recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
***Iron Sky*** (finsk tittel *Rautataivas*) er en finsk-tysk-australsk sciencefiction-komedie fra 2012 regissert av Timo Vuorensola. Hovedrollene spilles av Julia Dietze, Christopher Kirby og Götz Otto. Filmen handler om «romnazister» som i 2018 kommer tilbake fra en hemmelig base på månen for å gjenerobre jorda.

Verdenspremieren på *Iron Sky* fant sted på Filmfestivalen i Berlin 11. februar 2012. I Norge hadde filmen kinopremiere 4. april samme vår.

Handling
--------

Filmen forteller den usannsynlige historien om tyske nazister som mot slutten av andre verdenskrig skal ha gjort store framskritt i antigravitasjonsforskningen, sendt romskip til månens bakside og etablert militærbasen *Schwarze Sonne* («Svart sol») der. Nazistenes plan har vært å bygge en slagkraftig romflåte for å vende tilbake og erobre jorda. Handlingen foregår i 2018 da romnazistene setter planen ut i livet og angriper jorda med dunder og brak.

Produksjon
----------

Etter suksessen med lavbudsjettfilmen *Star Wreck*, ville det samme filmteamet lage en ny film. Produksjonen begynte tidlig i 2006.

*Iron Sky* er en voldsom og fantasifull eventyrfilm og actionkomedie med en mengde spektakulære digitale spesialeffekter. Filmen har delvis retrodesign og leker med «gammeldagse» flygende tallerkner, luftskip og tysk militærestetikk fra andre verdenskrig.

Allerede før filmen var ferdig, hadde den en stor fanskare av tilhengere som også delvis bidro til utviklingen av filmen.

Filmen kan på flere måter likne exploitationfilmer innen undersjangeren *nazi exploitation*, altså billige underholdningsfilmer av lav kunstnerisk kvalitet som utnytter og leker med populære forestillinger om nazismen i kommersiell hensikt.

Rollebesetning
--------------

* Julia Dietze som Renate Richter
* Götz Otto som Klaus Adler
* Christopher Kirby som James Washington
* Tilo Prückner som Doktor Richter
* Udo Kier som *Mondführer* Wolfgang Kortzfleisch
* Peta Sergeant som Vivian Wagner
* Stephanie Paul som USAs president (en parodi på Sarah Palin)

Referanser
----------

1. ↑  «Die finnische Filmparodie "Iron Sky" erzählt von durchgeknallten Nazis auf dem Mond». *Der Spiegel*. 2. april 2012.

Eksterne lenker
---------------

* Off. nettsted Arkivert 5. mai 2012 hos Wayback Machine.
* (en) *Iron Sky* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Iron Sky* hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (sv) *Iron Sky* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) *Iron Sky* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata

* (en) *Iron Sky* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Iron Sky* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Iron Sky* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (de) *Iron Sky* på filmportal.de Rediger på Wikidata

* (en) *Iron Sky* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *Iron Sky* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BBC Things
 |
Mesterskapsbanen Muirfield i Skottland er en typisk linksbane.
«Links» har flere betydninger.
**Links** er den eldste typen golfbane og ble først utviklet i Skottland, golfens hjemland. Linksbaner ligger ved kystområder, på sandet jordsmonn og ofte blant sanddyner, med få vannhindere og få (ofte ingen) trær. Dette gjenspeiler både naturen i landskapet der spillet oppstod og det faktum at banearkitekter på den tiden hadde begrensede midler til rådighet, samt at graving måtte gjøres for hånd og derfor ble holdt til et minimum.

Utfordringene ved golf på linksbaner kan deles i to. For det første: banenes egen natur, som ofte karakteriseres av ujevne fairwayer, tykk rough og små, dype bunkere. For det andre, på grunn av beliggenheten ved kysten, er mange linksbaner preget av sterk vind. Dette påvirker spillestilen og favoriserer golfere som kan spille lave, presise slag. Fordi mange linksbaner består av ni hull som spilles utover kysten i én retning og ni hull som spilles innover i motsatt retning, må spillerne ofte streve med motsatt vindretning i hver halvdel av runden.

Linksbaner er mest vanlig i Storbritannia, spesielt i Skottland, og Irland. The Open Championship spilles alltid på links, og dette skiller den fra de andre *major*-turneringene, som holdes i USA. Det finnes også noen linksbaner i andre land, inklusive baner i USA som Pebble Beach Golf Links i California (Stillehavet) og Whistling Straits i Wisconsin (Michigansjøen).

Berømte linksbaner
------------------

De fleste av de mest berømte linksbanene ligger i England, Skottland og Irland og Nord-Irland. Blant disse er:

* Ballycastle Golf Club, Nord-Irland
* Ballyliffin Golf Club, Irland
* Carnoustie Golf Club, Skottland
* Castlerock Golf Club, Nord-Irland
* Lahinch Golf Club, Irland
* Muirfield, Skottland
* St. Andrews Links, Skottland
* Portmarnock Golf Club, Irland
* Portstewart Golf Club, Nord-Irland
* Royal Birkdale Golf Club, England
* Royal County Down Golf Club, Nord-Irland
* Royal Dublin Golf Club, Irland
* Royal Liverpool Golf Club, England
* Royal Lytham & St. Annes Golf Club, England
* Royal Portrush Golf Club, Nord-Irland
* Royal St. George's Golf Club, England
* Royal Troon Golf Club, Skottland
* Turnberry, Skottland

| * v
* d
* r
Golfterminologi |
| --- |
| Golfscore | 
* Hole in one
* Kondor (-4)
* Albatross (-3)
* Eagle (-2)
* Birdie (-1)
* Par (0)
* Bogey (+1)

 |
| Golfslag | 
* Backspin
* Chip
* Draw
* Duff
* Fade
* Hook
* Mulligan
* Pitch
* Putt
* Shank
* Slice

 |
| Banen | 
* Bunker
* Divot
* Dogleg
* Fairway
* Green
* GUR
* Links
* Out of bounds
* Rough
* Tee
* Vannhinder

 |
| Golfutstyr | 
* Driver
* Peg
* Spoon
* Stimpmeter
* Wedge
* Wood
* Jern
* Golfball

 |
| Annet | 
* Caddie
* Cut
* Dormie
* Dropp
* Fore
* Fourball
* Foursome
* Greens in regulation
* Greenfee
* Greenkeeper
* Handikap
* Loft
* Major
* Matchspill
* Pengeliste
* Playoff
* Scramble
* Scrambling
* Slagspill
* Slope
* Straffeslag
* Tour

 |

Portal: Golf
**Smijern** er jern som har et karboninnhold på under 0,3 % og er seigere og mykere enn stål, men dyrere enn støpejern, som har høyere innhold av karbon enn 2,1 % (vektprosent). Smijern er *smidig*, og fordi det er seigere enn karbonholdig jern, kan det hamres, klippes og bøyes til ønsket form. I motsetning til støpejern tåler det strekkpåkjenning. 

Jernlegeringer med lavere innhold av karbon enn 2,1 % (vektprosent) defineres som karbonstål. []

Smijern formes av smeder i smier. Jernet oppvarmes til høy temperatur i esse med trekull som tilføres oksygen ved hjelp av blåsebelg eller elektrisk vifte. Når jernet har fått riktig temperatur, blir det smidd på ambolten. Redskaper av mange slag, våpen, bygningsartikler, rekkverk, stakitter, beslagvarer, hestesko og mange andre bruksting ble tidligere laget av smeder. Ovnsdører i eldre ovner var laget av smijern, mens selve ovnene var av støpejern. Gustav Vigeland brukte smijern i skulpturer og i porter og gjerder, bl.a. i Vigelandsanlegget og rundt monumentene over Rikard Nordraak og Camilla Collett i Oslo.

Litteratur
----------

* Bjerke, Karen: *Er smijernskunsten i Oslo viktig?.* I Byminner nr.2-2009, s.22-31

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** BNE
 |
**Smestadtunnelen** er en veitunnel med to løp på Ring 3 (riksvei 150) mellom Dalsveien og Monolitveien i Oslo. Hvert av tunnelløpene har to kjørefelt. Hensikten med Smestadtunnelen var å avlaste Smestadkrysset og få sammenhengende firefeltsvei på Store Ringvei. Den er den nest eldste veitunnelen i Oslo etter Brynstunnelen. Arbeidene med tunnelløpene ble påbegynt i 1981 og ferdigstilt i 1983.

Historie
--------

### Byggefasen (1981–1983)

Entreprenørfirmaet Eeg-Henriksen stod for anleggsarbeidene, som på deler av strekningen bestod av kompliserte grunnforhold. Flyktige leirmasser medførte bygging av spuntvegger med støttebjelker ned i jorden på hver side av veien. Man begynte først med strekningen fra Dalsveien i retning Smestadkrysset, noe som medførte omdirigering av trafikken via Heggeliveien og Sørkedalsveien. Det oppstod lange, saktegående køer som et resultat av dette.

### Terrorfrykt (2001–2002)

I september 2002 kunne Aftenposten avsløre at Smestadtunnelen kunne kollapse ved brann. Dette kom frem av en hemmelig rapport utarbeidet for Statens vegvesen i november 2001. Faren gjaldt dersom en tankbil e.l. skulle ta fyr inne i tunnelen. Man fryktet dermed at terrorister skulle utnytte denne svakheten. Utbedringer ble utført høsten 2002.

### Rehabilitering fra 2015

1. juni 2015 startet Statens vegvesen arbeidet med å oppgradere Smestadtunnelen på Ring 3 i Oslo. Smedstadtunnelen er den første av ti Oslo-tunneler som skal rustes opp fram mot 2019. På landsbasis skal 200 tunneler utbedres.  I hele byggeperioden vil trafikken i begge retninger bli sluset gjennom ett av tunnelløpene, mens det andre rehabiliteres.

Smestadtunnelen er en betongtunnel støpt i åpen byggegrop. Siden den ble åpnet i 1983, har den blitt utsatt for store påkjenninger, blant annet på grunn av vegsalt. Dette har ført til betongskader. Disse skal nå repareres. Dessuten skal det monteres brannbeskyttelsesplater i taket, og det skal etableres et sedimenteringsbasseng for vann som renner inn i tunnelen.

For å hindre at takplatene reduserer frihøyden, må sålen senkes med 10 cm.

Se også
-------

* Tåsentunnelen
* Granfosstunnelen
* Veitunneler i Norge
* Undersjøiske veitunneler i Norge

Referanser
----------

1. ↑  "Trafikkmengde 2021, Rv150 K S2D1 m4240-4525"; besøksdato: 18. juni 2022; Nasjonal vegdatabank-ID: 1015052968.
2. ↑  «Utbedrer tunnelen i høst». Aftenposten. 19. september 2002. Besøkt 29. juni 2013.
3. ↑  «Helt jevnt i Smestadtunnelen». Arkivert fra originalen 4. mars 2016.

Litteratur
----------

* *Støttebjelker i jorden tirsdag, graving om tre uker*. *Aftenposten*, 5. juni 1981

Portal: Oslo

| * v
* d
* r
Veitunneler i Oslo |
| --- |
| Nåværende | 
* Bjørvika
* Bryn
* Ekeberg
* Festning
* Framnes
* Granfoss
* Gromheta
* Grønlia
* Hammersborg
* Herligheta
* Ljabru
* Løren
* Opera
* Ryen
* Sjølyst
* Smestad
* Storo
* Svartdal
* Tåsen
* Vaterland
* Vålereng
* Økern

 | tunnel |
| Planlegges | 
* *Fossumdiagonalen (Rv 4)*
* *Manglerudprosjektet (E6)*

 |
| Tidligere | 
* Sjursøya

 |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Sentralt stedsnavnregister **·** Nasjonal vegdatabank
 |
Historiemaleri med Villars ved Denain (malt av Jean Alaux)
**Slaget ved Denain** ble utkjempet den 24. juli 1712, som en del av den spanske arvefølgekrigen, og resulterte i en fransk seier under marskalk Villars mot østerrikske og nederlandske styrker under Eugene av Savoie.

Opptakt
-------

Eugene hadde krysset elven Scheldt med 105 000 mann med målet om å tvinge de 120 000 soldatene til Villars ut i kamp. Han marsjerte raskt til byen Denain, okkuperte den, og tok stilling på en høyde med Denain som forsyningsbase. Etter hemmelige ordre fra London ble de britiske soldatene, satt under kommando av hertugen av Ormonde, men etter kort tid ble de trukket ut og den allierte arméen forsvant.

Slaget
------

De franske soldatene var sørøst for le Cateau i Mazinghien. Etter å ha nøye utforsket fiendens sammensetning, valgte Villars å gå til angrep på Denain. Kavaleriet ble sendt for å ta de forskjellige broene som krysset elven Selle, som rant gjennom le Cateau mot nordvest, før den rant ut i Scheldt ovenfor Denain. I løpet av kvelden tok en avdeling også stilling rundt møllene ved Haspres, og blokkerte broen der. Om natten begynte infanteriet å marsjere mot styrkene til Eugene ved Landrecies (ved Sambre, nordøst for le Cateau). Som svar til denne trusselen forsterket Eugene Landrecies, men svekket samtidig den allierte høyreflanken (under Albemarle) som holdt Denain.

Ved daggry hadde Villars snudd linjen sin og rettet den mot Denain i tre rekker. Kl. 05.00 planla Villars og de viktigste løytnantene hans angrepet ved Avesnes-le-Sec, hvor de kunne se det omkringliggende lavlandet. Kl. 07.00 nådde de franske infanteristene Neuville-sur-Escaut og fikk ordre om å ta broene over Scheldt. Kl. 08.00 ble de allierte overrasket da de oppdaget at franskmennene var i området. Albemarle advarte Eugene, som på dette stadiet ikke var særlig urolig. Kl 13.00 utviklet angrepet seg til et angrep på palisadene i Denain. Franske opprørere med økser ledet infanteriet mot kraftig ild. Det allierte infanteriet, grepet av panikk, prøvde å flykte over møllebrua. Fylt av flyktende soldater kollapset broen og flere hundre infanterister druknet.

Eugene hadde reagert for sakte til å få styrkene sine over Scheldt ved Prouvy for å hjelpe Albemarle. Under prins de Tingry holdt de franske regimentene broen ved Prouvy mot flere østerrikske angrep, og til slutt, da dagen gikk mot slutten, sprengte franskmennene broen for å hindrene at den tilfalt fienden. På venstreflanken var Eugene derfor blokkert av Scheldt og kunne ikke gå til motangrep for å ta Denain tilbake.

Slaget så ikke umiddelbart ut til å være så avgjørende som det ble, siden det meste av arméen til Eugene fremdeles var intakt. Men uten Denain begynte den allierte stillingen å løse seg opp, og i løpet av de neste månedene hadde franskmennene tatt tilbake de fleste byene de hadde tapt året tidligere.

Kilder
------

* Chandler, David G. *Marlborough as Military Commander.* Spellmount Ltd, (2003). ISBN 1-86227-195-X
* Lynn, John A. *The Wars of Louis XIV, 1667–1714.* Longman, (1999). ISBN 0-582-05629-2

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** BNE
 |
Erhard Milch (til venstre)
**Milchprosessen** (offisielt *Amerikas forente stater mot Erhard Milch*) var den andre av de tolv rettssakene som ble ført av et amerikansk militærtribunal under Nürnbergprosessene. Den ble ført på samme sted som den internasjonale Nürnbergprosessen, men i Milchprosessen hadde domstolen kun amerikanske medlemmer.

Det var kun én tiltalt i saken, tidligere feltmarskalk i Luftwaffe Erhard Milch, som var anklaget for å ha begått krigsforbrytelser og forbrytelser mot menneskeheten.

Fra rettssalen, aktor Telford Taylor til høyre.
Saken ble først for Militærtribunal II, og dommerne var Robert H. Toms (rettens president), Fitzroy Donald Philips og Michael A. Musmanno. John J. Speight var reservedommer. Aktoratet ble ledet av Telford Taylor, mens anklagene ble fremlagt av Clark Denny. Forsvarerne i saken var Friedrich Bergold og Werner Milch; sistnevnte var den tiltaltes bror.

Tiltaltebeslutningen ble tatt ut 14. november 1946, og rettssaken varte fra 2. januar 1947 til 17. april samme år. Anklagene var:

1. Krigsforbrytelser i form av mishandling og bruk i tvangsarbeid av krigsfanger, samt deportering av sivile fra okkuperte områder for samme formål.
2. Krigsforbrytelser i form av deltagelse i eller autorisering av medisinske eksperimenter på mennesker uten testsubjektenes samtykke, i særdeleshet forsøk med simulasjon av store høyder og frost.
3. Forbrytelser mot menneskeheten i form av deltagelse i mord, utryddelse, slavedrift, deportering, fengsling, tortur og bruk i tvangsarbeid av sivile under tysk kontroll, tyske borgere og krigsfanger.

Milch erklærte seg ikke skyldig i alle tiltalepunkter. Tribunalet fant ham skyldig i punkt 1 og 3, men frikjente ham på punkt 2 fordi hans deltagelse ikke kunne bevises hinsides tvil. Han ble dømt til livsvarig fengsel, som ble omgjort til 15 års fengsel i 1951. I juni 1954 ble han sluppet fri under et større amnesti.

Kilder
------

* «Trials of War Criminals Before the Nuernberg Military Tribunals Under Control Council Law No. 10», "THE MILCH CASE"

  



|  |
| --- |
| **Nürnbergprosessene** |
|  |
| **Hovedprosessen under Det internasjonale militærtribunalet** |
|  |
| **Prosesser under Det amerikanske militærtribunalet** |
| 

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **I** | Legeprosessen | **IV** | Pohlprosessen | **VII** | Gisselprosessen | **X** | Krupp-prosessen |
| **II** | Milchprosessen | **V** | Flickprosessen | **VIII** | RuSHA-prosessen | **XI** | Ministerieprosessen |
| **III** | Dommerprosessen | **VI** | IG Farbenprosessen | **IX** | Einsatzgruppen-prosessen | **XII** | Overkommandoprosessen |

 |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND **·** LCCN
 |

Portal: Andre verdenskrig
Sjøhus på Vibrandsøy
**Vibrandsøy** ligger vest i Haugesund kommune ute i den nordre innseilingen til den travle skipsleden gjennom Karmsundet.

Geografi
--------

Vibrandsøy ligger like vest for den tettbygde byøyen Hasseløy og adskilt fra denne av Vibrandsøysundet som er biled for skipstrafikken. Selv om Vibrandsøysundet er smalt er Vibrandsøy ikke landfast og her finnes ingen veier for biler. Vest for Vibrandsøy ligger Karmsundet og nordspissen av Karmøy med Vikjå og Storøy. Det som samlet omtales som Vibrandsøy er i egentlig en rekke mindre øyer som er delvis knyttet sammen av utfyllinger og småbruer. Disse er fra sør Vibrandsøy, Åkerøy, Varøy, Gardsøy og Sørhaugøy lengst nord. Sørspissen på Vibrandøy som ligger inne i Karmsundet heter Møllerodden. Omtrent all bebyggelse ligger på Vibrandsøy i sør. Dette er industribygninger på Møllerodden, større sjøhus inn mot Vibrandsøysundet og byen i øst og våningshus og skolehus på markene midt på øyen og rundt den lune viken Søre Løvågen i øst. Vibrandsøy og Åkerøy er helt fylt sammen med steinfyllinger og dekket av jorder og beitemark. Vest for Åkerøy og forbundet med denne med bro ligger Trollholmen kloss i skipsleden. Nord for Åkerøy ligger skogkledde Varøy. Inne i bassenget som dannes vest for Varøy og de to naboøyene ligger badeplassen Matlaug. Nordover Varøy og Gardsøy erstattes kulturlandskap og skog av fjellknauser og forblåst kystlandskap. Sørhaugøy lengst nord ligger ute i det åpne havstykket Slettå nord for Haugesund. Den er adskilt fra Gardsøy med et smalt sund og har ikke broforbindelse til de øvrige øyene. På Sørhaugøy ligger Sørhaugøy fyr, -som på folkemunne kalles Tonjer fyr ( Tonjer er en holme like nord for Sørhaugøy). Den karakteristiske, kirkelignende fyrbygningen ble nedlagt i 1952 og erstattet av elektrisk lykt.

Historie
--------

Vibrandsøy inngikk i tidligere Torvastad kommune på Karmøy, men i forbindelse med en større kommunesammenslåing 1. januar 1965 der Torvastad og de øvrige kommunene på Karmøy ble slått sammen til én, større kommune, ble Vibrandsøy krets med 70 innbyggere overført til Haugesund kommune.

Eksterne lenker
---------------

* Haugesund Kommunes arbeid på Vibrandsøy Operasjon Vibrandsøy. Besøkt 26.09.2014.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Sentralt stedsnavnregister
 |
Ambassadebygningen i 2008
**Ambassadeokkupasjonen i Stockholm 1975** var et angrep på den vesttyske ambassade i Stockholm av den væpnede venstreekstremistiske organisasjonen Rote Armee Fraktion (RAF, også kjent som Baader-Meinhof-banden). Angrepet startet klokken tolv torsdag den 24. april 1975.

Aksjonen ble utført av gruppen «Kommando Holger Meins», i et forsøk på å ta gisler og få frigitt 26 fengslede RAF-medlemmer som satt i tyske fengsler. Gisseltakergruppen besto av 6 personer: Hanna Krabbe, Karl-Heinz Dellwo, Lutz Taufer, Bernhard Rössner, Ulrich Wessel og Siegfried Hausner. De tok 12 personer som gissel - inkludert ambassadøren Dietrich Stoecker. To av gislene, militærattachéen Andreas von Mirbach (født 1932) og Heinz Hillegaart, ble skutt og drept av gisseltakerne for å understreke at de mente alvor. Klokken 23:47 detonerte en TNT-ladning i ambassaden, og det oppsto brann i bygningen. Brannen tok livet av RAF-medlem Ulrich Wessel, og påførte RAF-medlem Siegfried Hausner skader som han senere døde av. Det er ukjent hvorfor ladningen gikk av; det regnes med at det var et uhell, da forhandlingene var i gang. De fire overlevende RAF-medlemmene ble senere dømt for angrepet.
Interiør fra St. Jørgens Hospital, Norges eldste stiftelse og en av Skandinavias eldste sykehusinstitusjoner  Foto: Nina Aldin Thune 
Thomas Angells stuer fra 1770
**Milde stiftelser** er en eldre betegnelse på filantropiske stiftelser som driver veldedighet. Slike milde stiftelser ble gjerne grunnlagt av rike borgere og stiftelsene var i hovedsak beregnet for respektable borgere og enker som var svekket av alderdom. I Bergen finner man i dag fire bevarte anlegg: St. Jørgens Hospital er den eldste institusjonen med røtter tilbake til middelalderen, Stranges stiftelse fra 1600-tallet, Zander Kaaes stiftelse og Danckert Krohns stiftelse fra 1700-tallet. I Trondheim fikk Thomas Angells Stiftelser reist en bolig for "fattige, men aktverdige kvinner utenfor borgerstanden". Huset ble ferdigstilt i 1770 og fikk navnet Thomas Angells stuer. Thomas Angells hus ble oppført 1772 og gav opprinnelig husrom til 16 eldre damer "av stand". I Oslo ble den veldedige stiftelsen Prinds Christian Augusts Minde opprettet i 1809 av en gruppe av byens velstående borgere i den hensikt å hjelpe fattige og arbeidsløse.

Se også
-------

* Legat
* Stiftelse

Eksterne lenker
---------------

* SNL om milde stiftelser
En Renault Formel 1-bil fra 2003 med Mild Seven-reklame
**Mild Seven** (japansk: マイルドセブン *Mairudo Sebun*) er et sigarettmerke som produseres av Japan Tobacco. Merket ble opprinnelig produsert i Tokyo som en variant av det populære Seven Stars-merket, og er det nest mest solgte sigarettmerket i verden, etter Marlboro.

Formel 1-sponsor
----------------

Japan Tobacco var, gjennom Mild Seven-merket, hovedsponsor for Benettons Formel 1-lag fra og med 1994-sesongen. Denne sponsoravtalen fortsatte også etter at Benetton ble kjøpt av Renault, men på grunn av europeisk lovgivning om tobakksreklame måtte selskapet avslutte sitt samarbeid med Renault F1 ved slutten av 2006-sesongen.

I tillegg til Benetton og Renault sponset Mild Seven både Tyrrell Racing, fra 1993 til 1996, og Minardi i 1997.

Referanser
----------

1. ↑  «Mild Seven Cigarettes». 4Cigarettes.net. 2007. Besøkt 22. august 2011.
2. ↑  ««Renault and tobacco»». GPUpdate.net. 5. februar 2005. Besøkt 22. august 2011.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz
 |
Profil av Taepodong-1 og 2, samt Rodang-missilet.
Kart som viser prøveskytningen av Taepodong-2 i 2006.
**Taepodong-2 (TD-2)** er et nordkoreansk tretrinns ballistisk missil og etterfølger til missilet Taepodong-1. 

Missilets egenskaper er lite kjent utenfor Nord-Korea, men en antar at at missilet har en rekkevidde på 4 500 km. Taepodong-serien er basert på det internasjonalt kjente Scud-missilet, som blant annet ble benyttet av Irak under Gulfkrigen, og kan bære en nyttelast på mellom 700-1000 kg. Dette gjør at missilet kan bevæpnes med kjerne-, biologiske eller kjemiske våpen, foruten vanlige konvensjonelle våpen. Taepodong-2 kan også benyttes for å sende opp satellitter.

Det ble prøveskutt med Taepodong-2 5. juli 2006 fra rakettoppskytningsbasen Musudan-ri i Kilchu på østkysten, men det havarerte etter 35-40 sekunder og styrtet i havet. Prøveskytningen skape en internasjonal krise, fordi både USA og Japan tidligere hadde varslet sanksjoner mot Nord-Korea dersom landets rakettvåpenprogoam ikke ble lagt på is.

FNs sikkerhetsråd vedtok en resolusjon 15. juli 2006 som krever at Nord-Korea stanser utviklingen av sitt rakettprogram og Taepodong-2.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Nuclear Threat Initiative
* (en) GlobalSecurity.org
* (en) Nord-Koreas militære rakettprogram (Blogg)

Portal: Korea
**Øivind Bård Benestad** (født 6. mars 1954) er en norsk prest og informasjonsmann. Øivind Benestad er særlig kjent i massemediene som en aktiv debattant i saker om verdispørsmål (herunder homofili), blant annet som motstander av kjønnsnøytral ekteskapslov i Norge.

Bakgrunn og arbeid
------------------

Øivind Benestad er oppvokst i Bærum. Han kommer fra en musikkinteressert familie, og er sønn av musikkviteren Finn Benestad og musikkpedagog Inge Bergliot Benestad (dansk). Han er utdannet ved Menighetsfakultetet i Oslo og ordinert prest i Den norske kirke. Han har tidligere arbeidet 22 år i Norges Kristelige Student- og Skoleungdomslag (NKSS), deriblant 10 år som studentprest i Portugal og 5 år som studentprest i Agder, det vil si overfor studenter ved høgskoler på Sørlandet. 

Benestad arbeider i dag som informasjonskonsulent ved den internasjonale, kristne organisasjonen Åpne Dørers Norgeskontor i Kristiansand i Vest-Agder, en organisasjon som siden 1955 har delt ut bibler og drevet evangeliseringsarbeid blant forfulgte kristne i flere land.

Øivind Benestad har vært spesielt engasjert i tradisjonell kristen etikk og fremholder Bibelens ord som grunnleggende for det norske samfunnet. Han mener dessuten at ekteskapet er biologisk begrunnet, og har iherdig forsvart «mor-far-barn-relasjonen» og tilsvarende kjempet mot kjønnsnøytral ekteskapslov som han mener vil forandre samfunnets ekteskapsforståelse og få dramatiske konsekvenser. 

Benestad er også initiativtaker og koordinator av *Verd å vente på*-kampanjen som gav ut boka *Verd å vente på : en ressursbok om ungdom og sex* på Lunde forlag i 2004. Han er dessuten hovedredaktør for bladene *Homofili og kristen tro* og *Kjønnsnøytral ekteskapslov? Nei takk!* samt prosjektleder for de kristne nettstedene www.ekteskapet.no  www.homofili.com og www.morfarbarn.no som blant annet står bak en underskriftaksjon mot kjønnsnøytralt ekteskap.

Øivind Benestad ble i 2009 valgt inn i Agder bispedømmeråd som en av tre lekrepresentanter.

Referanser
----------

1. ↑  Homofili.com - nettsted om homofili og kristen tro
2. ↑  Morfarbarn.no Arkivert 26. august 2012 hos Wayback Machine.- kristent nettsted mot kjønnsnøytralt ekteskap Arkivert 6. juli 2007 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* Intervju i VG 28. april 2005
**Solke Johannes van den Bergh** (født 4. juni 1854 i Haag, død 25. desember 1916) var en nederlandske skytter som deltok under OL 1900 i Paris.

Van den Bergh vant en olympisk bronsemedalje i skyting under OL 1900 i Paris. Han var med på det nederlandske laget som kom på tredjeplass på 50 meter militærpistol lagskyting. Det var 20 deltakere fra fire nasjoner som deltok i konkurransen 50 meter militærpistol. Den med høyest score etter 60 skudd vant den individuelle konkurransen og i lagkonkurransen ble resultatet av de fem deltakerne fra hver nasjon summert. 
De andre skytterne på det nederlandske laget var; Antonius Bouwens, Dirk Boest Gips, Henrik Sillem og Anthony Sweijs. 
Van den Bergh kom på attendeplass i den individuelle konkurransen med 390 poeng, som var det nest svakeste resultatet i lagskytingen for Nederland.

OL-medaljer
-----------

* 1900 Frankrikes flagg Paris - Bronse Bronse i skyting, 50 meter pistol, lagskyting (Nederland)

Referanser
----------

1. 1 2   Roglo, Roglo person ID p=solko;n=van+den+bergh[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Solko van den Bergh – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Solko van den Bergh – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Solko van den Bergh – ISSF Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
***Deep Blue Sea*** er en skrekkfilm fra 1999 om genmodifiserte haier. I 2018 kom en oppfølger til filmen: Deep Blue Sea 2.

Handling
--------

På en avsidesliggende, topphemmelig, konstruert øy kalt «Aquatica» leter en gruppe forskere etter en behandlig for Alzheimers. En av dem, Dr. «Susan McCallister» (Saffron Burrows), bryter de etiske kodene og genmodifiserer tre makohaier for å forsøke å øke hjernekapasiteten deres nok til at forskerne kan høste vevet som kan benyttes som en kur mot Alzheimers. Uheldigvis gjør den økte hjernekapasiteten haiene også smartere, raskere og farligere. «Aquatica»s finansielle støttespillere er skeptiske og nervøse til prøvene som blir gjort, og de sender en fra firmaets ledelse (Samuel L. Jackson) til øya.

For å kunne bevise at forskningen nytter greier forskerne å fjerne litt av hjernevevet fra den største haien. En ulykke fører imidlertid til en rekke begivenheter som gjør at haiene kan rømme, samt at den interne strukturen i øya blir oversvømt. Haiene kan således komme seg inn i boligkvarteret der forskerne holder til, og jakte på mennesker. Forskergruppen må komme seg ut av det synkende forskningssenteret og unngå å bli drept, uten å la haiene nå åpent hav.

Rolleliste
----------

| Skuespiller | Rolle |
| --- | --- |
| Thomas Jane | «Carter Blake» |
| Saffron Burrows | Dr. «Susan McCallister» |
| LL Cool J | «Sherman 'Preacher' Dudley» |
| Michael Rapaport | «Tom Scoggins» |
| Stellan Skarsgård | «Jim Whitlock» |
| Samuel L. Jackson | «Russell Franklin» |
| Jacqueline McKenzie | «Janice Higgins» |
| Aida Turturro | «Brenda Kerns» |

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* (en) *Deep Blue Sea* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Deep Blue Sea* hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (sv) *Deep Blue Sea* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) *Deep Blue Sea* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata

* (en) *Deep Blue Sea* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Deep Blue Sea* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Deep Blue Sea* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Deep Blue Sea* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *Deep Blue Sea* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *Deep Blue Sea* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN
 |
**Ruben Helskog Want** (født 4. juli 1992) er en norsk tidligere fotballspiller.

Want ble hente opp fra junioravdelingen til Bodø/Glimt i 2010 der han fikk 1 kamper i sin debut-sesong. Før 2011-sesongen ble han tilbud en proffkontrakt fra Bodø/Glimt sammen med to andre.

Videre bar turen til Levanger. Etter en halv sesong i Levanger flyttet han hjem. For tiden spiller han for Junkeren hvor han i 2012 ble nr. 11 Avisa Nordlands spiller-børs for HÅNO, samme sesong lagde han 5 mål på 5 kamper.

Som fotballspiller blir han beskrevet som ballsterk, hurtig og smart. Hans største attributter er hurtighet, et lavt tyngdepunkt og finesseskudd. I Bodø/Glimt har Ruben stort sett blitt brukt som angrepsspiller, men under et års opphold i collegeklubben San Jose Spartans i USA ble han i større grad brukt på midtbanen. Han ble av treneren beskrevet som en «*High impact player»* selv om sesongen endte med 1 mål og 3 assist på 17 kamper for Want. Ved senere anledninger har Want gitt uttrykk for at han var i sin livs form i tiden som Spartan.

I cupen mellom Junkeren - Bodø/Glimt i 2013 (Kampen endte 3-7) ble Want den store overskriften i mediene etter å ha levert tre mål mot gamleklubben. Til tross for lovende ord fra tidligere Bodø/Glimt-trener Jan Halvor Halvorsen etter kampen befinner Ruben Want seg fremdeles i Junkeren i 2016 samtidig som han studerer på Nord universitet.

Etter flere gode sesonger i Junkeren, med imponerende statistikk bak seg, har nå Helskog Want meldt overgang til opprykksjagende Fuglebakken KFUM Aarhus. I sesongen 2016 har Helskog Want bidratt stort i den nye klubben. Med 1 mål og 3 assist på 5 kamper. Treneren har omtalt han som «fantastisk joker» med sine fantastiske innhopp.

Helskog Want har gode utsikter for å etablere seg som en fast og stabil førstelagsspiller i Jyllandsserien.

Selv om Helskog Want hadde en relativt suksessrik periode i Fuglebakken KFUM Aarhus, meldte han den 9. februar 2017 at han kommer til å legge fotballskoene på hyllen. Han omtalte det som et vanskelig valg han «*aldri trodde han skulle klare å ta»*, men kommer i fremtiden til å fokusere på økonomistudiene på Aarhus BSS.

Referanser
----------

1. ↑  Tid for ungdommen, Avisa Nordland, 6. okt. 2010
2. ↑  «Profil på fotball.no». Arkivert fra originalen 21. august 2012. Besøkt 11. september 2013.
3. ↑  «SJSU Spartans Soccer». Arkivert fra originalen 5. februar 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Ruben Want – Transfermarkt Rediger på Wikidata
**Dedikasjon** (fra latin: *dedicare*, «tilegne», «hellige»; ved *de-* «borte, unna» + *dicare* «utrope») er en setning fra en forfatter eller annen kunstner der en annen person blir tilegnet verket. Dedikasjonen uttrykker en hyllest til en bestemt person, levende eller avdød, som regnes som inspirator til det utgitte verket, ved at en i takknemlighet formelig overgir verket til denne, dog i overført betydning.

Dedikasjonen kan være enkel, som «Til min mor» eller slik Henrik Wergeland gjorde med sitt store dikt *Mennesket, Skabelsen og Messias* ved å gi hele første del tittelen «Til Henrik Steffens».

I eldre tider kunne en forfatter tilegne et verk til sin beskytter, en konge eller en særskilt adelsmann. Andre former for takk til personer som har gjort sitt for at verket skulle bli slik det ble, finnes også, gjerne i form av lister med navn, med eller uten beskrivelse av hva de har hjulpet med.

Innen andre kunstformer, brukes ofte hyldningsformen *Homage á (personnavn)* som tittel eller undertittel på et verk som er sterkt inspirert av et annet kunstverk.

Innenfor dataindustrien henviser begrepet dedikert om en utrustning som utsett for kun ett særskilt formål.

Dedikasjon er substantivet til å dedisere. En bok dediseres til en annen person, boken blir ikke dedikert.

Referanser
----------

1. ↑  «dedicate (v.)», *Online Etymology Dictionary*
2. ↑  Søk etter *Dedikasjon* i Bokmålsordboka og Nynorskordboka eller i Det Norske Akademis ordbok
3. ↑  «dedikerad», *Nationalencyklopedin*.
4. ↑

Eksterne lenker
---------------

* «Dedikasjon» Arkivert 11. april 2016 hos Wayback Machine. spørsmål til Per Egil Hegge, 8. januar 2012
**Ruben Melogno** (født 2. desember 1945 i Montevideo i Uruguay, død 27. mars 2020 i Madrid) var en uruguayansk sanger.

Biografi
--------

Ruben Melogno var medlem av bandene Opus Alpha og Ovni 87. Han ble viden kjent som sanger for rockebandet Psiglo. I 1973 spiltet inn sitt første album, *Ideación*. Coverillustrasjonen, med bandmedlemmenes ansikter sammenfiltret, ble skapt av Melogno.

I 1975 slo han seg ned i Spania sammen med Psiglo-medlemmene Jorge García Banegas (keyboardspiller), César Rechac, Hermes Calabria (trommespiller) og Charlie Oviedo (bassist).

I 2018 deltok han på 20-årsfeiringene for La Triple Nelson på Solísteateret.

Melogno døde av covid-19 i mars 2020 i en alder av 74 år.

Referanser
----------

1. ↑   www.tvshow.com.uy[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   ladiaria.com.uy[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Roberto, Guerra (28. mars 2020), *El adiós a Ruben Melogno: un repaso a la carrera del excantante de Psiglo*, Montevideo, besøkt 28. mars 2020
4. ↑  Andrés, Torrón (2014), *111 discos uruguayos*, Montevideo, s. 94-95, ISBN 978-9974-8349-3-4
5. 1 2  «Muere en España Ruben Melogno, cantante de Psiglo». *La Diaria*. 27. mars 2020.
6. ↑  «Murió en España el urugayo Ruben Melogno». *TVShow*. 27. mars 2020.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Discogs
 |
**Juan Serralles** (født rundt 1845, død 1921) var grunnleggeren til det som skulle bli «Serralles Distillers, Inc.», produsent av rommen Don Q.

Juan Serralles var sønn av Sebastian Serralles. Sebastian Serralles immigrerte fra Catalonia i Spania tidlig en gang i det 19. århundre. Sebastian Serralles slo seg ned i Ponce, Puerto Rico hvor han begynte å drive sukkerplantasje. Sebastian Serrales døde i 1865 og Juan Serralles overtok da sukkerplantasjen. Juan startet med produksjon av rom.

Han ga navnet «Don Q», fra den legendariske Don Quixote til sin første rom. Don Q ble veldig populær i Puerto Rico og familieselskapet begynte å ekspandere. I 1903 tok de i bruk det første sammenhengende destillisjonsapparat i Puerto Rico. Juan Serrales døde i 1921 og romproduksjonen stoppet opp i forbudstiden på grunn av Puerto Rico sin tilknytning til USA. Juan Serralles er far til Juan Eugenio Serralles. Han er også oldefar til Felix Juan Serrales, Jr som nå er administrerende direktør for Distelerias Serralles, Inc. Selskapet har en salgsandel på over 60 % av rom solgt i Puerto Rico.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
***Dee** kan være navnet på flere elver i Storbritannia*

**Dee** (skotsk-gælisk: *Dè / Uisge Dhè)*) er en elv som renner gjennom regionen Galloway i det sørvestlige Skottland. Den har sin kilde i Loch Dee i høydedraget Galloway Hills og renner ut i Solway Firth ved byen Kirkcudbright. 

Fra Loch Dee renner elven til Clatteringshaws Loch, som er et oppdemmet og regulert vann til vannkraftverk innenfor Galloway hydro-electric power scheme. Elven renner derfra til Loch Ken, som også får vann fra elven Water of Ken. Fra Loch Ken renner elven 24 km sørover til Kirkcudbright og Solway Firth. Elvens lengde er 61 km totalt. Sammen med sine bielver er Dees område for tilsig på over 1 000 km².

Loch Ken og området rundt Dee ble samlet skrevet inn som et Ramsarsted 21. august 1992.

I den greske geografen Klaudios Ptolemaios' verk *Geografike hyfegesis* er elvens navn nedtegnet som *Dēoúa*. Denne navnformer representerer en utvikling fra urindoeuropeiske *\*deiueh2-*, «en gudinne», som opptrer i mange elver med keltiske navn.

Referanser
----------

1. ↑  «Description of river systems in Galloway» Arkivert 24. februar 2009 hos Wayback Machine. *Galloway Fisheries Trust*.
2. ↑  James, Alan G. (2014): «The Brittonic Language in the Old North: A Guide to the Place-name Evidence» (PDF). *Volume 2: Guide to the Elements*. s. 139. Arkivert fra originalen (PDF) den 11. september 2014.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GeoNames
 |
**Dedé Anderson de Oliveira Gomes** (født 26. mai 1980) er en brasiliansk fotballspiller. Han spilte senest for Aalesund, men er nå frigitt fra kontrakten med klubben. Han er gift og har to barn. 

Han har tidligere spilt for klubber i Brasil, Bulgaria og Sverige. Han har også tidligere (2003) spilt med AaFK-spiller Karl Oskar Fjørtoft i svenske Hammarby IF. 
I 2004 ble han utestengt fra Allsvenskan i syv kamper for å ha skallet ned AIKs Stefan Ishizaki i en kamp. 

Etter at Dedé kom til Aalesund har han roet seg betraktelig etter en litt vanskelig start. Han ble utestengt i tre kamper for å ha slått ned Molde-spilleren Toni Kallio i en treningskamp vinteren 2006 (derav tilnavnet «Bokseren fra Brasil»). 

Dedé hadde en god sesong for AaFK i 2006. Etter endt 2006-sesong reiste Anderson på «ferie» til Brasil. Da han ikke returnerte fra denne «ferien» valgte Aalesund FK først i mars 2007 å suspendere ham og å stoppe lønnsutbetalingene. I april 2007 kom han omsider tilbake til Ålesund, og i «samråd» med ledelsen ble Dedé gitt en ett års permisjon med avtale om å infinne seg på trening 3. januar 2008, samtidig som hans kontrakt med forlenget med ett år. 

Dede Anderson kom tilbake i 2009, men fikk beskjed om at han ikke fikk fortsette i AaFK på grunn av at klubben har nulltoleranse for slik oppførsel og fordi klubben ikke følte at han var i god nok form til å spille i Tippeligaen

Hans store idol er Romario.

Referanser
----------

1. ↑  «Så var to års juleferie over». *Aftenposten*. 5. januar 2009.
Et stolpediagram med konfidensintervaller, vist som røde linjer som også kalles for usikkerhetsstolper.
**Usikkerhetsstolper** er en grafisk fremstilling av variasjonen i data og brukes på grafer for å indikere usikkerhet i målinger. Stolpene gir en generell ide om hvor nøyaktig en måling som er, eller motsatt, hvor langt unna den oppgitte verdien kan være den eksakte verdien (uten feil). Usikkerhetsstolper representerer ofte ett standardavvik for usikkerhet, en standardfeil, eller et bestemt konfidensintervall (for eksempel 95 %-intervallet). Disse verdiene er ikke det samme, dermed bør verdien som er valgt fremstill ved hjelp av usikkerhetsstolper være nevnt eksplisitt i diagrammet, eller i teksten som forklarer diagrammet.

Usikkerhetsstolper kan brukes for en visuell sammenligning av to mengder hvis ulike andre forhold er tilstede. Dette kan avgjøre om forskjellene er statistisk signifikante. Usikkerhetsstolper kan også indikere godhet av passform for en gitt funksjon, det vil si hvor godt funksjonen beskriver dataene. Vitenskapelige artikler innenfor eksperimentell vitenskap er forventet å inneholde usikkerhetsstolper på alle grafer, selv om praksis varierer noe mellom fagene, og hvert tidsskrift vil ha sin egen stil. Det har også blitt vist at usikkerhetsstolper kan bli brukt som en direktemanipulasjon for styring av statistiske algoritmer for omtrentlige beregninger. Usikkerhetsstolper kan også være uttrykt i en pluss-og minustegn (±), der øvre grense for feilen er pluss og minus er nedre grense for feilen.

Se også
-------

* Informasjonsgrafikk
* Gjeldende sifre

Referanser
----------

1. ↑  Krzywinski, Martin; Altman, Naomi (1. oktober 2013). «Error bars». *Nature Methods*. 10 **(engelsk)**. 10: 921–922. ISSN 1548-7105. doi:10.1038/nmeth.2659. Besøkt 4. september 2022.
2. ↑  Sarkar, A; Blackwell, A; Jamnik, M; Spott, M (2015). «Interaction with uncertainty in visualisations» (PDF). *17th Eurographics/IEEE VGTC Conference on Visualization, 2015*. doi:10.2312/eurovisshort.20151138.
3. ↑  Brown, George W. (1982), «Standard Deviation, Standard Error: Which 'Standard' Should We Use?», *American Journal of Diseases of Children* **136** (10): 937–941, DOI:10.1001/archpedi.1982.03970460067015
**Piggulke** (latin *Micrenophrys liljeborgii*, engelsk *Norway bullhead*) er en saltvannsfisk i ulkefamilien.

Beskrivelse
-----------

Piggulke kan lett forveksles med dvergulke, men er mindre. Den blir bare 7,5 cm lang og er den minste fisken i ulkefamilien langs kysten av Norge.

Adferd
------

Piggulka er en bunnfisk som liker seg best på hardbunn fra fjæra og ned mot 80 m, og den ligger ofte skjult mellom alger eller steiner på bunnen. Føden består av små krepsdyr og småfisk.

Gytingen foregår tidlig på våren, og eggene legges i klumper på bunn. Larvene er pelagiske og trekker mot bunn når de er omtrent 10 mm store.

Utbredelse
----------

Piggulke er utbredt i Nordøst-Atlanteren rundt De britiske øyer til nordvestkysten av Sverige og nordover langs kysten av Norge til Nordland.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Piggulke* – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen Rediger på Wikidata

* (en) *Piggulke* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *Piggulke* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *Piggulke* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *Piggulke* hos FishBase Rediger på Wikidata

* (en) *Piggulke* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Piggulke* hos NCBI Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Carlo Vittorio Amedeo Delle Lanze** (født 1. september 1712 i Torino i hertugdømmet Savoia, død 25. januar 1784 i abbediet Fruttuaria) var en italiensk katolsk prelat og kardinal. I unge år syntes Delle Lanze å stå jansenismen nær, men i sitt sene liv var han tilhenger av jesuittene og del av zelantiene.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Han ble født i 1712 som sønn av Carlo Francesco Agostino, greve av Sale og Vinovo, som igjen var uekte sønn av Karl Emmanuel II av Savoia. I sin ungdom ble han soldat og gjorde militær karriere i kongeriket Sardinias hær. Men i 1730 bestemte han seg for den kirkelige løpebane, og studerte ved Det pavelige kirkelige akademi.

### Prest

Han ble presteviet i 1736 og virket i sjelesorgen i Torino som åndelig assistent for unge mennesker og universitetsstudenter. I 1743 ble han utnevnt til kommendar abbed av *San Giusto di Susa*, og deretter av abbediet *Lucedio*.

### Kardinal, erkebiskop

I 1747 ble han utnevnt til kardinal og erkebiskop av Nikosia (bispeviet av pave Benedikt XIV); to år senere ble han kommendarabbed av *Fruttuaria* i det nordlige Piemonte. Han offisierte ved bryllupet mellom Victor Amadeus III av Savoia og Maria Antonia Ferdinanda av Spania.

Som kardinal deltok Delle Lanze i tre konklaver, i 1758, 1769 og 1774. Under konklaven i 1774 var delle Lanze en av de jesuittvennlige kardinalene, og ved de første avstemningene den 25. oktober mottok han flest stemmer, men på grunn av motstanden fra kardinalene med sterke bånd til de europeiske monarkiene, ble han likevel ikke valgt til pave. Det var egentlig ingen hovedfavoritter ved konklavet; omkring treiit kardinaler var betraktet som papabile, og det skulle ta 136 dager og 265 avstemninger til det endelig kunne proklameres *habemus papam*. 

I 1775 ble han utnevnt til sekretær for Konsilskongregasjonen.

Han døde i abbediet Fruttuaria i regionen Canavese nær Torino, og ble gravlagt der.

Episkopalgenealogi
------------------

Hans episkopalgenealogi er:

* Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577)
* Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) \* bispeviet 1566
* Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) \*1586
* Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) \*1604
* Kardinal Ludovico Ludovisi (1595-1632) \*1621
* Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) \*1622
* Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) \*1630
* Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) \*1666
* Pave Benedikt XIII (1649-1730) \*1675
* Pave Benedikt XIV (1675-1758) \*1724
* Kardinal *Carlo Vittorio Amedeo delle Lanze* (1712-1784) \*1747

Referanser
----------

1. ↑  The Triple Crown
2. ↑  catholic-hierarchy.org lanze, lest 26. august 2022

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Catholic-Hierarchy **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** ICCU
 |
**Piešťany** (tysk: *Pistyan*; ungarsk: *Pöstyén*, polsk: *Pieszczany*) er en by i Vest-Slovakia, i regionen Trnava. Den ligger 75 kilometer nordøst for Bratislava, der dalen til elven Váh har begynt å vide seg ut. Byen er kjent som et spa, og det største i Slovakia.

Historie
--------

På grunn av god tilgang på vilt, og kildene som ikke frøs om vinteren, har området vært bebodd i uminnelige tider. Piešťany ble først nevnt i skriftlige kilder i 1113 med navnet *Pescan*. De helbredende kildene var populære allerede i middelalderen, og trakk til seg adelen fra Ungarn, som også tok området i eie. I 1822 ble de første spa-bygningene reist.

I 1945 fikk Piešťany bystatus. I Tsjekkoslovakias kommunistiske periode etter krigen, var kildene stengt for vanlige besøkende. Det var kun etter henvisning fra lege at man fikk komme hit.

Piešťany har tiltrukket seg mange berømtheter, bl.a. Beethoven. I 1917 planla sentralmaktenes monarker krigsstrategien i byens Thermia Palace hotell.

Næringsliv
----------

Piešťany har en historie med elektronikk-industri, men denne er nå nedlagt eller flyttet. Ellers dreier byens liv seg stort sett om spaene. []

Kurbadene
---------

De varme kildene finnes på en øy i elva Váh. Vannet kommer fra 2000 m. dybde, og holder en temperatur på 67-69 °C. Vannet brukes både som helbredende drikke, bad og gjørmebad. På øya ligger flere store hoteller og parker, og også et offentlig bad.

Referanser
----------

1. ↑  «POČET OBYVATEĽOV PIEŠŤAN JE OPÄŤ NIŽŠÍ» **(slovakisk)**. 10. januar 2022. Besøkt 20. januar 2022.
2. 1 2  «Spa Piešťany - Slovakia.travel». *slovakia.travel*. Besøkt 29. desember 2015.
3. ↑  «The Begining | Slovakia». *www.slovakia.org*. Arkivert fra originalen 27. desember 2015. Besøkt 29. desember 2015.
4. 1 2  Dunford, Lisa (2010). *Czech & Slovak Republics*. Lonely Planet. s. 294. ISBN 978-1-74104-504-8.
5. ↑  «THERMIA PALACE HOTEL - Piestany - General information. Prague apartments for rent and hotels - Accommodation in Prague and the Czech Republic - Travel.cz». *www.travel.cz*. Besøkt 29. desember 2015.

Eksterne lenker
---------------

* (sk) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Piešťany – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Piešťany – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

Napoleonbadet i Piešťany.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** NKC **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |