recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
*For diktet av Aasmund Olavsson Vinje, se Ved Rundarne.*
**Rondane** er et fjellområde i Innlandet fylke. Det ligger i sin helhet innenfor Rondane nasjonalpark. Det «egentlige» Rondane ligger mellom Atndalen i øst, Bråkdalen i vest, Illmanndalen i sør og Dørålen i nord. Rondane har ti fjelltopper over 2 000 meter, hvorav Rondslottet er høyest med 2 178 meter over havet. Rondane har de høyeste toppene i Norge, nest etter Jotunheimen og Snøhetta.

Navnet kommer av Rondvatnet som er langt og smalt, en rond eller rand. Tilsvarende navn finnes i Randsfjorden. Rondvatnet skjærer seg midt gjennom Rondane mellom den østlige og vestlige delen.

Geografi og landskap
--------------------

Landskapet særpreges av runde, såteformede fjell hvor iserosjon har skapt store botner og skarpe egger mellom toppene, spesielt i området Smiubelgin vest for Rondvassdalen. Rondane er nedbørfattig, og har derfor ingen isbreer av betydning. Rondvatnet er eneste større innsjø .

Det er ti fjelltopper i Rondane med høyde over 2 000 meter over havet:

* Rondslottet – 2 178 moh.
* Storronden – 2 138 moh.
* Høgronden – 2 115 moh.
* Midtronden Vest – 2 060 moh.
* Vinjeronden – 2 046 moh.
* Midtronden Øst – 2 042 moh.
* Trolltinden (tidl. Sagtinden) – 2 018 moh.
* Storsmeden – 2 016 moh.
* Digerronden – 2 016 moh.
* Veslesmeden – 2 015 moh.

Geologi
-------

Rondane består utelukkende av kvartsittskifer fra prekambrium, som er skjøvet over grunnfjellet under. Bergarten forvitrer langsomt, med et næringsfattig jordsmonn og en lite artsrik flora som følge.

Turisme
-------

Utsikt fra Illmannhø i mars.
Rondane er et av landets mest besøkte områder for fot- og fjellturisme både sommer og vinter, Det finnes en rekke merkede ruter, med utgangspunkt i DNT-hyttene Rondvassbu og Bjørnhollia i sør, samt den private Dørålseter i nord. Det finnes også flere hoteller i området rundt, foruten flere hytteområder. Rondane nasjonalpark ble opprettet 1962 og utvidet 2003. Etter utvidelsen strekker parken seg betydelig ut over kjerneområdet, spesielt i sør.

Referanser
----------

1. ↑  Rondane på Norgeskart.no fra Statens kartverk
2. ↑  *Rondane/Lillehammer*. Oslo: DNT. 1984. s. 12. ISBN 8290339127.
Kart over Rondane fra Nordeca. 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** LCCN **·** GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
«***Bakeren i Paris***» er et skillingstrykk som nok er skrevet som en parodi på de tragiske skillingsvisene om utroskap, svik og mord. Forfattern og komponist er ukjent.

Teksten
-------

**1.**I Parises by en baker lever fredelig for sant,  

men mens mannen bakte kaker kona elsket en løytnant.  

Slikt noe må ei kalles rett, kjære koner gjør ei det.  

  

Refreng:  

Fidelilong-kong-kong-kong kei  

Fidelilong-kong-kong-kong kei  

  

**2.**Og mens mannen en dag spaserte seg en tur på Champs-Elyses  

straks var løytnanten hos kona og for henne lå på kne.  

Men akk så kommer mannen hjem og historien blir slem.  

Ref.  

  

**3.**Kona fluks sin løytnant gjemte ut i bakerovnen bratt,  

mannen ville ikke skjemte da han skjønte galt var fatt.  

Og mens han smilte grum og vill tente han en mektig ild.  

Ref.  

  

**4.**Iblant kringler og blant boller, kavringer og hvetebrød,  

løytnanten det ei utholder, men er snart fullstendig død.  

Slikt no må jo kalles frekt for mannen ble fullstendig stekt.  

  

Ref.  

  

**5.**Bakeren ble arrestert for slik en baking er forbudt,  

derpå ble han guillotinert og var derfor helt kaputt.  

Kona hu drukna seg av sorg og ble innlagt på la morgue.  

  

Ref  

  

**6.**Koner dette råd mottager gjem i ovn ei vennen kjær,  

hør nå også kjære baker og av denne historien lær.  

At løytnanter ei stekes må, la dem heller være rå.

Litteratur
----------

* Sangene i våre hjerter, Elin Prøysen, Damm 2007
Rong i Sichuan
**Rong** (kinesisk: 荣县; pinyin: *Róng Xiàn*) er et fylke i byprefekturet Zigong i provinsen Sichuan i Folkerepublikken Kina. Befolkningen i 1999 var på 886 556 innbyggere.

Kulturminner
------------

Den Store Buddha i fylket Rong (*Rong xian Dafo shiku*, 荣县大佛石窟) og bostedet til den moderne pedagogen Wu Yuzhang (*Wu Yuzhang guju*, 吴玉章故居) ble i 2006 oppført på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner.

Referanser
----------

1. ↑  National Population Statistics Materials by County and City – 1999 Period, *i* China County & City Population 1999, Harvard China Historical GIS

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Rong County, Sichuan – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Infoside
* Rong xian Dafo
* meeting thousands of Buddhas (Sichuan): Zigong to Meishan

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL **·** GeoNames
 |
**Baker Karl P. Nordby** er et bakeri opprettet 16. oktober 1908 i Hagegaten 25 på Tøyen i Kristiania. Forretningen ble startet av bakermester **Karl Paul Nordby** (født i Rælingen 8. september 1871, død 8. desember 1940 i Oslo). 

Karl P. Nordby vokste opp på Hesteløkken gård, som tredje eldste barn av skolelærer og kirkesanger Haldor Eriksen Nordby og hustru Kaja. Han hadde siden før århundreskiftet bodd på Tøyen som brødkjører, på samme adresse som han senere etablerte seg som bakermester.

Bakeriet er fremdeles et enkelmannsselskap, og holdt til i samme bygning som foretaket ble etablert i 1908 fram til 2012. Firmaet hadde i 2010 cirka 80 ansatte og 10 butikkutsalg i Oslo, Akershus og Buskerud. Spesialiteten er brød, krem- og dessertkaker. I 2010 har fjerde generasjon, Karl Petter Nordby jr. ansvaret for bakeriet. Sommeren 2012 flyttet bakeriet til nye lokaler på Hauketo.

Referanser
----------

1. ↑  Karl P. Nordbys gravstein på Gamlebyen gravlund
2. ↑  Firmaets egenpresentasjon av sin historie

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Oslo Byleksikon
 |
**Kristine Beate Walhovd** (født 1976) er en norsk psykolog, hjerneforsker og professor i nevropsykologi ved Psykologisk institutt (PSI) ved Universitetet i Oslo. Hun forsker på mekanismene for ulike typer endring i hjerne og kognisjon, og hvordan man kan påvirke disse.

Karriere
--------

Walhovd tok doktorgraden i 2005 med avhandlingen *Integrating brain and behavior throughout the adult life-span*. Hun ble ansatt som førsteamanuensis i nevropsykologi ved PSI i 2005 og fikk opprykk til professor i 2007. Hun har også en bistilling som forsker ved CRAI Oslo universitetssykehus. Hun og psykologiprofessor og hjerneforsker Anders Fjell, etablerte Senter for livsløpsendringer i hjerne og kognisjon ved PSI; senteret ble i 2015 av regjeringen gitt statusen «verdensledende forskningsmiljø», som et av fem sentre ved UiO. I 2011 ble hun innvalgt i Det Norske Videnskaps-Akademi. I 2017 fikk hun et *Consolidator Grant* fra EU. Ifølge Google Scholar er hun sitert rundt 21 000 ganger i vitenskapelig litteratur og hennes h-indeks er 79.

Referanser
----------

1. ↑   viaf.org, besøkt 20. juli 2019[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Kristine Beate Walhovd
3. ↑  CRAI
4. ↑  Utpekt til verdensledende hjerneforskere
5. ↑  UiOs fem verdensledende forskningsmiljøer
6. ↑  Hjerne og forstandsaktivitet i et livsløpsperspektiv, DNVA
7. ↑  Kristine Walhovd får Consolidator Grant
8. ↑  Kristine Beate Walhovd, *Google Scholar*

Eksterne lenker
---------------

* Kristine Beate Walhovd i Scholia

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** CRIStin **·** Google Scholar

 |
**Rondvatnet** eller **Rondevannet** er en lang og smal innsjø sentralt i fjellområdet Rondane, mellom Veslesmeden og Storronden. Det er vannet som har gitt navn til fjellområdet, da det har form som en *rand* eller *rond*. Vannet har tilsig fra flere bekker, og drenerer via (Store)  Ula til Gudbrandsdalslågen ved Selsverket.

I 1959 eksisterte det planer om regulering av Rondvatnet og Ula, men med etableringen av nasjonalparken i 1962 ble dette skrinlagt.

Vannet ligger i et område med harde og næringsfattige sandsteiner (sparagmitter). Dette gjør området sårbart for sur nedbør, og Rondvatnet ble på 1970- og 1980-tallet ansett for å være fisketomt. Ørreten var antatt utdødd, og det var svært lite igjen av røye. Den sure nedbøren avtok etter hvert, og i perioden 1998-2000 ble det satt ut omtrent 250 røyer fra Illmanndalen. Prøver i 2004 viste at det var god rekruttering i fiskestammen. Fordi vannet ligger i nasjonalparken, har dette skjedd uten kalking av vannet. I dag tas det igjen gode fangster i Rondvatnet, og dette er betegnet som «et lite mirakel».

I juli og august går det båtrute mellom nordenden av vannet og Rondvassbu ved sørenden.

Referanser
----------

1. 1 2 3  «NVE Atlas». *Vassdrag – Innsjødatabase.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 21. september 2018
2. ↑  *Årbok 1984: Rondane/Lillehammer*. Oslo: DNT. 1984. s. 12. ISBN 8290339127.
3. ↑  «Hans Olav Bråtå: Litt om opprettelsen av den første nasjonalparken i landet» (PDF). Arkivert fra originalen (PDF) 9. august 2013. Besøkt 1. september 2012.
4. ↑  Fylkesmannen i Oppland, miljøvernavdelingen, Rapport nr 14/89[*død lenke*]
5. ↑  Hesthagen, T. Østborg, G. (2008). «Endringer i areal med forsuringsskadde fiskebestander i norske innsjøer fra rundt 1990 til 2006» (PDF). *NINA Rapport* (169): 31. ISBN 82-426-1724-4. ISSN 1504-3312. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)
6. ↑  «Turistforeningen Rondvassbu fotoside». Arkivert fra originalen 23. mars 2014. Besøkt 1. september 2012.
7. ↑  NRK Hedmark og Oppland 27.7.2012

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Kristine Andersen Vesterfjell**, av og til skrevet **Westerfjell** (født 1910, død 1987) var en sørsamisk reingjeterske fra Lomsdalen, og en viktig informant for sørsamisk tro og kultur.

Hun var en av de sentrale skikkelsene som førte til at Henrikdaltromma ble funnet i 1969. Selv om hun aldri hadde sett tromma i bruk, visste hun hvor den var blitt gjemt- trolig i begynnelsen av 1900-tallet, hvordan skinnet så ut, hva symbolene betydde og hvordan runebommene ble brukt før i tiden. Hun bodde i lag med onkelen sin reinsamen Nils Andersen Vesterfjell. Siste bruker var Nils' bestefar og hennes oldefar Nils Johan Johannessen Vesterfjell (1819-1871).

Skisse av trommeskinnet fra runebommen fra Velfjord Foto: Velfjord historielag 
Kristine beskrev runebommens beliggenhet slik: «I Henrikdalen under en stor sten som ligger alene i terrenget. Ca. 1/2 meter tykk og ligger på andre stener. Stenen er ikke lett å få øye på, men er nokså stor i utstrekning. Ligger på venstre side, ikke langt fra elven. På andre siden av elven en skogkjøm. Stenen ligger nedenfor myra mellom to bekker.»

I lag med ho Kristine ble det også laget en skisse av hvordan trommeskinnet hadde sett ut, sammen med forklaringer på både oppbygging og symbolforklaringer.

Arvid Sveli og Herlaug Vonheim dro så på ekspedisjon i fjellet for å finne en av de siste gjenværende runebommer, og fant den etter en intens leteaksjon i den ganske utilgjengelige Henrikdalen.

Referanser
----------

1. ↑  Vonheim, Herlaug: "Runebommen. Tru og tradisjon" i Tia va' sånn 1939-1989, 1989, s. 95-96
2. ↑  Vonheim, Herlaug: "Runebommen. Tru og tradisjon" i Tia va' sånn 1939-1989, 1989, s. 98
3. ↑  Sveli, Arvid: "Runebommen i Henrikdalen" i Tia va' sånn 1939-1989, 1989, s. 87
4. ↑  Sveli, Arvid: "Runebommen i Henrikdalen" i Tia va' sånn 1939-1989, 1989, s. 88-92
I J.R.R. Tolkiens fiktive verden Midgard var **Barahir** en mann fra Bëors hus, og arving, i det første tidevervet. Han var sønn av Bregor, og var selv gift med Emeldir, og var far til den meget kjent sønnen Beren.

Barahir levde som fredløs sammen med 12 følgesvenner i Dorthonions høyland. De ble forrådt til Sauron av *Gorlim den Ulykkelig*, et elskovssykt medlem av følget. Resten av Barahirs følge var Gildor, Belegund, Baragund, Urthel, Dagnir, Ragnor, Radhruin, Dairuin, Arthad og Hathaldir. Barahirs egen sønn Beren var ute og jaktet da følget ble fanget og drept, derfor unnslapp han dette.

Tidligere hadde Barahir kjempet i Dagor Bragollach, og reddet Finrod Felagunds liv. For dette mottok han Barahirs ring, som etter dette gikk i arv i famnilien, helt til den på slutten av det tredje tidevervet var havnet hos Aragorn.

---

**Barahir** var også navnet på den tredje prinsen av Ithilien i det fjerde tidevervet, barnebarnet til Faramir og Éowyn, som skrev *Hilstorien om Aragorn og Arwen*.

Portal: Litteratur
**Kristine *Stine* Grøn Aas** (født Colban 1. mars 1793 i Bø i Vesterålen, død 16. april 1863 i Christiania) var en norsk forfatter, lyriker og amatørmaler.

Liv og virke
------------

Kristine Aas utga i 1829 anonymt boken *Erindringer om Provst Erik Andreas Colban*. Hun skrev blant annet teksten til sangen «En sang om den nordlandske bondestand». Sangen kalles også «Nordlands-sang», og var i 1832 den første trykte sang på nordnorsk dialekt.
Etter hennes død utkom en diktsamling, *Nogle Digte* i Christiania.

Hun er kjent som Nord-Norges første amatørmaler, og utførte i 1814 et par akvareller fra Vågan, og i 1820-årene malte hun et prospekt over Tromsø. To av hennes prospekter finnes i Tromsø museum.

Som enke bosatte hun seg i Trondheim, hvor hun i 1837 var medstifter av Norges første barneasyl. Senere kom hun til Christiania, hvor hun i 1839 var med på å stifte Grønlands asyl. Hun skrev 12 sanger til *Asylvennen* i 1843.

Familie
-------

Kristine Aas var datter av sogneprest Erik Andreas Colban (1760–1828) og Karen Angell (d. 1853. Hun ble i 1817 gift med sorenskriver, kancelliråd og stortingsrepresentant Johannes Henriksen Aas (1770–1822). Datteren Karen Magdalena Aas (1820–1900) giftet seg med skolemannen Hartvig Nissen.

Bibliografi
-----------

* 1829: *Erindringer om Provst Erik Andreas Colban* (utgitt anonymt), Trondheim
* 1864: *Nogle Digte*, Af Stine Aas, Christiania

Referanser
----------

1. ↑  *Dette skrev kvinner*. Oslo: Skolen. 1984. s. 267. ISBN 8257900109.
2. ↑  *Norsk visebok*. [Oslo]: Grøndahl Dreyer. 1997. s. 634. ISBN 8250424670.
3. ↑  Ryall, Anka (1991). *kvinnelig oppdagelsesreisende i det unge Norge*. Pax. s. 105. ISBN 8253015240.
4. ↑  Prytz, A.R. (1901). *Stamtavle over opdageren af Røros kobberverk Hans Olsen Aasens efterkommere*. Røros. s. 27.

Kilder
------

* *Norsk kvinnelitteraturhistorie*. Pax. 1990. s. 288. ISBN 8253014988.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Historisk befolkningsregister
 |

Portal: Litteratur
**Mervyn Haisman** (født 15. mars 1928 i London, død 29. oktober 2010 i Valencia) var en britisk manusforfatter, som tidligere jobbet som skuespiller og hadde en teatergruppe. Han har også jobbet innen forsikring.

I slutten av 1960-årene begynte han å skrive manus sammen med Henry Lincoln. De skrev tre *Doctor Who*-historier mens Patrick Troughton spilte Doktoren. De het *The Abominable Snowmen*, *The Web of Fear* og *The Dominators*. I disse manusene skapte de yetirobotene og quarkene. Sistnevnte manus var det siste de skrev for serien, og etter uenigheter med de som laget serien ble den kuttet med en episode og kreditert til psevdonymet Norman Ashby. Haisman og Lincoln skrev også episoder for serien *Emergency Ward 10* og skrekkfilmen *Curse of the Crimson Altar* (1968).

Referanser
----------

1. ↑   www.sliceofscifi.com[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Mervyn Haisman på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) Mervyn Haisman hos The Movie Database Rediger på Wikidata
.

  

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** MusicBrainz
 |
**Bratsberg (hoved)len** *(Bradsberg Lehn)* var et norsk len som eksisterte fra senmiddelalderen til lensvesenet ble avsluttet og Norge ble delt inn i amt på midten av 1600-tallet. Lenet utgjorde i geografisk utbredelse det daværende Telemark fylke.

I middelalderen het området Skienssysla, mens det i lenstiden under Danmark ble benevnt *Bradsberg Lehn*. Dette var på 1500-tallet et underlen under Akershus len, men i alle fall i 1585 var Bratsberg et hovedlen. Bratsberg var forlent med Gjemsø kloster.

Fra tidlig på 1600-tallet var lenet delt i to fogderier, Bamble fogderi i syd som lå under Akershus stiftamt og Telemark fogderi i nord som tilhørte Christiansand stiftamt. Det var videre delt i fire sorenskriverier; Bamble, Nedre Telemark, Øvre Telemark østfjelske og Øvre Telemark vestfjelske. Ved amtsinndelingen i 1661 ble lenet til Bratsberg amt underlagt Christiansand stiftamt, fra 1687 underlagt Akershus stiftamt.

Lensherrer
----------

* Michel Blick (1524-)
* Henrik Brockenhuus (-1588)
* Ove Juel (1588-97)
* Johan Urne (1597-1602)
* Hans Bülow (1602-09)
* Alexander Rabe von Papenheim (1609-20)
* Ejler Urne (1620-40)
* Ove Gjedde (1640-50)
* Sivert Urne (1650-55)
* Henning Valkendorf (1655-63)

Kilder
------

* *Bratsberg på 1600-tallet*. Universitetsforl. 1997.
* Telemarks historie 1: Før 1814 Arkivert 24. april 2018 hos Wayback Machine.

| * v
* d
* r
Len i Norge |
| --- |
| Smaalenene **·** Akershus **·** Brunla **·** Eiker **·** Numedal og Sandsvær **·** Tønsberg **·** Bratsberg **·** Agdesiden **·** Nedenes **·** Råbyggelaget **·** Mandal **·** Lister **·** Stavanger **·** Bergenhus **·** Hardanger **·** Romsdal **·** Nordmøre **·** Trondhjem **·** Nordlandenes **·** Vardøhus |  |
Lite tempel i Dunhua, 1940
**Dunhua** (kinesisk: 敦化; pinyin: *Dūnhuà*) er et byfylke i provinsen Jilin i Folkerepublikken Kina. Det ligger i det autonome prefektur Yanbian for koreanerne.

Befolkningen var på 479 479 innbyggere i 1999.

Historie
--------

Dunhua var hovedstaden for riket Balhae mellom 742 og 756. Den het den gang *Junggyeong*.

Kulturminner
------------

Liudingshangravene fra Goguryeorikets tid (*Liudingshan gumuqun*, 六顶山古墓群) og fjellbyen Chengshanzi (*Chengshanzi shancheng*, 城山子山城) ble i 1961 hhv. 2006 oppført på listen over kulturminner i Folkerepublikken Kina.

Administrative enheter
----------------------

Dunhua har fire subdistrikter, elleve storkommuner og fem kommuner.

Subdistrikter:

* Minzhu (民主街道 / 민주가도), Bohai (渤海街道 / 발해가도), Shengli (胜利街道 / 승리가도), Danjiang (丹江街道 / 단강가도)

Storkommuner:

* Dashitou (大石头镇 / 대석두진), Huangnihe (黄泥河镇 / 황니하진), Guandi (官地镇 / 관지진), Shaheyan (沙河沿镇 / 사하연진), Qiuligou (秋梨沟镇 / 추리구진), Aegmog (额穆镇 / 액목진), Xianru (贤儒镇 / 현유진), Dapuchaihe (大蒲柴河镇 / 대포채하진), Yanminghu (雁鸣湖镇 / 안명호진), Jiangyuan (江源镇 / 강원진), Jiangnan (江南镇 / 강남진)

Kommuner:

* Daqiao (大桥乡 / 대교향), Heishi (黑石乡 / 흑석향), Qinggouzi (青沟子乡 / 청구자향), Hanzhang (翰章乡 / 한장향), Hongshi (红石乡 / 홍석향)

Samferdsel
----------

Kinas riksvei 201 fører gjennom området. Den begynner i Hegang i provinsen Heilongjiang og fører via blant annet Mudanjiang og Dandong sør til Liaodonghalvøya til Lüshunkou/Dalian.

Kinas riksvei 302 løper gjennom området. Den går fra Hunchun i provinsen Jilin til Ulanhot i Indre Mongolia.

Referanser
----------

1. ↑  National Population Statistics Materials by County and City – 1999 Period, *i* China County & City Population 1999, Harvard China Historical GIS
2. ↑  «延边朝鲜族自治州-行政区划网 www.xzqh.org» **(Simplified Chinese)**. xzqh.org. Besøkt 28. april 2011.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** NDL **·** GeoNames
 |
**Merverdiavgiftsloven**, fulltittel **lov om merverdiavgift** (19. juni 2009 nr. 58) er en norsk lov om merverdiavgift som trådte i kraft 1. januar 2010. Den erstattet lov av 19. juni 1969 nr. 66 om merverdiavgift, en lov som gjaldt fra 1. januar 1970 ut 2009. Den nye loven inneholder svært få materielle endringer sett i forhold til den gamle, og endringene er i hovedsak begrunnet i behovet for redaksjonell opprydning og strukturering.

**Merverdiprinsippet**

> Et registrert avgiftssubjekt har rett til fradrag for inngående merverdiavgift på anskaffelser av varer og tjenester som er til bruk i den registrerte virksomheten.
> 
> 
> Merverdiavgiftsloven § 8-1
> 
> 

**Plikten MVA-registrering**

> Næringsdrivende og offentlig virksomhet skal registreres i Merverdiavgiftsregisteret når omsetning og uttak som er omfattet av loven til sammen har oversteget 50.000 kroner i en periode på tolv måneder. For veldedige og allmennyttige institusjoner og organisasjoner er beløpsgrensen 140.000 kroner.
> 
> 
> Merverdiavgiftsloven § 2-1 (1)
> 
> 

**Plikten til å beregne utgående MVA ved salg av produkter**

> Det skal beregnes merverdiavgift ved omsetning av varer og tjenester.
> 
> 
> Merverdiavgiftsloven
> § 3-1 (1)
> 
> 
> 
> 

Kapittel 3 omhandler **unntak** for ulike virksomheter som driver med omsetning av helse- og sosialtjenester, undervisningstjenester, forskjellige kulturarrangementer og offentlig mundighetutøvelse (for eksempel politi og rettsvesen), finansielle tjenester (for eksempel banktjenester), og salg av fast eiendom (bolig). Disse sektorene har ikke fradragsrett for inngående merverdiavgift og ikke plikt til å beregne utgående avgift. Årsaken til dette er at disse tjenestene i stor grad er offentlig støttet virksomhet og bærer lite preg av å være tradisjonell næringsvirksomhet. Slik virksomhet eller aktivitet faller dermed pr. definisjon utenfor merverdiavgiftsloven.

Kapittel 6 omhandler **fritak** for meverdiavgift blant annet for aviser, tidsskrifter, bøker og andre trykte publikasjoner.
Slike virksomheter ligger innenfor loven, men de har fritak for inngående avgift og er fritatt fra å beregne utgående merverdiavgift.

Se også
-------

* Oversikt over merverdirater i ulike land.
* Særavgift
* Skatt
* Toll

Kilder
------

* Gjems-Onstad, Ole og Kildal, Tor S. 2009. *Lærebok i Merverdiavgift*, 3.utgave. Gyldendal Norsk Forlag.

Eksterne lenker
---------------

* Lov om merverdiavgift (merverdiavgiftsloven) på lovdata.no
Fasade mot sør.
**Dunkers kulturhus** eller **Helsingborg kulturhus** er et museum og kunstsenter i Helsingborg, Sverige i nordhavnen. Huset  er oppkalt etter forretningsmannen Henry Dunker som har bekostet museet. Museet inneholder utstillinger, scenekunst og pedagogiske aktiviteter for barn og ungdom i kunst, musikk, media, dans og teater. 

Totalt har huset et areal på 16 000 m²: 10 600 m² som aktivitetslokaler og 3 200 m² for utstillinger. Huset har også en bar, restaurant, butikk, og Helsingborgs turistkontor.

Bygningen ble bygget etter en arkitektkonkurranse i 1997 med temaet «Byen ved vannet». Den ble vunnet av den danske arkitekten Kim Utzon. Huset ligner Paustians hus i København (1987), tegnet av Kim Utzons far, Jørn Utzon.

Referanser
----------

1. ↑  *Skandinaviens största kulturbygge. Arkivert 15. april 2013 hos Wayback Machine.*
2. ↑  Dunkers kulturhus Arkivert 8. januar 2015 hos Wayback Machine.; helsingborg.se
3. ↑  Hedqvist, Hedvig (26. februar 2002). «Dunker-bunkern blir Sundets nya landmärke». Svenska Dagbladet. Besøkt 24. juli 2014.

Eksterne lenker
---------------

* (sv) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Dunkers kulturhus – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC
 |
**Rüdiger friherre von Wechmar** (født 15. november 1923 i Berlin, død 17. oktober 2007 i München) var en tysk diplomat, journalist og liberal politiker. Han var tysk FN-ambassadør på 1970-tallet, og var i den 35. ordinære sesjon og den 8. nødsesjon (1980–1981) president for FNs generalforsamling.

Wechmar var sønn av offiseren og journalisten Irnfried von Wechmar. Han meldte seg 17 gammel frivillig til den tyske hæren, i 1941, og kjempet to år i Afrikakorpset under Erwin Rommel, før han ble tatt som krigsfange av amerikanerne. Under krigsfangenskapet studerte han journalistikk i USA. Etter krigens slutt begynte han å arbeide som journalist, før han i 1958 trådte inn i utenrikstjenesten. Han var stasjonert ved den tyske ambassaden i Washington og ved generalkonsulatet i New York.

I 1963 ble han utenrikskorrespondent for tysk fjernsyn i Øst-Europa, men gikk inn igjen i diplomatiet i 1968. Året etter ble han utnevnt til statssekretær og regjeringstalsmann. I 1974 ble han FN-ambassadør. Han representerte dessuten Tyskland i sikkerhetsrådet i 1977 og 1978, to måneder som sikkerhetsrådets president. Fra 1980 til 1981 (to sesjoner) var han president for FNs generalforsamling.

Han var Tysklands ambassadør i London fra 1985 til 1989. Fra 1989 til 1994 var han medlem av det europeiske parlamentet for FDP.

Wechmar var gift to ganger og hadde tre barn.

Publikasjoner
-------------

* Rüdiger Wechmar: *Akteur in der Loge*. Siedler Verlag, München Februar 2000, ISBN 3886806928 (originaltittel: *Erinnerungen eines Diplomaten*).

Referanser
----------

1. 1 2   Munzinger Personen, oppført som Rüdiger Freiherr von Wechmar, Munzinger IBA 00000012555, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   www.heute.de[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Rüdiger von Wechmar hos Europaparlamentet Rediger på Wikidata

  



|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Salim A. Salim** | **President for FNs generalforsamling**(1980–1981) | Etterfølger:**Ismat T. Kittani** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** Munzinger (iba)
 |
**Bakgrunnssjekk** er å sjekke informasjon, normalt brukt om å sjekke historikk (kompetanse og erfaring) på jobbsøkere i en rekrutteringsprosess. Det kan også benyttes om sjekk av fakta/historikk rundt organisasjoner og selskaper. Bakgrunnssjekk i rekrutteringssammenheng er det å kontrollere opprinnelse og gyldigheten til påstander fremsatt i CV, søknad og annen dokumentasjon. Det er med andre ord en kilde- og dokumentkontroll med fokus på å bekrefte eller avkrefte informasjon. Noen bruker også screening, og ofte brukes ordet verifisering eller verifikasjon (av latin verus = sann, betyr å bevise en påstands riktighet).

Bakgrunnssjekk er en innarbeidet rutine i mange land, især i England og USA, der mange selskaper og organisasjoner har etablerte og skriftlige rutiner for å sjekke jobbsøkeres historikk. Det er gjort få undersøkelser om status i Norge, men HR Norge og verifiseringsselskapet Meditor Search gjorde en felles undersøkelse i 2007, publisert i bladet *Personal & Ledelse* nr. 1/2008.. På samme måte gjorde Næringslivets Sikkerhetsråd en undersøkelse i 2007 som hadde noe om temaet, men ikke fullt så spesifikt/detaljert.

Bakgrunnssjekk må ikke forveksles med referansesjekk eller referanseintervju. Sistnevnte er det å innhente subjektive oppfatninger om kandidaten fra personer han/hun ofte selv har valgt ut eller foreslått, mens bakgrunnssjekk er en objektiv vurdering av dokumenter og kilder kandidaten ikke kan påvirke.

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑   Arkivert 4. mars 2016 hos Wayback Machine.

Se også
-------

* Vandelskontroll
***Mariouta*** er en slekt av biller som hører til familien klannere (Dermestidae). De lever av dødt animalsk materiale, for eksempel kjøtt, hud, pelsverk og ull. Mange arter kan gjøre betydelig skade på lagrede matvarer, tekstiler og biologiske samlinger. En del av disse artene har blitt spredt med handel over store deler av verden. Det er kjent 24 arter fra Norge, mange av dem bare eller hovedsakelig innendørs.

Utseende
--------

Middelsstore (6-7 millimeter), avlange, rødbrunlige klannere. Antennene er klubbeformede. Oversiden er gjerne kledt med lange, oppstående hår og/eller mønster av lyse skjell. **Hodet** er forholdsvis lite og ofte skjult under brystskjoldet. Mange arter har to punktøyne i pannen. Antennene består av 5-11 ledd og er vanligvis nokså korte, med en tydelig, 1-3 leddet kølle. Hos hannene til noen arter er det ytterste leddet sterkt forstørret, like langt som resten av antennen. Brystskjoldet (pronotum) er bredere enn langt, sett ovenfra firkantet eller halvsirkelformet. Det har ingen tydelig forhøyninger eller groper. **Dekkvingene** er oftest noe flate. Hos noen arter dekker de ikke hele bakkroppen. **Beina** er temmelig korte og kan foldes tett inntil kroppen. **Larvene** er mer eller mindre kjegleformede og gjerne kledt med lange hår.

Levevis
-------

Klannerne lever av dødt dyrisk materiale og kan klare seg med svært lite fuktighet, slik at de kan spise tørrfisk, nålede tørre insekter, lær og andre tørre materialer. Ute i naturen lever de av kadavere, matrester i fuglereir, insektrester i vepse- og humlebol og lignende. De nyklekte larvene er svært aktive og kan komme seg inn gjennom ganske små åpninger. Noen, særlig i slekten *Dermestes*, tiltrekkes til åtsler.

Utbredelse
----------

Slekten er utbredt i Nord-Afrik aog Asia (fra Algerie i vest til Pakistan i øst).

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien klannere, Dermestoidea – bare én familie
			* Familien klannere, Dermestidae Latreille, 1804
				+ Underfamilien **kjøttklannere**, Dermestinae Latreille, 1804
					- Stammen Marioutini Jacobson, 1913
						* Slekten ***Mariouta*** Pic, 1898 - 2 arter
							+ *Mariouta letourneuxi* Pic, 1898
							+ *Mariouta stangei* Reitter, 1910

Referanser
----------

1. ↑  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 2. oktober 2020. Besøkt 2. oktober 2020.

Eksterne lenker
---------------

* Bilde av *Mariouta stangei*
* (en) *Mariouta* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Mariouta* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Mariouta* hos NCBI Rediger på Wikidata

* *Mariouta* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**Ingmarie Froman** (født 9. mars 1949) er en svensk journalist. Froman har jobbet som utenrikskorrespondent i Brussel og Paris for *Rapport* på Sveriges Television og Eko-redaksjonen på Sveriges Radio. 

Froman begynte som journalist i 1971. På første del av 1970-tallet var hun aktiv i De förenade FNL-grupperna i Sverige. Hun satt som redaktør for et nummer av DFFGs blad *Vietnambulletinen* i 1975, og arbeidet en periode som redaksjonssekretær der.

Fra 1989 til 1993 var hun korrespondent for SVTs Rapport i Brüssel. Fra 1996 til 2002 var hun Sveriges Radios medarbeider i Paris. Siden har hun arbeidet som forfatter og frilansjournalist med utgangspunkt i Stockholm. Hun har gitt ut flere personlige reportasjebøker, samt skrevet bøker om mat.

I 2009 sto hun som en av redaktørene for boka *Skjut inte på journalisten!*, et prosjekt der overskuddet går til Reportere uten grensers arbeid.

Bibliografi
-----------

* *Bryssel* (1992)
* *Paris* (1994)
* *Frihet, jämlikhet och -utslagning?* (1995)
* *Stockholm* (1997)
* *Tankar om mat*, Prisma (2000)
* *Svinaktig gott* (sammen med Svenska Kocklandslaget), Natur & Kultur, Sverige (2003)
* *Islam, brudar & paljetter*, Ordfront Förlag, Sverige (2006)

Priser
------

* Gerard Bonniers essaypris 2001
* Joloprisen 2005

Referanser
----------

1. ↑  Side 377, Åke Kilander: *Vietnam är nära*, Leopard Förlag, Stockholm (2007)
2. ↑  Om Froman på Sveriges Radios nettsider
3. ↑  Om Froman på Ordfronts nettsider Arkivert 18. august 2010 hos Wayback Machine.
4. ↑  Reportrar utan gränsers nettsider Arkivert 4. februar 2013 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* Det svenske forlaget Ordfronts presentasjon

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS
 |
**Shasta** er en indianerstamme i USA som levde i Siskiyou County nord i California og i det sørlige Oregon (Jackson County og Klamath County). 

Det finnes fler versjoner om hvordan stammens navn ble til. Den vanligste lyder at det kommer fra *sǔsti'ka*, som var kjent som en indianerstamme som i 1840-årene levde i nærheten av Yreka i California.[]

Hovednæringsveien for shastaene var fiske og fangst - det gikk på laks, muslinger, hjort og småvilt.[] Dyktigere jegere jaktet også på gjess med pil og bue.[] Ellers jaktet man på elg og bjørn.[] Man tørket gjerne fisken for at den skulle holde seg lengre.[]

De drev handel med obsidian, sjøtenner, salt, kongler og nøtter og til tider kanoer.

De var ikke organiserte i klaner, og bodde i landsbyer, likesom andre stammer i California.[]

På 1700-tallet var det samlede antallet shastaindianere på rundt 3000.[] I 2019 bodde det om lag 100 i Quartz Valley Reservation i Siskyou County og noen få i Yreka.[]

Eksterne lenker
---------------

* Shasta på accessgenealogy.com

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** LCCN
 |
**Binyang** (kinesisk: 宾阳县; pinyin: *Bīnyáng Xiàn*) er et fylke i byprefekturet Nanning i den autonome region Guangxi Zhuang i Folkerepublikken Kina. 

I 1999 var folketallet på 945 303 innbyggere.

Etnisk fordeling (1999)
-----------------------

| Folkegruppe | Antall | Andel |
| --- | --- | --- |
| Han | 687.823 | 80,65 % |
| Zhuang | 160.893 | 18,86 % |
| Yao | 2.597 | 0,30 % |
| Andre | 1.568 | 0,18 % |

Samferdsel
----------

Kinas riksvei 322 passerer gjennom området. Den fører fra Hengyang i provinsen Hunan, via Guilin og Nanning i Guangxi og frem til grensen mot Vietnam ved Vennskapsporten.

Kinas riksvei 324 fører gjennom området. Den går fra Fuzhou i provinsen Fujian og gjennom Guangdong, Guangxi, Guizhou, og ender i Kunming i Yunnan.

Referanser
----------

1. ↑  National Population Statistics Materials by County and City – 1999 Period, *i* China County & City Population 1999, Harvard China Historical GIS

Eksterne lenker
---------------

* Lokalregjeringens hjemmesider Arkivert 13. februar 2012 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
***Bakenbardy*** (originaltittel: *Бакенбарды*) er en sovjetisk film fra 1990, regissert av Jurij Mamin.

Handling
--------

En liten by i Russland, etter Perestrojka, blir flere ganger hjemsøkt av en rekke ideologisk tenkende unge mennesker som kaller seg Capella. De forkynner at alle sammen burde bryte tabuer ved å leve i åpne forhold, være med på sex-orgier, bedrive homofili, hærverk og høre på punk-musikk. Gruppen terroriserer byen hver eneste dag. De eneste som aktivt forsøker å slåss mot dem er en gruppe voldelige mobbere som kaller seg «The Tusks».

Studenten Alexander har kommet til den lille byen sammen med en kamerat fra et universitet for å besøke sin tante og onkel. De unge mennene ankommer kledd som herrer fra tidlig 1800-tallet med toppluer og lange kapper, komplett med både kinnskjegg og spaserstokker. De er tilhengere av forfatteren Aleksandr Pusjkin, og har som formål å redde Russland. Alexander oppdager snart at hans unge kusine har flyktet hjemmefra for å bli medlem av Capella. Han ønsker derfor å finne gruppens egentlige tilholdssted i et forsøk på å bringe sin kusine til fornuft, og returnere henne til hennes familie.

De to unge mennene kommer også i kontakt med The Tusks. Denne gjengen blir snart overveldet av deres intellekt og utmerkede manerer, og gjengen anerkjenner snart Alexander og hans kamerat som sine nye ledere. Hele gjengen må deretter gro kinnskjegg, og lære seg å kjempe med en stokk, før de kan være med på å bringe moral, høyere utdannelse og orden tilbake til den lille byen. Men spillet kommer snart mer og mer ut av kontroll.

Skuespillere
------------

* Viktor Sukhorukov som Viktor
* Alexander Medvedev som Alexander
* Artur Vakha som Hertz
* Alexander Lykov som et Tusk-medlem
* Elena Nemchenko som Tante Olya
* Viktor Mikhailov som Onkel Pasha
* Olga Alabysheva som Lenka
* Anatoliy Zhuravlev som Tolyan
* Olga Samarina som Valkyrie

Referanser
----------

1. ↑  Бакенбарды (1990)
2. ↑  Под Оренбургом завершились съемки фильма с участием Виктора Сухорукова

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Bakenbardy* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Bakenbardy* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) *Bakenbardy* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *Bakenbardy* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata
**Sandnes Turnforening** er den største turnforeningen i Sandnes kommune.

Historie
--------

Turnforeningen ble stiftet 3. desember 1890 av Ingebret Mossige, Reiar Kluge, J. Sørbø, O. Anfindsen og O. J. Ikdal.

Formål
------

*Turnforeningens formål er å drive idrett organisert i Norges idrettsforbund og olympiske og paralympiske komité (NIF).*
*Arbeidet skal preges av frivillighet, demokrati, lojalitet og likeverd. All foreningens aktivitet skal bygges på grunnverdier som idrettsglede. Helse og ærlighet.*

Konkurransegrener
-----------------

Sandnes Turnforening konkurrerer i flere grener i Norges Gymnastikk- og Turnforbund sin regi. Blant annet Turn menn, Turn kvinner og troppsgymnastikk. Foreningen har hevdet seg i norgestoppen i alle grenene.

Innen turn har Sandnes Turnforening bl.a hatt OL vinner Nils Voss som var med på å skaffe gullmedalje til Norge i Olympiaden i Stockholm i 1912.

Turnhallen
----------

Det første treningslokale til Sandnes Turnforening var Sandnes Forsamlingslokale. Dette ble leid frem til 1912 da Sandnes Turnforening fikk lokalet i gave fra kommunen. Bygget ble da omdøpt til "Turnhallen". I 1956 ble Sandnes kommune interessert i Turnhallen som lå i Langgaten 78 og 80 på grunn av gateregulering. De inngikk da en avtale med Sandnes Turnforening der den Langgaten 78 og 80 ble byttet mot tomten Langgaten 91 samt 200 000. I 1959 startet byggingen av den nye turnhallen, og 11. juni 1960 åpnet turnveteranen Martin O. Anfindsen den nye Turnhallen. 

I september 2010 flyttet Sandnes Turnforening inn i ny turnhall i Vågen i Sandnes. Denne ligger i forbindelse med Vågen videregående skole og er spesielt tilrettelagt for turn.

Referanser
----------

1. ↑

Litteratur
----------

* *Sandnes Turnforening 1890-1990 100 år*.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
«**Baker Street**» er en sang skrevet av Gerry Rafferty, første gang utgitt på Raffertys album *City to City* i 1978. Dette var Gerry Raffertys første utgivelse etter at han forlot bandet Stealers Wheel. Singelen ble en hit verden over, med blant annet en 2.-plass på listene i USA og 3.-plass i Storbritannia. 

Sangens navn er hentet fra gaten Baker Street i London, der det vrimler av gatemusikanter. Teksten omhandler livet som gatemusikant på Baker Street. Saksofon-riffet blir spilt av Raphael Ravenscroft og gitarsoloen spilles av Hugh Burns. 

En versjon av sangen ble spilt inn av Foo Fighters i 1998, og utgitt som B-side til deres singel *«My Hero»*.

Personell
---------

Musikere på originalinnspillingen:

* Gerry Rafferty – Vokal
* Raphael Ravenscroft – Saksofon
* Hugh Burns – Gitar, gitarsolo
* Nigel Jenkins – Rytmegitar
* Gary Taylor – Bass
* Tommy Eyre – Keyboard
* Henry Spinetti – Trommer
* Glen Le Fleur – Perkusjon
* Graham Preskett – Strykerarrangement

Eksterne lenker
---------------

* «Baker Street» av Gerry Rafferty på Songfacts.com

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BNF **·** BNF (data) **·** MusicBrainz
 |
*Havneby er også en by på den danske øya Rømø.*
Et containerskip på havna i Rotterdam, Europas største havneby målt i mengden gods som fraktes i konteinere.  Foto: Alf van Beem 
En **havneby** er en by med havn. Havnebyer skiller seg fra steder uten kai for skip på grunn av den stadige ut- og inntransport av mennesker og varer.

Stapelretten
------------

Fra middelalderen eksisterte stapelretten i noen områder i Europa inntil den ble avskaffet av Wienerkongressen i 1815. Den innebar at varer som hadde blitt transportert til en by, ikke kunne transporteres videre før det hadde gått en viss tid. Handelen med eksotiske produkter gjorde at havnebyer kunne utvikle store varelagre.

Utveksling av informasjon
-------------------------

Før utviklingen av moderne kommunikasjonsteknologi skjedde også utveksling av informasjon over lengre avstander i stor grad gjennom havnebyer. Havnebyer er fortsatt en inngangsport for produkter som kaffe, bananer, biler og andre varer som er fraktet langt, men varer kan nå også fraktes med lastebil, tog eller fly. Tidligere tiders viktige utenlandske besøkende kommuniserer nå i stedet per telefon og via e-post eller andre elektroniske metoder.

Havnebyer
---------

Noen innlandsbyer uten egen havn bygde sine egne havner på kysten eller ved ei elv i nærheten, som deretter kunne utvikle seg videre som selvstendige byer. Ostia Antica, ved munningen av Tiber, var havnebyen til antikkens Roma og var ifølge legenden grunnlagt av Ancus Marcius, Romas fjerde konge. Etter Romerrikets fall forfalt Ostia, og byen ble forlatt på 800-tallet. På samme måte ble Pireus havnebyen til Athen. Etter hvert vokste disse byene sammen. 

Europeiske hovedsteder som også er kjent som havnebyer er Lisboa, Amsterdam og København. De største havnebyene i Europa målt i mengden konteinergods som fraktes, er Rotterdam og Antwerpen, mens Shanghai, Singapore og Shenzhen er de største i verden.

Messina og Reggio di Calabria er de to mest trafikkerte havnebyene i EU/EØS når det gjelder antall ferjepassasjerer.

Cruiseskip trafikkerer også til havnebyer, men også til steder med havn som ikke er byer. De mest trafikkerte havnebyene i antall anløp med cruiseskip i Norge er Bergen (332 anløp i 2018), Stavanger (187), Ålesund (165), Tromsø (114) og Oslo (100).

Den Helder i Nederland og Portsmouth i England er eksempler på byer med en marinehavn.

Se også
-------

* Frihavn
* Fiskevær
* Skipshandler

Referanser
----------

1. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 13. juli 2017. Besøkt 23. november 2021.
2. ↑  Verdens 110 største containerhavner. *Moderne transport*. Besøkt 23. november 2021.
3. ↑  Maritime passenger statistics. Eurostat. Besøkt 23. november 2021.
4. ↑  Cruisetrafikk til norske havner - oversikt, utvikling og prognoser 2018–2060. Transportøkonomisk institutt. Besøkt 23. november 2021.
**Kurator** (fra latin *curare*, å ta hånd om, passe på) er i kunstsammenheng en kunstfaglig person som er ansvarlig for å gi utstillinger og andre kunstneriske prosjekter et helhetlig innhold gjennom valg av kunstnere, valg av overordnet tema for utstillingen, og produksjon av tekstmateriale til kataloger og andre publikasjoner. En museumskurator har oppsyn med eller administrerer et museums eller annen institusjons samling eller utstillingsprofil. Kuratortittelen blir i tillegg brukt om museumsansatte som arbeider med pedagogisk tilrettelegging og formidling. Kuratorer er også ofte frilansere og jobber prosjektbasert med utstillinger på forskjellige visningssteder som gallerier, kunsthaller, kunstforeninger og kunst i offentlige rom i tillegg til ved museer.

Med økt profesjonalisering av feltet med spesifikke kuratorstudier fikk tittelen som kurator en utvidet bruk på 1990-tallet og kuratorvirksomhet er av enkelte blitt ansett som et selvstendig uttrykk og en egen gren av kunsten. Det finnes flere universitet nasjonalt og internasjonalt som tilbyr utdannelse innenfor kuratoryrket, blant annet ved Universitetet i Bergen  og i perioden 2004–2012 var det også et kuratorstudium ved Høgskolen i Telemark. 

I Norge ble det i 2011 opprettet en fagorganisasjon for Norske Kuratorer: Norsk Kuratorforening

Se også
-------

* Konservator

Referanser
----------

1. ↑   «kurator», *Bokmålsordboka*
2. ↑  «Kuratorpraksis, master, 2 år / Curatorial Practice, Master's, 2 years». *Universitetet i Bergen*. Besøkt 26. desember 2018.
3. ↑   .  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)
4. ↑  «About | The Norwegian Association of Curators» **(engelsk)**. Besøkt 26. desember 2018.

Portal: Kunst

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC **·** NKC **·** BNE
 |
Kura (Mt'k'vari) ved gamlebyen i Tbilisi.
Halvørken-landskap ved klippebyen Vardzia.
**Kura** er ei elv i Kaukasus. Den begynner i den nordøstlige provinsen Ardahan i Tyrkia, og renner derfra inn i Georgia og videre til Aserbajdsjan, hvor den mottar elva Araks og munner ut i Kaspihavet. Elva er i alt 1 364 kilometer lang.

Navnet Kura stammer fra det mingrelske *kur* «vann, elv». Det georgiske navnet på elva er *Mt'k'vari*, som enten stammer fra det georgiske ordet for «godt vann» eller en georgisert form av det mingrelske *tkvar-ua* som betyr «gnage» (dvs. «elva som gnager seg gjennom fjellene»). Navnet Kura ble først antatt av russiske og senere også av europeiske kartografer. I noen definisjoner danner Kura grensa mellom Europa og Asia.

Før utbyggingen av vannkraftverk langs elva (hovedsakelig i Georgia) var Kura seilbar til Tbilisi i Georgia. Elva er noe forurenset på grunn av større industrisentere som Tbilisi og Rustavi i Georgia.

I Aserbajdsjan kalles elva Kür, og er sammen med Araks den viktigste elva i landet. Den renner gjennom et stort sletteland før den munner ut i Kaspihavet.

Langt oppe i vassdraget sørger Mingetsjevir-demningen for oppdemming av landets største reservoar på 605 km².

Referanser
----------

1. ↑  (ru) Кура *Store sovjetiske encyclopedia (BSE), 3. opplag 1969–1978*
2. ↑  «Countries that exist wholly or partially within geographical Europe». Arkivert fra originalen 9. januar 2009. Besøkt 28. februar 2009.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Kura River – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** GND **·** GeoNames
 |
A thick, padded grey jacket with a zipper and hoodEn moderne dunjakke
Den populære hip-hop-artisten Drake (venstre) iført dunjakke
**Dunjakke,** også kjent som «boblejakke», er en vattert jakke som er fylt med enten ande- eller gåsedun, eller syntetisk dun. Luftlommene som dannes mellom dunene gjør at jakken kan holde på varm luft.

Motehistorie
------------

Dunjakken ble oppfunnet av friluftsmannen Eddie Bauer i 1936. Etter en risikabel fisketur hvor Bauer nesten døde av nedkjøling, fant eventyreren opp en ytterjakke omgitt med fjær, som opprinnelig ble solgt som "skyliner'en". Ytterlaget var en effektiv isolator som gjorde det mulig å holde på varm luft - dette gjorde plagget til et svært populært valg for tøffe vinterforhold. George Finch, kjemiker og fjellklatrer, får æren for å ha vært den første til å ha brukt en slags dunjakke i 1922; men Bauer var den første som lagde, solgte og patenterte en dunjakke, i 1939. Samme år utviklet designeren Charles James en jakke med lignende utforming for haute couture. James' jakke var laget av hvit sateng, men hadde lignende, vattert utforming. Han kalte kreasjonen sin 'den pneumatiske jakke'. 

Etter å blitt oppfunnet forble dunjakken populær til bruk i utendørs vintersport det neste tiåret. Dunjakken ble mer enn et praktisk plagg i 1940-årene, da det ble markedsført til velstående som kveldsbekledning. Plagget ble nytolket i 1970-årene som en athleisurejakke (sportsklær brukt i fritidssammenheng), særlig markedsført overfor kvinner av designeren Norma Kamali. Kamalis versjon ble kalt *soveposejakken* (engelsk: "the sleeping bag jacket"), og bestod av to sammensydde jakker med syntetisk dun mellom. I løpet av de siste tiårene har dunjakken blitt et fast vintermoteinnslag. På 1990-tallet ble plagget mer populært da en ung generasjon ravere ikledde seg dunjakker for å holde varmen i vinternettene. En lignende trend kom til syne i USA på 1990-tallet og begynnelsen av 2000-tallet, da populære hiphopartister begynte å kle seg i dunjakker.

Se også
-------

* jakke
* boblestoff

Referanser
----------

1. ↑  Cameron, Gwen. «24 Tool User».
2. 1 2 3 4  Yotka, Steff. «The Top 25 Puffers to Ever Grace a Fashion Show». Besøkt 11. februar 2021.
3. ↑  Hobbs, Julia. «Everything to know about the history of the puffer jacket». Besøkt 11. februar 2021.