recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
***Alles Leben ist Problemlösen. Über Erkenntnis, Geschichte und Politik*** («Alt liv er problemløsing. Om erkjennelse, historie og politikk») er en bok av den østerriksk-britiske filosofen Karl Popper. Boka kom ut på forlaget Piper (München) i 1994, bare få uker etter forfatterens død, og inneholder 16 av hans artikler og foredrag fra tidsrommet 1962 til 1994. Seks av foredragene var tidligere upublisert, og to var oversatt fra engelsk (resten var opprinnelig tysk).

Innholdet er gruppert i to bolker. De seks kapitlene i del I («Spørsmål om naturerkjennelse») handler om erkjennelsesteori, vitenskapsteori og sinnsfilosofi. Her utdyper Popper bl.a. sine tanker om en evolusjonær erkjennelsesteori og verden 1–3. Del II («Tanker om historie og politikk») omfatter ti kapitler som gjengir Poppers politiske og sosialfilosofi. Ved siden av det åpne samfunn presenterer han her også moralfilosofiske tanker.

Boka er (per 2011) oversatt til elleve språk. I den engelske utgava (*All Life is Problem Solving*, Routledge, London, 1999) ble fire av de opprinnelige kapitlene utelatt (fordi de allerede var blitt publisert i andre artikkelsamlinger), mens tre andre ble tilføyd.

Noter
-----

1. ↑  H. Bohnet & K. Stadler (2002). «Vorwort». I K.R. Popper. *Alle Menschen sind Philosophen*. München: Piper. s. 7–9.

Eksterne lenker
---------------

* Tilgjengeligheten av boka ved ulike bibliotek og bokhandlere,
	+ tyske utgaver:
		- ISBN 3492037267
		- ISBN 3492223001
	+ engelske utgaver:
		- ISBN 0415174864
		- ISBN 0415249929
**ibid.** (lat. forkortelse for *ibīdem*, «på samme sted»), er et begrep som brukes i referanser, fot- eller sluttnoter for å angi at gjengitt informasjon i teksten er hentet fra det foregående refererte verk. Henvises det til en referert kilde eller et sitat i teksten brukes ordet (*ibid.* + sidetall).

Betydningen av ibid ligner betydningen av «idem» («noe som er nevnt tidligere»; «det samme», forkortes «Id.»), og blir vanlig brukt i juridiske tekster.

For å finne Ibid.-kilden, må man se på den siste referansen før ibid.

Bruksområde
-----------

Denne typen referanse egner seg best i et statisk format, der man kan være rimelig sikker på at oppsettet og rekkefølgen av tekst og referanser vil nå frem til leseren i samme form som det ble ferdigstilt i første omgang. Begrepet ibid egner seg følgelig bedre til trykte formater (bøker og tidsskrifter utgitt på papir) enn i dynamiske formater som for eksempel et nettleksikon som Wikipedia, der tekstinnholdet i artiklene i regelen vil endre seg over tid slik at referansene kan bli flyttet, endret, strøket og bli supplert i tidens løp.

Referanser
----------

1. ↑  Halvorsen, Knut (2008): *Å forske på samfunnet*, Cappelen side 227 ISBN 978 82 02 28194 6

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |
**Samara Morgan** er en figur som dukket opp først i den japanske filmen the Ring, og var filmens viktigste antagonist. Samara var et barn som etter hvert ble adoptert, men fikk fostermoren til å begå selvmord. Hun ble deretter kastet i en brønn, og stengt inne der. I filmen hjemsøker Samara personer som har sett en film som hun var en del av før hun ble innestengt. 

I bøkene ble Samara født som intersex. Hun har kroppen til en kvinne, men har både mannlig og kvinnelig kjønnsorgan. Hun var datter av Shizuko Yamamura og Heihachiro Ikuma, en professor som var gift med en annen kvinne. Men Ikuma utviklet tuberkulose, og Samara ble overlatt til Shizukos øvrige familie-medlemmer i hjem-byen Izu Ōshima. Som tenåring flyttet hun til det japanske fastlandet, i håp om å begynne som skuespiller. Men håpet hennes blir snart ødelagt når hun var involvert i teater-direktørens dødsfall. Hun ble deretter tvunget til å ta hånd om hennes syke far ved en tuberkulose-avdeling på Izuøyene.

Der ble Samara voldtatt av Jotaro Nagao, som deretter kastet henne i en brønn når det ble oppdaget at hun var intersex. Men fordi Nagao var syk av kopper når han voldtok henne, ble Samara også infisert av kopper-viruset. Sammen med Samaras iboende psykiske krefter ble hatet hennes projisert mot resten av verden gjennom en TV-skjerm som tar opp en videokassett, noe som skapte det beryktede forbannede video-båndet som spiller en veldig viktig i bøkene og filmene. I film-serien er Samara ikke hermafroditt, men fullstendig kvinnelig. Ikuma er heller ikke hennes biologiske pappa i filmene, men i stedet en mann som tok seg av Shizuko etter at hun ble syk.
Invernesskappe båret med Highland dress, 2007 Tacoma Highland Games
**invernesskappe** (engelsk **Inverness cape**) er en form for vanntett kappe. Den kalles også **Havelock cape**. Den har ikke ermer, og armene kommer ut av ermegap. Den blir assosieet med den fiktive mesterdetektiven Sherlock Holmes.

Den ble utviklet i 1850-årene. Den hører til den tradisjonelle skotske *Highland dress*.

Mot slutten av 1800-tallet hadde menn en invernesskappe over kjole og hvitt.

Popularitet i Japan
-------------------

Men i *Inverness coat* på Chrysanthemummarked i Japan, Taisho-eraen (1914, foro:Elstner Hilton)
Invernesskappen ble introdusert i Japan under meiji-perioden, og en lett modifiert versjon, kalt **tonbi**- eller **tombi**-kappe ( とんび ), ble særdeles populær. På denne tiden var det mange modifiserte vestlige kapper på moten i landet. Navnet *tonbi* skyldes at flapsene på begge sider av skuldrene kumme minne om draker. *Tonbi* kunne bæres over kimonoen, og det var med på å gjøre den populæt. Historisk var bruken av ull begrenset i Japan frem til Meiji-årene, men den økte etterspørselen for nye kapper som kunne bæres over kimonoen, som altså *tonbi*-kappen, fikk fart på markedet. Plagget forble i bruk utover meiji-årene, gjennom taishō- og shōwa-eraene.

Galleri
-------

* „Sherlock-Holmes"-statue i London„Sherlock-Holmes"-statue i London
* Cruiseshippassasjerer i 1891. Mannen til høyre benytter en Havelock.Cruiseshippassasjerer i 1891. Mannen til høyre benytter en Havelock.
* Invernesskappe, ca. 1910Invernesskappe, ca. 1910

Referanser
----------

1. ↑  Waugh, Norah (1964). *The Cut of Men's Clothes*. s. 143. ISBN 1138870552.
2. ↑  Alt om kjole og hvidt på bloggen *Den velklædte mand*.
3. 1 2 3 4  Ishikawa, Takuboku (2011). *Romaji Diary and Sad Toys*. Tuttle Publishing. ISBN 9781462900787.
4. 1 2  «Coats for the male Kimono wearer». 12. juli 2019. Besøkt 8. mars 2021.
5. ↑  Milhaupt, Terry Satsuki (2014). *Kimono: A Modern History*. Reaktion Books. ISBN 9781780233178.
6. ↑  Kaikoku Hyakunen Kinen Bunka Jigyōkai (Japan) (1969). *Japanese Culture in the Meiji Era*. 5. Toyo Bunko. s. 43.
**Ibn Chabbat** (arabisk: ابن شباط; opprinnelige navn **Mohamed Ben Ali**, født 16. oktober 1221, død 17. juni 1285) var en dikter og vitenskapsmann i middelalderriket Ifriqiya. 

Som student i hjembyen Tozeur i Tunisia utmerket han seg i flere forskjellige fag. Etter studiene dro han til Tunis hvor han underviste ved Zitouna-universitetet (Université Zitouna) i noen år, før han flyttet tilbake til Tozeur. Han har skrevet en rekke verker inkludert diktsamlinger, ti innen litteratur og historie og et banebrytende matematisk-teknisk verk.

Han var også en dyktig matematiker som planla det vanningsanlegget i Djerid-oasen som fortsatt er i bruk; dette er det han er mest kjent for i dag.

Minnesmerker
------------

I en av rundkjøringene i Tozeur er det reist en stor, gullbelagt statue av Ibn Chabbat.

Bildegalleri
------------

* Zitouna-moskeen i Tunis. På Ibn Chattabs tid var universitetet integrert med moskeen.  Foto: Ahmed BEN YAGHLENE (2013)Zitouna-moskeen i Tunis. På Ibn Chattabs tid var universitetet integrert med moskeen.  Foto: Ahmed BEN YAGHLENE (2013)
* Bilde fra oasen ved Tozeur, fotografert mellom 1890 og 1900.Bilde fra oasen ved Tozeur, fotografert mellom 1890 og 1900.

Referanser
----------

1. ↑  Hatem Bourial (18. februar 2016). «Ibn Chabbat, le maître des eaux du Djérid». *www.webdo.tn*. Besøkt 19. mai 2022.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Ibn Chabbat – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
**Gudrun Brottveit** (født 1954) er en norsk kriminolog og barnevernsforsker, som er professor i sosialt arbeid og barnevern ved Høgskolen i Østfold.

Brottveit er utdannet barnevernspedagog og kriminolog (cand.polit. 1993). Hun tok sin doktorgrad i kriminologi ved Universitetet i Oslo i 2007 på avhandlingen *Seksuelle overgrep mot barn: en fortolkende tilnærming til barnevernsarbeidernes forståelse*. Hun har vært forsker ved Institutt for kriminologi og rettssosiologi ved Det juridiske fakultet ved Universitetet i Oslo, seniorrådgiver i Barne- og likestillingsdepartementet og er nå professor ved Avdeling for helse og velferd ved Høgskolen i Østfold.

Brottveits forskning handler i tillegg til barnevern og sosialt arbeid om kriminologiske emner som stigmatisering og marginalisering, fengselssosiologi, kriminalitetsforståelse og straffens funksjoner, samt om forskningsmetode og vitenskapsteori. Hun deltar i et forskningsprosjekt i Halden fengsel om domfelte menns tilbakeføring til samfunnet. Hun underviser særlig i sosial- og barnevernfaglig emner, samfunnsvitenskap og vitenskapsteori- og forskningsmetode.

Bøker
-----

* *Vitenskapsteori og kvalitative forskningsmetoder: Om å arbeide forskningsrelatert*, Gyldendal, 2018

Referanser
----------

1. ↑  Institutt for kriminologi og rettssosiologi
2. ↑  Kompetanseutvikling i barnevernet (NOU 2009:8)
3. ↑  «Gudrun Brottveit». Arkivert fra originalen 29. november 2018. Besøkt 29. november 2018.
4. ↑  Gudrun Brottveit Arkivert 2015-10-30, hos Wayback Machine. hos Høgskolen i Østfold

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** ISNI
 |
**Samarbeidsgruppene for natur- og miljøvern (snm)** ble startet i 1969 av en gruppe filosofer, fjellklatrere og fotturister. (snm) skulle være en motvekt til de miljøvernorganisasjonene som drev «skrivebordsarbeid», og skulle heller konsentrere seg om konkret arbeid. Dette skulle oppnås gjennom en «anti-organisasjon» der saken, og ikke organisasjonen i seg selv, var målet. Parentesen rundt navnet skulle symbolisere dette.

Den første aksjonen (snm) tok ansvaret for var aksjonen mot utbygging av Mardalsfossen i Eikesdal i 1970. Aksjonen var enestående fordi den var en ideologisk begrunnet direkte aksjon. Lokalbefolkningen i Eikesdal og Eresfjord støttet de aktive i aksjonen og deltok i den grad tid i onna tillot, men aksjonistene måtte trekke seg tilbake etter trusler fra andre romsdalinger. Det nye med Mardøla-aksjonen var at sivil ulydighet ble tatt i bruk som middel i motstand mot kraftutbygging. Sivil ulydighet ble senere benyttet i stor målestokk av blant andre Folkeaksjonen mot utbygging av Alta-Kautokeinovassdraget under kampen mot utbygging av Altavassdraget på slutten av 1970-tallet.
| Invasjonen av Tibet |
| --- |
| Den autonome regionen Tibet i Folkerepublikken Kina. Under: Qamdos beliggenhet i kinesisk Tibet. |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Dato | Oktober 1950-51 |
| Sted | Qamdo, Tibet31°8'14"N 97°10'39"Ø |
| Resultat | Seier til Folkerepublikken Kina, som annekterer Tibet |

 |
| Stridende parter |
| Kinas flagg Folkerepublikken Kina | Tibets flagg Tibet |
| Kommandanter og ledere |
| Folkerepublikken Kinas flagg Mao ZedongFolkerepublikken Kinas flagg Liu Bocheng  Folkerepublikken Kinas flagg Zhang Guohua  Folkerepublikken Kinas flagg Fan Ming | Tibets flagg Ngabö Ngawang Jigme |
| Styrker |
| ~40.000 | ~8500 |
| Tap |
| 114 drepte og sårede | ~5000 drept eller  180 drepte & sårede |
|  |

**Folkerepublikken Kinas invasjon av Tibet** eller **slaget om Qamdo** var et militært felttog utført i 1950 av Folkets frigjøringshær mot Tibet, som hadde vært en *de facto* uavhengig stat etter Qing-dynastiets fall i 1911, etter flere måneder med mislykkede forhandlinger mellom kineserne og tibetanerne. Felttogets formål var å fange den tibetanske hæren i Qamdo-prefekturet i den østlige delen av Tibet, demoralisere Lhasa-regjeringen og slik presse tibetanerne til å sende forhandlere til Beijing for å anerkjenne kinesisk suverenitet over Tibet. Selve kampene om Qamdo varte fra 6. til 19. oktober 1950. Felttoget endte med at den kinesiske hæren inntok Qamdo, og videre forhandlinger mellom kinesiske og tibetanske representanter førte til at Tibet ble inkorporert i Folkerepublikken Kina som en autonom region gjennom syttenpunktsavtalen for Tibets fredlige frigjøring, som ble undertegnet i oktober 1951. Den tibetanske regjeringa og den lokale sosiale strukturen fortsatte sitt arbeid i Tibet under Folkerepublikken Kina fram til det tibetanske opprøret i 1959, da dalai lama Tenzin Gyatso flyktet i eksil og den tibetanske regjeringen ble oppløst.

Se også
-------

* Tenzin Gyatso
* Det tibetanske opprøret i 1959
* Den kinesiske borgerkrig
* Tibet
* Gendun Drup

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Universalis
 |
*Se også Gudmund Didrik Schnitler*

**Gudmund Schnitler** (født 10. juni 1868 i Kristiania, død 4. november 1925) var en norsk offiser og militærhistoriker.

Gudmund Schnitler var sønn av militærhistorikeren Didrik Thomas Johannes Schnitler (1833-1888) og far til militærhistorikeren Gudmund Didrik Schnitler (1897–1976). Han ble sjef for Nordre Trondhjemske infanteriregiment i 1924.

Schnitler fortsatte farens *Almindelig krigshistorie* og utga et bind om perioden 1650–1790. Han skrev en bok om 1. verdenskrig, *Verdenskrigen* (1924). Hans eldre bror Balthazar Schnitler ble også forfatter, men viet seg til skjønnlitteratur, herunder romaner fra sagatiden, og erindringsbøker.

Referanser
----------

1. 1 2   Autorités BnF, BNF-ID 112473589[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Store norske leksikon, Store norske leksikon-ID Gudmund\_Schnitler[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Open Library, Open Library-ID OL5635307A, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* *Kringla Heimsins*, bind 5. Oslo: Nasjonalforlaget, 1933.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Digitalt tilgjengelig innhold hos Nasjonalbiblioteket: bøker av Gudmund Schnitler

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Prabook **·** Historisk befolkningsregister **·** VIAF **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
**Gudmund Sandvik** (født 9. mars 1925 i Høyland i Rogaland, død 2. februar 2008 i Oslo) var professor i rettshistorie ved Universitetet i Oslo fra 1975. 

Sandvik ble cand.philol i 1954 med hovedfag i historie og bifag i norsk og fransk. Han var lærer ved Lycée Pierre Corneille i Frankrike, lektor ved Sorbonne-universitetet i Paris og ved landsgymnaset på Vinstra før han kom til Historisk institutt ved Universitetet i Oslo. I 1965 tok han doktorgraden med en avhandling om eiendomsretten til de norske prestegårdene. 

Sandvik var leder av det offentlige utvalget som i 1983 la fram forslag om ny stedsnavnlov.

Som medlem av Samerettsutvalget og Rettsgruppen som utredet retten til land og vann i Finnmark gjorde han grundige studier av nordnorsk og samisk historie. Han hadde i dette utvalget blant annet ansvaret for å utarbeide den historiske begrunnelsen for den nye paragrafen i Grunnloven om samenes rettsstilling.

Sandvik gikk av i 1995, men holdt kontakt med sitt fagmiljø også etter at han var blitt pensjonist.

Publikasjoner
-------------

* *Studiar kring problemet eigedomsretten til dei norske prestegardane* 1965 (doktoravhandling)
* *Dømande kommisjonar i Norge* 1974
* *Det gamle veldet* 1975
* *Settargjerda i Tunsberg og kongens jurisdiksjon* 1986
* *Forelesninger i rettshistorie* 1990

Referanser
----------

1. 1 2   Autorités BnF, BNF-ID 12035675t[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* Marit Halvorsen, Ola Mestad, Dag Michalsen, Kirsten Sandberg: Nekrolog i Aftenposten 8. februar 2008, del 2 side 8

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
**Privilegium Minus** er et dokument utstedt av keiser Frederik Barbarossa den 17. september 1156. Det inkluderer ophøyelsen af markgrevskapet Østerrike til et hertugdømme. Dokumentets mottager var keiserens onkel på farssiden, Henrik 2. «Jasomirgott». Østerrike fortsatte dermed å være len under Huset Babenberg. Anvisninger medførte, at arvefølgen også kunne gå gjennom kvinnelige medlemmer av hertugfamilien, og i fall det ikke ble født noen arvinger hadde hertugen rett til å peke ut en etterfølger (*Libertas Affectandi*). Hertugen var forpliktet til å medvirke ved Riksdagen, men begrenset til de saker det ble sammenkalt til i Bayern. Østerrike var også kun forpliktet til å stille med tropper til keiseren i kriger i dets omegn.

Privilegium Minus må ses i lys av den langvarige konflikten mellom Huset Hohenstaufen og Huset Welf, som keiseren, som var etterkommer av begge slektene, ønsket å få en slutt på. Hertugdømmet Bayern, som Babenbergerne hadde kontrollert siden 1139, ble gitt tilbake til Henrik Løve fra Huset Welf. Som erstatning for tapet blev Østerrike ophøyet til et hertugdømme. 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
| Artikkelen inngår i serien om
**Egypts historie** |
| --- |
|  |
| **Epoker** |
| Oldtidens Egypt(før 664 f.Kr.)
Persisk Egypt(664–332 f.Kr.)
Gresk-romersk Egypt(332 f.Kr.–639 e.Kr.)
Tidlig arabisk Egypt(639–1517)
Osmansk Egypt(1517–1803)
Reform og modernisering(1803–1882)
Under britisk okkupasjon(1882–1953)
Arabisk sosialisme(1953–1981)
Egypt under Mubarak(etter 1981) |

**Tidlig arabisk Egypt** er betegnelsen på Egypt i perioden 639–1517. Det startet med en islamsk invasjon, ledet av guvernører som opptrådte på vegne av Umayyad-kalifene i Damaskus, men i 747 ble umayyadenes hegemoni veltet, og makten til araberne begynte å svekke seg. Selv om Egypt formelt sett fortsatt var styrt av Abbasid-kalifatet, klarte dets herskere å danne delvis uavhengige dynastier, slik som tulunidene og ikshidene. I 969 erobret det ismailiske sjia Fatimid-dynastiet fra Tunisia hele Egypt og dannet hovedstaden i Kairo. Dette dynastiet varte frem til 1174, da Egypt kom under makten til Saladin-ætten (Ajubid-dynastiet), som igjen varte til 1252. Ajubidene mistet makten til tyrkiske styrker, kjent som mamelukkene. Disse hersket under kontroll av overhøyheten, Abbasid-kalifene, frem til 1517 da Egypt ble en del av Det osmanske rike.
**Gudmund Stang** (født 8. oktober 1933 i Buenos Aires, død 4. januar 2002) var en norsk historiker.

Gudmund Stang var Stang (slekt fra Aremark), sønn av Marita Birkeland og tegneren Einar Stang, og vokste opp i Argentina. Han kom til Norge i 1951 for å gjennomføre militærtjenesten og begynte deretter å studere historie ved Universitetet i Oslo. Han avla hovedfagseksamen i 1962. I denne tiden var han med i kretsen omkring tidsskriftet *Minerva,* der han var redaktør mellom 1958 og 1967. Fra 1967 til 1969 underviste han ved Universitetet i Minnesota. Fra 1972 underviste han i sosialhistorie ved Universitetet i Trondheim.

Stang var redaktør for *Historisk Tidsskrift* sammen med Steinar Imsen, Per Fuglum og Kari Melby 1992–1997. Han var medlem av Vitenskapsselskapet.

Stangs forskningsinteresser rettet seg mot nordisk, britisk og latinamerikansk historie, og han har bl.a. skrevet om byer i det spanske Amerika mellom 1492-1810 og om norske ingeniørers utvandring til Latinamerika.

Gudmund Stang var nevø av Arne Ording.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  «Gudmund Stang (nekrolog)». *Aftenpostens morgenutgave*. 14. januar 2002. s. 10.
2. 1 2 3  Ida Bull (24. januar 2002). «Gudmund Stang til minne» (PDF). NTNUs internavis- Universitetsavisa. Besøkt 12. november 2017.

Litteratur
----------

* Magnus Morner, Stuart B. Schwartz: «Gudmund Stang (1933–2002)»¸i *Hispanic American Historical Review* 82 (2002).

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND
 |
En av de viktigste bygningene i leiren

Klippekort for ris-rasjon fra Santo Tomás interneringsleir.
The Liberation Bulletin - utgitt februar 1945, produsert i leiren ved frigjøringen.
**Santo Tomás interneringsleir** var en fangeleir på universitetet Santo Tomás i Manila på Filipinene. Leiren ble opprettet av de japanske okkupasjonsstyrkene under andre verdenskrig. Her ble alle sivile amerikanere og europeere som oppholdt seg på Filipinene internert. Leiren ble opprettet i januar 1942 og varte til den ble frigjort av amerikanske militære styrker i februar 1945.

Blant fangene i leiren var også norske sjøfolk. Skipet MS «Ravnaas» tilhørende rederiet Mørland i Arendal ble bombet 8.desember 1941 da det passerte Filipinene på vei fra Calcutta i India til San Fransisco i USA. Mannskapet på 28 reddet seg i land, men straks etter ble Filipinene okkupert av japanske styrker.

Referanser
----------

1. ↑  Avis utgitt ved frigjøringen
2. ↑  Leif M. Bjørklund: Sjøfolk i krig. Haugalendinger ser tilbake 50 år etter. Tysvær 1995.
3. ↑  Gustav Sætra: Himmel og hav. Arnt J. Mørland, Arendal 1916 - 1991. Arendal 1991.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** SUDOC
 |
**Slovenias kvinnelandslag i fotball** representerer Slovenia i internasjonal fotball. Slovenia har aldri kvalifisert seg til noe mesterskap.

Jugoslavia deltok ikke i noen mesterskap i kvinnefotball, og derfor hadde ingen slovenske landslagsspillere tidligere landslagserfaring før Slovenia debuterte i landslagssammenheng. Slovenia deltok i sin første mesterskapskvalifisering i forkant av EM i 1995. Det endte med sisteplass i gruppen etter flere stygge tap, inkludert 0-17 mot Spania. Deretter trakk de slovenske landslaget seg fra alle kvalifiseringer fram til kvalifiseringen til VM i 2007. Der vant Slovenia sin klasse B, og rykket opp til klasse A. Disse klassene var avskaffet i EM i mellomtiden, og Slovenia hadde kommet videre uansett. Imidlertid slapp de første kvalifisering, og gikk rett til andre kvalifisering, der de hentet opp en dårlig start og endte på tredjeplass i sin gruppe. Denne tredjeplassen ga omspillsplass, og Slovenia møtte Ukraina i kvalifiseringskamp til EM. Ukraina vant begge kampene.

I kvalifiseringen til VM i Tyskland havnet Slovenia i gruppe med Italia, Finland, Portugal og Armenia. Med den gode EM-kvalifiseringen i minne var innsatsen en skuffelse, med bare seire mot Armenia.

Se også
-------

* Fotball for kvinner
* EM i fotball for kvinner
* Liste over kvinnelandslag i fotball

| * v
* d
* r
Nasjonale fotballandslag for kvinner i Europa (UEFA) |
| --- |
|  | Albania **·** Andorra **·** Armenia **·** Aserbajdsjan **·** Belarus **·**. Belgia **·** Bosnia-Hercegovina **·** Bulgaria **·** Danmark **·** England **·** Estland **·** Finland **·** Frankrike **·** Færøyene **·** Georgia **·** Gibraltar **·** Hellas **·** Irland **·** Island **·** Israel **·** Italia **·** Kasakhstan **·** Kosovo **·** Kroatia **·** Kypros **·** Latvia **·** Liechtenstein **·** Litauen **·** Luxembourg **·** Malta **·** Moldova **·** Montenegro **·** Nederland **·** Nord-Irland **·** Nord-Makedonia **·** Norge **·** Polen **·** Portugal **·** Romania **·** Russland **·** San Marino **·** Serbia **·** Skottland **·** Slovakia **·** Slovenia **·** Spania **·** Sveits **·** Sverige **·** Tsjekkia **·** Tyrkia **·** Tyskland **·** Ukraina **·** Ungarn **·** Wales **·** Østerrike |  |
***Slow-bevegelsen*** eller ***Slow Movement*** er en moderne bevegelse som har gjort seg bemerket i den rike vestlige verden og som startet som en protest mot åpningen av en McDonald's-restaurant i Roma. Filosofien til bevegelsen er å leve det moderne liv i et mer saktere tempo og ikke la seg rive med i det som beskrives som det moderne tidsracet og som har sitt utspring i den moderne industrialismen. Filosofien bak ønsker å finne ut hvordan mennesker kan sette ned tempoet for å få rikere og mer produktive liv.

På starten av 2000-årene fikk Slow-bevegelsen en voksende tilhengerskare og fostret sub-kategorier som *Cittaslow* (Slow cities) og *Slow Food*. Også i Norge har bevegselen satt noen spor gjennom forsøkene på å etablere slow cities og slow food. Byer som Levanger og Sokndal forsøkte å ta steget inn i Citta Slow – en bevegelse langsomme byer som lar slow-filosofien påvirke alle arenaer fra matproduksjon til byplanlegging. Den tidligere stjernekokken Morten Schakenda startet et slow-bakeri i Lom.

Bevegelsen fikk grundig omtale i boka og best-selleren *Slow – Lev livet langsomt* (2004), som er skrevet av den canadiske journalisten Carl Honoré.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GND
 |
**Røsslyngfly** (*Lycophotia porphyrea*) er en sommerfugl som tilhører familien nattfly (Noctuidae). Den er vanlig der det vokser lyng nord til det nordlige Nordland i Norge.

Utseende
--------

Et lite til middelsstort (vingespenn 24 – 34 mm), kraftig nattfly, livlig farget i rødbrunt, svart og hvitt. Arten er lett å kjenne igjen. Forkroppen (thorax) er rødbrun med hvite tverrflekker over der forvingen er festet, et par hvite flekker på sidene bak og to små, hvite flekker ved scutellum. **Forvingen** er rødbrun med svarte og hvite tegninger. To svarte og hvite tverrlinjer (mellomlinjer) avgrenser et nesten ovalt midtfelt. Mellomlinjene møtes ved bakkanten og nesten også ved framkanten. I midtfeltet sitter det svartkantede, hvite nyre- og ringmerker. Nyremerket er kommaformet. Bak ringmerket er det et avlangt, svartkantet, lysbrunt tappmerke. Langs ytterkanten er det en rad av vekselvis hvite og svarte pileflekker. **Bakvingen** er grå. Larven er brunlig med mer eller mindre utviklede, hvite eller gulaktige lengdeflekker eller -striper.

Levevis
-------

Røsslyngflyet lever på lyngheier, der det ofte er den tallrikeste nattflyarten. Larvene lever på røsslyng (*Calluna vulgaris*) og andre lyng-arter (poselyngslekta). De voksne sommerfuglene fly i juni – august.

Utbredelse
----------

Arten er utbredt i Europa, unntatt noen områder i sydøst. I Norge er den vanlig nord til Nordland.

Kilder
------

* Aarvik, L. Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) *Catalogus Lepidopterorum Norvegiae*. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe/Norsk Institutt for Skogforskning. ISBN 82-995095-1-3
* Nettsiden *Svenska Fjärilar*, med bildegalleri:
* *Lycophotia porphyrea* på UK moths:

Eksterne lenker
---------------

* (en) *røsslyngfly* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *røsslyngfly* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *røsslyngfly* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *røsslyngfly* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *røsslyngfly* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *røsslyngfly* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *røsslyngfly* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Lycophotia porphyrea* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Lycophotia porphyrea* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata
***Trechus subnotatus*** er en av billene i delgruppen (underfamilien) skyggeløpere (Trechinae) i familiegruppen løpebiller. Systematikken følger Carabidae of the World.

Utbredelse
----------

*Trechus subnotatus* finnes helt sørøst i Europa. Ikke i Norge. Det naturlige leveområdet er i Italia og Hellas. Men det finnes (eldre) funn fra Storbritannia.

Utseende
--------

*Trechus subnotatus* er en liten brunlig løpebille, omtrent 4-5 millimeter lang. Antennens fjerde ledd med fine korte hår og en lang børste/børster i spissen. (Krever forstørrelse for å se). Delgruppe Trechina skiller seg ut fra de andre løpebillene, ved at lengderillen nærmest midten av dekkvingen, bakerst ved spissen, svinger og fortsetter opp i vingen, omtrent der femte lengderille er. Hos de andre løpebillene ender alltid rillene ved bakkanten av dekkvingen.

Levevis
-------

*Trechus subnotatus* er vanligvis nattaktiv og lever som predator på andre dyr.

Den tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.

Referanser
----------

1. ↑  Carabidae of the World Arkivert 16. desember 2008 hos Wayback Machine. søkedato: januar 2009

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Trechus subnotatus* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Trechus subnotatus* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Trechus subnotatus* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* *Trechus subnotatus* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* *Trechus subnotatus* – Database Carabidae of the World[*død lenke*] – engelskspråklig
* *Trechus subnotatus* - Ground Beetles of Ireland - engelskspråklig
* *Trechus subnotatus* - Fauna Europaea - engelskspråklig
* Norsk entomologisk forening
**Marcellus Rodríguez-López** (født 29. september 1983) er en puertoricansk multi-instrumentalist-musiker og yngre bror av Omar Rodríguez-López.

Karriere
--------

Han har vært nevnt som utøver på bongos, congas, trommer, cymbaler, maracas og keyboards. Han spiller for øyeblikket i The Mars Volta og Omar Rodríguez-López Quintet med sin eldre bror Omar Rodríguez-López. Han bidrar som en perkusjonist i begge bandene, selv om han også var keyboardist for Omar Rodríguez-López Quintet før inkludering av Money Mark på 2005-turnéen. Rodríguez-López er også trommis i El Paso band Zechs Marquise. Han tidligere spilt i bandet Thiefs Of Allways, som er ledet av Ralph Jasso, som var medlem av The Mars Volta på turné i 2002. 

Rodríguez-López også spilt live med Red Hot Chili Peppers på Amputechture-turnéen, spiller bongos på "Hump de Bump" og congas til "Charlie". Han har også dukket opp sammen med bandet på Gnarls Barkley-turnéen.

I tillegg spiller Rodríguez-López i broren Omars nye film med tittelen The Sentimental Engine Slayer.

Med The Mars Volta
------------------

* Frances the Mute (2005)
* Scabdates (2005)
* Amputechture (2006)
* The Bedlam in Goliath (2008)
* Octahedron (2009)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Marcel Rodriguez-Lopez på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Marcel Rodriguez-Lopez på MusicBrainz Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Harald Hoyer** (født 4. desember 1971) er en tysk programvareutvikler og fotograf. Han er best kjent for å ha utviklet generatoren og rammeverket dracut initramfs, utstyrshåndereren udev i Linuxkjernen, sine bidrag til systemd som har erstattet System V init i mange Linuxdistribusjoner og den tidligere oppstartslasteren Gummiboot for systemer som bruker Unified Extensible Firmware Interface.

Han kom også med mange bidrag til Linuxkjernen fra 1997 og utover. Sammen med Kay Sievers, var han i 2012 drivkraften bak å slå sammen filkatalogene `/lib`, `/bin` og `/sbin` til `/usr` i Linuxdistribusjonen Fedora. Han har vært ansatt hos Red Hat siden 1999.

Hoyer er bosatt i Koblenz i Tyskland.

Referanser
----------

1. 1 2 3   *Harald Hoyer*, Ohloh, arkivert fra originalen on 2012-09-29, besøkt 2012-10-08
2. ↑  Fabian, Scherschel, *Gummiboot is an EFI boot loader that "just works"*, The H, arkivert fra originalen on 7 desember 2013, besøkt 2012-10-08  «Arkivert kopi». Archived from the original on 7. desember 2013. Besøkt 20. september 2015. CS1-vedlikehold: Uheldig URL (link)
3. ↑   *Quake Masquerading Module*, LKML.org, besøkt 2012-10-08
4. ↑  Brockmeier, Joe, *The Ever-Changing Linux Filesystems: Merging Directories into /usr*, besøkt 2012-10-08
5. 1 2  Harald, Hoyer, *About*, besøkt 2013-12-23
***Trechus secalis*** er en av billene i delgruppen (underfamilien) skyggeløpere (Trechinae) i familiegruppen løpebiller. Systematikken følger Carabidae of the World.

Utbredelse
----------

*Trechus secalis* finnes i nesten hele Europa, men er noe sjeldnere helt i sørvest. Den er utbredt østover i Asia. Finnes i Norge.

Utseende
--------

*Trechus secalis* er mellom 3,5-4 millimeter lang. Dekkvingene er lyse nesten rød-gule. Ofte med en mørk spiss (bakerst). Delgruppe Trechina skiller seg ut fra de andre løpebillene, ved at lengderillen nærmest midten av dekkvingen, bakerst ved spissen, svinger og fortsetter opp i vingen, omtrent der femte lengderille er. Hos de andre løpebillene ender alltid rillene ved bakkanten av dekkvingen.

Levevis
-------

*Trechus secalis* finnes på litt skyggefulle steder med mose, gjerne i løvskog. Den er vanligvis nattaktiv og lever som predator på andre dyr.

Den tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.

Referanser
----------

1. ↑  Carabidae of the World Arkivert 16. desember 2008 hos Wayback Machine. søkedato: januar 2009

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Trechus secalis* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *Trechus secalis* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *Trechus secalis* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *Trechus secalis* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Trechus secalis* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Trechus secalis* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* *Trechus secalis* - BILDE - Photo catalog of the Central European Carabidae[*død lenke*]
* *Trechus secalis* – Database Carabidae of the World[*død lenke*] – engelskspråklig
* *Trechus secalis* - Fauna Europaea - engelskspråklig
* Norsk entomologisk forening
*For høyrepolitikeren se: Harald Victor Hove*

**Harald Hove** (født 10. januar 1949 i Bergen, død 21. juli 2014) var en norsk jurist og politiker som representerte Venstre. Han var vararepresentant til Stortinget fra Hordaland under periodene 1997–2001 og 2001–2005. Fra 1997 til 2000 møtte han fast, som erstatter for Lars Sponheim som ble statsråd i Bondevik I-regjeringen.

Hove var medlem av Hordaland fylkesting fra 1995 til 2011, bortsett fra perioden han var fast representant på Stortinget.

Harald Hove ble uteksaminert som Cand.jur. fra Universitetet i Bergen i 1976. Han arbeidet ved universitetet som førsteamanuensis fra 1976 til 1988 og foreleser fra 1993 til 1997. Han arbeidet fra 1989 som advokat.

Hove var leder for Offentlighetslovutvalget som avga innstilling som NOU 2003:30. Innstillingen danner grunnlaget for den nåværende offentleglova. Han var og leder for Adopsjonsutvalget som avga innstilling som NOU 2009:29. Han har også vært medlem av Valglovutvalget og Opplæringslovutvalget.

Kilder
------

* www.stortinget.no om Harald Hove

Eksterne lenker
---------------

* (no) Harald Hove hos Stortinget Rediger på Wikidata

* (no) Harald Hove hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** BIBSYS **·** Stortinget **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
SADCs flagg siden 1995.
Kart som viser medlemslandene i det nåværende SADC, organisasjonen som er en videreføring av SADCC.
**Samarbeidslandene for utviklingsbistand i det sørlige Afrika** (engelsk: Southern African Development Coordination Conference, forkortet SADCC) ble opprettet 1. april 1980, som følge av Lusakadeklarasjonen "Sørlige Afrika: Mot økonomisk frigjøring". SADCC var opprinnelig en løs allianse mellom medlemsstatene, dannet som et resultat av en langvarig konsultasjonsprosess på 70-tallet. Et av hovedmålene var å initiere og koordinere utviklingsprosjekter for å redusere landenes økonomiske avhengighet av det daværende apartheid-regimet i Sør-Afrika, samt å styrke medlemsstatenes og regionens innflytelse. SADCC besto opprinnelig av ni stater: Angola, Botswana, Lesotho, Malawi, Mosambik, Swaziland, Tanzania, Zambia og Zimbabwe. Namibia ble den tiende medlemsstaten i 1990.

17. august 1992 ble Samarbeidsorganisasjonen for det sørlige Afrika (SADC) opprettet som en videreføring av SADCC. 
Opprettelsen skjedde i Windhoek i Namibia da SADCs deklarasjon og traktat ble signert, som dermed ga organisasjonen en rettslig rolle. Sør-Afrika ble medlem høsten 1994.

SADC har nå 15 medlemsland: Angola, Botswana, Lesotho, Den demokratiske republikken Kongo, Madagaskar, Malawi, Mauritius, Mosambik, Namibia, Seychellene, Sør-Afrika, Swaziland, Tanzania, Zambia og Zimbabwe. Hvert medlemsland koordinerer en eller flere sektorer.

Eksterne lenker
---------------

* SADCs hjemmeside

| * v
* d
* r
Samarbeidslandene for utviklingsbistand i det sørlige Afrika (SADC) |
| --- |
| Angola **·** Botswana **·** Den demokratiske republikken Kongo **·** Eswatini **·** Lesotho **·** Madagaskar **·** Malawi **·** Mauritius **·** Mosambik **·** Namibia **·** Sør-Afrika **·** Tanzania **·** Zambia **·** Zimbabwe |  |
**Harald Gunnar Julsrud** (født 8. april 1938, død 10. januar 2020) var en norsk sivilingeniør og diplomat. Han var generalsekretær i Den Norske Turistforening (DNT) fra 1977 til 1988.

Etter å ha fullført Befalskolen for ingeniørvåpenet i 1958, reiste Julsrud til USA og studerte to år ved Georgia Institute of Technology. På den tiden var det fortsatt et sterkt raseskille i Georgia. Her ble han blant annet kjent med Martin Luther King jr.

Julsrud avsluttet sin utdanningen som sivilingeniør (bygg) ved NTH i 1962. Han deltok i den første norske fredskorpsgruppen i Uganda 1963-1965. Siden var han teknisk ekspert i Tanzania 1966-1967. I 1967 kom han inn på Utenrikstjenestens aspirantkurs. Han var deretter visekonsul i Rotterdam 1970-1972. og 1. ambassadesekretær i Caracas, Venezuela 1972-1976. Han var generalsekretær i Den Norske Turistforening fra 1977 til 1988. Fra 1988 var han fredskorpsleder for Norad i Zambia i to år.[] Fra 1990 til han gikk av med pensjon i 2006 var han ansatt i Statens vegvesen med ansvar for å bygge opp Vegvesenets internasjonale virksomhet.

Julsrud var engasjert i flere ideelle organisasjoner. Han var blant annet i to perioder formann i Oslo og Omland Friluftsråd, styremedlem i Venner av Uganda og var med å stifte Naturvernforbundets største lokallag i Oslo Vest. Harald Julsrud har skrevet en rekke innlegg og artikler i fag- og dagspresse og i DNTs årbøker. Han er representert i to antologier (Villmarkslivs Faste Fisker, Naturforlaget 1982 og Klassiske turer, Naturforlaget 2002) og en lærebok for norsklektorer i videregående skoler (Aktuell sakprosa, Tor Dalaker Lund,Gyldendal Norsk Forlag 1986).

I 1965 utga han *JAMBO UGANDA , To år med Det norske fredskorps* på Pax forlag.

Referanser
----------

1. ↑  Ivar Foss: Minneord i Aftenposten 25. januar 2020
2. ↑  Julsrud, Harald G. (1966). *Jambo Uganda: to år med Det norske fredskorps*. Oslo: Pax. s. 7.
3. ↑  Vetlesen, Leif (1987). *Det norske fredskorps: fra Trollvasshytta til Afrika*. [Oslo]: Gyldendal. ISBN 8205173656.
4. ↑  Hvem Hva Hvor 1978 side 94
5. ↑  *Mid-term review of the Tanzania Road Sector Programme: final report*. Oslo: Institute of Transport Economics. 2000. ISBN 8248001490.
6. ↑  *Den Norske turistforenings årbok*. Oslo: Norske turistforening. 1987. s. 28, 203.
7. ↑  *Den Norske turistforenings årbok*. Oslo: Norske turistforening. 1988. s. 44.

Eksterne lenker
---------------

* Harald Julsruds tekst: Gjensyn med Uganda
**Åshild Mathisen** (født 14. november 1974) er en norsk litteraturviter, aviskommentator og kommunikasjonsrådgiver, fra 2016 til mars 2018 var hun redaktør i avisen *Vårt Land*. Fra 2019 jobber hun i PR-byrået Try.

Bakgrunn
--------

Mathisen er fra Tromsø og Tromsøya. Der vokste hun opp i et læstadiansk hjem, og betrakter seg fortsatt som læstadianer.

Som litteraturstudent flyttet hun fra Nord-Norge til Oslo, og begynte i sin første jobb i *Vårt Land*, som telefonselger. Siden har hun blant annet arbeidet som kommentator i *VG*, *Dagens Næringsliv* og *Morgenbladet*, vært kommunikasjonsrådgiver i Kristelig Folkeparti og politisk rådgiver for daværende miljøvernminister Knut Arild Hareide i Miljødepartementet.

*Vårt Land*
-----------

I september 2012 begynte hun som utviklingsredaktør i *Vårt Land*, og inngikk dermed blant avisens kommentar- og lederskribenter. Etter dette arbeidet hun en tid som direktør for samfunnskontakt i NRK.

Hun begynte som sjefredaktør i *Vårt Land* 1. mai 2016, da hun overtok etter Helge Simonnes. Hun ble dermed første kvinne i *Vårt Land*s redaktørstol. Mathisen måtte gå av som redaktør 23. mars 2018.

I 2021 ga hun ut boka *Ingen søndagsskole*, der hun forteller om sin bakgrunn i læstadianerbevegelsen, om livet i KrF og om redaktørjobben i *Vårt Land* og det etter hvert tilspissede forholdet til avisens eier-konsern Mentor Medier.

Bibliografi
-----------

* *Ingen søndagsskole*, Aschehoug (2021) ISBN 9788203269882

Referanser
----------

1. ↑  birthday.no
2. ↑  Saue, Ole Alexander (16. september 2019). «Tidligere Vårt Land-redaktør Åshild Mathisen blir PR-rådgiver i Try». *Medier24.no* **(norsk)**. Besøkt 26. november 2020.
3. ↑  «Er jeg det verste intervjuobjektet du har hatt?» Portrettintervju i *Aftenposten* 28. mai 2016, side 32
4. ↑  regjeringen.no (20. desember 2013). «Politisk rådgiver i Klima- og miljødepartementet». *Regjeringen.no* **(norsk)**. Besøkt 26. november 2020.
5. ↑  «Åshild Mathisen (38)», *Journalisten* 7. september 2012
6. ↑  «Er jeg det verste intervjuobjektet du har hatt?» Portrettintervju i *Aftenposten* 28. mai 2016, side 31
7. ↑  «Åshild Mathisen er ny sjefredaktør i Vårt Land», *Vårt Land* 18. mars 2016
8. ↑  Jeg er helt knust
9. ↑  «Advarer mot økt eiermakt», *Klassekampen* 13. august 2021, side 24-25
10. ↑  Bokpresentasjon på Aschehougs nettsider

Eksterne lenker
---------------

* «Åshild Mathisen er ny sjefredaktør i Vårt Land» (Video med Mathisens tiltredelsestale til de ansatte i *Vårt Land*.)

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Universal Polar Stereographic (UPS)** er et koordinatsystem som brukes for å angi posisjoner på jordoverflaten i polarområdene. UPS brukes i kombinasjon med UTM-koordinater, som brukes i resten av verden, men som ikke kan brukes ved polene.

UPS-rutenettene
Posisjonene angis som rettvinklete kartplanskoordinater. Det brukes en stereografisk projeksjon, og jorda antas å ha samme form som ellipsoiden i WGS84. En målestokkfaktor på 0,994 brukes i polpunktet. Koordinatene kalles *nord* og *øst*, men måles fra en origo som ligger 2 000 000 m sør eller nord og 2 000 000 m vest for polen. UPS brukes sør for 80° sør og nord for 84° nord.

I Military grid reference system er den vestlige halvsirkelen i sør belte A, den østlige i sør B, den vestlige i nord Y og den østlige i nord Z.

Kilder
------

* «Defense Mapping Agency Technical Manual 8358.1 Datums, Ellipsoids, Grids, and Grid Reference Systems» (PDF). Defense Mapping Agency. 1990. Arkivert fra originalen (PDF) 3. november 2016. Besøkt 26. juli 2016.
* «TM8358.2: The Universal Grids: Universal Transverse Mercator (UTM) and Universal Polar Stereographic (UPS)» (PDF). Defense Mapping Agency. 1989. Arkivert fra originalen (PDF) 3. mars 2020. Besøkt 26. juli 2016.
***Agonum versutum*** er en av billene i delgruppen (underfamilien) markløpere (Harpalinae) i familiegruppen løpebiller. Systematikken følger Carabidae of the World.

Utbredelse
----------

*Agonum versutum* finnes i nesten hele Europa, men er noe sjeldnere helt i sørvest. Finnes i Norge.

Utseende
--------

*Agonum versutum* er mellom 7-9 mm lang. Kroppen er ensfarget, i metallisk grønnlig eller bronsefarget. Dekkvingene har en fin mikroskopisk skulptur, bestående av tverrlinjer. Lengderillene er tydelige særlig bak ved spissen og mer diffuse foran. Rillenes mellomrom er noe opphøyde. Dekkvingene tredje rille-mellomrom (fra midten / sømmen) har tre børstepunkt, små fordypninger med ett stivt oppstående hår. Antennene er mørke, svarte, men de første leddene (rotleddene) er lysere brun-svart. Det fjerde ledd med fine korte hår og noen lange børster i spissen. Det tredje leddet er bart (nakent), uten de korte tilliggende hårene. (Krever forstørrelse for å se). Brystskjoldet er smalere enn skuldrene (frampartiet av dekkvingene) og har avrundede bakhjørner. Beina er ikke ensfarget, men har mørkere parti. Bakfotens første ledd (tars) er klart lengre enn sporen i spissen av leggen (tibia).

Levevis
-------

*Agonum versutum* er vanligvis nattaktiv og lever som predator på andre dyr.

Den tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.

Referanser
----------

1. ↑  Carabidae of the World Arkivert 16. desember 2008 hos Wayback Machine. søkedato: januar 2009

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Agonum versutum* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Agonum versutum* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *Agonum versutum* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *Agonum versutum* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *Agonum versutum* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *Agonum versutum* hos Fossilworks Rediger på Wikidata

* (en) *Agonum versutum* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Agonum versutum* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Agonum versutum* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* *Agonum versutum* – Database Carabidae of the World[*død lenke*] – engelskspråklig
* *Agonum versutum* - Ground Beetles of Ireland - engelskspråklig
* *Agonum versutum* - Fauna Europaea - engelskspråklig
* Norsk Entomologisk forening
**Åslandsgrend** er en grend i Fyresdal kommune i Telemark. Grenda ligger høyt og fritt over hoveddalføret, 500–550 moh, vendt mot sør. Åslandsgrend har mange funn fra vikingtida; økser, en skålvekt i bronse og en sigd, og det finnes flere gravhauger i grenda. Åslandsgrend har mange freda bygninger på gårder og et kulturlandskap som holdes i hevd av jordbruksdrift, og av sauer og hester som beiter. Fylkesplanta og orkidéen Søstermarihand, finnes flere steder i Åsland. Området er av Miljødirektoratet utpekt som særlig verdifullt kulturlandskap.

Grenda hadde egen skole fra 1863 til 1950, der også elever fra nabogrender gikk. Den gamle skolestua fra 1926 blir i dag brukt som grendehus. Det er 12 km fra grenda og ned til sentrum av Fyresdal.

Per 2017 bodde det ca. 40 personer i Åslandsgrend.

Referanser
----------

1. ↑  Steinar Marvik (1992). *Fyresdal*. Fyresdal kommune. s. 989. ISBN 8299262836.
2. ↑  «Verdifulle kulturlandskap − Åslandsgrend». Miljødirektoratet. Besøkt 26. mai 2023.
3. ↑  *Skulen i Fyresdal i 250 år*. Fyresdal skulestyre saman med Jubileumsnemnda. 1989. s. 33.
En **elementærladning** er i fysikken den minste, positive elektriske ladningen som kan eksistere hos en fri partikkel. Dette er lik ladningen til et proton og motsatt ladning av et elektron. Elementærladningen er en fundamental fysisk konstant og symbol er *e*. SI-enhet er Coulomb.

Verdien er 

*e* = 1.602 176 565 (35) × 10-19 C
hvor verdien er CODATAs verdi fra 2002 og tallene i parentes er standardavviket til de to siste sifrene.

Alltid bundne partikler kan ha ladning som er mindre enn elementærladning, slik som kvarker som har ladning i enheter av e/3. Kvasipartikler kan også ha ladning mindre enn elementærladningen.

De første, numeriske verdier for denne naturkonstanten kom i midten av 1800-tallet gjennom forståelsen av elektrolyse. Her ble Faradays konstant *F = e NA* målt slik at man dermed hadde verdien til ladningen for et mol med elektroner. Med en god verdi for Avogadros konstant *NA* som ble funnet kort tid senere, hadde man derfor også en tilsvarende god verdi for elementærladningen *e*.

En uavhengig bestemmelse ble gjort i 1903 i gruppen til J. J. Thomson. Han hadde oppdaget elektronet noen få år tidligere og hadde målt forholdet *e/m* mellom dets ladning og masse. Etter at ladningen var bestemt, visste man da at massen til elektronet måtte være veldig liten, omtrent 1/1800 av massen til hydrogenatomet.

Ti år senere målte Robert Millikan ladningen mer presist i sitt berømte oljedråpeeksperiment.

Referanser
----------

1. ↑   H. A. Wilson, Phil. Mag. **5**, 429 (1903).

Eksterne lenker
---------------

* The NIST Reference on Constants, Units, and Uncertainty, elementary charge.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica
 |