mai 2017.

Portal: Andre verdenskrig