recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Flagg med emblem som representerer subkulturen sadomasochist-bevegelsen og rettighetene for tilhengerne av BDSM. Hovedsymbolet i midten er et triskele.
Svart-hvit variant
**BDSM-emblemet** er et symbol og emblem for sadomasochistenes subkultur.

Merket ble laget av amerikaneren Quagmyr i 1995 i form av et triskele. Sirkelen og strekene som deler opp sirkelflaten, er i metall, og hver av tredelene har en sirkel (ikke prikk). BDSM-emblemet er opphavsrett-beskyttet, men skaperen av emblemet har gitt tillatelse til at emblemet kan brukes av alle, så lenge det ikke blir brukt i forretningsøyemed.

Symbolinnhold
-------------

Delene i symbolet står for de tre delene av BDSM (den seksuelle legningen sadomasochisme): B&D (bondage og disiplin), D&S (dominans og underkastelse, *submission*) og S&M (sadisme og masochisme). Delene representerer også de tre prinsippene i uttrykket «sikker, sunn og samtykkende», samt de tre «rollene» i sadomasochismen: «topp» (dominant/sadist), «bunn» (underdanig/masochist) og «switch». Den siste betydningen av tredelingen gir mening til hullene i symbolet. Sadomasochisme er i det aller minste lek, og i ytterste grad en form for kjærlighet. Hullene representerer ufullstendigheten som alle har i SM-sammenheng. Uansett hvor «helt» og «fullkomment» et menneske er, finnes det et tomrom som bare kan fylles av en likesinnet. Sadomasochisme kan ikke utøves alene.

Likheten med yin/yang-symbolet er ikke tilfeldig. På samme måte som den buede streken i yin/yang-symbolet representerer den diffuse grensen mellom der det ene begynner og det andre slutter, representerer den buede streken i BDSM-emblemet de utydelige grensene mellom B&D, D&S og S&M.

Metallet og den metalliske fargen på sirkelen og strekene representerer lenkene i SM-forhold og -eierskap. De tre feltene i symbolet er svarte. Det representerer en feiring av den kontrollerte mørke siden i SM-seksualiteten.

De buede linjene kan sees som en stilisert avbildning av et svingende piskeslag, eller til og med en arm i bevegelse som gir erotisk spanking. Sirkelen rundt representerer selvsagt den overliggende enheten av alt, og enheten av miljøet som beskytter sine egne.

Se også
-------

* Leather Pride-flagget og BDSM Rights-flagget

Eksterne lenker
---------------

* The Emblem Project

Portal: Kunst
**Verkstedoverenskomsten** ble inngått mellom Norsk Arbeidsgiverforening (NAF) og *Verkstedforeningen* som var forløperen til Mekaniske Verksteders Landsforening (MVL) på den ene siden og Norsk Jern- og Metallarbeiderforbund (NJMF) på den andre siden i 1907. Verkstedsoverenskomsten var den første landsomfattende tariffavtale som ble inngått i Norge.

Verkstedsoverenskomsten kalles ofte *Apriloverenskomsten* og hadde en forløper i *Julioverenskomsten* av 1906 som var en tariffavtale mellom de samme parter, men som medlemmene i NJMF stemte ned i en uravstemning.

Verkstedsoverenskomsten av 1907 anerkjente partenes organisasjonsrett og tillitsmennenes rolle som talsmenn for de organiserte arbeiderne. Videre inneholdt avtalen blant annet bestemmelser om minstelønn og arbeidstid.

Avtalen hadde utløp 31. mars 1911.Verkstedsoverenskomsten ble siden fornyet flere ganger frem til 2012 da den gikk inn som en del av Industrioverenskomsten.

Faksimile av Verkstedsoverenskomsten 1907

Litteratur
----------

* Margit Thorud: *Norsk Jern- og Metallarbeiderforbund 1891-1951*, Oslo 1951
* Terje Halvorsen: *Jern og metall 100 år* Bind 1, Oslo 1990. ISBN 82-10-03377-8
* *Tariffavtalen som formet Norge - Verkstedsoverenskomsten 100 år*, Oslo 2007, ISBN 978-82-530-3045-6
**Pascal Jolyot** (født 26. juli 1958 i Fontainebleau), fransk fekter som deltok i de olympiske leker 1980 i Moskva og 1984 i Los Angeles.

Jolyot ble olympisk mester i fekting under Sommer-OL 1980 i Moskva. Han var med på det franske laget som vant lagkonkurransen i florett foran Sovjetunionen og Polen. De andre på laget var Philippe Bonnin, Bruno Boscherie, Didier Flament og Frédéric Pietruszka. I den individuelle konkurransen i florett ble han nummer to bak Vladimir Smirnov fra Sovjetunionen.

Fire år senere, under Sommer-OL 1984 i Los Angeles, vant han en bronsemedalje i lagkonkurransen i florett med det franske laget som kom på tredjeplass bak Italia og Vest-Tyskland.

OL-medaljer
-----------

* Gull 1980 Sovjetunionens flagg Moskva - **Gull** i fekting, florett lag Frankrikes flagg Frankrike
* Sølv 1980 Sovjetunionens flagg Moskva - Sølv i fekting, florett Frankrikes flagg Frankrike
* Bronse 1984 USAs flagg Los Angeles - Bronse i fekting, florett lag Frankrikes flagg Frankrike

Eksterne lenker
---------------

* (en) Pascal Jolyot – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Pascal Jolyot – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Pascal Jolyot – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata
**Abildsø** er et villastrøk i det sydøstlige Oslo, mellom Østensjøvannet og E6. Abildsø ligger i Bydel Østensjø, og tilhørte Bydel Manglerud før bydelsreformen i 2003.

Abildsø ligger syd for Manglerud og Ryen, øst for Lambertseter, nord for Langerud og vest for Østensjøvannet og Bøler.

Strøket har tatt navnet sitt fra Abildsø gård, som fortsatt er bevart. Navnet kommer egentlig fra gammelnorsk *Apaldasin* – «enga der det gror villepler». Området ble bygd ut med småhus som hovedsakelig arbeidsfolk fra Oslo satte opp på tomter som var utparsellert fra gårdene i området. Mange av husene ble oppført ved selvbygging fra ca 1900, og etter hvert forandret strøket karakter fra et arbeiderstrøk til et veletablert villaområde. 

Hovedveien gjennom Abildsø er Enebakkveien, langs denne ligger blant annet Abildsø skole.

Abildsø betjenes av busslinjene 70 (Nationaltheatret – Skullerud), 78A, 78B (Østensjø ring), 79 (Åsbråten – Grorud).

Referanser
----------

1. ↑  «Abildsø gård». Østensjøvannets Venner. Besøkt 31. mars 2008.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Abildsø – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

  

Portal: Oslo

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Oslo Byleksikon
 |
**Norgesmøllene AS** er et norskeid selskap hvis første røtter i 1866 stammer fra en forpaktningskontrakt for en mølle på Ila mellom handelsagent Johannes Christian Piene og Trondhjem kommune, samtidig som Hæggernæs Dampmølle i Bergen ble etablert av Aug. C. Mohr & Søn.

Selskapet er i dag[*når?*] en av landets ledende[] næringsmiddelbedrifter innenfor korn og melbaserte produkter. Under merkevaren «Møllerens» selges produkter i dagligvare, til bakerier, storhusholdning og på industrimarkedet. 

Aksjeselskapet Norgesmøllene ble opprettet i 1995 gjennom en sammenslåing av tre møller. I 2003 kjøpte Felleskjøpet Øst Vest (nå Felleskjøpet Agri) Norgesmøllene, og solgte i 2005 deler av aksjeposten til Stiftelsen Fritt Ord. Norgesmøllene AS er en del av Cernova konsernet og har ca. 125 ansatte[*når?*] som er fordelt på hovedkontoret i C.Sundts gate 17 i Bergen, og produksjonsanleggene i Skien, Buvika og på Vaksdal. Norgesmøllene AS har også eierandeler i Skånemøllan AB i Sverige og Valsemøllen AS i Danmark.

Referanser
----------

1. ↑  «Våre historiske milepæler». Møllerens. Arkivert fra originalen 24. april 2020. Besøkt 2. august 2021.

Eksterne lenker
---------------

* Selskapets nettside

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Bergen byleksikon **·** VIAF **·** Brønnøysundregistrene
 |
Hindutvagrupper benytter ofte religiøs symbolisme, som her ved en «Kerala Raksha Yatra» organisert av BJP. «Yatra» er et hinduisk ord for pilegrimsvandring.
**Hindutva** (devanagari: हिन्दुत्व) viser til bevegelser som fremmer hindunasjonalisme i India. Ordet ble laget av Vinayak Damodar Savarkar og lansert i tittelen på en pamflett i 1920. Paraplyorganisasjonen Sangh Parivar samler i dag (2013) en rekke Hindutva-grupper, som Rashtriya Swayamsevak Sangh (RSS), Bharatiya Janata Party (BJP), Bajrang Dal og Vishwa Hindu Parishad.

Skjønt Hindutva-ideologien oppstod tidlig på 1900-tallet, fikk den først større betydning mot slutten 1980-årene. To omstridte saker, Shah Bano-saken og Ayodhya-saken, mobiliserte mange flere hinduer til bevegelsen. Ayodhya-saken førte til store opptøyer og drap mellom indiske hinduer og muslimer. I løpet av 1990-tallet fikk Hindutva-partier politisk makt, og BJP satt med regjeringsmakten i India fra 1998 til 2004.

Hindutva-grupper legger vekt på å verne om «hinduiske verdier», og er blant annet i mot den rådende indiske ordningen med forskjellige lover for de forskjellige trossamfunn i landet når det gjelder ekteskap, arv og familie. De har gått imot særbehandling av religiøse minoritetsgrupper, som muslimer. Gruppene går også gjerne imot vestlig innflytelse, som kristen misjon overfor hinduer eller «uhinduiske skikker» som valentinsdagen.

Referanser
----------

1. ↑  «Adivasi vs Vanvasi: The Hinduization of Tribals in India», *The Foreign Exchange of Hate*, Sabrang Communications & Publishing, 2002,
2. ↑  «Groups tell couples to boycott Valentine's Day», *Times of India*, Feb 13, arkivert fra originalen on 2014-01-03, besøkt 2014-01-02
3. ↑  «Valentine's Day Not Loved in Many Areas of the World», *VOA News*, February 13, 2011,

Kilder
------

* Elst, Koenraad: *The Saffron Swastika. The Notion of "Hindu Fascism".* New Delhi: Voice of India, 2001, 2 Vols. ISBN 81-85990-69-7
* Elst, Koenraad: *Decolonizing the Hindu Mind. Ideological Development of Hindu Revivalism.* Rupa, Delhi 2001.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica
 |
**Caroline Dina Lillan Kongerud**, kjent som bare **Dina** (født 1. august 1985), er en norsk sanger fra Bekkelaget i Oslo. Hun har blitt kjent som popartist, men har studert klassisk sang med operasanger Kristin Theisen og ved Barratt Due musikkinstitutt.

Dina ble oppdaget av Tribe Records og debuterte med singelen «Bli hos meg», som kom ut 7. april 2003 og var den første trance-singelen med norsk tekst. «Bli hos meg» er en norsk versjon av boybandet JTL's hit «Just Say Goodbye» fra 2001/2002. Hun fulgte opp med blant annet «For evig min» og «Besatt», og i 2005 kom «Hvis» og «En sommernatts drøm». Debutalbumet hennes, *Dina*, kom ut 3. november 2003.

Dina var vinteren 2006 en av deltakerne i dansekonkurransen *Skal vi danse* på TV 2. Den siste utgivelsen hennes var en singel med en svensk og engelsk versjon av «Bli hos meg», kalt henholdsvis «Bli hos mig» og «Say Goodbye».

Siden 2013 har hun arbeidet som rådgiver for Bolig- og bygningsavdelingen av Kommunal- og moderniseringsdepartementet, og slapp i 2016 en ny versjon av «Bli Hos Meg».[]

Referanser
----------

1. 1 2  
«Dina biografi». Dinaweb. Arkivert fra originalen 10. juni 2008. Besøkt 1. mars 2009.
2. ↑  «LinkedIn: Caroline Kongerud». Besøkt 11. november 2014. [*død lenke*]

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* (en) Dina på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
* (en) Dina på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Dina på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Dina på Songkick Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Purrkur Pillnikk** var et islandsk pønkrockband i årene 1981 til 1983. Gruppen var svært produktiv i sin 18 måneder lange karriere og ga ut bl.a. to LP-plater, en EP-plate og konsertplate. Gruppen opptrådte også i rockdokumentarfilmen Rokk í Reykjavík av Friðrik Þór Friðriksson. Etter at Purrkur Pillnikk ble oppløst i 1983 ble vokalisten Einar Örn Benediktsson med i det legendariske postpunkbandet Kukl (1983–1986). Han og Bragi Ólafsson startet senere popbandet The Sugarcubes (1986–1992) sammen med bl.a. Björk og Sigtryggur Baldursson, men de hadde tidligere også vært medlemmer i Kukl.

Medlemmer
---------

* Einar Örn Benediktsson, vokal
* Bragi Ólafsson, bass
* Friðrik Erlingsson, gitar
* Ásgeir R. Bragason, trommer

Diskografi
----------

* *Tilf* 10" (1981)
* *Ekki enn* LP (1981)
* *Googooplex* LP (1982)
* *No time to think* 7" (1982)
* *Maskínan* LP (1982)
* *Ekki enn* CD (1993)
* *Í augum úti* CD (2002)

### Samleplater

* *Rokk í Reykjavík* (1982)
* *Óskabörn þjóðarinnar* (2000)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Purrkur Pillnikk på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Purrkur Pillnikk på MusicBrainz Rediger på Wikidata
* Smekkleysa

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Siri Gedde-Dahl** (født 1960) er en norsk journalist. 

Hun vant i 2005 SKUP-prisen sammen med kollegaene Anne Hafstad og Alf Endre Magnussen for avsløringene rundt Vannverkssaken. I 2010 ble dette kåret til "tidenes SKUP" gjennom den 20 år lange historien til Stiftelsen for en Kritisk og Undersøkende Presse. Gedde-Dahl har jobbet i Aftenposten fra år 2000 til 2015, da hun begynte i Kapital (tidsskrift).

På bakgrunn av sitt arbeid med korrupsjon og økonomisk kriminalitet ga Gedde-Dahl, Hafstad og Magnussen ut boken «Korrupsjon i Norge» i 2008.

Gedde-Dahl og kolleger i Aftenposten vant også SKUP-diplom i 2014 for serien «Forsvarskuppene».

Gedde-Dahl er cand.mag. med fagene sosiologi, statsvitenskap og journalistikk, og har gått på Journalisthøgskolen fra 1983 til 1985. Hun har tidligere jobbet i NTB, Næringslivets Ukeavis, Bondebladet og Gudbrandsdalen Lillehammer Tilskuer.

Hun var leder i Offentlighetsutvalget fra 2012 til 2014.

Bibliografi
-----------

* Siri Gedde-Dahl, Anne Hafstad, Alf Endre Magnussen *Korrupsjon i Norge,*  Kagge Forlag 2008 ISBN 9788248908173

Referanser
----------

1. ↑   BIBSYS, NORAF-ID 8065795, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2  Siri Gedde-Dahl, omtale på nettstedet Journalisten.
3. ↑  Korrupsjon i Norge, en omtale hos bokelskere.no
4. ↑  SKUP-diplom 2014. Arkivert 8. april 2014 hos Wayback Machine.
5. ↑  Kjetil S. Østli, *Nese for ukultur* i Aftenposten den 14. mai 2010.
6. ↑  Siri Gedde-Dahl leder Offentlighetsutvalget Arkivert 18. mai 2015 hos Wayback Machine. fra nj.no

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forrige mottaker:Svein Bæren og Rune Ytreberg | **SKUP-prisen**(2005 (delt med Anne Hafstad, Alf Endre Magnussen, Synnøve Bakke og Kjersti Knudssøn)) | Neste mottaker:Tormod Strand |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN
 |
**Solvayprosessen**, eller **ammoniakk-soda prosessen** er den viktigste industrielle prosess for produksjon av *soda* (natriumkarbonat). Prosessen ble utviklet til sin moderne form av Ernest Solvay på 1860-tallet. Ingrediensene for prosessen: saltlake (fra grunnvann eller fra havet) og kalkstein (fra gruver).

I 2005 var verdens produksjon av soda 41.9 milliarder kilogram, 
Solvay-baserte industrianlegg produserer tre fjerdedeler av dette, mens resten utvinnes fra naturlige mineralforekomster.

Kjemi
-----

Chemistry of the Solvay Process. Each circle represents a reaction.
Solvayprosessen produserer soda (vesentlig natriumkarbonat (Na2CO3)) fra saltlake (som kilde for natriumklorid (NaCl)) og fra kalkstein (som kilde for kalsiumkarbonat (CaCO3)). 
Totalreaksjon:  

2 NaCl + CaCO3 → Na2CO3 + CaCl2

Referanser
----------

1. ↑  Kostick, Dennis (2006). "Soda Ash", chapter in *2005 Minerals Yearbook,* United States Geological Survey. See Table I.
2. ↑  Kiefer, David M. (februar 2002). «Soda Ash, Solvay Style». *Today's Chemist at Work*. 11 (2): 87-88, 90.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Siri Beathe Gellein** (født 1. oktober 1966 i Trondheim) er en norsk musiker (vokal) og journalist, som har deltatt i flere utgivelser, grupper og fjernsynsprogram.

Siris Svale Band (etablert 1987) fremfører cool jazz (sval) musikk, i blanding med soul. De andre medlemmene er John Pål Inderberg, saksofon, Odd Magne Gridseth, elbass, Carl Haakon Waadeland, trommer og Bjørn Alterhaug, bass. Kvintetten ga ut *Blackbird* (1990) og *Necessarily So ...* (2001) på Sonor Records. Begge høstet internasjonal anerkjennelse, spesielt grunnet lydmessig kvalitet i opptakene.

I utgivelsen *Baby Blue – Absolutely live* fra Moldejazz (1991) spiller hun med Geir Tosaunet gitar.
Med Bjørn Willadsens musikk og bandbidrag, ga hun ut visejazz-platen *Sånn vil du ha meg* (1999) med tekster av Inger Hagerup.

Ellers deltok hun på Dumdum Boys (*Splitter pine*, 1989). Hun var med i den norske Grand Prix semi-finalen 1988 med sangen "Nå" (melodi av Nissa Nyberget og tekst av Idar Lind). På 1990-tallet var hun leder av Sommeråpent. I 2002 var hun gjest i Rundt et flygel. Gellein har sittet i styret for Trondheim Jazzfestival. I 1993 startet hun som journalist i NRK (TV/radio) før hun gikk til Adresseavisen som skrivende journalist, radio- og fjernsynsreporter i mai 2004. Hun ble med i den nystartede Arbeideravisa i desember 2007, og sluttet der 1. juni 2008 for å jobbe som frilansjournalist og musiker. Høsten 2012 ble hun hovedlærer i journalistikk ved Norges Kreative Høgskole (tidligere Norges Kreative fagskole) i Trondheim. Hun startet som kommunikasjonsrådgiver hos Fylkesmannen i Sør-Trøndelag i september 2015. Den 1. mars 2017 begynte hun som daglig leder i Stiftelsen Elden på Røros. Musikkteatret settes opp hvert år på slegghaugen - midt i verdensarven - hver sommer i månedskiftet juli/august og sees hvert år av 11 000 publikummere. I 2018 var Siris Svale band i studio og på turne med besetningen Celio Barros (bass), Bjørn Alterhaug (bass), Carl Haakon Waadeland (trommer), John Pål Inderberg (saksofoner).

Diskografi
----------

* *Blackbird* (1990)
* *Necessarily So...* (1997)
* *Sånn vil du ha meg* (1999) med Bjørn Willadsen band
* *Best of Siri's Svale Band* (2007)
* *30 Years With Siri's Svale Band* (2012)
* *Sval e Afinado* (2018)

Singler
* *Jeg gikk meg vill i skogene* (2016)

### Baby Blue

* *Absolutely Live* (1993)
* *Baby Blue* (1995)

Singler
* *Winterland/This is Your Day* (1988)
* *Tender Comes the Night* (1992)

### Swings

* *Hæng med i svingan* (1989)

### Deltar på

* Terje Tysland: *Kainn æ få lov* (1988)
* DumDum Boys: *Splitter pine* (1989)
* Revolution Records: *Whale Meat Again!* (1994)
* Toby Humstad: *Those Moments* (2012)
* Sorgenfri: *The Last Waltz* (2015)

Referanser
----------

Portal: Jazz

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Solveig Aalberg** (født 23. juli 1955) er en norsk tekstilkunstner. Hun er utdannet ved tekstillinjen på Statens Håndverks - og Kunstindustriskole i 1983. Hun debuterte i 1984 med tekstiler og tegninger på Østlandsutstillingen og i Kunstnerforbundet i 1984 og 1987. På Høstutstillingen deltok hun første gang i 1986, og har siden deltatt fire ganger. Hun har hatt flere separatutstillinger i Norge, og deltatt på flere utstillinger både nasjonalt og internasjonalt (Tsjekkia, Japan, Kina, Nederland, Finland, Latvia). I 2014 ble hun utstilt med fire arbeider på Charlottenborg Forårsudstilling i København og var nominert til den internasjonale soloprisen. Hun har utført flere utsmykkingsoppdrag, bl.a. for Drammen Energi, Rælingen videregående skole, kapellet ved Bærum sykehus, Statsarkivet Kongsberg, Holmlia kirke, Stillerom Bråset, Ålesund sykehus, Badehallen Skien Fritidspark. Hun arbeider også som kunstkonsulent for Kunst i offentlige rom (KORO).

Verk
----

Vev, flatvev
Hun er kjent for å utforske serielle uttrykk og søker en forening mellom en taktil materialitet og tankens spillerom.
Hennes bildespråk oppstår hvor det enkle og det komplekse er gjensidig avhengig av hverandre. Arbeidene bygges opp av repeterende formelementer som varieres. I hennes seneste [*når?*] verk er bevegelse det sentrale, og gjentakelser, speiling og forflytning er noen av undersøkelsene som ligger bak. Teknisk benytter hun vekselvis digitalt styrt jacquardvev og flatvev. Lin og bomull er materialer hun bruker; garnet håndfarges, tråder tvinnes og bearbeides før de veves med, sting tilføres.

Referanser
----------

1. ↑  «Kunstnerforbundets utstillere gjennom 100 år». Besøkt 26. januar 2015.
2. ↑  «Forårsudstillingen 2014, Charlottenborg». Arkivert fra originalen 4. februar 2015. Besøkt 26. januar 2015.
3. ↑  «Liste over Koroutsmykninger der Solveig Aalberg var/er konsulent». Besøkt 26. januar 2015.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* Utstilling på Trafo Kunsthall i 2012
* Utstilling i 1997 på galleri Ram
* Oppføring på Norske Kunsthåndverkere
* Medlemskap i Norske tekstilkunstnere
* Solveig Aalberg på Absolute Tapestry Arkivert 5. mars 2016 hos Wayback Machine.

Portal: Kunst

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** ISNI **·** KulturNav
 |
**Siri Holm Lønseth** (født 27. juli 1986 i Trondheim) er en norsk offentlig tjenestekvinne og politiker (H).

Hun har studiekompetanse fra Strinda videregående skole fra 2005 og mastergrad i pedagogikk, med fordypning i skoleledelse og kvantitativ forskningsmetode, fra NTNU fra 2012. Lønseth var oppvekst- og kultursjef i Nærøy kommune fra 2014 til 2015.

Lønseth var medlem av Sør-Trøndelag fylkesting og leder i kontrollutvalget 2011–2014, etter å ha vært medlem av Trondheim bystyre 2007–2011. Hun var partiets fraksjonsleder i bystyrets kultur-, idretts- og fritidskomité 2007–2010 og medlem av helsekomiteen 2010–2011. Lønseth var leder i Trondheim Unge Høyre 2004–2005, leder i Sør-Trøndelag Unge Høyre 2006–2008 og formann i Høyres Studenterforening i Trondheim 2012–2014.

Referanser
----------

1. 1 2  «Siri Holm Lønseth». LinkedIn. Besøkt 25. november 2016. [*død lenke*]
2. ↑  «Sak 78/14, Søknad om fritak fra fylkeskommunale verv - Siri Holm Lønset (H)». Sør-Trøndelag fylkeskommune. Arkivert fra originalen 2. november 2014. Besøkt 2. november 2014.
3. ↑  «Lønseth, Siri Holm». Trondheim kommune. Arkivert fra originalen 16. juli 2014. Besøkt 2. november 2014.
Stend stasjon på nedlagte Nesttun-Osbanen
Stend VGS
**Stend** er en grunnkrets og et boligområde ved tettstedet Fanahammeren i Fana bydel i Bergen, og strekker seg fra Stendavatnet i øst til Hordneset i vest, på nordsiden av Fanafjorden. Grunnkretsen hadde 403 innbyggere 1. januar 2009, og et areal på 4,75 km², hvorav 0,17 km² er ferskvann.

Søndre Bergenhus amt kjøpte Stend hovedgård av Wollert Konow i 1861 med formål å opprette jordbruksskole på gården. I 1866 ble dette et faktum og den første rektoren kom fra Skottland. Hans navn var Alexander Wilson og han ble særlig kjent for to ting, nemlig for å ha startet opp med skogplanting og for å utvikle Wilson-plogen.

Hovedbygningen er et praktbygg formet som en hestesko og er fra 1681. Bygget ble de første årene nyttet som skolebygning med internat for elevene, og senere benyttet som boliger for tilsatte ved skolen. (Bygget er i senere år restauret og nå disponert av Hordaland teater). I 1900 ble nytt skolebygg med internat oppført. Dette var også et praktbygg og ble dessverre revet i 1950-åra,og erstattet med dagens skolebygning. Driftsbygning ble bygd i 1875, og den rommer idag blant annet treverksted og traktorgarasjer. Ny driftsbygning ble bygd i 1960 og denne ble revet og erstattet med dagens driftsbygning som er fra 1988. 

Skolegårdsbruket utgjør ca. 2000 dekar inkludert Fana prestegård som er paktet i 50 år frem til 2030.

Jordbruksskolen på Stend er nå blitt til Stend videregående skole med studieretninger; naturbruk, idrettsfag og allmennfaglig påbygging, elevtallet var høsten 2007 nær 300. I området har Hordamuseet bygd opp et friluftsmuseum. Våren 1998 åpnet det nye kulturbygget på Stend der Hordaland Teater, Hordamuseet og Vegmuseet fikk et nytt bygg. 

På Stend ligger også Stend stasjon på den gamle Nesttun-Osbanen som ble nedlagt i 1935. Stasjonen er i dag museum.

Se også
-------

* Hordamuseet
* Stend jordbruksskule
* Hordaland Teater

Eksterne lenker
---------------

* Museet Stend stasjon
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Norges flagg Norge |
|  i skihopping: |
| Skihopp Junior-VM |
| Gull | 2012 Erzurum | Laghopping |
| Gull | 2015 Almaty | Laghopping |
| Bronse | 2015 Almaty | Normalbakke |
| Skihopp NM |
| Sølv | 2015 Notodden | Laghopping |
| Sølv | 2014 Molde | Normalbakke |
| Sølv | 2014 Molde | Laghopping |
| Skihopp Junior-NM |
| Gull | 2014 Mo i Rana | Normalbakke |
| Gull | 2014 Mo i Rana | Laghopping |

**Phillip Sjøen** (født 24. desember 1995) er en norsk tidligere skihopper, som representerte Bekkelaget SK og treningsteamet Kollenhopp. I sesongen 2015/16 var han på det norske A-landslaget.
Han er fra Fagerstrand.

Karriere
--------

Sjøen ble juniorverdensmester i laghopp i februar 2012. Han debuterte i Kontinentalcupen 28. januar 2012 i Bischofshofen. I seniorsammenheng slo han gjennom internasjonalt i Sommer Grand Prix i 2014 der han vant to renn i Hakuba i Japan. Vintersesongen 2014 hoppet Sjøen en rekke renn i Kontinentalcupen.

I 2014 ble han Nasjonalt norsk mester i laghopp senior og junior, samt junior liten bakke. I senior-NM liten bakke tok han sølv.

En alvorlig kneskade holdt Sjøen borte fra konkurranser et helt år fra september 2012 til august 2013.

Under junior-VM på ski 2015 i Almaty tok han bronse individuelt i normalbakke og gull i laghopp sammen med Joacim Ødegård Bjøreng, Halvor Egner Granerud og Johann André Forfang.

Han la opp høsten 2016 på grunn av manglende motivasjon.

Resultater verdenscup
---------------------

| Sesong | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | 19 | 20 | 21 | 22 | 23 | 24 | 25 | 26 | 27 | 28 | 29 | 30 | 31 | Poeng | Sammenlagt |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2014–15 | Klingenthal 23. november | Kuusamo 28. november | Kuusamo 29. november | Lillehammer 6. desember | Lillehammer 7. desember | Nizhny Tagil 13. desember | Nizhny Tagil 14. desember | Engelberg 20. desember | Engelberg 21. desember | Oberstdorf 29. desember | Garmisch-Partenkirchen 1. januar | Innsbruck 4. januar | Bischofshofen 6. januar | Tauplitz 10. januar | Wisła 15. januar | Zakopane 18. januar | Sapporo 24. januar | Sapporo 25. januar | Willingen 30. januar | Willingen 1. februar | Titisee-Neustadt 7. februar | Titisee-Neustadt 8. februar | Vikersund 14. februar | Vikersund 15. februar | Lahti 8. mars | Kuopio 10. mars | Trondheim 12. mars | Oslo 14. mars | Oslo 15. mars | Planica 20. mars | Planica 22. mars | 155 | 31 |
| - |  |  |  |  |  |  | 11 | 26 | 12 | 23 | 38 | 38 |  |  |  | 15 | 7 |  |  |  |  | 18 | - | 29 | 22 |  | 32 | 13 |  |  |

Referanser
----------

1. ↑  Philip Sjøen i verdenstoppen. amta.no (15. august 2014)
2. ↑  Hopp-Sjøen: - Det er en drøm VG

Eksterne lenker
---------------

* (en) Phillip Sjøen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Phillip Sjøen på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
* (en) Phillip Sjøen – FIS (skihopping) Rediger på Wikidata
«Aura Morales» har flere betydninger.

**Aura Morales** (født 14. juli 1920) er en panamansk tidligere friidrettsutøver, som konkurrerte i hekkeløp. 

Hun har tre barn, og feiret sin 100-årsdag i 2020. Hun begynte med friidrett for å bli raskere i basketball. Hun er utdannet innen økonomi fra Escuela Profesional Isabel Herrera Obaldia og er utdannet lærer fra Instituto Justo Arosemena.

Idrettskarriere
---------------

Morales deltok under Sentralamerikanske og karibiske leker i 1938, og fikk der sølv på 80 meter hekk, bak sin landskvinne Nola Thorne, og med Nilda Villaverde på tredjeplass.

Referanser
----------

1. ↑  Prensa.com - *Una leyenda deportiva de 100 años*, besøkt 8. november 2020.
2. ↑  Enrique Montesinos - *Los Juegos Regionales Más Antiguos - Juegos Deportivos Centroamericanos y del Caribe*, besøkt 8. november 2020.
3. ↑  GBR Athletics - *Central American and Caribbean Games*, besøkt 8. november 2020.

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen har ingen egenskaper for sportsdatabaser i Wikidata*
**Klerikal fascisme** er en betegnelse på karakterisere politiske bevegelser som kombinerer religion, i særdeleshet katolisisme, med en autoritær eller totalitær ideologi som blir beskrevet som fascistisk.

Eksempler på diktatorer og politisk valgte bevegelser som har blitt karakterisert som klerikalfascistiske inkluderer den kroatiske Ustasja-bevegelsen, António de Oliveira Salazar i Portugal, Maurice Duplessis fra Quebec, Engelbert Dollfuß i Østerrike (austrofascismen), Jozef Tiso i Slovakia, Getúlio Dornelles Vargas i Brasil.

Se også
-------

* Austrofascisme
* Islamofascisme

Referanser
----------

1. ↑  Klaus Neumann, *‘Corporatist state’ and enhanced authoritarian Dictatorship: The Austria of Dollfuss and Schuschnigg (1933-38),* i Antonio Costa Pinto (utg.): *Corporatism and Fascism: The Corporative Wave in Europe*, London 2017
2. ↑  Forsey, Eugene (1937). «The Padlock Law, Clerical Fascism in Quebec». *Canadian Forum*. Arkivert fra originalen 27. august 2008. Besøkt 14. februar 2007.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND **·** NKC
 |
**Permeabiliteten** til et porøst materiale er et mål for evnen materialet har til å transportere væske eller gass, gjennomstrømmeligheten.

Permeabiliteten er en materialegenskap som måler konnektivitet til porene i materialet. Egenskapen er uavhengig av hvilken væske som strømmer i materialet, så lenge dette er en newtonsk væske med laminær strøm. Materialer med gode transportegenskaper sies å være *(høy)permeable*, mens et materiale som ikke transporterer væske kalles *impermeabelt*.

Dimensjonen til permeabilitet er lengde² eller areal, og SI-enheten er m². Mye brukt er også enheten darcy.

Vanlig brukt symbol for permeabiliteten er {\displaystyle K} eller k.

Bakgrunn
--------

Permeabiliteten er definert fra Darcys lov for væskestrøm gjennom et porøst materiale:

{\displaystyle q=-{\frac {K}{\mu }}\nabla p}
Her er {\displaystyle K} permeabiliteten, {\displaystyle q} er volumfluksen, {\displaystyle \mu } er væskeviskositeten og {\displaystyle \nabla p} er gradienten til væsketrykket.

I et anisotropt materiale vil permeabiliteten kunne være ulik i ulike retninger, og {\displaystyle K} slik den inngår i Darcys lov vil være en tensor. Arbeidet til Lars Onsager viser at tensoren er symmetrisk.

Egenskaper
----------

Generelt er det ingen sammenheng mellom porøsitet og permeabilitet i et materiale. Store porer med liten konnektivitet kan gi opphav til høy porøsitet, men lav permeabilitet. Romlig variasjon i ett og same materiale vil likevel ofte være korrelert, slik at høyere porøsitet svarer til høyere permeabilitet.

I sedimentære bergarter er permeabilitet i vertikal retning som oftest vesentlig lavere enn i den horisontale retningen.

Måling
------

Et mini-permeameter kan brukes til å gi hurtige estimat av permeabiliteten til et materiale. Dette er basert på å måle trykkfall over en gasstrøm gjennom materialet, basert på bruk av luft, nitrogen eller helium. En måling kan utføres i løpet av sekunder.

Mer nøyaktige målinger må utføres ved hjelp av strømningseksperiment i et laboratorium. Dette kan gjennomføres både med gass eller væske. Ved bruk av gass må en korrigere for Klinkenbergeffekten.

I oljereservoar utføres storskala brønntester for å estimere permeabiliteten i et større område rundt brønnen. En slik test krever vanligvis fra en til to uker å gjennomføre.

Permeabiliteten kan også estimeres indirekte ved korrelasjoner mot andre materialegenskaper. I oljereservoar kan ulike brønnlogger brukes som utgangspunkt for å estimere permeabiliteten.

Modell for permeabilitet
------------------------

En enkel modell for sammenhengen mellom permeabiliteten {\displaystyle K} og mikroskopiske poreparametre er gitt ved

{\displaystyle K=C\cdot d^{2}}
hvor

{\displaystyle C} er en dimensjonsløs konstant relatert til konfigurasjon av strømningsveier.
{\displaystyle d} er en gjennomsnittlig effektiv porediameter.

Litteratur
----------

* Bear, Jacob, 1972. Dynamics of Fluids in Porous Media, Dover. — ISBN 0-486-65675-6

Eksterne lenker
---------------

* 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC
 |
**Tilgjengelige uttrykk** er et begrep innenfor kompilatorteknikk hvor en analysealgoritme bestemmer for hvert punkt i dataprogrammet den mengde av uttrykk som ikke behøves å bli beregnet på nytt. Disse uttrykkene blir sagt å være tilgjengelige på et slikt punkt. For å være tilgjengelige på et punkt i programmet, burde uttrykkets operander ikke modifiseres til noen sti som er annerledes enn uttrykkets tilstedeværelse i programmets punkt. 

Analysen er et eksempel på et problem knyttet til dataflytanalyse. Mengden med tilgjengelige uttrykk blir vedlikeholdt. Hver setning analyseres for å se om den forandrer operandene til et eller flere tilgjengelige uttrykk, noe som fører til mengder av tilgjengelige uttrykk på slutten av hver grunnleggende blokk, kjent som «utgangspunktet» (outset). Et uttrykk er tilgjengelig ved starten av en grunnleggende blokk hvis det er tilgjengelig ved slutten av den grunnleggende blokkens forgjengere. Dette gir et sett med ligninger i betydningen tilgjengelige uttrykk, som kan beregnes ved en iterativ algoritme.

Analyser av tilgjengelige uttrykk kan bli brukt for å foreta eliminering av vanlige underuttrykk. Hvis et uttrykk er tilgjengelig på et bestemt punkt, er det ikke behov for å reevaluere det.

Litteratur
----------

* Aho, Sethi & Ullman: *Compilers - Principles, Techniques, and Tools* Addison-Wesley Publishing Company 1986.
Aupourihalvøyas geografiske plassering
NASA satellittbilde av Aupourihalvøya og Ninety Mile Beach
**Aupourihalvøya** (engelsk: *Aupouri Peninsula*) er ei halvøy formet som en landtunge på nordenden av Nordøya på New Zealand. Den stikker frem mellom Tasmanhavet i vest og Stillehavet i øst.

Aupourihalvøya er en halvøy på en halvøy, idet den er en del av den større Northland-halvøya som utgjør nesten en tolvdel av New Zealands areal. Den har sitt utspring ved byen Kaitaia, hvor Northland-halvøya går fra å være 60 til bare 10 kilometer bred.

På østsiden, helt sør på Aupouri ligger det naturlige innløpet til havnen *Rangaunu Harbour*. Bortenfor denne ligger enda en kort halvøy og bukta *Doubtless Bay*. Østkysten av Aupourihalvøya er kjennetegnet av buktene *Rangaunu Bay* i sør og *Great Exhibition Bay* i nord. Nordøst på halvøya ligger det naturlige innløpet til havnen Parengarenga, og nord for denne ligger North Cape.

Den mest kjente og karakteristiske delen av Aupourihalvøya ligger på den andre sida. Nesten hele vestkysten består av den 88 kilometer lange stranden som har det noe feilaktige navnet Ninety Mile Beach.

Ved nordenden brer halvøya seg ut til 30 kilometer. Her ligger flere odder som kjemper om å være det nordligste punktet på Nordøya: Cape Maria van Diemen, North Cape, Cape Reinga og Surville Cliffs. Sistnevnte ligger lengst mot nord, men med en margin på bare noen få hundre meter. Surville Cliffs ligger på breddegraden 34° 23' 47" sør. Bare en håndfull øyer i øygruppene Three Kings Islands og Kermadecøyene ligger lenger nord på New Zealand.

Halvøya har svært spredt bosetning, og ingen steder har flere enn 100 innbyggere. På grunn av dette er veiene i området for en stor del uten fast dekke, og Ninety Mile Beach blir ofte benyttet som en uoffisiell hovedvei.

Halvøya har fått navn etter Te Aupouri, en av māori-stammene som holdt til der.
**Kleppen** er en bydel i Namsos i Nord-Trøndelag. Den ligger rundt 2 kilometer nord-nordøst for Namsos sentrum og grenser til bydelene Fossbrenna, Bjørum, Østbyen, Rønningåsen og Høknes. Området har navn etter småbruket *Kleppen*, som ble lagt ut til boligområde.

I bydelen ligger Høknes barneskole, Kleppen idrettsanlegg fra 1959 har to idrettshaller og fotballbaner; inkludert Kleppen stadion, hvor Namsos IL spiller sine hjemmekamper. I et tidligere tilfluktsrom i fjellet ligger svømmeanlegget «Oasen».

Referanser
----------

1. ↑  Kleppen Arkivert 8. oktober 2007 hos Wayback Machine.; yr.no
2. ↑  Andersen, Kjell (1942-) (1995). *Namsos: gatenavnene og historiene bak*. Namsos: Namsos eiendom. s. 34. ISBN 8299378001.
3. ↑  Stene, Kristi Lunde (1995). *Namsos - din kommune*. Namsos: Skolesjefen i Namsos. s. 127. ISBN 8299241928.
4. ↑  Hildrum, Jon (1934-) (1995). *Namsos-boka: glimt fra byens historie gjennom 150 år*. Namsos: Nye Hojem trykkeri. s. 94, 128. ISBN 8291134103.
TTIP ble forhandlet mellom USA (oransje) og EU (grønnfarget).
**Transatlantic Trade and Investment Partnership** (**TTIP**) var en handels- og investeringsavtale som ble forhandlet mellom Den europeiske union (EU) og USA. Målsettingen med forhandlingene var en omfattende avtale om handel med varer og tjenester, offentlige innkjøp samt investeringer. Avtalen skal fjerne handelshindringer.

Forhandlingene startet i juli 2013. Den fjerde forhandlingsrunden foregikk i Washington, DC, i USA i mars 2014. I 2016 strandet forhandlingene og i 2019 bestemte Rådet at avtalen ikke lengre var relevant for EU.

Gjennom blant annet å standardisere godkjennelse av utdannelse, skulle det med TTIP bli enklere å selge tjenester i hverandres markeder.

Se også
-------

* CETA

Referanser
----------

1. ↑  Prop. 1 S (2014–2015) besøkt 1. januar 2014
2. ↑   Spørsmål og svar (svensk) Trade – European Commission. besøkt 1. desember 2014.
3. ↑  Informasjonsside fra Europakommisjonen besøkt 1. desember 2014
4. ↑  «EU/EØS-nytt - 26. september 2013», fra stortinget.no
5. ↑  «Transatlantic Trade and Investment Partnership (TTIP) - Trade - European Commission». *ec.europa.eu*. Besøkt 27. august 2020.
6. ↑  Dette betyr TTIP – og derfor bør du bry deg om det

Eksterne lenker
---------------

* Informasjonsside fra EU om TTIP

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** NKC
 |
Portal: Askøy

**Kleppe** er en liten bygd sør på Askøy. Kleppe deles normalt inn i Nedre Kleppe og Øvre Kleppe.

Nedre Kleppe
------------

Nedre Kleppe strekker seg fra Kleppevatnet og ned gjennom Kvernhusdalen til Strusshamnsvatnet. Kleppevatnet er drikkevann og er kunstig demmet opp. Det øverste strekket av elven ned mot Strusshamnsvatnet er lagt i rør.

På Nedre Kleppe ligger barneskolen Kleppe skole, barnehage, kjøpesenteret Askøy Senter og Svingen Pizzeria.

De siste årene har Nedre Kleppe opplevd mye boligbygging som så mange andre steder på Askøy. Pr. januar 2009 pågår det også en stor utvidelse av Askøy Senter.

Da Askøybroen ble bygget (åpnet i 1992) ble fylkesvei 562 fra nordre Askøy samtidig modernisert, og i stedet for å kjøre gjennom sentrum av Nedre Kleppe og videre mot Kleppestø fortsetter man nå rett fram fra Juvik og over de gamle gårdene på Kleppe til man ved Strusshamnsvatnet møter igjen fylkesvei 212 som tidligere gikk gjennom Kvernhusdalen.

Øvre Kleppe
-----------

Øvre Kleppe er naturlig adskilt fra Nedre Kleppe av en lang bratt skråning som strekker seg langs hele Kvernhusdalen. Områdene her var allerede på 80-tallet rimelig tettbebygd av eneboliger og rekkehus, og det er ikke arealer regulert for næringsvirksomhet på Øvre Kleppe.

Se også
-------

* Strusshamn

Referanser
----------

1. ↑  Kvernhusdalen Arkivert 4. februar 2017 hos Wayback Machine. Miljødirektoratet
**Tahiti internasjonale lufthavn** er hovedflyplass i Fransk Polynesia. Den ligger i Faa'a ved hovedstaden Papeete og eies av det offentlig-private selskapet Aéroport de Tahiti (ADT). Lufthavnen hadde i 2012 et passasjertall på 1 152 593.

Historie
--------

Arbeidet med å anlegge flyplassen ved Papeete på Tahiti tok til i 1959 ved utfylling i lagunen. Inntil åpningen av Tahiti internasjonale lufthavn i 1960 gikk den internasjonale flytrafikken til Bora Bora, der USA hadde anlagt flyplass under andre verdenskrig. Tahiti var betjent av sjøfly. Den nye internasjonale lufthavnen åpnet opp for masseturisme på Tahiti og øyene i Fransk Polynesia.

Flyselskaper
------------

Tahiti internasjonale lufthavn er hovedbase for Air Tahiti Nui, som flyr interkontinentale ruter, og Air Tahiti, som betjener 45 innenriksflyplasser.

I juni 2013 hadde også Aircalin (Ny-Caledonia), Air France, Air New Zealand, Hawaiian Airlines og LAN Airlines (Chile) ruter til Tahiti internasjonale lufthavn.

Se kilde Wikidata-spørring.

Referanser
----------

1. ↑  «Statistiques annuelles. Aéroport de Tahiti - Faa'a» Arkivert 29. februar 2012 hos Wayback Machine. Les aéroports de France.
2. ↑  Henningham, Stephen: *France and the South Pacific. A contemporary history*, North Sydney: Allen & Unwin, 1992, s. 127.
3. ↑  «Compagnies aériennes basées en Polynésie Française» Arkivert 16. juni 2013 hos Wayback Machine. Service d'Etat de l'aviation civile en Polynésie française.
4. ↑  «Le réseau et les compagnies», Aéroport de Tahiti.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Fa'a'ā International Airport – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Klett** (*norønt* av *klettar* av *klettr.*som betyr fjellknatt) er et av distriktene i bydelen Heimdal i Trondheim kommune, og ligger i området kalt Leinstrand sør for Leinstrand kirke. Distriktet grenser mot Heimdal og Tiller i nord/øst og Byneset i nord/vest og Melhus i sør/vest. I selve Klett sentrum bor det ca. 200 personer, men områdene rundt består stort sett av jordbruksareal.

Historie
--------

Esso Klett, før omleggingen av E6.
Stedet har fått navn fra gården Klett som på 1500-tallet tilhørte Elgeseter kloster og som i 1647 var krongods. Fra 1600-årene tilhørte gården *Caspar C. Schøller*. Den ble solgt til bondeselveie i 1733. I 1830 ble den delt i flere bruk.

Til gården hørte husmannsplassene *Kletteleira* og *Kletterøa*.

Bruk under andre verdenskrig og etterpå
---------------------------------------

Under den andre verdenskrig ble mye av jordene på Klett ødelagt da tyskerne bygde den store militærleiren Nypan leir

Etter krigen er området blitt benyttet dels til militære formål dels til industritomter.

I «sentrum» finner vi en større bensinstasjon, dagligvarebutikk og frisør, samt Felleskjøpet.

Tidligere gikk E6 gjennom Klett sentrum, men ble flyttet til ny trasé i 1988.

Sør for sentrum ligger Klettkrysset hvor E39 og E6 møtes. Leinstrand Idrettslag har også sin hovedarena på Klett, der fotball og skøyter er det viktigste. I umiddelbar nærhet til idrettsplassen finner vi Leinstrand samfunnshus.

Litteratur
----------

* Bratberg, Terje; *Trondheim Byleksikon*, Oslo 1996, s.293, ISBN 82-573-0642-8

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Verlag Freies Geistesleben & Urachhaus GmbH** er et forlag i Stuttgart, som utgir bøker under imprintnavnene *Verlag Freies Geistesleben* og *Verlag Urachhaus*. Forlaget har sine røtter i den antroposofiske bevegelsen, og utgir bøker innen et bredt spekter av temaer.

*Verlag Freies Geistesleben* («fritt åndsliv») ble grunnlag i 1947 på initiativ fra Freie Waldorfschule i Stuttgart, og har vekt på pedagogisk, særlig steinerpedagogisk, litteratur, generelle antroposofiske temaer, samfunnsvitenskaper, kultur og historie, kunst og arkitektur, musikk, naturvitenskaper og barnelitteratur. Forlaget utgir også mange klassiske titler.

*Verlag Urachhaus* ble grunnlagt i 1925 av Gertrud Spörri, Emil Bock og Ernst Scheiffele under navnet *Verlag der Christengemeinschaft* (Kristensamfunnets forlag), og utgav opprinnelig hovedsakelig kristen litteratur. På grunn av nazistisk forfølgelse endret forlaget navn til *Verlag Urachhaus*, etter gaten hvor forlagskontorene i Stuttgart lå, i 1936. Men 9. juni 1941 stormet Gestapo kontorene og beslagla alle verdiene. Året etter ble selskapet formelt likvidert. I 1946 ble selskapet reetablert. Forlaget har etterhvert fått en bredere utgivelsesprofil. Etter at Kristensamfunnet arvet det personlige arkivet til Christian Morgenstern, utgav Verlag Urachhaus en komplett utgav av Morgensterks verk i ni bind, kjent som «Stuttgart-utgaven».

De to forlagene ble fusjonert på midten av 1990-tallet under navnet *Verlag Freies Geistesleben & Urachhaus*, men fortsetter å operere som selvstendige imprintforlag.

Referanser
----------

1. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 6. oktober 2011. Besøkt 24. januar 2009.
2. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 29. oktober 2010. Besøkt 24. januar 2009.

Eksterne lenker
---------------

* Verlag Freies Geistesleben
* Verlag Urachhaus

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND
 |
**Verklärte Nacht** (norsk: *Forklaret natt*), op. 4, er sekstett for strykere (to fioliner, to bratsjer og to celli) i en sats av Arnold Schönberg, komponert i 1899.

Schönberg var inspirert av en tekst av Richard Dehmel med samme tittel, og stykket ble komponert i løpet av tre uker og tilegnet Alexander von Zemlinskys søster Mathilde, som Schönberg senere giftet seg med. Stykkets tonalitet er innenfor senromantikken.

Diktet
------

Dehmels dikt er hentet fra samlingen *Weib und Welt*, og beskriver en kvinne og en mann som går gjennom en mørk skog, opplyst av måneskinn. Kvinnen deler her en mørk hemmelighet med sin nye kjæreste, hun er gravid som følge av sitt forrige forhold. Inspirert av den flotte naturen og stemningen rundt dem, forsikrer mannen henne imidlertid at kjærligheten de har funnet gjør at dette blir dere felles barn: *O sieh, wie klar das Weltall schimmert! Es ist ein Glanz um Alles her* (Å, se, hvor universet skimrer! Det er som skinnet alt omgav).

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data)
 |
Eksempler på zabuton.
**Zabuton** (座布団, ***Zabuton***) er en tradisjonell japansk sittepute.

I motsetning til den runde *ensa* er en zabuton kvadratisk og fylt. Den stammer fra begynnelsen av Edo-perioden, da den avløste ensa i private hjem. I templer og skrin ble ensa derimot stadig brukt.

Forløperen for zubuton var *shitone*, som var forbeholdt adelige hjem.

Zabuton lages overveiende av bomull men ofte også av lerret eller silke. Lær eller washi-papir er også mulig, men det er vesentlig sjeldnere. Zabuton kan også brukes sammen med en zaisu (stol uten ben).

Ved zenmeditasjon (zazen) tjener zabuton som underlag for den meditasjonspute (zafu) som den mediterende sitter på.

Når en lavererangerende sumoutøver vinner over en yokozuna (høyeste rang i sumo), kaster tilskuerne deres zubuton i ringen. Da yokozuna tradisjonelt først deltar i den siste kamp på en turneringsdag, er det ikke noe problem.

Referanser
----------

1. ↑  Kazuko Koizumi, *Traditional Japanese Furniture*, 1986, s. 99. ISBN 978-0870117220

Eksterne lenker
---------------

* (en) Zabuton – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
**Arvid Andreassen** (født 15. juli 1931, død 10. juli 2019) var en norsk avistegner og illustratør kjent for en stor mengde enkle vitsetegninger under signaturen «Arvid».

Arvid Andreassen har utdannelse fra bokillustratørlinjen på Statens Håndverks- og Kunstindustriskole. Han har siden 1950-tallet bidratt med tegninger i en lang rekke norske og utenlandske blader og aviser. Han har gitt ut tolv pocketbøker med utvalgte vitsetegninger og illustrert rundt 200 skolebøker for Universitetsforlaget. I 2005 utgav han sammen med biograf og journalist Arvid Bryne boka *Skrik – parodier av Arvid* som viser vitsetegninger med figuren fra Edvard Munch berømte maleri *Skrik*.

Arvid Andreassen er, som eneste nordmann, omtalt over to sider i «Who’s Who in Satire and Humour», en internasjonal oversikt over 1900-tallets satiriske og kritiske vitsetegnere, og han har mottatt priser i Nederland, Tyrkia, Japan og Bosnia-Hercegovina.

Referanser
----------

1. ↑  (no) Arvid Andreassen i Store norske leksikon

Eksterne lenker
---------------

* Om vitseboka *Skrik – parodier av Arvid*

Portaler: Litteratur | Kunst

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** ISNI **·** KulturNav
 |