recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Justus** (død 10. november 627 (trad.)) var den fjerde erkebiskop av Canterbury, fra 624 til sin død.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn, misjonær

Han var romer av fødsel, og en av misjonærene som ble sendt til England av pave Gregor I i 601 etter at Augustin av Canterbury hadde bedt om flere prester. 

### Biskop av Rochester

Justus ble den første biskopen av Rochester. Da det brøt ut kristenforfølgelse etter kong Æthelbert av Kents død flyktet han til Gallia, men kom etter et år tilbake og ble gjeninnsatt som biskop. Han skal ha styrt bispedømmet med kløkt og kyndighet. 

### Erkebiskop av Canterbury

I 624 ble han elevert til erkebiskop av Canterbury etter Mellitus' død, og mottok palliet fra pave Bonifatius V. Han utnevnte Romanus som etterfølger i Rochester. 

Han skrev til britiske og irske kristne, og bad dem om å rette seg etter romerkirkens regler. Brevene er ikke bevart, men et utdrag er medtatt i Bedas kirkehistorie. Han var ikke spesielt taktfull, og brevene ble for det meste ignorert. 

Den største hendelsen i hans virketid var kristningen av Northumbria. Justus konsekrerte Paulinus som erkebiskop av York, og innen et år hadde gått var kong Edwin av Northumbria døpt sammen med mange av sine undersåtter i en kirke Paulinus fikk reist i York, nær stedet hvor York Minster nå står. Nyheten om dette ble overbrakt til Justus ikke lenge før han døde. 

Tidspunktet for hans død er tradisjonelt fastsatt til 10. november 627. 


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:***Første biskop*** | **Biskop av Rochester**(?–624) | Etterfølger:**Romanus** |
| Forgjenger:**St. Mellitus** | **Erkebiskop av Canterbury**(624–ca. 627) | Etterfølger:**Honorius** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Catholic-Hierarchy **·** Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND
 |
**Alena Kyselicová** (født 14. november 1957 i Trenčianske Teplice i nåværende Slovakia) var en tsjekkoslovakisk landhockeyspiller som deltok i de olympiske leker 1980 i Moskva.

Kyselicová vant olympisk sølvmedalje i landhockey i Sommer-OL 1980 i Moskva. Hun var med på det tsjekkoslovakiske damelaget som kom på andreplass landhockeyturneringen bak Zimbabwe. Det var første gangen landhockey for damer var med på det olympiske programmet. Seks lag deltok og det ble spilt en enkeltserie der alle lagene møttes én gang. Tsjekkoslovakia vant tre kamper, en uavgjort og et tap, og med sju poeng ble de nummer to på tabellen ett poeng bak Zimbabwe. Kyselicová spilte fem kamper og scoret ett mål i OL-turneringen.

OL-medaljer
-----------

* 1980 Sovjetunionens flagg Moskva - Sølv Sølv i landhockey, damer Tsjekkoslovakias flagg Tsjekkoslovakia

Referanser
----------

1. 1 2   Olympedia, Olympedia utøver-ID 20263, besøkt 3. august 2021[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Alena Kyselicová – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Alena Kyselicová – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Alena Kyselicová – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (cz) Alena Kyselicová – Tsjekkias olympiske komité Rediger på Wikidata

* (en) Alena Kyselicová – FIH Rediger på Wikidata
**Justus av Tiberias** var en jødisk forfatter og historiker som levde og virket på den andre halvparten av 100-tallet e.Kr.

Liv og virke
------------

Svært lite er kjent om hans liv, unntatt hva som er blitt fortalt om hans politiske og litterære fiende Flavius Josefus, en annen samtidig jødisk historiker. Justus ble født i Tiberias, en by som den dag i dag ligger i Israel i fjellskråningene ved vestbredden av Genesaretsjøen. Den gangen var det en meget hellenistisk by i Galilea. Justus var sønn av en Pistus, og var åpenbart en velutdannet mann i gresk dannelse og kultur. I sin hjemby ble Justus en av de ledende borgerne. Politisk var han nært tilknyttet Herodes Agrippa II, den syvende og siste kongen i Judea av slekten til Herodes den store. 

I løpet av den første jødisk-romerske krig (66-73) havnet han i konflikt med Josefus, en ledende jødisk leder i Galilea. Ikke lenge etter at Josefus var blitt guvernør sto han bak en form for politisk-religiøst opprør, blant annet et forsøk på å rive palasset til Herodes etter sigende for at det var dekorert med dyrefigurer. Fra Josefus' egne skrifter synes det som om det var ham selv som var ansvarlig for at opprøret kom i gang, ikke Justus som uansett ble anklaget. Da romerne hadde gjenerobret Galilea søkte Justus tilflukt sammen med Agrippa. Vespasian, som ledet de romerske troppene, krevde at Justus ble henrettet, men Agrippa fikk ham reddet, og kun fengslet. Senere fikk Agrippa fikk ham utnevnt som sin sekretær, men sparket ham deretter som upålitelig.

Justus skrev et historieverk om krigen hvor han beskyldte Josefus for vanskelighetene i Galilea. Han framstilte sin tidligere herre Agrippa i et lite fordelaktig lys, men utga ikke sin bok før etter at Agrippa var vel død. Han skrev også en krønike over det jødiske folket fra Moses til Agrippa II. Dessverre har begge hans verker blitt bevart i kun fragmenter.

Flavius Josefus, Justus' rival, kritiserte dennes redegjørelse av krigen og forsvarte sin egen atferd i sin selvbiografi. Det er fra dennes polemiske avsnitt som det meste som er kjent om Justus liv er blitt avledet.

Referanser
----------

1. ↑   Maier, Paul L. (1998): *Josefus hovedverk: En sammenfatning av Den jødiske oldtid og Den første jødiske krig*, Hermon Forlag, s. 13

Eksterne lenker
---------------

* Justus i *Jewish Encyclopedia*

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** Encyclopædia Universalis **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Palassteatret** har vært navn på flere kinoer i Norge og Danmark.

Oslo
----

Palassteatret i 1965 (etter ombygning)  
Foto: Leif Ørnelund (Oslo Museum)
**Palassteatret** (opprinnelig **Paladstheatret**) var en av tre kinoer i Karl Johan-kvartalet. Den lå i Karl Johans gate 41 og var i drift fra 1914 til 1982. I perioden 1929–63 blei Filmavisen vist her.

I lokalene hadde det tidligere vært vist dioramaer, det vil si storslagne malerier av berømte steder eller begivenheter. I 1904 åpna Theatre Amusant, en av Oslos første faste kinematografer, her. Da kommunen i 1914 overtok driften av alle byens kinoer, var *Stripa* vis-à-vis Eidsvolls plass et sentralt sted for visning av levende bilder. Palassteatret åpna 25. september 1914 og naboen Victoria (i nummer 35) i 1915. I 1952 kom i tillegg Carl Johan-teatret (i nummer 39) i et lokale som tidligere hadde vært både stumfilmkino og teater.

Palassteatret var tegnet av arkitekt Kristian Biong og hadde et sterkt jugendinspirert interiør. Salen hadde 529 plasser.

Under andre verdenskrig ble det drevet våpenopplæring for motstandsbevegelsen under scenegulvet på kinoen, og det var tilknytning til et instruksjonsforedrag her at kinokontrolløren og motstandsmannen Kaare Rødde 22. april 1942 ble arrestert av statspolitiet. Dagen etter tok han sitt eget liv etter harde forhør hos Gestapo.

Lenge var det altså Filmavisen som utgjorde hoveddelen av kinoens repertoar, men fra 1963 gikk en over til vanlig filmprogram. Fortsatt var imidlertid Palassteatret den eneste Oslo-kinoen som viste film hele dagen.

Kinoene i Karl Johan-kvartalet ble avviklet i forbindelse med utbyggingen av kvartalet til kjøpesenter (Paleet) på 1980-tallet. Victoria kunne fortsette som teater- og konsertlokale, mens de to andre ble revet. Siste forestilling på Palassteatret gikk 25. april 1982.

Drammen
-------

Paladsteatret i Drammen åpna i 1907 i Engene 2 og het opprinnelig *National kinematograf*. I 1909 endra den navn til *Drammens Verdensteater* og i 1914 til bare *Verdensteatret*. Etter ei større modernisering i 1916 fikk kinoen navnet Paladsteatret. Den blei overtatt av kommunen i 1917 og var i drift fram til 1982.

København
---------

Også København har hatt en kino ved navn Paladsteatret. Den blei oppretta i 1912 i den gamle jernbanehallen. Den var da den nest største kinoen i Europa.

Noter
-----

Hovedkilde for opplysningene om Oslo-kinoen er Tove Solbakken: «Oslos forsvunne kinematografer», i *Byminner* nr. 1, 2011.

1. ↑  Også skrivemåter som *Paladsteatret* og *Palads-Teatret* finnes i eldre annonser.
2. ↑  Ingar Arneberg: *Lille Tøyen – arbeidernes hageby*, Oslo 1990, side 107.
3. ↑  Per Otto Borgen: *Drammen byleksikon*, Drammen 1995.
4. ↑  Ove Brusendorff: *Filmen – dens Navne og Historie*, Universalforlaget. København 1941.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Oslo Byleksikon
 |
**Berth Helmer Milton** (født 31. juli 1955 i Själevad) er en svensk bedriftseier i pornografibransjen.

Biografi
--------

Berth Milton jr. er sønn av fotografen og pornografen Berth Milton sr. og Eva Ropponen fra Finland. Milton vokste hovedsakelig opp i Örebro. Etter grunnskolen vervet han seg som sjømann og seilte blant annet på Sør-Amerika. Deretter drev han forretningsvirksomhet i Stockholm. Han drev blant annet et treningsstudio og spekulerte i eiendom, før han på begynnelsen av 1990-tallet tok over sin fars konsern, Private Media Group.

Under hans ledelse ekspanderte foretaksgruppen kraftig og ble i 1999 børsnotert på den amerikanske NASDAQ-børsen. I 2001 presenterte *Veckans Affärer* sin årlige liste over Sveriges rikeste personer. Berth Milton kom på 29. plass, med eiendeler verdt omkring tre milliarder kroner. Bare i år 2000 hadde han økt formuen med en milliard. Han pådro seg imidlertid store økonomiske tap og trakk seg som administrerende direktør i 2002. Han forble imidlertid styreleder. Høsten 2003 kom han tilbake som administrerende direktør.

Den 1. november 2007 fortalte Berth Milton for fjernsynsprogrammet *Insider* på TV3 at han eier 10 % av AIK med hjelp av aksjer og at han siktet mot et dominerende eierskap. Den 20. november ble aksjetallet formelt korrigert av Finansinspektionen til at Milton eide 8,4 % av aksjene og 4,4 % av stemmene. Den 12. mai 2008 meddelte Milton at han hadde solgt alle sine 708 500 aksjer for 10,50 kroner til ukjente kjøpere. Han solgte sine 8 % til samme kurs som han året før hadde kjøpt disse.

Etter en intern strid i konsernet i 2010 ble Milton tvunget bort fra Private Media Group.

Referanser
----------

1. ↑  Sjöberg (2009), s. 435
2. ↑  "Jag är inte en falsk person" i *Aftonbladet* 2013-06-22

### Litteratur

* Sjöberg, Thomas: «Privata affärer». Intrig (1995)
* Thomas Sjöberg (2002). *Private med Milton och Milton*. Fischer & Company. ISBN 91-7054-887-0.
* Thomas Sjöberg (2002). *Porrkungen - den osannolika historien om ett svenskt porrimperium*. Fischer & Company. ISBN 978-91-85183-64-7.
**Palatinatsgrevskap** var et område i Storbritannia som ble styrt av en greve eller jarl med kongelige fullmakter. Det var i stor grad autonomt. I dag er det tre slike grevskap i England: Durham, Cheshire og Lancashire; palatinatsstatusen er nå rent seremoniell.

Navnet er avledet fra latinske adjektivet *palatinus*, «vedrørende palasset», fra substantivet *palatium*, «palass».

Historie
--------

Palatinatsgrevskapene Durham og Chester (Cheshire) ble styrt henholdsvis av biskopen av Durham og jarlen av Chester. Begge ble opprettet av Vilhelm Erobreren.

Cheshire hadde sitt eget parlament, bestående av grevskapets baroner. De var ikke representert i det engelske parlamentet før i 1541, og Cheshire beholdt noen privilegier inntil 1830. Monarkens eldste sønn får tittelen jarl av Chester når han blir kronet til prins av Wales.

Durham ble styrt av biskopen inntil 1836. Biskopens våpenskjold inneholder fortsatt en jarlekrone til minne om dette.

Lancashire ble et palatinat i 1351, og beholdt mange privilegier helt til 1873. Hertugdømmet Lancaster ble innlemmet under den engelske kronen i 1399, men selv i dag blir Lancashire regnet som en egen enhet. Dette vises i offisielle dokumenter; der man ellers i Storbritannia finner en referanse til kronen vises det i Lancashire til hertugdømmet.

Lancashire hadde sine egne kansellier under hoffet helt til 1970-årene, som et symbol på autonomi fra monarken.

Andre grevskap
--------------

Cornwall har aldri formelt vært et palatinat, men har en posisjon som tilsvarer Lancashires. Kongelige eiendommer i Cornwall tilhører hertugdømmet Cornwall. Monarkens eldste sønn blir hertug av Cornwall ved fødselen, eller nå moren eller faren krones.

Områder som tidligere var palatinater er Shropshire, Isle of Ely, Hexhamshire i Northumberland og Pembrokeshire i Wales. Det fantes også flere palatinatsgrevskaper i Irland.

Referanser
----------

1. ↑  *Collins Dictionary of the English Language*, London, 1986
2. ↑  *Cassell's Latin Dictionary*, red. Marchant & Charles
3. ↑  «palatine (adj.)», *Online Etymology Dictionary*

Se også
-------

* Palatinat

Litteratur
----------

* Fraser, C. M. (1956): «Edward I of England and the Regalian Franchise of Durham» i: *Speculum* (Medieval Academy of America) **31** (2): 329–342. doi:10.2307/2849417. JSTOR 2849417.
* Harris, B.E. red. (1979): *The Victoria history of the county of Cheshire*. Bind II. London: University of London Institute of Historical Research. ISBN 978-0-19-722749-7.
* Yates, Joseph Brooks (1856): *The Rights and Jurisdiction of the County Palatine of Chester, the Earls Palatine, the Chamberlain, and Other Officers*. Charles Simms & Co. s. 308.

Eksterne lenker
---------------

* *Durham: Echoes of Power*, nettstedet til British Library
* *United Kingdom*, *World Statesmen.org*
**André Sundal Skotheim** (født 18. april 1973) er en norsk fotballspiller, mest kjent for sine opphold i Start og Hødd. 

Skotheim var en hurtig angrepsspiller med knallharde skudd med venstrefoten og skuddfinta som sine fremste varemerke. Spilte i moderklubben Hødd fra starten av 90-tallet, og var med på opprykket til Tippeligaen i 1994 og nedrykket fra Tippeligaen i 1995. Gikk til Start i 1996, der han ble frem til 1998. Ble en periode leid ut til Vigør. Tilbake i Hødd fikk publikumsfavoritten «Skotty» igjen fart på karrieren, men en lang skadeliste gjorde at han trappet ned etter 2004-sesongen. Ble da spillende assistenttrener for 3.-divisjonsklubben Hareid. Før høstsesongen 2006 slet Hødd tungt i Adeccoligaen, og Skotheim ble leid ut til moderklubben ut sesongen - med betinget suksess. Hadde langt større suksess da han like etter tok over som hovedtrener (ikke spillende) for Hareid, som han nesten trente til opprykk i 2007. I 2008 delte han trenervervet med en annen tidligere Hødd-profil, Geir Televik, og Hareid gjorde igjen en bra sesong. I 2009 hadde Skotty igjen eneansvaret, men klarte ikkje å gjenskape suksessen fra 2007 og 2008. Gav seg deretter som trener, men sommeren 2010 gjorde Skotheim nok et comeback - nå som spiller for Hareid.

Referanser
----------

1. ↑   transfermarkt.com, Transfermarkt spiller-ID 43634, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) André Skotheim – Transfermarkt Rediger på Wikidata
Africa Star
**Africa Star** er en britisk militær kampanjemedalje tildelt for tjeneste i Nord-Afrika og Nordøst-Afrika under andre verdenskrig.

Utforming
---------

Africa Star er utformet som en stjerne med seks tagger og er laget av bronse. Forsiden har en midtmedaljong som viser kong Georg VIs kronede monogram omgitt av en bord med innskriften «THE AFRICA STAR». Baksiden er slett, men kan i noen tilfeller ha mottagerens navn inngravert. 

Medaljen er opphengt i et bånd der den sandgule fargen symboliserer ørkenen. Den brede røde midtstripen står for British Army, mens de smalere stripene i mørk blått og lyst blått representerer Royal Navy og Royal Air Force.

Båndet kan være utstyrt med spenner. Tjeneste i 1. armé og 8. armé kvalifiserte til båndspenne med innskriftene «1ST ARMY» eller «8TH ARMY». 
Tilsvarende kunne tjenestegjørende ved hovedkvarteret for 18. armégruppe kvalifisere seg for båndspennen «NORTH AFRICA 1942–43». På båndstripen ble spennene indikert ved enkeltstående arabiske tall eller med en rosett.

Tildelingskriterier
-------------------

Medaljen ble tildelt personell, først og fremst fra hæren, som mellom 10. juni 1940 og 12. mai 1943 hadde minst én dags tjeneste i Egypt, Libya og Tunis, samt Etiopia, Eritrea, Italiensk Somaliland, Sudan og Kenya, men også på Malta. Personell i flåten, som tjenestegjorde i Middelhavet eller i havn i Nord-Afrika med Egypt og Malta gjorde seg også fortjent til medaljen. Tjenestegjørende i Flyvåpenet, som opererte over eller landet i Nord-Afrika ble også tildelt Africa Star. Tjeneste i Vest-Afrika og på Madagaskar kvalifiserte ikke til medaljen.

I tillegg til personell fra Storbritannia og Samveldet, ble Africa Star også tildelt alliert personell. Medaljen ble også tildelt nordmenn.

  


| Båndstriper for Africa Star |
| --- |
| **Africa Star** | **Africa Star**med spennen ***1st Army*** | **Africa Star**med spennen ***8th Army*** | **Africa Star**med spennen ***North Africa 1942-43*** |
|

Se også
-------

* 1939–1945 Star
* Air Crew Europe Star
* Arctic Star
* Atlantic Star
* Burma Star
* France and Germany Star
* Italy Star
* Pacific Star

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  John W. Mussell (red.): *Medal Yearbook 2013*, Honiton: Token Publishing, 2012, s. 183.
2. ↑  «Africa Star», *Medals: campaigns, descriptions and eligibility*, Ministry of Defence.
3. 1 2  Duckers, Peter: *British Military Medals: A Guide for the Collector and Family Historian*, Barnsley: Pen and Sword, 2009, s. 110.

Eksterne lenker
---------------

* Medals: campaigns, descriptions and eligibility, Ministry of Defence
* Ministry of Defence Medal Office
**Palantir Technologies** er et amerikansk programvareselskap som spesialiserer seg på analyse av big data. Selskapet har hovedkontor i Palo Alto i California og er kjent for to prosjekter i særdeleshet: Palantir Gotham og Palantir Metropolis. Palantir Gotham brukes av kontraterroranalytikere i USAs etterretningsfellesskap og Forsvarsdepartementet, bedragerietterforskere i Recovery Accountability and Transparency Board, og cyberanalytikere i Information Warfare Monitor, mens Palantir Metropolis brukes av hedgefond, banker og finansselskaper.

Palantir ble grunnlagt i 2004 av Peter Thiel, Nathan Gettings, Joe Lonsdale, Stephen Cohen og Alex Karp, og de opprinnelige kundene var føderale myndigheter i USAs etterretningsfellesskap. Selskapet har siden utvidet sin kundebase til delstats- og lokale myndigheter, samt private aktører i finans- og helsesektorene.

Selskapet ble verdsatt til 9 milliarder dollar i begynnelsen av 2014, og *Forbes* uttalte at verdsettelsen gjorde Palantir «blant Silicon Valleys mest verdifulle private teknologiselskaper». Per desember 2014 var Peter Thiel selskapets største aksjonær. I januar 2015 ble selskapet verdsatt til 15 milliarder dollar etter en runde med finansiering av 50 millioner dollar i november 2014. Denne verdivurderingen steg til 20,33 milliarder dollar i slutten av 2015 etter at selskapet dro i land en ny finansieringsrunde på 880 millioner dollar.

Referanser
----------

1. ↑   fragdenstaat.de[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «SEC FORM D». Securities and Exchange Commission. Besøkt 31. mai 2015.
3. ↑  Buhr, Sarah. «Palantir Has Raised $880 Million At A $20 Billion Valuation».

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Palantir Technologies – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
**Milivoj Ašner** (født 21. april 1913 i Daruvar, Kroatia, død 14. juni 2011 i Østerrike) var en kroatisk politileder som var ettersøkt for krigsforbrytelser som han ble beskyldt for å ha begått mens han var politisjef i den uavhengige staten Kroatia (1941-1945). Han bodde i Østerrike etter krigen.

Ašner ble anklaget for å håndheve rasistiske lover under Kroatias nazi-allierte Ustaše-regime som myrdet rundt 3000 serbere, jøder og sigøynere under andre verdenskrig. Ašner flyktet til Østerrike på slutten av krigen og tok navnet George Aschner. I 2005 ble han anklaget for forbrytelser mot menneskeheten og krigsforbrytelser begått i byen Požega i 1941 og 1942. Ašner sto på Interpols liste over mest ettersøkte personer og ble rangert som den fjerde mest ettersøkte nazisten på frifot.

I juni 2008 ble det rapportert av flere journalister, til tross for den østerrikske regjeringens gjentatte påstander om at Ašner var ved dårlig helse, at det virket som han var i god være fysisk form basert på hans tilstedeværelse under en EM-fotballkamp mellom Østerrike og Kroatia i Klagenfurt, hvor han var bosatt. Dette første til et fornyet kravet om å få ham utlevert til Kroatia slik at en rettssak mot ham kunne gjennomføres.

Ašner ble aldri utlevert eller straffeforfulgt. Han døde i Østerrike i 2011, 98 år gammel.

Referanser
----------

1. ↑   www.monstersandcritics.com, arkiv-URL web.archive.org[Hentet fra Wikidata]

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |

Portal: Andre verdenskrig
**Milivoje Novakovič** (født 18. august 1979 i Ljubljana) er en slovensk fotballspiller som for øyeblikket ikke har klubb og spiller for det det slovenske herrelandslaget som angrepsspiller.

Klubbkarriere
-------------

Novakovič begynte sin karriere med ungdomsfotball i den lokale klubben Olimpija Ljubljana, men meldte overgang til den østerrikske klubben ASK Voitsberg i 2002. Etter å ha spilt der i én sesong dro han videre til Mattersburg, hvor han også spilte én sesong, men med flere seriekamper. Sesongen etter dro han til storklubben LASK Linz, hvor han fikk én sesong med over 20 kamper, før han dro fra Østerrike og til den bulgarske klubben Litex Lovech.

Han fikk sitt gjennombrudd under 2005/2006-sesongen i Litex Lovech, blant annet som klubbens toppscorer og gjennom klubbens deltagelse under UEFA-cupen 2006/07, hvorpå han dermed ble lagt merke til av flere europeiske klubber. I august 2006 ble han klar for den tyske klubben FC Köln i en overgang verdt €1,5 millioner euro, og i 2007/2008-sesongen var han toppscorer i 2. Bundesliga. I midten av september 2008 ble han valgt til kaptein av daværende trener Christoph Daum, men mistet dette gjennom en disputt med påfølgende trener Zvonimir Soldo i november 2009.

Han ble lånt ut til den japanske klubben Omiya Ardija inntil desember 2012. Deretter i 2014 dro han til japanske Shimizu S-Pulse, og signerte for Nagoya Grampus i 2015. Han ble frigitt i utgangen av 2015.

Landslagskarriere
-----------------

Novakovič fikk sin landslagsdebut for Slovenia våren 2006, og scoret sine første mål som ekte hat-trick i vennskapskampen mot Jamaica den 31. mai 2006. Han har siden debuten spilt i underkant av 40 landskamper og scoret 16 mål. Han var for øvrig én av 23 spillere som ble tatt med i den slovenske troppen til VM i fotball 2010 av landslagstrener Matjaž Kek.

Eksterne lenker
---------------

* (de) Milivoje Novakovič – Munzinger Sportsarchiv Rediger på Wikidata

* (en) Milivoje Novakovič – FIFA Rediger på Wikidata

* (en) Milivoje Novakovič – UEFA Rediger på Wikidata

* (jp) Milivoje Novakovič – J.League Data Rediger på Wikidata

* (en) Milivoje Novakovič – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) Milivoje Novakovič – national-football-teams.com Rediger på Wikidata

* (en) Milivoje Novakovič – WorldFootball.net Rediger på Wikidata

* (en) Milivoje Novakovič – FootballDatabase.eu Rediger på Wikidata

* (de) Milivoje Novakovič – fussballdaten.de Rediger på Wikidata

* (en) Milivoje Novakovič – Soccerway Rediger på Wikidata
* NZS.si – Spillerprofilen til Milivoje Novakovič hos Nogometna Zveva Slovenue (NZS)

| * v
* d
* r
Slovenias tropp – VM i fotball 2010 |
| --- |
| 
* 1 S. Handanovič
* 2 Brečko
* 3 Džinič
* 4 Šuler
* 5 Cesar
* 6 Ilič
* 7 Pečnik
* 8 Koren
* 9 Ljubijankič
* 10 Birsa
* 11 Novakovič
* 12 J. Handanovič
* 13 Jokić
* 14 Dedič
* 15 Krhin
* 16 Šeliga
* 17 Kirm
* 18 Radosavljevič
* 19 Filekovič
* 20 Komac
* 21 Stevanovič
* 22 Mavrič
* 23 Matavž
* Landslagstrener: Kek

 | Flagget til Slovenia |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Munzinger (sport)
 |
**Miljøavgift på klimagassene HFK og PFK** er en særavgift til statskassen.

Avgiften på klimagassene hydrofluorkarboner (HFK) og perfluorkarboner (PFK) ble innført i 2003. Avgiftens formål er å redusere utslippene av HFK og PFK gjennom å stimulere til bruk av alternative gasser og til utvikling av ny teknologi som ikke bruker HFK og PFK.

Avgiftsplikten omfatter alle blandinger av HFK og PFK, både innbyrdes blandinger og blandinger med andre stoffer, samt HFK og PFK som inngår som bestanddel i andre varer. Avgiftsplikten oppstår som hovedregel ved uttak fra godkjent lager eller ved innførsel. Det gis fritak for avgiften bl.a. for HFK og PFK som gjenvinnes.

Avgiftssatsene er gradert ut fra gassenes globale oppvarmingspotensial (GWP) og tilsvarer i 2010 om lag 209 kroner per tonn CO2-ekvivalenter. Dette innebærer at de ulike HFK- og PFK-forbindelsene har ulike satser avhengig av hvor kraftig klimaeffekt de antas å ha.

Miljøverndepartementet har etablert en refusjonsordning for HFK og PFK som innleveres for destruksjon til godkjent destruksjonsanlegg. Refusjonsordningen administreres av Miljødirektoratet.

Eksterne lenker
---------------

* Særavgiftsloven
* Forskrift om særavgifter
* Toll- og avgiftsdirektoratet
**André Savignon** (født 1. januar 1878 i Tarbes i Hautes-Pyrénées i Frankrike, død 10. januar 1947 i London) var en fransk forfatter.

Liv og virke
------------

Hans foreldre var (Eugène) Michel Savignon og (Louise) Isabelle Varanguien de Villepin. Han giftet seg med Marie-Josèphe Monzelun den 29. juli 1902 i Paris. Mellom 1908 og 1914 foretok han en rekke reiser til England, særlig til Plymouth.[] Etter første verdenskrig flyttet han til Saint-Malo (Ille et Vilaine). Den 27. september 1919 giftet han seg med Berthe Desgranges i Ambérac (Charentes).

Han etterlot seg ingen etterkommere fra sine ekteskap.

Som forfatter vant han *Prix Goncourt* i 1912 med sin roman *Les filles de la pluie*, som beskriver dagliglivet på øya Ouessant. Blant hans øvrige bøker kan nevnes *Une femme dans chaque port*, *Le secret des eaux*, *La tristesse d'Elsie*, *La dame de la Ste Alice*, *Tous les trois* og *St Malo nid de corsaires*.

Som journalist for flere aviser fortsatte han å besøke England. Han var i London da andre verdenskrig brøt ut i 1939, i Plymouth under blitzen der og forble så i London til sin død i en alder av 69 år, på *The French Hospital*, av lungebetennelse den 10. januar 1947.

Referanser
----------

1. 1 2   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Gill, Crispin (1993). *Plymouth. A New History*. Devon Books. s. 261. ISBN 0-86114-882-7.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC
 |
Det norske laget ved løytnant Ole Reistad avgir rapport til en sveitsisk offiser etter løpet.
Under **Vinter-OL 1928** i St. Moritz i Sveits var militært patruljeløp demonstrasjonsgren.

På grunn av snøstorm natten før løpet ble starten forsinket med 45 minutter slik at løypen kunne bli klargjort. Konkurransen gikk over 30 km, med en høydeforskjell på 1100 meter. Løpet startet på 2108 meters høyde med høyeste punkt på 2887 meter. 9 land deltok i konkurransen. 

Øvelsen gikk 12. februar 1928.

  


| Plassering | Land | Tid |
| --- | --- | --- |
| 1 | Norges flagg Norge |  3:50:47 |
| 2 | Finlands flagg Finland |  3:54:37 |
| 3 | Sveits’ flagg Sveits |  3:55:04 |
| 4 | Italias flagg Italia |  4:07:30 |
| 5 | Tysklands flagg Tyskland |  4:15:02 ½ |
| 6 | Tsjekkoslovakias flagg Tsjekkoslovakia |  4:15:07 ½ |
| 7 | Polens flagg Polen |  4:39:45 |
| 8 | Romanias flagg Romania |  5:00:16 |
| 9 | Frankrikes flagg Frankrike |  5:20:26 |

For Norge deltok Ole Reistad, Leif Skagnæs, Ole Stenen og Reidar Ødegaard. Ifølge de norske sekundantene ledet Finland med seks minutter på siste matstasjon på topp-punktet. Ole Reistad ropte før de satte utfor: «Samling i bånn». De lot det stå til utover og etter 35 minutter hadde de hentet inn det finske forspranget.

Det norske laget brukte nylig utviklede Rottefella-bindinger, som vakte oppsikt blant de øvrige deltakere og som senere førte til eksport av disse.

Referanser
----------

1. ↑  Gotaas
2. ↑  «Laagen 1928.12.17». Lillehammer. 1928. s. 4.

Litteratur
----------

* Gotaas, Thor (2003). *Først i løypa: Historien om langrenn i Norge*. Oslo: Andresen og Butenschøn. ISBN 82-7694-139-7.

Eksterne lenker
---------------

* Den Sveitsiske Olympiske Komiteen, *St. Moritz 1928*, Rapport og resultater fra OL 1928.
* Den Sveitsiske Olympiske Komiteen, *Résultats DES concours DES IImes jeux Olympiques d'Hiver*, 1928.
**Metodistkirkens Barne- og Ungdomsforbund** (**MBU**) er en selvstendig organisasjon har ansvaret for barne- og ungdomsarbeidet i Metodistkirken i Norge, og har per 2015 ca. 1 200 medlemmer. Den største underavdelingen i MBU er Metodistkirkens Speiderkorps, som står for litt under halvparten av medlemmene.

Metodistkirkens Barne- og Ungdomsforbund har ca. 25 lokallag spredt ut over hele landet, med Arendal som sørligste punkt og Hammerfest som nordligste.

Den sentrale aktiviten til Metodistkirkens Barne- og Ungdomsforbund består mye i ledertrening, leirer og andre arrangementer av nasjonal størrelse, selv om det også hender de arrangerer regionale aktiviteter.

MBU er medlem av Landsrådet for Norges barne- og ungdomsorganisasjoner (LNU) og Frikirkelig Barne- og Ungdomsunion (FBU).

Organisering
------------

Metodistkirkens Barne- og Ungdomsforbund sitt høyeste lovgivende organ er Landsmøtet som møtes annenhvert år. På Landsmøtet velges blant annet Landsstyret, som utfører Landsmøtets vedtak mellom Landsmøtene og som holder den daglige driften.

Landsstyret ledes av en leder som velges for to år om gangen. Metodistkirken i Norge velger to Landsstyremedlemmer og to varapersoner på sin Årskonferanse som får sete i MBUs Landsstyre. I tillegg har Metodistkirken i Norge mulighet til å sende en av sine distriktstilsynsmenn til å delta på Landsstyrets møter. Korpssjefen i Metodistkirkens Speiderkorps har egen plass i Landsstyret. I tillegg blir også styremedlemmer og varaer valgt på landsmøtet.

| Leder | Periode | Menighetstilhørighet• |
| --- | --- | --- |
| Lisa Kristin Hanielsen | 2020- | Hønefoss |
| Stephanie Buadu | 2016-2020 | Bjølsen/Trondheim |
| Audun Westad | 2010-2016 | Centralkirken, Oslo |
| Marte Oden Hval | 2008-2010 | Finnsnes |
| Irene Hettman Landgren | 2004-2008 | Moss |

• = *På daværende tidspunkt*

Referanser
----------

1. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 17. august 2016. Besøkt 1. juli 2016.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Sandvolleyball: |
| NM |
| Gull |  2001 Skien |  |
| Gull |  2005 Trondheim |  |
| Gull |  2010 Bø |  |
| Gull |  2011 Lier |  |
| Gull |  2014 Oslo |  |
| Gull |  2015 Oslo |  |
| Sølv |  1999 Mandal |  |
| Sølv |  2000 Mandal |  |
| Sølv |  2002 Trondheim |  |
| Sølv |  2003 Kolbotn |  |
| Sølv |  2006 Kristiansand |  |
| Sølv |  2008 Ålesund |  |
| Bronse |  2013 Drammen |  |

**Iver Andreas Horrem** (født 1. januar 1977 i Aukra) er en tidligere norsk volleyballspiller.

Horrem spilte både innendørs volleyball (for Kristiansund Volleyballklubb) og sandvolleyball. Han var profesjonell sandvolleyballspiller fra 1999 til 2016. Horrem spilte sammen med blant annet Bjørn Maaseide, etter at Maaseides tidligere partner, Jan Kvalheim, la opp etter OL i 2000. Horrem og Maaseide spilte sammen i fire sesonger (2001–2004), med fire 5.-plasser i World Tour som beste resultat. Duoen ble også nr. 5 i EM 2004 og avlsuttet samspillet med en 19.-plass i OL i Athen 2004

Etter at Maaseide la opp etter OL 2004, spilte Horrem to sesonger sammen med Bård Inge Pettersen. De to hadde to 5.-plasser i World Tour som beste resultat.

Horrem ble i 2006 kåret til verdens beste server i verdensserien av det internasjonale forbundet.

Vinteren 2007 splittet Horrem og Pettersen opp, og Horrem utfordret da Maaseide til comeback. Etter noe betenkningstid bestemte Maaseide for å satse igjen. Den gjenforente duoen debuterte med en 13.-plass i World Tour-turneringen i Shanghai. Frem mot OL 2016, satset Horrem sammen med Geir Eithun. I juni 2016 mislykkes imidlertid laget med å kvalifisere seg til OL, etter et kvartfinaletap i kvalifiseringsturneringen på hjemmebane i Stavanger. Horrem bekjentgjorde i forkant av turneringen at sesongen 2016 ble hans siste. Noen høydepunkter fra det femårige samarbeidet med Eithun er blant annet kvartfinaleplassen fra EM 2013 og seieren i Continental Cup i 2012.

Iver Horrem vant hele 13 medaljer i NM i sandvolleyball, seks av dem gull. Hans første medalje kom i Mandal i 1999, og den siste i Oslo i 2015.

Horrem er også musiker og har gitt ut egen CD. Han ga ut sin første singel og musikkvideo til World Tour-turneringen i Stavanger i 2006.

Referanser
----------

1. ↑  «Maaseide satser igjen». volleymedia.no. 05.02.2007. Arkivert fra originalen 27. september 2007.
2. ↑  NRK. «Sandvolleyball-Horrem legger opp». Besøkt 24. juli 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Iver Horrem – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Iver Horrem – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Iver Horrem – FIVB (Beach Volleyball Database) Rediger på Wikidata

* (en) Iver Horrem – Beach Volleyball Database Rediger på Wikidata
* Horrem i Beach Volleyball Database

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Prabook
 |
**Loughborough Athletic and Football Club** var en engelsk fotballklubb fra Loughborough i Leicestershire, etablert i 1886 og nedlagt i 1900. Klubben, som først fikk navnet Loughborough Football Club, var en sammenslåing av de to klubbene Loughborough Victoria og Loughborough Athletic. I 1887 slo de seg sammen med den lokale friidrettsklubben og tok navnet Loughborough Athletic and Football Club. Klubben blir av enkelte kilder nevnt som **Loughborough Town**.

I 1891 ble klubben med i Midland League og etter at de vant ligaen i 1895, ble klubben innvalgt til 2. divisjon i The Football League. Klubben slet sportslig og kom i sin beste sesong på 12.-plass. Sesongen 1899–1900 ble klubbens siste. De havnet på sisteplass i 2. divisjon etter 18-100 i målforskjell med 8 poeng på 34 kamper og ble ikke gjenvalgt til ligaen. 29. juni 1900 ble det besluttet å legge ned klubben.

Referanser
----------

1. ↑  Loughborough Town hos historicalkits.co.uk
2. ↑  Loughborough Town hos fchd.info
3. ↑  Loughborough på The Football Club History Database

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN
 |
**Cheriton** er en stor landsby og forstad rett utenfor Folkestone i Kent, England. Stedet er mest kjent som hjemsted for Kanaltunnelens vestlige terminal og tunnelåpning. Det er også en betydelig militærleir, Shorncliffe Barracks, i Cheriton.

Beregningene for befolkningstallet for Cheriton for midten av 2013 er 12 640 innbyggere, hvorav 6120 av hankjønn og 6520 av hunkjønn.

Historie
--------

Slettene ved kysten hvor området North Downs møter Doverstredet har vært av strategisk betydning siden oldtiden. Portus Lemanis var en betydelig romersk havn bevoktet av en festning i nærheten av hvor middelalderfestningen Lympne Castle i dag står. Normannerne bygget Folkestone Castle på en høyde ved Cheriton Hill. Sognekirken, som er dedikert sankt Martin av Tours, er datert tilbake angelsaksisk tid. Også stedsnavnet Cheriton er avledet fra angelsaksisk, og har betydningen «kirkens gård».

Referanser
----------

1. ↑  Shepway Ward Profile May 2015: Cheriton Arkivert 24. oktober 2016 hos Wayback Machine. (PDF)
2. ↑  «History of All Souls Church 1894 onwards» Arkivert 4. september 2005 hos Wayback Machine. Brian Wedge.

Eksterne lenker
---------------

* St Martin's church, Cheriton
* St Martin Church, Cheriton, Kent Churches - Architectural & Historical Information
* All Souls church
* Tower Theatre

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Vision of Britain **·** GeoNames
 |
Googles vanlige logo
**Google Doodle** (norsk: Google-drodling) er en midlertidig endring av Googles logo. En doodle lages gjerne for å markere et jubileum eller en begivenhet. Den gjelder ofte for alle Googles språkversjoner, men kan også være knyttet til bare én språkversjon, ett domene (eksempel: https://www.google.no). Googles egen forklaring: «Doodles er morsomme, overraskende og noen ganger spontane endringer som er gjort med Google-logoen for å feire helligdager, jubileer og livene til berømte kunstnere, pionerer og forskere.»

Begrepet «doodle» oppsto i 1998 og markerte Burning Man-festivalen i Nevada-ørkenen. Den eneste endringen av Google-logoen var en tegnet strekfigur bak den andre o-en i Google. De første doodlene hadde verken hyperlenker eller animasjoner. I mai 2018 presenterte Google den første doodlen med støtte for VR/360°-video. Den ble laget for å feire illusjonisten og filmregissøren Georges Méliès.

Google har et team av illustratører og ingeniører som utvikler og utformer de ulike doodlene. Ifølge Googles nettsted, hadde de per 2017 laget mer enn 2000 doodler.

Referanser
----------

1. 1 2  Google om utviklingen av doodler
2. ↑  «Google» **(norsk)**. Besøkt 3. mai 2018.

Eksterne lenker
---------------

* Googles søkemotor for tidligere doodler
* Film om utvikling av en doodle om animasjonsfilmpioneren Lotte Reiniger

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |
**Google Street View** er en tjeneste under Google Maps og Google Earth som gir 360° horisontal og 290° vertikal panoramasikt av en rekke steder langsmed veier (et bilde per 10 til 20 meter, anslagsvis) rundtom i hele verden, fra en høyde på omtrent 2,5 meter. Street View ble lansert 25. mai 2007, og er gradvis utvidet til å omfatte flere byer, og i disse byene, flere gater, og også noen landlige områder.

Google Street View viser bilder tatt med 360°-kamera plassert på taket av en flåte med *Chevrolet Cobalt* i Nord-Amerika, *Opel Astra* i Europa, *Holden Astra* i Australia og New Zealand, *Toyota Prius* i Japan, *Fiat Stilo* i Brasil, *Toyota Yaris* i Sør-Afrika og *Pontiac G5* i Mexico. Områder som ikke kan nås med bil, slik som områder for fotgjengere, smale gater, skibakker etc. dekkes til tider av *Google Trikes* (trehjulinger) eller snøscootere. På hver av disse bilene står det et 360°-kamera, en GPS-enhet for posisjonering og tre laserscannere for måling av opptil 50 meter 180° foran bilen. Også Googles egne brukere har mulighet for å laste opp sine egne 360° bilder til tjenesten.

Tilgjengelighet
---------------

Dekningskart (verden)Dekningskart (verden)
██ Gjeldende dekning

 ██ Planlagt dekning

 ██ Ingen dekning

Eksterne lenker
---------------

* (mul) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Google Street View – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Google Street View Funny Arkivert 27. november 2020 hos Wayback Machine.

| * v
* d
* r
Googles tjenester, verktøy o.l. |
| --- |
| 
* Google Søk
* Google Bilder
* Google Grupper
* Google Katalog
* Gmail
* Gmail Notifier
* Google Maps
* Google Earth
* Google Suggest
* Google Shopping
* Google Local
* Google Alerts
* Google Analytics
* Google Answers
* Google Directory
* Google Labs
* Google Mobile
* Google Print
* Google Scholar
* Google University
* Google Video
* Blogger
* Google Code
* Picasa
* Google Hello
* Google Toolbar
* Google Web Accelerator
* Google Desktop
* Google X
* AdSense
* Google Ads
* Google Chrome
* Orkut
* Google Deskbar
* Google Sitemaps
* Google Talk
* Google Play Music
* Google Bøker
* Google Oversetter
* Google Checkout
* Knol

 |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
**Lough Sillan** (irsk: *Loch Saileán*) er en innsjø (*lough/loch*) i nærheten av byen Shercock i grevskapet Cavan i Irland. Fra innsjøen renner elven Annalee vest til Butlersbridge. Landskapet i området består av små åser og innsjøer som ble formet av istiden.

Fasiliteter
-----------

Elven er svært populær blant sportsfiskere, og vannsportsentustiaster, da den er egnet for både vannski og vannjet. I umiddelbar nærhet av innsjøen er den beskyttede skogsparken Dun na Rí på rundt 565 km2, tidligere privat eid. Dartreyskogen var tidligere en del av landstedet til jarlen av Dartrey, og jarlens tidligere residens og tilstøtende kirke.

Historie
--------

Den 25. juli 1878 tok skolemester Michael McCabe elevene med på en båttur på Lough Sillan. Etter å ha seilt et lite stykke, kantret fartøyet og sank og krevde 17 ofre: skolesjefen, hans kone, to skoleansatte og 13 elever. Det var en av Irlands verste drukningstragedier i innlandet. I juli 2004 ble en plakett avduket ved bredden av innsjøen ved siden av stien som ble brukt av de som døde.

Referanser
----------

1. ↑  «Loch Saileán / Lough Sillan», *Placenames Database of Ireland*
2. ↑  «Shercock», *Ireland is Beautiful*
3. ↑  «Dun na Rí Forest Park», *Discoverireland.ie*
4. ↑  Dartrey Forest, *Cityseeker*
5. 1 2   Murray, Niall (24. juli 2004): «Memorial to be unveiled to lake drowning victims», *Irish Examiner*. Arkivert fra originalen den 4. november 2005

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Peder Hvitfeldts Stræde** (tidligere også Huitfeldtstræde) er en gate i Københavns Indre By i det tidligere *Klædebo Kvarter*. Den strekker seg fra Rosengården ved Kultorvet til Krystalgade. Navnet kjennes tidligst fra 1581 som *Peder Huidfeldzstrede*, og gaten er oppkalt etter adelsmannen Peder Huitfeldt til Engestofte (d. 1584), som hadde en gård i området og var Norges kansler i årene 1547–1565.

Bygninger og historie
---------------------

Gaten preges av klassisistisk arkitektur fra tiden etter bybrannen i 1795. På hjørnet av Krystalgade / Peder Hvitfeldts Stræde 1 ble i årene 1820–21 oppført en toetasjes bygning som skulle tjene *Vor Frue Kirkes Skole*. Navn og årstall kan stadig ses på bygningens sandstensportal. I dag ligger her en restaurant, og bygningen er fredet. 

Fra Peder Hvitfeldts Stræde var det på 1700-tallet adgang til Frue Kirkes assistenskirkegaard *Linden* via den såkalte *Willum Fuirens Gang*  som nå er bygget til. Tømrermesternes laugshus i Peder Hvitfeldts Stræde støtte også opp til denne kirkegården. 

I gatens nummer 9 bodde zoologen Morten Thrane Brünnich de siste år av sitt liv. Forlegger og bokhandler G.E.C. Gad ble født i samme eiendom.

Referanser
----------

1. ↑  Jørgensen, Bent: *Storbyens Stednavne*, Gyldendal, 1999
2. ↑  *Peder Hvitfeldts Stræde*, indenforvoldene.dk. Besøkt 6. april 2014 Arkivert 7. april 2014 hos Wayback Machine.
3. ↑  Weitemeyer, H.: *Forløberne for Assistenskirkegaard paa Nørrebro*, Historiske Meddelelser om København, 1915. Besøkt 6. april 2014 Arkivert 7. april 2014 hos Wayback Machine.
4. ↑  *Peder Hvitfeldts Stræde 9*, indenforvoldene.dk. Besøkt 6. april 2014 Arkivert 7. april 2014 hos Wayback Machine.

  

Portal: Danmark
De lavere deler er tørre og golde.
Høyere oppe er det skog og enger
**Helanfjellene** (kinesisk: 贺兰山, pinyin: *Hèlán Shān*; mongolsk:  Alaša aγula), også kalt **Alashanfjellene** i eldre kilder, er et isolert fjellparti som danner grensen mellom det indremongolske liga (prefektur) Alxa og den autonome region Ningxia i Kina. Det løper nord-sør, parallelt med Guleelven ved dens store bue. Elven er hovedsakelig øst for fjellene, men i nord krysser den dem og løper på den vestlige siden. Mot vest er det ørken. Mot øst er det et kunstig irrigert område omkring byene Yinchuan og Shizuishan.

Fjellkjeden er omkring 200 km fra nord til sør og mellom 15 og 50 km i bredden og har en gennomsnittlig høyde på 2.000 meter (Gulelven løper her på omkring 1.100 meters høyde.) Den høyeste toppen er på 3.556 meter.

Kulturminner
------------

Relieffbildene i Helanfjellene er oppført på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner.

Litteratur
----------

* *Helanshan Yanhua* [The Rock Art of the Helan Mountains]. Beijing:Wenwu chubanshe
* Emmanuel Anati: *Helan Shan. Arte rupestre della Cina.* C. Camuno, 1984

Eksterne lenker
---------------

* Das Helan-Gebirge
* Geology and stratigraphy in the Helan Shan

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** GeoNames
 |
Sturmgewehr 44, et tysk automatgevær fra andre verdenskrig
**Helautomatisk skytevåpen** eller **automatvåpen** er en type selvladende skytevåpen som kan avfyre prosjektiler i kontinuerlig rekkefølge ved å holde inne avtrekkeren. Det nye prosjektilet blir ladet ved hjelp av enten en gassdreven eller rekyldreven mekanisme. Ved bytte av magasin eller patronbelte må det allikevel foretas nytt ladegrep, med mindre en patron ligger igjen i kammeret (ikke mulig ved bruk av patronbelte).

Typer av automatvåpen
---------------------

Hispano 20 mm maskinkanon under nesen på en Bristol Beaufighter
* Maskinpistol
* Maskinkanon
* Maskingevær
* Automatgevær

Det finnes også enkelte pistoler med denne muligheten. Enkelte automatgeværer og maskinpistoler har også muligheten for halvautomatisk ild (på engelsk kalt «selective fire»).

Et annet «system» er *to- eller treskudds-salve*, hvor to eller tre skudd blir avfyrt i rekkefølge ved avtrekk. Denne effekten oppnås med å bruke en del som stopper etter to eller tre skudd (og skytteren må trekke av for de to ellertre neste skuddene.) På engelsk kalles denne funksjonen for «burst-fire». På mange nyere våpen erstatter dette den helautomatiske funksjonen (M16A3), mens det på enkelte våpen også finnes i tillegg til hel- og halvautomatisk avfyring (HK21E)

Eksempler på automatgevær er det norske forsvarets HK416 og AG-3.

Se også
-------

* Halvautomatisk skytevåpen
* Repetergevær

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Nationalencyklopedin **·** NKC
 |
**Giovanni Maria Sabino** (født 30. juni 1588, død april 1649 var en italiensk komponist, organist og lærer.

Sabino ble født i Turi i en familie med komponister og musikere. Han var bror til Antonio Sabino og onkel til Francesco Sabino. Som 14 åring dro han til Napoli for å studere musikk under Prospero Testa. Fra 1610-1613 kom han tilbake til Turi og tok opp hellige ordrer. I 1622 ble han utnevnt som lærer ved Conservatorio della Pietà dei Turchini, en stilling han var i fre til 1626. I 1627 ble han *maestro de capella* i Castel Nuovo. Mellom 1630 og 1634 var han organist ved Oratorio di San Filippo, og så, *maestro di cappella* på Santa Casa del'Annuziata. Han døde i Napoli.

Sabino vvar den første napolitanske komponisten som brukter fioler på motetter. Han var lærer til Gregorio Strozzi, og forløper for Giovanni Salvatore og Francesco Provenzale. Han var den eneste sør-italienske komponisten som spilte med Monteverdi, med fire motetter i Simonettis publikasjon *Ghirlanda Sacra* (Venezia 1625). Sabino forfremmet Monteverdi i Napoli, samt *Monteverdis Confitebor* med sitt eget salmetrykk i 1627.

Opptak
------

* 6 solomotetter på *Lo Monteverde Voltato a lo Napolitano*. *Musici delle Cappelle di Napoli al tempo di Monteverdi* (inkluderer musikkstykker av Sabinos bror og nevø), *Cappella della Pietà de 'Turchini dir. Florio*. Symphonia 93S19

Referanser
----------

1. 1 2   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   International Music Score Library Project, IMSLP-identifikator Category:Sabino,\_Giovanni\_Maria, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  The Harvard biographical dictionary of music 1996 s.883
4. ↑  Paolo Fabbri. Monteverdi,s.198

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC **·** MusicBrainz
 |
**Altamaha** er den største og dominerende elva i Georgia i det sørøstre USA. Den renner rett sørover og deretter sørøstover gjennom delstatens sentrale jordbruksland, og starter oppe ved millionbyen Atlanta. Elva er totalt 755 km lang inklusive to store, nesten parallelle tilførselselver. Selve Altamaha dannes der disse møtes, og er da kun 220 km lang ned til Atlanterhavet. Totalt nedbørfelt er 36 260 km².

Sideelvene omfatter, regnes fra nord og øst:

***Oconee*** – 274 km lang, starter ved byen Gamesville nord for Atlanta. Langs elva ligger også Milledgeville, delstatens tidligere hovedstad som ligger midt i Georgia. Like ovenfor denne byen er elva demmet opp med reservoaret Sinclair Lake.

***Ocmulgee*** – 410 km, starter like nordøst for storbyen Atlanta, og renner gjennom byen Macon før den møter Oconee River ved Lumber City og danner Altamaha-elva.

Ocmulgee nær byen Macon.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Altamaha River – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** GeoNames **·** GNIS
 |