recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Lesjaskog kirke på Lesjaskog  
Foto:Henny Stokseth
**Lesjaskog** er en skolekrets og et kirkesogn i Lesja kommune i Innlandet fylke. Lesjaskog stasjon er et tidligere stoppested langs Raumabanen. Lesjaskog ligger lengst nord i Gudbrandsdalen, og er en fjellbygd der landbruk frem til nå har vært viktigste næringsvei. 

Klimaet så nær fjellet er lite egnet til kornproduksjon, så her er det sauehold og storfe med melk- og kjøttproduksjon som er dominerende. Saueholdet har de siste 20 årene vært sterkt plaget av at jerv dreper og lemlester store mengder lam i løpet av sommeren når dyrene går på fjellbeite. Melkeproduksjonsbrukene er i ferd med å bli færre fordi bruk blir slått sammen eller leid ut til andre. En del av innbyggerne er sysselsatt i offentlig tjenesteyting, industri og transport.

Lesjaskogsvatnet ligger 612 meter over havet og har utløp i begge ender. Det ligger på vannskillet mellom øst og vest. Det er Rauma som renner vestover og Gudbrandsdalslågen som renner østover.

Kulderekord
-----------

Lesjaskog innehar kulderekorden for Oppland fylke på - 45,0 grader, satt den 6. januar 1982.

Referanser
----------

1. ↑  «Værviggo». Arkivert fra originalen 9. mars 2009. Besøkt 9. desember 2008.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Sentralt stedsnavnregister
 |
**Hjemmelshaver** er den som står oppført i grunnboken som eier av en matrikkelenhet. Normalt skal den som er anført som hjemmelhaver, være identifisert med fødselsdato eller organisasjonsnummer. Utenlandske foretak trenger ikke organisasjonsnummer og kan identifisere seg med for eksempel utenlandsk firmaattest eller bekreftelse fra notarius publicus i hjemlandet. En hjemmelshaver kan være både en grunneier, en fester eller en seksjonseier.

En hjemmelshaver trenger ikke nødvendigvis å være den samme som den reelle eieren av matrikkelenheten. Det kan være at hjemmelshaveren er død, og at det ikke er foretatt skifte, eller det kan ha funnet sted en overdragelse som ikke er tinglyst. I slike tilfeller må det formelle i forbindelsen med eierskiftet (for eksempel en skifteattest) ordnes, før en ny hjemmelsovergang kan tinglyses.

Det er ikke noe krav i Norge om at eiendomsoverdragelser skal tinglyses, men det er nødvendig for å få rettsvern. Banker vil for eksempel normalt bare inngå låneavtaler med hjemmelshaver dersom de skal ha pant i eiendommen.

Eksterne lenker
---------------

* Statens kartverk tinglysingen
* Matrikkelloven

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Petter Osmundsen** (født 2. januar 1967) er en norsk økonom. Han er professor i petroleumsøkonomi ved Institutt for industriell økonomi, risikostyring og planlegging ved Universitetet i Stavanger. 

Osmundsen tok mastergrad i 1989 fra Norges Handelshøyskole (NHH) i Bergen. Så begynte han på en doktorgrad som var ferdig i 1994. I periode i 1992 til 1993: Boston, USA (MIT). Gjennom sin virksomhet erverver oljeselskaper privat informasjon, det vil si informasjon myndighetene ikke har adgang til. Slik asymmetrisk informasjon skaper spesielle utfordringer innen regulering og skatteutforming. Dette var tema for Osmundsen i doktorgraden, der han brukte Principal–agent-teori.

Etter doktorgraden var fullført forsket han samme sted (NHH), i samme forskermiljøet før han ble 1. amanuensis i 1997. Fra 1998 har han jobbet ved Høgskolen i Stavanger (siden 2004: Universitetet i Stavanger). Fra 2002 ble han professor i petroleumsøkonomi, og fra 2004 ble jobben til Universitetet i Stavanger. men har han fremdeles en stilling hos NHH. Han har mottatt flere priser, blant annet 2001 Formidlingsprisen fra oljeselskapet Philips i 2001, Formidlingsprisen fra Stavanger Forum i 2007, Lyseprisen fra Lyse-konsernet i 2010 og i 1012 NPF-prisen fra Norsk Petroleumsforening

Referanser
----------

1. ↑  Peter Osmundsen *Taxation and regulation of petroleum companies under asymmetric information : a monograph* Avhandling (dr. oecon.) - Norges handelshøyskole, 1994
2. ↑  «*Universitetet i Stavanger:* Professor Petter Osmundsen». Arkivert fra originalen 6. mars 2016. Besøkt 21. juni 2014.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Publikasjoner av Petter Osmundsen i BIBSYS
* (no) Publikasjoner av Petter Osmundsen i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** CRIStin
 |
**Sigurd Falkenberg Mikkelsen** (født 10. mai 1975) er en norsk utenriksjournalist. Han er ansatt i NRK og har dekket krigen i Irak siden invasjonen og krigen i Libanon sommeren 2006, samt vært stasjonert i Paris som såkalt stringer. Han tok over som NRKs Midtøstenkorrespondent i august 2011.

Etter videregående var han i et år i Nantes for å lære fransk. Deretter tok han grunnfag i historie ved Universitetet i Oslo og studerte senere statsvitenskap ved Sciences Po i Paris.

I februar 2006 kom Mikkelsen med dokumentarfilmen *Irak: En hær i støpeskjeen* , hvor han fulgte amerikanernes forsøk på å bygge opp en irakisk hær. Filmen er vist i flere europeiske land, Midtøsten og Japan.

Høsten 2006 var han reporter i den NRK-sendte *Brennpunkt*-dokumentaren *Krigens ofre*, som var en beretning om krigen i Libanon sommeren 2006.

I september 2008 gav han ut boka *Siste stopp Bagdad*, som handler om krigen i Irak. I boka setter han fokus på hvordan USA forsøker å amerikanisere Irak, men også om hva Irak-krigen gjør med irakerne. I tillegg til observasjoner går det en analytisk rød tråd gjennom hele boka; Hvordan han mener ting henger sammen, hvorfor krigen gikk fra vondt til verre. Om den amerikanske drømmen som ble knust. Boka handler også om Libanon under krigen med Israel sommeren 2006.

Bibliografi
-----------

* *Siste stopp Bagdad* 2008 ISBN 9788202287894
* *Før flommen - En reise i Talibans skygge* 2011 ISBN 9788202336554
* *Arabisk høst - Korrespondentbrev 2011-2016* 2016 ISBN 9788202526689

Referanser
----------

1. ↑  «Krigens ofre». *NRK*. 10. oktober 2006. Besøkt 16. september 2008.
2. ↑  «Satte livet på spill for krigsbok». *Adressa*. Arkivert fra originalen 10. mars 2016. Besøkt 16. september 2008.

Eksterne lenker
---------------

* Forfatterside hos Cappelen Damm Arkivert 7. november 2011 hos Wayback Machine.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Sidsel Wold** | **NRKs korrespondent i Midtøsten**(2011–2016) | Etterfølger:**Kristin Solberg** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
*Se også Flavio Chigi for andre personer ved samme navn.*

**Flavio Chigi den eldre** (født 10. mai 1631 i Siena, død 13. september 1693 i Roma) var en av Den katolske kirkes kardinaler. Han blir, for å sjelne ham frato senere kardinaler av samme navn, også kalt *Flavio Chigi seniore* eller Flavio I Chigi.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Flavio Chigis foreldre var Mario Chigi og Berenice della Ciaia. Han tilhørte slekten til greven av Ardengesca. Pave Alexander VII var hans onkel.

Etter studier i filosofi og jus fulgte han sin onkel, daværende kardinal Fabio Chigi, til Tyskland for å forhandle om fred under tredveårskrigen. Han vendte tilbake til Italia, hvor han fortsatte studiene. Han fikk flere kirkelige embeter og var guvernør for byen Fermo i tre år fra 1656.

### Kardinal

Hans onkel kreerte ham til kardinalprest i konsistoriet april 1657, og gav ham en rekke verv ved Den romerske kurie, med Santa Maria del Popolo som tittelkirke. Kardinal Chigi deltok i konklavet 1676, konklavet 1689 og konklavet 1691.

I 1686 ble han forfremmet til kardinalbiskop av Albano; og det var først da at han ble bispeviet, den 24. mars samme år, av kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni og som medkonsekratorer titularerkebiskop Francesco Casati, og biskop Gregorio Carducci av Valva e Sulmona.

Fra 1689 var han av kardinalbiskop av Porto e Santa Rufina.

Han ble visedekanus for kardinalkollegiet.

Han døde i Roma 13. september 1693, og ble gravlagt i Cappella Chigi, familiens kapell i basilikaen Santa Maria del Popolo, som hadde vært hans titularkirke som kardinalprest.

Episkopalgenealogi
------------------

Hans episkopalgenealogi er:

* Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577)
* Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) \* bispeviet 1566
* Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) \*1586
* Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) \*1604
* Kardinal Ludovico Ludovisi (1595-1632) \*1621
* Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) \*1622
* Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) \*1630
* Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) \*1666
* Kardinal *Flavio Chigi den eldre* (1631-1693) \*1686

Referanser
----------

1. 1 2   Social Networks and Archival Context, oppført som Flavio Chigi (1631-1693), SNAC Ark-ID w6002068, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   RKDartists, rkd.nl, besøkt 23. august 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Gemeinsame Normdatei, GND-ID 118960350, besøkt 15. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   RKDartists, oppført som Flavio Chigi, RKD kunstner-ID 443208, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
5. ↑  www.catholic-hierarchy.org chigi, lest 21. januar 2021

Eksterne lenker
---------------

* Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Catholic-Hierarchy **·** Deutsche Biographie **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** BPN **·** NKC **·** BNE
 |
Fleet fengsel omkring 1808.
**Fleet fengsel** var et kjent fengsel i det sentrale London. Det lå ved Farringdon Street, mellom Ludgate Hill og Old Fleet Lane. Det første fengselet på dette stedet ble bygd i 1197 på østbredden av den nå overbygde elva Fleet. Fengselet ble antent og ødelagt under bondeopprøret i 1381. Det nye fengselet ble flammenes rov under bybrannen i 1666, men gjenoppbygd kort tid etter. Fleet ble ødelagt på nytt under Gordonopprøret i 1780, og nok en gang gjenoppbygd.

Fleet var særlig kjent som gjeldsfengsel, og hadde plass til om lag 300 innsatte med familier. Det var vanlig at fangene fikk tigge fra cellevinduene om bidrag til å betale gjelda. Fengslene var for øvrig inntektsbringende foretak som ble auksjonert ut til drivere som så igjen gjorde sitt beste for å få fengselet til å gå med overskudd. De innsatte måtte betale for kost og losji, og for ulike lettelser i soningsforholda. Mot en avgift kunne de til og med få bo utafor fengselet, så lenge det var innafor et område som var definert som «Liberty of the Fleet» eller «Rules of the Fleet».

I 1842 ble Fleet, Marshalsea og Queens Bench administrativt sammenslått til Queens Prison. Fleet ble nedlagt og bygningene solgt til kommunen (City of London), som rev dem i 1846.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN
 |
**Anders Bendssøn Dall** (født, antatt i 1550 i Danmark, død 18. april 1607 i Christiania) var biskop (*superintendent*) i Oslo og Hamar stift i årene 1601 til 1607.

Han sto sentralt i utarbeidelsen av den norske kirkeordinans etter reformasjonen, men hans radikale ideer, som ville gitt den norske kirke en selvstendig stilling overfor den danske, ble ikke tatt til følge i den endelige kirkeordningen.

Han var utdannet fra Københavns Universitet og fra utenlandske universitet da han tok på sin prestegjerning, og hadde først prestekall på Jylland, som sogneprest først i Eltang og Vilstrup og deretter fra 1586 i Kolding. Rundt 1590 ble han sogneprest i Helligåndskirken i København. Han fikk i 1591 magistergraden ved Københavns universitet og da utnevnt til dansk hoffpredikant for Christian IV. Han var med på kongens reise til Norge i 1598, og ble 1601 viet til superintendent (biskop) over Oslo og Hamar stift, et embete han satt i fram til sin død i 1607.

Referanser
----------

1. 1 2   Store norske leksikon, oppført som Anders Bentssøn Dall, Store norske leksikon-ID Anders\_Bentssøn\_Dall[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Artikkel i Norsk biografisk leksikon


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Jens Nilssøn** | **Luthersk biskop i Christiania**(1601–1607) | Etterfølger:**Niels Clausen Senning** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Geni
 |
Båndstripe for Hjemmeværnets fortjensttegn
**Hjemmeværnets fortjensttegn** er en dansk militær utmerkelse innstiftet av kong Frederik IX i 1959 til belønning av fortjenstfull innsats for det danske Hjemmeværnet.

Bakgrunn
--------

Hjemmeværnets fortjensttegn ble til etter innstilling fra forsvarsminister Poul Hansen. Det ble innstiftet av kong Frederik IX 11. februar 1959. Nærmere bestemmelser er fastsatt 1. juli 1989.

Utforming
---------

Hjemmeværnets fortjensttegn består av en rund medalje i sølv. Diameteren er 30 mm. Aversen har regjerende monarks monogram, mens revers prydes av Hjemmeværnets emblem med ordet «FORTJENT» i en bue over.

Medaljen er opphengt i et rødt bånd med åtte smale striper. De hvite stripene symboliserer de åtte heimevernsregionene. For menn har båndet krysslagt form, for kvinner form som en sløyfe.

Hjemmeværnets fortjensttegn er utformet av Harald Salomon og produseres av Den Kgl. Mønt.

Tildeling
---------

Hjemmeværnets fortjensttegn tildeles for fortjenstfull innsats for frivillig heimevernsinnsats. Mottakere må ha ulastelig privat vandel.

Tildeling skjer ved kongelig resolusjon på bakgrunn av innstilling fra Forsvarsdepartementet, som mottar forslag om dekorering med fortjensttegnet.

Heimevernsregionene fremmer forslag om dekorering innenfor et kvotesystem. Vanligvis mottar kompanisjefer fortjensttegnet etter ti års tjeneste, mens nøkkelpersonell mottar det etter 15 års tjeneste. Også personer som ikke tjenestegjør i Hjemmeværnet, mens som har ytt fortjenstfull innsats, kan tildeles utmerkelsen.

Overrekkelse finner vanligvis sted på Danmarks frigjøringsdag, 4. mai.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Stevnsborg, Lars: *Kongeriget Danmarks ordener, medaljer og hæderstegn. Kongeriget Islands ordener og medaljer*, Syddansk Universitetsforlag, 2005, s. 619–621.
2. 1 2 3  Poul Ohm Hieronymussen og Jørgen Lundø: *Europæiske ordner i farver*, København: Politikens forlag, 1966, s. 207–208.

Eksterne lenker
---------------

* *Cirkulære om tildeling af Hjemmeværnets fortjensttegn*, Retsinformation
* «Medaljer og hæderstegn», Forsvarsministeriet
***Marnie – min hemmelige venninne***
(思い出のマーニー, *Omoide no Marnie*, «Minnenes Marnie») er en animefilm fra Japan, skrevet og regissert av Hiromasa Yonebayashi ved Studio Ghibli

Handling
--------

Anna Sasaki er en innadvendt 12 år gammel jente med lav selvtillit som bor i Sapporo sammen med fosterforeldrene sine, Yoriko og ektemannen sin. En dag får hun et astma-anfall på skolen. De tror hennes astma blir utløst av stress. På legens anbefaling om å sende Anna til et sted hvor luften er renere enn i hjem-byen, bestemmer foreldrene seg for å la henne tilbringe sommerferien hos Yorikos slektninger, Setsu og Kiyomasa Oiwa i en landlig kyst-by som heter Kissakibetsu.

Anna ser et forlatt herskapshus som synes det er noe kjent med. Setsu forteller henne at herskapshuset tidligere var et feriehus for velstående utlendinger, men har stått tomt veldig lenge. Anna begynner å drømme om en blond jente i herskapshuset som heter Marnie, og Marnie inviterer Anna til fest ved herskapshuset. Men lokalbefolkningen finner Anna sovende utenfor, noe som tyder på at festen også kan ha vært en drøm. Herregården virker også forlatt og forfallen igjen rett etterpå.

Eksterne lenker
---------------

* (ja) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) When Marnie Was There – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) *Marnie – min hemmelige venninne* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) *Marnie – min hemmelige venninne* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) *Marnie – min hemmelige venninne* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata

* (en) *Marnie – min hemmelige venninne* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Marnie – min hemmelige venninne* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Marnie – min hemmelige venninne* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Marnie – min hemmelige venninne* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

* (en) *Marnie – min hemmelige venninne* på Metacritic Rediger på Wikidata

* (en) *Marnie – min hemmelige venninne* på Box Office Mojo Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BBC Things
 |
*For det norske heavy metal-bandet, se: Flax (band)*
**Flax** er norsk statlig lotteri som foregår gjennom salg av skrapelodd ved Norsk Tippings kommisjonærer i kiosker og dagligvarebutikker. Lotteriet ble opprettet i 1988 som en del av Det norske Pengelotteri, men har siden 1995 blitt drevet av Norsk Tipping A/S. Flax-lotteriet, som består av flere typer skrapelodd, hadde en omsetning på rundt 900 millioner kroner i 2003. Overskuddet har siden 1992 blitt fordelt likt til idrett, kultur og forskning.

Bakgrunn
--------

Det tradisjonsrike Pengelotteriet hadde sin første trekning i 1913 og hadde sitt beste år i 1985, med en årsomsetning på 676 millioner kroner. De kommende årene falt omsetningen dramatisk og spillet fikk en foreløpig driftsstans etter 1994, hvor årsomsetningen hadde kommet ned i 30 millioner kroner. Da Norsk Tipping overtok driften av Det norske Pengelotteri fra Nordlandsbanken 1. januar 1995, bygget selskapet om Flaxspillet, utvidet produktspekter med flere typer skrapelodd, tilpasset det online-teknologien og relanserte Pengelotteriet 1. april 1997. Det viste seg imidlertid ganske raskt at tiden for det tradisjonsrike Pengelotteriet var ute, og spillet ble lagt ned i mars 1998.

Typer lodd
----------

* Millionflax (tradisjonelt flakslodd)
* Griseflax
* Bingoflax
* Bokstavflax
* Fotballflax
* Sudokuflax
* Julekalenderflax (november-desember)
* Pengedryss

Eksterne lenker
---------------

* Norsk Tipping
* Slik spiller du Flax

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Maren Anna Nilsine *«Marna»* Aars** (født Aall 3. mars 1873 i Nesseby, død 1949 i Roma) var en norsk forfatter og kvinnesaksaktivist.

Liv og virke
------------

Marna Aars (som også utga bøker under pikenavnet Aall) var tidlig på 1900-tallet en produktiv skribent i publikasjoner som *Nylænde* og *Urd*. Både i Nylænde og i Urd rapporterte hun fra «Kongressen for Kvindesagens Arbeider og Institusjoner» i Paris (1900) og argumenterte for barneoppdragelse uten vold (1900).

Hun fikk publisert *Draugen*, en fortelling på rim, i *Samtiden* i 1899, og romandebuterte i 1901 med boken *Ensom*. I 1907 kom romanen *Løgn*. Hun utga sjelden bøker, og den neste kom først i 1931. Boken *Menneskenes datter* ble utgitt i København.

I Gyldendals populære serie *Kvinnen av i dag* utkom i 1942 hennes bok *Kvinnevilje*, en roman der en viljesterk og begavet kvinne kommer til å stå mellom to menn, hvor handlingen er lagt til Norge og til utlandet.

Tidlig på 1900-tallet var hun kasserer i den norske avdelingen av Kvindernes Verdensfredsforbund.
Hun ble senere medlem av Nasjonal Samling.

Familie
-------

Marna Aars var datter av sogneprest Nils Anton Aall av slekten Aall og Mathilde Susanne Dahl, og søster av filosof og psykolog Anathon Aall (1867–1943) og jurist og filosof Herman Harris Aall (1871–1957). Hun ble 6. juli 1895 gift i Kristiania med filosof Kristian Birch-Reichenwald Aars (1868–1917) av slekten Aars. Ekteskapet ble oppløst i 1910, og hun ble 24. desember 1910 gift i Genève med professor i malerkunst Maurizio Barricelli (1875–1931). Hun var mor til de norsk-italienske matematikeren Nils Aall Barricelli (1912–1993) og kjemikeren Luisa Lucia Barricelli (f. 1915).

Bibliografi
-----------

* 1901: *Ensom*, Tvedte, Kristiania
* 1907: *Løgn*, Steenske Forlag, Kristiania
* 1931: *Menneskenes datter*, H. Hagerups Forlag, København
* 1942: *Kvinnevilje*, Gyldendal, Oslo

Referanser
----------

1. ↑   vestraat.net, besøkt 15. juli 2021[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Norsk biografisk leksikon, Norsk biografisk leksikon ID Kristian\_Aars, besøkt 15. juli 2021[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  *Norges Kvinder 1949.03.11*. Norge, Oslo. 1949. s. 2.
4. ↑  *Nylænde*. Christiania: Foreningen. 1900.
5. ↑  *Bidrag av og om norske kvinnelige forfattere i norske tidsskrift 1835-1900*. [Oslo]: Forfatterne. 1984. s. 73–74.
6. ↑  *Morgenbladet 1899.08.01*. Norge, Oslo. 1899. s. 2.
7. ↑  *Moss Avis 1942.11.26*. Norge, Viken, Moss. 1942. s. 3.
8. ↑  *Urd*. Oslo: A/S Urd. 1907. s. 222.
9. ↑  Ringdal, Nils Johan (1993). *Ordenes pris*. Aschehoug. s. 178. ISBN 8203173098.
10. ↑  *Slekten Aars i Norge*. Oslo: Cammermeyers Bogh. 1950. s. 96.
11. ↑  *Norges filologer og realister*. I hovedkommisjon hos Otto Floor's arvinger A/S. 1950. s. 40.
12. ↑  *Arbeiderbladet 1931.11.09*. Norge, Oslo. 1931. s. 4.
13. ↑  Aars, Marna (1942). *Kvinnevilje*. Oslo: Gyldendal.

Kilder
------

* *Dette skrev kvinner*. Oslo: Skolen. 1984. s. 265. ISBN 8257900109.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** Geni **·** VIAF **·** ISNI
 |

Portal: Litteratur
Utgravning
Modell
**Flavia Solva** var en romersk by sør for dagens by Leibnitz i den østerrikske delstaten Steiermark. I dag er deler av byens fundament utgravd og funnene er utstilte i museumspaviljongen ved siden av utgravningsfeltet.

Flavia Solva ble grunnlagt ved elven Sulm i kongeriket Noricum som Sulpa. I 15 f.Kr. okkuperte romerske styrker Noricum, som så ble romersk provins omkring 45 e.Kr. I 69 ble Solva opphøyd til bystatus av keiser Titus Flavius Vespasianus, og den fikk det nye navnet *municipium Flavia Solva*. Den var da en av ni byer i provinsen Noricum og sentrum for dagens Steiermark. Dens betydning gjenspeiles også i at byen hadde et amfiteater. 

I 170 e.Kr. invaderte markomannere og quadere provinsen Noricum og ødele byen. Den ble så gjenoppbygd. Omkring 400 begynte folkevandringstiden og også Flavia Solva ble rammet. Byen ble plyndet og delvis lagt øde, men befolkningen ble boende fram til slutten av 400-tallet, da provinsen ble oppgitt av romerne, hvorpå Flavia Solva ble forlatt og overlatt til forfallet. 

I 1877–1878 kom de første vitenskapelige utgravninger. Ytterligere utgravninger ble foretatt 1911–1918 og fra og med 1950.

Litteratur
----------

* P.Pleyel: *Das römische Österreich. Geschichte Österreichs, Band I*. Pichler Verlag, Wien (2002). ISBN 3-85431-293-8
* O.Hesch: *Wanderwege in die Antike. Auf Spurensuche in und um Flavia Solva*. Styria Verlag, Wien (2004). ISBN 3-222-13141-4
* B.Pelzl (red.): *Die Römer 2004. Interessantus est: Bilder einer Ausstellung*. Manumedia Schnider Verlag, Graz (2004). ISBN 3-902020-27-X

Eksterne lenker
---------------

* From Flavia Solva to Wagna
* Noricum, its cities and traffic routes in the 2nd century
* Overlay of Flavia Solva excavations on satellite image and geoprospection results
* EEGS-ES 2002 Congess abstracton Flavia Solva geoprospection
* The Joanneum - Flavia Solva

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN
 |
**Austre Moland Røde Kors** var et lokallag av Norges Røde Kors. Laget ble stiftet 2. februar 1940 med Røde Kors-søster Kitty Christensen som første formann. Foreningen holdt til i Austre Moland, som var egen kommune frem til sammenslåingen i 1962. Foreningen arbeidet med å samle inn penger til ulike veldedige formål og å produsere klær som ble gitt som julegaver til bygdas trengende.

Foreningen var aktiv fra starten og talte i 1941, 150 betalende medlemmer. 
Foreningens første store arrangement var «Finnlandkveld» 6. april 1940 til inntekt for Røde Kors’ arbeid for finske flyktninger under Vinterkrigen. På grunn av den tyske invasjonen 9. april 1940, ble inntektene i stedet brukt til anskaffelse av madrasser og sengetøy lokalt. Austre Moland RK fikk av Herredstyret ansvaret for Nasjonalhjelpen i Austre Moland i 1940.

Foreningen var aktiv frem til sammenslåingen med Moland Røde Kors i 1981.

Austre Moland Ungdommens Røde Kors
----------------------------------

Austre Moland Ungdommens Røde Kors var en ungdomsorganisasjon under Austre Moland Røde Kors. Foreningen ble stiftet i april 1945 og gikk de første årene under navnet *Sneklokken*. Foreningen hadde ukentlige møter på Nesheim skole i Arendal, hvor det ble samlet inn penger til lokale veldedighetsformål.

Austre Moland URK ble slått sammen med Moland Røde Kors i 1981.

Arkivene
--------

Arkivene etter Austre Moland Røde Kors og Austre Moland Ungdommens Røde Kors befinner seg på KUBEN og består av referatbøker, regnskap og arbeider gjort av lokallagets medlemmer.

Referanser
----------

1. ↑  Austre Moland Historielag årsskrift nr. 11, 2011

Eksterne lenker
---------------

* Å forstå og tolerere - *Avtrykk.no*, 23.09.2015
* (no) Arkiv etter Austre Moland Røde Kors på Arkivportalen
**Abbey Road** er en gate i London. Selv om det er mange andre gater med samme navn, totalt 20 i London alene, er det denne Abbey Road som The Beatles har gjort berømt, som er den mest kjente. 

Veien går nordvest til sørøst gjennom de velstående nordlige boligområdene St John's Wood. Den nordvestlige enden av Abbey Road, NW8, begynner med trafikkrysset Quex Road og West End Lane; den fortsetter sørøst flere kilometer, krysser Belsize Road, Blendheim Terrace og Marlborough Place, og ender i krysset mellom Grove End Road og Garden Road. Den sørlige delen av gata ligger i bydelen City of Westminster og den nordlige i Camden.

I desember 2010 ble krysset gitt grad II i bygningsvernet i Storbritannia av English Heritage.

Berømmelse
----------

The Beatles spilte i løpet av 1960-årene inn mer enn 90% av sine sanger i EMIs Abbey Road Studios, som ligger som et av det første husene i gaten, tett ved en fotgjengerovergang. Adressen er Abbey Road 3. Denne er blitt en yndet turistattraksjon etter at gruppens fire medlemmer lot seg fotografere da de gikk over denne, og brukte fotoet som omslag på sitt album fra 1969 med navnet *Abbey Road*.

Det finnes et webkamera på plassen, slik at man hele tiden kan følge med på hva som skjer i fotgjengerfeltet. Abbey Road er blitt markert i guiden *The Amazing Race 7* som et turistmål.

Den enkleste måten å finne Abbey Road Studios til fots er å ta undergrunnen til stasjonen St. John's Wood. Fra denne er det omtrent hundre meters gange til Abbey Road`s studio. Da vil man lett finne fotgjengerovergangen som The Beatles gikk på. Studioet ligger rett ved på venstre side og er lett å gjenkjenne på grunn av all graffitien på muren.

Referanser
----------

1. ↑  Beatles' «Abbey Road zebra crossing given listed status» BBC News

Eksterne lenker
---------------

* (en) Abbey Road – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) www.abbeyroad.co.uk – med web kamera fra Abbey Road Studios

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Lee Petty** (født 14. mars 1914 i Randleman, Nord-Carolina, død 5. april 2000 i Greensboro i samme delstat) var en amerikansk racerfører og far til Richard Petty.

Karriere
--------

Petty kjørte sitt første race 34 år gammel, da NASCAR avholdt sitt første race. Han startet sitt eget team, Petty Enterprises, som senere ble drevet av sønnen Richard med store fremganger. Lee tok selv tre titler, noe ikke mange har klart. Hans titler kom i 1954, 1958 og 1959. Sistnevnte år var Petty den første som vant Daytona 500 (Daytona International Speedway) etter å ha beseiret Johnny Beauchamp i en så tett duell at det tok NASCAR to dager å granske målfotoet. Han kjørte sitt siste race i 1964 i Watkins Glen International.

Petty døde 86 år gammel i 2000 av aneurisme.

Referanser
----------

1. 1 2   Encyclopædia Britannica Online, Encyclopædia Britannica Online-ID biography/Lee-Petty, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Find a Grave, oppført som Lee Arnold Petty, Find a Grave 19444, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Lee Petty – North Carolina Sports Hall of Fame Rediger på Wikidata

* (en) Lee Petty – racing-reference.info Rediger på Wikidata

* (en) Lee Petty – Driver Database Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Geni **·** VIAF **·** LCCN
 |
Abbott-papyrusen.
**Abbott-papyrusen** (*EA 10221*) er et papyrusfunn fra oldtidens Egypt. Her finnes den eldste bevarte utredning om gravplyndring (lignende beretninger finnes også i Amherst-papyrusen, Harris I papyri og Mayer papyri). Manuskriptet dateres til cirka 1100-tallet f.Kr. under det 20. egyptiske dynasti og oppbevares i dag i British Museum i London.

Manuskriptet
------------

Abbott-papyrusen er en godt bevart papyrusrull med en størrelse på cirka 220 × 42,5 cm.

Teksten er skrevet både på rectosiden og på versosiden. Rectosiden omfatter 7 tekstkolonner med en bredde på mellom 25 og 30 cm. Versosiden omfatter bare 2 kolonner med en bredde på mellom 18 og 20 cm, her finnes navnene på samtlige mistenkte tyver nedtegnet.

Manuskriptet beskriver at *Paser*, borgermester over Tebens østre del, hadde mottatt rapporter om gravplyndringer av flere av de kongelige gravplassene i nekropolen omkring Teben og Kongenes dal på vestre side av Nilen. Paser startete en utredning i det 16. regjeringsåret av Ramses IXs regjeringstid selv om gravområdet ikke lå innen hans forvaltningsområde. Utredningen skulle påvise kompetansesvikt hos hans rival *Paweraa* (borgermester over Tebens vestre del). Utredningen viste imidlertid at bare én grav (farao Sobekemsaf II, Egypts 17. dynasti) var blitt plyndret, noe som setter Paser i en dårlig stilling oppimot Paweraa.

Teksten er skrevet i hieratisk skrift og manuskriptet dateres til cirka 1140 f. Kr. i Ramses IXs regjeringstid. Den britiske egyptologen Thomas Eric Peet fastlegger datoen til en 4-dagers periode mellom den 18. og den 21. dagen i den 3, måneden av oversvømmelsesmåneden (Akhet).

Historie
--------

Det er ikke kjent når papyrusen ble oppdaget. Men den ble innkjøpt til British Museum i 1857 i Kairo fra Dr. *Henry William Charles Abbott*. Det er trolig at papyrusen ble funnet i Teben.

Manuskriptet gir et godt innblikk i rettsvesenets struktur i datidens Egypt, det bekrefter også den tiltagende uorden i samfunnsstrukturen som rådet i slutten av det 20. dynasti.

I 1871 publiserte Gaston Maspero en første beskrivelse i boken *Une Enquête judiciaire à Thébes au temps de la XXe dynastie*. I 1899 publiserte Samuel Birch en beskrivelse i François Chabas bok *Oeuvres diverses vol. I*. I 1930 publiserte Thomas Eric Peet en oversettelse i boken *The Great Tomb Robberies of the Twentieth Egyptian Dynasty*.

Manuskriptets arkivnummer på British Museum er *EA 10221*.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5 6   British Museum, London (lest 25. april 2011)
2. 1 2 3 4 5  Reshafim.org Arkivert 5. april 2019 hos Wayback Machine. (lest 25. april 2011)
3. 1 2 3 4   Heritage Key Arkivert 15. mai 2011 hos Wayback Machine. (lest 25. april 2011)
4. ↑   ThotWeb (lest 25. april 2011)
5. ↑   Open Library (lest 25. april 2011)

Litteratur
----------

* Peet, Thomas Eric (2005) [1930]. *The Great Tomb Robberies of the Twentieth Egyptian Dynasty*. Eastford, Connecticut,: Martino Publishing. ISBN 978-1578985296.

Eksterne lenker
---------------

* Om Abbott-papyrusen
* Bilde av Abbott-papyrusen
**Fleetwood** er en by i Lancashire i England. Den ligger på den nordlige spissen av Fylde-halvøya. Byen inngår i distriktet Wyre, men regnes også en del av Stor-Blackpool. I henhold til folketellingen i 2011 hadde byen en befolkning på 25 939 innbyggere.

Byen ble grunnlagt i 1836 av Peter Hesketh Fleetwood, og ble for det meste tegnet ut av Decimus Burton. Den vokste raskt som havneby, og ble senere også kjent som et feriested. I 1960-årene ble fiskeriet i Fleetwood i stor grad ødelagt av torskekrigen mellom Storbritannia og Island. De fleste av byens trålere fisket torsk i Nord-Atlanteren, og tapet av fiskeområdene rammet hardt. Den siste tråleren forlot byen i 1982, og det er nå bare mindre båter som fisker innenskjærs. Det hender at trålere fra andre steder leverer til fiskemarkedet i byen; fiskeforedling er fremdeles en betydelig industri i Fleetwood.

For mange er byen mest kjent som opphavsstedet til halspastillen Fisherman's Friend; den produseres fortsatt der.

Blant severdigheter i byen finner man piren, to fyrtårn og The Mount, en paviljong med klokke. Det finnes også et bymuseum.

Det er fergesamband over elven Wyre til Knott End-on-Sea og til Larne i Nord-Irland. På sommeren er det også fergeavganger til Douglas på Man.

Fotballklubben Fleetwood Town FC spiller sine hjemmekamper på stadionet Highbury.

Referanser
----------

1. ↑  «Shaping Your Neighbourhood – Fleetwood Profile» Arkivert 15. april 2014 hos Wayback Machine.. *Lancashire County Council*.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Fleetwood – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

 Fleetwood hos Wikivoyage

* Wyre Borough Council
* Fleetwood i Open Directory Project

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Vision of Britain **·** VIAF **·** LCCN **·** GeoNames **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
**Helgeland Folkehøyskole** er en kristen folkehøgskole ved Mjåvatnet, om lag 15 km. nord for Mosjøen i Nordland. Skolen har plass til 80 elever og eies av pinsemenighetene i Norge. 

Sommerstid fungerer skolen som vandrerhjem, camping og gjestegård, da under navnet Sandvik Gjestegård/Mosjøen vandrerhjem.

Historie
--------

Eiendommen Sandvik ble i 1963 kjøpt fra Ally og Thoralf Sandvik med det formål å drive skole og at det skulle arrangeres stevner på stedet. Høsten 1972 startet Sandvik Folkehøgskole med det første elevkullet, som talte 32 elever. Ikke alt var ferdig utbygd det første undervisningsåret. 

Det første året fikk ikke skolen driftstilskudd fra det offentlige, det kom først fra skoleåret 1973-74. Fra da var skolen offentlig godkjent og mottok støtte etter *lov om folkehøgskoler*.

Linjefag
--------

Skolen lanserer høsten 2016 et nytt skoletilbud med oppstart høsten 2017.

Kilder
------

Hop-Hansen, Ane-Marthe. *Startet uten offentlig støtte.* Korsets Seier, 22. februar 2008, side 3

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* (no) Helgeland Folkehøgskole på Facebook Rediger på Wikidata

* (no) Helgeland Folkehøgskole på Instagram Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Nasjonalt skoleregister
 |
**Statens plantevern** (etablert 1891, nedlagt 1995) var en enhet under Landbruksdepartementet som skulle bidra til god planteproduksjon og sikkerhet for videre avlinger. Den samarbeidet nært med statens forskingsstasjoner i landbruket, som det fans 14 av, spredt på ulike klimasoner. De to enhetene ble slått sammen til det nye Planteforsk i 1995, som i 2006 ble en del av Bioforsk.

Den første tilknyttede var leder for zoologisk laboratorium ved Det Kongelige Frederiks Universitet, nemlig Wilhelm Maribo Schøyen som i 1891 ble landbruksentomolog, spesialist på entomologi (skadedyr). Han ble fast statsentomolog i 1894. Fra 1894 overtok han den organiserte innsamling av plantemateriale som Jørgen Brunchorst ved Bergens Museum hadde fått i gang. Schøyen virket fram til 1912 da hans sønn Thor Hiorth Schøyen overtok som statsentomolog. Emil Korsmo ble tilsatt som konsulent i ugras i 1913, og i et nyopprettet professorat i ugrasbiologi ved Norges landbrukshøgskole på Ås i 1920. Han gikk av for aldersgrensa i 1933. Som den første statsmykolog, ekspert på soppsjukdommer, ble Ivar Jørstad tilsatt i 1920 med ansvar for plantesjukdommer.

Enheten ble organisert som institusjon i 1941, da man opprettet Statens plantepatologiske institutt med statsentomolog Thor Hiorth Schøyen som leder for zoologisk avdeling, og statsmykolog Jørstad som leder for mykologisk avdeling. Etter at Korsmo hadde gått av for aldersgrensa i 1933, ble det av økonomiske årsaker et tomrom fram til 1948. Da ble en ny avdeling innen ugrasbiologi opprettet, og Torstein Vidme tilsatt som leder med tittelen ugrasbiolog. Navnet på enheten ble i 1946 endret til Statens plantevern og Hiorth Schøyen ble forfremmet til leder for alle tre avdelingene. Han sluttet i 1955, og Jac. Fjelddalen overtok. I 1968 ble stilingen omgjort til administrerende direktør, og i 1976 skilt fra avdeling skadedyr. Trygve Rygg ble da tilsatt som leder for denne avdelingen.

Jack. Fjelddalen sin funksjonstid var slutt i 1987. Kåre Årsvoll overtok deretter direktørstillingen. Jørstad sluttet som leder av botanisk avdeling i 1957, og ble etterfulgt av Håkon Røed fra 1963 til 1987, og deretter Leif Sundheim.Torstein Vidme sluttet i stillingen som leder av ugrasavdelingen i 1974, etterfulgt av Arne Bylterud fram til 1988, da Haldor Fykse overtok. Trygve Rygg sin ledertid ved avdeling skadedyr var ute i 1991, og Trond Hofsvang fortsatte.

Da Statens plantevern i 1958 ble flyttet fra Tøyen til det nybygde Fellesbygget ved Norges landbrukshøgskole på Ås, var dette sammen med fem andre statlige institusjoner:

* Statens frøkontroll,
* Mikro-biologisk institutt ved Norges landbrukshøgskole,
* Skogforsøksvesenet, Avdeling for skader på skog
* Statens viltundersøkelser
* Fersk-vannsfisket, den praktisk vitenskapelig delen.

Referanser
----------

1. ↑  Leif Sundheim (daglig leder). «Statens plantevern». Arkivert fra originalen 11. januar 2014.
FIAV-klassifisering Flaggstørrelse: 1:2
FIAV-klassifisering Handelsflagg. Flaggstørrelse: 1:2
Flagget til guvernøren
**De britiske Jomfruøyers flagg** er en britisk *Blue Ensign* med koloniens våpenskjold i den fire enden av flaggduken. Våpen og flagg ble gitt De britiske Jomfruøyer 15. november 1960. Våpenskjoldet viser til den hellige Ursula, som legenden forteller var en britisk prinsesse. Ursula holder en lampe og er flankert av elleve flere slike, noe som viser til de 11 000 jomfruer som led martyrdøden sammen med henne. 

Fra flagget ble innført og fram til 1999 satt våpenmerket i en hvit skive. Dette var også tilfelle for de fleste andre særmerkede britiske flagg for kolonier. Tradisjonen med å sette våpenet på en hvit skive skal skyldes at den britiske marinens offisielle flaggbok, *Flags of all nations*, hadde for vane å vise merkene som satt i flaggene på en rund, hvit bakgrunn. Selv om dette bare var en illustrasjonsteknisk måte å vise merkene, ble det i praksis tolket som at hele skiven skulle være med i flagget. Framstillingen av flaggene ble endret med 1999-utgaven av *Flags of all nations*, da merkede britiske flagg nå ble framstilt med våpenet direkte mot flaggduken. For å bedre muligheten for identifikasjon ble også merkets størrelse økt.

Handelsflagg
------------

De britiske Jomfruøyer har et separat handelsflagg (*Red Ensign*).

Guvernørens flagg
-----------------

Guvernøren, koloniens øverste myndighet og kronens representant, fører eget flagg etter samme modell som øvrige guvernører i britiske besittelser. Det vil si det britiske unionsflagget med koloniens våpenskjold omgitt av en krans i midten.

Litteratur
----------

* Graham Bartram: *British Flags and Emblems*, 2004
* *BR20 Flags of all nations*, 1989 Edition, 1999 Revision, Ministry of Defence, 1999

| * v
* d
* r
Nordamerikanske flagg |
| --- |
| Selvstendige land | 
* Antigua og Barbuda
* Bahamas
* Barbados
* Belize
* Canada
* Costa Rica
* Cuba
* Dominica
* Den dominikanske republikk
* El Salvador
* Grenada
* Guatemala
* Haiti
* Honduras
* Jamaica
* Mexico
* Nicaragua
* Panama
* Saint Kitts og Nevis
* Saint Lucia
* Saint Vincent og Grenadinene
* Trinidad og Tobago
* USA

 |
| Territorier | 
* De amerikanske Jomfruøyer
* Anguilla
* Aruba
* Bermuda
* Bonaire
* De britiske Jomfruøyer
* Caymanøyene
* Curaçao
* Grønland
* Guadeloupe
* Martinique
* Montserrat
* Puerto Rico
* Saba
* Saint-Barthélemy
* Saint-Martin
* Saint-Pierre og Miquelon
* Sint Eustatius
* Sint Maarten
* Turks- og Caicosøyene

 |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Statens skogskole Brandbu** ble opprettet i 1950, da under navnet *Oppland skogskole*. Skolen fusjonerte i 1988 med Gjøvik ingeniørhøgskole.

Skogutdanningen i Oppland ble etablert ved Storhove landsbruksskole (Fåberg/Lillehammer) i 1907. Undervisningen ved skogbruksavdelingen på Storhove ble opprettholdt til 1950 da det opprettes det en egen skogskole for Oppland. Oppland Skogskole startet sin virksomhet på Brandbu 10. januar 1950. Staten overtok driften av skolen fra 1. januar 1976 mens fylket fortsatt eide anlegget. Fra 1. august 1988 ble Statens skogskole, Brandbu oppgradert til høgskole, overført til det regionale høgskolesystemet og slått sammen med Gjøvik ingeniørhøgskole, her fulgte skolen i 1994 med inn i Høgskolen i Gjøvik. Den siste avdelingsformen, *Høgskolen i Gjøvik, Seksjon for skog- og naturforvaltning* ble nedlagt i 2004.

Skolen var en av flere statlige skogskoler.

Litteratur
----------

* Dahl, T. *Kongleår: Skogutdanning på Brandbu gjennom 50 år, 1950-2000*. Utgitt av Høgskolen i Gjøvik, Seksjon for skog- og naturforvaltning, 2000

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Statens pris for byggkvalitet** er  Kommunal- og moderniseringsdepartementets pris for fremragende byggkvalitet. Prisen ble første gang delt ut i 2018. Prisen er en videreføring av Statens byggeskikkpris (1983-2016). 

Statens pris for byggkvalitet er en hederspris som skal løfte fram nye forbildebygg som bidrar til å heve, fornye og utvikle byggkvalitet lokalt og nasjonalt. Kandidater til prisen skal ha fremragende byggkvaliteter og være et resultat av gode og innovative byggeprosesser. 

Byggkvalitet er kvaliteter som bygninger har i seg selv og i samspill med omgivelsene. Kvalitetene er knyttet til miljø, klima, tilgjengelighet og byggeskikk. Samlet skal kvalitetene bidra til gode og bærekraftige bygg for brukerne og samfunnet. 

Statens pris for byggkvalitet har åpen forslagsrett. Alle kan foreslå kandidater til prisen, og det er mulig å foreslå egne bygg. Kandidatene til prisen bedømmes av en fagjury som er oppnevnt av Kommunal- og moderniseringsdepartementet. Juryen gir en skriftlig redegjørelse for valget av vinner. 

Det er Direktoratet for byggkvalitet som er sekretariat for prisen.

Eksterne lenker
---------------

* Om Statens pris for byggkvalitet (Direktoratet for byggkvalitet)
* Statutter for Statens pris for byggkvalitet (Direktoratet for byggkvalitet)
* Juryen 2018-2021 for Statens pris for byggkvalitet (Direktoratet for byggkvalitet)
**Julie Ehn** (født 21. november 1830 i Christiania, død 25. februar 1901 i Kristiania) var en norsk koristinne og skuespillerinne.

Familie
-------

Julie Ehn var datter av Henrikke Chrisitansdatter Barth og den svenske gullsmeden Gustav Theodor Ehn. Han kom som gullsmedsvenn til Christiania og fikk arbeid hos en gullsmed og gjørtler med smykkehandel i Pipervika. Barneflokken på i alt åtte barn vokste opp i Prinsens gate 33, hvor faren drev sin gullsmedforretning. De fire døtrene og en av sønnene ble alle knyttet til Christiania Theater.

Julie Ehn var søster av skuespillerinnene Caroline Ehn og Ida Ehn og skuespillerinne og korist Hanna Ehn. Julie Ehn ble 8. mai 1856  gift i Christiania med gullsmedmester Johan Martin Heinrich Rohlff.

Liv og virke
------------

Julie Ehn opptrådte i flere småroller ved Christiania Theater, og var visstnok også korist.

Referanser
----------

1. ↑   – Norway Marriages, 1660-1926
2. ↑  *Studenterne fra 1874*. [Kristiania]: [s.n.] 1899. s. 78.

Kilder
------

* Jensson, Liv (1981). *Biografisk skuespillerleksikon*. Universitetsforl. s. 48. ISBN 8200056228.
Düppel Denkmal i 1895, tegnet av Julius Fürst
**Historiecenter Dybbøl Banke** er opprettet på Dybbøl Banke og ligger midt i skanserekken på Dybbøl (tysk: Düppel), en liten by i Sønderjylland i Danmark. Museumsenteret ble bygget i 1992 av arkitektene Ernst Lohse og Michael Freddie, og formidler historien om kampene ved Dybbøl og krigen i 1864, særlig gjennom lysbilder og film. I anlegget er det rekonstruert en del av en skanse, en løpegrav og to soldatbrakker.

På Dybbøl Banke ligger Dybbøl mølle. I museets omgivelser ligger er det forskjellige andre minnesmerker i forbindelse med krigen i 1864, blant annet en minnestein for Louis Appia og Charles van de Velde, som deltok som verdenshistoriens første Røde Kors-observatører. Området er del av Nationalpark Dybbøl Skanser fra 1924. Det er ikke en nasjonalpark i henhold til de danske nasjonalparklovene fra 2007, men kan likevel bruke denne betegnelsen.

Dybbøl Banker hadde tidligere Düppel Denkmal, et tysk seiersmonument, som ble reist i 1865. Dette ble sprengt rett etter andre verdenskrig av ukjente gjerningsmenn og er ikke gjenreist.

Referanser
----------

1. ↑  Hvad er en dansk nationalpark? Arkivert 3. desember 2013 hos Wayback Machine. *Naturstyrelsen*.
2. ↑  «Grænseforeningen». Arkivert fra originalen 24. september 2015. Besøkt 27. februar 2014.

Eksterne lenker
---------------

* Hjemmeside

Litteratur
----------

* Tom Buk-Swienty, om slaget ved Dybbøl 1864:
	+ *Slagtebænk Dybbøl* ISBN 87-02-07756-6 eller ISBN 978-87-02-07756-8
	+ *Dommedag Als* ISBN 87-02-09795-8 eller ISBN 978-87-02-07553-3

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** VIAF **·** LCCN
 |

Portal: Danmark
De tre små fisk

***Historien om de tre små fisk***, også kalt ***De tre små fisk***, er den norske versjonen av *Three Little Fishies*, en populær amerikansk swinglåt fra 1939. Sangen regnes i dag vanligvis som en barnesang, både i Norge og utlandet.

Bakgrunn
--------

*Historien om de tre små fisk* ble opprinnelig skrevet i 1939 som *Three Little Fishies*, seinere også kalt *Itty Bitty Pool*. Låtskriverne var to unge studenter ved University of Tennessee i USA, Josephine Judson Carringer og Betty Lynn Kirk, som skal ha solgt sangen videre for 200 dollar. Saxie Dowell, amerikansk swingkomponist og storbandleder, utvidet teksten og melodien, og sangen ble en stor slager med topplassering på salgslistene samme år i en versjon sunget av radiokjendisen Kay Kyser. 

Den humørfylte swinglåten har kommet i et utall versjoner og innspillinger siden, deriblant sunget av den amerikanske storbandsjarmøren Harry Babbitt og den australske sangduoen The Barry Sisters i 1961. 

*Three Little Fishies* er også blitt utgitt med norsk tekst av Bias Bernhoft og Arild Feldborg. Sangen ble innspilt som *Swingdilla* allerede i februar 1940 av revyartisten og komikeren Leif Juster med Willy Johansens orkester. Den ble utgitt på 78-platen His Master's Voice A.L. 2703. Justers versjon inneholder en annen og lengre variant av den norske teksten enn den som stort sett brukes i dag. Justers variant inneholder bl.a. at de måtte flykte fra en hval før de ble fanget i et garn omtrent som den engelske teksten. Disse delene er i dag utelatt. Juster parodierer blant annet scat-sang, en lydlek som var særlig populær innen swingjazz på 1930- og 1940-tallet, og hans humoristiske *Swingdilla* ble en stor slager. Juster sang den også på NRK fjernsynet på 1960-tallet. 

*Tre små fisk* med den nåværende norske teksten har seinere blitt utgitt på flere barneplater, blant annet på Ingebrigt Daviks *Hit eit steg* i 1989, en innspilling som opprinnelig kom tidlig på 1970-tallet, og som *Har du hørt historien om de tre små fisk* på Wenche Myhres *Du og jeg og vi to!* fra 2001. Sangen er derfor i dag først og fremst kjent som en barnesang i Norge og mye brukt i barnehager og småskoleklasser der den også synges som en sanglek. Den blir også brukt i fjernsynsreklamene for Stabburets «makrell i tomat», regissert av Lars Kilevold.

Referanser
----------

1. ↑  «COMMERCIALS». *kilevold* **(engelsk)**. Besøkt 28. mai 2021.

Eksterne lenker
---------------

* Tekst med melodi
* Engelsk tekst
* Lydprøve med Ingebrikt Daviks versjon