recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Skerryvore fyr
**Skerryvore** (fra gælisk *An Sgeir Mhòr* og betyr «Det store skjæret») er et fjerntliggende skjær som ligger langt vest for Skottland, 19 km sørvest for øya Tiree. Skerryvore er også navnet på fyret som står på skjæret. Det ble bygd mellom 1838 og 1844 av Alan Stevenson.

Fyret er 48 meter høyt og det høyeste fyrtårnet i Storbritannia. Kyststasjonen var i Hynish på Tiree, som i dag huser et museum. Driften ble senere flyttet til Erraid, vest for Mull. Siden fyret ligger så langt til havs fikk fyrvokterne ekstra godt betalt. Lyset var i drift uten avbudd fra 1844 og fram til en brann i 1954 satte fyret ute av drift i fem år. Fyret ble automatisert i 1994.

Historie
--------

Mellom 1790 og 1844 forliste mer enn tredve skip i området. Robert Stevenson, sjefsingeniør i Northern Lighthouse Board (NLB) gikk i land på skjæret i 1804 og rapporterte behovet for et fyr av et eller annet slag der. Myndighetene brukte lang tid og Robert Stevenson vendte tilbake til området i 1834 sammen med sønnen sin, Alan. En innså at skjæret var den eneste stedet i området som var brukbart for et fyr. Det ble gjort utregninger på hvor store krefter fyrtårnet kunne tåle.

Alan Stevenson fikk i oppdrag å bygge tårnet, bare 30 år gammel. Han tegnet et tårn som var 42 meter høyt med en base på 14 meter i diameter og en topp, nær lanternen på bare 5 meter. I volum var fyret fire ganger større enn Eddystone fyr og dobbelt så stort som fyret på Bell Rock. Med 151 trappetrinn til toppen var fyret det høyeste og tyngste i verden på den tiden og er fremdeles det største og høyeste fyret i Storbritannia.

Referanser
----------

1. ↑  Bilde med tillatelse fra West Lothian Sub Aqua Club: Skottland 5 - 7 mai, 2000 - MV Jane R: Skerryvore Arkivert 16. mai 2008 hos Wayback Machine..
2. 1 2  "Skerryvore Lighthouse" Northern Lighthouse Board.
3. 1 2  "Historical Information" Northern Lighthouse Board.
4. ↑  Munro (1979) s. 181-2.
5. ↑  Nicholson (1995) s. 109 og 112.
6. ↑  Munro (1979) s. 114.
7. ↑  I antikken var trolig Pharos i Alexandria høyere.

Kilder
------

* Bathhurst, Bella. (2000) *The Lighthouse Stevensons.* London. Flamingo.
* Haswell-Smith, Hamish (2004). *The Scottish Islands.* Edinburgh: Canongate. ISBN 1841954543
* Munro, R.W. (1979) *Scottish Lighthouses.* Stornoway. Thule Press.
* Murray, W.H. (1973) *The Islands of Western Skottland.* London. Eyre Methuen.
* Nicholson, Christopher. (1995) Rock Lighthouses of Britain: The End of an Era? Caithness. Whittles.
* "Skerryvore Lighthouse" Northern Lighthouse Board. Besøkt 17. januar 2008.

Eksterne lenker
---------------

* History of Skerryvore Northern Lighthouse Board
* RLS, Erraid og Skerryvore Bellrock.org.uk
* Island History Erraid.com

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Erin Chan** (født 9. august 1979 i Calgary) er en canadisk synkronsvømmer som deltok i de olympiske leker 2000 i Sydney og 2004 i Athen.

Chan vant en olympisk bronsemedalje i synkronsvømming under Sommer-OL 1996 i Atlanta. Hun var med på det canadiske laget som kom på tredjeplass i lagkonkurransen bak Russland og Japan. De andre på laget var Claire Carver-Dias, Lyne Beaumont, Cathrine Garceau, Fanny Létourneau, Kristin Normand, Jacinthe Taillon, Reidun Tatham og Jessica Chase.

OL-medaljer
-----------

* Bronse 2000 USAs flagg Atlanta - Bronse i synkronsvømming lag Canadas flagg Canada

Eksterne lenker
---------------

* (en) Erin Chan – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Erin Chan – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Erin Chan – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Erin Chan – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Erin Chan – Canadian Olympic Committee Rediger på Wikidata

* (en) Erin Chan – FINA Rediger på Wikidata

* (en) Erin Chan – TheSports.org Rediger på Wikidata
**Trygve Dehli Laurantzon** (født 20. mars 1903 i Kristiania, død 21. mai 1975 i Hamar) var en norsk gårdbruker, agronom og politiker (NS).

Laurantzon tok eksamen som sivilagronom ved Norges landbrukshøgskole i 1927. Han var tidlig ute med å foreslå opprettelsen av forsøksringer, og eksperimenterte med dette allerede på 1930-tallet. Da interessen for forsøksringer økte igjen etter andre verdenskrig fikk Laurantzon raskt en sentral rolle, og han var mangeårig formann for Hedmark Forsøksring og den første formannen i fellesforeningen for landets forsøksringer.

Laurantzon meldte seg inn i Nasjonal Samling allerede i 1933, og han hadde flere ledende stillinger i NS-systemet under krigen. Han var blant annet redaktør av NS-bladet *Norsk Jord*, og mot slutten av krigen var han sjef i Landbruksdepartementet. Han ble dømt til 15 års tvangsarbeid i landssvikoppgjøret, men endte soningen i 1950.  

Han var sønn av Jacob Ager Laurantzon.

Referanser
----------

1. 1 2  Torpen, Hans (2009). «Trygve Dehli Laurantzon». Norsk biografisk leksikon. Besøkt 27. desember 2014.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Trygve Dehli Laurantzon hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Prabook **·** Historisk befolkningsregister
 |

Portal: Andre verdenskrig
Ravnkloa med Nils Aas' skulptur Den siste viking og en kopi av den gamle Ravnklo-klokka.
**Ravnkloa** er navnet på Trondheims mest kjente allmenning. Plassen ligger i enden av Munkegata, mellom Olav Tryggvasons gate og kanalen, på linjen mellom Nidarosdomen og Munkholmen. Ravnkloa er Trondheims sentrum for handel med fisk og skalldyr.

«Ravnkloen (Fisketorvet) og Fjordgaden»  Foto: Wilhelm Dreesen (1840–1926) 
Navnet Ravnkloa stammer trolig fra en Peder Raffnklau, som er funnet i kildene så tidlig som 1619, og navnet er brukt på allmenningen fra begynnelsen på 1700-tallet.

Det har foregått fiskehandel i Ravnkloa i mange hundre år. På 1800-tallet foregikk det også torghandel her, den startet i 1841. I 1896 ble det anlagt et fisketorg i Ravnkloa, dette ble flyttet innendørs i en midlertidig fiskehall i 1945. På 1960-tallet ble fiskehallen erstattet med en ny, midlertidig fiskehall. Den ble revet i 1999. Dagens fiskhall ble åpnet i desember 2000. Den inneholder fiskeutsalget Ravnkloa Fisk & Skalldyr og sommerkaféen Kloa Servering, som er et populært sted for inntak av reker på sommerkveldene. I tillegg er det salg av fisk og skalldyr direkte fra flytebryggen i Ravnkloa. Fra 2007 til 2012 drev delikatessebutikken Rafnklau i Ravnkloa. Rafnklau var eid bl.a. av Calle Fegth, daglig leder av restaurant Credo i Trondheim. 

Selve allmenningen ble opprustet på midten av 1990-tallet, plassen ble brolagt og det ble utformet et amfi med sitteplasser rundt. Nils Aas' skulptur Den siste viking og en kopi av den gamle Ravnklo-klokka, pryder plassen. 

Om sommeren går det båt mellom Ravnkloa og Munkholmen flere ganger daglig, og Kystlagets fløttmann ror folk over kanalen til og fra Fosenkaia kontinuerlig når været er godt. Ravnkloa er også avgangsplass for guidede båtturer. 

* «Udsigt fra Ravnkloen» viser travel handel på fiskeorget. Byfiskernes båter ligger tett ved kai. Statsingeniør Dahls havne- og jernbaneanlegg sees på den andre siden av kanalen. Meråkerbanen (til høyre) ble innviet i 1882. Svingbrua mellom Meråkerbanen og Støren-/Rørosbanen er åpnet på grunn av båttrafikk.  Foto: Wilhelm Dreesen«Udsigt fra Ravnkloen» viser travel handel på fiskeorget. Byfiskernes båter ligger tett ved kai. Statsingeniør Dahls havne- og jernbaneanlegg sees på den andre siden av kanalen. Meråkerbanen (til høyre) ble innviet i 1882. Svingbrua mellom Meråkerbanen og Støren-/Rørosbanen er åpnet på grunn av båttrafikk.  Foto: Wilhelm Dreesen
* Ravnkloa i gamle dager  Foto: Trondheim byarkivRavnkloa i gamle dager  Foto: Trondheim byarkiv
* Ravnkloa ca. 1910  Postkort: Mittet & Co. / Trondheim byarkivRavnkloa ca. 1910  Postkort: Mittet & Co. / Trondheim byarkiv

Eksterne lenker
---------------

* Ravnkloa Fisk & Skalldyr
* Rafnklau Delikatessehandel

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
***The Planter's Wife*** er en amerikansk stum kort dramafilm fra 1908, regissert av D. W. Griffith.

Handling
--------

John Holland er veldig hengiven ovenfor sin kone, og deres lille spedbarn. Men hans kone blir lei av gårdslivets monotone og slitsomme arbeid, og er et enkelt bytte for en ondskapsfull og foraktelig skurk: Tom Roland. Rett etter at ektemannen har gått ut for å arbeide på gården, dukker Roland opp hos hans kone.

Men Hollands kone velger å fjerne gifteringen av fingeren, og legger igjen et kort farvel til ektemannen - før hun stikker av sammen med den sleipe svindleren. Men kort tid senere kommer søsteren hennes på besøk, oppdager beskjeden hennes og forsøker å følge etter dem. Men rømlingene har ett forsprang med en Volkswagen Phaeton. Men når søsteren endelig har tatt dem igjen om bord på en båt, forsøker Roland å kvele henne.

Medvirkende
-----------

* Arthur V. Johnson som John Holland
* Claire McDowell som Mrs. John Holland
* Harry Solter som Tom Roland
* Florence Lawrence som Tomboy Nellie
* George Gebhardt som båtsmann
* Linda Arvidson
* Charles Inslee

Referanser
----------

1. ↑  «The Planter's Wife». *Silent Era* **(engelsk)**. Besøkt 25. april 2019.

Eksterne lenker
---------------

(en) *The Planter's Wife* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Planter's Wife* på American Film Institute Rediger på Wikidata
* (en) *The Planter's Wife* på Silent Era Rediger på Wikidata
**Villa Smedbråten** (ferdig 1935) er en villa på Bygdøy, adresse Hengsengveien 1. Den ble bygget i 1930-årene av arkitektene Arnstein Arneberg og hans bror Eilif Arneberg for tobakkskongen Johan H. Andresen (1888–1953) og hans kone Eva Klaveness (1906–1965). De hadde giftet seg i 1929. Senere har den gått i arv til Johan Henrik Andresen (1930–2011) og Johan H. Andresen jr. (1961–), som i 2011 søkte om omregulering for utbygging.

Historie
--------

Navnet kommer av smeden Jørgen Torgersen som omkring år 1800 var forpakter av en løkke nordvest på Bygdøy. Den ble kalt «Torgersløkken» eller «Smedbråten». Beliggende ved Bestumkilen lå her også vertshuset Karenslyst, eid og drevet av traktør Hans Johan Lorange (1810–1864).:s.29

Området ble kjøpt av Johan Henrik Andresen (1815–1874) i 1850-årene. Eiendommen Smedbråten var omkring 27 dekar stor og Andresen fikk oppført en villa tegnet av Georg Andreas Bull. Denne ble revet for å gi plass til den nye villaen i 1930-årene.

Referanser
----------

1. ↑  Vil bygge i friområde i Aftenposten den 20. oktober 2011.
2. 1 2  *Fra Ladegaardsøen til Bygdøy: utgitt til 75-årsjubileet av Selskapet for Bygdø vel*. Oslo: Eget forlag. 1947.
3. ↑  *Oslo byleksikon*. Oslo: Kunnskapsforl. 2000. ISBN 8257308153.

Eksterne lenker
---------------

* «Smedbråten, Bygdøy». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Riksantikvaren kulturminne
 |
Villa Solbacken
**Villa Solbacken** er en villa beliggende like nord for Djurgårdsbrunnskanalen ved Djurgårdsbrunn på Djurgården (formelt bydelen Ladugårdsgärdet) i Stockholm, tidligere kjent som bosted for prins Bertil og prinsesse Lilian.

Fra denne plassen kunne man holde oversikt over Djurgårdsbrunnsbron og her lå tidligere en såkalt kuskevilla. I 1930 ble den nåværende villaen reist av direktør Gunnar Rooth i funksjonalistisk stil etter tegninger av arkitekt Ragnar Hjorth med store selskapsrom og representativ hovedentré. Huset ble først kalt for Villa Backen, men navnet ble senere endret til Villa Solbacken. I 1939 ble huset overtatt av friherrinnen Hermine von Essen med make og i 1949 flyttet prins Bertil og Lilian (da Craig) inn.

Prins Bertil testamenterte villaen til sin grandnevø prins Carl Philip, dog med forbehold om at prinsesse Lilian skulle få fortsette å bruke villaen livet ut, og hun bodde i villaen til hun gikk bort i 2013, 16 år etter prins Bertil. I dag bor prins Carl Philip der sammen med sin kone og deres to sønner.

Referanser
----------

1. ↑  Lidén, Svante (12. mars 1999). «Kungen ärver Bertils paradis-villa». *Aftonbladet*. Besøkt 10. mars 2013.
2. ↑  Svensson, Olof (10. mars 2013). «Prinsessan Lilian har avlidit». *Aftonbladet*. Besøkt 10. mars 2013.
**Sikkerhetstjeneste** på vegne av en stat er en særskilt tjeneste som har ansvaret for nasjonens indre sikkerhet. Sikkerhetstjenestene bruker etterretning som viktig metode og utarbeider ulike trusselvurderinger og analyser. De vil ofte kunne iverksette tiltak for å avverge sikkerhetstruende hendelser.

Sikkerhetstjenester som har politimyndighet kalles gjerne sikkerhetspoliti.

Norge
-----

Sikkerhetstjenesten i Norge kan deles i to deler. Den aktive og den forebyggende sikkerhetstjenesten. Mens den aktive sikkerhetstjenesten gjerne har et offensivt tilsnitt med metoder som eksempelvis inkluderer spaning, kommunikasjonskontroll og kildeføring, er den forebyggende sikkerhetstjenesten i sin natur av defensiv karakter. Eksempler på forebyggende sikkerhetstjeneste er informasjonssikkerhet, cybersikkerhet, personellsikkerhet og objektsikkerhet. 

I Norge er ansvaret for nasjonal sikkerhet, kontraetterretning og kontraterror tillagt Politiets sikkerhetstjeneste (PST), jamfør politiloven §§ 17 b flg. PST er tillagt etterforskningsmyndighet og påtalemyndighet som sikkerhetstjeneste. 

Forebyggende sikkerhetstjeneste tilknyttet sikkerhetsloven følger sektorprinsippet, slik at hvert departement i utgangspunktet har ansvar for forebyggende sikkerhetsarbeid innen sin sektor. 

Overordnet har Justis- og beredskapsdepartementet ansvaret for den nasjonale forebyggende sikkerhetstjenesten i Norge. I praksis er dette ansvaret delegert til direktoratet Nasjonal sikkerhetsmyndighet som koordinerer den forebyggende sikkerhetstjenesten og er fag- og tilsynsmyndighet etter sikkerhetsloven på vegne av Justis- og beredskapsdepartementet. Andre sentrale aktører innen den forebyggende sikkerhetstjenesten i Norge er Forsvarets sikkerhetsavdeling og Sivil klareringsmyndighet.

Sverige
-------

Utdypende artikkel: Säkerhetspolisen

En Säpo-ansatt med en skjorte med påskriften «Vi skyddar Sverige och demokratin» (Vi beskytter Sverige og demokratiet)
Den svenske sikkerhetstjenesten er Säkerhetspolisen, organisert i 1914 som et samarbeid mellom Detektiva Polisen og Generalstaben.

Frankrike
---------

Utdypende artikkel: Direction générale de la sécurité intérieure

Den franske sikkerhetstjenesten, Direction générale de la sécurité intérieure, er direkte underlagt innenriksministeriet og har 3 300 ansatte. Den har ansvar for kontraetterretning, kontraterrorisme, kontraekstremisme og beskyttelse mot økonomisk spionasje og cyberangrep.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND **·** HDS **·** NKC
 |
**Sikkerhetsnivå** i digital adgangskontroll er ulike grader av sikkerhet som kan oppnås. Nivåene er gitt av hvordan og i hvilken grad innloggingen er basert på andre verifiserbare systemer, fysiske og virtuelle nøkler, og historikken til internt og eksternt system.

Nivåene er definert litt forskjellige etter om en bruker skal identifiseres eller autentiseres. Nivå 1 til 3 kan ved *autentisering* brukes uten at kontoens er knyttet til en kjent identitet, men ved *identifisering* må kontoens identitet være kjent.

Det brukes ofte fem nivåer

* **Sikkerhetsnivå 0** – *Innlogging uten henvisning til andre systemer*

Brukernavn og passord er egendefinert av brukeren, og det er ingen sikker identifisering av brukeren. I et slikt system kan brukeren kun autentiseres utfra historikk i systemet.
* **Sikkerhetsnivå 1** – *Innlogging med tildelt brukernavn og gjenbrukbart passord*

Brukeren er identifisert av systemeier som tildeler brukernavn (identitet), men passordet gjenbrukes, og dermed svekkes sikkerheten. I et slikt system er det ofte lagt begrensinger på hva en bruker kan endre.
* **Sikkerhetsnivå 2** – *Innlogging med tildelt brukernavn og engangspassord*

Brukeren er identifisert av systemeier som tildeler brukernavn, og engangspassordet (sikkerhetskoden) brukes kun en gang. Sikkerhetskodene kan være fra kodebrev, passordkalkulator, eller app på mobil. Dette gir god sikkerhet.
* **Sikkerhetsnivå 3** – *Innlogging med brukerspesifikt digitalt sertifikat*

Bruker er identifisert av systemeier via innhold som signeres med det digitale sertifikatet. Sertifikatet kan gjenbrukes. Selv om dette ofte oppfattes som et høyere nivå enn engangspassord, så tilsvarer det i praksis bare ekstra lange slike.
* **Sikkerhetsnivå 4** – *Innlogging med tildelt brukernavn og engangspassord etter oppmøte*

Brukeren er identifisert av systemeier som tildeler brukernavn, og sikkerhetskoden (passordet) brukes kun en gang. Engangspassordene kan være fra kodebrev, passordkalkulator, eller app på mobil, som er fysisk overlevert til identifisert bruker etter oppmøte. Dette gir meget god sikkerhet.
Varianter er blant annet at brukeren alltid skal være identifisert ved oppmøte. Da utgår sikkerhetsnivå 0 og 4, og det finnes kun tre distinkte nivåer.

Nivå 2 og 3 er begge noe brukeren *har*, til forskjell fra nivå 1 som er noe brukeren *vet*. Hvis det brukes flerfaktorautentisering så vil det forutsette at sikkerhetskoder brukes sammen med passord, det vil si at det brukes både noe brukeren *har* og *vet*.

Eksterne lenker
---------------

* AltInn: Sikkerhetsnivå
Diagram over aktiv og reaktiv effekt.   
(**P**) - Aktiv effekt  

(**Q**) - Reaktiv effekt  

(**S**) - Skinneffekt  

(*φ*) - Fasvinkelen mellom strøm og spenning
**Voltampere**, VA, er måleenheten for tilsynelatende effekt i vekselstrømkretser. Ofte regnes det i kilovoltampere (1 000 voltampere), og forkortes da kVA. Den tilsynelatende effekten kan ved hjelp av vekselstørrelsenes effektivverdier skrives som:

Tilsynelatende effekt (VA) = Strøm (A) \* Spenning (V)
Den virkelige angitte/forbrukte elektrisk effekten *p* fås ved multiplikasjon med effektfaktoren {\displaystyle \cos \varphi }, der {\displaystyle \varphi } er fasevinkelen mellom spenning og strøm, i følge

{\displaystyle \ P=UI\cos \varphi }
der *U* og *I* er henholdsvis spenningens og strømmens effektverdi.

Voltampere og watt har samme dimensjon (energi per tidsenhet); enhetene har dog ulike betydninger.

Se også
-------

* Voltampere reaktiv
* Aktiv effekt
* Reaktiv effekt

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
Minnetavle over ofrene for Bleiburgmassakeren på Mirogojkirkegården i Zagreb
**Bleiburgmassakern** er en samlebetegnelse for hevnforbrytelser som i all hovedsak fant sted i nordre Slovenia fra og med 15. mai 1945 og ukene deretter. Den jugoslaviske armeen, de tidligere partisanene, henrettet antikommunister, medlemmer i og sympatisører til fascistbevegelsen Ustaša, inklusive deres familier, kvinner og barn. De fleste ofrene var kroater og til en viss grad også slovenere og bosnjaker som hadde sympatisert med tyskerne og nazistene under andre verdenskrig. Antallet døde er omtvistet, men angis vanligvis mellom 10 000 og 95 000.

Overgrepene har fått navn fra småbyen Bleiburg (slovensk: Pliberk) i Kärnten, Østerrike, siden de hadde sitt utspring der.

Referanser
----------

1. ↑  «SETimes.com». Arkivert fra originalen 26. januar 2011. Besøkt 9. mai 2012.
2. ↑  Vlada.hr: *Spomendan bleiburškim žrtvama i žrtvama Križnog puta* (kroatisk) Arkivert 17. juli 2011 hos Wayback Machine. Den kroatiske regjeringens offisielle nettsted
3. ↑  Hrvatski informativni centar Arkivert 12. mai 2022 hos Wayback Machine. (Kilden angir 55 000 dødsofre)
4. ↑  Vlada.hr Arkivert 11. desember 2013 hos Wayback Machine. Den kroatiske regjeringens offisielle nettsted (engelsk) – Kilden angir 95 000 dødsofre

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND
 |

Portal: Andre verdenskrig
Ölandsbroen i 2005, bildet tatt fra stranden på Kalmarsiden
**Ölandsbroen** (svensk: *Ölandsbron*) er den lengste bilbroen i Sverige, 6 072 meter lang, seilfri høyde er 36 meter. Broen er bygget i armert betong i 155 spenn, den høyeste delen har 6 spenn med 130 meters spennvidde.

Den forbinder Öland med fastlandet ved Kalmar. Den ble åpnet i 1972, og var i flere år Europas lengste bro.

Øresundsbroen er lengre (7 850 m), men den svenske delen er bare 5 300 m.

Allerede i 1932 ble det fremmet et forslag i riksdagen om en fast forbindelse mellom Öland og fastlandet, det varte imidlertid til 1966 før det ble vedtatt å bygge broen og det første symbolske spadetak ble tatt 30. desember 1967.

Det ble gjort flere feil under byggingen av broen, blant annet ble det brukt saltholdig vann fra Kalmarsund til betongblandingen og broen har derfor gjennomgått flere omfattende ombygginger etter åpningen.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Öland bridge – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GeoNames
 |
Landsbygata
**Ölands museum Himmelsberga** er et friluftsmuseum i landsbyen Himmelsberga på øya Öland i Sverige. Husene er ikke flyttet, men bevart på stedet.

Landsby blir friluftsmuseum
---------------------------

Ölands hembygdsförbund ervervet i 1957 to bevarte gårder med eldre bebyggelse i landsbyen Himmelsberga. Gårdene på landsbygatens østre side ble restaurert og tatt i bruk som museum i 1959. 

Inventar og innbo i husene gir et bilde av et miljø og hvordan livet var i landsbyen midt på 1800-tallet. Noen uthus er av stein, ellers er de fleste hus bygd av eik og oppført i en teknikk som kalles *skiftesverk* på svensk og sleppverk på norsk. Himmelsberga er idag det best bevarte bygningsmiljø på Öland.

Kunstgalleri
------------

Museet er utvidet med flere hus, og noen arealer benyttes til kunstgalleri. Det er også bygd en ny galleribygning.

Bildgalleri
-----------

* 
* 
* 
* 
* 
*

Litteratur
----------

* Anders Nilson, *Himmelsberga. Kulturhistoriska notiser kring en öländsk radby*. Kalmar 1993; ny, utvidgad upplaga, Kalmar 2009.
* Anders Nilson, *Konstsamlingen på Himmelsberga. Verkförteckning över samlingen av öländsk konst på Ölands Museum Himmelsberga.* Kalmar 2008
* Bertil Palm, *Himmelsberga friluftsmuseum. En vägledning.* 8:e uppl. Borgholm 1990.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Himmelsberga – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
**Ödön Zombori** (født 22. september 1906, død 29. november 1989 i Budapest) var en ungarsk bryter som deltok i de olympiske leker 1932 i Los Angeles og 1936 i Berlin. 

Zombori vant en olympisk sølvmedalje i bryting under OL 1932 i Los Angeles. Han kom på andreplass i den letteste vektklassen, bantamvekt opp til 56,0 kg, i fristil bak amerikanerten Robert Pearce. Det var sju vektklasser i både gresk-romersk- og fristil. Konkurransen i fristil ble avviklet 1. til 3. august 1932.

Fire år senere, under OL 1936 i Berlin, ble Zombori olympisk mester i bryting fristil i bantamvekt.

OL-medaljer
-----------

* 1936 Tysklands flagg Berlin - Gull **Gull** i bryting, bantamvekt fristil
* 1932 USAs flagg Los Angeles - Sølv Sølv i bryting, bantamvekt fristil

Eksterne lenker
---------------

* (en) Ödön Zombori – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Ödön Zombori – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (hu) Ödön Zombori – Ungarns olympiske komité Rediger på Wikidata

* (en) Ödön Zombori – FILA Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Schjetnans øy** er ei fantomøy i det nordlige Stillehavet vest for Hawaii, angivelig oppdaget av den norske kapteinen Ole Andreas Schjetnan i 1868.

Bakgrunn
--------

Schjetnans øy ble oppdaget ved en tilfeldighet av kaptein Ole Andreas Schjetnan fra Trondheim i 1868. Han var kaptein på barken *Anna* som var på vei fra Australia til San Francisco. Etter en forferdelig storm fant de øya, gikk i land og oppdaget at ingen bodde der. Øyfunnet ble rapportert inn til det britiske admiralitetet og navnet ble «Schjetman Reef», som ble avmerket på kartet. Ifølge Schjetnan var posisjonen til øya 16°8′N 178°58′V. Øya ble rapportert til å være 1,5 nautiske mil (2,8 km) lang (nord-sør) og 0,5 nautiske mil (0,9 km) bred (øst-vest).

Senere ekspedisjoner
--------------------

Siden Schjetnans oppdagelse har ulike ekspedisjoner lagt ut for å forsøke å finne øya.

* 1880: USS *Alert*. Resultatløst søk.
* 1923: USS *Milwaukee*. Resultatløst søk.
* 1924: USS *Whippoorwill* og USS *Tanager*. Resultatløst søk.[]
* 1990: En seiler fra Hawaii rapporterte å ha sett øya.

### Norske ekspedisjoner

* 2000: Tore Strømøy i NRK-serien «Tore på sporet» sammen med Stig Larsen.
* Januar 2006: Bård Sæther og Arild Solheim med S/Y *Havaiki*.

Referanser
----------

1. ↑  dagbladet.no Leter etter forsvunnet øy 27. september 2005
2. ↑   På eventyr med S/Y Havaiki
3. ↑  Mysterier i Sydhavet. Hvor er Schjetnans øy?

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Sjakknotasjon** er et system for å skrive ned gangen i et sjakkparti for senere gjennomgang og analyse. Før andre verdenskrig var det vanligst med *beskrivende notasjon*, men senere overtok *algebraisk notasjon*, som baserer seg på sjakkbrettets koordinatsystem.

Brikkenes betegnelser
---------------------

| Brikke | Norsk | Engelsk |  |
| --- | --- | --- | --- |
| Konge | K | K | King |
| Dronning | D | Q | Queen |
| Tårn | T | R | Rook |
| Springer | S | N | Knight |
| Løper | L | B | Bishop |
| Bonde | (ingen bokstav) | P eller ingen | Pawn |

 Før pila over for å se hva feltene heter. Hvis den hvite springeren til høyre flytter til f3, noteres det Sf3 (eller Sg1-f3, hvis du vil være mer korrekt).

Felt
----

Feltene på sjakkbrettet er et koordinatsystem. Vannrett har feltene bokstaver fra *a* til *h* (venstre til høyre), og loddrett tall fra 1 til 8 (ned og oppover, sett fra hvit). Feltene noteres med sammensetninger av disse; bokstaven først og tallet etter. For eksempel står en hvit dronning i åpningsstillingen på feltet d1.

Notasjon
--------

Når man noterer, skriver man først bokstaven og så feltet brikken går til.

Eks.: Hvis en løper går til e3, skriver man Le3.

Når en bonde flyttes, skriver man bare feltet den går til.

Eks.: Hvis en bonde står på e2 og går til e4, skriver man bare e4.

 Både Sd-c4 og Se-c4 er mulig her.

Hvis to like brikker kan flytte til samme felt, bruker man i tillegg bokstaven til raden den flyttet fra.

Eks.: Hvis to hvite springere står på d2 og e3 og en av den flytter til c4, skriver man enten Sd-c4 eller Se-c4, avhengig av hvilken brikke som flyttes.

Hvis man vil være ekstra korrekt, *kan* man skrive både feltet den flyttet fra og feltet den flytter til.

Eks.: Hvis et tårn flytter fra a1 til a6, kan dette noteres Ta1-a6. a1-6 er også tilstrekkelig.

  

**x**

Hvis brikken slår en annen brikke, skriver man x mellom brikkens bokstav og feltet den slår på.

Eks.: Hvis et tårn slår en springer på h5, skriver man Txh5.

  

**+**

Når det er sjakk, skriver man et plusstegn etter feltet.

Eks.: Txh5+

  

**++ / #**

Dersom det er matt, kan man skrive ++ eller #.

Eks.: Dxf7++ eller Dxf7#

NB! ++ Kan også stå for dobbelsjakk, hvor f.eks. en springer flytter seg og sjakker kongen, og samtidig åpner vei for et tårn som sjakker samtidig.

  

**Rokade**

Kort rokade skrives 0-0

Lang rokade skrives 0-0-0

  

**1.**

Man bruker alltid numre foran trekkene. I starten på en rekke med trekk (eller bare ett) setter man én prikk for hvits trekk og tre prikker for svarts trekk.

Eks.:  

1.e4 e5  

2.Sf3 Sf6  

3.Sd4 exd4

Kun andre halvpart:  

2...Sf6  

3.Sd4 exd4

Kvaliteten på trekkene
----------------------

* Tegnet "?!" brukes om et tvilsomt trekk.
* Tegnet "!?" om et spennende trekk.
* Tegnet "!" om et godt trekk.
* Tegnet "!!" om et svært godt trekk.
* Tegnet "?" om et dårlig trekk.
* Tegnet "??" om et svært dårlig trekk.
Digitalt sjakkur
Et **sjakkur** (eller **sjakklokke**) brukes for å måle tiden som er blitt benyttet i sjakk og andre spill mellom to personer der betenkningstiden er begrenset. Det består av to klokker som er koblet sammen på en slik måte at når den ene går, så stopper den andre. Når en spiller har gjort et trekk trykker han ned knappen på sin klokke, noe som stopper hans klokke og setter igang motstanderens.

Klassiske analoge ur med urskiver er fortsatt svært vanlige og ikke så forskjellige fra de opprinnelige sjakkurene. Et tidlig problem var at det på en vanlig klokke ikke er lett å si på sekundet når langviseren peker rett opp og at tidsbegrensningen er oversteget. Da tidsbegrensing i sjakk først ble innført var straffen for å overstige tidsbegrensningen en liten bot og det var derfor ikke så kritisk å ha det helt nøyaktig når betenkningstiden var overskredet, men da straffen ble at partiet ble dømt til tap hvis man begikk en «klar» overskridelse førte det til en del krangler. For å synliggjøre når betenkningstiden er oppbrukt er derfor analoge sjakkur utstyrt med en «klaff» litt til venstre for 12-tallet. Når tiden er i ferd med å løpe ut vil langviseren løfte klaffen oppover inntil langviseren passerer 12 da klaffen faller og markerer at tiden er ute.

Som regel er sjakkuret innstilt til å la klaffen falle når uret viser kl. 6. Hvis tidsbegrensningen er f.eks 40 trekk på 90 minutter og deretter 30 minutter på resten av partiet stilles klokken til 4:30. (I så fall vil klaffen løftes og så falle kl. 5 også, men det har ingen betydning bortsett fra å markere at en halvtime har gått.) Når 40 trekk er blitt spilt stilles klokken, som regel av turneringslederen, en halvtime tilbake etter beste skjønn. (Hadde andre tidskontroll vært resten av partiet på 60 minutter kunne man heller bare la klokken gå til 7.) For å telle trekkene har begge spillere noteringsplikt.

Sjakkur med digitale visere har blitt vanligere og har en rekke fordeler overfor de analoge. De sier på sekundet hvor mye betenkningstid spilleren har igjen og er mer nøyaktige. I tillegg kan digitale ur oftest håndtere en rekke andre typer tidsbegrensning, som å gi 15 sekunder ekstra for hvert trekk som spilles. Enkelte ur er også utstyrt med trekktellere, men da uret av og til stanses på grunn av remiskrav eller feil fra en spiller er ikke dette så vanlig. Digitale ur er imidlertid noe dyrere enn de analoge.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Tan Yuling** (kinesisk: 谭玉龄, født 1920 i Beijing i Kina, død 14. august 1942 i Xinjing i Mandsjukuo) var en av konkubinene til keiseren av Mandsjukuo, Puyi.

Virke og død
------------

Yuling var mandsju av Tatalaklanen, datter av en bannermann i Beijing. Hun endret sitt navn ved å ta det vanlige kinesiske slektsnavnet Tan (谭). Dette skyldtes at det etter Xinhairevolusjonen i 1911 hadde gjort seg gjeldende en sterk antimandsjuisk stemning i Kina. I 1927, i syvårsalderen, ble hun sendt til det som var igjen av Qing-hoffet. Hun ble med da japanerne organiserte marionettstaten Mandsjukuo i 1932. 

Den 6. april 1937 ble hun utvalgt av Puyi til keiserlig konkubine, og fikk tittelen *keiserlig konkubine Xiang* (祥貴人), noe som betød at hun var konsort av femte grad. 

Hun døde seks år senere, etter at hun var blitt behandlet for tyfoidfeber. Hun ble bare 22 år gammel. Puyi oppfattet dødsfallet som mistenkelig, ettersom det fulgte kort etter at en japansk lege hadde gitt henne en injeksjon. Tan Yuling var kjent for å ha vært forarget over japanernes dominans over keiseren, og Puyi kom under press fra den japanske Kwantunghæren for å velge en japansk kvinne for å innta Tan Yulings plass.

Ettermæle
---------

Etter sin død fikk Ta Yuling pusthumt rangen *Gui-Fei* som betyr «edle konkubine» (konsort av annen grad) og ble tildelt navnet *Ming-Xian* (明賢).

I 2004 gav det keiserlige Qing-husets etterkommere henne den ytterligere utmerkelse ved å elevere henne til rangen *Huang-Gui-Fei*, «keiserlig edel konkubine» (皇貴妃) (konsort av første grad).

Referanser
----------

1. ↑  Emperor Xuantong Arkivert 16. november 2007 hos Wayback Machine.

Litteratur
----------

* Behr, Edward (1977). *The Last Emperor*. Bantam. ISBN 0553344749.
* Puyi, Edward (1967). *the Last Manchu; the Autobiography of Henry Pu Yi, Last Emperor of China*. Putnam. ASIN: B000NRUCZ8.
* Emperor Xuantong

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Polens flagg Polen |
|  i skihopping |
| Skihopping Junior-VM |
| Gull | Val di Fiemme 2014 | Normalbakke |
| Gull | Val di Fiemme 2014 | Lagkonkurranse |

**Jakub Wolny** (født 15. mai 1995 i Bielsko-Biała) er en polsk skihopper som representerer LKS Klimczok Bystra.

Karriere
--------

Wolny debuterte i verdenscupen i skihopping den 19. januar 2014 på hjemmebane i Zakopane under 2013/14-sesongen, men kvalifiserte seg ikke til finaleomgangen og endte på en 45.-plass.

Han ble dobbelt juniorverdensmester under Junior-VM på ski 2014 i Val di Fiemme, der han først tok en individuell gullmedalje, foran østerrikske Patrick Streitler og russeren Jevgenij Klimov, og dagen etter fulgte opp med polsk laggull foran Østerrike og Norge, på lag med Aleksander Zniszczoł, Krzysztof Biegun og Klemens Murańka.

Wolny ble tatt ut i den polske troppen til Ski-VM 2019 i Seefeld, der han endte på 40.-plass i stor bakke.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Jakub Wolny – FIS (kombinert) Rediger på Wikidata

* (en) Jakub Wolny – FIS (skihopping) Rediger på Wikidata

* (pl) Jakub Wolny – skijumping.pl Rediger på Wikidata
**Heinz-Herbert Karry** (født 6. mars 1920 i Frankfurt am Main, død 11. mai 1981 samme sted) var en tysk politiker (FDP). Han var ble regnet for å tilhøre den markedsliberale fløyen i sitt parti. Selv beskrev han seg som høyreliberal.

Karry var medlem av Hessens landdag fra 1960 til 1978 og formann for FDPs fraksjon fra 1968 til 1970. Fra 1970 til sin død var han handelsminister og visestatsminister i Hessen. Karry drev en svært aktiv handelspolitikk på vegne av delstaten Hessen, gjennom besøk i bl.a. Folkerepublikken Kina, som på denne tiden åpnet for utenlandske investeringer, og arabiske land. Han engasjerte seg også for gjenoppbyggingen av Alte Oper i Frankfurt. 

Heinz-Herbert Karry ble skutt mens han sov i sin bolig i Frankfurt-bydelen Seckbach den 11. mai 1981. Den venstreekstreme terrorgruppen *Revolutionäre Zellen* tok senere på seg ansvaret for ugjerningen. Terrororganisasjonen oppgav som motiv at Karry var ansvarlig for byggingen av atomkraftverket Biblis, Frankfurt lufthavns nye vestlige rullebane, tallrike motorveier og for våpenleveranser til kriseregioner. Gjerningsmennene er ikke tatt. Karry var dermed den første tyske minister i etterkrigstiden som ble offer for terrorisme.

Ved drapet på Karry skal Joschka Fischer ha vært ufrivillig involvert. Fischer hadde i 1973 lånt bort sin bil som ble brukt til transport av de stjålne våpnene som senere ble brukt ved drapet. Fischer hevdet å ha gitt terroristen Hans-Joachim Klein lov å låne bilen kun for at han skulle installere en ny motor. Først senere ble han kjent med at bilen var brukt til å transportere våpen.

I Frankfurt ble *Rotenburger Straße* omdøpt til *Heinz-Herbert-Karry-Straße* etter ministerens død.

Karry, som hadde en jødisk forelder, hadde vært tvangsarbeider under nazistenes regime.

Referanser
----------

1. 1 2   oppført som Vera Karry, www.lagis-hessen.de, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   oppført som Maria Schrefel, www.lagis-hessen.de, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   Munzinger Personen, oppført som Heinz Herbert Karry, Munzinger IBA 00000012822, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (de) Verk av og om Heinz-Herbert Karry i katalogen til det tyske nasjonalbiblioteket

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** ISNI **·** Munzinger (iba) **·** Discogs
 |
**Sergej Vladimirovitsj Novikov** (russ. Сергей Владимирович Новиков, født 28. august 1980 i Dolinsk) er en russisk langrennsløper.

Han debuterte i verdenscupen i langrenn 9. januar 2000, og hans beste individuelle verdenscup-plassering er en 3.-plass i 15 km fri teknikk fra 2006.

Novikov deltok i Vinter-OL 2002 og 2006, og representere også Russland under Vinter-OL 2010. Hans beste individuelle olympiske resultat er en 8.-plass fra 15 km i 2006. Både i 2002 og 2006 var han på det russiske stafettlaget, og begge ganger endte det med 6.-plass.

Han har ett gull i russiske mesterskap, det tok han på 15 km klassisk i 2008 da han vant foran Nikolaj Pankratov.

Referanser
----------

1. ↑  «Menn, 15 km klassisk». *NRK*. 5. februar 2006.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Sergej Novikov – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Sergej Novikov – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Sergej Novikov – FIS (langrenn) Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Sergej Eduardovitsj Prikhodko** (født 12. januar 1957 i Moskva i Sovjetunionen, død 26. januar 2021 i Moskva) var en russisk politiker og diplomat. Han ble regnet som en av de mest sentrale tjenestemenn i russisk utenrikspolitikk og arbeidet for alle Russlands presidenter: Boris Jeltsin, Vladimir Putin, Dmitrij Medvedev og igjen Putin.

Biografi
--------

Prikhodko var utdannet ved Moskvas statlige institutt for internasjonal politikk. Fra 1986 til 1987 var han attaché og tredjesekretær i avdelingen for sosialistiske land i Sovjetunionens utenriksdepartement. Fra 1992 til 1993 var han andresekretær og senere førstesekretær ved den russiske ambassaden i Tsjekkoslovakia. Fra 1993 til 1997 var han avdelingsleder og stedfortredende leder ved det russiske utenriksdepartementet. Fra april 1997 var han rådgiver for den russiske presidenten.

Fra 14. september 1998 var han nestleder for presidentadministrasjonen, fra 2. februar 1999 også leder for presidentadministrasjonens avdeling for utenrikssaker. 17. juni 1999 ble Prikhodko utnevnt til ekstraordinær og befullmektiget ambassadør.

Fra mars 2004 var han utenrikspolitisk rådgiver for den russiske føderasjonens president, først for Vladimir Putin, og fra 2008 for etterfølgeren Dmitrij Medvedev. Deretter han ble i mai 2012 første nestleder i den russiske regjeringsstaben, og fra mai 2013 ble han visestatsminister og stabssjef.

Prikhodko døde 25. januar 2021.

Referanser
----------

1. ↑   Kommersant, www.kommersant.ru[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2  «Former Russian Deputy PM Prikhodko Dies At 64». *Radio Free Europe/Radio Liberty*. 26. januar 2021.
3. ↑  «Sergei Prikhodko appointed Deputy Prime Minister and Government Chief of Staff». kremlin.ru. 22. mai 2013. Besøkt 12. februar 2018.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Rød** er ei grend i Nærøysund kommune i Trøndelag. Grenda ligger innerst i Rødsfjorden, omtrent 17 kilometer nord for Kolvereid, og 11 kilometer øst for Måneset. Rødselva renner cirka 2 kilometer gjennom grenda, fra Blåvatnet ut til Rødsfjorden.

Navnet Rød kommer fra norrønt *Ruð*, som betyr «rydning» eller «ryddet sted».

Rød bestod tidligere bare av en gård på ca. 6 500 mål, men som på slutten av 1800-tallet ble delt inn i 2 gårder. På gården fantes også flere husmannsplasser på ulike plasser på gården, mange av disse emigrerte i begynnelsen av 1900-tallet til USA. Flere av husmannsplassene ble utskilt som egne småbruk i midten av 1900-tallet. I dag er alle gårdene på Rød nedlagt. 

Rød ligger 5 km sør for Søreitran ved Eiterfjorden, og bygda har ca. 10 innbyggere.

Referanser
----------

1. ↑  «Rød». *Faktaark*. Kartverket. Besøkt 20. februar 2017.
2. ↑  Rød på Norgeskart.no fra Statens kartverk
3. ↑  O. Rygh (1903). *Norske Gaardnavne*. 15. Kristiania: Fabritius. s. 377.
**Golf Channel** er en amerikansk kabel-TV-kanal viet utelukkende til golf. Den ble lansert 17. januar 1995. Tanken om en 24-timers golfkanal stammet fra mediegründeren Joseph E. Gibbs, som først fikk ideen til kanalen i 1991. Gibbs følte at det var nok interesse for golf blant almenheten til å understøtte en slik kanal, så han fikk foretatt en spørreundersøkelse blant folk for å se om hans vurdering var riktig. Gibbs fikk rett, og han samlet inn 80 millioner dollar sammen med den legendariske golfspilleren Arnold Palmer for å starte The Golf Channel. Den første direktesendte turneringen som ble sendt på kanalen var Dubai Desert Classic 19.–22. januar 1995.

The Golf Channel sender alle typer golf-relaterte programmer. Direktesendte turneringer er hovedinnholdet, og kanalen dekker PGA-touren, Europatouren, LPGA-touren, Champions Tour, Nationwide Tour, Canadian Tour og PGA Tour of Australasia, samt turneringer arrangert av USGA og PGA of America. Kanalen har også en kveldsnyhetssending, *Golf Central*, og en variant kalt *College Central* som dekker golf på college-nivå. Blant andre programmer er tilbakeblikk på høydepunkter fra tidligere turneringer, og til og med et reality-program der deltagerne jobber for å få spillerett på PGA- og LPGA-tourene.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Golf Channel – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

Portal: Golf
Logoen til Center for Public Integrity
**Center for Public Integrity** (**CPI**) er en amerikansk ideell organisasjon stiftet i 1989 med formål å drive undersøkende journalistikk. Organisasjonen skal tjene demokratiet ved å avsløre maktmisbruk, korrupsjon og pliktforsømmelse som begås av fremtredende offentlige og private institusjoner. («*To serve democracy by revealing abuses of power, corruption and betrayal of public trust by powerful public and private institutions, using the tools of investigative journalism.*»)

CPI var i 2016 en av USAs største uavhengige ideelle organisasjoner for undersøkende journalistikk, og vant i 2014 pulitzerprisen for sitt arbeid.

International Consortium of Investigative Journalists (ICIJ)
------------------------------------------------------------

ICIJs logo
Organisasjonen grunnla i 1997 *International Consortium of Investigative Journalists* (ICIJ). Nettverket var per november 2017 et samarbeid mellom mer enn 200 journalister i 70 land.

I april 2016 avslørte ICIJ de såkalte Panama-dokumentene.Dokumentene ble offentliggjort ved en lekkasje fra arkivene til det panamanske advokatfirmaet Mossack Fonseca. I november 2017 fulgte saken om de såkalte Paradise Papers, som blant annet avslørte at 120 toppolitikere over hele verden var knyttet til skatteparadiser.

I oktober 2021 publisert ICIJ 12 millioner dokumenter som utgjør de såkalte Pandora papers.

Referanser
----------

1. ↑  «About The Center for Public Integrity | Center for Public Integrity». *Center for Public Integrity*. Besøkt 5. april 2016.
2. ↑  «The 2014 Pulitzer Prize Winners Investigative Reporting». *Pulitzer.org*. Besøkt 29. juli 2014.
3. ↑  «PI reduces staff to compensate for $2 million budget hole». Poynter Institute. 9. desember 2011. Besøkt 9. juni 2012.
4. ↑  «About the ICIJ». The Center for Public Integrity. Besøkt 10. februar 2015.
5. ↑  Vasilyeva, Natalya; Anderson, Mae (3. april 2016). «News Group Claims Huge Trove of Data on Offshore Accounts». *The New York Times*. Associated Press. Besøkt 4. april 2016.
6. ↑  NRK. «Lekkasjer: Trumps handelsminister gjør forretninger med Putins svigersønn». *NRK* **(norsk)**. Besøkt 5. november 2017.
7. ↑  «120 internasjonale politikere og 1000 nordmenn knyttes til skatteparadiser i ny lekkasje». *Aftenposten*. Besøkt 5. november 2017.
8. ↑  NRK (3. oktober 2021). «Stor dokumentlekkasje om skjulte formuer». *NRK*. Besøkt 4. oktober 2021.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC
 |
Xinping (rosa) i Yuxi (gult)
 **Xinping** (kinesisk: 新平彝族傣族自治县; pinyin: *Xīnpíng yízú dǎizú Zìzhìxiàn*) er et autonomt fylke for dai og yi-folkene i byprefekturet Yuxi i provinsen Yunnan i Folkerepublikken Kina.

Befolkningen var på 260 035 innbyggere i 1999.

Administrative enheter
----------------------

**Storkommunene** Guishan (桂山镇), Yangwu (扬武镇), Mosha (漠沙镇), Jiasa (戛洒镇), Shuitang (水塘镇), Yaojie (腰街镇); 

**Kommunene** Pingdian (平甸乡), Xinhua (新化乡), Jianxing (建兴乡), Laochang (老厂乡), Laoyuan (者鼋乡), Pingzhang (平掌乡).

Litteratur
----------

* Jerold A. Edmondson: «Shan and other Northern Tier Southeast Tai languages of Myanmar and China: Themes and Variations», i Diller, Anthony, Jerold Edmondson, & Yongxian Luo, (eds.): *The Tai–Kadai languages*. London: Routledge, 2008.

Referanser
----------

1. ↑   National Population Statistics Materials by County and City - 1999 Period, *i* China County & City Population 1999, Harvard China Historical GIS

Eksterne lenker
---------------

* Lokalregjeringens hjemmesider

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
*Xinxiang er også et fylke i Henan.*
Xinxiang-prefekturet i Henan
**Xinxiang** (kinesisk: 新乡; pinyin: *Xīnxiāng*) er en kinesisk by på prefekturnivå i provinsen Henan i det sentrale Kina. Befolkningen innen grensene anslås (2004) til 758 000.

Byen var hovedstad for den kortlivede provinsen Pingyuan (1949 til 1952).

Historie
--------

I Xinxiang stod slaget ved Muye, der Shang-dynastiet ble beseiret av Zhou-dynastiet. Under Sui-dynastiet (581–618) var Xinxiang bare en liten markedsplass. Den ble utbygd til industrisentrum i 1950-årene. Fra 1949 til 1952 var Xinxiang hovedstad for den kortlivede provinsen Pingyuan (平原省), som også omfattet naboprefekturene Anyang, Hebi, Puyang, Jiaozuo og Heze.

Administrative enheter
----------------------

Xinxiang består av fire bydistrikter, seks fylker og to byfylker:

* Bydistriktet Weibin (卫滨区), 52 km², ca. 200 000 innbyggere (2003);
* Bydistriktet Hongqi (红旗区), 99 km², ca. 280 000 innbyggere (2003);
* Bydistriktet Fengquan (凤泉区), 115 km², ca. 130 000 innbyggere (2003);
* Bydistriktet Muye (牧野区), 80 km², ca. 270 000 innbyggere (2003);
* Fylket Xinxiang (新乡县), 365 km², ca. 310 000 innbyggere (2003);
* Fylket Huojia (获嘉县), 473 km², ca. 390 000 innbyggere (2003);
* Fylket Yuanyang (原阳县), 1 339 km², ca. 660 000 innbyggere (2003);
* Fylket Yanjin (延津县), 946 km², ca. 470 000 innbyggere (2003);
* Fylket Fengqiu (封丘县), 1 220 km², ca. 730 000 innbyggere (2003);
* Fylket Changyuan (长垣县), 1 051 km², ca. 790 000 innbyggere (2003);
* Byfylket Weihui (卫辉市), 882 km², ca. 480 000 innbyggere (2003);
* Byfylket Huixian (辉县市), 2 007 km², ca. 780 000 innbyggere (2003).

Samferdsel
----------

### Jernbane

Beijing-Hongkong høyhastighetsjernbane har stoppested her. 

Jingguangbanen, som er den konvensjonelle toglinjen mellom Beijing i nord og Guangzhou i sør, har stoppested her. Denne sterkt trafikkerte jernbanelinjen er også innom blant annet Zhengzhou, Wuhan, Changsha og Shaoguan.

Eksterne lenker
---------------

Xinxiang Municipal Government

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |