recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Løytnant Benjamin Foulois, Texas 1911.

**Benjamin Delahauf Foulois** (født 9. desember 1879 i Connecticut, død 25. april 1967 av hjerteinfarkt) var en general i United States Army og var en av de første militære pilotene som fløy et luftskip i USA. Foulois ledet den strategiske utviklingen av det amerikanske flyvåpenet.

Foulois var sønn av en fransk veteran fra den fransk-prøyssiske krig (1870–1871) og en sykepleier fra Boston. Foulois brukte sin eldre brors fødselsattest for å verve til hæren for å støtte den spansk-amerikanske krigen, men han kom ikke til Puerto Rico før flere uker etter våpenhvilen var blitt undertegnet. Han tjenestegjorde der som ingeniør i fem måneder før han ble dimmitert. Han begynte deretter i en sivil jobb, før han 17. juni 1899 vervet seg til militæret igjen.

Etter endt tjeneste på Filippinene ble Foulois forfremmet den 9. juli 1901. Foulois studerte ved kavaleriskolen ved Fort Leavenworth i Kansas fra september 1905 til august 1906. Foulois ble utplassert for å drive militær kartlegging på Cuba før han vendte tilbake for å fullføre sin militære utdannelse og han begynte sin pilot-trening i juli 1908. Foulois lærte blant annet med kartlegging, fotografering, rekognosering og bruk av radio mens han var i luften. I april 1917 gikk USA inn i den første verdenskrig, og Foulois ble kort tid senere forfremmet til midlertidig brigadegeneral.

I oktober 1917 ble Foulois overført til Frankrike. I november 1917 ble Foulois utnevnt til sjef for American Expeditionary Force. Rundt 1920 ble Foulois invitert til å bli medlem av de to øverste luftfartsorganisasjonene i Tyskland, Aeronautical Scientific Society og Aero Klubb i Tyskland. Som medlem av disse organisasjonene fikk Foulois mye nyttig informasjon om tysk luftfart.

Referanser
----------

1. 1 2   Foulois, Benjamin Delahauf (09 December 1879–25 April 1967), U.S. Army officer and aviation pioneer, oppført som Benjamin Delahauf Foulois, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w68s4pnj, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** National Aviation Hall of Fame
 |

Portal: Første verdenskrig
Et bilde tatt i «motlys» som viser refleksflekker rundt sola.
**Refleksflekker** (engelsk: *lense flare*) betegner de synbare refleksene og lysspredningen av en lyskilde i et linsesystem.

I et fotografi manifesterer refleksflekker seg som stjerne-ringer eller bueformede forstyrrelser som forringer fargekontrasten der de forekommer. Forekomsten av refleksflekker påvirkes også av blenderlamellene. Dersom blenderen f.eks. består av seks lameller, vil man kunne oppleve hexagonale mønster. Også fargesammensetningen kan variere, dette som en følge av fargebrytningen i linsesystemet.

I klassisk fotografiteknikk reduserer man mengden refleksflekker ved å bruke motlysblender (solblender) og/eller polasisasjonsfilter, men dette kan også føre til ytterligere reflekser.

Andre ganger ønsker man av kunstneriske årsaker å fremheve eller skape reflekser, noe som kan oppnås med spesialfiltere.

Også det menneskelige øye er beheftet med refleksflekker. Dette kan være årsaken til at enkelte finner at bilder med refleksflekker oppfattes som mer naturlige. I moderne databehandlede bilder kan slike effekter med hensikt rendres inn i bildene for å gi et mer levende uttrykk. Enkelte videospill legger også til reflekseffekter.

Se også
-------

* Strølys

Eksterne lenker
---------------

* Eksempelbilder med refleksflekker. Arkivert 20. mai 2009 hos Wayback Machine.
* Forklaring på hvordan refleksflekker oppstår og hvordan de kan undertrykkes eller reduseres (Engelsk]
**Forbrugerklagenævnet** er en uavhengig klagenevnd som behandler klager fra forbrukere over varer eller tjenesteytelser. Nevnden består av en rekke forbrukerrepresentanter, næringslivsrepresentanter samt en dommer, som er nevndens formann. Den er nedsatt med hjemmel i forbrugerklageloven.

Økonomi- og Erhvervsministeriet fastsetter nevndens prosedyre for behandling av klagesaker. Nevnden behandler kun klager fra private forbrukere, og kun klager vedrørende varer med en kostpris på minst 800 og høyst 100.000 kroner, dog gjelder det for tøy, tekstiler og motorkjøretøyer andre grenser.

Saksbehandlingen foregår skriftlig.

Tidligere var nevndens avgjørelser ikke bindende. Fra 2010 er forbrugerklageloven dog endret slik at den næringsdrivende blir bundet av avgjørelsen (som kan tvangsfullbyrdes) hvis ikke den næringsdrivende senest 30 dager etter avgjørelsen gir meddelelse om at han ikke vil være bundet. En sak som er avgjort av nevnden kan av begge parter innbringes for domstolene. Hvis virksomheten ikke etterlever avgjørelsen, kan Forbrugerklagenævnet føre saken såfremt forbrukeren ønsker det.

Dommeren, som er formann, må ikke ha særlig tilknytning til forbrukeres eller næringslivets organisasjoner. Medlemmene, som representerer forbrukerne og næringslivet, utpekes av ministeren etter innstilling fra forbruker- og næringslivorganisasjonene og sitter i en periode på fire år.

Forbrugerklagenævnet ble etablert i 1975. Forbrugerstyrelsen fungerer som sekretariat for Forbrugerklagenævnet.

Referanser
----------

1. ↑   Rådgiveransvar, Erhvervsministeriet, 1998

Eksterne lenker
---------------

* Forbrugerklagenævnets hjemmeside[*død lenke*]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |
*Chapaev*, en sovjetisk biografisk film fra 1934 som handler om livet til Vasilij Tjapajev.
En **biografisk film** er en film som skildrer livet til en virkelig person eller personer. Biografiske filmer skiller seg fra filmer «basert på en sann historie» eller «historiske filmer» fordi de forsøker å fortelle hele hovedpersonens livshistorie på en forståelig måte, eller i det minste de viktigste årene i livet til hovedpersonen.

Siden karakterene som blir portrettert er virkelige personer, hvor denne personens handlinger og karakteristikk er allment kjent, blir biografiske filmer ofte regnet blant de mest krevende filmer å spille i for skuespillerne i hovedrollene. 

Tradisjonelt fokuserer biografiske filmer på helteaktige personer, men det er også laget filmer som portretterer mer kontroversielle personer (*The People vs. Larry Flynt*, *Blow*, *Monster*, *Control* osv.)

I noen sjeldne tilfeller hender det at den virkelige personen spiller seg selv: Jackie Robinson i *The Jackie Robinson Story*; Muhammad Ali i *The Greatest*, Audie Murphy i *To Hell and Back,* Patty Duke i *Call Me Anna* og Howard Stern i *Private Parts.*

Siden 1980-tallet har biografiske filmer blitt mer og mer populære ettersom utviklingen innen filmteknologi og økte filmbudsjetter har tillatt filmregissører å gjenskape historiske perioder på en troverdig måte. På begynnelsen av 2000-tallet ble det utgitt en rekke biografiske filmer etter at *Man on the Moon, Ali, Frida* og andre høstet god kritikk og fikk bred anerkjennelse.

Noen norske biografiske filmer er *Max Manus* (2008), *Hamsun* (1996), *Formynderne* (1978), *Edvard Munch* (1974), *Balladen om mestertyven Ole Høiland* (1970), *Bare et liv – Historien om Fridtjof Nansen* (1968), *Hans Nielsen Hauge* (1961) og *Gategutter* (1949).

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND **·** LCCN
 |
Denne artikkelen omhandler det norske partiet som eksisterte fra 2004–2009.  For det eldre norske partiet, se Reformpartiet (1974–1975).  For det danske partiet, se Venstrereformpartiet.  For det amerikanske partiet, se Reformpartiet (USA).
**Reformpartiet** (2004–2009) var et norsk registrert politisk parti.

Bakgrunn
--------

De ønsket å forhindre bomringer rundt Tønsberg, og ble stiftet den 12. oktober 2004 på Nøtterøy Menighetshus med trettien fremmøtte, ordstyrer var Kristen Ringvold, leder for Tønsberglisten.

Partiet samlet de 5 000 støtteunderskrifter innen årsskiftet som var fristen for Stortingsvalget 2005 og stilte i seks fylker: Vestfold, Rogaland, Møre og Romsdal, Oppland, Østfold og Akershus.

Slagord og partiprogram
-----------------------

Slagordet var «Norge uten bommer! Reformpartiet – mot velgerforakt og maktmisbruk!». 

Partiprogrammet sa videre at folkeavstemning skal utløses hvis mer enn fem prosent av velgerne ønsker det, ønsket å legge ned fylkeskommunen, bygge firefelts E18 og dobbeltsporet jernbane gjennom Vestfold, mer begrenset innvandring og invasjonsbasert forsvar.

Resultat og nedleggelse
-----------------------

Frodeåstunnelen ble finansiert av bomringen
De fikk 729 stemmer i Stortingsvalget 2005, som ga en 16. plass, såvidt foran Sámeálbmot Bellodat.

Bomringen rundt Tønsberg var i drift fra 2004 til 20. november 2016, og brakte inn rundt 1,8 milliarder kroner, som finansierte blant andre Frodeåstunnelen som ble bygget 2004–08 til en pris på rundt 1 milliard kroner.

Reformpartiet ble etter dette oppløst 13. juli 2009.

Referanser
----------

1. ↑  *På denne dag* i Aftenposten den 12. oktober 2010.
2. 1 2  Reformpartiet startet fra nrk.no den 13. oktober 2004.
3. ↑  Nye runder om bompenger i Tønsberg fra nrk.no den 12. november 2016.

Eksterne lenker
---------------

* Reformpartiets rikspolitiske program 2005-09 Arkivert 13. juli 2018 hos Wayback Machine. fra nsd.uib.no, sist lest den 13. juli 2018
* Reformpartiet, hjemmeside

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
***Forbidden Zone*** er en amerikanske film i sjangerne musikalsk og surrealistisk komedie fra 1982 basert på sceneframføringene til new wave-gruppen Mystic Knights of the Oingo Boingo. Filmens stjerner var Hervé Villechaize, Susan Tyrrell og medlemmer av gruppen Mystic Knights of the Oingo Boingo, og hadde også opptredener fra den såkalte Warhol-superstjernen Viva, Joe Spinell og The Kipper Kids. Filmen ble opprinnelig gjort i svarthvitt, og historien handler om et alternativt univers som man kommer i kontakt med i huset til familien Hercules. Filmen ble regissert av Richard Elfman som skrev manuset sammen Matthew Bright, begge medlemmer av Mystic Knights. Filmen ble fullført i løpet av 21 dager i løpet av en periode på ti måneder med et minimum av utgifter til produksjonen og Villechaize var den eneste skuespilleren som faktisk ble betalt for å opptre i filmen.

Hensikten med *Forbidden Zone* var et forsøkt å gjenskape essensen i The Mystic Knights of the Oingo Boingos konsertopptredener på film, og var også et forsøk fra Richard Elfman til å kunne gå over fra å jobbe med musikk til å jobbe med filmprosjekter, og tjente som en overgang mellom Oingo Boingos tidligere musikalstil og til en new wave-basert stil. Da de negative reaksjonene til filmens innhold var at den kunne oppfattes som støtende ble den satt opp for visning ved midnatt, men fikk positiv mottagelse og deretter en form for kultstatus. I 2004 ble filmen digitalt restaurert og i 2008 ble den fargelagt.

*Forbidden Zone* har siden blitt tilpasset et sceneshow med støtte fra Richard Elfman. Scenesettelsen ble produsert av Sacred Fools Theater Company og hadde premiere der i Los Angeles den 21. mai 2010.

Referanser
----------

1. 1 2 3  ; besøksdato: 21. mai 2016.
2. ↑   www.filmdienst.de[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2 3   Digiovanna, James (31. mars 2005): «Intestinal Fortitude». *Tucson Weekly*.
4. ↑   *(Making-of documentary) A Look Into The Forbidden Zone*. [DVD]. Fantoma. 2004. ISBN 695026704423.
5. 1 2   Rense, Rip (18. august 1980): «The Man Behind 'Forbidden Zone'» Arkivert 17. mai 2008 hos Wayback Machine.. *Herald Examiner*.
6. ↑  Ferrante, A.C. (June 11, 2008). «Exclusive Profile: Legend Films' Bob Pollack Rescues Classics from the Paramount Vault» Arkivert 1. juli 2008 hos Wayback Machine.. iF Magazine.
7. ↑  «Sacred Fools – Press – Forbidden Zone – Live in the 6th Dimension»

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Forbidden Zone* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Forbidden Zone* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Forbidden Zone* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Forbidden Zone* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Forbidden Zone* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *Forbidden Zone* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *Forbidden Zone* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata
* (en) «Forbidden Zone: Live in the 6th Dimension»
*For TV-serien basert på denne boka, se Sejer - svarte sekunder.*
***Svarte sekunder*** er en krimbok av den norske forfatterinnen Karin Fossum. Boka ble første gang utgitt i 2002 og har siden kommet i flere nye opplag. Boka ble godt mottatt av både lesere og anmeldere.

Handling
--------

Helga Joners lille datter, Ida, skal bare ut en tur i kiosken for å kjøpe et blad og noe tyggis. Hun kommer aldri tilbake. Det blir en lang og vanskelig oppklaring for Sejer. Her fins det tilsynelatende ikke noe motiv, ingen logiske forklaringer. Samme kveld som Ida forsvant, kom fetteren hennes, Tomme, hjem veldig sent og hadde bulket bilen. Han oppfører seg veldig rart, er preget av det som har skjedd og er mye sammen med Willy – en kar som har vært innblandet i biltyverier og driver med narkotika. 

Den mentalt tilbakestående Emil Johannes oppfører seg så rart at moren hans blir alvorlig redd for at noe har hendt. Han vil ikke slippe henne inn når hun banker på, og da hun endelig kommer seg inn i huset hans, lukter det forferdelig der.

Omsider blir Ida funnet nedfrosset, innpakket i en dyne på Lysjordet. Eneste sporet etterforskerne nå har er en rød fjær og nattkjolen Ida var iført.

Til brevvennen sin skrev Ida at hun kjenner noen som har en fugl. Moren har aldri hørt om denne fuglen. Den røde fjæren Konrad Sejer og Jacob Skarre finner i esken hennes blir et viktig spor. Skarre har også funnet frem til butikken som solgte den pene nattkjolen som Ida ble funnet i. Butikkekspeditøren klarer å gi en meget detaljert beskrivelse av personen som kjøpte nattkjolen.

Sejer og Skarre drar hjem til Elsa Mork, moren til Emil, fordi tegningen ligner veldig på henne. Hun nekter for å ha sett nattkjolen. Sejer prøver å lokke frem informasjon, men er redd for å skremme henne.

Referanser
----------

1. ↑  Dagbladet: Desperate handlinger

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | OCLC
 |
**Jetstream 41** er et turboprop-fly, feederliner beregnet på regionale flyselskap. Det ble konstruert og bygget av British Aerospace som en forlenget versjon av det populære BAe Jetstream 31. Flyet var ment å bli en konkurrent til andre 30-seters fly som f. eks. Embraer Brasilia, Dornier 328 og Saab 340. Flyet ble bygget som et 30 seters fly i et 1+2 setearrangement i likhet Jetsream 31. Eastern Airways var den største kunden med en ordre på 23 eksemplarer.

Konstruksjon og utvikling
-------------------------

Jetstream 41 var basert på Jetsream 31 som ble forlenget med 4,88 m. (2,51 m. foran vingen og 2,37 m. i flyets aktre del), Skrogets konstruksjon var helt nytt og hadde ingen komponeter fra det gamle skroget. Den nye konstruksjonen krevde større vingespenn, som også krevde endringer i haleflater og flaps. Vingen var også plassert under skroget, ikke gjennomgående, noe som førte til øket bagasjekapasitet.

Den siste versjon av Garrett TPE331 motorer -14GR eller 14HR som utviklet henholdsvis 1 500 hk og 1 650 hk ble montert i nye motorgondoler med større bakkeklarering. Flightdeck forbedret med moderne Electronic Flight Instrument System (EFIS) setup, og nye frontruter.

 Jetstream 41 i Eastern Airways´farger.

Flyet i bruk
------------

J41 fløy første gang 25. september 1991 og fikk sitt luftdyktighetsbevis 23. november 1992 i Europa, og 9. april 1993 i USA. Første fly ble levert til Manx Airlines 25. november 1992. I januar 1996, ble J41 en del av Aero International (Regional) (AI(R)), et felles salgsorgan bestående av ATR, Aérospatiale (Frankrike), Alenia (Italia) og British Aerospace. Ordretilgangen var i starten god, men i mai 1997 kunngjorde BAe at produksjonen av J41 var opphørt. Det var da blitt bygget i 100 eksemplarer som var blitt solgt til 14-15 operatører Europa, Afrika, Asia, Nord- og Sør-Amerika.

Tilsvarende fly
---------------

* Embraer Brasilia
* Dornier 328
* Saab 340.

Eksterne lenker
---------------

* BAE Systems historie
* Airliners.net om BAE Jetstream 41

| * v
* d
* r
British Aerospace og BAE Systems luftfartøy |
| --- |
| Kampfly | 
* Harrier
* Harrier II
* Jaguar
* Sea Harrier
* Tornado
* Tornado ADV
* Typhoon

 |
| Rekogniserings- og overvåkingsfly | 
* Nimrod

 |
| Treningsfly | 
* Hawk

 |
| Passasjerfly/Transportfly | 
* ATP
* BAe 125
* BAe 146
* Concorde
* Jetstream 31/32
* Jetstream 41
* Jetstream 61
* One-Eleven

 |
| Droner | 
* Ampersand
* Corax
* Demon
* GA22
* HERTI
* Mantis
* Phoenix
* Silver Fox
* Skylynx II

 |
| Kampdroner | 
* Fury
* Taranis

 |
| Utvikling/Konseptfly | 
* ATSF
* P.125
* Replica
* EAP

 |
**Birthe Anna Skaarup** (født Andersen, 12. april 1939 i København) er en tidligere, dansk politiker (DF).

Hun vokste opp i Kastrup utenfor København som datter av pianist Henry Andersen og Mary Andersen. Hun er gift med Hans Skaarup, som hun har to sønner med, deriblant folketingsmedlem Peter Skaarup. Ekteparet flyttet til Århus i 1960 og drev et spesialverksted for reparasjon av fotoutstyr, Århus Foto Teknik, 1963–1995.

Skaarup var nominert til Folketinget fra Århus' vestre og søndre kretser for Fremskridtspartiet 1988–1997, hvoretter hun gikk inn i Dansk Folkeparti. Hun var medlem av Århus amtsråd 1990–2001 og medlem av Århus byråd 1994–1998. I 1998 ble hun valgt til Folketinget fra Vejle amtskrets, etter å ha blitt nominert fra Kolding krets. Deretter var hun valgt fra Århus amtskrets 2001–2007, og satt i hele perioden som formann i Folketingets helseutvalg. Skaarup var medlem av Københavns borgerrepresentasjon 2010–2013 og styremedlem i Metroselskabet. Hun har hatt tillitsverv i Det Etiske Råd og Kræftens Bekæmpelse.

Referanser
----------

1. 1 2  «Birthe Skaarup (DF)» **(dansk)**. Folketinget. Besøkt 24. september 2019.
2. 1 2 3  «Birthe Skaarup - 75 år». *Århus Stiftstidende* **(dansk)**. 12. april 2014. Besøkt 5. mai 2015.
3. ↑  Sørensen, Kaare (6. mars 2013). «Birthe Skaarup forlader politik». *Jyllands-Posten* **(dansk)**. Besøkt 5. mai 2015. [*død lenke*]

Eksterne lenker
---------------

* (da) Birthe Skaarup hos Folketinget Rediger på Wikidata

Portal: Danmark
Skagen – med Grenen – fra satellitt (NASA - WorldWind)
Stranden på vestsiden av Grenen.
**Grenen** nord for Skagen er spissen av Skagens Odde, som er Danmarks nordligste punkt. Grenen er dannet av sand, som er transportert nordover av vinden langs hele Jyllands vestkyst. Odden vokser gjennomsnittlig med ca. 10 meter om året i nordøstlig retning mot Sverige.

Ved Grenen møtes to hav – Skagerrak og Kattegat, og det kan ses på bølgene, som kommer fra hver sin side. Det skaper voldsomme strømforhold, som gjør at det er strengt forbudt og forbundet med livsfare å bade der. Man kan gjerne vasse, og prøve å stå med en fot i Skagerrak og en fot i Kattegat.

Grenen er et vakkert og populært utfluktsmål. Mange turister samles i sommerhalvåret på grenens ytterste spiss. Mange er fraktet ut med den populære «Sandorm» – traktorer med passasjervogner – som kjører i skytteltrafikk fra parkeringsplassen ved Grenen kunstmuseum til Grenens ytterste spiss.

Skagens Odde og Grenen er ikke bare populære blant turister. Rovfugl flokkes her i trekktiden om våren. Stedet er Nordeuropas beste observasjonssted for rovfugl under vårtrekket. Rovfuglene er sveveflyvere, som utnytter oppdrift, som kun dannes over land. De krysser derfor helst ikke store strekninger over åpent hav, og fuglene som kommer sydfra ledes dermed langs kysten hele veien opp til odden, hvor de samles før de krysser Kattegat de 65 kilometerne over til Sverige, på vei mot hekkeplassene nordpå. Det ses flest rovfugl på odden, hvis vinden er i sydøst. Ved vestavind blir fuglene presset lenger østover og velger da en rute over Fyn og Sjælland.

Eksterne lenker
---------------

* Sandormen.dk
* Skagen odde naturcenter
* Netfauna - Grenen har vokseværk Arkivert 26. mars 2005 hos Wayback Machine.


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** GeoNames
 |

Portal: Danmark
This is the logo of Norwegian software company Kikora AS
**Kikora** er et norskutviklet nettbasert læremiddel for matematikkopplæring, tilpasset både læreplaner i både grunnskole og videregående opplæring. Kikora tilbyr matematikklæremidler fra 1.-10. trinn, og for videregånde. 

Det digitale læremiddelet er utviklet av et norskeid programvareselskap med samme navn som produktet, Kikora AS. Ordet "kikora" kommer fra swahili og betyr glede.

  

Kikora AS ble stiftet i 2005, etablert av gründere ved Institutt for Informatikk ved Universitetet i Oslo og Gründerskolen. Opprettelsen fikk finansiering av Innovasjon Norge, Kunnskapsdepartementet gjennom Utdanningsetaten i Oslo (UDE), samt private investorer. Per 2021 er Kikora AS et datterselskap av Inspera AS.

I de første fasene ble Kikora testet ut ved en rekke skoler i Oslo. Kikora benyttes nå over hele Norge, og har selskapet har kunder i Sverige og Finland. Gjennom partnere leverer Kikora matematikklæring til K12 i Belgia, Tyskland og Frankrike. 

Kikora AS arrangerer matematikkonkurransen MatteMaraton, som er Norges største matematikkonkurranse, med over 200 000 deltagende elever fra Norge hvert år (tall for 2021 og 2022).

Eksterne lenker
---------------

* www.kikora.no
* www.mattemaraton.no
Animasjon av en virvelgate skapt av et sylindrisk legeme. Strømmen på hver side av legemet vises med forskjellige farger og viser at virvlene dannes vekselsvis bak legemet. Av Cesareo de La Roste Siqueira.
Kármánsk virvelgate i skyer fotografert ovenfra av satellitten Landsat 7 i nærheten av Juan Fernández-øyene i Stillehavet utenfor kysten av Chile 15. september 1999.
**Kármánsk virvelgate** er en rekke av virvler i en væske- eller gasstrøm som strømmer på hver side av en sylinder (fart loddrett på sylinderaksen). Virvlene blir dannet avvekslende og med jevne mellomrom på begge sider av sylinderen. Dette gir trykkpendlinger på tvers av vindretningen og kan for eksempel bringe skorsteiner i farlige svingninger. Om man setter spiralformede ribber på utsida av den øvre delen av skorsteinen, blir svingningene opphevet.

Effekten er oppkalt etter Theodore von Kármán.

Kilder
------

* kármánsk virvelgate, Store norske leksikon, 12.04.2013

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** GND
 |
**Eikvold** er en sveitservilla på øya Veierland i Færder kommune. Den er særlig kjent for å ha vært Jens Bjørneboes hjem i forfatterens siste leveår; Bjørneboe tok sitt eget liv på Eikvold i 1976 og er begravet like ved huset.

I 1972 kjøpte Ole Paus Eikvold fra forfatterekteparet Aasmund Brynildsen og Karin Bang, som selv flyttet inn i et av nabohusene. Paus skrev senere sangen «Veierland» fra oppholdet på øya.

Etter at Paus ble samboer og fikk barn med Henny Moan passet det ikke lenger å ha et hus så langt unna Oslo, og etter forslag fra Moan solgte Paus i 1974 huset til sin nære venn Jens Bjørneboe, som brukte honoraret han fikk for romanen *Haiene* på kjøpet. Paus fikk Bjørneboe til å lese inn egne dikt i 1976, utgitt på platen *Våpenløs – Jens Bjørneboe leser egne dikt* i Bjørneboes dødsår. Bjørneboe kjøpte huset «først og fremst fordi han søkte stillhet om sitt liv. Men også fordi han lengtet tilbake til sin ungdoms kjærlighet: havet. Det brusende, syngende, evige havet som hadde oppfostret ham i Kristiansand».

Paus har fortalt om Bjørneboes tid på Eikvold:

> Jens hadde kjøpt huset mitt på Veierland. Han var en sånn enfant terrible på Veierland. Det var en veldig borgerlig øy. Den ledende kraften på Veierland var forfatterinnen Karin Bang. Han levde sitt liv der nede, og Karin Bang tok veldig avstand fra det, og gikk opp for å klage på ham [...] Karin Bang kom løpende ut av huset, vettskremt, og etter henne kom det en kliss naken Jens Bjørneboe med en gardinstang i hånden, mens han skriker: 'Du er en *forferdelig* dårlig forfatter!'
> 
> 
> Ole Paus
> 
> 

Bjørneboe beskrev selv eiendommen som «et stort deilig hus og 17 mål deilige eiketrær, vikingegraver og 5–6 mål dyrkbar jord, samt et lite fjell. Her er luften av løvskog og hav, ingen biler og annen djevelskap. 118 innbyggere. Jeg har bosatt meg her og akter å bli her til min død».

Referanser
----------

1. ↑  Leif Gjerstad og Lars Ulseth, red. (2020). *Pauspoeten: Sangtekster gjennom 50 år*. Falck forlag. ISBN 978-82-93039-76-1
2. 1 2  Tore Rem (2010). *Født til frihet*. [Oslo]: Cappelen Damm. ISBN 9788202310059.
3. ↑  Wandrup, Fredrik (1995). *Jens Bjørneboe*. Oslo: Gyldendal. s. 245. ISBN 8205232261.
4. ↑  Ole Paus: Bjørneboeforedraget 2017
**New romantic** er en benevnelse for den musikkretningen som særlig var framme i Storbritannia tidlig på 1980-tallet. Den kom som en reaksjon på både punk og disco. Musikken var i stor grad basert på synthesizer og var særlig inspirert av David Bowie og Roxy Music. 

I denne sjangeren kjennetegnes også av at de ble også lagt stor vekt på artistenes visuelle fremtoning og image, i tillegg til de musikalske elementene.

Musikalsk, og de visuelle elementene gjør at denne sjangeren ligner på Glam Rock, men hovedforskjellen er at glam-rocken er mer gitarbasert, mens new romantic bygges rundt synthesizer. Blant denne sjangerens pionerer og inspirasjonskilder finner man også er den japanske Yellow Magic Orchestra og den tyske gruppen Kraftwerk og gruppen Can. Manger er også inspirert av de futuristiske elementene hos mer eksperimentelle grupper som Landscape og Ultravox var tidlig ute med å fange oss disse elementene. Videre ble også rytmebokser introdusert på denne tiden, noe som i stor grad påvirket måten dette instrumentet ble spilt. 

Videre bygger sjangeren på både Krautrock og New Wave.

Sentrale grupper
----------------

* A Flock of Seagulls
* ABC
* Adam and the Ants
* Après Demain
* Associates
* Blancmange
* Classix Nouveaux
* Culture Club
* Duran Duran
* Eurythmics
* The Flowers Of Romance
* The Human League
* Japan
* Kajagoogoo
* Lime
* Modern English
* Naked Eyes
* Orchestral Manoeuvres In The Dark
* Organ
* Payolas
* Simple Minds
* Soft Cell
* Spandau Ballet
* Spoons
* Strange Advance
* Talk Talk
* Tears for Fears
* Ultravox
* Vennaskond
* Visage
New Zealands riksvåpen
**New Zealands riksvåpen** er fra 1911 og ble noe modifisert i 1956. Før 1911 brukte New Zealand samme riksvåpen som Storbritannia. 

Riksvåpenet er et skjold som er to ganger kløvd,1. felt er delt av rødt og blått, som symboliserer landets nordre øyer, med i øvre felt fire femtakkete, røde og sølvkantede stjerner plassert som Sydkorset og som også finnes i New Zealands flagg, og i nedre felt et gull kornnek for landbruk. Skjoldets 2. felt er sølv med tre svarte gamle seilskuter som representerer landets handel og immigranter. Det 3. feltet er delt av rødt og blått, som symboliserer landets sydlige øyer, med i øvre felt et opphengt gull bukkeskinn for dyrehold, og i nedre felt to krysslagte gull hammere for gruveindustri. 

Skjoldholdere er en blond, hvitkledt europeisk kvinne som holder New Zealands flagg, og en innfødt Māori-høvding med en *taiaha* (Māori stav). Over skjoldet en svevende engelsk kongekrone. Under skjoldet et postament i form av to krysslagte Cyathea dealbata-blader og på disse et bånd med teksten *New Zealand*

  


| * v
* d
* r
Oseaniske riksvåpen |
| --- |
| 
* Australia
* Fiji
* Kiribati
* Marshalløyene
* Mikronesiaføderasjonen
* Nauru
* New Zealand
* Palau
* Papua Ny-Guinea
* Salomonøyene
* Samoa
* Tonga
* Tuvalu
* Vanuatu

 |
| **Territorier:** | 
* Amerikansk Samoa
* Cookøyene
* Fransk Polynesia
* Niue
* Norfolkøya
* Guam
* Nord-Marianene
* Ny-Caledonia
* Pitcairnøyene
* Tokelau
* Wallis og Futuna

 |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Sender Freies Berlin** (**SFB**, *Senderen for det frie Berlin*) var den offentlige allmennkringkasteren i Vest-Berlin og senere det gjenforente Berlin fra 1953 til 2003, da det ble fusjonert inn i Rundfunk Berlin-Brandenburg (RBB). Navnet *Det frie Berlin* var et navnene som ofte ble brukt under den kalde krigen for å betegne Vest-Berlin, som motsetning til det sovjetokkuperte Øst-Berlin og den kommunistkontrollerte kringkastingen der, Rundfunk der DDR.

SFB ble vedtatt opprettet ved lov av Berlins parlament i november 1953. SFB hadde rundt 1500 ansatte. Ved siden av SFB var det et statlig amerikansk, tyskspråklig kringkastingsselskap i Vest-Berlin, RIAS, fra 1946 til 1993, under mottoet «En fri stemme fra den frie verden». Opprettelsen av SFB hang blant annet sammen med ønsket om å få et kringkastingsselskap kontrollert av Vest-Berlins egen byregjering. Etter Tysklands gjenforening ble SFB det offentlige kringkastingsselskapet for hele Berlin, mens alle kringkastingsselskapene i DDR ble nedlagt.

Kanaler
-------

SFB drev en rekke radio- og TV-kanaler, alene eller sammen med andre vesttyske kringkastingsselskaper. I 2003 drev SFB TV-kanalen SFB1 og i samarbeid med andre kringkastingsselskaper dessuten TV-kanalene Das Erste, Phoenix, KiKA, ARTE og 3sat. SFB drev radiokanalene 88acht, Radio Multikulti, Radio Eins, Inforadio og Radio Kultur.

Litteratur
----------

* Jürgen Schmädeke, *Berlin hören, Berlin sehen: der Sender Freies Berlin in Geschichte und Gegenwart*, 1977

Eksterne lenker
---------------

* (en) Sender Freies Berlin – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

Portal: Tyskland

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** MusicBrainz
 |
**Johanna Demker** (født 18. februar 1971 i Uppsala) er en svensk komponist og musikkartist.

Johanna Demker er født og oppvokst i Uppsala, Sverige, men flyttet til Norge etter gymnaset for å studere musikk hvor hun senere ble boende.

Musikkarriere
-------------

Johanna Demkers første album, *Things We Do* fra 2001, inneholdt singelen «True Love», som ble sluppet sommeren 2000. Den ble nominert til en Hit Award i 2001. Året etter ble «True Love» innspilt på fransk med tittelen «J'attends l'amour» av artisten Jenifer. Denne versjonen gikk til 2.-plass på hitlisten i Frankrike og Belgia, og solgte til gulltrofé i begge land. I flere år jobbet hun heltid som låtskriver for ander artister. Først i 2006 kom hennes andre album, *Pictures of Me*. Det ble fulgt opp av albumene *From an Outlined Silhouette* i 2009 og *Madness* i 2011, som begge fokuserte på Americana-sjangeren. I 2015 kom hennes første album på svensk, *Allt och ingenting.*

Diskografi
----------

### Album

* *Things We Do* (2001, Grappa)
* *Picture of Me* (2006, Grappa)
* *From an Outlined Silhouette* (2009, daWorks)
* *Madness* (2011, daWorks)
* *Allt och ingenting* (2015, daWorks)

Referanser
----------

1. 1 2   Sveriges befolkning 2000, oppført som Demker, Johanna Elisabet, besøkt 16. august 2022[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** ISNI
 |
Choeung EkChoeung Ek
**Choeung Ek** (ជើងឯក;cəəŋ aek) er et av retterstedene i Kambodsja der det kommunistiske Røde Khmer-regimet drepte sine motstandere. Det er det mest kjente retterstedet i området kjent som «Dødsmarkene».

Choeung Ek er en tidligere frukthave og kinesisk gravlund. Stedet ligger ca. 17 km. syd for hovedstaden Phnom Penh. Rundt 17 000 personer ble henrettet i Choeung Ek mellom 1975 og 1979. Etter Røde Khmer-regimets fall ble det funnet massegraver med til sammen 8 895 lik. Mange av de drepte var tidligere fanger i Tuol Sleng-fengselet.

I dag er Choeung Ek et minnesmerke, med en buddhistisk stupa. Stupaen er fylt med mer enn 5 000 hodeskaller, beskyttet av akrylglass. Mange av hodeskallene bærer preg av å være slått inn eller knust.

Filmen *Dødsmarkene* fra 1984 omhandler begivenheter som fant sted i Choeung Ek.

Bilder
------

* Hodeskaller i minnestupaenHodeskaller i minnestupaen
* MinnestupaenMinnestupaen
* Massegraver ved Choeung EkMassegraver ved Choeung Ek
* Massegraver ved Choeung EkMassegraver ved Choeung Ek
* Originalt kart over utryddelsesleiren Choeung EkOriginalt kart over utryddelsesleiren Choeung Ek
* Utryddelsesleiren Choeung EkUtryddelsesleiren Choeung Ek
* Knokler fra en massegravKnokler fra en massegrav
* Knokler og tenner fra en massegravKnokler og tenner fra en massegrav
* Massegrav ved Choeung EkMassegrav ved Choeung Ek
* Massegrav og knoklerMassegrav og knokler
* Massegrav. Treet ble brukt til å henrette barnMassegrav. Treet ble brukt til å henrette barn
* MassegravMassegrav
* MassegravMassegrav
* Massegrav, minnestupaMassegrav, minnestupa
* Massegrav, minnestupaMassegrav, minnestupa
* Fragmenter av en kinesisk gravstenFragmenter av en kinesisk gravsten

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Sør-Koreas flagg Sør-Korea |
| Kjelkehockey |
| Paralympiske vinterleker |
| Bronse | 2018 Sør-Koreas flagg Pyeongchang | Kjelkehockey |
| VM i kjelkehockey |
| Bronse | 2017 Sør-Koreas flagg Gangneung | Kjelkehockey |

**Choi Kwang-hyouk** (født 15. mars 1987 i Nord-Korea) er en kjelkehockeyspiller som representerer Sør-Korea. Han har en paralympisk bronsemedalje i kjelkehockey for Sør-Korea, og en VM-bronsemedalje.

Bakgrunn
--------

Chois funksjonshemming skyldes en ulykke i Nord-Korea i 2000, der han måtte amputere venstre fot etter at han falt av et tog. Han måtte livnære seg selv fra han var åtte år gammel, fordi familien var fattig, men fikk hjelp av en onkel til å rømme til Sør-Korea. Han ble gjenforent med faren, men han endte på barnehjem, og senere i kommunal bolig for nordkoreanske avhoppere. Han fikk etterhvert egen bolig, og ble gjenforent med moren gjennom et TV-program. Han begynte med kjelkehockey i 2014, og debuterte på det sørkoreanske landslaget i 2016.

Idrettskarriere
---------------

Choi deltok i VM i kjelkehockey 2017, der Sør-Korea fikk bronse, etter at de slo Norge 3-2 i bronsefinalen. I 2018 representerte han Sør-Korea under Paralympiske vinterleker 2018 i Pyeongchang. Sør-Korea vant der bronsefinalen 3-1 over Italia, og fikk bronse.

Referanser
----------

1. ↑  Pyeongchang2018.com - *Athlete Profile - CHOI Kwang Hyouk* Arkivert 2. april 2018 hos Wayback Machine. besøkt 2. april 2018.

Eksterne lenker
---------------

* Profil hos Pyeongchang 2018 Arkivert 2. april 2018 hos Wayback Machine. (PL 2018)
Kværnerprosessen (*engelsk*: the **Kværner-process**), eller Kværners carbon black & hydrogen prosess (CB&H) er en metode utviklet i 80-åra av Kværner. 

Metoden produserer hydrogen og rent karbon fra hydrokarboner (CnHm) som metan, naturgass og biogass.

Prosess
-------

Hydrokarbonene skilles i sine komponenter karbon og hydrogen i en plasmabrenner ved rundt 1600 C. Plasmabrenneren er ellers kjent fra metallurgiske formål.

Reaksjon: {\displaystyle \mathrm {C\_{n}H\_{m}+Energy\rightarrow nC+{\frac {m}{2}}H\_{2}} }

Fordelen med denne prosessen er at naturgassen spaltes 100% til Carbon Black og hydrogen med stor virkningsgrad i et kompakt anlegg. Av den tilgjengelige energien blir rundt 48% lagret i hydrogenet, 40% i aktivt kull (Carbon black) og 10% i superhet damp.
Ved å tilsette oksygen kan teknologien tilpasses til produksjon av f.eks syntesegass.

Carbon Black (CB) er produktet av delvis forbrenning av tungoljeprodukter som f.eks FCC tjære og kulltjære og brukes blant annet som pigment og herding i plast og gummi. For ultrarent CB, slik som fra Kværner prosessen, åpner det seg flere bruksområder. Ultrarent CB brukes i produksjonen av silisium til solceller og kan bare framstilles fra naturgass med i utgangspunktet lavt nivå av ugunstige sporstoffer. Et annet høyverdig produkt er karbonnanorør. Kværnerprosessen er slik et eksempel på hvordan naturgass kan utnyttes til produksjon av nye materialer.

Se også
-------

* Hydrogenproduksjon
* Plasma

Referanser
----------

1. ↑  Bellona-HydrogenReport
2. ↑
3. 1 2 3 4
**Pasquale Acquaviva d'Aragona**  (født 3. november 1718 i Napoli i Italia, død 29. februar 1788 i Roma) var en av Den katolske kirkes kardinaler. Han var tilknyttet den romerske kurie, og gjorde en stor innsats for byen Romas fattigomsorg[].

Han ble kreert in pectore til kardinal 12. desember 1770 av pave Klemens XIV, som lekmann. Han mottok aldri noen vigsler. Utnevnelsen ble publisert 15. mars 1773.

Han var sjef for den pavelige marine og senere for hele det pavelige militærvesen.

Han deltok ved konklavet 1774–1775 som valgte kardinal Braschi til pave Pius VI.

Han var i slekt med kardinalene Troiano Acquaviva d'Aragona (kreert 1732 – hans onkel), Francesco Acquaviva d'Aragona (1706), Giovanni Vincenzo Acquaviva d'Aragona (1542), Giulio Acquaviva d'Aragona (1570), Ottavio Acquaviva d'Aragona den eldre (1591) og Ottavio Acquaviva d'Aragona den yngre (1654).

Referanser
----------

1. ↑   www.info.roma.it[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* The Cardinals of the Holy Roman Church

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Catholic-Hierarchy **·** Deutsche Biographie **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
**Hereford Hockey Club** er en engelsk landhockeyklubb fra Hereford i Herefordshire. Klubben ble dannet i 1896 av medlemmer av roklubben, med tanke på å holde seg i form i vintermånedene. Den første kampen ble spilt 6. februar samme år mot Leominster Hockey Club. Kampen endte til slutt 2-2.

Klubben spilte sine hjemmekamper på Wyeside. I 1906 hadde de to lag og spilte på Barrack Ground og litt senere på Edgar Street. Tyve år senere spilte de på Racecourse ground. Kampene ble spilt der frem til utbruddet av 2. verdenskrig.

Det var ikke før i 1946 at landhockeyen ble organisert på nytt, og som tidligere ble kampene spilt på Racecourse ground. Hereford Hockey Club var nå blitt en del av Hereford City Sports Club. Kvinnene begynte å spille hockey på slutten av 1980-tallet. 

Herrelaget spiller i Davis Wood Hockey League Premier Division 3  

Damelaget spiller i West Clubs Women's Hockey League Premier Division 2

Drakter
-------

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Team colours | Team colours | Team colours |
| Team colours |
| Team colours |
| 　 |
| **Kvinnenes hjemmedrakt** |

 | 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Team colours | Team colours | Team colours |
| Team colours |
| Team colours |
| 　 |
| **Kvinnenes bortedrakt** |

 | 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Team colours | Team colours | Team colours |
| Team colours |
| Team colours |
| 　 |
| **Herrenes hjemmedrakt** |

 | 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Team colours | Team colours | Team colours |
| Team colours |
| Team colours |
| 　 |
| **Herrenes bortedrakt** |

 |

Eksterne lenker
---------------

* Lagets hjemmeside
* England Hockey Board
***Taggart*** er en britisk-skotsk kriminalserie som gikk på ITV fra 1983 til 2010. Serien handlet om kriminaloverbetjenten Jim Taggart som var ansatt ved kriminalavdelingen i Glasgow. Han var en barsk, erfaren, ofte spydig etterforsker, men med en sterk rettferdighetssans. Serien ble produsert av Scottish Television for ITV. Rollen som Taggart ble spilt av Mark McManus frem til han døde i 1994. Serien fortsatte uten ham, men produsentene valgte likevel å beholde tittelen. 

Serien var den lengstlevende britiske kriminalserien da den ble avsluttet i 2010. Serien ble avsluttet på grunn av sviktende seertall. Den hadde over 14 millioner seere i sine glansdager, mens tallene for siste sesong var på 3,8 millioner.

Rollefigurer
------------

I seriens første år er hovedpersonen kriminaloverbetjent «Jim Taggart», spilt av den skotske skuespilleren Marc McManus (død 1994). Han er en barsk, erfaren, ofte spydig og mavesur etterforsker, men med en sterk rettferdighetssans.

Taggarts overordnede er kriminalførstebetjent «Jack McVitie» som ofte omtales som «The Biscuit» (*Kjeksen*), et ordspill som refererer til kjeksemerket McVitie's. Han ble spilt av Iain Anders (død 1997). McVitie var en ikke uhumoristisk, men dog byråkratisk overordnet. Således får «Jim Taggart» for eksempel en irettesettelse da han går hen over «McVities» hode og ber om å få utlevert en mistenkts militærpapirer hvor de rettelig skulle skaffes via «McVitie».

«Taggarts» første høyre hånd var kriminalbetjent «Peter Livingstone» (spilt av Neil Duncan) som var av en helt annen støpning enn «Taggart». Hvor «Taggart» var sønn av en sporvognsfører som ville ha ham til å fortsette i den samme metier, var «Peter Livingstone» akademiker – og kom tilmed fra en middelklassebakgrunn i Edinburgh.

«Taggarts» neste høyre hånd var kriminalbetjent «Michael Jardine» (spilt av James MacPherson). Han er mere i «Taggarts» smak, blant annet på grunn av at «Taggart» gikk på politiskole med «Jardines» far. Da «Livingstone» senere tok vekk, ble «Jardine» forfremmet til kriminalbetjent og ble «Taggarts» nabo. Mellom «Livingstone» og «Jardine» hadde der vært et gjensidig misforhold.

Referanser
----------

1. 1 2 3  Mirror.co.uk (12. mai 2011). «Taggart axed after 28 years and 110 episodes amid dwindling ratings on ITV1». *mirror*. Besøkt 12. desember 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Taggart* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Taggart* på The Movie Database – TV Rediger på Wikidata
**Tagged** er et nettsamfunn grunnlagt av de to Harvard elevene Greg Tseng og Johann Schleier-Smith. Tagged ble lansert i oktober 2004 av Tagged Inc. som er privateid. 

Målgruppen til nettsiden var i utgangspunktet amerikansk ungdom, spesielt high school studenter, men har siden åpnet for brukere i hele verden fra 13 år og oppover.

Siden tilrettelegger for at brukerne kan lage profiler, sende meldinger, gi kommentarer, «poste» artikler, status, søke bilder, se videoer, spille spill, gi «gaver», chatte og å utvikle sitt sosiale nettverk.

I juli 2008 hevder nettsiden å ha 70 millioner registrerte brukere, noe som gjør nettsamfunnet til et av verdens største.

Referanser
----------

1. ↑  «BusinessWeek Tech's Best Young Entrepreneurs». Arkivert fra originalen 28. januar 2010. Besøkt 31. oktober 2008.
2. ↑  What Will It Take For a Web Hang Site To Be the Next No. 1? Arkivert 7. mai 2008 hos Wayback Machine. hos The Wall Street Journal
3. ↑  Killer Startups
4. ↑  Tagged Corp Site

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
**Tagelharpe** eller **talharpe** er et nordisk strenginstrument med historie som går tilbake til i hvert fall middelalderen. Funn av instrumentet har for det meste blitt gjort i norden. Bruk av tagelharpen levde videre i Estlands svenskbygder helt til 1900-tallet og i Finland ikke fullt så lenge. 

Tagelharpen spilles med bue. Tagelharpen holdes mot kneet med buen i høyre hånd og venstre hånd rundt det ene rammestykket slik at fingrene på venstre hånd kan bli brukt til å spille på strengene og dermed få fram forskjellige tonehøyder. 

Akustistk elektrisk tagelharpe laget av Charlie Bynum, Silver Spoon Music, NL. 2014
Det finnes óg en finsk versjon av tagelharpe kalt jouhikko, men denne har ofte bare én eller to strenger mot tagelharpe som gjerne har 3 eller fler.

Det er usikkert nøyaktig hvor langt tilbake i tiden instrumentet har vært brukt, men man vet at det eksisterte lyrer i vikingtiden; om disse ble spilt med bue eller ikke er derimot uklart. Det eldste beviset vi har for bruk av tagelharpe er et bilde av en tagelharpespiller i Nidarosdomen, utfra dette kan man regne med at instrumentet har vært i bruk i alle fall siden 1300-tallet.

**Moderne bruk:**

Moderne versjoner av instrumentet lages ofte med nylonstrenger istedenfor de tradisjonelle strengene av hestehalehår. 
Den norske musikeren Einar «Kvitrafn» Selvik i bandet Wardruna bruker en tradisjonell tagelharpe i flere av bandets sanger som blant annet er brukt i lydsporet til den irsk-kanadiske TV-serien Vikings.
**Sylviane Berthod** (født 25. april 1977 i Salins) er en tidligere sveitsisk alpinist. Hun firedobbelt sveitsisk mester i utfor (1997, 1998 og 1999) og storslalåm (1998).

Berthod innledet sin internasjonale karriere ved å vinne junior-VM i utfor i 1995 og Super-G i 1996. Hun debuterte i verdenscupen i januar 1996. Hennes beste resultat var seieren i utfor i St. Moritz i desember 2001, hennes eneste verdenscupseier.

Hun deltok fire ganger i VM (Vail 1999, St. Anton am Arlberg, St. Moritz 2003 og Bormio 2005). Hennes beste plassering var en 7.-plass i utfor i 1999. Den samme plassen kom hun på tre år senere under OL 2002. Hun la opp i mai 2008, da hun ikke ble tatt ut på det sveitsiske landslaget.

Verdenscupseire
---------------

| Dato | Sted | Land | Disiplin |
| --- | --- | --- | --- |
| 21. desember 2001 | St. Moritz | Sveits | Utfor |

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Sylviane Berthod – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Sylviane Berthod – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Sylviane Berthod – FIS (alpint) Rediger på Wikidata

* (en) Sylviane Berthod – ski-db.com Rediger på Wikidata
* (fr) Sylviane Berthods hjemmeside
**Sylwester Szmyd** (født 2. mars 1978 i Bydgoszcz) er en polsk landeveissyklist. Han har syklet siden han var 10 år, og ble proff i 2001. Han har deltatt i Giro d'Italia syv ganger, og i Vuelta a España tre ganger.

Meritter
--------

2001
6.-plass sammenlagt, Polen rundt
9.-plass, Gran Premio de Llodio
2002
3.-plass, Due Giorni Marchigiana – GP Fred Mengoni
6.-plass, Schynberg-Rundfahrt
2003
8.-plass sammenlagt, Giro del Trentino
2004
2.-plass, GP Schwarzwald
4.-plass, Japan Cup
2005
7.-plass, GP Industria & Artigianato – Larciano
2006
5.-plass, Japan Cup
6.-plass sammenlagt, Giro del Trentino
9.-plass sammenlagt, Settimana internazionale di Coppi e Bartali
10.-plass sammenlagt, Romandie rundt
2007
2.-plass sammenlagt, Settimana Lombarda
7.-plass, Giro dell'Emilia
9.-plass sammenlagt, Romandie rundt
2008
5.-plass, Giro dell'Appennino
8.-plass sammenlagt, Giro del Trentino
8.-plass sammenlagt, Critérium du Dauphiné Libéré
9.-plass sammenlagt, Settimana internazionale di Coppi e Bartali
2009
5. etppe, Critérium du Dauphiné Libéré
7.-plass sammenlagt, Polen rundt
2010
4. etappe (TTT), Giro d'Italia
6.-plass sammenlagt, Polen rundt
10.-plass sammenlagt, Critérium du Dauphiné
2012
3.-plass sammenlagt, Giro del Trentino
7.-plass sammenlagt, Romandie rundt

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Sylwester Szmyd – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Sylwester Szmyd – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Sylwester Szmyd – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Sylwester Szmyd – UCI Rediger på Wikidata

* (en) Sylwester Szmyd – ProCyclingStats Rediger på Wikidata

* (en) Sylwester Szmyd – Cycling Archives Rediger på Wikidata

* (en) Sylwester Szmyd – Cycling Quotient Rediger på Wikidata

* (en) Sylwester Szmyd – CycleBase Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF
 |