recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Sanlitun
Sanlitun nattestider, i 2005

**Sanlitun** (kinesisk: 三里屯; pinyin: *Sānlǐtún*) er et subdistrikt i det østlige Beijing, i bydistriktet Chaoyang. Det er oppkalt etter den kjente og populære gaten Sanlitun, som er hjertet av ett av millionbyens bar- og underholdningsgater, særlig populært blant byens utenlandske vestlige befolkning.

Navn
----

Navnet Sanlitun må forstås i sammenheng med den gamle byport ved navn Dongzhimen nærmere sentrum. Leddet *tun* betyr «sted», *San li* betyr «tre *li*», og en *li* var 0,5 km -- således impliserer Sanlitun det sted som lå på denne avstand på den gamle landevei utenfor Dongzhimen-porten.

Historie
--------

Forut for 1928 hadde legasjonsområdet inne ved Tiananmen vært senter for det utenlandske diplomati. Så ble ambassadene flyttet til Republikken Kinas nye hovedstad lenger sør i landet, Nanjing. Da Folkerepublikken Kina ble proklamert av Mao Zedong i 1949 ble Beijing atter hovedstad. Men den nye regjering ville reallokere diplomatene, og sent i 1950-årene ble de utenlandske representasjonene flyttet til det nye diplomatområdet, Sanlitun. Også den kongelige norske ambassade har tilhold i Sanlitun.

Sanlitun blomstret opp under dengismens økonomiske forandringer fra slutten av 1970-årene og utover. Internasjonale hoteller bragte med seg de første barene, men etterhvert dukket det opp et stadig astørre antall frittstående barer og nattklubber.

Området gjennomgikk en omfattende og kostbar ansiktsløftning forut for Sommer-OL i 2008.

Administrative enheter
----------------------

Subsiatriktet består av syv nabolagsområder: 

* Baijiazhuang Xili (白家庄西里社区); Beisanli (北三里社区); Dongsanli (东三里社区); Xinfu Yicun (幸福一村社区); Xinfu Ercun (幸福二村社区); Zhongfangli (中纺里社区); Zhongsanli (中三里社区).

Eksterne lenker
---------------

* (en) Sanlitun – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Hjemmesiden til den kgl. norske ambassade i Beijing Arkivert 21. november 2010 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
Keip med hamleband av vidje.
Hardangerkeip av tau.
Et **hamleband**, også kalt **humleband** eller **hommelband**, er en del av et årefeste på en robåt, som oftest brukt sammen med en keip. Det holder åren fra å gli bakover fra keipnev eller tollepinn. 

I dag lages hamleband nesten alltid av tau, men i gamle dager var vidjespenninger det vanligste. Man hadde ofte med seg ombord ekstra vidjespenninger å lage hamleband av når de gamle var utslitt. Hamleband kunne ellers lages av oksepenis ("oksepeis"), eller av lærrem; hvalross-skinn ble ansett som særlig velegnet. 

Når hamlebandet brukes på en keip, blir det som oftest festet i et hull nederst på keipnevet, men kan i tillegg gå gjennom et hull øverst, dette for å forhindre at det kommer mellom åren og keipnevet, hvilket lett kan skje med tynne, myke hamleband. Lengre hamleband kan også festes i hull i ripbordet (øverste bordet) på båten, eller ved hjelp av en liten karabinkrok i en øyeskrue i esingen eller øverst på ripbordet. 

Dessuten kan den ene enden av hamlebandet festes et stykke foran keipen eller tolleklampen, for eksempel i hull i esing eller skvettlist, mens den andre enden har en liten løkke som kneppes på en skrue på toppen av keipnevet eller tretollepinn, eller rett på en frest fordypning på toppen av metalltollepinn.
Sankta Maria i Rosengård
**Sankta Maria i Rosengård** er en romersk-katolsk menighet i Malmö. Den nåværende kirken ble innviet 6. januar 1990 av biskop Hubertus Brandenburg.

Oblatfedrene kom till Malmö i 1966, men først i 1975 ble det etablert en anneksmenighet i Rosengård da de etablerte seg i en mindre villa i Ekgatan 35, hvor det ble innredet et kapell og prestebolig. Like etter var dette blitt for lite, og man kjøpte et større hus på andre siden av gaten med adresse Ekgatan 40, hvor første etasje ble bygget om til et kapell. Dette ble kalt Mariakapellet og ble innviet 18. oktober 1978 av biskop Hubertus Brandenburg.

6. januar 1986 ble Rosengård en egen menighet med navnet *Maria i Rosengård katolska församling*.

Menighetsbygningen og kirken ble etter hvert for lite, og det ble anskaffet en ny tomt og etter to års byfggearbeider kunne dagens kirke bli innviet.

Kirken har innvendige utsmykninger av Eva Spångberg. Glasskunsten er utført av den polske kunstneren Malopsza.

Kirkeklokkene ble innviet 28. september 1996 og er benevnt Johannes Paul II og Ingrid av Skänninge.

Eksterne lenker
---------------

* Sankta Maria i Rosengård

Portal: Sverige
**«Mobil innsats»** var navnet på en norsk militærøvelse som ble avholdt i Nord-Norge i perioden 5. til 10. november 2006.

I motsetning til de fleste tidligere militærøvelser i Norge, var denne øvelsen hemmeligholdt, slik at de deltagende avdelingene ikke var forberedt på utrykningen. Heller ikke NATO-styrker fra andre land deltok på øvelsen. Øvelsen ble på bakgrunn av det kalt en *reaksjonsøvelse*, hvor hovedformålet var å vurdere de enkelte avdelingenes reaksjons- og samarbeidsevne.

Militærøvelsen gikk ut på å komme seg så raskt som mulig til Andøya, hvor en fiktiv konflikt med landet «Havland» hadde oppstått. De involverte avdelingene hadde i oppgave å hevde norsk suverenitet over øya.

Deltagelse
----------

* Hæren deltok med tusen soldater.
* Luftforsvaret stilte med ca. 200 mannskaper og:
	+ Seks F-16 jagerfly
	+ Ett DA-20 Jet Falcon-fly
	+ Ett C-130 Hercules transportfly
	+ Fem Bell 412-helikoptre
	+ Ett Sea King-helikopter på beredskap
	+ Ett P3C Orion overvåkningsfly
	+ To NASAMS-batterier
	+ Control and Reporting Centre, Sørreisa
* Sjøforsvaret stilte med én fregatt, ett kystvaktskip, én ubåt, to minejaktfartøyer, to motortorpedobåter og fem Stridsbåt 90.
* Heimevernet stilte med tre fartøyer fra Sjøheimevernet, samt én innsatsstyrke og to forsterkningsstyrker fra HV-distrikt 16 (Nord-Hålogaland)

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

Kilder
------

* «Soldater tatt på senga», fra Aftenposten 5. november 2006
**Oluf Nilsson Kind** (født 20. mai 1847, død 20. desember 1910 på Aust-Torpa) var stortingsrepresentant for partiet Venstre og gårdbruker fra Torpa i Nordre Land kommune i Oppland.

Bakgrunn
--------

Oluf Kind var sønn av Nils Nilsen Frøisland og Anne Marie Frøisland. Han gikk ett år på Land høyere allmennskole, og et halvt år på Sagatun Folkehøyskole. Fra 1866 til 1906 var han gårdbruker på slektsgården Kinn på Aust-Torpa.

Politiske verv
--------------

Han var ordfører i Nordre Land fra 1878 til 1886 og skolestyreformann fra 1890 til 1894. I tidsrommet 1890–1898 var han medlem av amtskolestyret.

Kind var 2. representant fra Kristians amt på Stortinget i perioden 1886–1888. På Stortinget var han medlem av vegkomiteen. Som politiker markerte han seg blant annet som totalavholdsmann.

Referanser
----------

1. 1 2   Stortinget og statsraadet: 1814–1914. B. 1 D. 1 : Biografier A-K, side(r) 473[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Fuglum, Per (1972). *Kampen om alkoholen i Norge 1816-1904*. Oslo: Universitetsforlaget. s. 598. ISBN 8200088316. «Øvrige totalavholdsmenn på det nye storting: Lorenz Holmgren (Finmarken), Oluf Kind (Kristians amt), (...).»

Kilder
------

* Lindstøl, Tallak: *Stortinget og statsraader 1814-1914*. Kristiania, 1914

Eksterne lenker
---------------

* (no) Oluf Kind hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni
 |
**Jakov Gotovac** (født 11. oktober 1895 i Split, Østerrike-Ungarn, idag Kroatia, død 16. oktober 1982 i Zagreb) var en jugoslavisk komponist og dirigent.

Liv
---

Gotovac studerte i Split først hos Antun Dobronić, Josip Hatze og Cyril Metoděj Hrazdíra, fra 1920 hos Joseph Marx i Wien. 1922 virket han i det filharmoniske selskapet i Šibenik og dirigerte i tidsrommet mellom 1923 og 1958 ved det kroatiske nasjonalteatret i Zagreb. Ved siden av var han leder for flere kor, blant annet studentkoret *Mladost-Balkan* og koret *Vladimir Nazor*.

Gotovac var en av de tidligste representantene for en kroatisk senromantisk nasjonalstil.[] Ofte ligger folkediktning til grunn for hans vokalverk, og selv om han sjelden benyttet original folkemusikk er hans tonespråk sterkt folkloristisk preget.[]

Hans største suksess var operaen *Ero s onoga svijeta* som ble uroppført i 1935 og senere spilt på fler enn 80 europeiske scener.[] Gotovac skrev utelukkende vokal- og orkesterverk.

Gotovac ble etter sin død bisatt på Mirogoj-kirkegården i Zagreb.

Referanser
----------

1. 1 2   Hrvatska enciklopedija, Hrvatska enciklopedija-ID 22846[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Musicalics, Musicalics komponist-ID 90602[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   Croatian Biographical Lexicon, Hrvatski biografski leksikon ID 7314[Hentet fra Wikidata]
4. 1 2   Autorités BnF, BNF-ID 12093269j[Hentet fra Wikidata]
5. ↑   www.gradskagroblja.hr, besøkt 11. juni 2023[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Deutsche Biographie **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** ICCU **·** BNE **·** MusicBrainz
 |
Offentlig utsmykning ved Jakobsbergskirken.
Vindmøllen i 1979.
**Jakobsberg** er et tettbebygd område i Stockholms län i Uppland i Sverige. Det er Järfälla kommunes administrasjonssenter og Jakobsberg er det kommersielle og administrative sentrum. Det ligger rundt 15 kilometer nord for sentrale Stockholm og det bor bortimot 26 000 innbyggere der (2011). Jakobsberg inngår, liksom resten av tettbebyggelsen i kommunen, i tettstedet Stockholm.

Jakobsbergs sentrum er et stort kjøpsentrum i sentrale Jakobsberg som ble innviet i 1962 og renovert på begynnelsen av 1990-tallet. Her finns over 100 butikker, kino, bibliotek, restauranter med mer. Nær kjøpsenteret ligger Jakobsbergs sykehus og jernbanestasjonen for pendlere. Jakobsberg sentrum har påbegynt en fornyelse av galleriene. I Jakobsberg finnes flere videregående skoler, kommunal voksenopplæring («komvux») og Jakobsbergs folkehøyskole.

Et av Jakobsbergs landemerker er vindmøllen på Kvarnbacken. Det har eksistert en vindmølle på Kvarnbacken siden en gang på 1700-tallet, men på begynnelsen av 1800-tallet ble den antagelig erstattet av en nyere modell. Møllen ble benyttet fram til 1920-tallet. I dag er den som står der eid av kommunen. Det har vært brann i den tre ganger, 1980, 1997 og 2005. Etter den siste brannen ble den ikke bygd opp igjen og i dag er det kun grunnen som står igjen.

Kjente personer fra Jakobsberg
------------------------------

* Mikael Persbrandt (skuespiller)
* Kenneth «Kenta» Gustafsson (sanger)
* Sven Brundin
* Silvana Imam

Eksterne lenker
---------------

* (en) Jakobsberg – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Jakobsbergs sentrums nettsted
* Jakobsbergsportalen.se, portal med reportasjer, foto etc

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
**Jakov Fjodorovitsj Melnikov** (russisk *Яков Фёдорович Мельников*, født 13. januar 1896 i Moskva, død 2. juli 1960) var en russisk skøyteløper. 

Melnikov var en russisk storløper under første verdenskrig og i mellomkrigstiden. Han ble russisk/sovjetisk mester 11 ganger – 1915, 1917, 1918, 1919, 1922, 1924, 1927, 1928, 1933, 1934 og 1935.

Pga første verdenskrig og den russiske revolusjonen, fikk han ikke anledning til å møte verdenseliten før i 1923. Han debuterte med fjerdeplass i EM, og fortsatte med bronse i VM, med distanseseier på 5 000 m. Dette ble hans eneste internasjonale mesterskap, fordi sovjet-russerne ikke deltok i internasjonale mesterskap på flere tiår etter dette. 

Melnikov dominerte arbeideridretten i denne perioden, og konkurrerte også flere ganger i Norge. I 1928 vant han både 5 000 m og 10 000 m under vinter-spartakiaden som ble arrangert på Bislett. Blant konkurrentene var bl.a. nordmannen Hans Engnestangen, senere verdensmester og verdensrekordholder.

Han deltok i nasjonale mesterskap helt til 1939, 25 år etter sin debut i 1914. Det siste året vant han milløpet, og ble nummer 3 sammenlagt.

Personlige rekorder
-------------------

* 500 m – 44,0
* 1 500 m – 2.23,0
* 5 000 m – 8.30,3
* 10 000 m – 17.38,7

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Jakov Melnikov – Speedskatingbase.eu Rediger på Wikidata

* (en) Jakov Melnikov – SpeedSkatingNews.info Rediger på Wikidata

* (en) Jakov Melnikov – SpeedSkatingStats.com Rediger på Wikidata
* (en) Jakov Melnikov på The-Sports.org (noen mesterskapsresultater inkluderer ikke arbeider-mesterskap)
* (ru) Jakov Melnikov på Federacia.ru/encyclopaedia/

Bilder
**Tore Håstein** (født 19. september 1937) er en norsk veterinær og professor. Han er særlig kjent for sitt arbeid med fiskesykdom i oppdrettsnæringen.

Håstein har doktorgrad fra University of Stirling i Storbritannia. Han ble i 1967 leder for seksjon for fiskehelse ved Veterinærinstituttet i Oslo. Fra 2000 til 2005 var han leder direktør for divisjon for fisk- og skalldyrhelse. Håstein var fra 1991 til 2003 president i Verdensorganisasjonen for dyrehelse (OIE).

Håstein ble i 2003 utnevnt til ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden på bakgrunn av «at han har vært en av grunnpilarene i oppbyggingen av den norske oppdrettsnæringen, og oppdretternes viktigste hjelper i arbeidet for å bekjempe og forebygge fiskesykdommer.» Han har også mottatt pris fra Det europeiske fiskeoppdrettsforbundet (FEAP).

Referanser
----------

1. ↑  «Europeisk fiskehelsepris til Tore Håstein» Arkivert 2. april 2015 hos Wayback Machine. Veterinærinstituttet, 10. juni 2008.
2. ↑  4th «FEAP Award of Excellence in European Aquaculture» Arkivert 14. november 2011 hos Wayback Machine. Federation of European Aquaculture Producers (FEAP).
3. ↑  *Aftenposten*, 3. februar 2003, s. 18.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Publikasjoner av Tore Håstein i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
* (no) Publikasjoner av Tore Håstein i BIBSYS

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** CRIStin
 |
**Edwyn Robert Owen** (født 8. juni 1936, død 5. oktober 2007) var en amerikansk ishockeyspiller som deltok i de olympiske vinterleker 1960 i Squaw Valley.

Owen ble olympisk mester i ishockey under vinter-OL 1960 i Squaw Valley. Han var med på det amerikanske ishockeylaget som vant turneringen foran Canada og Sovjetunionen. Det var ti lag som deltok, etter gruppespillet spilte de seks beste lagen en enkeltserie der alle lagene møttes en gang. USA vant alle fem kampene i sluttspillsserien og vant serien med maksimale ti poeng foran Canada med åtte og Sovjetunionen med fem poeng.

Owen ble også verdensmester i ishockey 1960, OL-turnering i Squaw Valley var også det 27. verdensmesterskapet i ishockey.

OL-medaljer
-----------

* 1960 USAs flagg Squaw Valley - Gull **Gull** i ishockey USAs flagg USA

VM-medaljer
-----------

* 1960 USAs flagg Squaw Valley - Gull **Gull** i ishockey USAs flagg USA

Referanser
----------

1. 1 2   Find a Grave, oppført som Edwyn Robert Owen, Find a Grave 31737376, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   cjonline.com, arkiv-URL web.archive.org[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Edwyn Owen – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Edwyn Owen – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Edwyn Owen – Hockeydb.com Rediger på Wikidata

* (en) Edwyn Owen – Eliteprospects.com Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Tore Lie** (født 1964) er en norsk eiendomsutvikler og tidligere milliardær. Lie hadde flere gode år på begynnelsen av 2000-tallet, men mesteparten av hans formue gikk så tapt under finanskrisen.

Lie er eneeier av og daglig leder i eiendomsutviklingsselskapet Otium, men selskapet er nå i praksis kontrollert av kreditorene. Gjennom Otium eier han blant annet 50 prosent av Bryne stadion og Røldal skisenter. Lie og Otium var hovedsponsor for Bryne Fotballklubb i perioden 2006–2008. I 2005 var Lie involvert i 50 selskaper, og eide 60 000 kvadratmeter næringseiendommer i Oslo og Stavanger og 100 utleieleiligheter i Stavanger. Han startet senere utbyggingsprosjektet Røldal Alpingrend, med over 120 prosjekterte boenheter.

Lie er bosatt i Stavanger, men kommer opprinnelig fra Bryne, et tettsted fire mil sør for Stavanger. Selskapet Otium Finans er et heleid datterselskap av Otium-konsernet i Stavanger. 

Da Fred Anton Ingebrigtsen ble siktet for innsidehandel i Acta måtte storaksjonæren Tore Lie selge seg ned i det kriserammede selskapet. Men ifølge Dagens Næringsliv gikk Lie og de tre andre lokale investorene Ståle Kyllingstad, Arvid Høiland og Roar Høiland (de to sistnevnte er far og sønn) inn med 70 millioner kroner for å redde Ingebrigtsen fra konkurs.

Referanser
----------

1. ↑  «Tidligere milliardær satser videre alene». Hegnar.no. 14.10.2015.
2. ↑  «Røldal skisenter solgt». Aftenbladet. 11. juni 2007. Besøkt 29. september 2008. [*død lenke*]
3. ↑  «Tore Lie sponser Bryne». Adresseavisen. 21. januar 2006. Besøkt 29. september 2008.
4. ↑  «Gullår for Tore Lie». Aftenbladet. 25. januar 2005. Besøkt 29. september 2008. [*død lenke*]
5. ↑  dn.no: Tore Lie minker i Acta
6. ↑  dn.no: Lokale rikinger bladde opp
Britisk shilling fra 1963
**Shilling** (uformelt kalt **bob**) var en engelsk og senere britisk myntenhet. Den første shillingmynten som ble slått for alminnelig sirkulasjon kom i 1548 under Henrik VIII, men hans far Henrik VII hadde allerede i 1487 slått testmynter av samme verdi. Navnet antas å komme fra norrønt språk, og betyr «merke på en stokk», i overført betydning «inndeling».

Før desimaliseringen i 1971 hadde skillingen en verdi av 12 gamle pence, og tilsvarte 1/20 pund. Det gikk dermed 240 pence på ett pund. Etter desimaliseringen har navnet shilling uformelt blitt brukt om 5-pencemynten; siden det går 100 nye pence på ett pund er den verdt 1/20 pund. Shillingsmyntene var fortsatt gangbare etter desimaliseringen – de hadde samme størrelse og verdi som 5-pencemyntene. Tilsvarende kunne toshillingene brukes som 10-pencemynter. 

Forkortelsen er *s*, som ikke kommer fra s'en i shilling, men fra solidus, en romersk mynt. Priser ble ofte skrevet uformelt med en skråstrek mellom shilling og pence, slik at for eksempel *1/6* angav en shilling og seks pence og 11/- angav 11 shilling blank. 

Shilling inngår i to kjente engelsk uttrykk som fortsatt er i bruk:

* «Å ta kongens shilling» («*To take the King's shilling*») betyr å verve seg til hæren eller marinen og
* «Å avskjære noen uten en shilling» («*To cut someone off without a shilling*») betyr å gjøre noen arveløs.

Kilder
------

* «Pounds, shillings & pence» Arkivert 15. august 2018 hos Wayback Machine. fra The Royal Mint Museum (engelsk)

| * v
* d
* r
Britisk pund fra Royal Mint |
| --- |
| Mynter | 
* One Penny
* Two Pence
* Five Pence
* Ten Pence
* Twenty Pence
* Fifty Pence
* One Pound
* Two Pounds

 | £ |
| Utdaterte mynter | 
* Farthing (1/4d)
* Halfpenny (1/2d)
* Penny (1d)
* Threepence (3d)
* Sixpence (6d)
* One Shilling (1s / 12d)
* Two Shilling (2s / 24d)
* Half crown (2s og 6d)
* Crown (5s)

 |
| 
* 1 pund = 100 nye pence
* Tidligere: 1 pund = 20 shilling = 240 gamle pence

 |
«***Moaning Lisa***» var den sjette halvtimeslange sesongen av TV-serien *Simpsons* som ble vist på TV. Den ble opprinnelig vist i USA for første gang den 11. februar 1990.

Episoden handler om Lisas depresjon og hennes forsøk på å stenge den inne ved å spille saksofon.

Handling
--------

  

Lisa våkner en morgen med et akutt tilfelle av blues. Læreren hennes oppdager tristheten hennes og sender med henne en lapp hjem til foreldrene. Homer og Bart bruker imidlertid tiden på å spille et videospill. Bart har 48 seire på rad, og bruker bare én runde på å slå hodet av Homers bokser på skjermen. Mens Homers bokser ligger nede for telling gir Marge ham lappen fra Lisas lærer. Ingen ting foreldrene sier kan gjøre Lisa gladere.

Lisa sniker seg ut av rommet sitt da hun hører musikk fra det fjerne. Hun følger etter lyden, og finner en sjelfull saksofonspiller, Bleeding Gums Murphy, som spiller blues. Murphy lærer Lisa hvordan hun skal uttrykke følelsene sine igjennom saksofonen.

Senere, da Marge kjører Lisa til skolen, forteller Marge henne at hun skal smile uansett hvordan hun føler seg innvendig. Marge ser at Lisa skjuler sine ekte følelser og at klassekameratene hennes utnytter henne, så hun sier at det kanskje er best å være seg selv, og da blir Lisa gladere igjen.

I mellomtiden får Homer leksjoner fra en lokal videospillmester slik at han kan få omkamp mot sønnen. Akkurat i det han er i ferd med å vinne, plugger Marge ut TV-en for å fortelle at Lisa har det bra igjen. Bart griper muligheten til å beholde sin ubeseirede status som boksechampion, og forteller glisende at han har trukket seg tilbake fra bokseringen. Senere besøker familien Simpson en jazzklubb for å høre Bleeding Gums Murphy synge en sang som er skrevet av Lisa.
**Ingrid Morken** (født 3. april 1942) , er høyskolelektor, kulturformidler og fagbokforfatter.

Hun er utdannet cand. philol. med hovedfag i drama, film og teater fra Universitetet i Trondheim, og var i 1979 Fulbrightstipendiat ved University of California, Santa Barbara.
Fra 1972 til 1987 underviste hun i drama, medier og kommunikasjon ved Hamar lærerhøgskole. I 1987-1989 var hun rektor ved Kvinneuniversitetet i Løten, og sammen med Berit Ås og andre kvinnesaksforkjempere var hun med på å utvikle studietilbud og forskningsprosjekter der målet var undervisning og formidling bygget på feministiske verdier og resultater av kvinneforskningen.

Hun var høyskoledirektør i Hedmark 1989 – 1994, i internasjonal direktør ved Høgskolen i Hedmark 1994 - 1999, og generalsekretær i FN-sambandet 1999 – 2004.

Som seniorekspert for FN har hun gjennomført oppdrag i Midtøsten, og var i perioden 2000 – 2004 medlem i den norske  UNESCO-kommisjonen.

Til stemmerettsjubileet i 2013 laget hun for NRK radio programserien "Driftige damer" og en biografisk serie om Kirsten Flagstad. I 2014 en jubileumsserie om Alf Prøysen.

Bibiografi
----------

* 1982: De beste bildene. "Hørespillet i barnetimen var- "Hovedoppgave UiT
* 1985: Drama i oppdragelse og undervisning. Fagbok. TANO
* 1987: Radio og video med barn, et forsøk med 6-åringer. Rapport Hamar lærerhøgskole
* 1989: Radio og video med barn. Fagbok. Universitetsforlaget
* 2003: Drama og teater i undervisning. Fagbok. Universitetsforlaget
* 2003: Kjære Berit, festskrift til 75-årsdagen. Kondor AS forlag
* 2007: Velkommen inn. Rapport om mentornettverk. Kvinneuniversitetet, IMDI
* 2008: Det var en gang. Kvinneuniversitetet 25 år. Jubileumsskrift. Oplandske Bokforlag
* 2010: Dagar, draum og dikt. Biografi om Esther Mæhle. Kolofon Forlag
* 2012: Brennande nesler. Teatermanus om Hulda Garborg. Det Norske Teatret. (sammen med Barthold Halle).

Referanser
----------

1. 1 2  «JUBILANTER PÅ DENNE DAG. 60 år I dag». *AFTENPOSTEN MORGEN*: 9. 03.04.2002.
2. ↑  «JUBILANTER. 70 år». *DAGSAVISEN*: 37. 03.04.2012.
3. ↑  Ingrid Morken (no) hos Bibsys

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Tore Jensen** (født 19. mai 1935) er en norsk jazzmusiker (trompet, kornett og flügelhorn) og orkesterleder, kjent fra flere dixieland-band og utgivelser.

Han ble først kjent gjennom det lokale Hot Saints (1953–60), hvorpå han fikk engasjement i Big Chief Jazzband og Norwegian Dixieland All Stars. Med Bjørn Stokstad turnerte han så med eget band i Tyskland (1961), før de etablerte det navngjetne Stokstad/Jensen Trad.Band (1962–), der alle ble æresborger av New Orleans (1984). Han virket også i swingjazz-kvintett med Svein Gusrud og Peter Opsvik, samt medvirket på utgivelser med gruppene Norske Rytmekonger, Swingkameratene, Christiania 12 og Mississippi Jazzband. Han mottok Buddyprisen (1987), og fikk Oslo Jazzfestivals «Ellapris» (2000), blant annet for å ha fremdyrket unge besetninger som Tore Jensens Shangri-La.

Referanser
----------

1. ↑  biografi fra Norsk Musikkinformasjon (26.4.06)

Eksterne lenker
---------------

* Biografi fra Jazzbasen.
* Diskografi fra Jazzbasen.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forrige mottaker:Laila Dalseth | **Vinner avElla-prisenOslo Jazzfestival**(2000) | Neste mottaker:Miloud Guiderk |

Portal: Jazz

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** BIBSYS **·** VIAF **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Ingrid Marie Kielland** (født 30. mars 1977) er en norsk lokalpolitiker (SV). 

Kielland har vært medlem i Tromsø kommunestyre i valgperioden 2011-2015 og 2015-2019. Hun var medlem i formannskapet i Tromsø kommune fra 2016-2018. Hun ledet byutviklingskomiteen i Tromsø fra 2015-2016, og var gruppeleder for SVs kommunestyregruppe fra 2015-2018. 

Hun har bakgrunn fra Sosialistisk Ungdom, hvor hun blant annet var landsstyrerepresentant og leder for Troms SU. 

Kielland arbeider som førsteamanuensis i samfunnsfag ved Institutt for lærerutdanning og pedagogikk ved UIT Norges Arktiske Universitet. Hun har doktorgrad i samfunnsplanlegging og kulturforståelse, og har skrevet doktorgradsavhandling om OL-debatten i Tromsø.[]

Kielland er gift med forfatter Endre Lund Eriksen, og de har to barn sammen.[]

Referanser
----------

1. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 11. desember 2015. Besøkt 10. desember 2015.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND
 |
**Holder de ord** var et norsk nettsted som publiserer informasjon om hvordan partier og stortingsrepresentanter stemmer i politiske enkeltsaker og hvordan dette henger sammen med partiprogram og politiske løfter. Nettstedet er drevet av en partipolitisk uavhengig medlemsorganisasjon som ble opprettet i november 2010 som har som formål å gjøre det lettere å følge med på hva som skjer i norsk politikk. 

Organisasjonen er inspirert av den australske statsviteren John Keane som har hevdet at verden bør utvikle seg i retning av en ny og mer avansert form for folkestyre, såkalt undersøkende eller kontrollerende demokrati (*monitory democracy*), som i tillegg til valg kjennetegnes av et mye bredere og omfattende nettverk av folkelig oppmerksomhet og kontroll med makthavere. En forutsetning for at en slik modell skal fungere er ifølge organisasjonen at det er lett for alle å følge med på hva som skjer i politikkens hjerte. Liknende initiativ er på plass eller under utvikling i flere land, inkludert USA, Storbritannia, Frankrike, Polen og Finland. 

I 2011 inngikk Holder de ord et samarbeid med NUUG (Norwegian Unix User Group). Nettstedet til Holder de ord er basert på åpne standarder og fri programvareutvikling og er et direkte resultat av dette samarbeidet. 

I 2012 vant Holder de ord konkurransen Reklame for alvor i regi av bransjeorganisasjonen Kreativt Forum. Premien i konkurransen var gratis reklamekampanje verdt flere millioner kroner. Holder de ords reklamekampanje gikk på luften våren 2013. 

I 2020 ble holder de ord lagt ned.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (no) Offisiell blogg Rediger på Wikidata
* (no) Holder de ord på Twitter Rediger på Wikidata

* (no) Holder de ord på Facebook Rediger på Wikidata

* (no) Holder de ord på GitHub Rediger på Wikidata

* (no) Holder de ord på Vimeo Rediger på Wikidata
* (no) «Holder de ord» vil avsløre politikernes løftebrudd, Fagpressenytt
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Sandvolleyball: |
| NM |
| Sølv |  2014 Oslo |  |
| Sølv |  2017 Oslo |  |
| Sølv |  2019 Stavanger |  |
| Sølv |  2021 Kristiansand |  |
| Bronse |  2016 Oslo |  |
| Bronse |  2018 Stavanger |  |
| Bronse |  2020 Oslo |  |
| Bronse |  2023 Lillesand |  |

**Ingrid Lunde** (født 1991) er en norsk sandvolleyballspiller. Lunde spilte sammen med Emilie Olimstad i sesongen 2021, men trappet ned satsningen under graviditet og barsel i 2022. I sesongen 2023 konkurrerte hun igjen på internasjonalt nivå sammen med Kirstine Garder under Nations Cup i Lillesand, hvor Norge gikk videre til 2.runde. Lunde har hele åtte medaljer fra NM i sandvolleyball, men har aldri klatret helt til topps. Hun har vunnet fire sølv, med fire forskjellige makkere (Vilde Solvoll i 2014, Oda Ulveseth i 2017, Janne Hordvik i 2019 og Olimstad i 2021). I tillegg tok Lunde/Ulveseth bronse i 2016, 2018 og 2020. I 2023 tok Lunde bronse sammen med Victoria Faye Kjølberg.

### Sesongen 2021

Lunde/Olimstad deltok i kvalifisering til OL i 2021 som Norges førstelag. De røk ut i den siste kvalifiseringsturneringen. Duoen representerte også i Norge i EM i sandvolleyball i 2021, som ble arrangert i Wien.

Referanser
----------

1. ↑   www.bvbinfo.com[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Fra tvillinglykke til OL-kvalifisering». *www.vg.no*. 9. juni 2023. Besøkt 11. juni 2023.
3. ↑  «Olympic champions in action at Nations Cup in Lillesand | CEV». *www.cev.eu*. Besøkt 11. juni 2023.
4. ↑  «Continental Cup». *Norges Volleyballforbund*. Besøkt 9. august 2021.
5. ↑  NRK (11. august 2021). «Norsk duo til 16-delsfinale i EM». *NRK*. Besøkt 12. august 2021.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Ingrid Lunde – FIVB (Beach Volleyball Database) Rediger på Wikidata

* (en) Ingrid Lunde – Beach Volleyball Database Rediger på Wikidata
**Tore Jarl Gutteberg** er født i Oslo og oppvokst i Oslo, Sunnhordland, Nordfjord og Romsdal og er i dag knyttet til Universitetssykehuset Nord Norge som overlege og professor emeritus.

Etter Eidsvoll Landsgymnas utdannet han seg til lege ved RCSI, Dublin.

Han er spesialist i barnesykdommer og medisinsk mikrobiologi.

Barnelege arbeidet har vært ved Universitetssykehuset Nord Norge, Rikshospitalet, Sahlgrenska (Gøteborg), McMaster (Canada). Arbeidet som mikrobiolog ved Universitetssykehuset Nord Norge og Nordlandsykehuset. I to perioder har han vært knyttet til Universitetet i Tromsø – Norges Arktiske universitet, først som første amanuensis i barnesykdommer og senere som professor II i mikrobiologi. Han har vært gjesteprofessor ved University of California, San Diego. Han har veiledet spesialistkandidater, masterkandidater og PhD kandidater.

Han var med på å initiere spesialutdanning i barnesykepleie og opprettelsen av morsmelkbank i Tromsø.

Forsknings interesser er morsmelk, infeksjonspediatri, klinisk virologi og global helse.

Han var med på å danne Norwegian Forum for Global Health Research og i flere år vært med i «Advisory booard» for PhD og master utdannelsen ved DIKU (Direktoratet for internasjonalisering og kvalitetsutvikling i høgare utdanning).

Ved Universitetssykehuset Nord Norge har han vært hovedtillitsvalgt for overlegene.

Fritidsinteresser er familie og turer. Han er gift med Sonja og har tre barn og tre barnebarn.

Referanser
----------

1. ↑   Tidsskrift for Den norske legeforening, «Tore Jarl Gutteberg», besøkt 14. september 2020[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Søker... - Cristin». *app.cristin.no*. Besøkt 11. september 2020.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** CRIStin
 |
**Tore Krogstad** (født 30. mars 1967 i Kongsvinger) er en tidligere norsk fotballspiller som var keeper for Strømmen, Kongsvinger, Lillestrøm og Vålerenga. 

Krogstad debuterte for Kongsvinger 9. juni 1985, da laget hans slo Start 6-0. Han fikk lite spilletid i Kongsvinger og gikk til Strømmen da de rykket opp til øverste nivå i 1988. Men etter overgangen hentet Strømmen også inn Arne Amundsen fra Lillestrøm. Debuten kom først 19. juni mot Kongsvinger i en kamp som endte 1-1. Strømmen rykket ned, og Krogstad gikk tilbake til KIL, der keeperkonkurrenten Svein Ystenes hadde gitt seg. 

Han startet på Politihøgskolen og skiftet klubb til Strømmen i divisjonen under i 1992. Sommeren 1993 gikk han til Lillestrøm da Frode Grodås ble skadet. Men Grodås ble frisk før Krogstad kunne starte - i mellomtiden hadde Jon Knudsen stått for LSK. Krogstad fikk en kamp for Lillestrøm mot Start, da Grodås måtte byttes ut etter seks spilte minutter.

Før 1994-sesongen gikk han til nyopprykkede Vålerenga, hvor han også endte sin karriere i 1999. Høydepunktet kom i 1997-sesongen, da VIF vant cupen og rykket opp fra 1. divisjon.

Priser, utmerkelser og meritter
-------------------------------

* 1997: Cupmester, Seriemester i 1. divisjon

Referanser
----------

1. ↑   transfermarkt.com, Transfermarkt spiller-ID 251324, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Kongsvinger - Start 6-0». *NTB*. 9. juni 1985.
3. ↑  «Kongsvinger - Strømmen 1-1». *NTB*. 19. juni 1988.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Tore Krogstad – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (no) Tore Krogstad – Norges Fotballforbund Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Vikvatnet** (også kalt **Vikvatna**) er en innsjø i Fjord kommune i Møre og Romsdal. Den er regulert som magasin for Tafjord 6 kraftverk. Vikvatnet var opprinnelig to separate vatn, **Heimste Vikvatnet** i nord og det større **Fremste Vikvatnet** i sør. Det nåværende magasinet er dannet ved en demning nedenfor utløpet av Heimste Vikvatnet, som har hevet vannstanden slik at det flyter sammen med Fremste Vikvatnet til et sammenhengende magasin. Vannskillet mot Ottadalen går like ved sørenden av vannet. Danskehytta ligger ved det opprinnelige Heimste Vikvatnet.

Regulering
----------

De første reguleringsarbeidene ved Vikvatnet ble startet i 1924 med en oppdemming av Fremste Vikvatnet, som også ble senket 2,2 meter. Heimste Vikvatnet ble samtidig senket 1 meter og oppdemmet 1,65 meter. Anlegget lå over 1 300 meter over havet i svært uveisomt terreng, og de største kostnadene var til transporten opp fra Tafjord, som foregikk med hest, båt og taubane og til dels med reinsdyr. Det gikk også transport fra Skjåk. Ved anlegget på 1920-tallet arbeidet det opp mot 55 mann på dammen og 20 mann med transport. Reguleringen av Vikvatnet er senere utvidet flere ganger, sist ved utbyggingen av Tafjord 5 kraftverk. På 1990-tallet ble det lille Tafjord 6 kraftverk bygget for å utnytte fallet i overføringstunnelen fra Vikvatnet til Brusebotnvatnet, som er inntaksmagasin for Tafjord 5.

Referanser
----------

1. 1 2 3  «NVE Atlas». *Vannkraft – Utbygd vannkraft – Magasin.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 21. juni 2015
2. ↑  «NVE Atlas». *Vassdrag – Nedbørfelt – Regine-enhet.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 21. juni 2015
3. ↑  NVEs atlas, lest 21. juni 2015.
4. ↑  Odd Vollan (1967). *Tafjord kraftselskap 1917–1967*. Ålesund. s. 76–78, 102, 139, 155, 212, 214, 218.
5. ↑  Johan Kaare Tenfjord (1992). *Tafjord kraftselskap 1917–1992*. Ålesund. s. 32–37, 56, 69–73, 95. ISBN 82-992619-0-2.

| * v
* d
* r
Kraftverk i Tafjord |
| --- |
| **Stasjoner** | 
* Tafjord 1
* Tafjord 2
* Tafjord 3
* Tafjord 4
* Tafjord 5
* Tafjord 6
* Tafjord 7 (Fetvatn, Fagerbotn)
* Tafjord 8

 |  |
| **Magasin** | 
* Grønvatnet
* Kaldhussætervatn
* Kolbeinsvatnet
* Onilsavatnet
* Viavatn
* Vikvatnet
* Zakariasdammen (Zakariasvatnet)

 |
| **annet** | 
* Muldalsfossen
* Tafjord kraft
* Tafjordvegen

 |
Elefantøyets grotte sett fra en utkikkspost på Constantiaberg
**Constantiaberg** er et ganske flatt og langstrakt fjell som utgjør en del av Cape-halvøya i Table Mountain nasjonalpark, Cape Town, Sør-Afrika. Det ligger ca. 7 km sør for Table Mountain, på den sørlige siden av Constantia Nek. Constantiaberg er 927 meter høyt og ble trolig besteget for første gang av buskmenn i forhistorisk tid. Det er ikke kjent hvem som først besteg fjellet i moderne tid. 

Constantiaberg, Devil's Peak og Table Mountain er de høyeste fjellene i fjellkjeden som strekker seg fra Table Mountain hele veien til Cape Point. Fjellkjeden som består av resistente sandsteiner tilhørende gruppen Table Mountain, dominerer de sørlige forstedene av byen på randen av Cape Flats. 

De nedre, østlige skråningene av Constantiaberg er dekket av Tokaiskogen, hvor det finnes mange furu- og gummiplantasjer. Dette området har mange turstier og grusveier som er knyttet til hverandre og som blir brukt til høsting av trær. Skogen er populær for gåturer, jogging og terrengsykling. Fra vestsiden av fjellet er det utsikt over den storslagne naturen i Hout Bay.

Det finnes en vei som fører til toppen av Constantiaberg, hvor det er reist en viktig VHF-mast. Masten er rundt 100 meter høy og kan ses fra ca. 80 km i alle retninger. Den ble bygget på 1960-tallet og blir brukt til å overføre signaler for mange lokale tv-og radiokanaler, samt for å støtte mobilnettverk. Det sørafrikanske værbyrået har også en radarenhet på toppen av Constantiaberg. 

Constantiaberg er hjem til en rekke fugle- og plantearter. Fjellet er i hovedsak dekket av fynbos, en botanisk biom som kun finnes i Western Cape. 

Elefantøyets grotte (*Elephant's Eye cave*) er en populær destinasjon for turgåere, og er fjellets nest største attraksjon etter masten. Denne er synlig nær sørenden av fjellet sett fra Cape Flats. Grotta har fått sitt navn etter den østlige profilen av fjellet som ligner en elefant (fjellkjeden som fortsetter mot Cape Point utgjør snabelen).

Eksterne lenker
---------------

* (en) Hiking på Constantiaberg

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Folkerepublikken Kinas flagg |
| Friidrett |
| VM |
| Bronse | 2003 i Paris |  10 000 meter |
|  VM |
| Gull | 2004 i New Delhi | Halvmaraton |

**Sun Yingjie** (født 19. januar 1979 i Sujiatun i Shenyang i provinsen Liaoning) er en kinesisk friidrettsutøver som konkurrerer på distanser fra 5000 meter til maraton. I 2003 vant hun bronsemedalje på 10000 meter under VM i Paris.

Karriere
--------

Fra 1997 til 2000 fokuserte hun utelukkende på maraton. I det kinesiske mesterskapet i oktober 1997, debuterte hun på maraton med tiendeplass, med tiden 2:32:43. I 1998 løp hun sitt første maraton under 2:30 (2:25:45) under det kinesiske mesterskapet i Tianjin. I VM i Sevilla i 1999 endte hun på tolvteplass med tiden 2:30:12.   
  
I 2001 etter å ha endt som nummer tre på 5000 meter (15:02.70), og nummer tre på 10,000 meter (31:49.47) i det kinesiske mesterskapet, begynte hun å satse mer på kortere distanser. Under Asia-lekene i Busan i 2002, tok hun gullmedalje på 5000 meter (14:40.41) og på 10,000 meter (30:28.26). Tiden på 10,000 meter var den nest beste i verden i 2002.   
  
I oktober 2003 ble hun den første kinesiske kvinne, og fjerde i historien til å bryte 2:20:00 grensen på maraton, da hun vant Beijing Maraton med tiden 2:19:39. Etter et skuffende OL i Athen i 2004, med åttendeplass på 5000 meter (15:07.23), og sjetteplass på 10,000 meter (30:54.37), slo hun tilbake ved å vinne VM i halvmaraton i oktober, med tiden 68:40. Året etter under VM i Helsingfors, klarte hun kun ellevteplass på 5000 meter (14:51.19), og syvendeplass på 10,000 meter (30:33.53). Senere på året tok hun sin fjerde strake seier i Beijing Maraton med den glimrende tiden 2:21:01.

Tidenes 10,000 meter
--------------------

I VM i 2003 oppnådde hun sin største suksess med bronse på 10,000 meter (30:07.20). Løpet er regnet som tidenes 10,000 meter, hvorav de fire første fikk notert de 3.-6. raskeste tidene gjennom historien. To kontinentale-, fem nasjonale-, og en juniorrekord ble satt i dette løpet. Sun ledet det meste av tiden, med ble fraløpt av to etiopiske løpere på den siste runden.

Utestengelse
------------

I 2004 ble Yingjie utestengt i to år etter en positiv dopingtest på androsteron.

Annet
-----

Sun Yingjie har et lett gjenkjennelig løpesett, med nesten helt utstrekte armer.

Referanser
----------

1. ↑   World Athletics Database, World Athletics utøver-ID 131258, oppført som Yingjie Sun[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  People's Daily Online – Sun suspended two years, coach in life ban

Eksterne lenker
---------------

* (en) Sun Yingjie – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Sun Yingjie – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Sun Yingjie – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Sun Yingjie – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Sun Yingjie – World Athletics Rediger på Wikidata

* (en) Sun Yingjie – Track and Field Statistics Rediger på Wikidata
**Sun Wenyan** (født 27. desember 1989) er en kinesisk synkronsvømmer som deltok i de olympiske leker 2012 i London. 

Wenyan vant en olympisk sølvmedalje i synkronsvømming under Sommer-OL 2012 i London. Hun var med på det kinesiske laget som kom på andreplass i lagkonkurransen bak Russland. De andre på laget var Chen Xiaojun, Huang Xuechen, Jiang Tingting, Jiang Wenwen, Liu Ou, Luo Xi, Chen Xiaojun og Wu Yiwen.

Under Sommer-OL 2020 i Tokyo som ble arrangert i 2021, tok hun sølv i både duett og lag.

OL-medaljer
-----------

* Sølv 2012 Storbritannias flagg London – Sølv i synkronsvømming, lag Kinas flagg Kina

Referanser
----------

1. ↑  «Artistic swimmine - Results Book» (PDF). Arkivert fra originalen (PDF) 12. august 2021. Besøkt 29. august 2021.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Sun Wenyan – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Sun Wenyan – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (cn) Sun Wenyan – Kinas olympiske komité Rediger på Wikidata

* (en) Sun Wenyan – FINA Rediger på Wikidata
***Herr Wests opplevelser i bolsjevikenes land*** (originaltittel: russisk: Необычайные приключения мистера Веста в стране Большевиков) er en sovjetrussisk stumfilmkomedie fra 1924 regissert av Lev Kulesjov. 

Filmen har også blitt vist i Norge som *Mr. Wests merkelige eventyr i Bolsjevikenes land*.

Handling
--------

Filmen var en satire over amerikansk uvitenhet angående Sovjetunionen, og fokuserer på alle problemene til den naive amerikaneren John West (spilt av Porfiri Podobed). West arbeider for YMCA, og bor i forstaden Brecksville i Ohio, som planlegger en tur til det nystiftede USSR for å spre prinsippene rundt YMCA. Men Johns kone, Madge, er bekymret for at Russland er full av grusomme bolsjeviker som bare går med primitive filler og pels til klær, som vist i amerikanske tidsskrifter. John tar med seg vennen Jeddie (spilt av Boris Barnet) for beskyttelse, og som en følgesvenn.

Men rett etter at John ankommer USSR, blir kofferten hans stjålet. Han blir også adskilt fra Jeddie, og får problemer på grunn av en gruppe kriminelle - inkludert en nedslitt grevinne (spilt av Aleksandra Khokhlova), som gir seg ut for å være russiske kontrarevolusjonære. De kriminelle spiller raskt på Wests bekymringer om Russland. og de konstruerer bortføringen hans av kjeltringer kledd ut som karikerte bolsjevikiske «barbarer»

De kriminelle «redder» deretter West fra klørne til disse fiktive bolsjevikene, og utpresser tusenvis av dollar fra ham underveis. Til syvende og sist kommer det det virkelige politiet som endelig redder West, snarere enn vennen hans Jeddie (som i mellomtiden har blitt kjærester med en ung amerikansk kvinne som bor i Moskva) West reiser deretter på sightseeing i Moskva. Han legger snart merke til at den nye sovjetiske regjeringen ikke har ødelagt noen kulturelle landemerker, for eksempel Statsuniversitetet i Moskva eller Bolsjojteateret - slik de kriminelle tidligere hadde påstått.

Medvirkende
-----------

* Porfirij Podobed - Mr. John West
* Boris Barnet - Jeddy
* Aleksandra Khokhlova - grevinnen
* Vsevolod Pudovkin - Zjban
* Vera Lopatina som Ellie / amerikansk jente.
* P. Kharlampijev som Senka Svisjtsj.
* Pjotr Galadzjev som en kjeltring

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Herr Wests opplevelser i bolsjevikenes land* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) *Herr Wests opplevelser i bolsjevikenes land* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (en) *Herr Wests opplevelser i bolsjevikenes land* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (nl) *Herr Wests opplevelser i bolsjevikenes land* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Herr Wests opplevelser i bolsjevikenes land* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *Herr Wests opplevelser i bolsjevikenes land* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata
**Hanne Brincker** (født 12. mars 1973 i Skien) er norsk skuespiller, regissør og produsent.

Hun etablerte Teater Landstryker’n med støtte fra SND (nå Innovasjon Norge) i 1998, og var kunstnerisk og daglig leder for teatret som turnerte hele landet fram til 2011. Teatret skreddersydde teaterkonsepter for oppdragsgivere som blant annet regjeringens Barnehøring -98, Norsk Bergverksmuseum og Hadeland Glassverk, i tillegg til å produsere egne barne- og ungdomsforestillinger.

2011–2015 var hun ansatt som skuespiller og regissør ved Nord-Trøndelag Teater. Som skuespiller har hun blant annet spilt i produksjoner som *La den rette komme inn*, *Tsjernobylfortellinger*, *To på kloden*, *Tonje Glimmerdal* og *Gubben og katten og nissemaskinen*. Siden 2013 har hun samarbeidet med den verdenskjente rockegitaristen Ronni le Tekrø om forestillingen *Karens Jul* av Amalie Skram. Hun har også vært skuespiller på flere kortfilmer, TV-reklamer og som dubber av tegneserier på NRK Super. I 1998 spilte hun i den tysk-norske tv-filmen *Edvard Grieg - Prize Immortality?*.

For Nord-Trøndelag Teater var hun regissør for blant annet *The 39 Steps* og *Mysteriet Myrna Vep*, i tillegg til tre episoder av *Rebella Hex* i Namsskogan Familiepark. Brincker har også vært frilans regissør på flere større musikalprosjekter, som *West Side Story*, *Grease* og *Annie*. Hun var regissør for *Den blå tid* i 2016, et samarbeid mellom Teaterhuset Filuren og Syddjurs Egnsteater i Danmark. I 2017 har hun igjen regioppdrag for disse to teatrene, med forestillingen *Hjerterum* som er på programmet for Århus som europeisk kulturhovedstad.

Siden 2015 har hun sammen med ektemannen Ketil Kolstad skrevet på manuset til familiemusikalen *The Time of Nick* hvor Abraham Tetenbaum skriver sangtekstene og Tor Ingar Jakobsen komponerer musikken. Musikalen er utviklet med workshops på Broadway og i Oslo, og hadde en full workshopvisning med publikumsprøver i Hickory i North-Carolina i 2016. Det jobbes mot en urpremiere i USA høsten 2018.[] *The Time of Nick* er Brinckers debut som dramatiker.

Brincker mottok i 2009 Oppland fylkeskommunes kunstnerstipend og i 2010 Statens Kunstnerstipend.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Hanne Brincker på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF
 |
**Tore Li** (født 1. januar 1959) er norsk statsviter og forskningspolitisk historiker. 

I 2012 forsvarte Li sin avhandling for dr.philos-graden ved Universitetet i Oslo over temaet «Korporativt og storskalert gjennombrudd - Amerikanske, vesttyske og norske statsmakters engasjement i naturvitenskapelig og teknologisk forskning 1940-1965». Tore Li har i det meste av sitt yrkesliv arbeidet med forskningspolitiske spørsmål, først som saksbehandler i Kunnskapsdepartementet fra 1987 til 1989 og fra 1992 til 1996, og i Næringsdepartementet fra 1989 til 1990. Li var vitenskapsråd ved Norges ambassade i Washington fra 1996 til 2000. Fra 2000 til 2020 arbeidet Li i Næringslivets Hovedorganisasjon med ansvar for forskningspolitiske spørsmål. I dag bruker Tore Li det meste av sin tid på forfattervirksomhet. Tore Li er medlem av Norges Tekniske Vitenskapsakademi (NTVA).

Tore Li var politisk rådgiver for kulturminister Åse Kleveland fra 1990 til 1992.

Bibliografi
-----------

* 2001 *FoU-politikk i USA - systemer, trender og utfordringer* ISBN 82-12-01518-1
* 2012 *Korporativt og storskalert gjennombrudd - Amerikanske, vesttyske og norske statsmakters engasjement i naturvitenskapelig og teknologisk forskning 1940-1965* ISSN 1501-3991 Elektronisk tilgjengelig på
* 2017 *Government & Research - The Evolution of Involvement in Europe and the United States* ISBN 1977940730 ISBN 978-197794073
* 2019 *Forskning og teknologi for fedrelandet - Nasjonal prestisje som drivkraft for myndighetenes engasjement i forskning og utvikling* ISBN 978-82-300-1920-7
* 2023 *Finn Lied - Motstandsmann og samfunnsbygger*, Aschehoug Forlag, ISBN 978-82-03-39414-0

Referanser
----------

1. ↑  «Politisk rådgiver i Kulturdepartementet». regjeringen.no. Besøkt 1. oktober 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Tore Li hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND
 |