recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Cathay** er den engelske formen av det gamle portugisiske ordet *Cataio*, og et alternativt navn for Kina på engelsk. 

Navnet *Catai* går tilbake til den etniske gruppen khitanerne (契丹 Qidan), som dominerte det nordlige Kina den gang. 

På engelsk var ordet Cathay utstrakt bruk om Kina inntil 1800-tallet, da det ble fortrengt av «China». Nå oppfattes *Cathay* heller noe poetisk på engelsk. Det går også igjen i firmanavnet Cathay Pacific Airways.

Tidligste bruk
--------------

En form av navnet *Cathai* benyttes i et uighursk manikéisk dokument fra om lag år 1000. Det ble snart benyttet alment i det muslimske Sentral-Asia: Da ghaznavidenes hoff (i Ghazna, i dagens Afghanistan) i 1026 ble besøkt av utsendinger fra den Liao-kinesiske hersker, ble han beskrevet som en «Qatā Khan», det vil si som en hersker over *Qatā*. *Qatā* eller *Qitā* dukker også opp i Abu Rayhan Birunis og Abu Said Gardezis skrifter under de påfølgende århundrer. Den persiske lærde og administrator Nizam al-Mulk (1018–1092) nevner *Khita* og *Kina* i sin *Bok om statsstyret*, og det kan synes som om han har to forskjellige riker i tankene (i så fall henholdsvis Liao- og Song-rikene).

Bruken av navnet i dfen muslimske verden overlevde det khitanske Liao-dynastiiets fall på tidlig 1100-tall. I en beskrivelse av etterfølgerstaten (Jin-dynastiet), beskriver persernes historikere landet fremdeles som *Khitāy* eller *Djerdaj Khitāy* (det vil si det jursjenske Cathay). Mongolene omtaler på sin side i verket *Mongolenes hemmelige historie* (1200-tallet) både khitanere og kara-khitanere.

Da europeiske og europeiske reisende begynte å besøke mongolenes rike, overtok de i den ene eller annen språklige variant betegnelsen Katai om det mongolskkontrollerte Nord-Kina. Navnet forefinnes i skriftene til Giovanni da Pian del Carpine (ca. 1180 - 1252) (som *Kitaia*) og Willem av Rubruck (ca. 1220 - ca. 1293) (som *Cataya* eller *Cathaia*). Rashid al-Din, ibn Battuta og Marco Polo benytter også samme ord om det nordlige Kina, mens det sørlige Kina kalles *Mangi*, *Manzi*, *Chin*, eller *Sin*.

Etymologisk utvikling til engelsk
---------------------------------

* Uighur (Vest-Kina): Hyty
* mongolsk/klassisk mongolsk: Hyatad (Хятад) / Kitad
* Kazan-tatar (Sentral-Russland): Qıtay
* Russisk: Kitai (Китай)
* Middelalderlatin: Cataya, Kitai
* italiensk: Catai
* portugisisk: Cataio
* engelsk: Cathay

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5  Wittfogel (1946), s. 1
2. 1 2  Wittfogel (1946), s. 2

Litteratur
----------

Karl A. Wittfogel og Feng Chia-Sheng: «History of Chinese Society: Liao (907-1125)», i *Transactions of American Philosophical Society* (vol. 36, Part 1, 1946). Tilgjengelig på Google Books.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
***The Foolish Age*** er en amerikansk stumfilm fra 1921, regissert av William A. Seiter.

Handling
--------

Margie Carr, den eneste datteren til velstående Tom Carr, er fast bestemt på å hjelpe de mindre heldige i samfunnet. Hun etablerer Cheer Society og ansetter en kjeltring ved navn Bubbs som hennes sekretær, sammen med tre av kameratene hans. Hennes fortvilte forlovede, Homer Dean Chadwick, grunnlegger deretter hans egen veldedige organisasjon for fattige unge kvinner.

Men dette vekker Margies misunnelse når hun legger merke til ham ved en sosial begivenhet, hvor han er sammen med en annen ung kvinne ved navn Flossy. Etter en katastrofal sosial begivenhet, som inkluderte Bubbs og kameratene hans som gjester, innser Margie endelig galskapen i hennes egne bestrebelser. Hun går deretter med på å gifte seg med Homer.

Skuespillere
------------

* Doris May som Margie Carr
* Hallam Cooley som Homer Dean Chadwick
* Otis Harlan
* Arthur Hoyt som Lester Hicks
* Lillian Worth som Flossy
* Bull Montana som Bubbs
* William Elmer som Cauliflower Jim
* W.C. Robinson som Todd

Referanser
----------

1. ↑  «The Foolish Age (1921)» **(engelsk)**. Besøkt 18. januar 2023 – via letterboxd.com.
2. ↑  «The Foolish Age». *catalog.afi.com*. American Film Institute. Besøkt 18. januar 2023.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Foolish Age* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
**John Bjørnebye** (født 12. januar 1941 i Tromsø, død 3. mai 2017 i Oslo) var en norsk diplomat og ambassadør.

Bjørnebye var cand. philol. med fransk hovedfag fra Universitetet i Oslo (1970). Han var sendelektor i norsk ved Universitetet i Lyon fra 1961 til 1969. 

I sitt virke som diplomat var Bjørnebye først stasjonert ved den norske ambassaden i Bangkok fra 1972 og deretter ved ambassaden i Paris. Han var leder for utenriksministerens sekretariat under utenriksminister Knut Frydenlund 1979-1981 og deretter presse- og kulturråd ved ambassaden i Washington, DC 1981-1983. Fra 1983 til 1984 var han direktør for Europa- og Nord-Amerika-avdelingen i UNESCO i Paris. Fra 1989 til 1994 var han norsk generalkonsul i New York. Han var Norges ambassadør i Tokyo fra 1994 til 1999. Fra 1999 til 2001 var han assisterende utenriksråd for økonomiske spørsmål og fra 2001 Norges ambassadør till Belgia og Luxemburg.

Etter sin tid i utenrkstjenesten var Bjørnebye tilknyttet Oslosenteret for fred og menneskerettigheter som seniorrådgiver.

Bjørnebye var kommandør av *St. Olavs Orden*, innehaver av den franske *nasjonale fortjenstorden* og den thailandske *Den hvite elefants orden*.

Referanser
----------

1. ↑  Nekrolog - Aftenposten 8. mai 2017
2. 1 2  «Ansatte på Oslosenteret », Oslosenteret for fred og menneskerettigheter.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF
 |
**Kjetil Paulsen** (født 30. mars 1956, død 9. august 2019) var en norsk diplomat og ambassadør.

Paulsen var utdannet historiker fra Universitetet i Oslo. I 1983 ble han opptatt som aspirant i Utenriksdepartementet. Fra 1985 til 1988 var han knyttet til Norges faste delegasjon til FN i New York. Han tjenestegjorde deretter ved Norges ambassade i Lagos i Nigeria. I tiden 1990–1991 var han stasjonert ved den norske ambassaden i Romania. Fra 1991 til 1994 var han chargé d'affaires ved ambassaden i Etiopia.

Fra 1994 til 2000 arbeidet Paulsen i Utenriksdepartementets politiske avdeling og var fra 2000 til 2002 nestleder for UDs bistandsavdeling. Han var ministerråd ved Norges delegasjon til FN og andre internasjonale organisasjoner i Genève 2002–2006.

I 2009 ble Paulsen utnevnt til Norges ambassadør i Skopje i Republikken Makedonia. Han var Norges ambassadør til Thailand fra 2014 til 2018.

Kjetil Paulsen var ridder av 1. klasse av Den Kongelige Norske Fortjenstorden (2010).

Referanser
----------

1. ↑  Dødsannonsen i *Aftenposten*, 14. august 2019, s. 45.
2. ↑  «Kjetil Paulsen». *Store norske leksikon*. Besøkt 15. august 2019.
3. ↑  Offisielt fra statsråd, regjeringen.no, 7. juni 2002.
4. ↑  Offisielt fra statsråd 6. mars 2009, regjeringen.no.
5. ↑  Ny norsk ambassadør, thailandstidende.com, 1. september 2014.
6. ↑  Former ambassador Kjetil Paulsen in Memoriam - Thai-Norwegian Chamber of Commerce 14. august 2019
7. ↑  Tildelinger - Kjetil Paulsen - kongehuset.no

Eksterne lenker
---------------

* Cv of ambassador Kjetil Paulsen, Norges ambassade i Makedonia

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
Denne artikkelen omhandler den amerikanske skytteren.  For skuespilleren av samme navn, se John Boles (skuespiller).

**John Keith Boles** (født 31. januar 1888 i Fort Smith, Arkansas død 16. juli 1952) var en amerikansk skytter som konkurrerte under Sommer-OL 1924 i Paris.

Boles ble olympisk mester i skyting under OL 1924 i Paris. Han vant den individuelle skytingen i løpende hjort enkeltskudd med 40 poeng, ett poeng mer enn sølvmedaljevvinneren. Han var også med på det amerikanske laget som kom på tredjeplass i lagskytingen løpende hjort, enkeltskudd.

OL-medaljer
-----------

* 1924 Frankrikes flagg Paris – Gull **Gull** i skyting, løpende hjort enkeltskudd
* 1924 Frankrikes flagg Paris – Bronse Bronse i skyting, løpende hjort enkeltskudd, lag (USA)

Referanser
----------

1. ↑   sports-reference.com, www.sports-reference.com, besøkt 20. januar 2016[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) John Boles – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) John Boles – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) John Boles – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata
**Kjetil Mjøsund** (født 6. september 1967 i Namsos) er en norsk offentlig tjenestemann.

Han var medlem av Namsos kommunestyre for Arbeiderpartiet i to perioder, i den siste som leder av Arbeiderpartiets gruppe. Han var også leder i Namsos Arbeiderparti. Han arbeidet som politioverkonstabel i Namsos før han var politisk rådgiver for statsråd Hanne Harlem i Justis- og politidepartementet i den første Stoltenberg-regjeringen 2000–2001.

Mjøsund var lensmann i Oppdal lensmannsdistrikt 2001–2002, politiinspektør i Politidirektoratet 2002–2004, lensmann i Stjørdal lensmannsdistrikt 2004–2009 og vikarierende politisk rådgiver for statsråd Knut Storberget i Justis- og politidepartementet i 2009. I 2009 gikk han tilbake til Politidirektoratet, hvor han i 2011 ble sjef for etatledelsesseksjonen. Fra 2014 til 2015 var han eierskapsjef i Trondheim kommune, før han i august 2015 ble rådmann i Klæbu kommune. I 2019 ble han ansatt som klinikkleder for medisin og rehabilitering ved Sykehuset Levanger og Sykehuset Namsos i Helse Nord-Trøndelag.

Kjetil Mjøsund har utdanning fra Politihøgskolen, i tillegg til økonomi og ledelse fra BI.Samt en mastergrad i Knowledge and Innovation management fra Copenhagen Buisness School and University of Copenhagen.

Referanser
----------

1. ↑  «Lensmann eller ordfører?». LO i Stjørdal og Meråker. 9. mars 2006. Arkivert fra originalen 27. mai 2012. Besøkt 19. november 2011.
2. ↑  Haugen, Martin (30. mars 2011). «Lensmannen har sagt opp». *Stjørdalens Blad*. Arkivert fra originalen 2. april 2011.
3. ↑  Juul, Berit Buran (27. august 2019). «Rådmann blir ny klinikksjef ved medisin». *Trønder-Avisa*. Arkivert fra originalen 31. august 2019. Besøkt 27. august 2019.
4. ↑  Bekken, Per Roar (7. mai 2003). «Lensmann Mjøsund slutter». *Opp*. Arkivert fra originalen 27. august 2019. Besøkt 27. august 2019.
***The Food Gamblers*** er en amerikansk stumfilm fra 1917, regissert av Albert Parker.

Handling
--------

Reporter June Justice, som blir utpekt til å skrive en artikkel om de økende prisen på mat, besøker distriktene hvor det har vært opptøyer mot matvare-forhandlerne som de mener bærer skylden for høye matvare-priser. June besøker deretter de sammee forhandlerne, mellommennene, og intervjuer til slutt Henry Havens - lederen for en ring av mat-spekulanter.

Havens forsøker å bestikke June, for å endre historien hennes. Men han ender i stedet opp med å bli forelsket i henne. Under Junes innflytelse begynner Havens å se alle vanskelighetene som politikken hans har medført.

Skuespillere
------------

* Wilfred Lucas som Henry Havens.
* Hedda Hopper som June Justice.
* Mac Barnes som en politi-inspektør.
* Russell Simpson som amuel Sloane.
* Jack Snyder som Dopey Benny.
* Eduardo Ciannelli som en italiener.

Referanser
----------

1. ↑  THE FOOD GAMBLERS

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Food Gamblers* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Food Gamblers* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) *The Food Gamblers* på American Film Institute Rediger på Wikidata
**Nørdstedalseter** er en betjent turisthytte i Breheimen og ligger øverst i Fortunsdalen. Hytta ligger heller ikke langt fra Jotunheimen nasjonalpark og den vil derfor være et bindeledd for vandringer mellom de to nasjonalparkene. Det går bilvei helt fram til hytta som kan brukes om sommeren. Om vinteren er det kvistet løyper fra Turtagrø og fra Krossbu/Sognefjellshytta.

Hytta er åpen i påsken og fra siste uka i juni til midten av september. Vertskapet legger vekt på å servere mat i henhold til lokale tradisjoner. Utenom betjent sesong er det mulighet for selvbetjent overnatting (4 senger). Hytta er låst med DNT-nøkkel utenom betjent sesong, men det er tider hvor den er helt avlåst. 

Nørdstedalseter ble opprettet som en privat turisthytte i 1889 og overtatt av DNT i 1928. Den nøværende hytta er fra 1937. Hytta har over 800 overnattinger i året.

Hytta ligger i et område med flere regulerte vann, der Fivlemyrane er det nærmeste.

Referanser
----------

1. ↑   Store norske leksikon - Nørdstedalseter

Eksterne lenker
---------------

* 
* Arkivert 22. februar 2014 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Alv Lea** (født 17. november 1896 i Oddernes, død 12. februar 1986 i Haugesund) var en norsk sjøkaptein. Han ble uteksaminert fra Sjøkrigsskolen i Horten i 1918.

Lea var styrmann og skipsfører i årene fremover, blant annet på DS «Haugland», DS «Vard» og DS «Varild».

I 1938 ble han innkalt til Marinen som vernepliktig marinekaptein. Han var sjef på mineleggeren «Gor» og deltok i krigsoperasjonene på Vestlandet i 1940. Han ble i august 1943 arrestert og deretter sendt i krigsfangenskap til Tyskland og var der til freden kom i 1945.

Etter det var Lea igjen et par år i Marinen, blant annet som sjef ved Ulsnes marinestasjon i Stavanger. Han gikk så tilbake til handelsflåten og var kaptein på tankskip.

Referanser
----------

1. 1 2 3   www.disnorge.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Folketellingen i Norge i 1910, www.digitalarkivet.no[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Rolf Scheen: *Norges sjøkrig 1939–1940*, bind 2, Bergen 1947, side 297.
4. ↑  *Nordmenn i fangenskap 1940–1945 – alfabetisk register*, Oslo 1995, ISBN 8200223728, side 406.

Kilder
------

* Torjer Meling (redaktør): *Norges skibsførere 1935–1953*, Stavanger 1954, side 276.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Lokalhistoriewiki **·** Historisk befolkningsregister **·** Fangeregisteret

 |
***The Foolish Virgin*** er en amerikansk stumfilm fra 1916, regissert av Albert Capellani.

Handling
--------

Mary Adams, en ung lærer som ikke er engasjert i arbeidet hennes, drømmer om dagene når verden var befolket av kjekke riddere og vakre kvinner i nød. Mary er så gjennomsyret av romantikkens ånd at når en fremmed ung mann redder henne fra en kjeltring, forguder hun den nye helten sin. Hun forestiller seg ham som en Sir Galahad. Marys redningsmann heter Jim Anthony, en oppfinnsom mekaniker. Men oppfinnelsen hans blir stjålet, og forbitret over opplevelsen begynner Jim som innbruddstyv. Mary, som ikke vet noe om dette, blir forelsket i og gifter seg med ham.

Jim har ikke møtt sin egen mor på mange år, men oppdager at hun holder til i fjellene, og overtaler Mary til å reise med ham for å besøke moren hans. Han tar med seg en pose med smykker, som han har fått tak i etter å ha plyndret andre menneskers hjem. Det unge paret finner Anthonys mor, som bor alene i en liten hytte. Kjerringa er blitt en elendig skapning. Men moren klarer ikke å gjenkjenne hennes egen sønn. Senere oppdager Mary smykkene han hadde stjålet, og hun konfronterer Jim - som tilstår sine forbrytelser.

Skuespillere
------------

* Clara Kimball Young som Mary Adams.
* Conway Tearle som Jim Anthony.
* Paul Capellani som Dr. Mulford.
* Catherine Proctor som Nance Anthony.
* James Sheridan som Jim.
* William Welsh som Jims far.
* Marie Lines som Jane.
* Agnes Mapes som Ella Swanson.
* Edward Elkas som Harden.
* Jacqueline Morhange som Dora.

Referanser
----------

1. ↑  THE FOOLISH VIRGIN
2. ↑  Christine Leteux. *Albert Capellani: Pioneer of the Silent Screen*

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Foolish Virgin* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Foolish Virgin* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *The Foolish Virgin* på Silent Era Rediger på Wikidata
**Nørre allé** er en allé i København som går fra Sankt Hans Torv på Nørrebro til Vibenshus Runddel på Østerbro. Alleen ble påbegynt i 1744 og er således en av Nørrebros eldste gater.

Gatenavnet er kjent fra slutten av 1600-tallet og ble offisielt i 1810. Alleen har i 1847 til 1987 huset en skole. Først het den Skolen på Blegdammen, siden Nørre allé betalingsskole og fra 1915 til 1987, da den var folkeskole, simpelthen Nørre allé skole. I dag har det kommunale kulturhuset VerdensKulturCentret tilhold der.

Alleens historie
----------------

For hundre år siden var det i nr. 9 en sykkelfabrikk ved Hans Paulsen. I samme oppgang bodde cand.theol. Ove Larnøe (1875–1933), som ble viseskoleinspektør på Nørre allés skole 1914–20 og i nr. 49 lå Heimdal dampvaskeri. Alminnelig hospital hadde også adresse på Nørre allé, og her bodde blant andre en maskinmester, overoppsynsdame, lege og oldfrue.

Et halvt århundre senere fant man en del mindre butikker på Nørre allé.

I 1955 var det to sigarhandlere side om side i nr. 1 og 3, Ellen Kaspersen og Jas. Jacobsen. Skotøyshandel Nora ved W. Schütze var det også i nr. 3. Le Jambon viktualiehandel, ved Otto Sørensen, var å finne i nr. 9, like ved siden av Hotel Lucca. A. Hansen drev tobakkshandel i nr. 25, nabo til Kafé Stadion, ved P. Johs. Jørgensen og i nr. 49 var det universitetsbibliotek og bokbinder H.R. Ahrenkiel.

I nr. 7 bodde cand.theol. Ernst Boisen Højvig som senere (1967–88) ble prest ved Reersø kirke. Egmont-kollegiet var også å finne i veiviseren fra 1955, selv om det først ble offisielt innviet i 1957.

På Nørre allé ligger blant annet De Gamles By, Egmont H. Petersens Kollegium (av Kaj Gottlob), Københavns Universitets institutter på Østerbro samt Det Natur- og Sundhedsvidenskabelige Fakultetsbibliotek, som ble oppført i neoklassisistisk stil på hjørnet av Nørre allé og Tagensvej av kongelig bygningsinspektør Kristoffer Varming i 1935–37 og senere utvidet av Eva og Nils Koppel, som også har oppført H.C. Ørsted Institutet langs samme gate.

Alleen støter dessuten opp til Fælledparken og Rigshospitalet.

Referanser
----------

1. ↑  Bent Zinglersen: *Københavnske gadenavne – og deres historie*, Politikens Forlag, København, 1972. ISBN 87-567-1651-6
2. ↑   VerdensKulturCentrets egen hjemmeside VerdensKulturCentret KUBIK Arkivert 28. april 2012 hos Wayback Machine.
***The Forbidden Valley*** er en amerikansk stum romantisk dramafilm fra 1920, regissert av J. Stuart Blackton og med May McAvoy og Bruce Gordon i hovedrollene.

Handling
--------

En feide har pågått mellom Lee-familien og Mitchell-familien i mange år, i Kentucky-åsene. De eneste som overlever disse feidene er Ben Lee, hans barnebarn Morning Glory og en ung gutt fra Mitchell-familien som søker tilflukt hos pastor Dominie Jones. Femten år senere kommer Jack Winslow, en landmåler, til området. Han forelsker seg i Morning Glory.

Men den gryende romantikken deres blir motarbeidet av Dave, som også har følelser for Morning Glory. På grunn av sin misunnelse gjør Dave flere forsøk på å myrde Jack. Samtidig blir Jack mistenkt for å være den aller siste overlevende fra Mitchell-familien, og Morning Glory forsøker derfor å drepe ham på grunn av families æreskodeks.

Skuespillere
------------

* May McAvoy som Morning Glory
* Bruce Gordon som Jack Winslow
* William R. Dunn som Dave
* Charles Kent som Ben Lee
* Warren Chandler som Dominie Jones
* Nellie Anderson som Tante Endor
* Gene Layman som Joe
* Emil Link som Cal Mitchell
* Harry Kiefer som His Son

Bildegalleri
------------

* 
* Lobby cardLobby card
* Lobby cardLobby card

Referanser
----------

1. ↑  FORBIDDEN VALLEY

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Forbidden Valley* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
Folio fra P46 - 2 Korint. 11,33-12,9
**Papyrus 46**, også kalt *P46*, hos Gregory-Aland merket (*signum*) med {\displaystyle {\mathfrak {P}}}46, er blant de eldste håndskrifter fra Det nye testamente som er bevart i dag. Det er en nesten komplett samling av Paulus' brever, og anses for å være en avskrift fra ca. år 200.

Der er bevart 86 papyrusblader, men skriftet menes å opprinnelig ha bestått av 104 blad. De 18 forsvunne bladene har sittet i begynnelsen og i slutten av skriftet.

*Papyrus 46* er skrevet på gresk, og inneholder de siste åtte kapitler av Romerbrevet, Hele Hebreerbrevet, nesten hele 1. Korinterbrev og 2. Korinterbrev, brevene til efeserne, galaterne, filipperne og kolosserne samt to kapitler av det første brev til tessalonikerne.

Enkelte av bladene dukket i 1930 opp hos en egyptisk antikvitetshandler i Kairo, og ble der oppkjøpt av den private samler Chester Beatty fra London. I løpet av 1930-1935 ble reten av skriftet oppkjøpt av Chester Beatty og representanter fra *University of Michigan*. Tretti av bladene finnes i dag hos *University of Michigan* og de resterende 56 inngår blant Chester Beatty papyri som (P Beatty II) i *Chester Beatty Collection* i Dublin.

Det vites ikke hvor skriftet er funnet, noe som har tatt det ut av en egentlig arkeologisk kontekst. Dateringen av bladene er derfor skjedd ut fra en analyse av selve skriften, paleografi. Men under alle omstendigheder er bladene det tetteste man kommer på Paulus' egne ord.

Se også
-------

* Papyruskilder til Det nye testamente

Eksterne lenker
---------------

* Bible Research – Papyrus 46
* University of Michigan – Introduction to P46: The Pauline Epistles
Saltfjell stasjon like før åpningen i 1947 Foto: Anders Beer Wilse 
I 1950 skiftet stasjonen navn til Semskfjell. Foto: Mittet & Co. 
**Semska stasjon** på Nordlandsbanen er strengt tatt en misvisende betegnelse. Saltfjell stasjon åpnet 10. desember 1947. Den skiftet navn til Semskfjell 1. mars 1950. Stasjonen ble nedgradert til holdeplass 15. september 1955, og holdeplassen skiftet navn til Semska 1. juni 1956. Semska holdeplass mistet persontrafikken 28. mai 1967 og ble nedlagt 1. februar 1971.

Banedata 2004 hevder noe misvisende at stasjonsbygningen som stod ved Semska, var en vokterbolig med ekspedisjonslokale. Gamle bilder viser imidlertid en stasjonsbygning av en type som er svært vanlig for strekningen, og som er brukt ved f.eks. Bolna og Krokstrand. Den er tegnet av Bjarne Friis Baastad. I tillegg ser det ut til å stå tre tidligere vokterboliger på stedet. Det som i NSBs bygningsregistrering (1993) betegnes som vokterbolig 2, skal være tegnet ved A/S Norske Trekonstruksjoner og være av standardtypen «Nordbu», som er brukt flere steder på strekningen over Saltfjellet. Ifølge bygningsregistreringen ble den per 1993 brukt som hvilebu. Til denne hørte et uthus. Disse stod ifølge bygningsregistreringen ved henholdsvis 592,19 og 592,20 km. Et bilde fra 1950 viser for øvrig et uthus ved siden av stasjonsbygningen, slik at stasjonsbygningen må ha stått like øst for de tre vokterboligene med uthus. Alle de nevnte bygningene står eller stod vest for sporet.

Referanser
----------

1. ↑  Nettbaserte satellittbilder sammenholdt med NSBs bygningsregistrering.
2. ↑  Dahl, s. 83–84.

Litteratur
----------

* Thor Bjerke, Finn Holom (2004). *Banedata 2004*. Hamar / Oslo: Norsk Jernbaneklubb / Norsk Jernbanemuseum. s. 132–133. ISBN 82-90286-28-7.
* Aasmund Dahl, red. (1993). *NSBs bygningsregistrering: Trondheim distrikt: Nordlandsbanen*. 3. NSB Arkitektkontoret. s. 83–86.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Semska stasjon i Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase
* (no) Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase: Nordlandsbanen


| **Forrige stasjon** |   |  *Nedlagt stasjon* |   | **Neste stasjon**
 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Lønsdal |  | Nordlandsbanen |  | Bolna |
**John Birkenhead** eller *Berkenhead* (24. mars 1616 – 4. desember 1679) var en engelsk politisk skribent og journalist som ble fengslet flere ganger i løpet av Det engelske samveldet (den republikanske regjeringen i 1649–1653) for hans påtrengende rojalisme.

Birkenhead ble utdannet ved Wittons gymnas i Northwich. Birkenhead begynte å produsere Englands første offisielle nyhetshefte *Mercurius Aulicus* i 1643. Den mest betydningsfulle skribenten var Peter Heylin mens Birkenhead selv skrev satire, sladder og flengende polemikker som det parlamentariske partiet fant vanskelig å tilbakevise.

Hans lojalitet til rojalistenes parti ble belønnet ved gjeninnføringen av monarkiet da han fikk presseprivlegium og ble felles redaktør sammen med Henry Muddiman av den nye offisielle nyhetsheftet *Mercurius Publicus*. Hans bidrag til journalistikken etter restaureringen var spinkel, og han konsentrerte seg mer om en politisk karriere og ble valgt inn i parlamentet for Wilton i Wiltshire i juni 1661. Han ble adlet det påfølgende året og var med på å grunnlegge Royal Society.

Referanser
----------

1. ↑   IdRef, www.idref.fr, besøkt 7. mars 2020[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Margaret Crum (1971). «Review». The Review of English Studies **NS 22** (85): 81–83.

Litteratur
----------

* Thomas, Peter W. (1969): *Sir John Berkenhead, 1617-1679: A Royalist Career in Politics and Polemics*. Oxford: Clarendon Press (OUP).

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** NLA
 |
**Lo­pa­do­te­ma­kho­se­la­kho­ga­meo­kra­nio­lei­psa­no­dri­my­po­trim­ma­to­sil­phio­ka­ra­bo­me­li­to­ka­ta­ke­khy­me­no­ki­khle­pi­kos­sy­pho­phat­to­pe­ri­ste­ra­lek­try­o­nop­to­ke­phal­lio­kig­klo­pe­lei­o­la­gōi­o­si­rai­o­ba­phē­tra­ga­nop­te­rý­gōn** er et 183-bokstavers ord for en fiktiv rett nevnt i Aristofanes' komedie *Kvinnene i folkeforsamlingen* (v. 1169–1175).

På gresk har ordet i sin originale form 171 bokstaver: λοπαδοτεμαχοσελαχογαλεοκρανιολειψανοδριμυποτριμματοσιλφιοκαραβομελιτοκατακεχυμενοκιχλεπικοσσυφοφαττοπεριστερα
λεκτρυονοπτοκεφαλλιοκιγκλοπελειολαγῳοσιραιοβαφητραγανοπτερύγων.  
 Ordboken Liddell-Scott-Jones omtaler ordet «navnet på en rett sammensatt av alle slags godbiter, fisk, kjøtt, fugl og sauser.»

Måltidet var en frikassé, med 17 søte og sure ingredienser, inkludert dvergdykkerhode, honning, eddik, fisk, sylteagurk og følgende:

* fiskebiter
* fisk av haier og skater-arten
* råtten hundefisk eller hodet til en liten hai
* generelt skarptsmakende ingredienser av forskjellig innhold satt sammen
* *silphion*
* en slags krabbe, bille eller hummer
* ørn
* ost
* honning, rennende ned
* troster
* svarttrost
* ringdue
* tamdue
* kylling
* ristet dvergdykker
* hare
* nedkokt vin
* dessertfrukt
* vinge, finne

Rolle i stykket
---------------

Matriarkene som forekommer i *Kvinnene i folkeforsamlingen* prøver å behandle alle likt. De lager dette måltidet for å kunne servere mat som dekker alles behov.

Referanser
----------

1. ↑  «Henry George Liddell, Robert Scott, A Greek-English Lexicon, λοπα^δο-τεμα^χο-σελα^χο-γα^λεο-κρα\_νιο-λειψα^νο-δρι\_μ-υ^ποτριμ-μα^το -σιλφι^ο-κα\_ρα^βο-μελι^το-κα^τα^κεχυ^μενο-κιχλ-επι^κοσσυ^φο-φαττο-περιστερ-α^λεκτρυ^ον-οπτο-κεφαλλιο-κιγκλο-πελειο-λα^γῳο -σι^ραιο-βα^φη-τρα^γα^νο-πτερύγων». *www.perseus.tufts.edu*. Besøkt 24. oktober 2015.

Eksterne lenker
---------------

* Fra: Aristophanes Comoediae, ed. F.W. Hall and W.M. Geldart, vol. 2. F.W. Hall and W.M. Geldart. Oxford. Clarendon Press, Oxford. 1907
* Fra: Aristophanes. Ecclesiazusae. The Complete Greek Drama, vol. 2. Eugene O'Neill, Jr. New York. Random House. 1938
**Ormsund Roklub** er en roklubb i Oslo som ble stiftet i 1883.

Historie
--------

### Klubbens opprinnelse

Helt fra 1878 ble det gjennomført organiserte kapproinger i Ormsund. Den gang i regi av løytnant Hans Bassø, med assistanse fra en del av de menn som senere var blant initiativtagerne til å stifte klubben. Det var i første rekke gutter fra Bekkelaget, Ormøya, Malmøya og Ulvøya som deltok i disse regattaene. I juli i 1883 sendte de tre herrene J.A. Stampe, Carl Torgersen og Jonas Haanshus ut en innbydelse til et møte for å drøfte opprettelsen av en roklubb i området. På møtet som fant sted 21. juli 1883, var det 11 personer til stede, og på det samme møtet ble Ormsund Roklub formelt stiftet. J.A Stampe ble valgt til klubbens første formann.

Den første arbeidsoppgaven til det nyvalgte styret ble å forsøke å sikre den nye klubben en viss økonomi slik at man hadde mulighet til å anskaffe materiell og gjennomføre trening og konkurranser. Styret besluttet også å leie en del av stranden til proprietær H. Juel på Ormøya for oppføring med båthus og brygge. Den årlige leien var den gangen 5 kr. Spareskillingsbanken lånte klubben penger til oppføringen av det første klubbhuset. Hus og båter ble til sammen forsikret for 1.200 kr. Medlemstallet i klubben økte i løpet av høsten 1883 fra 11 til 29. Formannen i klubben gav også klubben en firer uterigger som var innkjøpt fra Drammen Båtbyggeri i gave.

Klubben hadde senere et rødt klubbhus i Ormsundveien på Nedre Bekkelaget, der atkomsten til Sydhavna nå er. Klubbhuset er nå på Malmøya.

Meritter
--------

Ormsund Roklubs klubbus i Ormsundveien, 1935 Foto: Ukjent / Oslo Museum 
Klubben stilte lag i klassen «Firer med styrmann» i de olympiske leker i Stockholm 1912, og tok bronsemedalje. Mannskapet var Claus Høyer, Reidar Holter, Magnus Herseth, Frithjof Olstad og Olav Bjørnstad (styrmann).

Kjente roere fra klubben
------------------------

* Maleren Harald Sohlberg

### I nyere tid

* Alf Hansen
* Frank Hansen
* Lars Bjønness
* Magnus Grepperud
* Aleksander Berntsen
* Hans-Gunnar Grepperud

Eksterne lenker
---------------

* Eikabergtinget om Ormsund Roklub Arkivert 29. oktober 2007 hos Wayback Machine.
* Roklubbens hjemmeside
* Roklubbens adresse

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Oslo Byleksikon
 |
Semtex
**Semtex** er en type plastisk sprengstoff. Det ble oppfunnet på 1950-tallet av Stanislav Brebera, som var en kjemiker ansatt ved firmaet VCHZ Synthesia i Tsjekkoslovakia. Semtex er oppkalt etter stedet der fabrikken ligger – forstaden Semtin ved byen Pardubice. Fabrikken heter nå Explosia a.s.

Nesten all produksjonen på ca. 10 tonn pr. år gikk i år 2001 til bruk innenfor landets grenser, på grunn av den dårlige reklamen Semtex fikk som et terroristsprengstoff. Den største kunden var Libya, som i årene mellom 1975 og 1981 importerte ca. 700 tonn Semtex.

Sammensetning
-------------

Det er tre typer Semtex: Semtex 1A og Semtex 2P er beregnet til vanlige sprengningsarbeider. Semtex H er beregnet til såkalt eksplosiv herding. Semtex 1A heter nå Semtex 10.

Semtex inneholder blant annet styren-butadien som bindemiddel (ca. 9 %), og mononitrotoluen som markørstoff for at det skal kunne detekteres lettere. Tributyl-citrat og n-octyl-ftalat er tilsatt som mykningsmiddel (ca. 8-9 %). Tilsetting av markørstoffer begynte i 1991. Lagringstiden for Semtex oppgis nå til å være fem år, tidligere oppgitt til ti år.
Semtex er formbart i temperaturområdet fra -40 til +60 grader C. Det er også vannbestandig.

Sammensetning av Semtex| stoff | Semtex 1A | Semtex H | Semtex 2P
  |
| --- | --- | --- | --- |
| PETN | 76 % | 40,9 % | 58,45 %
  |
| RDX | 4,6 % | 41,2 % | 22,9 %
  |
| styren-butadien | 9,4 % | 9 % | 9,2 %
  |
| n-octyl-ftalat, tributyl citrat | 9 % | 7,9 % | 8,45 %
  |
| antioksidant N-fenyl-2-naftylamin | 0,5 % | 0,5 % | 0,5 %
  |
| farge | 0,5 % Sudan IV (rød brun til rød) | 0,5 % Sudan I (rød-orange til gul) | (brun) |
***Palmispa*** er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae). Både larvene og de voksne (imago) er planteetere.

Utseende
--------

Ganske små (ca. 4,5 millimeter), avlange, ganske flate, blanke, svarte bladbiller med noen brune tegninger. Antennene er litt lengre enn hode + pronotum med 11 ledd, ganske tynne. Pronotum er avrundet firkantet, dekkvingene nokså lange og nesten jevnbrede, med 8-10 rader av grove punkter (tallet øker bakover), uten opphøyde lengderibber. Beina er temmelig korte.

Levevis
-------

Både larver og voksne lever på planter og eter fra dem. Denne arten lever på palmer og på slekten *Calamus* i myrkonglefamilien.

Utbredelse
----------

Artene er endemiske for Ny-Guinea.

Systematisk inndeling
---------------------

Hispinae inkluderer noen ganger gruppen (underfamilien) skjoldbiller, da som stammen Cassidini, i denne oversikten er den holdt utenfor, og plassert inn i som søstergruppen skjoldbiller. Andre klassifikasjoner plasserer denne gruppen (som Hispini) som en undergruppe av skjoldbillene.

**Treliste**
* orden **biller** (Coleoptera)
	+ underorden **Polyphaga**
		- overfamilie **Chrysomeloidea** Latreille, 1802 (=Phytophaga)
			* familien bladbiller (Chrysomelidae Latreille, 1802)
				+ underfamilien skjoldbiller, Cassidinae
				+ underfamilien **Hispinae**, Gyllenhal, 1813 – ikke i Norge, én art i Norden
					- stamme **Cryptonychini** Chapuis, 1875
						* slekten ***Palmispa*** Gressitt, 1960
							+ *Palmispa korthalsivora* Gressitt, 1960
							+ *Palmispa parallela* Gressitt, 1960

Litteratur
----------

* Hispines of the world - *Palmispa*
* *Palmispa* på ITIS

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Palmispa* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Palmispa* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Palmispa* hos ITIS Rediger på Wikidata
Ormsundterminalen
**Ormsundkaia** (eller Ormsundterminalen) er den sydligste del av Sydhavna i Oslo, og strekker seg fra Bekkelagskaia langs Nedre Bekkelaget til Ormsundet i sydvest. Mot Ormsundet er det anlagt en randsone med beplantning, benker og brygge for bading og fiske.

Kaia har vært brukt som containerterminal, drevet av Oslo Container Terminal, OTC. Terminalen var den første i landet som tok i bruk såkalte RTG-kraner. Disse er elektriske og går på gummihjul for å redusere støy. Likefullt var støyen fra terminalen stadig et omstridt tema, kanskje fordi en vesentlig del av støyen kommer fra containerne under håndteringen, og ikke fra kranene. Containertrafikken er senere flyttet til Sjursøya. Pr. 2017 er det etablert en mobil asfaltfabrikk på kaia.

Ormsundet, med bygging av Ormsundkaia i forgrunnen, ca. 1985. Ormøya bak.

Referanser
----------

1. ↑  Krever stillhet om natta, Nordstrands blad 25.11.2010

Portal: Oslo

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Oslo Byleksikon **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
***Lophocampa caryae*** er en bjørnespinner (Arctiidae).

Utseende
--------

Enkelte arter bjørnespinnere i delgruppen Arctiinae kan kanskje forveksles med andre sommerfugler, kanskje særlig andre arter i gruppen Noctuoidea, men de kan skilles fra disse ved de to duftkjertlene hunnene har like ved eggleggingsåpningen, helt bakerst på bakkroppen. Samt at mange av artene har en bakkropp i rødt eller orange med mørke flekker. Mens høreorgan (Tympanalorgan) på siden av brystet (metathorax) er felles for gruppen Noctuoidea.

Levevis
-------

*Lophocampa caryae* tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er ofte radikalt forskjellige fra de voksne, både i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadium, en hvileperiode, der bjørnespinnerens indre og ytre organer endres. I hvilestadiet ligger puppen i en kokong larven har spunnet. Kokongen er ofte delvis gjennomskinnelig spunnet og består også ofte av noe av larvens hårbekledning.

Larvene lever på planter som lønn, or, bjørk, amerikaagnbøk, hickory, amerikakastanje, amerikanesletre, amerikabøk, kvitask, virginiatrollhassel, humle, smørvalnøtt, svartvalnøtt, lerk, eple, virginiahumlebøk, villvin, platan, amerikaosp, kirsebær, romhegg, virginiahegg, pære, eik, hjortesumak, robinia, bringebær, kvitpil, svartlind og alm.

Utbredelse
----------

*Lophocampa caryae* finnes i det sydlige Canada, helt sør til Nord-Carolina i USA. Den finnes ikke i Europa.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* sommerfugler (Lepidoptera)
	+ gruppe **Apoditrysia**
		- gruppe **storsommerfugler**
			* gruppe / overfamilie **Noctuoidea**
				+ familie **bjørnespinnere** (Arctiidae)
					- delgruppe Arctiinae
						* ***Lophocampa caryae* Harris, 1841**

Referanser
----------

1. ↑  G.S. Robinson m.fl. (2010). «HOSTS - a Database of the World's Lepidopteran Hostplants». Natural History Museum. Besøkt 20. oktober 2022.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Lophocampa caryae* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Lophocampa caryae* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Lophocampa caryae* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Lophocampa caryae* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Lophocampa caryae* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**Turbopausen** markerer grensen i jordatmosfæren der turbulens slutter å dominere. Området under turbopausen er kjent som homosfæren, der kjemiske stoff og gasser er godt utblandet, og har mer eller mindre samme fordeling i høyden. Altså er den kjemiske sammensetningen til atmosfæren konstant under turbopausen. Området over turbopausen kalles heterosfæren, der molekylær diffusjon dominerer. Her vil den kjemiske sammensetninger til atmosfæren endrer seg med høyden. 

Turbopausen ligger like over mesopausen og i grenseområdet mellom mesosfæren og termosfæren, i en høyde på omtrent 100 km.

Kilder
------

* AMS Glossary: Turbopause

| * v
* d
* r
Jordens atmosfære |
| --- |
| Sfærer og pauser | Troposfæren **·** (pause) **·** Stratosfæren **·** (pause) **·** Mesosfæren **·** (pause) **·** Termosfæren **·** (Eksobasen) **·** Eksosfæren |
| Relaterte artikler | Ozonlaget **·** Turbopausen **·** Ionosfæren |
| Kategori |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Hendrickje Stoffels** (født 1626, død juli 1663) var Rembrandts husholderske og partner. Hun ble ansatt som Rembrandts husholderske og sykepleier for Rembrandts sønn Titus etter tapet av konen Saskia ca. i år 1649.

Stoffels ble født og oppvokst i byen Bredevoort i 1626. I juli 1646 døde faren, Stoffel Stoffelse, og Stoffels reiste derfor til Amsterdam, i 1646 eller 1647. I 1647 ble hun ansatt hos Rembrandt, først som husholderske, senere som hans elskerinne og modell. Man antar at hun har stått modell for flere av hans malerier.

I 1654 måtte hun stå for kirkerådet for å «leve i synd» med Rembrandt, gravid med hans datter. Rembrandt ønsket ikke å gifte seg med henne siden han da ville miste arven etter sin første kone Saskia van Uylenburgh, og han allerede hadde økonomiske problemer. Senere startet Stoffels sammen Rembrandts sønn Titus en forhandlingsvirksomhet med Rembrandts malerier.

Stoffels døde av pest ved en epidemi i 1663, og ble begravet i Westerkerk i Amsterdam den 24. juli samme år.

Galleri
-------

* Hendrickje som SaraHendrickje som Sara
* Hendrickje som BatsebaHendrickje som Batseba
* 
* Statue av Hendrickje Stoffels på torget i Bredevoort.Statue av Hendrickje Stoffels på torget i Bredevoort.

Referanser
----------

1. ↑   Gemeinsame Normdatei, GND-ID 132664119, besøkt 14. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Autorités BnF, BNF-ID 15637010h[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   British Museum person-institution thesaurus, British Museum person or institution ID 47458, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Hendrickje Stoffels – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Hendrickje Stoffels – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Deutsche Biographie **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** BPN **·** ULAN **·** NKC
 |
**Organisasjonen for afrikansk enhet** (engelsk: **Organization for African Unity**, **OAU**) ble dannet 25. mai 1963. Den ble oppløst 9. juli 2002 av organisasjonens siste leder, sørafrikaneren Thabo Mbeki, og ble erstattet av Den afrikanske union.

Organisasjonens formål var å fremme enhet og solidaritet blant de afrikanske landene og fungere som kontinentets kollektive stemme i verden. OAU ble etablert da noen afrikanske land hadde løsrevet seg fra kolonistyret, mens andre ikke hadde oppnådd uavhengighet. Den arbeidet også for å avvikle koloniherredømmet og avskaffe apartheid, og opprettet en frigjøringskomité som skulle bistå frigjøringsbevegelser.

OAUs toppmøte i Kairo, 1964.
Hovedkvarteret ble lagt til Addis Abeba i Etiopia etter invitasjon av keiser Haile Selassie I. Organisasjonens charter ble undertegnet av 32 uavhengige afrikanske stater. Da organisasjonen ble oppløst, var 53 av Afrikas 54 stater medlemmer. Marokko trakk seg i 1985 etter at Vest-Sahara ble opptatt som medlem i 1982.

Til tross for at OAU ofte er blitt oppfattet som byråkratisk og uten makt, har tidligere generalsekretær i FN Kofi Annan, rost OAU for at den har brakt afrikanere sammen. Kritikere[*hvem?*] hevder at organisasjonen i løpet av de 37 årene den eksisterte, gjorde lite for å verne om afrikanske borgeres rettigheter.[] OAU opptrådte i liten grad som konfliktløser, bortsett fra etter 1990 da OAU forsøkte å megle i Burundi, Liberia og Rwanda.

På toppmøtet i Abuja i Nigeria i 1991 ble Abuja-avtalen inngått i den hensikt å innføre en felles afrikansk valuta i 2023.[] Abuja-erklæringen tok sikte på å skape et afrikansk fellesmarked.

Generalsekretærer
-----------------

* Kifle Wodajo 1963–1964
* Diallo Telli 1964–1972
* Nzo Ekangaki 1972–1974
* William Eteki 1974–1978
* Edem Kodjo 1978–1983
* Peter Onu 1983–1985
* Ide Oumarou 1985–1989
* Salim Ahmed Salim 1989–2001
* Amara Essy 2001–2002

Se også
-------

* Liste over formenn av Organisasjonen for afrikansk enhet

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5 6  Johannessen, Bjørn (1997). *Bistands-leksikon: aktører og begreper i norsk og internasjonal bistand*. Oslo: Gazette bok. ISBN 8291149070.
2. ↑  «Union for store utfordringer». *Aftenposten*. 6. juli 2004. s. 6.
3. ↑  Eriksen, Tore Linné (1979). *Afrika: en verdensdel i kart, tall og figurer*. Uppsala: Nordiska afrikainstitutet. ISBN 9171061576.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC
 |
Turbulens i strømmende vann
**Turbulens** er et samlebegrep innom først og fremst fluiddynamikk (som aerodynamikk og hydrodynamikk), for de strømningene som skjer ved forholdsvis høy hastighet, store friksjonskrefter og lav viskositet. En annen måte å si det på, er at turbulens kan skje ved høye reynoldstall. Det finnes ingen eksakt definisjon av turbulens.

En strømning som ikke er turbulent kalles laminær strømning.

Turbulente strømmer er tilfeldige i den forstand at det ikke går an å forutse hvilken hastighet strømmen vil ha på et gitt sted på et gitt tidspunkt. Derimot kan det beskrives statistisk. Det er også ikke-lineært, da små forstyrrelser kan medføre store forandringer av strømningene. Jo høyere reynoldstallet er, desto mer følsom er strømmen for forstyrrelser og desto større er sannsynligheten for at strømmen blir turbulent. Turbulens medfører også en økt diffusjon, da turbulens kjennetegnes av hurtig varierende strømninger i forskjellige retninger.

Ved turbulens dannes relativt store virvler som etterpå danner flere mindre virvler som i sin tur etter hvert oppløses gjennom at bevegelsesenergien blir til varme. Tendensen at storskala-variasjoner etterpå omdannes til småskala-variasjoner gjelder også for andre skalarer.

Turbulens i atmosfæren
----------------------

Et godt synlig - og ofte hørbart - tegn på turbulens i atmosfæren er bygeskyer (Cumulonimbus). Tordenvær og hagl er tegn på kraftig turbulens, likeså hvis en ser uregelmessige bevegelser i skymassene. Tornadoer er en ekstrem form for turbulens.

*Cumulonimbus, bygesky. Slike skyer er tegn på lokalt sterk turbulens i atmosfæren.* Et jevnt skylag, f.eks. ved tiltykning foran en varmfront, er derimot et tegn på laminære luftstrømmer.

Lokal kan turbulens også skapes av terrengformasjoner, f.eks. i kupert terreng og i trange bygater med høyhus på begge sider.

Fordeler og ulemper
-------------------

Ofte er det fordeler med å maksimere eller minimere turbulensen. Ved kjemiske prosesser, som forbrenning i en bilmotor, er mye turbulense en fordel, da dette fordeler gassene bedre og gir en renere forbrenning. Derimot er turbulens en ulempe ved at den skaper mer luft- eller vannmotstand ved fremdrift av fly, biler, tog, skip osv. Derfor forsøker en, bl.a. med vindtunnelforsøk, å minimere turbulensen ved utforming av transportmidler. I naturen kan kraftig turbulens, f.eks. ved tornadoer, være svært farlig.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL
 |
**Hyacinthia** (gresk Ὑακίνθια, Hyakínthia) var en antikk gresk festival som ble holdt til minne om Hyacinthos’ død i Amyklai og var den nest betydningsfulle festivalen som ble holdt i Sparta. Den foregikk i den spartanske måneden *Hyacinthios* tidlig på sommeren.

Fremgangsmåte
-------------

Hyacinthia varte i tre dager. Detaljene har blitt formidlet via beskrivelser via antikke forfattere som Athenaios og Didymus Chalcenterus. Den første dagen var forbeholdt sorg for den døde helt: ofringer ble gitt den døde, festmåltidene var enkle og uten prakt eller dekorasjon. Brødet som ble ofret var av enkleste sort.

Den andre dagen feiret heltens gjenfødsel. Ungdommen spilte musikkinstrumenter som kithara og aulos, og de sang hymner til Apollons storhet. Andre deltok i hesteveddeløp. Tallrike kor konkurrerte i byen, de sang landlige sanger og danset. Amyklai var også stedet for parader av vogner som var dekorert av kvinner og piker fra Sparta. Tallrike ofringer ble gitt, innbefattet geiter med anledningen κοπίς, *kopis*. Banketter ble holdt av borgerne som inviterte deres venner og slektninger. Helotene, de ufrie borgerne, hadde lov til å delta i feiringene, det samme hadde utlendinger: «de spanderte ikke bare på deres egne landsmenn, men på enhver utlending som kom til å være der» (Athenaios, IV, 138F). *Kopis* skjedde under spesielle telt kjent som σκηναί (*skēnaí*), et karakteristisk trekk for antikkens landlige festivaler.

Den tredje dagen er derimot ikke beskrevet i detalj, og det er mulig at den var mer høytidelig, eller at det ble framført mysterier. Det er også kjent at for denne høytiden vevde kvinnene i Sparta en chiton (χιτών, *chitōn*, eller «tunika») som ble deretter gitt til guden — en tradisjon tilsvarende som ble gitt til Athene av athenerne ved Panathenaia, de panathenske leker.

Hyacinthia var en betydelig spartansk fridag. Xenofon, i *Hellenics IV*, 5, 11, rapporterer at spartanerne avbrøt deres militærkampanje for å kunne dra tilbake til Lakonia slik at de kunne delta i høytidene. Pausanias skriver at de faktisk forhandlet fram en fredsavtale spesielt for denne hensikten. I henhold til Thukydid lovte athenerne ved freden i Nikias — for å vise sin gode vilje overfor spartanerne — å støtte feiringene.

Se også
-------

* Karneia
* Gymnopaediae

Litteratur
----------

* Pettersson, Michael: *Cults of Apollo at Sparta: The Hyakinthia, the Gymnopaidiai, and the Karneia*, Paul Åströms Forlag, Stockholm, 1992 (ISBN 91-7916-027-1) ;
* Wayte, William & Marindin, G.E.: *A Dictionary of Greek and Roman Antiquities*, éditions William Smith, 1890.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Italias flagg Italia |
| Olympiske leker |
| Gull | OL 1932 i Los Angeles |  Lagkonkurranse |

**Oreste Capuzzo** (født 7. desember 1908 i Rivarolo, død 5. desember 1985 i Genève) var en italiensk turner. Han var med i to OL for Italia, og har et OL-gull i turn. Han representerte turnforeningen *Ginnastica Sampierdarenese* i Genève.

Hans første OL var i Los Angeles i 1932, her vant Italia lagkonkurransen. Han kom på syvendeplass sammenlagt individuelt, etter bl.a. femteplass i ringer og 12.-plass i frittstående.

Det ble ingen medaljer i neste OL, i Berlin i 1936. Med niendeplass i ringer og 14.-plass i bøylehest som beste enkeltresultaterble det bare 30.-plass sammenlagt. Det italienske laget fikk femteplass i lagkonkurransen.

På nasjonalt nivå har han to apparatgull i ringer fra det italienske mesterskapet i turn, men han ble aldri italiensk mester sammenlagt.

Referanser
----------

1. ↑  International Gynmast - *Italian Championships Conclude*

Eksterne lenker
---------------

* (en) Oreste Capuzzo – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Oreste Capuzzo – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (it) Oreste Capuzzo – Italias olympiske komité Rediger på Wikidata