recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Handelsmann og væreier Erasmus B.K. Zahl var en typisk representant for nordlandsslektene. Som sådan ble han foreviget gjennom Knut Hamsuns karakter *Mack*. Foto: fotograf Finne 
Nordlandsslekter forbindes ofte med de tallrike borgerleiene i landsdelen. På Lauvøya satt blant andre slektene Jentoft og Hveding. Foto: Commons-bruker *Knut* 
**Nordlandsslekt** er et begrep som viser til eldre slekter av borger- eller prestestand i Nordlandene, det vil si dagens Nordland og Troms, samt Finnmark. Disse slektene hørte til de ledende samfunnslag i landsdelen.

Forklaring av begrepet
----------------------

Det finnes ingen fastsatt måte å avgrense hvilke slekter som får kalles nordlandsslekt. Noen kjennetegn er at de kjennes fra århundrene før 1800-tallet, at de bodde på landet og hadde borgerlig levemåte og yrke, at de inngikk ekteskap med hverandre, at de bar faste slektsnavn, noe som de færreste nordlendinger hadde, og at de veldig ofte hadde røtter i utlandet, særlig i Danmark og Hertugdømmene.

Flere nordlandsslekter er til dels inngående skildret i nedtegnelser fra blant annet 1700- og 1800-tallet. Blant disse er reisebeskrivelser forfattet av Gustav Peter Blom, svenskene Johan Erik Forsström, Sven Nilsson og J.W. Zetterstedt, tyskeren Leopold von Buch og engelskmennene baronett Arthur de Capell Brooke og Frederick Metcalfe. Disse slektenes kultur, blant annet væremåte, selskapsliv og dans, skilte seg fra almuens.

Det heter seg at alle nordlandsslekter lar seg føre tilbake til adelsslekten Benkestok. Ikke alle, men likevel en lang rekke nordlandsslekter nedstammer kognatisk fra denne slekten. Blant de velkjente er slekten Ellingsen, hvis stamfar Elling Christophersen (1676–1730) var oldebarn av Margrethe Benkestok.

Til nordlandsslekter hører flere landskjente menn, blant andre handelsmann Erasmus B.K. Zahl, statsråd Sofus A.B. Arctander og statsråd Jakob M. Schøning.

Begrepets alder
---------------

Begrepet er av eldre dager. Det ble ofte benyttet i historisk og genealogisk litteratur på 1900-tallet. I sin bok *Slægten Benkestok* fra 1904 benyttet Wilhelmine Brandt ordet «Nordlands-Familjer». Noen år etter utgivelsen av *Slægten Benkestok* omtalte S.H. Finne-Grønn denne boken som et «genealogisk magasin for nordlandsslekter».[] Begrepet forekommer ellers blant annet i Jakob Schønings *Nordlands-slegten Schøning i 360 aar* (1928), Johan Hvedings *Nordlandsslekten Hveding* (1944), Nils Parelius' *Nordlandsslekten Mentzonis opprinnelse* (1956) og Gerd Fjellstads *Fra adel til bumenn : Nordlandsslekter* (1996).

Referanser
----------

1. 1 2  Ytreberg, Nils Andreas: *Nordlandske Handelssteder* 1941. Tredje opplag, 1981.
2. ↑  Norsk biografisk leksikon: Wilhelmine Brandt – utdypning på *snl.no*.
3. ↑  Ellingsen, Charles: *Slekten Ellingsen : en gren av slekten Benkestok* 1990.
4. ↑  Brandt, Wilhelmine: *Slægten Benkestok*, s. 25. 1904. Nytrykk av 1985 ved Damms Antikvariat.
5. 1 2 3 4  «Bibsys». Arkivert fra originalen 3. desember 2017. Besøkt 4. februar 2022.
**Nordlig flatdøgnflue** (*Heptagenia dalecarlica*) er en døgnflue som tilhører familiegruppen flatdøgnfluer.

Utseende
--------

### Voksne (imago)

Kroppen er 10-14 millimeter lang. Gul på farge, men ikke så gul som gul flatdøgnflue. Hodet er flatt med fasettøynene på siden i bakkanten. Vingene er trekantet og holdes rett opp og ut fra kroppen i hvile. Lengst bak på bakkroppen er det to haletråder (cerci). 

### Nymfer/larver

Nymfene er mellom 10-14 millimeter lange og har en flat kroppsform med tre haletråder. De har utvendige gjeller på bakkroppen og Beina og særlig lårene (coxa) er store og kraftige.

Levevis
-------

Nordlig flatdøgnflue finnes i ferskvann, i og ved elver med sterkt strømmende vann. 

Eggene slippes av hunnen ned på vann overflaten. De synker straks til bunnen. Nordlig flatdøgnflue lever mesteparten av sitt liv som larver eller nymfer. 

De spiser små partikler av organisk materiale, som alger, planterester eller råtnende planter. Men også av andre mindre dyr eller fiskeegg.

Nordlig flatdøgnflue tilhører gruppen insekter med ufullstendig forvandling, som betyr at den ikke har et puppestadium mellom nymfestadiet og «Fluestadiet» (imago). Døgnfluenes livssyklus er enestående i dyreriket på grunn et mellomstadie kalt subimago som ingen andre kjente insektsgrupper gjennomgår. Fluefiskere kaller dette stadiet for dun (engelsk).

De voksne flyr fra siste halvdel av juni til et stykke ut i juli. De voksne kan ikke ta til seg føde eller fuktighet som voksne individer. Hanner lever sjeldent mer enn ett døgn.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* orden døgnfluer (Ephemeroptera)
	+ familie flatdøgnfluer (Heptageniidae)
		- Nordlig flatdøgnflue, *Heptagenia dalecarlica* Bengtsson, 1912

Litteratur
----------

* Johansen, G.O. og Lunde, V. 1993. *Sjekkliste for norske døgnfluer (Ephemeroptera) med forslag til norske navn.* Norsk entomologisk forening, InsektNytt 18(3-4), s. 19-22
* Arnekleiv, Jo Vegar. 1995. *Døgnfluelarver.* Norsk entomologisk forening, Norske Insekttabeller nr. 14, 45 sider.
* Puthz, V. 1978. *Ephemeroptera.* Limnofauna Europaea, J. Illies (ed.). Fischer Verlag, Stuttgart. side 256 – 263.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *nordlig flatdøgnflue* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *nordlig flatdøgnflue* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *nordlig flatdøgnflue* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *nordlig flatdøgnflue* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *nordlig flatdøgnflue* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Ephemeridae* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata
* Norsk Entomologisk forening
Rutekart
**Ontario Northland Railway** er en jernbane i Ontario, Canada, som eies og drives av det provins-eide selskapet **Northland Transportation Commission**. Selskapet har en hovedlinje som er en nord–sørgående, fra Moosonee ved James Bay til North Bay. I tillegg har den to hovedforgreninger, en østlig linje fra Swastika til Rouyn-Noranda i Quebécto, og en vestlig linje fra Calstock til Cochrane. De 40 østligste kilometerne av banen er i Québec, og drives av datterselskapet **Nipissing Central Railway**. Banen har forbindelse til Canadian National Railways spor både i Calstock, North Bay og Rouyn-Noranda.

Banen ble etablert i 1902 for å utvikle områdene rundt Lake Timiskaming og Lake Nipissing under navnet **Temiskaming and Northern Ontario Railway**. Banen nådde James Bay i 1932; under byggingen ble det funnet store forekomster av gull, sølv, kobber og nikkel, som ble utnyttet og fraktet med banen. I tillegg ble banen brukt til transport av tømmer. Banen har i dag både person- og godstransport.

Eksterne lenker
---------------

* (fr) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Ontario Northland Railway – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
Persontog i Canada |
| --- |
| Tunnelbane | Montréal Métro • Toronto Subway • Vancouver SkyTrain |
| Bybane | C-Train (Calgary) • Bybanen i Edmonton • O-Train (Ottawa) • Trikken i Toronto • Toronto lufthavn |
| Fjerntog | VIA Rail • Ontario Northland Railway • Quebec North Shore and Labrador Railway • Rocky Mountaineer • Tshiuetin Rail Transportation • White Pass and Yukon Route • Whistler Mountaineer • NLCL • Keewatin Railway Company • Amtrak |
| Lokaltog | GO Transit (Toronto) • Agence métropolitaine de transport (Montréal) • West Coast Express (Vancouver) |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN
 |
Jingmen i Hubei
**Jingmen** (kinesisk: 荆门; pinyin: *Jīngmén*) er en by på prefekturnivå i provinsen Hubei i det sentrale Kina. Befolkningen innen grensene anslås (2005) til 167 000.[]

Administrative enheter
----------------------

Jingmen består av to bydistrikter, to fylker og ett byfylke:

* Bydistriktet Dongbao (东宝区), 1 645 km², 370 000 innbyggere, regjeringssete;
* Bydistriktet Duodao (掇刀区), 639 km², 360 000 innbyggere;
* Fylket Shayang (沙洋县), 2 044 km², 600 000 innbyggere;
* Fylket Jingshan (京山县), 3 284 km², 650 000 innbyggere (新市镇);
* Byfylket Zhongxiang (钟祥市), 4 488 km², 1,03 mill. innbyggere.

Samferdsel
----------

Kinas riksvei 207 løper gjennom fylket. Denne viktige trafikkåren begynner i Xilinhot i Indre Mongolia nær grensen til Mongolia, løper sørover og ender i Hai'an, en by som ligger i Xuwen fylke sør på Leizhouhalvøya i provinsen Guangdong.

Referanser
----------

1. ↑  GeoHive - China, Hubei Arkivert 16. juni 2013 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** GeoNames **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
*Denne artikkelen handler om terminologien som beskriver en krystall eller mineralklumps evne til å splitte seg gjennom visse plan eller svakhetsoner. For kløv i bergarter, se kløv (geologi)*
Flogopitt glimmer med kløv (spalteflate)
**Kløv** eller **spalting** er innenfor mineralogien et uttrykk som blir brukt til å beskrive hvordan en krystall eller mineralklump kan dele (kløyve) seg med jevne glatte flater i bestemte retninger.

Noen mineraler er mer spaltbare enn andre, for eksempel glimmer som har et veldig tydelig fint kløv på tvers av krystallen. Kløv må ikke forveksles med brudd som beskriver et minerals evne til å dele seg i andre retninger enn kløvretningene.

Se også
-------

* Ord og uttrykk i steinindustrien
* Brudd (geologi)
* Brudd (mineralogi)
* Kløv (geologi)

Referanser
----------

1. ↑  "Spaltbarhet."Geoleksi, geologisk leksikon [*død lenke*]

Eksterne lenker
---------------

* Geoleksi, geologisk leksikon

  


| * v
* d
* r
Mineralidentifisering |
| --- |
| Kløv (spaltbarhet) **·** Krystallform **·** Krystallsystem **·** Brudd **·** Glans **·** Hardhet **·** Spesifikk vekt **·** Strekfarge |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
«Gausta med Vestfjorden», olje på lerret, udatert. Tilhører Nasjonalmuseet for kunst, arkitektur og design.
**Paul Sohnwaldt Linaae** (1791–1866) var en norsk skipsreder, kunstner og bokholder. Han er kjent for byprospekter og landskapsakvareller.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Han ble født i Langesund i Telemark som sønn av losoldermand Hans Lund Linaae (1747–1831) og dennes annen hustru Alet Cathrine Siewers (1762–1840). Linnae valgte, som flere andre i sin familie, å bli sjømann, men la tidlig opp og var som 22-åring å finne i Porsgrunn som ansatt hos den senere eidsvollsmann Jørgen Aall. Her fikk han snart i oppdrag å representere firmaet på reiser til Tyskland og England, hvor han også benyttet tiden til å lære tegning og akvarellmaling.

### Ekteskap og omflakkende liv

I 1824 giftet han seg med Aalls datter Marianne (1801–1826). På det tidspunkt hadde han en blomstrende trelastforretning, eide to skip og hadde kjøpt Aallgården i Porsgrunn. Etter fruens død kun to år senere, forlot han byen og tok stilling som bokholder i et par år ved Omdals kobberverk. Heretter fulgte en rekke vandringsår – til Düsseldorf hvor han blant annet malte sammen med Hans Gude, videre til Køln, Paris og London.

Derfra til Sverige og Nyköping hvor han oppholdt seg i flere år og både malte og underviste i å male. I 1833 ble han av prins Oscar anmodet om å male den svenske orlogslflåte, som da var samlet utenfor Stockholm.

Etter sin tilbakekomst fra Sverige var han i noen år forvalter på Bolvig Jernværk, og senere forvalter hos Hans Cappelens enke. I sine siste leveår virket han som bokholder ved *Den første Norske Assuranceforening* i Porsgrunn.

### Produktiv maler

I alle de omflakkende år var det maling og tegning som var Linnaes altoppslukende interesse. Hans produksjon av byprospekter og landskapsakvareller viser flere motiver særlig fra Skien-distriktet og Telemark, men også fra andre steder i Norge. Så sent som i 1864 reiste han gjennom Telemark med både skissebok og fiskestang. 
Linnaaes arbeider er beslektet med det engelske akvarellmaleri, som han hadde studert under opphold i England i 1815 og 1823. Han foretrakk å forære (fremfor å selge) sine billeder bort til venner og bekjente.

Linnae døde under et besøk i Langesund hos sin venn Jørgen Wright, og ble begravet på Langesund kirkes kirkegård, ved sin far og farfar.

Referanser
----------

1. 1 2 3   Norsk kunstnerleksikon, oppført som Paul Sohnwaldt Linaae, nkl.snl.no, besøkt 27. juni 2019[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   www.slekt.org, besøkt 9. januar 2021[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2  Holager, Helen (20. februar 2017). «Paul Sohnwaldt Linaae». *Norsk kunstnerleksikon*. Besøkt 9. januar 2021.
4. 1 2  «H.B. Bystrøm: Linaaesgate». *www.porsgrunn.folkebibl.no*. Arkivert fra originalen 11. januar 2021. Besøkt 9. januar 2021.
5. 1 2  Finn C. Knudsen. «Paul Linaae». *www.slekt.org*. Besøkt 9. januar 2021.
6. ↑  «Paul Linaae». *Store norske leksikon*. 26. februar 2020. Besøkt 9. januar 2021.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk kunstnerleksikon **·** Historisk befolkningsregister **·** Geni **·** KulturNav
 |

Portal: Kunst
Tachograf av typen EFAS
En **tachograf**, også kalt **fartsskriver**, er et instrument som registrerer hastigheter for et kjøretøy mens det beveger seg. Den vanligste formen i dag, registrerer elektronisk på en databrikke, slik at avlesning skjer på en datamaskin med kortleser og dertil egnede programmer.

Eldre varianter består av en laserpenn som merker av hastigheten på en skive. Skiven snurrer rundt slik at alle bevegelser blir registrert. Etter 24 timer er skiven kommet til utgangspunktet, og skal erstattes med en ny.

Siden bevegelsen av skiven eller dataregistreringen er ganske jevn, vil det være mulig å fastslå hastigheten til enhver tid, slik at alvorlige brudd på hviletids- og hastighetsbestemmelser kan avleses.

Instrumentet er i Norge påbudt for kjøretøyer som registreres med totalvekt over 3 500 kg inklusive nyttelast. Unntak kan gjøres dersom kjøringen bare foregår over kortere perioder eller innen begrenset område. Skiven brukes primært for å registrere om sjåfører har overholdt pålagt hviletid. Tachografen er ofte utstyrt slik at det kommer fram meldinger om snarlig pause til sjåføren. I desember 2006 ble det innført påbud om digital fartsskriver i alle nye kjøretøy som omfattes av reglene.

Fartsskriver må ikke forveksles med speedometer som bare viser den hastigheten et kjøretøy har i øyeblikket.

Referanser
----------

1. ↑  «Smart-tachograf skal innføres fra juni - Stoneridges løsning er enda ikke klar». *Lastebil.no*. 17. mars 2019.
2. ↑  «Fartsskriver». Statens vegvesen.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | NKC
 |
Porselensmaling i Jingdezhen, etter gammel stil
**Jingdezhen** (kinesisk: 景德镇; pinyin: *Jǐngdézhèn*), eller *Fowliang*, er en kinesisk by og et byprefektur i provinsen Jiangxi i det sentrale Kina. Befolkningen (2006) er på 1,53 millioner.

Historie
--------

Jingdezhen er verdenskjent for sitt edle porselen. Dette porselenet er blitt produsert siden Han-dynastiet (202 f.Kr.-220 e.Kr.) av hvit leire *(kaolin)* fra nær Poyangsjøen i vest. Det er ellers kullgruver i området.

Byen nådde en storhetstid rundt 1000 under det nordlige Sung-dynastiet, da det leverte porselen til hoffet. 

Keiserne i Mingdynastiet (1368-1619) hadde egne porselensover her, og produktene var reservert for keiserhoffet. 

Under Taipingopprøret ble byen sterkt skadet og gikk inn i en nedgangsperiode.

Administrative enheter
----------------------

Jingdezhen i Jiangxi

Jingdezhen består av to bydistrikter, ett fylke og ett byfylke:

* Bydistriktet Zhushan (珠山区), 31 km², 270.000 innbyggere (2002);
* Bydistriktet Changjiang (昌江区), 392 km², 150.000 innbyggere (2002);
* Fylket Fuliang (浮梁县), 2.867 km², 280.000 innbyggere (2002);
* Byfylket Leping (乐平市), 1.973 km², 770.000 innbyggere (2002).

Samferdsel
----------

Kinas riksvei 206 løper fra kystbyen Yantai til kystbyen Shantou i provinsen Guangdong. Den løper gjennom provinsene Shandong, Jiangsu, Anhui, Jiangxi og til slutt Guangdong.

Litteratur
----------

* Julia B. Curtis, Stephen Little & Mary Ann Rogers: *Trade Taste and Transformation, Jingdezhen Porcelain for Japan, 1620-1645*, New York, China Institute Gallery, 2006. ISBN 0-9774054-0-0

Eksterne lenker
---------------

* Lokalregjeringens hjemmesider Arkivert 29. oktober 2015 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** NDL **·** NKC **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
**Tacky.no** er et online magasin for skateboard og snowboard med avleggere i en rekke land. Siden har ca. 100 000 lesere pr måned. Målsetningen til selskapet er å bli det ledende online magasinet for skateboard og snowboard i Europa.

Historikk
---------

Tacky var opprinnelig en skateboard- og snowboardbutikk i Bygdøy Alle i Oslo. Butikken ble nedlagt i 1999 og online magasinet startet opp i 2000. Gründerne bak er Jean Moe, Freddy Hansen og Morten Nymoen. Nettstedet ble drevet på ideell basis, men profesjonaliserte seg senere og er nå kommersielt basert med inntekter fra reklame. Tacky.dk ble startet i 2002, Tacky.se i 2003 og flere andre land har siden kommet til.

Redaksjonell profil
-------------------

Tacky.no gir daglig ut lokale og nasjonale nyheter fra skateboard- og snowboardmiljøet i Norge. Terminologien er veldig intern, og det er mye bruk av engelske ord og uttrykk.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* (no) Tacky.no på Facebook Rediger på Wikidata
**Paul Lauritz** (egentlig **Paul Lauritzen**) (født 18. april 1889 i Larvik, død 31. oktober 1975 i Glendale) var en norsk-amerikansk kunstmaler. Foreldrene var «graastensmurer» Lauritz Olsen og hustru Maren Sofie.

Han ble eksponert for kunst i ung alder og studerte både med lokale og fremmede kunstnere i hjembyen. 16 år gammel flyttet Lauritz til Øst-Kanada for å bo hos sin søster og fikk seg arbeid som gruvearbeider.

Han arbeidet på sin vei vestover som kommersiell kunstner i Vancouver og Portland. På sistnevnte sted begynte Lauritz å male landskaper og portretter. Det beskjedne utkommet som kunstmaler førte ham til Alaska under Gullrushet. Lauritz hadde ikke suksess i gullgruvene og vendte seg igjen mot maling. Han ble en god venn av kunstneren Sydney Laurence. De to kunstnerne arrangerte en felles utstilling før Lauritz forlot Alaska.

I 1919 flyttet han til Los Angeles og åpnet studio i Lyceum Theatre på Spring Street. Da Lauritz ikke underviste på Chouinard School of Art og Otis Institute eller i sitt eget studio, foretok han malerekskursjoner til Sierra Nevada, opp langs California-kysten så langt nord som til Carmel, til Mexico (1921), Columbia River (1924) og Norge (1925).

Paul Lauritz. A Song of Spring. Silketrykk. 1924
I hjemlandet ba kong Haakon VII ham om å lage et maleri for det kongelige slott.

Lauritz var et aktivt medlem av Los Angeles' kunstnermiljø og satt seks år i Los Angeles Municipal Art Commission.

Han var en mangfoldig maler. Temaene til Lauritz omfattet ørkenscener, portretter, snøscener, marinen samt landskaper. Lauritz fortsatte med å male til sin død i 1975.

Han er representert i Sacramentos Crocker Art Museum, Irvine Museum, Los Angeles County Museum of Art, San Diego Museum of Art og Carnegie Museum of Art i Oxnard.

Medlem
------

* California Art Club (President 1942-mai 1944)
* Laguna Beach Art Association
* Royal Society of Artists (Storbritannia)
* Salmagundi Club (New York City)
* Society of Western Artists
* Southwest Art Association

Referanser
----------

1. ↑   Le Delarge, oppført som Paul LAURITZ, Delarge-ID 13120\_artiste\_LAURITZ\_Paul[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Norsk kunstnerleksikon, Norsk kunstnerleksikon ID Paul\_Lauritz, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   KulturNav, KulturNav-ID 85ba1f7e-9472-4309-846d-4d430649d296, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* Hughes, Edan Milton: *Artists in California 1786-1940*

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Norsk kunstnerleksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** ULAN **·** KulturNav
 |
**Jing Lusi** (født 16. mai 1985) er en kinesisk skuespillerinne. 

Lusi ble født i Pudong i Shanghai og flyttet med sine foreldre til Storbritannia da hun var fem år. Hun studerte ved Peter Symonds College i Winchester, der hun oppnådde toppkarakterer, og tok deretter en grad i rettsvitenskap ved University College London.

Etter studiene startet Lusi sin karriere i den internasjonale filmbransjen. I 2009 spilte hun prinsesse Li Hua i KRU Studios’ *The Malay Chronicles: Bloodlines*. Filmen krevde at hun talte malayisk, som hun måtte lære seg fonetisk.

I 2012 fikk hun en rolle i BBCs BAFTA-belønnede sykehusdramaserie *Holby City*, hvor hun debuterte i sesong 14. Rollefiguren hennes het Tara Lo.

Referanser
----------

1. ↑  «visiblechinese.com». Arkivert fra originalen 25. september 2016. Besøkt 17. september 2016.
2. ↑  «tvchoicemagazine.co.uk». Arkivert fra originalen 25. september 2016. Besøkt 17. september 2016.
3. ↑  Kilkelly, Daniel (29. november 2012). «Holby Tara, Ollie 'should stay together'». *Digital Spy* **(engelsk)**. Besøkt 1. august 2019.

Eksterne lenker
---------------

* Nettside
* (en) Jing Lusi på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) Jing Lusi hos The Movie Database Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data)
 |
Østside, ved Spree
**Paul Löbe-huset** (tysk: Paul-Löbe-Haus) er et modernistisk tilbygg til Riksdagsbygningen i Berlin, og ligger i den sydlige delen av Spreebogenpark, på begge sider av elven Spree i bydelen Mitte. 

Huset var ferdig oppført i 2001 og er oppkalt etter tidligere riksdagspresident for SPD Paul Löbe. Bygningen huser bl.a. kontorer for parlamentarikerne, utvalgssekretariatene og møterom, samt en restaurant for parlamentarikerne, de ansatte og besøkende. Den har 1 700 rom og et areal på 61 000 kvadratmeter. Paul Löbe-huset er forbundet med Marie Elisabeth Lüders-huset gjennom to broer over Spree, og er også forbundet med Jakob Kaiserhuset, Riksdagen og Marie Elisabeth Lüders-huset gjennom tunnel.

Paul Löbe-huset inngår i anlegget Band des Bundes, som er en gruppe bygninger langs Spree som nyttes av ulike føderale politiske organer. 

De to øvrige store parlamentsbygninger oppført i umiddelbar nærhet til Riksdagsbygningen er også oppkalt etter politikere fra de viktigste politiske partier i Tyskland etter den andre verdenskrigen: Marie Elisabeth Lüders FDP og Jakob Kaiser CDU (Jakob Kaiserhuset).

Bilder
------

* Østside, i bakgrunnen RiksdagenØstside, i bakgrunnen Riksdagen
* Sett fra KanzleramtSett fra Kanzleramt

Eksterne lenker
---------------

* (en) Paul-Löbe-Haus – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Paul-Löbe-Haus – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Paul Löbe-Haus på Forbundsdagens internettside

Portal: Tyskland

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND
 |
**Røros smør** er en norsk smørtype, produsert av Rørosmeieriet AS.

Ingredienser
------------

Ingrediensene er som vanlige typer smør, med unntak av det er kinnet etter gammel industrimåte: I en kjeglekjerne. Dessuten benytter man seg av økologisk rømme.

Smak
----

Røros Smør kjennetegnes ved sin noe syrlige smak. Man kan skimte saltkornene i smøret og dersom smøret ligger i romtemperatur over en lengre periode vil det danne seg vannperler på smørets overflate. Smøret passer godt til blant annet rømmebrød, flatbrød og forskjellige typer spekemat, samt at det setter en ekstra spiss på supper og sauser.

Det økologiske smøret fra Rørosmeieriet har mange egenskaper som har ført til at det har fått anerkjennelsen *Spesialitet-merket*.

Historisk bakgrunn
------------------

Smøret kommer, som navnet antyder, fra Røros. Smøret ble en kjærkommen kilde til energi hos de lokale gruve- og industriarbeiderne. Røros Smør plukket opp inspirasjon fra Ingrid Skancke fra Røros, da de utviklet dette økologisk baserte smørproduktet. Som en følge av sin rike smak ble det også tildelt prisen for beste meieriprodukt under «Smakeriet» i 2003.

Eksterne lenker
---------------

* Rørosmeieriet
**Pajok** (også Parjok, Parajok) er en by med 49 000 innbyggere (2012)[] i Øst-Ekvatoria i Sør-Sudan. Byen ligger helt sør i Magwi fylke, 39 km sør for Magwi, nær grensen til Uganda. Den største folkegruppen i byen er acholi.

Under den andre borgerkrigen i Sudan (1983–2005) erobret Det sudanske folks frigjøringsbevegelse (SPLM) byen fra regjeringen. Mellom 1991 og 1994 tok regjeringsstyrkene byen tilbake, men i desember 1995 hadde SPLM igjen makten i byen. Dette året brøt Sudan de diplomatiske forbindelsene med Uganda og beskyldte landet for å angripe Pajok. Borgerkrigen opphørte i 2005, men geriljaorganisasjonen Herrens motstandsarmé fortsatte aktivitet i området og angrep blant annet Pajok og andre flyktningleirer i Sør-Sudan og Uganda.[]

Pajok i litteraturen
--------------------

I Nils Harald Sødals dokumentariske roman *Fuglene under himmelen* er hovedpersonen Sarah en flyktning fra Pajok som kommer til Norge.

Referanser
----------

1. ↑  Krøger, Cathrine (28. november 2011). «Denne boka er like utrolig og rystende som fortellinger fra holocaust». *Dagbladet.no* **(norsk)**. Besøkt 6. juni 2020.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
En hest med kløv i form av utstyr fastspent til en ridesal i Australia på 1980-tallet.
«Sæterreisen», litografisk reproduksjon av et maleri av Adolph Tidemand til *Norske Folkelivsbilleder* utgitt i 1854 (fargeutgaven), viser et følge med kløvhest på vei til ei seter på 1800-tallet. Kilde: Nasjonalbiblioteket 
**Kløving** er en transportform med gamle røtter. Den går ut på å bruke seletøyanordninger som legges over ryggen på et lastedyr. Lasten fordeles likt på begge sider av dyret, og det er dette lasset som kalles en *kløv*. Lasten kan bindes fast, legges i korger eller sekker, alt ettersom.

I Norge var hesten det mest brukte kløvdyret, men både hund og geit er kjent. Ute i verden brukes også kameler, dromedarer, lamaer og esler

Kløvdyr etter region
--------------------

* Andes - lama, esel, muldyr
* Arktis - hund, rein
* Sentral- og Sør-Afrika - okse, muldyr, esel
* Sentral-Asia - baktrisk kamel, yakokse, muldyr, esel
* Eurasia - esel, okse, hest
* Nord-Amerika - hest, muldyr, esel
* Nordafrikanske og arabiske land - dromedar, kamel
* Oseania - esel, hest, dromedar, muldyr, okse
* Sør-Asia og Sørøst-Asia - indisk elefant, vannbøffel, yakokse

Se også
-------

* Kløvhund
* Slep

Eksterne lenker
---------------

* (en) Pack animals – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Britannica **·** GND
 |
| Slaget ved Siikajoki |
| --- |
| Konflikt: Del av Napoleonskrigene |
| Skisse over slaget ved Siikajoki |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Dato | 18. april 1808 |
| Sted | Siikajoki, 35 kilometer sør for Uleåborg64°50'N 24°44'Ø |
| Resultat | Svensk seier |

 |
| Stridende parter |
| Sveriges flagg Sverige | Keiserflagget Russland |
| Kommandanter og ledere |
| Carl Johan Adlercreutz  Georg Carl von Döbeln | Jakov Petrovitsj Kulnev |
| Styrker |
| først 279  Adlercreutz med 120 | 1 080 |
| Tap |
| 4 døde, 31 såret | 300 døde og sårede |


| Artikkelen inngår i serien om
**Finskekrigen** |
| --- |
|  |
| Pyhäjoki ·
Siikajoki ·
Revolax ·
Sveaborg ·
Pulkkila ·
Lemo ·
Nykarleby ·
Vasa ·
Kokonsaari ·
Lappo ·
Rimito Kramp ·
Sandöström ·
Kauhajoki ·
Alavo ·
Karstula ·
Grönvikssund ·
Ruona ·
Ömossa ·
Jutas ·
Oravais ·
Palva sund ·
Virta bro ·
Hörnefors ·
Sävar ·
Ratan |

**Slaget ved Siikajoki** var et slag under finskekrigen (1808–1809) som ble utkjempet mellom svenske og russiske styrker den 18. april 1808 ved Siikajoki nær Uleåborg (Oulu) i dagens Finland. Slaget endte med svensk seier, den første under kampene på fastlandet i den finske delen av riket (russiske styrker hadde tidligere blitt beseiret på Gotland og Åland.

Da den finske delen av Sverige ble angrepet av Russland i februar 1808 besluttet den svenske øverstkommanderende Wilhelm Mauritz Klingspor å trekke seg tilbake til det nordvestlige Finland i påvente av troppeforsterkninger fra Sverige og Sveriges allierte Storbritannia. To dager før hadde slaget ved Pyhäjoki blitt utkjempet og den finske generaladjutanten, grev Gustaf Löwenhielm hadde blitt tatt som fange av russerne, i hans sted ble Carl Johan Adlercreutz utnevnt. 

Under retretten til Georg Carl von Döbelns styrker begynte de å krysse over den islagte elven Siikajoki da de ble de angrepet av russiske styrker. Von Döbeln gikk først til motangrep, men ble beordret å trekke seg tilbake. Da blottet de russiske styrkene sitt senter og et angrep ble beordret av general Adlercreutz hvorpå russerne ble slått.

På tross av en generell ordre om strategisk tilbaketrekning så vant de svenske styrkene en taktisk seier ved å utnytte en svekkelse hos de forfølgende russiske styrkene. 

Slaget ved Siikajoki beskrives i diktet «Adlercreutz» i diktverket *Fänrik Ståls sägner* av Finlands nasjonalpoet Johan Ludvig Runeberg.

Det Nylandske regimentet (nå Nylands brigade) utmerket seg i slaget ved Siikajoki, fremdeles idag får soldater i brigaden rett til å bære Siikajokikorset etter fullført rekruttskole.

Eksterne lenker
---------------

* Diktet «Adlercreutz», fra *Fänrik Ståls sägner* om Adlercreutz ved Siikajoki (svensk)
Tacoma Narrows-broen den 7. november 1940
Video av bro-kollapsen (2:30)
**Tacoma Narrows-broen** var den første broen over Pugetsundet i delstaten Washington, og i sin tid den tredje lengste hengebroen i USA. Den ble åpnet for allmen ferdsel 1. juli 1940, og kollapset i sterk sidevind 7. november samme år.

Byggearbeidene startet i september 1938. Da veidekket kom på plass, ble det registrert kraftige oscillerende bevegelser på hovedspennet når det blåste på tvers av brospennet, noe som fikk arbeiderne til å kalle broen for «Galloping Gertie». Til tross for forsøk på å få stoppet fenomenet fortsatte bevegelsene. Om morgenen den 7. november blåste det sørvestlig vind (på tvers av brospennet), og hovedspennet bevegde seg en til 1,5 meter opp og ned. Dette uroet veimyndighetene litt, men broen var kjent for å ha slike bevegelser, og bilene fortsatte å passere bomstasjonen og kjøre ut på broen. Like etter klokken 10:00 økte vinden, og det begynte en oscillerende vridningsbevegelse i hovedspennet. Bevegelsen var først svak, men klokken 10:07 økte den kraftig med over 10 meters utslag. Veibanens vinkel sideveis var oppe i 45 grader i sykluser med omkring 5 sekunders varighet. Politiet var snar å stenge broen for all ferdsel, og de som allerede var ute på broen kom seg i sikkerhet til fots. Klokken 10:30 raste et brosegment i hovedspennet ned i sundet, mens vridningsbevegelsene fortsatte. 11:02 kollapset ytterligere 200 meter, og 11:09 raste de siste restene av hovedspennet ned.

En bilsjåfør løp fra bilen sin for å komme i sikkerhet, men løp dermed tilbake til bilen sin for å hente hunden sin i baksetet. Han rakk å komme seg til sikkerhet sekunder før broa raste sammen. 

Ingen menneskeliv gikk tapt. Fordi USA var i gang med krigsforberedelser, ble brotårn og kabler demontert og gjenbrukt. De sunkne delene av brolegemet fungerer i dag som kunstige rev som gir oppvekstmiljø for sjøorganismer. 

Da det senere ble bygd ny bro, ble de gamle fundamentene for tårn og kabelfester benyttet.

Kilder
------

* Washington State Department of Transportation: "Galloping Gertie" Collapses November 7, 1940 Arkivert 27. juni 2008 hos Wayback Machine. Besøkt 17. mars 2015
* Harbor History Museum: How and why did Gertie fall? Besøkt 17. mars 2015
* Hund glemt i bil på broen En bilsjåfør løp fra bilen sin for å komme i sikkerhet, men løp dermed tilbake til bilen sin for å hente hunden sin i baksetet. Han rakk å komme seg til sikkerhet sekunder før broa raste sammen

Eksterne lenker
---------------

* (en) Tacoma Narrows Bridge (1940) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN
 |
| Slaget ved San Fermo |
| --- |
| Konflikt: Den andre italienske frigjøringskrig |
| Slaget på et samtidig litografi |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Dato | 26. - 27. mai 1859 |
| Sted | San Fermo i Lombardia45°48′31″N 9°2′56″Ø |
| Resultat | Seier til de italienske alpejegerne |

 |
| Stridende parter |
| Italias flagg *Alpejegerne* | Habsburg Keiserdømmet Østerrike |
| Kommandanter og ledere |
| Italias flagg Giuseppe Garibaldi | Habsburg Karl von Urban |
| Styrker |
| 3 000 infanterister | 4 000 infanterister8 kanoner |
| Tap |
| 13 døde<60 sårede | 68 døde264 sårede |

**Slaget ved San Fermo** ble utkjempet 26. og 27. mai 1859 ved byen San Fermo i dagens Lombardia i Nord-Italia. Slaget var en del av Den andre italienske frigjøringskrig og ble utkjempet mellom den frivillige formasjonen *Alpejegerne* under ledelse av Giuseppe Garibaldi mot østerrikske styrker.

Garibaldi og hans alpejegere hadde 26. mai stått imot det østerrikske angrepet på Varese og kunne rykke videre framover mot Como hvor østerrikerne hadde forskanset seg med nye forsterkninger. Østerrikerne hadde etablert posisjoner på høydene ved San Fermo vest for Como, mens reservene var i Lucino.

Garibaldi gikk til angrep kl 16.00 med et regiment fra sør, mens de to andre rykket inn mot høydene i nord. Alpejegernes angrep mot San Fermo var i første omgang mislykket, men de lyktes i andre angrepsbølge. De østerrikske styrkene seg tilbake mot Rondineto for å kunne slå tilbake med forsterkninger fra Brescia. Etter at alpejegerne hadde tatt de fiendtlige posisjonene, gikk de om kvelden mot Porta Sala i Como, mens østerrikerne samtidig trakk seg tilbake ut av Como gjennom Porta Torre. Dette området ble også inntatt av alpejegerne tidlig neste morgen.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Battle of San Fermo – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
***Peter og de tolv apostlers gjerninger*** er et apokryfisk skrift fra oldkirken, sannsynligvis skrevet på gresk en gang mellom år 100-350, men bare kjent gjennom et koptisk-språklig håndskrift fra 300- eller 400-tallet som ble funnet blant Nag Hammadi-skriftene (VI, 1) i 1945. Det tilhører de apokryfe apostelgjerningene, en sjanger som skildrer de kristne apostlenes liv og gjerningene i tiden etter det som skildres i Bibelens skrift *Apostlenes gjerninger*.

Handlingen i fortellingen framstår som en slags allegori med elementer fra visjonslitteraturen. Apostlene legger ut på en sjøreise og kommer til byen Bosted. Her møter de en perleselger kalt Litargoel. Teksten ser ut til å ta utgangspunkt i Jesu lignelser og annet fortellingsstoff fra de nytestamentlige evangeliene, men utvikler dette i en særegen retning. Det er elementer i fortellingen som tyder på at teksten stammer fra et gnostisk miljø, men det er uenighet om dette blant forskere.

Teksten er oversatt til norsk i antologien *Tidligkristne apokryfer*, 2011.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  Kilde for sitat og vurderinger er Reidar Aasgaards innledning til *Tidligkristne apokryfer*, 2011

Eksterne lenker
---------------

* Acts of Peter and the Twelve engelsk tekst
| Slaget ved Sejerø |
| --- |
| Konflikt: De danske kongekrigene |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Dato | 1132 |
| Sted | Sejerø mot nordvestlig Sjælland |
| Resultat | Seier for Erik Emune |

 |
| Stridende parter |
| Erik som tronpretendent fra Skåne og Jylland | Magnus kongesønn for Kong Nils av Danmark |
| Kommandanter og ledere |
| Erik | Magnus kongesønn |
| Styrker |
| Ukjent | Ukjent |
| Tap |
| Ukjent | Ukjent, massivt |

**Slaget ved Sejerø** var et av flere slag som sto i 1132 mellom tronpretendent Erik og den danske kongen Nils og hans sønn Magnus. Erik vant over kongesønnen Magnus i et sjøslag i farvannet ved Sejerø.

Etter beleiringen av Slesvig fra 1131 til 1132 hadde tronpretendenten besluttet å gi opp kampen om herredømmet over Slesvig. Fra Sjælland skulle han angripe Jylland på nytt. Mens kampene mellom kongesønnen Magnus og Erik hadde rasert gjennom halvøya Jylland, var Sjælland og Skåne underlagt tronpretendentens og Harald Kesjas kontroll. De to avholdt seg fra stridighetene med et håp om å vinne fordeler fra den parten som hadde best krigslykke. I mellomtiden tok en jysk stormann, Kristjern, opp våpnene mot kongen, som måtte delte sin hær i to.

Mens kongen vendte seg mot de jyske opprørerne som ble slått under Kristjern, dro Magnus kongesønn østover på en flåte fra Århus. På vei mot Sjælland ble den kongelige flåten, som besto av jyder, splittet. I forveien Erik hadde rustet ut en flåte som han lå med ved Sejerø, som ligger på kysten av det nordvestlige Sjælland og langs skipsleden mot Roskilde.

Erik gikk til angrep på de kongelige skipene som var nådd fram til kysten av Sjælland og han kunne ta skipene ett etter ett i samlet styrke før Magnus kongesønn hadde kommet til med mesteparten av flåten. Magnus kongesønn fulgte skipene sine inn på det grunne farvannet ved Sejerø, men de ble ringet inn fra alle kanter av Eriks flåte. Hele den kongelige flåten ble tilintetgjort under sjøslaget.

Magnus kongesønn måtte flykte i en robåt sammen med mange andre som hadde klart å finne en åpning i Eriks slagorden. Alle de større fartøyene ble erobret og plyndret av seierherrene. Etter seieren trodde Erik at hans allierte Kristjern var klar til å gi assistanse i Jylland, men etter å ha kommet frem til Limfjorden oppdaget han at danskekongen hadde tatt Kristjern til fange. Etter å ha blitt utsatt for et angrep av de kongelige styrkene måtte Erik vende tilbake til Sjælland.

Tilbakeslaget ledet til Harald Kesjas oppstand mot Erik, som sammen med borgere i Roskilde beleiret Haraldsborg. De tysktalende borgerne hadde ekspertise i beleiringskrigføring og hjalp til med å sette opp en blide som forårsaket store ødeleggelser på borgen. Harald Kesja måtte rømme sin egen borg og sluttet seg til kongen i Jylland.

Året etter dro en sterk hær til Sjælland og møtte Erik under slaget ved Værebro

Kilder
------

* Saxo Grammaticus: Danmarkskrøniken

Portal: Danmark
**Luan** (kinesisk: 滦县; pinyin: *Luán Xiàn*) er et fylke i provinsen Hebei i Folkerepublikken Kina. Det ligger under byprefekturet Tangshan. 

Fylket hadde 533 606 innbyggere i 1999.

Administrative enheter
----------------------

**Storkommuner**:

* Luanzhou (滦州镇), Xiangtang (响堂镇), Dong'angezhuang (东安各庄镇), Leizhuang (雷庄镇), Ciyutuo (茨榆坨镇), Bangzi (榛子镇), Yangliuzhuang (杨柳庄镇), Youzha (油榨镇), Guma (古马镇), Xiaomazhuang (小马庄镇), Jiubaihu (九百户镇), Wangdianzi (王店子镇)

Samferdsel
----------

Luan er stoppested på den viktige jernbanelinen Jinghabanen som løper fra Beijing til Harbin via blant annet Tianjin, Tangshan, Shenyang og Changchun. 

Kinas riksvei 205 passerer gjennom området. Den begynner i Shanhaiguan og ender opp sør i Shenzhen i provinsen Guangdong. Underveis er den innom blant annet Tangshan, Tianjin, Zibo,Huai'an, Nanjing, Wuhu, Sanming, Heyuan og Huizhou.

Referanser
----------

1. ↑  National Population Statistics Materials by County and City – 1999 Period,*i* China County & City Population 1999, Harvard China Historical GIS
2. ↑  唐山市-行政区划网

Eksterne lenker
---------------

* Informasjonsside Arkivert 5. september 2008 hos Wayback Machine.
**Peter van Pels** (født 8. november 1926 i Osnabrück, død 5. mai 1945 i Mauthausen-Gusen konsentrasjonsleir, Østerrike) var en tysk, jødisk flyktning under andre verdenskrig.
Han er kjent fra Anne Franks dagbok der han gikk under pseudonymet, Peter van Daan.

Liv
---

Han var den eneste sønnen til Hermann van Pels og Auguste van Pels. De gjemte seg sammen med familien Frank og tannlegen Fritz Pfeffer i Prinsengracht 263 i ca. to år.
Han skapte et vennskapelig forhold med Franks yngste datter, Anne Frank. Anne beskriver Peter som en snill og sjenert gutt. Hun blir forelsket i ham og prøver å skape et forhold med Peter. Man antar at Annes første kyss var med Peter van Pels.

### Arrestasjon, konsentrasjonsleirer og død

Peter van Pels ble sammen med de andre jødene som gjemte seg i Prinsengracht arrestert 4. august 1944. De ble først plassert i Westerbork før de ble sendt videre til Auschwitz-Birkenau.

Peter var i Auschwitz helt til marsjene begynte. Han overlevde marsjen fra Auschwitz og kom til Mauthausen-Gusen konsentrasjonsleir utenfor byen Linz i det nåværende Østerrike, 25. januar 1945. Her døde han 5. mai 1945 bare 18 år gammel. Dette skjedde bare tre dager før frigjørelsen.

Referanser
----------

1. ↑   Find a Grave, oppført som Peter Van Pels, Find a Grave 16636468, besøkt 30. august 2020[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   www.annefrank.org[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   gedenkstaetten.at[Hentet fra Wikidata]

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |

Portal: Andre verdenskrig
Skulpturarrangement på utsiden
**Kunsthalle Kiel** er et kunstmuseum i Kiel, Schleswig-Holstein i Nordtyskland .

Bygningen
---------

Bygningen er oppført i med byggestart i 1908 og fullført 1909 og ble da oppført etter planer av arkitekten Georg Lohr og ligger helt nord i Kiel sentrum, ved Kieler Förde, nær slottshagen. Stilen Huset er videreført etappevis, slik at trappehallen er fra 1950-årene,. mens en ny overlyssal ble tatt i bruk i 1986.

Utstillingsflaten er på i alt 13 000 kvm. Dette er det største i landsdelen. I tillegg er foredragssaler,kontorer og en liten kafeteria. Skulpturparken er på utsiden.

Samlinger og utstillinger
-------------------------

Grunnstammen i museets samlinger er arvet fra kunstforeningen i Schlesvig-Holstein *(Schleswig-Holsteinischen Kunstverein)* som ble grunnlagt i 1855. Til vanlig stilles der ut malerier, skulpturer (ikke værbestandige vises innendørs), objektkunst, samt foto- og videoarbeider.

Den faste grunnstammen rommer noen eldre verker, men mest fra 18 og 1900-tallet. Mye av dette er verker av lokale kunstnere. Også nyere impresjonistisk og ekspresjonistisk kunst vises, inkludert Emil Nolde, den nye sakligheten og en del internasjonal kunst fra etter 1945. En stor del av samlingene gikk tapt i perioden 1933 til 1945.

I en av salene henger noen få bilder med norske motiver kanskje også malt i Norge), av tyske malere, og ett av maleren Frits Thaulow. Bård Breivik har også hatt utstilling der. 

I 1986 flyttet man også inn til utstilling en mengde romersk antikke relieffer, byster og statuer – dels som gipskopier og -avstøpninger og dels i original i marmor.

Kunsthallen er underlagt universitetet som en del av dettes virksomhet.

Referanser
----------

1. ↑  Lilli Martius: *125 Jahre Schleswig-Holsteinischer Kunstverein 1843−1968.* Herausgegeben vom Schleswig-Holsteinischer Kunstverein. Wachholtz, Neumünster 1968, S. 45.
2. ↑  Neuer Eingang für Kieler Kunsthalle NDR online, 1. Juni 2012, abgerufen am 1. Juni 2012

Eksterne lenker
---------------

* 
* 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** ULAN **·** NKC
 |
**David Kelly** (født 17. mai 1944, død 18. juli 2003) var en britisk mikrobiolog og våpenekspert.

Han ble utpekt som opphavsmann til rapporten om atomvåpen som Storbritannia og USA støttet seg til for å rettferdiggjøre et angrep på Irak. Kelly begikk angivelig selvmord sommeren 2003, etter et offentlig forhør der han nektet å være innblandet i saken. I sammenheng med Kellys dødsfall ble det stilt spørsmål om massemediene presset Kelly for hardt, og kritikere krevet den britiske statsministeren Tony Blairs avgang. Den 20. juli 2003 forklarte TV-kanalen BBC at Kelly var opphavsmannen til rapporten. Det hersker usikkerhet rundt hans død[] og i 2010 hevdet flere medisinske eksperter at det var usannsynlig av Kelly hadde begått selvmord.

Kelly arbeidet som våpeninspektør i Irak i 1991 og 1998, etter den første gulfkrigen. I årene 1994–1999 var han rådgiver i biologiske stridsmidler i Irak for FN. Han hadde også bakgrunn innen jordbruksforskning. Fra 1999 var han medlem av International Bahai Community i England.[]

Referanser
----------

1. ↑   www.walesonline.co.uk[Hentet fra Wikidata]
2. ↑

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** BBC Things
 |
**Phil Alden Robinson** (født 1. mars 1950 i New York) er en amerikansk regissør og manusforfatter hvis filmer inkluderer *Fortidens helter*, Sneakers og The Sum of All Fears. 

Robinson ble uteksaminert fra Union College i Schenectady, New York med en Bachelorgrad i statsvitenskap og fikk et æresdoktorat fra college i 1996. Robinson regisserte TV-dramaet Freedom Song som vant Writers Guild of America Award i kategorien Best Original LongForm Manus, ble nominert til to Emmy Awards, tre NAACP Image Awards (inkludert Beste TV-film), en Screen Actors Guild Award og en Humanitas Prize. I 1992 var Robinson ledsager for FNs høykommissær for flyktninger som observatør på oppdrag til krigssoner som Somalia og Bosnia. Om disse erfaringene skrev han manus og regisserte den første av fem dokumentarer for ABC News sitt program "Nightline". Den siste av disse dokumentarene, Sarajevo Spring, ble nominert til en Emmy Award i 1997. Robinson er visepresident for Academy of Motion Picture Arts and Sciences. Tidligere var han medlem av styret til Writers Guild of America, og han sitter i styret for UCLA Hammer Museum. I 2002 regisserte han filmen Det absolutte mareritt med Ben Affleck og Morgan Freeman i hovedrollene.

Referanser
----------

1. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 6. mai 2014[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w65b29gk, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Phil Alden Robinson på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) Phil Alden Robinson i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) Phil Alden Robinson på Filmdatabasen Rediger på Wikidata

* (da) Phil Alden Robinson på Scope Rediger på Wikidata

* (fr) Phil Alden Robinson på Allociné Rediger på Wikidata

* (en) Phil Alden Robinson på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) Phil Alden Robinson hos The Movie Database Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NLA **·** NKC **·** BNE **·** CiNii **·** MusicBrainz
 |