recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Vitaliebrødrenes operasjonsområder
**Vitaliebrødrene**, også kalt **viktualiebrødrene** eller **fetaliebrødrene**, er en betegnelse på en gruppe kaprere som var særlig operative i årene 1391 til 1398, primært i Østersjøen. En av vitaliebrødrenes mest kjente leder var Klaus Störtebeker. De eksisterte fram til 1430-tallet, men med en etterhvert mindre styrke.

Navnet kommer fra lavtysk: *vitalie* («proviant»), fra latin: *victualia* («levnetsmiddel»), og de fikk dette navnet da kaprergruppen ble engasjert av huset Mecklenburg under en krig mellom Danmark og Sverige for å bringe forsyninger til Albrecht av Mecklenburg da han som svensk konge var beleiret i Stockholm av dronning Margretes hær i «1389». Etter at krigen sluttet fortsatte vitaliebrødrene å kapre handelsfartøyer og plyndret de danske kjøpsteder for egen regning og kalte seg så for «Likedeeler» (lavtysk: likedeler = lik andel) ettersom de delte byttet likt innbyrdes, noe som har gitt dem et Robin Hood-rykte i ettertiden.

De inntok Bergen i 1393, og Malmö og Visby 1394 slo seg ned på Gotland. En overenskomst mellom Margrete og Albrecht i 1395 førte til at Albrecht ble satt fri og Stockholm pantsatt til hanseatene. Dette fratok vitaliebrødrene deres grunnlag, men de fortsatte med sjørøveri. Den tyske orden under stormester Konrad von Jungingen fordrev vitaliebrødrene fra Visby i 1398 og slik sikret østersjøhandelen.

I 1401 klarte en flåte fra Hansaforbundet ledet av Simon av Utrecht å nå Störtebekers flåte i nærheten av Helgoland og slo denne i et slag 22. april. Ifølge enkelte historier hadde Störtebekers skip blitt gjort sjøudyktig ved hjelp av en forræder som hadde kastet flytende bly på kjettingen som holdt styreroret. Störtebeker og hans mannskap ble overmannet og fraktet til Hamburg og ble der dømt til døden og halshugget 20. oktober.

Vitaliebrødrene plyndret og satte Bergen i brann en rekke ganger:

* 1393: Kommer med fire skip til Bergen, plyndret og satte byen i brann og tok livet av mange av borgerne.
* 1429: Ved slaget ved Bergen 1429 kom de på ny under deres anfører Bartholomeus Voet, utøvde vold og stiftet brann.
* 1439: Kommer med 47 skip under ledelse av samme Bartholomeus Voet.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Vitalienbrüder – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (no) Vitaliebrødrene i Store norske leksikon
* (ty) Die Vitalienbrüder
* Vitaliebrødrene i Bergen byleksikon

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Bergen byleksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Store Danske Encyklopædi **·** Uppslagsverket Finland **·** Encyclopædia Universalis **·** GND
 |
***Sarpedon*** er en slekt av biller som ligner smellere (Elateridae).

Utseende
--------

En liten (5-7 millimeter), avlang, mørk råtevedbille. Oversiden er nokså tett punktert. Hodet er forholdsvis lite og lett nedoverbøyd. Antennene er 11-leddete, kamformede, særlig hos hannen. Brystskjoldet (pronotum) er firkantet, noe hvelvet, med en midtfure og uttrukne bakhjørner. En tapp på forbrystet griper inn i en grop på mellombrystet og billene kan "smelle" med å brekke denne tappen ut av gropen, i likhet med smellerne. **Dekkvingene** er avlange, parallellsidige, så brede som eller litt smalere enn brystskjoldet. De har tydelige lengdestriper. **Beina** er temmelig korte og spinkle.

Levevis
-------

Arten er knyttet til trær i ospeslekta (*Populus*).

Utbredelse
----------

Arten er vidt utbredt, men uvanlig, i Nord-Amerika.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien smellere, Elateroidea
			* Familien råtevedbiller (Eucnemidae) Eschscholtz, 1829
				+ Underfamilien kamråtevedbiller (Melasinae) Fleming, 1821
					- Stammen Dirhagini Reitter, 1911
						* Slekten ***Sarpedon*** Bonvouloir, 1871
							+ *Sarpedon scabrosus* Bonvouloir, 1871

Eksterne lenker
---------------

* bugguide.net - bildedatabase over nordamerikanske insekter
* (en) *Sarpedon (slekt)* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* *Sarpedon* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**Sarpsborg Bandyklubb** er en bandyklubb fra Sarpsborg i Østfold. Klubben ble stiftet 14. juni 1989, men regnes som en videreføring av bandyavdelingen i Sarpsborg Fotballklubb, som tok bandy på programmet i 1935. SFK/SBK har deltatt i norsk toppbandy i en årrekke, og klubbens A-lag spiller i høyeste divisjon. Klubbens farger er blå og hvit, og de spiller hjemmekampene sine på Sarpsborg grus/kunstis. Banen har vært kunstfrossen siden 1986.

Tabellen
--------

Eliteserien i bandy 2022–23| # | Lag | K | S | U | T | Mål | ± | P |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Sarpsborg | 18 | 14 | 2 | 2 | 98–48 | 50 | **30**  |
| 2 | Stabæk | 18 | 14 | 2 | 2 | 154–54 | 100 | **30**  |
| 3 | Ready | 18 | 13 | 1 | 4 | 101–38 | 63 | **27**  |
| 4 | Drammen | 18 | 11 | 3 | 4 | 114–67 | 47 | **25**  |
| 5 | Solberg | 18 | 8 | 2 | 8 | 89–85 | 4 | **18**  |
| 6 | Ullevål | 18 | 7 | 3 | 8 | 76–81 | −5 | **17**  |
| 7 | Mjøndalen | 18 | 4 | 4 | 10 | 54–97 | −43 | **12**  |
| 8 | Røa | 18 | 4 | 2 | 12 | 60–109 | −49 | **10**  |
| 9 | Høvik | 18 | 3 | 2 | 13 | 64–148 | −84 |  **8**  |
| 10 | Ullern | 18 | 1 | 1 | 16 | 39–122 | −83 |  **3**  |
| Kilde  **·**  Rediger |

Meritter
--------

Sarpsborg Bandyklubb har ett norgesmesterskap på seniornivå. Det kom da klubben slo Drafn fra Drammen med 5-1 i finalen på Sarpsborg stadion 8. mars 1992. Laget hadde også vunnet seriemesterskapet sesongen 1991/92 og 2022/23. Sarpsborg har i tillegg tapt NM-finale to ganger, i 1993 og 2003.

Sarpsborg Bandyklubbs mest kjente spillere gjennom tidene er Christer Lystad, som innehar norgesrekorden i antall landskamper, og russeren Vladimir Plavunov, som flere ganger ble kåret til verdens beste bandyspiller.

Referanser
----------

1. ↑  Bakken, Erling (2000). *Sarpsborg-idretten gjennom 100 år*. Sarpsborg.
2. ↑  Jarl M. A. (24. oktober 2011). «Verdensstjerne i blå drakt». Arkivert fra originalen (blogg) 14. mai 2014. Besøkt 9. desember 2012.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted

| * v
* d
* r
Eliteserien i bandy for menn 2022/23 |
| --- |
|  | 
* Drammen
* Høvik
* Mjøndalen
* Ready
* Røa
* Sarpsborg
* Solberg
* Stabæk
* Ullern
* Ullevål

 | Norges flagg |
**Thomas Ryjord** (født 1978[] i Trondheim) er en norsk musiker. 

Ryjord spilte gitar i Johndoe fra 1997 til 1999. Han spilte gitar i hardcorebandet Rifu fra 2000-2002. I 2002 etablerte han hardcorebandet Desperado, hvor han var vokalist og frontfigur fram til at bandet la opp i 2007. Vinteren 2015 ble han nytt medlem i trondheimsbaserte Døden, et band som består av medlemmer fra Desperado, Disko Violente, The Reilly Express og Black Moon Circle.[]

I 2002 etablerte han Dead Letter Records som har gitt ut et tjuetalls utgivelser med artister som Silence The Foe, Youthpictures of Florence Henderson, IOU, Johndoe, Desperado, Rest of My Life, sist registrerte utgivelse med Oslobandet Accidents Never Happen i april 2009.[]

I perioden 2006-2008 var han festivalsjef for Storåsfestivalen, og han var bookingansvarlig for samme festival i tidsrommet 2005-2009. I 2006 etablerte han bookingbyrået Storås Artist A/S, som nå har skiftet navn til Polar Artist A/S. I 2011 etablerte han musikkfestivalen og konferansen Trondheim Calling hvor han jobber som festivalsjef. Han er også manager for den norske popgruppa Team Me.[]

Eksterne lenker
---------------

* Byavisa: Bandsøk under radaren[*død lenke*]
* Ballade: Et rop fra trøndelag Arkivert 11. februar 2010 hos Wayback Machine.
* Adressa: Bråkmakeren Arkivert 10. mars 2016 hos Wayback Machine.
* Ballade: Rastløse desperadoer gjør det sjæl

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Discogs
 |
**Tromsø 2018 AS** (samisk: *Romsa 2018*) var navnet på den organisasjonen som utarbeidet Tromsøs søknad om Vinter-OL 2018, som de var planlagt arrangert i perioden 16. februar – 4. mars 2018. 

Tromsø kommune var initiativtaker til denne satsningen, som i starten jobbet mot Vinter-OL 2014. Da het organisasjonen *Tromsø 2014*. Tromsø 2014 fikk 6. januar 2004 et betinget ja fra Idrettsstyret i NIF til å gå videre med søknadsprosessen sin. I juni 2005 besluttet imidlertid Idrettsstyret at Tromsø *ikke* skulle søke for 2014. 

Arbeidet med OL til Tromsø fortsatte til tross for dette. Organisasjonen byttet navn til *Tromsø 2018*, og formannskapet i Tromsø kommune besluttet 3. oktober 2005 at Tromsø skulle søke om Vinter-OL 2018.

I Norge var det tre arrangører som konkurrerte om å bli Norges søkerkandidat; Tromsø konkurrerte mot Trondheim og Lillehammer/Oslo. Den 30. mars 2007 besluttet Idrettsstyret ved NIF at Tromsø skulle bli Norges kandidat. 

Avstemningen ble gjort i to runder - Trondheim gikk ikke videre fra første runde, og i andre runde vant Tromsø med syv stemmer mot Oslo/Lillehammers seks stemmer. Nylig påtroppende idrettspresident Odd-Roar Thorsens dobbeltstemme avgjorde dermed avstemningen. Ved det påfølgende valg av nytt idrettsstyre, innstilte valgkomiteen på at samtlige som hadde stemt for Tromsø skulle kastes.

Norges idrettsforbund valgte 6. oktober 2008 å trekke OL-søknaden med begrunnelse at det ville ta et samfunnsansvar. Bakgrunnen var at Det Norske Veritas' kvalitetssikring av OL-søknaden viste at kostnadene ved et OL i Tromsø ville ligge på vel 19 milliarder kroner netto.

Tromsø 2018 slet med oppslutningen i det norske folk. I en nasjonal meningsmåling gjort av Norstat AS en uke før Veritas-rapporten ble framlagt og som er gjengitt i sluttrapporten om Tromsø 2018 sa 60 prosent av de spurte at de var mot at Tromsø eller Nord-Norge skal søke om et OL-arrangement.

Referanser
----------

1. ↑  Tromsø kommunes engasjement i OL 2018 Arkivert 28. september 2007 hos Wayback Machine.
2. ↑  Sparker alle i idrettsstyret som stemte for Tromsø

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* Sluttrapporten om Tromsø 2018[*død lenke*]

Portal: Tromsø
**Trondheims demografi** beskriver Trondheims befolkningsutvikling (demografi). Trondheim hadde ifølge Statistisk sentralbyrå 176 008 innbyggere pr 1. oktober 2011. og den 30. september 2009 ble byens innbygger nummer 170 000 født. Dersom man medregner studentene som ikke melder flytting til byen, er det faktiske innbyggertallet vesentlig høyere. Trondheim er den tredje mest folkerike kommunen i Norge, men blir av SSB regnet som det fjerde største tettstedet.

Trondheim er en by i vekst. Fødselsoverskuddet har vært på 12-1300 i 2008 og 2009, mens det var mellom 700 og 1 000 pr år i perioden 1997-2007. Netto innflytting er også positiv, og har vært over 1 000 personer pr år siden 2005, med 2006 og 2007 som de høyeste, med hhv. 2 183 og 2 462 personer. I 2010 ble det født ca 2 600 barn i Trondheim, det høyeste tallet på 35 år.

8,4% av byens befolkning har innvandrerbakgrunn. Tabell: De 20 største innvandrergruppene i Trondheim etter landbakgrunn per 1. januar 2011:

| Land | Befolkning |
| --- | --- |
| I alt | 18 501 |
| Polens flagg Polen | 1 255 |
| Tyrkias flagg Tyrkia | 1 072 |
| Sveriges flagg Sverige | 1 044 |
| Iraks flagg Irak | 915 |
| Vietnams flagg Vietnam | 886 |
| Tysklands flagg Tyskland | 837 |
| Irans flagg Iran | 786 |
| Russlands flagg Russland | 609 |
| Somalias flagg Somalia | 554 |
| Kinas flagg Kina | 533 |
| Bosnia-Hercegovinas flagg Bosnia-Hercegovina | 516 |
| Afghanistans flagg Afghanistan | 460 |
| Thailands flagg Thailand | 376 |
| Danmarks flagg Danmark | 366 |
| Storbritannias flagg Storbritannia | 360 |
| Indias flagg India | 352 |
| Frankrikes flagg Frankrike | 307 |
| Filippinenes flagg Filippinene | 300 |
| USAs flagg USA | 287 |
| Sri Lankas flagg Sri Lanka | 285 |

Referanser
----------

1. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 29. januar 2012. Besøkt 17. januar 2012.
2. ↑  «Adressa.no - *Trondheim med innbygger nummer 170.000*». Arkivert fra originalen 5. oktober 2013. Besøkt 14. juni 2011.
3. ↑  Trondheim kommune - *Trondheim i dag* Arkivert 31. august 2010 hos Wayback Machine.
4. ↑  «Adressa.no – *Trondheim vokser og vokser*». Arkivert fra originalen 2. januar 2014. Besøkt 14. juni 2011.
5. ↑  SSB: Trondheim kommune Arkivert 29. juni 2011 hos Wayback Machine.
6. ↑  Innvandrerbefolkningen i storbyene 2010 Statistisk sentralbyrå Arkivert 3. november 2011 hos Wayback Machine.
Flagget for byen Trondheim viser en gul rose (nyperose) på rød bunn.
**Trondheims flagg** viser en gul rose på rød bunn. Flagget er et av Trondheim bys offisielle symboler og ble formelt godkjent av byens formannskap i 1989 og ved kongelig resolusjon samme år.

Nyperosen er Trondheims kommuneblomst. Det fins flere viltvoksende arter nyperoser i kommunen, deriblant kanelrose og kjøttnype. 

Trondheims- eller Tronhjems-rosen er en stilisert utgave som henter sine trekk fra disse. Allerede i middelalderen ble blomsten brukt i symbolsk form, blant annet som Olavssymbol, muligens som en gjengivelse av rosevinduet på Nidarosdomen. 

Den stiliserte trondhjemsrosen er en kopi av den engelske tudorrose. Flagget er utformet av professor Arne E. Holm.

Gammel fane med «Trondhjemsrosen» som trolig har tilhørt borgerbevæpninga i Trondheim. Foto sannsynligvis tatt av Erik Olsen i forbindelse med byens 900-årsjubileum i 1897. Foto: Trondheim byarkiv 
Rosen opptrer tidligere i flere segl og faner i byen; på 1500-tallet finnes den på domkapitlets justissegl, og på 1600-tallet er den gjengitt på grønn bunn i borgerbevæpningens fane. På 16-1700-tallet kom den i bruk i flere laugsmerker, for eksempel for murerne, bakerne, gullsmedene og smedene. I kommunal sammenheng er det kjent at trondhjemsrosen fra 1689 ble brukt av brannvesenet. På 1700-tallet dukket den opp i byens segl i stedet for de tre hodene, i 1930 tok Trøndelagsutstillingen i bruk rosen.

Trondheimsrosen er så nært knyttet til Trondheim at Riksarkivet har gitt byen fortrinnsrett, selv om også en rekke andre kommuner ønsket å benytte rosen som våpenfigur. Staten har siden opphevet loven som krever kongelig godkjenning av kommunale flagg og våpen, etter råd fra Riksarkivet. Sørum kommunes våpen har en rød rose på gull skjold, etter Sudreimsættens våpen fra middelalderen. 

* «Trondhjemsrosen» på rådhuset i Trondheim Foto: 2019«Trondhjemsrosen» på rådhuset i Trondheim Foto: 2019

Kilder
------

* Trondheim kommunes hjemmeside om Trondheimsrosen
* Trondheim kommunes hjemmeside om Trondheimsflagget

Portal: Trondheim
Hovedbygningen på Rotvoll, der Fakultet for lærer- og tolkeutdanning, NTNU, holdt til til årsskiftet 2017/2018, da den flyttet til campus Kalvskinnet. Foto: N.Kr.Th. Eikeland/NTNU UB 
**Trondheim lærerhøgskole** var en høgskole for lærerutdanning, etablert i Trondheim i 1959 under navnet *Statens lærerskoleklasser i Trondheim*. I 1994 ble skolen fusjonert inn i Høgskolen i Sør-Trøndelag (HiST), som følge av høgskolereformen. Fra 1. januar 2016 inngår HiST, Høgskolen i Gjøvik og Høgskolen i Ålesund i Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet (NTNU).

Etter få år skiftet *Statens lærerskoleklasser i Trondheim* navn til *Trondheim offentlige lærerskole*. Skolen het etterhvert *Trondheim lærerskole*; den fikk høgskolestatus i 1973 og med det navnet *Trondheim lærerhøgskole*.

På Byåsen hadde Åsveien interkommunale skole nettopp fått bygd nye lokaler og Trondheim kommune stilte til disposisjon skolens eldre bygninger i Breidablikkvegen 39. Trondheim lærerhøgskole holdt til på Byåsen fram til 1991. Da flyttet de til Rotvoll nordøst for Trondheim sentrum, og inn i lokalene til det tidligere *Rotvoll asyl*, eller Trondheim psykiatriske sykehus, som det het i 1991.

Den tidligere lærerhøgskolen ble i 2016 Fakultet for lærer- og tolkeutdanning (FLT) ved NTNU. I 2017 ble FLT fusjonert med Program for lærerutdanning (PLU) til Institutt for lærerutdanning ved NTNU. ILU samlet i 2018 lærerutdanningen for trinn 1-13 på campus Kalvskinnet.

Referanser
----------

1. 1 2 3  Bratberg, Terje (1996). *Trondheim byleksikon*. Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 546. ISBN 978-82-573-0642-7.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** Forvaltningsdatabasen
 |
Larven, på asparges  Foto: Beentree 
**Aspargesbille** (*Crioceris asparagi*) er en bille som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae). Den er et brysomt skadedyr på asparges, men er ikke registrert i Norge.

Aspargesbille er mellom 5-6,5 mm lang. Den har et svart hode, halsskjoldet (pronotum) er rødlig og smalere enn det er langt. Dekkvingene er gulbrune langs kanten. midt på er de svarte. På hver av dekkvingene er det tre til fire store hvite flekker, som av og til flyter sammen. Kroppen er langsmal og ikke oval slik som flere andre bladbiller. Beina er ganske mørke.

Både larvene og de voksne (imago) billene lever av å spise blad på næringsplanten, asparges. 

Aspargesbille tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Crioceris asparagi* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Crioceris asparagi* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *Crioceris asparagi* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *Crioceris asparagi* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *Crioceris asparagi* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *Crioceris asparagi* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Crioceris asparagi* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Crioceris asparagi* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Crioceris asparagi* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Crioceris asparagi* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* Norsk Entomologisk forening

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Bukoba** er en by nordvest i Tanzania, på vestsiden av Victoriasjøen. Den er hovedstad i Kageraregionen og administrativt sete for Bukoba Urban District. Folketallet er anslått til 100 000. Byen blir betjent av Bukoba lufthavn og regulær fergeforbindelse til Mwanza, så vel som landverts forbindelse til Ugandas Rakai-distrikt.

Om Bukoba
---------

Byen ligger bare en grad syd for ekvator, og er Tanzanias nest største havneby ved Victoriasjøen.

Bukobas beliggenhet og dens størrelse som Kageras største by, gjør den til porten til regionen. Klimaet er behagelig, sol og mildt nesten hele året igjennom. Det kan av og til bli kjølig, spesielt om kveldene i de to sesonger med regn, men aldri Så kaldt som i Europa.

Byen er tett og flat, likner på en bolle der den ligger mellom åsene. Byen har en bussterminal, en stor flyplass og havn med ferger fra Bukoba via Kemondo til Mwanza. Auric Air flyr tre ganger om dagen til Mwanza. I 2010 ble flyplassen utvidet og større trafikk er forventet. Det er bussforbindelse til Kampala som tar seks timer. Byen reklamerer med sine hvite sandstrender, store supermarkeder, en havn, tennisbaner og svømmebasseng Den har tre banker, to som tar VISA-kort og en minibank.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** GeoNames
 |
**Acetonitril**, ofte forkortet til **MeCN**, er en kjemisk forbindelse med formal CH3CN. Denne fargeløse væska er den enkleste organiske nitirlen. Den produseres hovedsakelig som biprodukt av akrylonitrilproduksjon. Den benyttes som et polart aprotisk løsningsmiddel i organisk syntese. N≡C - C skjelettet er lineært med en kort C≡N avstand på 1,16 Å.

Acetonitrile ble først fremstilt i 1847 av den franske kjemikeren Jean-Baptiste Dumas.

Applikasjoner
-------------

Acetonitril brukes hovedsakelig som løsningsmiddel i rensing av butadien i raffinerier. Acetonitril blir matet inn i toppen av en destillasjonskolonne fylt med hydrokarboner inkludert butadien, og når acetonitrilen renner ned gjennom kolonnen, absorberer den butadienen som deretter sendes fra bunnen av tårnet til et separat skilletårn. Varme brukes deretter i skilletårnet for å skille butadien.

I laboratoriet brukes det som et løsningsmiddel med middels polaritet som er blandbart med vann og en rekke organiske løsningsmidler, men ikke mettede hydrokarboner. Den har et praktisk væskeområde og en høy dielektrisk konstant på 38,8. Med et dipolmoment på 3,92 D acetonitril oppløser bredt spekter av ioniske og ikke-polære forbindelser og er nyttig som en mobil fase i HPLC og LC – MS.

Det er mye brukt i batterier på grunn av sin relativt høye dielektriske konstant og evne til å oppløse elektrolytter. Av lignende grunner er det et populært løsningsmiddel i syklisk voltammetri.

Acetonitril spiller en viktig rolle som det dominerende løsningsmidlet som brukes ved fremstilling av DNA-oligonukleotider fra monomerer.

Industrielt brukes det som løsemiddel for fremstilling av legemidler og fotografisk film.

Referanser
----------

1. ↑  Karakida, Ken-ichi; Fukuyama, Tsutomu; Kuchitsu, Kozo (1. februar 1974). «Molecular Structures of Hydrogen Cyanide and Acetonitrile as Studied by Gas Electron Diffraction». *Bulletin of the Chemical Society of Japan*. 2. 47: 299–304. ISSN 0009-2673. doi:10.1246/bcsj.47.299. Besøkt 29. september 2020.
2. ↑  sciences (France), Académie des (1847). *Comptes rendus hebdomadaires des séances de l'Académie des sciences* **(fransk)**. Gauthier-Villars.
3. ↑  «Journal of Molecular Spectroscopy | Vol 21, Issues 1–4, Pages 1-430 (1966) | ScienceDirect.com by Elsevier». *www.sciencedirect.com* **(engelsk)**. Besøkt 29. september 2020.
4. ↑  Spanish Ministry of Health (2002). «Acetonitrile. Summary Risk Assessment Report» (PDF). *Special Publication*. Archived from the original on 17. desember 2008. Besøkt 29. september 2020. CS1-vedlikehold: Uheldig URL (link)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN
 |
Ocean Voyager-tunnelen
**Georgia Aquarium** i Atlanta, Georgia er verdens største akvarium, med mer enn 30 000 kubikkmeter vann og mer enn 100 000 dyr tilhørende 500 ulike arter. 

Akvariet ble åpnet for allmennheten 21. november 2005. Publikumstilstrømningen har vært langt større enn man hadde regnet med selv om billetten er relativt dyr. 1. mars 2006 tok akvariet imot sin besøkende nummer én million. Det første året ble det solgt 290 000 årspass. For å unngå at bare besøkende med årspass slapp inn ble denne billettypen avviklet.

Samlingen
---------

Akvariet inneholder mellom 100 000 og 120 000 fisker og andre vanndyr. Fiskene ble fraktet fra Taiwan i 42 store tanker.
De fire mest kjente skapningene i akvariet er fire hvalhaier. Disse holdes i et 23 500 kubikkmeters kar. 
Akvariet har også fem hvithvaler som er ca. 3 meter lange.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Georgia Aquarium – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Georgia Aquarium – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Google Earth – 3D modell Arkivert 24. januar 2007 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
Ordenstegnet for Georgi Dimitrov-ordenen
**Georgi Dimitrov-ordenen** (bulgarsk: *Орден „Георги Димитров"*) er en bulgarsk orden innstiftet 17. juni 1950 ved dekret utstedt av presidentskapet i nasjonalforsamlingen. Ordenen belønnet fremragende sivile fortjenester. Den er oppkalt etter kommunistlederen Georgi Dimitrov, som var Bulgarias statsminister fra 1946 til 1949. Georgi Dimitrov-ordenen rangerte sammen med Stara Planina-ordenen og Ordenen Bulgarias tretten århundrer som de fremste i Folkerepublikken Bulgarias ordensvesen. Da Bulgaria i 1990 innførte flerpartidemokrati og markedsøkonomi ble Georgi Dimitrov-ordenen avskaffet.

Inndeling
---------

Georgi Dimitrov-ordenen hadde én klasse.

Insignier
---------

Ordenstegnet for Georgi Dimitrov-ordenen er i gull med rød og hvit emalje. Det er uregelmessig, men tilnærmet rund i formen og utformet som et sosialistisk statsemblem. I midten har det en midtmedaljong felt med et venstrevendt portrett av Georgi Dimitrov i gull mot rød emalje. En smal hvit stripe omkranser medaljongen, bortsett fra nederst. Midtmedaljong er omgitt av hveteaks, i nedre del omslynget av et rødt bånd med påskriften Георги Димитров. Øverst står en rød stjerne og nederst hammer og sigd.

Ordensbåndet er mørk rødt med kantstripere i lysere rødnyanse.

Tildeling
---------

Personer som ble tildelt ærestitlene Helt av Folkerepublikken Bulgaria og Helt av det sosialistiske arbeid mottok samtidig også Georgi Dimitrov-ordenen. Ordenen kunne ellers tildeles bulgarere, så vel som borgere av andre land.

Det ble i perioden 1950 til 1990 foretatt tildeling av Georgi Dimitrov-ordenen til 4 518 personer.

Kilder
------

* Furlan, Marjan: *Socialist Bulgaria. Orders and Medals 1944–1991*, Toronto: Militaria House, 1997, s. 12
* Hieronymussen, Poul Ohm og Jørgen Lundø: *Europæiske ordner i farver*, København: Politikens forlag, 1966, s. 155
* Petrov, Todor: *Bulgarian Orders and Medals 1878–2005*, Sofia: Voenno izdatelstvo, 2005, s. 216. ISBN 954-509-317-X
**Bjørn Jensen** (født 22. juli 1965 i Tønsberg, død 14. juni 2018 samme sted) var en norsk fysiker. Jensens område var teoretisk fysikk og han var professor ved Høgskolen i Sørøst-Norge.

Jensen var utdannet ved Universitetet i Oslo og disputerte i 1997 for dr.philos.-graden med avhandlingen *Black Holes and Relativistic Strings*. Han arbeidet senere ved bl.a. Teknisk museum og ved Høgskulen i Sogn og Fjordane, før han ble tilsatt ved Universitetet i Sørøst-Norge (tidligere Høgskolen i Vestfold). Her underviste han i fysikk og matematikk, og var blant annet kjent for sitt innovative arbeid med videosensur av studentenes eksamensoppgaver. Jensen publiserte en rekke artikler innen teoretisk fysikk internasjonalt. Hans forskningsinteresser lå innenfor klassisk og relativistisk kvantemekanikk koblet med geometri, supersymmetrisk kvantemekanikk og Lie-teori knyttet til visse systemer av differensialligninger. I tillegg hadde han et sterkt engasjement for naturfagdidaktiske problemstillinger. I 2009 mottok han forskerprisen ved sin institusjon, og hadde ellers en rekke forskningsopphold utenlands, blant annet i Stockholm og Paris.

Referanser
----------

1. ↑  Dødsannonse[*død lenke*] Klemmetsby-Firing begravelsesbyrå, besøkt 5. mai 2019
2. ↑

Eksterne lenker
---------------

* Bjørn sensurerer eksamen på video (Khrono 31.08.2017)
* Snart Vestfold-universitet (artikkel i Tønsbergs blad 06.03.2009)
**Kasakhstans nasjonalbank** (kasakhstansk: **Қазақстан Ұлттық Банкі**) er sentralbanken i Kasakhstan.

Den har hovedkontor i Almaty og 16 regionskontorer.

Historie
--------

Kasakhstan var en del av Sovjetunionen fram til 16. desember 1991. Den 13. april 1993 ble Kasakhstans nasjonalbank etablert, ved at landets avdeling av Gosbank (Sovjetunionens sentralbank) ble omgjort til en nasjonal sentralbank. Kasakhstan og Usbekistan signerte en avtale med Russland i august 1993, med rubel som felles valuta, men trakk seg fra denne avtalen i november, og 15. november introduserte Kasakhstan sin egen valuta, Kasakhstansk tenge.

Sentralbanksjef
---------------

Pr august 2018 er Daniyar Akishev sentralbanksjef. Han ble utnevnt 2. november 2015, og overtok for Kairat Kelimbetov.

Se også
-------

* Liste over verdens sentralbanker

Referanser
----------

1. ↑  IMF - *Economic Reforms in Kazakhstan, Kyrgyz Republic, Tajikistan, Turkmenistan, and Uzbekistan*, besøkt 24. juli 2014.
2. ↑  Kasakhstans nasjonalbank - *Council of Directors of the National Bank of Kazakhstan* Arkivert 27. juli 2014 hos Wayback Machine. besøkt 5. august 2018.
3. ↑  Financial Times - *Kazakhstan replaces central bank governor*, besøkt 5. august 2018.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
Kinesjmas plassering i Ivanovo oblast.
**Kinesjma** (russisk: Кинешма) er den nest største byen i Ivanovo oblast i Russland. Den ligger rundt 90 km nordøst for Ivanovo, og strekker seg over 15 kilometer langs Volga. Innbyggertall: 95 233 (folketelling 2002)

Historie
--------

Kinesjma ble første gang nevnt som en *posad* i 1429. I 1504 ga Ivan III den til fyrst Fjodor Belskij, som flyktet til Moskva fra Litauen og giftet seg med Ivans niese. Senere ga Ivan den grusomme Kinesjma til Ivan Sjuiskij, men etter sistnevntes død ble den returnert til tsaren i 1587. På 15- og 1600-tallet var Kinesjma et betydelig senter for fiskeri, som leverte stør til tsarens bord. I 1608 ble byen plyndret av polakkene to ganger. Fra 1700-tallet har byens hovedindustri vært fremstilling av tekstiler.

Severdigheter
-------------

Kinesjmas viktigste landemerke er Treenighetskatedralen, bygget i 1838–1845 i en typisk nyklassisistisk arkitektur. Det er også flere 1700-tallskirker i byen.

Referanser
----------

1. ↑  ; arkiveringsdato: 31. juli 2017; besøksdato: 31. juli 2017; arkiv-URL: .

Eksterne lenker
---------------

* (ru) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Kineshma – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
Byer i Ivanovo oblast |
| --- |
| Administrativt senter: Ivanovo |
| Flagget til Ivanovo oblast | Furmanov **·** Gavrilov Posad **·** Jurjevets **·** Juzja **·** Kinesjma **·** Kokhma **·** Komsomolsk **·** Navoloki **·** Pljos **·** Privolzjsk **·** Putsjezj **·** Rodniki **·** Sjuja **·** Tejkovo **·** Vitsjuga **·** Zavolzjsk | Russlands flagg |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
Det tyske Lufthansaflyet *Landshut* etter avsluttet kapring, en av de mest kjente flykapringer på 1970-tallet.  Foto: Wegmann, Ludwig, Deutsches Bundesarchiv 
**Flykapring** innebærer at man med vold eller trussel om vold tar kontrollen over et fly. En person som utfører denne handling kalles «flykaprer». Flykapringer forbindes sterkt med terrorisme.

En topp ble nådd på slutten av 1960-tallet, da det årlig ble kapret 30-40 fly. Men få kom til skade, og for flyselskapene var kostnadene overkommelige sammenlignet med strengere sikkerhetstiltak, som også ville gi lange køer og dermed skremme vekk passasjerene. Da en senator i 1968 foreslo å installere røntgenmaskiner og metalldetektor på flyplasser, svarte en representant for amerikanske luftfartsmyndigheter at dette ville skremt folk vekk.

Det vanligste er at kapreren bruker våpen mot pilotene for å tvinge dem å føre flyet dit kapreren vil. I visse fall, som ved 11. september-terrorattentatet i USA den 11. september 2001, har kapreren selv kunnet styre flyet og overtok spakene. I dette fall var målet dog ikke forflytning mellom plasser, men et selvmordsattentat.

Den første flykapringen ble utført den 21. februar 1931 i Arequipa i Peru.

I oktober 1998 kapret piloten selv flyet, under en flygning med Air China fra Beijing til Kunming. Han styrte flyet til Taiwan i stedet, men oppnådde bare å bli fengslet av taiwanske myndigheter. Året før hadde det vært to lignende, men mislykte forsøk.

Flykapringer har medført strengere kontroll av passasjerenes bagasje på flyplassene. I 2002 kalkulerte man med en utgift på en halv milliard kroner for sikkerhetskontrollen på norske flyplasser.

I USA har tiltak blitt iverksatt som blant annet innebærer at dørene mellon førerkabin og passasjerkabin stenges, samt at piloten tillates å bære pistol på flyet.

Flykapring heter *hijack* på engelsk. I 2000 på Oakland-flyplassen utenfor Detroit hilste en ansatt på en kollega med ordene *Hi, Jack!* Dette ble oppfattet som ordet «flykapring», og politiet tilkalt.

Kjente flykaprere
-----------------

* Mohammed Atta
* Souhaila Andrawes

Tilfeller av flykapring
-----------------------

Noen tilfeller av flykapring beskrevet på Wikipedia:

* Flykapringen i Sverige 1972
* Flykapringene på Dawson's Field i september 1970.
* Kapringen av Landshut fra Palma til Frankfurt am Main i 1977

Referanser
----------

1. ↑  Magnus Riseng: «Væskenapperen», *A-magasinet* 9. august 2019
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Universalis **·** LCCN **·** NDL **·** NKC
 |
**Dalevatnet** (også omtalt som **Veslevatnet**) er en innsjø innerst i Austredalen i Hyen i Gloppen kommune i Sogn og Fjordane. Vannet har gode fiskeforhold. Grunneierne krever fiskekort for fiske her. 

Dalavatnet tar i mot vann fra Storevatnet gjennom den korte Slettelva som faller 7-8 meter. Området rundt vannet, kalt Dalen, har utlagt en rekke hyttetomter. Her er også hytter for leie med rettigheter til småviltjakt og fiske.

Fra Storevatnet renner Gjengedalselva gjennom korte stryk til Dalevatnet, før den fortsetter ned dalen i en rekke kaskaderende fosser i bratte, dramatiske juv, og munner ut i Ommedalsvatnet. Gjennom Ommedal heter elva Åelva, en lakseelv som munner ut i Hyefjorden.

Referanser
----------

1. ↑  «NVE Atlas». *Vassdrag – Innsjødatabase.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 1. juni 2014

Eksterne lenker
---------------

* Storevatnet, Gjengedalsvassdraget Arkivert 5. mars 2016 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Sigurd Johannesen** (født 23. juli 1904, henrettet 20. eller 26. november 1941) var en norsk radiotelegrafist og motstandskjemper.

Bakgrunn
--------

Johannesen ble utdannet som radioingeniør i Frankrike.

Han startet opp selskapet «Radiodoktoren» med sin svoger Arvid Wisløff. Forretningen lå i 1932 i Skippergaten 19 i Oslo.

I mellomkrigstiden jobbet han som radiotelegrafist på Fred. Olsens skip som gikk i fart til England og Belgia.

Motstandsarbeide
----------------

Han arbeidet illegalt under andre verdenskrig. Han ble arrestert av tyskerne 26. mars 1941 og dømt til døden og henrettet 9. november samme år. Han satt på Grini, Møllergaten 19, Victoria terrasse og til slutt på Akershus festning. Derfra ble han sammen med Rolf Lea, Tønnes Winther, Harald Torsvik og Karl Eriksen ført bort og skutt. Et dokument fra den tyske ambassade viser at han ble begravet til sjøs.[]

Hans siste ord til hans syv år gamle datter var «Tyskerne kommer til å skyte meg, men tilgi dem, for de vet ikke hva de gjør. Du er den sterkeste, så du må ikke gråte og ta av deg din mor og søster».

Æresbevisninger
---------------

Sigurd Johannesens vei på Nordstrand i Oslo er oppkalt etter ham, og han ble post mortem tildelt Haakon VIIs Frihetskors og en påskjønnelse fra den britiske regjeringen. Det ble også reist en felles statue i parken ved Nordstrand skole over de som hadde falt i distriktet.

Se også
-------

* Torsvik-gruppen
* Oldell

Noter
-----

1. 1 2 3  De nøyaktige omstendighetene, slik som henrettelsesdato og -sted, har ikke latt seg dokumentere. Mest sannsynlig ble Johannesen henrettet på Akerhus festning

Referanser
----------

1. ↑   www.nb.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   uttrykt som Riksarkivet, statsrådsprotokoll 9. april 1948.[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  *Våre falne*. Oslo: Grøndahl. 1950. s. 505.
4. ↑  Hauge, Dagfinn (1946). *Slik dør menn*. Oslo: Lutherstiftelsen Forlag. s. 21.
5. ↑  Kartotek over døde og savnede politiske fanger sittet i Norge. 1253.2/12, Eske 19. 1C 107.23
6. ↑  Lynau, Kjell (1945). *De gav sitt liv*. Bokcentralen. s. 35-38.
7. ↑  Nedskrevet av hans datter Anne-Lise Clerk Gange (f. Johannesen)

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister **·** Fangeregisteret **·** Våre falne

 |
**Blastoise** er en fiktiv art fra *Pokémon*-universet av typen Water.

Den utvikler seg fra Wartortle ved level 36, og er den fullt utviklede formen av Squirtle

Blastoise har to alternative former:

* Den kan Mega Evolve til Mega Blastoise
* Den har en Gigantamax form

Blastoise er spill-maskoten til Pokemon Blue

Blastoise er en gigantisk, blå, tobent skilpadde. Det som skiller den mest fra vanlige skilpadder er de to lukene i skallet, rett over skulderbladene. Bak disse skjuler det seg kraftige vannkanoner, som lett blåser vann gjennom stål, har en rekkevidde på flere hundre meter, og kan skyte ut flere hundre kubikkmeter vann i minuttet. Blastoise kan også snu vannkanonene inne i skallet, og rette dem nedover, noe som kan gi den voldsom fremdrift i vann. Den kan også bruke denne evnen til å hoppe, skjønt dette er sjelden nødvendig da den kan hoppe et titalls meter opp i luften fra før.

Blastoise kan også lett trekke seg inn i skallet sitt. Dette gir den enda bedre forsvar, og den kan da utnytte angrepet Skull Bash til sitt fulle potensial. Den retter da vannkanonene ut av to hull i skallet, og sender seg selv spinnende mot motstanderen i voldsom fart. Noen Blastoise velger å rette opp spinnen og ramme motstanderen med hodet først i stedet. Etter angrepet kan Blastoise være oppegående igjen på sekunder, så om den bommer og flyr forbi målet, er det ingen grunn til å føle seg tryggere. Hvis motstanderen skulle klare å blokkere begge vannkanonene, kan den også sprute ut vann gjennom munnen. 

Navnet *Blastoise* er et teleskopord av *blast* (skyte) og *tortoise* (skilpadde).

Eksterne lenker
---------------

* 

* (en) «Blastoise» på Bulbapedia

Portal: Videospill
***Harvard Law Review*** er et juridisk tidsskrift som gis ut av en uavhengig studentgruppe ved Harvard Law School. Første utgave kom ut 15. april 1887.

Tidsskriftet er et av de mest siterte i sin sjanger i USA og anses av mange for å være det mest prestisjefylte tidsskrift av sitt slag. Det gis ut hver måned fra november til juni. Novemberutgaven er avsatt til å dekke siste års mandatperiode for De forente staters høyesterett. Opplaget ligger på vel 8.000 og har egen nettutgave. Tidsskriftet publiserer også *Harvard Law Review Forum* på Internett.

Blant bladets kjente redaktører er Barack Obama (1991).

I Norsk vitenskapsindeks er det et «nivå 2»-tidsskrift.

Referanser
----------

1. ↑  «About The Harvard Law Review». The Harvard Law Review Association. Arkivert fra originalen 26. august 2009. Besøkt 3. november 2010.  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 26. august 2009. Besøkt 3. november 2010.
2. ↑  Harvard Law Review Arkivert 25. januar 2021 hos Wayback Machine. NVI

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Harvard Law Review – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** OCLC **·** LCCN **·** ISSN **·** ISSN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
**Ivar Guttormsson Fløistad** (født 4. desember 1846 i Austre Moland, død 24. november 1926) var bonde, lensmann og stortingsmann fra Austre Moland i Aust-Agder. Han var far til Guttorm Fløistad, som også var lensmann og bonde.

Ivar Fløistad var underoffiser fra 1869 til 1880, deretter gikk han på Sagatun Folkehøyskole 1870–1871 før han overtok gården etter sin far. Han var ordfører i Austre Moland fra 1878 til 1884. Fra 1894 var han også lensmann i Austre Moland.

Ivar Fløistad var medlem av representantskapet i Norges Bank 1895-1905, formann i Nedenes amts jernbanekomite og medlem av Vestlandsbanekomiteen, formann i landbruksselskapet og for landbruksskolen i amtet. Fra 1882 til 1890 var han formann i Aust-Agder folkevæbningssamlag og amtsvenstrelaget i Aust-Agder.

Fløistad møtte på Stortinget første gang 2. april 1883 som 1. varamann fra Nedenes amt. Han møtte også i 1885-sesjonen, da fra 17. mars. Begge gangene kom han inn i stedet for Andreas Theodor Holm. Periodene 1886–1888 og 1898–1900 hadde fast plass på Stortinget. I 1883 og 1885 var han medlem av veikomiteen, i 1886–88 var med i justiskomite nr. 2. Siste gangen, 1898–1900, var han medlem av militærkomiteen og i 1898 var han sekretær i den militære straffelovskomiteen, en særkomite.

Referanser
----------

1. 1 2 3   Stortinget og statsraadet: 1814–1914. B. 1 D. 1 : Biografier A-K, side(r) 253[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Stortinget og statsrådet : 1915–1945. B. 1 : Biografier, side(r) 18[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* Lindstøl, Tallak (1914). «Fløistad, Ivar Guttormsen». *Stortinget og statsraadet: 1814-1914*. Kristiania: Steenske bogtrykkeri. s. 253.
* Haffner, Vilhelm (1949). *Stortinget og statsrådet: med tillegg til Tallak Lindstøl: Stortinget og Statsraadet 1814-1914*. Oslo: [Aschehoug]. s. 18.
* Biografisk informasjon om Ivar Guttormsen Fløistad , NSD Norsk senter for forskningsdatas politikerarkiv (nedlagt)

Eksterne lenker
---------------

* (no) Ivar Fløistad hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF
 |
**Christine Elise McCarthy** (født 12. februar 1965) er en amerikansk film- og TV-skuespillerinne som er best kjent for sin rolle som Emily Valentine i *Beverly Hills 90210*.

Elise er født i Boston, Massachusetts som datter av kunstnere.

Hun ble utskrevet fra den prestisjefylte *Boston Latin School* i 1983. 

Elise hadde en tilbakevendende rolle i siste sesong av *China Beach* som hun flere ganger siden har fremhevet som den beste profesjonelle opplevelse hun noensinne har hatt. Hun hadde rollen som Kyle i filmen fra 1990 *Child's Play 2*. Hun hadde også en tilbakevendende rolle i TV-serien *Beverly Hills 90210* og *ER*. Hun var med i TV-filmen *Vanishing Point* sammen med Viggo Mortensen som roste henne for hennes rolle. De skulle møtes igjen i et annet prosjekt *Boiling Point*, men hennes karakter ble etter hvert skrevet ut av serien. Elise hadde også en tilbakevendende rolle i *Heat of the Night*.

Under sitt fødenavn Christine McCarthy har hun også hatt en livslang kjærlighed for å leve som profesjonell fotograf. I februar 2008 ble hennes arbeider utstilt på en "2-Cup Cafe", i Boston, Massachusetts. Sommeren 2008 var det en utvalgt utstilling av hennes bilder på en restaurant i Paris – "Pink Flamingos" .

Referanser
----------

1. ↑   Internet Movie Database, IMDb-nummer nm0253705, besøkt 9. januar 2016[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Christine Elise Biography (1965-)
3. ↑  «Christine Elise McCarthy Art Opening – Boston Magazine». Arkivert fra originalen 13. mars 2012. Besøkt 27. november 2020.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Christine Elise – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Christine Elise på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) Christine Elise i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) Christine Elise på Scope Rediger på Wikidata

* (fr) Christine Elise på Allociné Rediger på Wikidata

* (en) Christine Elise på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) Christine Elise hos The Movie Database Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Egersund elektrisitetsverk** var første elektrisitetsverk i Rogaland. Det ble offisielt åpnet 25. november 1905, samme dag som Kong Haakon VII steg i land i Oslo.

Handelsmann og skipsreder Theodor Nordaas fra Egersund var én av få nordmenn som besøkte verdensutstillingen i Paris i 1889. Utstillingen for elektrisk belysning gjorde et sterkt inntrykk på ham. I årene som fulgte kunne han ikke legge fra seg tanken om at hans hjemby Egersund burde få del i dette moderne mirakel. 

I oktober 1898 søkte Nordaas formannskapet i Egersund om konsesjon på "Anlæg af et Elektrisitetsværk for Byen, til Belysning og Kraft for Smaaindustrien". Det ble foreslått å bygge et kraftverk i Øgreidfossen, ca. 5 km utenfor Egersund. Her hadde Nordaas og to andre egersundere kjøpt fallrettighetene.

Konsesjonsbetingelser for privat elektrisitetsverk ble vedtatt 1902
-------------------------------------------------------------------

Søknaden om konsesjon utløste en lang og heftig prinsipiell debatt over flere år i kommunale organer: Skulle byen gi konsesjon til private eiere eller skulle elektrisitetsverket være kommunalt? Kommunalt selvstyre og kommunal forretningsdrift var to sider av samme sak, mente mange, særlig de som regnet seg til partiet Venstre. Kommunen burde selv bygge elektrisitetsverk. Etter nesten fire år, i mars 1902, vedtok formannskapet konsesjonsbetingelsene for et privat anlegg. Men entusiasmen for elektrisitetsverket kjølnet noe etter at det ble kjent at Flekkefjords elektrisitetsverk, som kom i drift i 1901 og var kostnadsberegnet til 140.000 kroner, ble nesten 100.000 kroner dyrere enn kalkulert.

Privat konsesjon tildelt Theordor Nordaas i 1903
------------------------------------------------

Først i slutten av 1903 bestemte bystyret at den private konsesjonen skulle tildeles Theodor Nordaas og hans samarbeidspartnere. Det ble tegnet kontrakt med Norsk Elektrisk Aktiebolag om levering av elektrisk utstyr og med Myrens Verksted om levering av turbiner og rørledninger. Kraftverket skulle ha en kapasitet på 375 hk, og før elektrisitetsverket kom i drift hadde Egersunds Fayancefabrik tegnet abonnement på 100 hk.

Elektrisitetsverket offisielt åpnet 25. november 1905
-----------------------------------------------------

Rogalands første elektrisitetsverk ble offisielt åpnet i Egersund den 25. november 1905. Dette var samme dag som Norges nye konge, Kong Haakon VII, steg i land i Kristiania. I Egersund ble dagen feiret som selveste 17. mai med flagg og barnetog. Klokken tolv dundret kongesalutten, og om kvelden var det borgermiddag med dans på Ellingsens Hotell. "Folkeskolen, hvor alle Blus var tændt, straalede i et Lyshav, og tog sig særdeles vakker du," skrev Dalernes Tidende. "Ligeledes var herr Nordaas' Hus, Apotheket og Grand Hotel prægtigt oplyst. Forresten tog det sig vakkert ud ogsaa i Butikerne."
«Kinematograf» har flere betydninger.
Lumière kinematografen i prosjektørmodus.
En **kinematograf**, eller *cinématographe*, er et filmkamera som også tjente som filmprosjektør og fremkaller. Det ble oppfunnet på 1890-tallet.

Det har vært mange diskusjoner om hvem oppfinneren var.[] Noen[*hvem?*] argumenter for at apparatet først ble oppfunnet og patentert som «cinématographe Léon Bouly» av den franske oppfinneren Léon Bouly den 12. februar 1892. Det blir sagt[*av hvem?*] at på grunn av mangel på godtgjørelser, var ikke Bouly i stand til å betale avgiften for patentet det følgende året og at Auguste og Louis Lumières ingeniører kjøpte lisensen.

Men den teorien som er mest populær,[] er at Louis Lumière var den første til å ta i bruk ideen, at begge Lumière-brødrene delte patentet. De laget sin første film, *Sortie de l'usine Lumière de Lyon*, i 1894. Filmen ble vist offentlig i L'Eden, verdens første og eldste kino, som ligger i La Ciotat i Sørøst-Frankrike, den 2. september 1895. Den første kommersielle offentlige visningen filmkunstfilmer fant sted i Paris den 28. desember 1895 og ble organisert av brødrene Lumière.

Flere versjoner av cinematografer ble utviklet, blant annet en av Robert Royou Beard, Cecil Wray, Georges Demenÿ, Alfred Wrench, og den til brødrene Lumière.

Se også
-------

* Elektrotachyskop
* Eidoloskop
* Kinetoskop
* Praksinoskop
* Vitaskop
* Baloptikon

Referanser
----------

1. ↑  «Machines». *Who's Who of Victorian Cinema*. British Film Institute.

Eksterne lenker
---------------

* Hvem er hvem i viktoriatidens film:Teknisk essay
* Eventyr i cyberlyd

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GND
 |
Stattholderarkivet i magesinet til Riksarkivet Foto: Tommy Gildseth 
**Stattholderarkivet** er arkivet etter stattholderen i Norge (1572-1771) og Slottsloven (1704-1722). Arkivet oppbevares i Riksarkivet.

Arkivmaterialet omfatter tidsrommet 1572-1771. Bestanden er preget av lakuner, og særlig fra 1500-tallet er det lite materiale. Arkivet er på omtrent 40 hyllemeter. Mesteparten er fra stattholderembetet. Men det finnes egne møtebøker med tilhørende saksdokumenter for Slottsloven. Annet arkivmateriale etter Slottsloven er integrert i hoveddelen.

Møtebøker for Slottsloven inneholder referater og vedtak fra kommisjonens møter. Supplikkbøker inneholder referat av supplikker og søknader. Kopibøker inneholder avskrifter av utgående brev.

Litteratur/kilder
-----------------

* Johannessen, Knut m.fl.(red.)(1992): Håndbok for Riksarkivet. Oslo.
* Riksarkivet (1963): Riksarkivet: Foreløbige Arkivregistraturer. Stathaldar-arkivet 1572-1771 med Slottslov-arkivet 1704-1722. Oslo.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Arkiv etter Stattholderembetet på Arkivportalen