recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Brygge i landsbyen Rotoava på Fakarava
**Fakarava** er en atoll og en kommune i Tuamotuøyene i Fransk Polynesia. 
Folketellingen i 2017 viste at atollen hadde et innbyggertall på 844, med 1 659 innbyggere i kommunen som helhet. Rotoava, nordøst på atollen, er den viktigste landsbyen.

Fakarava er den nest største atollen i Tuamotuøyene. Den er 60 km lang og 21 km bred og har en lagune på 1121 km². Landarealet utgjør 16 km². Sammen med seks andre atoller i kommunen, Aratika, Kauehi, Niau, Raraka, Taiaro og Toau, er Fakarava erklært som biosfærereservat av UNESCO.

Fakarava har flyplass, ikke langt fra Rotoava.

Referanser
----------

1. ↑  «Les populations légales de Polynésie française en 2017. Recensement de la population», Institut national de la statistique et des études économiques, 27. desember 2017. Lest 17. februar 2019.
2. ↑  «Fakarava», Tahiti Traveler.
3. ↑  «Biosphere reserve. Commune de Fakarava» Arkivert 5. september 2014 hos Wayback Machine. Réserves de biosphère France.
4. ↑  *NTGF – Fakarava*[*død lenke*], Service d'information aéronautique.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GeoNames
 |
***Dynodorcus sukkiti*** er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

Utseende
--------

En middelsstor (ca. 30 millimeter), kraftig, blankt svart hjortebille. Hannen har middelsstore, kraftige, sigdformede kjever (høyst så lange som hodet) med en kraftig, oppoverrettet tann litt utenfor midten. Den skiller seg fra de fleste andre *Dorcus*-arter ved at ikke bare hunnen, men også hannen, har lengdestriper på dekkvingene, i alle fall for litt mindre hanner. Hunnen har mindre kjever, og hode og pronotum er mer rundede enn hos hannen.

Levevis
-------

Larvene utvikler seg i morken ved av løvtrær.

Utbredelse
----------

Arten er utbredt i Myanmar og Vietnam.

Systematisk plassering
----------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
			* Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
				+ Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
					- Gruppen Dorcini
						* Slekten *Dynodorcus* Didier, 1931
							+ ***Dynodorcus sukkiti*** (Fukinuki, 2004)

Eksterne lenker
---------------

* Nettside om arten
* *Artikkelen har ingen egenskaper for arter i Wikidata*
* (en) Dorcus – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
**Fajzulla Ubajdullajevitsj Khodzjajev** (russisk: Файзулла Убайдуллаевич Ходжаев, usbekisk: Fayzulla Ubaydulloyevich Xo‘jayev, persisk: فائض الله خؤاجه, født 1896 i Bukhara, død mars 1938) var en usbekisk politiker og president av Sovjetunionen.

Khodzjajev kom fra en familie av rike handelsfolk. I 1907 ble han sendt av sin far til Moskva. Der oppdaget han raskt den voldsomme forskjellen mellom samtidens europeiske samfunn og teknologi, og de gamle, tradisjonsbundne levemåtene i hans hjemland.

I 1916 ble han medlem av den pan-tyrkiske bevegelsen *Jadid*, og stiftet det *Unge Bokharas Parti* ved hjelp av penger fra sin far. Etter den russiske revolusjon inviterte dette partiet bolsjevikene i Tasjkent til å overta makten i Bukhara gjennom revolt i 1917.

Invasjonen mislyktes og Khodzjajev flyktet til Tasjkent. I september 1920 vendte han tilbake til Bukhara etter at emiren av Bukhara hadde flyktet. Der ble han utnevnt til formann av Bukharas SSR, og unngikk såvidt å bli henrettet av den osmanske hærføreren İsmail Enver under *Basmachi-revolten*.

Etter reorganiseringen av sovjetrepublikkene i Sentral Asia, og den påfølgende forfølgelse av mistenkte usbekiske nasjonalister i årene 1923−1924, ble Khodzhajev utnevnt til formann av den Usbekiske SSR og var en del av Sovjetunionens kollektive presidentskap.

Khodzjajev var likevel motstander av Josef Stalins diktatoriske lederstil, spesielt i spørsmål som angikk produksjonen av bomull.

I 1937 ble han arrestert, og under moskvaprosessene ble han anklaget for å være «høyre-orientert» trotskist. Han ble henrettet den 13. mars 1938. Han ble offisielt rehabilitert i 1966.

Der er svært få monumenter igjen av ham i det moderne Usbekistan, og selv om farens hus i Bukhara er bevart som et historisk monument, bærer det tittelen «Hjemmet til en rik lokal handelsmann», uten å nevne Khodzhajev.

Referanser
----------

1. ↑   Gemeinsame Normdatei, GND-ID 119161451, besøkt 13. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Faceted Application of Subject Terminology, oppført som Faĭzulla Khodzhaev, FAST-ID 187736, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**(kollektivt lederskap)** | **Sovjetunionens president**(1925–1937) | Etterfølger:**Mikhail Kalinin** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |
Gullsmed i Oslo Anton Frisch (1865-1928), far til økonomen Ragnar Frisch
**Frisch** er en norsk bergverksslekt av tysk opprinnelse, som har vært knyttet til Kongsberg siden første halvdel av 1600-tallet. Slektsmedlemmer var bergmenn ved Kongsberg Sølvverk fra 1600-tallet til 1800-tallet, og utmerket seg senere som gullsmeder i Oslo. Slektens mest kjente medlem er den første nobelprisvinneren i økonomi Ragnar Frisch.

Historie
--------

Nobelprisvinner i økonomi Ragnar Frisch
Slekten stammer fra Christopher Frisch (f. 1615 i Tyskland), som jobbet på Kongsberg Sølvverk. Hans etterkommere i mange generasjoner jobbet også ved Sølvverket. Han var far til Petter Christophersen Frisch (1640-1703) (i samtiden også skrevet *Pieter Frisk*). Hans to sønner var Paul Pettersen Frisch (1665-1730) og Christopher Pettersen Frisch (1672-1726). Paul Pettersen Frisch var gift med Anne Antoniusdatter Nolt (født før 1678), datter av Antonius Nolt (som kom fra Tyskland og jobbet ved Sølvverket) og Barbro Hansdatter Schröder (1641-1712), en datter av Hans Andersen Schröder (født ca. 1610-1615 i Sverige, død 1675). Paul Frisch og Anne Nolt var foreldre til borhauer ved Fräulein Christiane gruve ved Sølvverket Ole Povelsen Frisch (1700-1779). Ole Povelsen Frisch var oldefar til gullsmed i Christiania Antonius Povelsen Frisch (1826-1916), som var far til gullsmed Anton Frisch (1865-1928) og farfar til økonomen og nobelprisvinneren Ragnar Frisch, som bl.a. var professor og dekanus for Det juridiske fakultet ved Universitetet i Oslo. Frischsenteret er oppkalt etter Ragnar Frisch. Ragnar Frisch var morfar til Nadia Hasnaoui.

Litteratur
----------

* Huhnhäuser, Alfred, *Die deutsche Einwanderung in Kongsberg*, Oslo, 1944
* Såtvedt, Olav, *Sandsværs historie*, 1991
**Fakkeldans** er en poloneseaktig dans, der deltagerne bærer voksfakler i hendene. En slik dans tilhørte de gamle grekernes bryllupshøytideligheter og ble senere innført av Konstantin den store (300-tallet) i hoffseremoniellet. Fakkeldansen forekom i senmiddelalderen og frem til 1600-tallet ved bryllup, og utgjorde særskilt et av de festlige opptog knyttet til kongelige feiringer.

I Sverige
---------

I Sverige under kongelige bryllup danset man fakkeldans under sengeledsagelsesseremonien. Da ble det kongelige brudeparet inn i et paradesengekammer og flere høye mannlige bryllupsgjester, oftest riksråd danset en «långsam och värdig» dans med fakler i hendene.

Før bryllupet mellom kronprins Oscar og Josefina av Leuchtenberg i 1823 tok brudgommens far Karl XIV Johan bort tidligere tradisjoner som fakkeldans, som til da hadde vært i bruk ved kongelige bryllup i Sverige.

Andre land
----------

Dansen var brukt på 1600- og 1700-tallene ved flere tyske hoff, og ved de engelske og danske hoff, og ble danset helt inn på 1900-tallet ved bryllup innen den prøyssiske kongefamilie, som ved keiser Wilhelm II datters ekteskap med hertugen av Braunschweig i 1913 lot oppføre fakkeldansen: Tolv mannlige fyrster, bistått av pasjer, bar brennende fakler i hendene. I første tur danser brudeparet alene, hvorpå bruden i andre turen bød opp keiseren og så de andre høyhetene. Til slutt danset brudgommen med keiserinnen og prinsessene.

Referanser
----------

1. ↑  «Arkiverade kopian». Arkivert fra originalen 18. august 2010. Besøkt 31. januar 2010.
2. ↑  «royalcourt.se». Arkivert fra originalen 17. mai 2011. Besøkt 20. januar 2019.

Kilder
------

* Fackeldans i *Nordisk familjebok* (2. utgave, 1907)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Martin Maryland** var et to-motors amerikansk bombefly.

Maryland, eller **XA-22** som den amerikanske betegnelsen var, ble utviklet i konkurranse med Douglas A-20 Havoc om kontraktene for nye lette bombefly for United States Army Air Corps som A-20 Havoc vant. Storbritannia avslo også flytypen til å begynne med, og hadde ikke franske myndigheter bestilt flytypen i 1939 ville den nok aldri blitt satt i produksjon.

Frankrike bestilte i alt 215 Maryland bombefly, men ikke alle rakk å bli levert før Frankrike falt i juni 1940. De resterende 50 flyene ble levert til Storbritannia, som også da bestilte ytterligere 150 fly. Et lite antall franske fly unslapp også situasjonen i Frankrike og sluttet seg til de britiske flyene. 75 fly ble senere overført til det sørafrikanske flyvåpenet.

Maryland ble brukt i Middelhavet og i Nord-Afrika, både som bombefly og rekognoseringsfly. Noen fly ble også brukt til å avskjære tyske transportfly på vei til Nord-Afrika.

Spesifikasjoner
---------------

| Dimensjoner | Maryland Mk II |
| --- | --- |
| Vingespenn | 18,69 m |
| Lengde | 14,22 m |
| Høyde | 4,57 m |
| Vingeareale | 50,07 m² |
| Tomvekt | 5 086 kg |
| Ytelser |  |
| Topphastighet | 447 km/t |
| Maksimal lastet vekt | 7 624 kg |
| Annet |  |
| Motor | 2× Pratt & Whitney R-1830-S3C4-G Twin Wasp stjernemotorer (1 200 hk hver) |
| Bestykning | 4× 7,7 mm Browning mitraljøser 2× 7,7 mm Vickers K mitraljøser |
| Våpenlast | Opptil 907 kg |

Eksterne lenker
---------------

* Mer om flytypen

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |

Portal: Andre verdenskrig
**Soldatnytt** er Tillitsvalgtordningen i Forsvarets (TVO) sin egen informasjonskanal, som utgis av Vernepliktsrådet (VPR). VPR har det overordnede ansvaret for innholdet som publiseres. Virksomheten omfattes ikke av medieansvarsloven.

Informasjonskanalen skriver saker som handler om førstegangstjenesten, verneplikten og de vernepliktige. Soldatnytt skal bidra til at de vernepliktige, tillitsvalgte, ansatte og ledere i Forsvaret er informert om sakene TVO arbeider med.

Soldatnytt publiserer saker digitalt, på soldatnytt.no og i sosiale medier. Under Landsstyremøte (LS) 23. februar 2022 i Tillitsvalgtordningen vedtok en anbefaling om at Soldatnytt skal reetableres i TVO, underlagt VPR. Følgende plan gir rammer for reetableringen. 

Nettsiden driftes av to vernepliktige medie- og informasjonssoldater, med kontorplass på Akershus festning.

Bakgrunn
--------

I 1979 ble Soldatnytt formelt opprettet av sekretariatet i Landsutvalget for tillitsmenn i Forsvaret (LFT/S). Soldatnytt var i starten et rent informasjonsblad om ordningen, men utviklet seg etter hvert til et magasin som skrev om aktuelle TVO-saker og med reportasjer om soldatlivet.

Samarbeidsavtale med Forsvaret Forum
------------------------------------

I 2020 inngikk sjef Tillitsvalgtordningen en avtale med redaktør Forsvarets Forum (FOFO) om at Soldatnytt for en prøveperiode ikke lengre skulle trykkes i eget format, men publiseres på FOFO sine nettsider og som en egen spalte i papirutgaven. I desember 2020 ble det i forbindelse med TVOs Landsstyremøte fremmet forslag fra redaktør FOFO om å permanent overta redaktøransvaret for Soldatnytt. Prøveprosjektet varte i to år, før TVO reetablerte og VPR tok over ansvaret igjen.

Tilbakeoverføring av Soldatnytt til Tillitsvalgtordningen (TVO)
---------------------------------------------------------------

23. februar 2022 vedtok LS en anbefaling om at Soldatnytt blir værende i TVO, med økt faglig kompetanse og kapasitet. Vedtaket var en presisering av arbeidsgruppens anbefaling om at Soldatnytt forblir i TVO.

Eksterne lenker
---------------

* Soldatnytt.no
* Mandat, Soldatnytt
* Tillitsvalgtordningen i Forsvaret
* Forsvaret.no
Utsyn fra Hafjell Alpinsenter. Fakkelmannen skimtes øverst til høyre i bildet.
**Fakkelmannen** i Øyer kommune er en figur utformet av et hogstfelt, med form som en stilisert mann som løper med en fakkel. Formasjonen ligger på vestsiden av dalen, og er lett synlig fra Hafjell Alpinsenter på østsiden av dalen. Den ble laget i forbindelse med OL på Lillehammer i 1994, og planen var å plante ny skog samme året. Allikevel er figuren godt synlig per 2021. Figuren har blitt vedlikeholdt jevnlig for at kontrasten med den omkringliggende vegetasjonen ikke skal bli for lav slik at figuren forsvinner helt. Økonomiske interesser i den omkringliggende skogen har gjort at figuren har blitt debattert ved ulike anledninger siden 1994. 

Fakkelmannen begynte som et ideprosjekt i designseksjonen i LOOC. Skissen som LOOC hadde tegnet ble positivt tatt imot hos rådmann Svein Rønning og skogbrukssjef Carl Olav Holen. Hogstflaten som utgjør Fakkelmannen ble konstruert av Jan Reyer Elders ved GIH-Skog. Ved hjelp av en digital terrengmodell ble yttergrensene for hogstflaten konstruert. Skogen ble drevet ut med taubane, utført av skogentreprenør Vidar Rørvik. 

Som den ideelle posisjonen for å se på Fakkelmannen ble starthuset for slalåm midt på Hafjell-anlegget valgt. Hogstflaten er synlig fra store områder, men dimensjonene endrer seg gradvis avhengig av ståsted. 

Utformingen var ikke så korrekte som LOOC ønsket. I konstruksjonen ble det tatt hensyn til stabiliteten i den gjenstående skogen. Dette førte til at området i armhulen og i skrittet ble utvidet.

I media
-------

Et innslag i *Norge Rundt* fra 1993 viser hvordan Fakkelmannen ble til.

Fakkelmannen ble presentert i sesong 3 av TV-programmet *Norsk attraksjon.*

På grunn av tilvekst av ny skog er Fakkelmannen gradvis blitt noe utvisket, men den ble ryddet i forbindelse med ungdoms-OL i 2016.

Referanser
----------

1. ↑  «17. desember 1993». 21. juli 2015. Besøkt 27. mai 2023.
2. ↑  «3. episode». 21. januar 2012. Besøkt 27. mai 2023.
3. ↑  Innslag fra NRK

Eksterne lenker
---------------

* Fakkelmannen i openstreetmap.org
* Fakkelmannens historie
Ordensinsignier for *Kambodsjas orden*.
**Kambodsjas orden** (fransk: *Ordre Royal du Cambodge*) er en kambodsjansk orden innstiftet 8. februar 1864 av kong Norodom til belønning av fremragende sivile og militære fortjenester. Ordenen ble i 1896 omgjort til en fransk koloniorden for Kambodsja som fransk protektorat og ble deretter tildelt av både kongen og av franske myndigheter. Ordenen ble videreført ved Kambodsjas uavhengighet. Tildeling av *Kambodsjas orden* opphørte under Røde Khmers styre fra 1975 og det etterfølgende kommunistiske regimet. Ordenen ble gjenopptatt etter at monarkiet ble restaurert i 1993.

Inndeling
---------

Ordensstjerne for *Kambodsjas orden*
*Kambodsjas orden* er inndelt i fem grader etter modell av den franske Æreslegionen:

* Storkors
* Storoffiser
* Kommandør
* Offiser
* Ridder

Insignier
---------

Ordenstegnet for *Kambodsjas orden* består av en stjerne med åtte grupper av stråler, til sammen 48 stråler. Stjernen er i sølv for riddere, i gull for høyere grader. Stjernen bærer en midtmedaljong med motiv av Kambodsjas kongelige våpen i gull på blå emalje. Våpenet er omgitt av en bord i rød emalje. Medaljongen er opphengt i en kongelig krone. Ordensstjernen er en større versjon av ordenstegnet. Ordensbåndet er mørkrødt med grønne kanter.

I tiden ordenen ble tildelt som en fransk koloniorden, var ordensbåndet for tildelinger foretatt av franske myndigheter hvitt med oransje kanter.

Tildeling
---------

*Kambodsjas orden* kan tildeles for sivile og militære fortjenester av Kambodsja. Ordenen kan tildeles kambodsjanere, såvel som utenlandske statsborgere.

Norske innehavere
-----------------

Admiral Jacob Børresen var innehaver av storkors av *Kambodsjas orden*.

Kilder
------

* (en) «Cambodia», i Guy Stair Sainty og Rafal Heydel-Mankoo: *World Orders of Knighthood and Merit*, første bind, Buckingham: Burke's Peerage, 2006, s. 953–954.
* (en) «Cambodia» i Robert Werlich: *Orders and decorations of all nations. Ancient and modern, civil and military*, 2. utgave, Washington DC: Quaker Press, 1974, s. 80–81.
***Nabis limbatus*** er en tege som tilhører familiegruppen Nabidae. 

*Nabis limbatus* er en av de vanligste norske tegene i slekten *Nabis*. Den er vanligst lengst sør, men finnes på egnede steder i hele Norge, nord til Nordland. Vanlig sørover i Europa.

Dens nære slektning *Nabis flavomarginatus* er nok vel så vanlig og har en lignende utbredelse.

Utseende
--------

*Nabis limbatus* er en middels stor tege. Beina er generelt lange og kroppen er slank og noe avlang. Den er vingeløs eller har reduserte vinger, og er ca. 5 millimeter lang, lys gråbrun. Sugesnabelen har 4 ledd og ikke bare 3 ledd som hos arter den av ytre utseende kan forveksles med.

Levevis
-------

*Nabis limbatus* er rovdyr som suger ut kroppsvæske fra andre mindre dyr. 

Teger har ufullstendig forvandling, overgang fra nyklekt larve til det voksne kjønnsmodne insektet går gradvis gjennom flere hudskift (nymfestadier). Nymfene ligner mer og mer på de voksne (imago) for hvert hudskifte.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Nebbmunner (Hemiptera)
	+ underorden **teger** (Heteroptera)
		- gruppe **Cimicomorpha**
			* familie **Nabidae**
				+ slekten *Nabis*
					- ***Nabis limbatus* Dahlbom, 1851**

Kilder
------

* Coulianos, C.-C. 1998. *Annotated Catalogue of the Hemiptera-Heteroptera of Norway.* Fauna Norwegia Ser.B 45 (1-2), side 11-39.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Nabis limbatus* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Nabis limbatus* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *Nabis limbatus* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *Nabis limbatus* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *Nabis limbatus* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *Nabis limbatus* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Nabis limbatus* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Nabis limbatus* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata
**Nasjonalt kompetansesenter for fri programvare AS** – «Friprogsenteret» – var et uavhengig, statlig finansiert kompetansesenter for fri programvare som bisto med å ta i bruk fri programvare, eller utvikle fri programvare i IT-løsninger. Friprogsenterets målsetning var å etablere en kultur for deling, gjenbruk og samarbeid av IT-løsninger og digitalt innhold. Finansiering var ved Fornyings- og administrasjonsdepartementet.

Historie
--------

Friprogsenteret ble åpnet 15. august 2007 av daværende fornyings- og administrasjonsminister Heidi Grande Røys. Heidi Austlid var leder fra 2007 til 2011.

Selskapet ble avviklet i 2014.

Referanser
----------

1. ↑  Åpner nasjonalt senter for fri programvare[*død lenke*]
2. ↑  Oreld, Michael. «Heidi Austlid slutter i Friprog | Computerworld». *Computerworld*. Besøkt 8. november 2016.
3. ↑  Alle sagt opp i Friprogsenteret[*død lenke*]
4. ↑  «Alle må gå». Arkivert fra originalen 22. oktober 2014. Besøkt 22. oktober 2014.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Brønnøysundregistrene
 |
Atomur.
Et **atomur** er en ekstremt nøyaktig tidsmåler som bruker et atoms resonansfrekvens som oscillator.

Det finnes flere typer, der oscillatorer basert på cesium, hydrogen og rubidium er mest vanlig. Oscillatorer som er basert på cesiumatomer skal være de mest nøyaktige, med en nøyaktighet på ±1 sekund på én million år. Ett sekund er idag definert ut ifra «varigheten av 9 192 631 770 perioder av strålingen som svarer til overgangen mellom de to hyperfine nivåene av grunntilstanden til cesium-133 atomet ved 0 kelvin.» Det er dette man måler i et atomur.

Ifølge relativitetsteorien er tid relativt, og avhengig av hastigheten. Derfor vil ikke to atomur gå likt med mindre de beveger seg med samme hastighet. Dette er merkbart i forbindelse med satellitter og annen romfart.

I dag kan man kjøpe forholdsvis billige radiostyrte ur, som ikke må forveksles med atomur. 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL
 |
*Denne artikkelen handler om en person fra Thailand; thailandsk navneskikk er slik at en person refereres til med fornavnet sitt (Kamchai) og ikke slektsnavnet sitt (Thonglo).*

**Kamchai Thonglo** (th. กำชัย ทองหล่อ, [kam.t͡ɕʰaj tʰoŋ.lɔ] født 17. mai 1906, død 26. august 1985) er en sakprosaforfatter, som er mest kjent for boken *หลักภาษาไทย* ([lak pʰa:sa: tʰaj] Thai-språkets prinsipper), en grammatikkbok for thai-språket som ble gitt ut for første gang i 1952, og som fremdeles er i bruk idag. 

Kamchai ble født ombord en båt på elven Chao Phraya, i byen Nakhon Sawan, 17. mai 1906. Etter å ha blitt ferdig med skolegangen, ble han munk ved Wat Thep Sirintharawat-tempelet i Bangkok, hvor han også studerte pali. Etter sin periode som munk, begynte han å undervise i thai, først ved Intharasueksa-skolen, og senere ved Bangkok Christian College, hvor han underviste i 25 år. Det var i denne perioden at han skrev sin berømte grammatikkbok for thai-språket (og andre bøker). Kamchai ble så invitert til å starte å undervise i thai ved det utdanningsvitenskapelige fakultet ved Chulalongkornuniversitetet. I 1961 var han foreleser for kronprinsen og prinsessen. 

I de siste årene av livet sitt var han et medlem av en av Det kongelige thailandske institutts komitéer for revisjon av rettskriving. Han ble utnevnt til storfølgesvenn av Chula Chom Klao-ordenen, kommandørridder av Den hvite elefants orden, ble tildelt Kongens monogram medalje, kongens personlige medalje, og et æresdoktorat i språk og litteratur fra Chulalongkornuniversitetet.

Litteratur
----------

* «นายกำชัย ทองหล่อ. ครูผู้เป็นพระอาจารย์ของสมเด็จเจ้าฟ้า». Arkivert fra originalen 28. februar 2009. Besøkt 7. desember 2008.

กำชัย ทองหล่อ (1952). *หลักภาษาไทย*. Bangkok: Bamrung Sasana Press.  (med flere senere opplag)

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** SUDOC
 |
| Artikkelen inngår i serien om
**Militærhistorie** |
| --- |
| Napoleon |
| **Eraer** |
| Prehistorisk
Oldtiden
Middelalderen
Tidlig moderne
1800-tallet
1900-tallet
Moderne |
| **Krigføring** |
| Sjøkrig
Luftkrig
Krigføring i rommet |
| **Maktmidler** |
| Atomkrig
Biologisk krigføring
Brannkrig
Kjemisk krigføring |
| **Operasjonsformer** |
| Manøverkrigføring
Utmattelseskrigføring
Asymmetrisk krigføring
Beleiring
Amfibisk krigføring
Alpin krigføring
SIBO
Skyttergravskrig
Geriljakrig |
| **Lister** |
| Liste over kriger
Liste over slag
Liste over beleiringer |

**Atomkrig** er en krig der kjernefysiske våpen (atomvåpen) brukes. Hittil er USA er det eneste landet i verden som faktisk har brukt atomvåpen i krig. Det skjedde i 1945, mot slutten av andre verdenskrig, da de to japanske byene Hiroshima og Nagasaki ble bombet.

Historie
--------

Bombingen av Nagasaki 9. august 1945
Atomvåpen ble først utviklet av USA under andre verdenskrig, det såkalte Manhattanprosjektet. Amerikanske forskere, bl.a. Albert Einstein, hadde varslet at andre nasjoner, og spesielt Sovjetunionen, garantert ville utvikle sine egne atomvåpen, men allikevel kom det overraskende på flere regjeringer da Sovjetunion detonerte sin første atombombe 29. august 1949 ved Semipalatinsk i Kasakhstan.

Storbritannia kom etter med sin bombe i 1952 og Frankrike i 1960.

Under den kalde krigen satt supermaktene USA og Sovjetunionen på store lagre av atomvåpen, som i takt med den teknologiske utviklingen ble stadig kraftigere og mer presise. Etter Sovjetunionens fall på begynnelsen av 1990-tallet har man allment vært mer bekymret for spredning av gjenværende sovjetiske stridshoder og nye atomnasjoner. Spesielt India, Pakistan, Nord-Korea, Israel og Iran har vært i søkelyset.

Typer atomkrig
--------------

Ruiner i Hiroshima like etter atombomben.
Bruk av atomvåpen deles inn i kategoriene total krig, begrenset utveksling og atomterrorisme.

*Total krig* er et scenario hvor en stor atommakt forsøker å utslette en annen, som igjen svarer under doktrinen massiv gjengjeldelse. Dette var det mest fryktede utfallet av den kalde krigen og frykten for dette har blusset opp igjen etter at Russlands invasjon av Ukraina 2022.

I en *begrenset utveksling* er atomvåpnene bare en del av hele krigsapparatet, enten på grunn av at partene har begrenset antall våpen eller fordi de frivillig holder tilbake av frykt for å eskalere konflikten.

*Atomterrorisme* kom i søkelyset etter Sovjetunionens fall. Man frykter at en terrorgruppe vil få tak i et atomstridshode f.eks. høyreekstreme eller Den islamske staten, bygge den selv eller bygge en såkalt skitten bombe og bruke det i en terroraksjon.

Se også
-------

* Ballistisk missil
* MIRV
* SALT I
* SALT II
* SDI
* Atomvinter

Eksterne lenker
---------------

* Oppslagsordet «Atomkrig» i det venstreorienterte *Pax leksikon* utgitt 1978-1983
* Nuclear Holocausts: Atomic War in Fiction (engelsk)
* Da månen nesten utløste atomkrig

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL **·** NKC **·** BNE
 |
**Nabolaget** er et spill arrangert av Norsk Tipping. Bare registrerte spillere bosatt i Norge kan delta, siden vinnernes adresse ifølge folkeregistret er avgjørende for fordeling av gevinster. Hovedvinneren i spillet trekkes tilfeldig og vinner 1 million kroner. Resten av premiene går til de av naboene som også har spilt. Er man eksempelvis hovedvinnerens nærmeste nabo - og har spilt - vinner man 100.000 kroner. Størrelsen på premien til nabospillerne avgjøres av den geografiske avstanden til hovedvinneren, basert på offisielle norske geodata. Spillet har helt siden starten hatt trekning på fredag kveld. Til å begynne med ble det trukket to milliongevinster hver fredag, men reglene er justert siden den gang, nå bare én. Til gjengjeld fikk vi fra februar 2017 også daglige trekninger med noe mindre og noe færre premier, likevel daglig hovedgevinst på 10.000 kroner.

Lansering, og TV-show
---------------------

Opprinnelig skulle Nabolaget lanseres i begynnelsen av april 2014, men grunnet Norsk Tippings ønske om å gjøre justeringer i abonnementsløsningen på spillet oppsto uenigheter. Ettersom Kulturdepartementet (Norge) sa nei til dette ble spillet og programkonseptet på TV 2 utsatt inntil videre.

Spillet fikk så premiere fredag 13. februar 2015. Mens trekning av flere andre spill fra Norsk Tipping ble presentert av NRK, ble Nabolaget presentert på TV 2, i et underholdningsformat ledet av Alex Rosén som "gratulatør" ved overrekkelse av blomster og sjekker til heldige vinnere. Ellers medvirket Vibeke Klemetsen, senere Gunhild Dahlberg, Emilie Skolmen og Marthe Sveberg Bjørstad.. 
Dette TV-showet nådde aldri den seeroppslutning som var ventet, og ble tatt av programmet før ett år var gått.

Rettssak og påstand om plagiat
------------------------------

Nederlandske Novamedia jobbet lenge for å få spillkonseptet Postkodelotteriet til Norge, men ble stoppet av den daværende rødgrønne regjeringen. Postkodelotteriet hevdet at Norsk Tippings lotterikonsept «Nabolaget» var et plagiat, og dermed brudd på markedsføringsloven § 25, og at Norsk Tipping dermed hadde misbrukt sin posisjon i lotteri- og pengespillmarkedet til å fortrenge Postkodelotteriet fra det norske markedet. Novamedia/Postkodelotteriet tapte rettssaken på begge punkter.

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑  En periode to millionærer i uka
3. ↑
4. ↑
5. ↑
6. ↑   Siste TV-visning 29/1 2016 ifølge oversikt over arkiverte TV-programmer
7. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 12. februar 2015. Besøkt 12. februar 2015.
**Airspeed AS.8 Viceroy** var et britisk konkurransefly, en hastighetsversjon av Airspeed AS.6 Envoy bygget hos Airspeed Limited i Portsmouth. Viceroy ble bygget på bestilling av to britiske flyvere, T. Neville Stack og Sidney Lewis Turner for å delta i konkurransen England-Australia MacRobertson Air Race. Bare et fly ble bygget, registrert som G-ACMU.

Konstruksjon og utvikling
-------------------------

Viceroy var en modifisert utgave av Airspeed Envoy. Endringen omfattet:

* Undeerstell/landingshjul forsterket for å bære vekten av en ekstra bensintank.
* En ekstra bensintank på 1 227 liter ble bygget inn i flykroppen.

Flyet i bruk
------------

Airspeed Viceroy startet løpet fra RAF Mildenhall, England, men etter flere problemer relatert til flyets pålitelighet, deriblant problemet knyttet bremsene på hovedhjulene ble flyet trukket tilbake fra løpet etter at det var kommet frem til Athen. Flygerne konkluderte med at det vat utrygt å fortsette, og at det var store sjaner for at de ikke kunne fullføre løpet. De returnerte til Portsmouth, hvor flyet ble lagret frem til juli 1936 da det ble solgt til et fransk selskap, SFTA og fløyet til Frankrike for deretter å bli fløyet videre til Spania hvor det var ment å brukes i den spanske borgerkrigen.

Dokumentasjon vedrørende flyets bruk under borgerkrigen på republikanernes side er mangelfull. Hensikten var å foreta nødvendige forandringer slik at det kunne brukes som bombefly og fotografier viser at det fikk ny merking og ma<lt i spanske farger, men inforformasjon ut over dette har ikke vært tilgjengelig, heller ikke om flyet virkelig ble benyttet som bombefly.

Litteratur
----------

* *The Illustrated Encyclopedia of Aircraft* (Part Work 1982-1985). Orbis Publishing.
* Jackson, A.J; *British Civil Aircraft since 1919 Volume 1*. London: Putnam, 1974. ISBN 0-370-10006-9.

Eksterne lenker
---------------

* Airspeed AS.8 Viceroy (russisk)
**Brunsvart melbille (*Tribolium destructor*)** er en skyggebille som er knyttet til tørre miljøer. De har derfor meget stor evne til å motstå uttørking. Det gjør blant annet at noen av artene kan leve på tørre næringsmidler som mel og nøtter.

Utseende
--------

En middelsstor (5-6 millimeter), avlang, mørkbrunlig skyggebille. Antennene er utvidet mot spissen, litt lengre enn hodets bredde. Hodet er rundet med middelsstore, nyreformede fasettøyne. Pronotum er avrundet firkantet, tett punktert. Dekkvingene er jevnbrede med fine punktstriper, beina forholdsvis korte. Den ligner sterkt på rismelbille (*Tribolium confusum*), men kan skilles fra denne på at antennene er jevnt utvidete utover uten en markert klubbe. Den er den største av de vanlige *Tribolium*-artene.

Levevis
-------

Skyggebillene har utpregede tilpasninger til å overleve i tørre miljøer, med meget tykk, vanntett kutikula og velutviklede ekskresjonsorganer (malpighiske rør) som tar vare på det aller meste av fuktigheten.

Skadedyr
--------

Arten er et brysommt skadedyr på lagrede, tørre matvarer, særlig mel, kjeks, nøtter, brødvarer og lignende. Deres tørketilpasninger gjør at de kan leve bare på tørt mel. *Tribolium-*artene er regnet som de viktigste skadedyrene på lagrede, tørre matvarer på verdensbasis.

Utbredelse
----------

Arten stammer opprinnelig trolig fra Afrika, men er i dag utbredt over hele Jorda innendørs. Den tåler ikke et kaldt uteklima.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Gruppen (infraorden) Cucujiformia
			* Overfamilien heteromerer, Tenebrionoidea Latreille, 1802
				+ Familien **skyggebiller**, Tenebrionidae Latreille, 1802
					- Underfamilien skyggebiller, Tenebrioninae Latreille, 1802
						* Stammen **Triboliini** Mulsant, 1854
							+ Slekten *Tribolium* W.S. MacLeay, 1825 - 30 arter, i Norge:
								- Brunsvart melbille, *Tribolium destructor* Uyttenboogart, 1934

Referanser
----------

1. ↑  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 17. oktober 2020. Besøkt 17. oktober 2020.
2. ↑  «Artsdatabankens navneopplysninger med artstre». Artsdatabanken. 17. oktober 2020. Besøkt 17. oktober 2020.

Kilder
------

* Silfverberg, H. 1992. *Enumeratio Coleopterorum Fennoscandiae, Daniae et Baltiae* (Liste over Nordens biller). Helsinki.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *brunsvart melbille* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *brunsvart melbille* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *brunsvart melbille* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *brunsvart melbille* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *brunsvart melbille* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Tribolium destructor* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Tribolium destructor* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**Nabla** er et matematisk symbol \nabla som representerer den vektorielle nabla-operatoren. Denne blir brukt til å beskrive egenskaper til funksjoner og felt i rommet.

I det tre-dimensjonale kartesiske koordinatsystemet \mathbb{R}^3 med koordinatene (x, y, z), kan nabla defineres som en vektor:

\vec \nabla = \boldsymbol{\nabla} = \left( {\partial \over \partial x}, {\partial \over \partial y}, {\partial \over \partial z} \right) 
Nabla kan brukes i et skalarprodukt for å uttrykke divergensen til en vektor eller i et vektorprodukt for å uttrykke en vektors rotasjon (også kalt *curl*).

Symbolet fikk navnet *nabla* av William Robertson Smith fordi det likner på en trekantformet, assyrisk harpe *nebela* med det greske navnet *νάβλα*. Det ble innført i vektoranalysen av William Rowan Hamilton.

I fysikken blir nabla brukt i blant annet Maxwells likninger som beskriver elektromagnetiske felt.

Innenfor logikk blir nabla brukt som en kvantor for eigenvariabler.

Referanser
----------

1. ↑  A.N. Kolmogorov, A.P. Yushkevich, *Mathematics of the 19th Century: Geometry, Analytic Function Theory*, Birkhäuser Verlag, Basel (1996). ISBN 3-7643-5048-2.
2. ↑  A Proof Theory for Generic Judgments, by Dale Miller and Alwen Tiu. ACM Transactions on Computational Logic, 6(4), pp. 749-783, October 2005.

Eksterne lenker
---------------

* Bruk av nabla (På engelsk)
***Airport-filmene*** er en benevnelse på en amerikansk filmserie som består av fire spillefilmer som ble lansert i perioden 1970 til 1979. Den første filmen er basert på Arthur Haileys roman *Airport* (1968), mens de tre andre filmen er mer frittstående. Alle filmene går under betegnelsen katastrofefilmer og bidro sterkt til å bane vei for denne filmsjangeren. Den første filmen ble veldig populær i USA, mens oppfølgerne opplevde moderat popularitet.

| Tittel | År | Omsetning (USA) | Budsjett | Rotten Tomatoes |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Airport | 1970 | 100 489 000 | 10 000 000 | 73 % |
| Airport '75 | 1974 | 47 300 000 | 3 000 000 | 29 % |
| Airport '77 | 1977 | 30 000 000 | 6 000 000 | 38 % |
| Airport '80 | 1979 | 13 000 000 | 14 000 000 | 14 % |
| **Totalt** |  | 190 789 000 | 33 000 000 |  |

Referanser
----------

1. ↑  «Anmeldelse: Airport -». *Lyd & Bilde*. 3. oktober 2012. Besøkt 21. oktober 2019.

Kilder
------

* Rotten Tomatoes
* Box Office Mojo
* The Numbers
* IMDb
* STUDIO REMARKABLE
Wanpingfortets østre port
**Wanpingfortet**, også kalt **Wanpingslottet** (kinesisk: 宛平城; pinyin: *Wǎnpíng Chéng*) er et fort fra Ming-dynastiets tid. Det ble bygd i 1638-1640, i den hensikt å inngå i Beijings forsvarsverker mot Li Zichengs bondeopprør. Det ligger inntil Lugoubroen. 

Wanpingfortet har to porter. Den østlige kalles *Den alltid velstående port* (永昌门) men senere kalt *Den majestetiske port* (威严门). Den vestlige kalles *gunstig regjering-porten* (顺治门).

Kineserne kaller av og til anlegget for *Wanping by*. Siden begynnelsen har det vært et militært anlegg. Fra vest til øst måler det 640 meter, og fra sør til nord 320 meter.

Rett vestenfor er Yongdingelven, som krysses av Lugoubroen (Marco Polo-broen, 卢沟桥).

Billedgalleri
-------------

* Vestporten sett fra avstandVestporten sett fra avstand
* Murene ble skadet av japansk bombardement under Kampene ved Marco Polo-broenMurene ble skadet av japansk bombardement under Kampene ved Marco Polo-broen
* Fortet sett fra LugoubroenFortet sett fra Lugoubroen
* FestningsmureneFestningsmurene

Eksterne lenker
---------------

* (en) Wanping Castle – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Wanping Fortress and Lugou Bridge (Marco Polo Bridge). TouchBeijing.com

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Hesnes** (eldre skrivemåter bl.a. *Hesnæs*, *Hesness*) er en grend i dagens Grimstad kommune, og ligger på en halvøy rett utenfor Grimstad by. Hesnes lå i Øyestad kommune fra 1837 til 1846 og senere i Fjære kommune fra 1846 til 1971, og ble en del av den sammenslåtte Grimstad kommune i 1971. Hesnesøya ligger ute i havet rett utenfor Hesnes. Hesneskanalen ble anlagt i 1883 for å lette adkomsten for de fastboende på Hesnesøya inn til Grimstad.

På Hesnes ligger matrikkelgårdene Øvre og Nedre Hesnes, som var delt opp i en rekke bruk. Folk på Hesnes drev historisk landbruket ved siden av sjøfarten. I nyere tid ligger det en rekke eneboliger der. Hesnes skole var en kommunal skole på Hesnes fra 1870-årene til den ble nedlagt i 2003; etter at den kommunale skolen ble nedlagt ble skolebygningen overtatt av privatskolen Hesnes Montessoriskole. På Hesnes ligger også Hesnes bedehus og Drottningborg videregående skole.

Hesnes kommer av *esja*, som betyr stein.

Referanser
----------

1. ↑  «Endelig får vi pusse opp Arkivert 22. oktober 2017 hos Wayback Machine.», *Grimstad Adressetidende*
2. ↑  Birger Dannevig, *Grimstads sjøfarts historie*, s. 22, [s.n.], 1971
**Brunt sumpfly** (*Celaena leucostigma*) er en sommerfugl som tilhører familien nattfly (Noctuidae). Den finnes nord til Nord-Trøndelag i Norge.

Utseende
--------

Et middelssort (vingespenn 33 – 39 mm), brunt nattfly. Forkroppen og forvingen er rødbrune. Forvingens midtfelt er litt mørkere enn resten av vingen, ytter- og bakkantene ofte litt lysere. Nyremerket er forholdsvis lite og hvitt eller brunhvitt, ringmerket lysbrunt. Bakvingen er lyst gråbrun.

Levevis
-------

Arten lever i fuktig skog og sumpete områder. Larvene utvikler seg inne i stengelen på ulike høye urter, blant andre dunkjevle (*Typha* spp.), sverdlilje (*Iris pseudacorus*), dunmjølke (*Epilobium hirsutum*) og starr (*Carex* spp.). De voksne sommerfuglene flyr i august – september. Arten overvintrer som egg.

Utbredelse
----------

Arten er utbredt over det meste av Europa og det nordlige Asia østover til Japan. I Norge finnes den nord til Nord-Trøndelag.

Kilder
------

* Aarvik, L. Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) *Catalogus Lepidopterorum Norvegiae*. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe/Norsk Institutt for Skogforskning. ISBN 82-995095-1-3
* Nettsiden *Svenska Fjärilar*, med bildegalleri:
* *Celaena leucostigma* på UK moths:

Eksterne lenker
---------------

* (en) *brunt sumpfly* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *brunt sumpfly* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *brunt sumpfly* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *brunt sumpfly* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *brunt sumpfly* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Celaena leucostigma* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Celaena leucostigma* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Helotropha leucostigma* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**«Naboen»** er en coverlåt med humortrioen Prima Vera, opprinnelig utgitt som åpningsspor 12. oktober 1981 på albumet *Den 5te*. Sangen ble innspilt 24.-27. august 1981 i Roger Arnhoff Studio i Oslo. Lava var musikere.

Originalen heter «Drivin' My Life Away» og ble skrevet av Eddie Rabbitt, Even Stevens og David Malloy. Den ble utgitt på singel med Eddie Rabbitt i juni 1980. Originalteksten handler om livet til en lastebilsjåfør og de lange stundene tekstens jeg er i fra hjemmet sitt. Prima Veras tekst handler om et naboforhold kun sett i fra tekstens jeg sitt ståsted.

> Frank Vakt har en nabo. Som alle andre hater han naboen sin, spesielt fordi denne bygger hus i Vakts leilighet.
> 
> 
> Kommentar til «Naboen» på albumomslaget.
> 
> 

Jahn Teigen synger og harmoniserer seg selv i refrengene. Prima Vera lagde en musikkvideo til «Naboen» som de brukte i VHS-videoen *Uten en rød tråd* (1981). Teigen har på seg svart krøllete parykk der han skjærer grimaser og mimer etter sangen mens han spiller mandolin. Tom Mathisen har rollen som naboen som eier en Mercedes.

Da Prima Vera fremførte «Naboen» på ABC-teateret i 1983, spilte Teigen gitar mens han sang. Ellers høres tamburin, bass og stortromme. Mathisen spilte sikkert bass mens han muligens samtidig tråkket på pedalen til stortromma. Herodes Falsk spilte trolig på tamburinen.

Maria Haukaas Mittet fremførte sangen i TV 2-programmet *Hver gang vi møtes* (sendt 9. februar 2019). Mathisen sa i samme program at inspirasjonen til Prima Veras tekst, skyldtes at Falsk/Mathisen hadde lest om en eller annen nabokrangel i en avis.

Andre utgivelser
----------------

* *Hopp 78–83* – (samlealbum av Jahn Teigen utgitt 1983)
* *Absolute Prima Vera* – (utgitt januar 1994)
* *The Prima Vera Show* – (utgitt juni 1999 – konsertversjon 1 fra mars 1983)
* *Prima Vera (a)live* – (konsertfilm utgitt oktober 2001 – konsertversjon 2 fra høsten 2000)
* *Det beste fra Prima Vera* – (utgitt 20. juni 2016)

Referanser
----------

1. ↑  *Absolute Prima Vera* – cover informasjon
***Gustaf Wasa del I*** er en svensk film fra 1928 i regi av John W. Brunius. Hovedrollen spilles av Gösta Ekman.

Handlingsreferat
----------------

Historien begynner i 1518. Christian II av Danmark, Norge og Sverige har erobret Sverige. Sten Sture den yngre appellerer til alle lojale undersåtter om å forsvare seg mot denne invasjonen. Denne meldingen når også bonden Mats Ersson i Dalarna, i hjertet av Sverige, og han samler mennene sine. På Brännkyrka, utenfor Stockholm, oppstår det kamp mellom dansker og svensker. Svenskene vinner til slutt, og det svenske nasjonale banneret bæres under slaget av Gustaf Vasa.

Men etter nederlaget kommer den danske kongen som på en lumsk plan. Han kaller til et møte med Sten Sture den yngre, men kongen kommer ikke til dette møtet selv. I stedet tar han flere svensker til fange og tar dem med til Danmark, blant dem var Gustaf Vasa - som blir fange på Kalø slott på Jylland. Men Vasa klarer å stikke av, og kommer seg til Lübeck forkledd som en bonde. Han klarer også å returnere til Sverige, hvor motgang hoper seg opp. Sten Sture blir også hardt såret under en kamp mot danskene i Västergötland, og på vei tilbake til Stockholm dør han. I Stockholm har hans kone Kristina Gyllenstjerna lenge tappert motstått danskene. Men hun blir snart tvunget til å kapitulere. Sitasjonen begynner å se mørkt ut for svenskene.

Rolleliste (i utvalg)
---------------------

* Gösta Ekman - Gustaf Wasa
* Carl Ström - Joakim Brahe
* Renée Björling - Margareta
* Hugo Björne - Sten Sture den yngre
* Pauline Brunius - Kristina Gyllenstjerna
* Gustaf Ranft - Hemming Gadh
* Alfred Lundberg - Stockholms borgermester
* Edvin Adolphson - Kristian II
* Signhild Björkman - Dyveke
* Karin Swanström - Sigbrit
* Hjalmar Selander - Matts Ers på Svärdsjögården
* John Ericsson - Matts Ersson
* Estery Ericsson - mor Brita
* Elsa Lundqvist - dattern på Svärdsjögården
* Nils Lundell - Tobias, Matts Ers dräng
* Karl-Magnus Thulstrup - Pers-Olle
* Weyler Hildebrand - dansk hövitsman
* Sture Baude - erkebiskop Gustav Trolle

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Gustaf Wasa del I* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Gustaf Wasa del I* hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (sv) *Gustaf Wasa del I* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) *Gustaf Wasa del I* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata
**Westminster undergrunnsstasjon** er en stasjon i Londons undergrunnsbane, som ligger i Westminster, like ved Parlamentsbygningen. Den er i kollektivsone 1, og betjener linjene Circle, District og Jubilee. 

Stasjonen ble åpnet under navnet *Westminster Bridge* den 24. desember 1868, og fikk sitt nåværende navn i 1907. Den ble så fullstendig ombygget og gjenåpnet 22. desember 1999 som en del av utvidelsen av Jubilee-linjen. 

Under den gamle stasjonen ble det gravd ut et 39 m høyt rom for å gi plass til heiser, rulletrapper og trapper til de dype Jubilee-plattformene. Dette er den dypeste utgravningen i det sentrale London noensinne. Et at det største problemene underarbeidet var å tilpasse den nye delen til Circle- og District-linjenes spor og plattformer, ettersom disse linjene forble åpnet. Skinnegangen måtte senkes 300 mm, og dette ble gjort noen millimeter av gangen på natten, mens undergrunnsbanen var stengt. En annen side ved arbeidet var behovet for enorme støttestag, ettersom Portcullis House, hvor de fleste parlamentsmedlemmene har sine kontorer, står over stasjonen. Den er den mest kompliserte av Londons undergrunnsstasjoner i forhold til ingeniørkunst, og var den siste på Jubilee-linjen som kunne åpnet. Det er ingenting igjen av den gamle stasjonen. 

Stasjonens design, av Michael Hopkins & Partners, vant i 2001 *Royal Institute of British Architects Award*, samt en nominering til Stirlingprisen. Det indre av stasjonen er i en streng stil, dominert av enorme betongstag og søyler og rulletrapper og gulv i rustfritt stål. 


| **Forrige stasjon** |   |  London Underground |   | **Neste stasjon**
 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| St. James's ParkRingbane |  | Circle-linjen Circle-linjen |  | EmbankmentHammersmith/ringbane |
| St. James's ParkEaling Broadway/Richmond/Wimbledon |  | District-linjen District-linjen |  | EmbankmentUpminster |
| Green ParkStanmore |  | Jubilee-linjen Jubilee-linjen |  | WaterlooStratford |

Eksterne lenker
---------------

* Westminster Underground Station Transport for London (Engelsk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
Soong-søstrene som unge
**Soong Ai-ling** (kinesisk: 宋藹齡 pinyin: *Sòng Àilíng*, eller *Eling Soong*, født 14. juni 1890 i Shanghai i Kina, død 18. oktober 1973 i New York City) var den eldste av de tre Soong-søstrene og hustru til datidens rikeste mann i Kina, H. H. Kung. Hennes engelske navn var Nancy.

Soong ble sendt til utdannelse i USA og ankom San Francisco den 30. juni 1904. Hun ble utdannet ved Wesleyan College i Macon i Georgia. Etter utdannelsen kom hun tilbake til hjemlandet i 1909. Sent 1911 ble hun sekretær for Sun Yat-sen, en stilling som lillesøster Soong Ching-ling overtok. Hun møtte sin fremtidige ektemann, Kung, i 1913, og de giftet seg i Yokohama det påfølgende år. Som gift underviste hun en tid i engelsk og engasjerte seg i arbeid for barns velferd.

Hun flyttet til USA i 1940-årene.

Referanser
----------

1. ↑   Tsjekkias nasjonale autoritetsdatabase, NKC-identifikator jo20201063084, besøkt 29. januar 2023[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Sterling Seagrave: *The Soong Dynasty*, 1996, Corgi Books, ISBN 0-552-14108-9

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC
 |
Tradisjonell produksjon av sopelimer i landsbyen Studeničný i Tsjekkia 2011
**Sopelime** er en feiekost laget av et treskaft og et knippe bjørkeris som er bundet til ene enden av skaftet med de tynne endene nederst. Sopelimer er blitt laget mange steder i verden, også i Norge, der de ble laget på gårdene og reparert etter behov. Surringen var fra gammelt med vidjeknute, men ståltråd overtok raskt da den ble tilgjengelig.

Produksjon av sopelimer ble en viktig attåtnæring for enkelte bygder. Christiania ble for eksempel forsynt med sopelimer fra Nesodden, noe som ga bygden omdømme som «Sopelimebygda».

Hekser eller valdensere flyvende på sopelime og stokk. Illustrasjon fra Martin Le Frances manuskript *Le champion des dames* fra 1451. Valdenserne var et religiøst samfunn som oppstod i Frankrike på 1170-tallet og ble forfulgt på samme måte som katarene.
Ifølge folketroen kunne hekser lage en smøring som kunne få dem og kostene til å fly. Denne kunsten ble brukt ved heksehøytider for å reise til et samlingssted, gjerne Blokksberg og andre fjell som var kjent som møtesteder for heksesabbater.

Referanser
----------

1. ↑  www.nesodden.historielag – arkivet Arkivert 4. mars 2016 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Brooms – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Broom – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** NKC
 |