recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Mirzapur** (hindi: मिर्ज़ापुर, urdu: **مرزا پور**) er en by i den nordindiske delstaten Uttar Pradesh og er den administrative hovedstaden for distriktet Mirzapur. Byen ligger ved Ganges sørlige bredde, noen mil sørvest for Varanasi og har 205 264 innbyggere (2001).

Indian Standard Time er beregnet ut i fra klokketårnet i Mirzapur, som ligger kun fire minutter fra lengdegraden til Indian Standard Time på 82.5°.

Demografi
---------

Mirzapur hadde ved en folketelling i 2001 205 264 innbyggere, hvor menn utgjorde 54% av befolkningen og kvinner 46%. Mirzapur har en lesekyndighet på 62%, noe som er høyere enn landsgjennomsnittet på 59,5%. Menns lesekyndighet er på 69% og kvinner på 54%. 14% av befolkningen er under 6 år.

Referanser
----------

1. ↑  India investigates different time zones (BBC)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Mirzapurs bys offisielle hjemmeside Arkivert 10. august 2019 hos Wayback Machine.
* (en) Hjemmeside om Mirzapur Arkivert 29. mars 2009 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Mirza Shah Mahmud** (født ca. 1446, død på 1460-tallet) var en kort tid Timurid-dynastiets hersker i Herat (i dagens Afghanistan) i 1457 da hans far døde. Shah Mahmud var da elleve år.

Bakgrunn: Mongolriket og Timuridriket
-------------------------------------

I 1206 fullførte den mongolske erobreren Djengis Khan samlingen av det enorme Mongolriket og ble utropt til «khagan», («herskernes hersker»). Djengis døde i 1227, og det oppsto maktkamper mellom hans fire sønner og de mange barnebarna hans. Det viste seg også vanskelig å holde det store riket som strakte seg fra Stillehavet til Middelhavet og Østersjøen samlet. Mongolene var erobrere og et krigførende folk, men «det lar seg nok gjøre å erobre et rike fra hesteryggen, men det kan ikke styres fra salen.» Etter Djengis’ død ble Mongolriket delt i flere riker og imperiet smuldret opp på 1300-tallet.

I 1369 fullførte den tyrkisk-mongolske erobreren Timur Lenk en ny samling av det sentralasiatiske riket og grunnla timuriddynastiet. Ved Timurs død i 1405 ble riket igjen svekket av arvefølgestrid, men ble til en viss grad holdt sammen under Timurs sønn Shah Rukh. Etter at Shah Rukh døde i 1447 brøt det igjen ut strid mellom flere av Timurs etterkommere, og riket ble delt i flere provinser. Abu Sa'id Mirza, sønnesønn av Shah Rukhs bror Miran Shah klarte etter hvert å samle store deler av riket igjen på 1450-tallet.

Biografi
--------

Mirza Shah Mahmud var sønn av timuriden Abul-Qasim Babur Mirza som var sønnesønns sønn av dynastiets grunnlegger Timur Lenk. I det maktvakuumet som oppsto etter Shah Rukhs død i 1447 klarte Abul-Qasim i 1449 å skaffe seg militær kontroll over byene Mashhad (i dagens Iran) og Herat. Han beholdt kontrollen til han døde i 1457 (trolig av forgiftning), og sønnen ble innsatt som hersker. Etter bare noen uker ble Mahmud fordrevet fra Herat av sin fetter Ibrahim Mirza. Shah Mahmud klarte aldri å gjenvinne kontrollen og døde trolig i 1460-årene.

Referanser
----------

1. ↑  Prawdin 1952 s. 154
2. ↑  Encyclopædia Iranica
3. ↑  Price 1821 s. 587

Kilder
------

* M. E. Subtelny. «Encyclopædia Iranica, BĀBOR, ABUʾL-QĀSEM MĪRZĀ». Besøkt 01.11.2019.
* Michael Prawdin (1952). *Djingis Kán og det mongolske verdensrike*. Dreyer.
* David Price (1821). *Chronological Retrospect or Memoirs of the Principal Events of Mahommedan History, vol. 3, part 2*. London.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Abul-Qasim Babur Mirza** | **Timurid-dynastiets herskeri Herat**(1457–1457) | Etterfølger:**Ibrahim Mirza** |
**Gades Institutt** er et laboratoriemedisinsk institutt tilknyttet Haukeland universitetssykehus og Universitetet i Bergen.

Virksomhet
----------

Instituttet arbeider med medisinske fag og odontologiske fag innen spesialitetene rettsmedisin/rettsodontologi, patologi, mikrobiologi og immunologi. 

Instituttet har diagnostisk virksomhet ved Haukeland universitetssykehus, samt forskning og undervisning ved det medisinske fakultetet ved Universitetet i Bergen. Instituttet er kjent for sin rettsmedisinske virksomhet.

Historie
--------

Opprinnelsen til Gades Institutt skriver seg fra Fredrik Georg Gade (1855–1933) som i 1905 stiftet et legat på 150 000 kroner til opprettelsen av et patologisk-anatomisk laboratorium ved Bergens kommunale sykehus. De første lokalene ble ferdig i 1911 og instituttet ble innviet 15. mars 1912 med navnet Dr.med. F.G. Gades Pathologiske Institut.

Ved 100-årsjubiléet for legatstiftingen i 2005 var det landets største offentlige laboratorium for patologi. Man foretok nær 200 000 bakteriologiske undersøkelser, nær 280 000 prøver av virus og omtrent 300 000 prøver vedrørende immunologi; ved patologisk ble her utført 800 obduksjoner hvert år, 37 000 vevsprøver og 55 000 prøver for kreft.

I 1982 flyttet rettsmedisin og patologi til sentralblokken ved Haukeland universitetssykehus, mens mikrobiologi og immunologi er lokalisert til den nye laboratorieblokken som var ferdig i 2009.

Referanser
----------

1. ↑  «Patologi». *Helse Bergen* **(norsk nynorsk)**. Besøkt 27. februar 2023.
2. ↑  Bergen, Universitetet i; Ervik, Torill Sommerfelt (12. desember 2022). «Rettsmedisiner på jobb: – Hjernen var spist opp». *forskning.no* **(norsk)**. Besøkt 27. februar 2023.
3. ↑  AS, TV 2 (17. juli 2021). «Inge Morild (70) løser dødsmysterier i Norge: Har obdusert over 11.000 lik». *TV 2* **(norsk)**. Besøkt 27. februar 2023.
4. ↑  Dette nevnes i 100-årsartikkelen *På oppdagelsesferd hos bakteriene* i Bergens Tidende den 8. mars 2012.
5. ↑  Gade, Fredrik Georg (1937). *Dr. F.G. Gades pathologisk-anatomiske laboratotium i Bergen : 1912-1937*.
6. ↑  Jubeltallene er ifølge *Gades institutt 100 år* i Bergens Tidende den 3. april 2005.

Eksterne lenker
---------------

* Avdeling for patologi, Gades institutt Arkivert 24. september 2015 hos Wayback Machine.
* *Dr. F.G. Gades pathologisk-anatomiske laboratorium i Bergen : 1912-1937* (1937) Digitalutgave på Nasjonalbibliotekets nettsted nb.no. Besøkt 27. februar 2023.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Bergen byleksikon **·** BIBSYS **·** VIAF
 |
**Homer's Barbershop Quartet** var den aller første episoden fra den femte sesongen av den amerikanske TV-serien The Simpsons. I USA ble denne episoden vist for første gang den 30. september 1993, på Fox Broadcasting Company.

Handlingsreferat
----------------

På et loppemarked i Springfield legger Bart Simpson og Lisa Simpson merke til faren deres på forsiden av en LP-plate. Homer forteller deretter historien om hvordan han, og vennene rektor Seymour Skinner, Barney Gumble og Apu Nahasapeemapetilon tidligere spilte inn et barbershop-album i 1985, noe som gjorde dem berømte over hele USA. 

I 1985 underholder Homer, rektor Skinner, Apu og Clancy Wiggum hver kveld ved Moe's Tavern. En agent ved navn Nigel tilbyr å representere gruppen som et band, men bare på betingelse av at de erstatter Clancy Wiggum. Homer gjør dette ved å kjøre fra Wiggum, som blir stående igjen ved siden av veien. Bandet ansetter deretter Barney Gumble, etter å ha hørt ham synge, og de kaller bandet sitt for «The Be-Sharps»

Bandet begynte også å selge forskjellige produkter som matbokser, krus og plakater med bandets navn på. De publiserer deretter sitt andre album, *Bigger than Jesus.* Be Sharps vokser i berømmelse, men Marge Simpson får problemer med å oppdra barna deres på egen hånd, og bygger en kopi av Homer ved hjelp av en båndopptaker og forskjellige husholdningsartikler. Problemer oppstår også innad i gruppen når Barney Gumble forelsker seg i en japansk kunstner. 

Men bandet blir etter hvert oppløst, og medlemmene tar på seg andre helt vanlige jobber. Rektor Skinner kommer snart tilbake til Springfield Elementary School, Apu vender tilbake til sin stilling ved dagligvarebutikken Kwik-E-Mart, Barney tar med seg kjæresten sin til Moe's Tavern. Homer Simpson reiser tilbake til Springfield atomkraftverk, hvor den tidligere stillingen hans midlertidig hadde blitt håndtert av en kylling.
**Tore Engen** (født 1950) er en norsk maler, grafiker og skulptør som arbeider med collage, akvarell, oljemaleri og materialbilder. Han er kjent for sitt formspråk er ekspressivt og frodig, og han lar seg gjerne inspirere av natur, kystkultur, historie, arkeologi og norrøn mytologi. Kunst lages av det han finner, og blir satt sammen til overraskende helheter; møbler, smykker og kniver – laget av materialer som sølv, gamle landbruksgjenstander, bein og stein.

Han er blant annet innkjøpt av Samisk museum i Snåsa og Nord-Trøndelag fylkesgalleri. Han har utsmykket Brønnøysund rådhus, Buvik barneskole og har laget et minnesmerke over Jon Andreas Savio i Bugøyfjord. Han har også laget ordførerkjedene i sølv for Vega kommune og Nærøy kommune. Det er utstillinger med hans arbeider i Atelier Tautra, kunstrommet.no og Kulturverkstedet i Mosjøen.

Engen er oppvokst på garden Engen på øya Ylvingen. Denne ligger i Vega kommune på Helgelandskysten. Han startet tidlig å tegne, og tolv år gammel begynte han med oljemaling. Det var hans eldste søster som gav han dette og bidro på denne måten til hans interesse for kunst. Han ble senere utdannet ved det frie akademiet Psychopolis (1980) og det kongelige kunstakademiet (1981–1986), begge i Haag i Nederland. Hovedstudiet på akademiet var tegning, maleri og grafikk og han ble uteksaminert med et Cum Laude diplom.

Han har siden 1998 arbeider som kunstpedagog og hatt kursvirksomhet ved Heimdal kunstskole. Denne virksomheten foregår også i Atelierengen og ved Orkdal kunstforening.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* Kunstrommet.no: Tore Engen

Portal: Kunst
***Homespun Folks*** er en amerikansk drama-stumfilm fra 1920, regissert av John Griffith Wray og med Lloyd Hughes i hovedrollen.

Handling
--------

Caleb Webster, en streng bonde som ikke vil sanksjonere tilstedeværelsen av en advokat i husholdningen hans, vender sønnen Joel bort fra eiendommen - hvoretter Joel slår seg ned i Gatesville. Der møter han Beulah Rogers, datteren til avis-redaktør Pliny Rogers. Når Rogers tvinger Hilary Rose - den republikanske kandidaten til et valg - til å trekke seg fra valget på grunn av sin lyssky fortid, blir Joel overbevist til å stille og vinner valget.

Rose begår deretter selvmord. Joseph Hargan er vitne til dette dødsfallet, og anklager han Pliny Rogers for å stå bak. Joel blir bedt om å straffeforfølge faren til kvinnen han elsker. Men kort tid før rettssaken får han vite om Hargans egentlige motiver.

Skuespillere
------------

* Lloyd Hughes som Joel Webster
* Gladys George som Beulah Rogers
* George Webb som Tracy Holt
* Al W. Filson som Pliny Rogers
* Fred Gamble som Gabe Howard
* Charles Hill Mailes som Caleb Webster
* Lydia Knott som Sarah Webster
* Gordon Sackville som Watt Tanner
* Willis Marks som Joseph Hargan
* James Gordon som Hilary Rose
* Edith Murgatroyd som Stinson
* Jefferson Osborne som Nat Orinley

Bildegalleri
------------

* 
* 
* 
* 
* 
* 
*

Referanser
----------

1. ↑  «AFI|Catalog». *catalog.afi.com*. Besøkt 22. mars 2023.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Homespun Folks* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Homespun Folks* på American Film Institute Rediger på Wikidata
**Tore Bernhard Kallevig** (født 7. oktober 1973) er en norsk flygeleder og tidligere politiker (FrP). Han var Stavanger FrPs ordførerkandidat til kommunevalget i 2011 og 2015, men trakk seg fra valglisten før valget i et uttalt ønske om å skape ro i en bystyregruppe preget av intern maktkamp, illojalitet og uro, synliggjort ved et mistillitsforslag fremmet av et bystyregruppemedlem begrunnet med opptak av telefonsamtaler. Bråket stilnet derimot ikke selv om Kallevig trakk seg, og flere av de øverste på listen er nå utmeldt av partiet grunnet vedvarende maktkamp.

Kallevig var ansatt som flygeleder i Avinor, tidligere sjefflygeleder for Stavanger kontrollsentral, og var formann i European Organisation for Civil Aviation Equipment WG-73 Unmanned Aircraft Systems. Han var lokalpolitiker for Fremskrittspartiet og medlem av formannskapet i Stavanger i perioden 2007–2011.

Han har realfaglig bakgrunn, og gikk Befalskolen for Marinen i Horten (BSMA) i 1992 for deretter å tjenestegjøre på Nes fort, Lødingen. Etter fullført flygelederutdannelse i Luftfartsverket (nå Avinor) i 1997, jobbet Kallevig som flygeleder i Stavanger og Haugesund frem til 1. mars 2004 da han ble sjef for kontrollsentralen. I mellomtiden var han foruten opplæringsleder også operativ prosjektleder for mottak, opplæring og idriftsettelse av radarkontrollsystemet NATCON. Kallevig sitter i bystyret i Stavanger, og er fraksjonsleder byutvikling for Stavanger Frp. Han driver eiendomsutvikling i Thailand.[]

Verv
----

* 2011–2015 gruppeleder og ordførerkandidat, Stavanger FrP
* 2007–2011 medlem i bystyret, formannskapet, kommunalstyret for byutvikling
* 2007–2007 leder Madla bydelsutvalg
* 2003–2007 medlem Stavanger overformynderi
* 2003–2007 medlem i kommunalstyret for byutvikling
* 2003–2007 medlem i bystyret
* 1999–2003 nestleder Madla bydelsutvalg

Frimurer
--------

Kallevig er medlem av Den Norske Frimurerorden, hhv. St. Johannes-losjen Harald til det Lysende Haab (Haugesund), St. Andreas-losjen Utstein (Stavanger) og den høyere Steward-losjen Stavanger (Nr. 2 av Første Orden).

Kallevig har graden VIII (Høyt lysende Salomos betrodde broder).

Referanser
----------

1. ↑  «– Allianse for å skyve ut Kallevig - Rogalandsavis» **(norsk)**. Besøkt 6. mai 2017.
2. ↑  «Fremmet mistillitsforslag: – Frp-topp tok opp samtaler - Rogalandsavis» **(norsk)**. Besøkt 6. mai 2017.
3. ↑  «Dette er striden i Stavanger Frp - Rogalandsavis» **(norsk)**. Besøkt 6. mai 2017.

Eksterne lenker
---------------

* Stavanger FrPs bystyregruppe
* Madlaleiren 17. mai 2007
**Alfhild Børsum Johnsen** (født *Alfhild Børsum* den 5. august 1882 på Lillehammer, død 16. desember 1981 på Kirkøy, Hvaler) var en norsk maler og grafiker, kjent for sitt store antall grafiske portretter, landskaps- og bybilder, samt sine sene, naturalistiske malerier i en kraftig palett.

Familie
-------

Alfhild Børsum Johnsen var datter av ingeniør og bruksbestyrer på Mesna Bruk Iver Julius Børsum og hans hustru Alethe Støkken. Hun ble den 4. juli 1912 gift i Asker kirke med grafiker, treskjærer og maler Karsten Marentius Sverre Johnsen.

Utdannelse
----------

Alfhild Børsum Johnsen var elev ved Den kgl. Tegneskole under Peder Cappelen Thurmann og Oscar Wergeland fra 1897, under Johan Nordhagen i periodene 1906-12 og 1915-16, og dessuten periodevis ved Harriet Backers malerskole i årene 1900-04. En kort tid gikk hun på malerskole i København i 1919. 

Etter å ha blitt enke i 1939 studerte hun fra januar til april 1940 hos Jean Heiberg ved Kunstakademiet.

Kunstnerisk virke
-----------------

Alfhild Børsum Johnsen debuterte på *De Unges Utstilling* hos Blomqvists Kunsthandel i Oslo i 1906, og i årene som fulgte deltok hun ved flere utstillinger i hovedstaden. Da hun i 1919 flyttet fra Asker til Kirkøy gikk hun nesten helt og holdent over til maleriet som uttrykksform.

I 1940-årene gikk hun over til en naturalistisk malerstil, preget av rene, sterke farger og kraftige penselstrøk. Hun utførte altertavlen til Spjærøy kapell, et arbeid som ble flyttet til Asmaløy bedehus i 1951.

Stipender, reiser og utenlandsopphold
-------------------------------------

* Finnes legat 1912-13
* Studieopphold i København 1919.

Referanser
----------

1. 1 2   nkl.snl.no, besøkt 1. desember 2018[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   KulturNav, KulturNav-ID 51900e24-fe7d-46a5-a1ac-479b6524e714, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Norsk kunstnerleksikon, Norsk kunstnerleksikon ID Alfhild\_Børsum\_Johnsen[Hentet fra Wikidata]
4. ↑  Ministerialbok for Asker prestegjeld, Asker sokn 1900-1917 (0220P)
5. ↑  Høibo, Gudrun Johnson (1980). *Hvaler bygdebok*. [Hvaler]: Hvaler kommune. ISBN 8299064619.

Kilder
------

* «Alfhild Børsum Johnsen». Norsk kunstnerleksikon. Besøkt 20. november 2018.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Norsk kunstnerleksikon **·** Geni **·** KulturNav
 |
**Ellos Group** er en svensk netthandelsbedrift med hovedkontor og lager i Borås.

Historie
--------

Ellos ble grunnlagt i 1947 av Olle Blomqvis og Lars Gustavsson. Grunnleggerne ønsket å kalle bedriften for LO's på bakgrunn av sine navn. Men navnet ble ikke godkjent. De valgte da å skrive om navnet til Ellos. De første varene som ble solgt var håndkle i jutevev. I 1953 kom den første postordrekatalogen. Ellos ble i 1960-årene Nordens største postordreselskap og etablerte seg senere i Norge i 1983. Senere utvidet Ellos seg til Finland (1987), Danmark (1995) og Estland (1996). 

Bedriften ble i 1978 flyttet til sine nåværende lokaler i Viared, vest for Borås. I 1988 ble Ellos eid av svenske ICA-konsernet, men inngikk i 1997 i franske Redcats-Konsernet. Siden 2013 har Ellos Group vært eid av Nordic Capital, en PE-bedrift. Idag[*når?*] er Ellos Group en av Nordens største netthandelsbedrifter, med en omsetning i 2014 på 1,9 milliarder SEK og 800 ansatte.

Referanser
----------

1. ↑  Lönnroth, Valdemar (14. november 2014). «Nu berättar Ellos grundare sin historia - Borås Tidning». *Borås Tidning* **(svensk)**. Besøkt 6. mai 2017.
2. ↑  «Ellos AB – Store norske leksikon». *Store norske leksikon* **(norsk)**. Besøkt 6. mai 2017.

Eksterne lenker
---------------

* Ellos - norske webside

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Alfasetveien** (1-11, 2-30) er en vei på Alfaset i bydel Alna i Oslo. Den går vestover og så sørvestover fra Nedre Kalbakkvei på nordsiden av Alfaset gravlund. Så ender den som blindvei, før skiltingen dukker opp igjen rundt 100 meter lenger sørvest og fortsetter til Arvesetveien. 

Denne strekningen faller i grove trekk sammen med det som før en omregulering i 1987 var Alfaset 2. industrivei (en vei som siden er bortregulert). Før omreguleringen ble navnet Alfasetveien brukt om en vei hvis løp stort sett falt sammen med den nåværende Arvesetveien. Den hang da sammen med Alfaset 3. industrivei.

Arveset og Alfaset viser for øvrig til samme gård, som har gitt navn til området. Alfaset gravlund er anlagt på dens grunn, og gården hadde hovedbygning omtrent ved den tyske krigskirkegården.

Referanser
----------

1. ↑  Dette fremgår av flere gamle kart, f.eks. Cappelens kart over Stor-Oslo (nr. 60), utgitt i en rekke utgaver i 1970- og 1980-årene. Jf. også Oslo byleksikon og gårdskart over Oslo.

Kilder
------

* Oslo byleksikon

Eksterne lenker
---------------

* Oslo kommunes bydelsoversikt
* Statens kartverk – Faktaark

Portal: Oslo

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Oslo Byleksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
Anslag over opphavet av pengene deponert i Sveits ifølge Helvea, I milliarder CHF
**Bankene i Sveits** er blant de viktigste i verden. Deres omdømme er basert på den politiske og økonomiske stabiliteten i Sveits og hovedaktiviteten, kapitalforvaltning, kjennetegnet av relativt konservative og bærekraftige investeringer.

Kritikere anklager bankene i Sveits, for å benytte den sveitsiske banktaushetsplikten til pengevasking og skatteunndragelse. For å motvirke dette dårlige rykte, har Sveits vedtatt en anti-hvitvasking lov i 1998. Tilbake i 1991 bestemte den Sveitsiske bankkomisjonen, Eidgenössische Bankenkommission, at bankene måtte identifisere den reelle eieren av kontoen for både nyåpnete og bestående konti.

Finanssektoren (inkludert forsikringer) står for cirka 11% av landets verdiskaping av 59,1 milliarder sveitsiske franc (CHF), derav står bankene for 35,9 milliarder. Dette utgjør cirka 6,7% av bruttonasjonalproduktet. Næringen sysselsetter omtrent 135.000 personer. Formuene som forvaltes i Sveits i 2009 beløper seg på cirka 5600 milliarder CHF, hvorav 3000 milliarder CHF, om lag 54 prosent, kommer fra utenlandske kunder.

De største bankene i Sveits
---------------------------

Tabellen viser de største bankene i Sveits i slutten av 2008. I tillegg til de åtte største bankene etter forvaltningskapital, inneholder tabellen også banker som er blant de største åtte målt etter forvaltede formuer, egenkapital eller antall ansatte.

|  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **Bank (konzern)** 1 | **Hovedsete** | **Bilanssum  (mrd. CHF)** | **forvaltede  formuer  (mrd. CHF)** | **Egenkapital  (mrd. CHF)** | **Overskudd  (mio. CHF)** | **Ansatte** |
| UBS | Zürich und Basel | 2015,098 | 2174 | 40,802 | −20887 | 77783 |
| Credit Suisse | Zürich | 1170,350 | 1106 | 32,302 | −8218 | 46800 |
| Raiffeisen Schweiz | St. Gallen | 131,575 | 125 | 7,979 | 564 | 9133 |
| Zürcher Kantonalbank | Zürich | 113,131 | 122 | 7,436 | 503 | 4685 |
| HSBC Private Bank (Suisse) SA | Genève | 73,670 | 146 | 3,684 | 672 | 2669 |
| PostFinance 3 | Bern | 67,156 | 49 | 0,616 | 235 | 2889 |
| BNP Paribas (Suisse) SA | Genève | 52,332 | 37 | 3,766 | 510 | 1756 |
| Julius Bär | Zürich | 46,240 | 338 | 6,573 | 852 | 4335 |
| Pictet & Cie 2 | Genève | n/b | 312 | n/b | n/b | 2900 |
| Lombard Odier Darier Hentsch & Cie 2 | Genève | n/b | 127 | n/b | n/b | 1800 |
| Banque Cantonale Vaudoise | Lausanne | 35,239 | 67 | 3,177 | 358 | 1914 |
|

1 alle tall for 2008 for konsernen, inkludert datterselskaper   

2 Privatbanker offentligjjør aldri sine tall, derfor er bilanssum, egenkapital og nettooverskudd ikke kjent   

3 PostFinance gjelder ikke som bank og er bare oppført for sammenlingningens skyld.

Referanser
----------

1. ↑  Schweizer Fernsehen: «880 milliarder svarte penger i Sveits» 8. februar 2010
2. ↑   Daværende administrerende direktør i banken Bär, Alex Widmer, i Weltwoche 31/2008 om sine erfaringer i USA
3. ↑  *Montebourg-Bericht: Weitgehend ungerechtfertigter Rundumschlag gegen den Finanzplatz Schweiz. Arkivert 3. september 2014 hos Wayback Machine.* Eidgenössisches Finanzdepartement, 21. februar 2001 (side besøkt 10. mai 2011)
**Anton von Werner** (født 9. mai 1843 i Frankfurt an der Oder, død 4. januar 1915 i Berlin) var en prøyssisk historiemaler.

Liv og virke
------------

Kronprins Friedrich, den senere keiser Frederik III, og feltmarskalk Helmut von Moltke i den fransk-tyske krigen, 1870.
«Die Proklamation des Deutschen Kaiserreiches» (1877)
«Im Etappenquartier von Paris»
Werner begynte sin karrière i året 1857 som lærling, før han 1860 begynte å studere ved Berlins Akademie der Künste. For å samle flere inntrykk reiste han i 1862 til akademiet i Karlsruhe for å fortsette utdannelsen der.

I 1870 eskalerte konflikten mellom Frankrike og Preussen, og Anton von Werner deltok som soldat i den tysk-franske krigen, 27 år gammel. Samme år møtte han første gang kronprins Friedrich Wilhelm. Da han kom tilbake fra felten i 1871 dro han tilbake til Berlin, hvor han bodde i Lützowstraße 31.

I 1874 flyttet han til en villa i Potsdamer Straße 113, og hadde da allerede en etablert posisjon som maler og var forholdsvis velstående. I 1875 ble han direktør for Königliche Hochschule der bildende Künste. Samme år åpnet han et nytt atelier i Karlsbad 21. Han ble generalkommissær for den tyske avdelingen på verdensutstillingen i 1895 og senere også formann for Berlins kunstnerforening.

Werners mest kjente verk er «Die Proklamation des Deutschen Kaiserreiches», hvor motivet er fra Speilsalen i Versailles, der det tyske keiserriket utropes til de tyske fyrstenes sabelhilsen. Slottet Versailles var hovedkvarter for de prøyssiske styrkene i Frankrike under den tysk-franske krig, og frem til Frankrike hadde betalt de pålagte krigsskadeserstatningene.

Hans æresgrav befinner seg på den gamle Zwölf-Apostel-Kirchhof i Berlin-Schöneberg.

Viktige verk
------------

* 1864 «Kinderkopf im Profil»
* 1867 «Kauernder Jüngling»
* 1872 «Allegorie auf die Entstehung der deutschen Einheit» (en forstudie til mosaikken til Siegessäule i Berlin)
* 1873 «Husar und älterer Offizier»
* 1877 «Die Proklamation des Deutschen Kaiserreiches»

Referanser
----------

1. 1 2   Gemeinsame Normdatei, besøkt 9. april 2014[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   RKDartists, «Anton Alexander von Werner», RKD kunstner-ID 83691[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   Archive of Fine Arts, cs.isabart.org, abART person-ID 159916, besøkt 1. april 2021[Hentet fra Wikidata]
4. 1 2   Werner, Anton (Alexander) von, oppført som Anton (Alexander) von Werner[Hentet fra Wikidata]
5. 1 2 3   Thieme-Becker[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Anton von Werner – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Anton von Werner – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Biografi, Deutsches Historisches Museum

  

Portal: Kunst

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Prabook **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Deutsche Biographie **·** BIBSYS **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** ULAN **·** NKC
 |
**František Novák** er en tsjekkisk tidligere skihopper fra Harrachov som konkurrerte for Tsjekkoslovakia.

I VM i Lahtis i 1978 ble han nummer 27 i normalbakken. Han var på det tsjekkoslovakiske laget som ble nummer 5 (av 10 lag) i lagkonkurransen, som var prøvegren. Han deltok i VM i skiflyging i 1977 og 1979. I Vikersund i 1977 ble han nummer 6, og satte også bakkerekord med 157 meter. I Planica i 1979 ble han nummer 21.

Novák deltok i den tysk-østerrikske hoppuka mellom 1974 og 1982, med 18.-plass i 1977/78 som beste sammenlagtplassering. I enkeltrenn var 8.-plassen i Oberstdorf 30. desember 1976 hans beste plassering. I verdenscupen, som startet opp i 1979/80, greide han som best 5.-plass i Chamonix 26. februar 1981. Sammenlagt i verdenscupen ble han nummer 48 i 1981/82.

Referanser
----------

1. ↑  TJ Jiskra Harrachov: Harrachov – město světových rekordmanů Arkivert 25. april 2010 hos Wayback Machine. (tsjekkisk, besøkt 12. februar 2011)

Kilder
------

* Jens Jahn, Egon Theiner: *Enzyklopädie des Skispringens*. AGON Sportverlag, Kassel 2004. ISBN 3-89784-099-5, flere sider
* Arne Thoresen: *Lengst gjennom lufta*. Versal Forlag, Oslo 2007. ISBN 978-82-8188-030-6, s. 262

Eksterne lenker
---------------

* (en) František Novák – FIS (skihopping) Rediger på Wikidata
**Anton Sophus Bachke** (født 20. juni 1836 i Meråker, død 6. januar 1919 i Strinden) var en norsk verksbestyrer, bergmester og ordfører.

Fra 1864 til 1877 var han direktør for svovelkisgruvene på Ytterøy. Fra 1878 var han knyttet til Røros Kobberverk, i årene fra 1880 til 1897 som overdirektør. I 1897 ble han utnevnt til bergmester i Troms og i 1908 til bergmester i Nordland. Bachke er kjent for sin pionérinnsats for utviklingen av svovelkisindustrien i Norge på slutten av 1800-tallet.

I 1878 kjøpte Bachke Ringve gård i daværende Strinden kommune. Bachke deltok aktivt i det offentlige liv i Strinda hvor han blant annet var ordfører i 1896 og 1897. I 1932 ble en vei, Bergmester Bachkes vei i Trondheim, oppkalt etter ham. Ringve ble 1909 omgjort til et familieaksjeselskap og ble senere, av hans svigerdatter Victoria Bachke, omdannet til et musikkhistorisk museum.

I 1887 ble han utnevnt til ridder av St. Olavs Orden, og han var kommandør av den svenske Vasaorden. Han var sønn av lensmann, bergskriver og skoginspektør Halvard Bachke og Anna Sofie Ditlevsen, og bror av statsråd Ole Bachke. Han giftet seg 2. april 1862 med Barbara Anker; de fikk 14 barn.

Referanser
----------

1. ↑   Salmonsens konversationsleksikon, runeberg.org[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  (no) Anton Sophus Bachke i Norsk biografisk leksikon
3. ↑  Koren, Kristian (1863-1938) (1896). *Anton Sophus Bachke: Træk af hans Liv og Virksomhed 1836-20/6-1896*. Kristiania.
4. ↑  Fasting, Lars (1997). *Trondheim - gullalder 1760-1860 =: The golden age of Trondheim*. Oslo: ARFO. s. 124-126. ISBN 8291399050.
5. ↑  *Ringve museum 25 år: festskrift til jubileet*. Trondheim: Ringve museum. 1977. s. 24.
6. ↑  Voigt, Jan (1984). *Fru Victoria til Ringve*. Oslo: Cappelen. ISBN 8202098513.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Historisk befolkningsregister **·** Geni
 |
**Bankhaus Mendelssohn** var et tysk privatbankhus med sete i Berlin. Det ble senere tatt over av Deutsche Bank.

Historie
--------

Bankhuset ble grunnlagt 1795 av Joseph Mendelssohn i Spandauer Straße med to ansatte. Senere ble også broren Abraham Mendelssohn Bartholdy ansatt i virksomheten.

1820 åpnet bankhusets kjente hovedkvarter i Jägerstraße 49-51, hvor senere det såkalte *Berliner Bankenviertel* (bankkvartalet) etablerte seg. I bygningen befant hovedkvarteret for den største tyske privatbank seg frem til 1939. I bankkvartalet lå også Bankhaus Magnus.

Fra 1860 og frem til utbruddet av første verdenskrig var Mendelssohn de russiske tsarenes bankierer, og en førende utsteder av russiske statslån.

De vanskelige tidene fra 1914 til 1923 og den økonomiske krisen i 1929 overlevet bankhuset godt.

I 1939 ble bankhuset med 130 medarbeidere, en forvaltningskapital på 100 millioner riksmark og en egenkapital på 22 millioner riksmark overtatt av Deutsche Bank, etter at Mendelssohn-familien ble nektet å eie banken på grunn av sin jødiske avstamning (til tross for at familien var kristen).

Eksterne lenker
---------------

* Mendelssohn-Erben unterliegen im Kampf um Bankhaus

Portal: Tyskland

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND
 |
**Multi-modus fiber** er innen fiberoptisk kommunikasjon en av to fibertyper, hvor den andre er single-modus fiber. Forskjellen mellom disse typene er tykkelsen (diameteren) på fiberens kjerne. En multimodus fiber har kjerne på enten 50 µm eller 62,5 µm. Kjernen er da så "stor" at lysbølgene kan ta flere forskjellige veier (modi) gjennom fiberen, derav navnet multimodus.

Teori
-----

Lys består av en blanding av elektriske og magnetiske stråler. Disse to strålingsformer opererer sammen, og energien forflytter seg i samme retning, men innbyrdes beveger de seg ulikt. For en bestemt modus er det innbyrdes forholdet mellom disse strålingsformene likt. Men dette innbyrdes forholdet er ulikt det innbyrdes forholdet i en annen modus. Lys med en gitt bølgelengde/frekvens inneholder et utall av disse bølgetyper, som sammen danner energien til denne frekvensen. Innen fiberoptikk brukes normalt begrepet bølgelengde. Multimodus kommunikasjon foregår på båndene 850 nm eller 1300 nm.

Som følge av at lyset kan ta forskjellige veier gjennom en multimodus fiber (forskjellig vinklede sikk-sakk-ruter),vil en gitt puls lys komme frem til mottakeren spredd over en viss tid, ettersom transportveiens lengde er forskjellig for de forskjellige modi. Dette gir en utbredelse av pulsen, kalt modedispersjon. Dispersjonsfenomenet begrenser overføringslengden for multimodus kommunikasjon som en funksjon av datahastigheten. Ved 100 Mbit/s kan det sendes ca. 3 km, ved 10 Gbit/s bare 33 m! 

Multimodus fiber er derfor kun egnet ved korte avstander og/eller lave datahastigheter

Se også
-------

* Single-modus fiber
* Fiberoptikk
* Gigabit Ethernet
* Mørk fiber
**Anton Zwerina** (født 7. juni 1900, død 19. mai 1973) var en østerriksk vektløfter som deltok i de olympiske leker 1924 i Paris.

Zwerina vant en olympisk sølvmedalje i vektløfting under OL 1924 i Paris. Han kom på andreplass i den nest letteste klassen, lettvekt opp til 67,5 kg som ble avviklet 22. juli 1924. Det var totalt fem vektklasser samme som under foregående OL i Antwerpen. Zwerina løftet sammenlagt 417,5 kilo, 22,5 kilo mindre enn gullvinneren Edmond Decottignies fra Frankrike. Det var 22 utøvere fra 12 nasjoner i lettvektklassen.

OL-medaljer
-----------

* 1924 Frankrikes flagg Paris - Sølv Sølv i vektløfting, lettvekt Østerrikes flagg Østerrike

Eksterne lenker
---------------

* (en) Anton Zwerina – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Anton Zwerina – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Anton Zwerina – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Great Society** («Stort samfunn») var et omfattende velferdspolitisk reformprogram, initiert av president Lyndon B. Johnson. 

Great Society besto av en rekke tiltak og lovendringer. De to hovedmålene for programmet var å redusere fattigdom og rasemessig diskriminering. Særlige tiltak ble satt inn i undervisning, helsevesen, by- problemer og offentlig transport. Great Society-programmet fulgte opp New Deal og John F. Kennedys New Frontier. Johnsons overtalelsesevner og dyktighet i å forhandle med Kongressen, kombinert med demokratenes valgskred i 1964 gjorde at programmet ble vedtatt.

Vietnamkrigen ble trappet opp på samme tid, og dette førte til at oppmerksomheten ble trukket bort fra Great Society, men Richard Nixon videreførte mange av de kostbare elementene, mens Ronald Reagan avsluttet mange av dem senere.

Programmet hadde også den effekten at det ble bygd opp en forskningstradisjon knyttet til evaluering av sosiale og pedagogiske reformtiltak.

Kritikk
-------

Great Society har også vært gjenstand for en del kritikk, blant annet fra den amerikanske anarko-kapitalisten Murray N. Rothbard som hevdet at Great Society, New Freedom og New Deal og lignende sto for et skifte fra relativt laissez-faire og minimal stat til et samfunn hvor staten er den ubestridte konge.

Referanser
----------

1. ↑  *The Great Society: A Libertarian Critique*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
Medlemsland i MMA.
**Multilateral Monetary Area** (MMA) er en valutaunion som består av Sør-Afrika, Lesotho, Namibia og Eswatini.

Historie
--------

Unionen har sitt utspring i *Rand Monetary Area* (RMA) som ble etablert i 1974 av Sør-Afrika, Lesotho, Botswna og Swaxiland. Botswana forliot RMA i 1976, men beholder koblingen til Sørafrikansk Rand gjennom sin valutakurv. RMA ble reforhandlet i 1986, av de resterende tre landene (Sør-Afrika, Lesotho og Swaziland) samtidig ble navnet endret til Common Monetary Area (CMA). Etter at Namibia ble selvstendig i 1990 ble også de medlem i 1992, og da endret valutaunionen navn til dagens navn, Multilateral Monetary Area.

Målsettinger og funksjoner
--------------------------

MMA har som målsetting å bidra til bærekraftig økonomisk vekst i medlemslandene. Hvert land har både hver sin valuta, hver sin sentralbank og individuell pengepolitikk. Sørafrikansk Rand er gyldig betalingsmiddel i alle medlemslandene, men de andre landenes valuta er ikke gyldig betalingsmiddel i Sør-Afrika. Medlemslandenes valuta er knyttet til Sørafrikansk Rand i forholdet 1:1. 

Innenfor MMA er det fri flyt av valuta. Imidlertid kan Lesotho, Namibia og Swaziland innføre restriksjoner på dette dersom det skjer uønsket stor valutaflyt til Sør-Afrika.

Organisering
------------

MMA styres i hovedsak av medlemslandenes sentralbanker, slik at de enkelte landene handler i tråd med MMAs intensjoner. Sør-Afrikas sentralbank er den viktigste aktøren i MMAs penge- og valutapolitikk, men det er MMA, gjennom sin *Monetary Policy Committee* (MPC) som beslutter MMAs penge- og valutapolitikk. 

MMAs inntektskilde er «seigniorage» fra medlemslandene. Namibia og Lesotho betaler seigniorage ut ifra hvor mye Rand som brukes i disse landene, mens Swaziland ikke betaler seigniorage, fordi Rand ikke er offisiell valuta der etter en avtale som ble signert i 1986.

Referanser
----------

1. ↑  World Institute for Development Economic Research – *Regionalization in Southern Africa* Arkivert 15. juni 2010 hos Wayback Machine. s. 14.
2. ↑  Shima Henock Nokaneng – *The concept of economic integration with specific reference to financial integration in South Africa* (s. 156), besøkt 8. november 2011.
3. ↑  Shima Henock Nokaneng – *The concept of economic integration with specific reference to financial integration in South Africa* (s. 19), besøkt 8. november 2011.
4. ↑  Shima Henock Nokaneng – *The concept of economic integration with specific reference to financial integration in South Africa* (s. 158), besøkt 8. november 2011.
**Rinkbandy** er en tilpasningsidrett, en blanding av ishockey og bandy. Spillet blir brukt i bandymiljø når man ikke kan stille nok spillere til 11-mannslag. Spillets regler er stort sett som i bandy, men siden det foregår på en ishockeybane, blir de tilpasset denne. For eksempel må straffeslag utføres som i ishockey, og corner forekommer ikke. 

Seksmanns-spillet blir brukt i de lavere alderstrinn, samt for damelag. Rinkbandy spilles også av bedriftsidretslag i Oslo og Akershus.

Rinkbandy en mildere sport en ishockey og bandy, blant annet må kølla berøre isen når man slår på ballen. Man kan derfor ikke skyte som i bandy, men føre skuddene med kølla langs isen før den treffer ballen. Det er heller ikke lov med taklinger og røft spill

Utstyr
------

Rinkbandy spilles med bandyutstyr inkludert skøyter, hjelm, hansker, leggskinn, bukse, susp (herrelag), halsbeskytter, albuebeskytter. 

Det brukes bandykølle eller en godkjent rinkbandykølle (som minner om en liten ishockeykølle), og bandyball. 

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
En n-dimensjonal **multiindeks** er en n-tuppel

{\displaystyle \alpha =(\alpha \_{1},\alpha \_{2},...\alpha \_{n})}
av ikke-negative heltall. Denne typen notasjon brukes innen matematikk, særlig i analyse av flervariable funksjoner, for å angi en mengde indekser i form av en ordnet tuppel. 

*Lengden* til en multiindeks, {\displaystyle |\alpha |}, er definert som summen over alle heltallene:

{\displaystyle |\alpha |:=\sum \_{i=1}^{n}\alpha \_{i}}
Differensialoperatoren {\displaystyle D^{\alpha }} er definert som

{\displaystyle D^{\alpha }:={\frac {\partial ^{\alpha \_{1}}}{\partial x\_{1}^{\alpha \_{1}}}}{\frac {\partial ^{\alpha \_{2}}}{\partial x\_{2}^{\alpha \_{2}}}}...{\frac {\partial ^{\alpha \_{n}}}{\partial x\_{n}^{\alpha \_{n}}}}}

Referanser
----------

1. 1 2 3  Colin Bennett, Robert C. Sharpley (1988). *Interpolation of Operators*. 129. Academic Press. ISBN 978-0-12-639060-5.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Suijlekom, W.D. Van. *Multi-Index Notation* i MathWorld.
Saupstadringen og Ringvegen borettslag med administrasjons- og velferdsbygg
**Ringvegen borettslag** er et borettslag som ligger i bydelsområdet Saupstad og Kolstad sør for Trondheim sentrum. Borettslaget er et av landets største private borettslag med sine 911 leiligheter fordelt på 37 lavblokker.

Borettslaget ble grunnlagt i 1971 som det andre av de tre store borettslagene i drabantområdet. De aller fleste lavblokkene har adresse Saupstadringen, mens fire blokker har adresse Casper Lundes veg og fem blokker har adresse Kolstadtunet. I perioden 2018–2019 ble det bygget et nytt administrasjons- og velferdsbygg for Ringvegen borettslag. Dette er plassert i Saupstadringen 19d og er tegnet av Pir II og bygget av Hent med støtte fra Enova.

Se også
-------

* Kolstadflaten borettslag
* Midteggen borettslag

Referanser
----------

1. ↑  Bygg.no – Skal bygge 227 garasjer for borettslag i Trondheim (Av Frode Aga. Publisert 25. juni 2020, besøkt 30. januar 2021)
2. ↑  Enova.no – Nytt administrasjons- og velferdsbygg for Ringvegen borettslag (Besøkt 30. januar 2021)

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* Ringvegen borettslag på Facebook Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Brønnøysundregistrene
 |
**Barbromesse** eller **Barbrodøgnet** (lat. *festum Barbare virginis*) er en merkedag på primstaven for den 4. desember. Den kan ha et kors (gjerne med to ringer), lenker, ringer, sol, tårn, slede, sverd, rokk eller en B som tegn.

Barbro eller Barbara
--------------------

Dagen er til minne om sankta Barbara fra Nikomedia, som skal ha dødd tidlig på 300-tallet. Sagnet sier at hun ble innestengt i et tårn eller en hule av den hedenske faren sin, som meldte henne til de romerske styresmaktene da han fant ut at hun var blitt kristen. Hun ble torturert og til slutt halshogd av faren, som straks ble truffet av lynet og brent til aske. Sankt Barbara ble tatt ut av den katolske helgenkalenderen i 1989, da det ikke var funnet bevis for at hun faktisk hadde levd.

Markering og tro knyttet til dagen
----------------------------------

Ettersom Barbara er knyttet til smell gjennom lynet er hun kjent som helgen for skyttere og fyrverkerimakere. Dagen hennes blir dermed markert av mange artilleriregimenter, blant annet i Norge.

Denne dagen skulle man tradisjonelt begynne å spinne til jule- og vinterklær.

Man sa gjerne at sola forsvant denne dagen og kom tilbake på Luciadagen den 13. desember.

Eksterne lenker
---------------

* Barbromesse ved Vi Vest.no
* Barbromesse i *Caplex*
* Barbromesse ved koordinatoren.com
* Barbromesse ved Lokalhistoriewiki, henta frå *Norsk historisk leksikon* (2004)
* Dagen i dag om den heilage Barbara
**Barbuelva** er ei elv i Arendal kommune i Agder. Den ligger nær Arendal sentrum og renner fra Langsævannet til Barbubukt og Tromøysund. Barbuelva er hovedelva i **Barbuvassdraget**, og Langsævannet er gjennom den korte Rånakanalen forbundet med det større Longumvannet, som igjen har tilsig bl.a. fra Jovannet og Krakstadvannet. Flere små vann øst for Granestua dreneres også gjennom Barbuvassdraget.

Longumvannet er det største i Barbuvassdraget.  Foto: KEN

Historie
--------

Fra Langsæ til Barbubukt har Barbuelva fire fossefall, av ulik størrelse, som vi vet har blitt intenst utnyttet fra 1600-tallet av. Barbu Jernverk fikk kraft til å drive blåsebelger og jernhammer fra denne elva, siden har det vært sagbruk og møller som har fått kraft fra elva. 

Flere møllebruk lå ved elva på 1800-tallet: Langsæ mølle, Stampemøllen, Nedre mølle og Stormøllen. Nedre mølle har gitt navn til Mølleheia og til en stump av fylkesvei 410 som heter Møllebakken.

Elva ble noe omlagt før 1908 for å gi plass til Arendal jernbanestasjon.

Fiske
-----

Elva er gyteplass for sjøørret.

Referanser
----------

1. ↑  «NVE Atlas». *Vassdrag – Elvenett.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 21. mai 2015
2. 1 2 3  «NVE Atlas». *Vassdrag – Nedbørfelt – Nedbørfelt til hav.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 21. mai 2015
3. ↑   Johan Werner Oftedal: Gammelt og nyt fra Barbu. Særtrykk av Vestlandske Tidende. Arendal 1930.
***Secret Strings*** er en amerikansk stumfilm fra 1918, regissert av John Ince.

Handling
--------

Janet Newell får vite at ektemannen Raoul er en kjeltring, og hun forlater ham. Men når Raoul tilbyr henne en stilling som en følgesvenn til den velstående Richard de Giles og hans kone, aksepterer hun straks. Hun flytter deretter til deres eiendom på Long Island, hvor hun etter hvert forelsker seg i det vennlige gamle parets nevø: Hugh Maxwell.

Men Raoul dukker snart opp igjen ved eiendommen deres, og Janet innser at gjengen hans planlegger å rane det gamle ekteparet. En kveld doper hovmesteren Ross kaffen deres, og Raoul åpner pengeskapet deres. Men samtidig som de er i ferd med å stikke av dukker imidlertid de Giles-ekteparet opp igjen, og de avslører seg selv som detektiver som har fått i oppdrag å arrestere Raoul og hans gjeng.

Skuespillere
------------

* Olive Tell som Janet Newell
* William J. Kelly som Raoul Newell
* Hugh Thompson som Hugh Maxwell
* John Daly Murphy som Richard de Giles
* Marie Wainwright som Mrs. de Giles
* Hugh Jeffrey som Ross
* Barbara Winthrop som Katia
* Bert Tuey som Williams
* John Smiley som Benjamin Moraud
* Edward Lawrence som en detektiv

Referanser
----------

1. ↑  SECRET STRINGS

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Secret Strings* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Secret Strings* på AllMovie Rediger på Wikidata
***Secret Obsession*** er en amerikansk thrillerfilm fra 2019. Regissør var Peter Sullivan, som også var med på å skrive manus sammen med Kraig Wenman. Hovedrollene spilles av blant andre Brenda Song, Mike Vogel og Dennis Haysbert. Filmen ble publisert den 18. juli 2019 gjennom streaming-tjenesten Netflix.¨

Sammendrag
----------

En regnfull natt løper en kvinne (spilt av Brenda Song) nedover en gate vekk fra en ukjent forfølger. Kvinnen blir truffet av et kjøretøy, og hun blir liggende skadd og bevisstløs. Hun våkner senere ved sykehuset med hukommelsestap, og husker ingenting fra hendelsen - eller fra det tidligere livet hennes. En mann som sitter ved siden av sengen hennes (spilt av Mike Vogel) presenterer seg som Russell Williams, ektemannen hennes. Mannen sier at hun heter Jennifer. For å hjelpe henne med å få tilbake hukommelsen viser han fotografier fra livet hennes, og forteller henne at foreldrene hennes døde i en brann for to år siden.

Etterforsker Frank Page (spilt av Dennis Haysbert) er besatt av sitt arbeid, etter at han ikke klarte å finne hans egen datters kidnapper. Han etterforsker Jennifers ulykke, og blir mistenksom overfor Russell fordi Russell kjører en lastebil som ligner på den som ble sett i nærheten av hvor Jennifer ble påkjørt. Russell tar henne med til deres hjem. Jennifer hjemsøkes av korte glimt av minner fra den regnfulle natten når hun ble truffet av en bil.

Jennifer blir urolig av Russells merkelige oppførsel, og innser at han har låst henne inne i huset deres. Hun ser også at de fleste fotografier i deres hjem er manipulert. Franks etterforskning fører ham til Jennifers foreldre, hvor han oppdager deres råtnende lik. Han får vite, fra Jennifers tidligere arbeidsgiver, at "Russell" egentlig heter Ryan Gaerity - en temperamentsfull arbeider som ble sparket for over to måneder siden.

Jennifer oppdager fotografier av hennes egentlige ektemann Russell (spilt av Daniel Booko) men før hun klarer å unnslippe, slår Ryan henne bevisstløs og binder henne fast til en seng. Frank ankommer hjemmet deres og forsøker å redde Jennifer, men Ryan slår ham ut og låser ham inne. Jennifer klarer å flykte ut i en skog, men Ryan jakter etter henne.

Skuespillere
------------

* Brenda Song som Jennifer Allen Williams
* Mike Vogel som Russell Williams / Ryan Gaerity.
* Dennis Haysbert som etterforsker Frank Page.
* Ashley Scott som sykepleier Masters.
* Daniel Booko som den virkelige Russell Williams.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Secret Obsession* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Secret Obsession* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Secret Obsession* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Secret Obsession* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Secret Obsession* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

* (en) *Secret Obsession* på Metacritic Rediger på Wikidata
* netflix.com