recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Brent Noon** (født 29. august 1971) er en tidligere amerikansk kulestøter som vant det amerikanske studentmesterskapet (NCAA) tre ganger på rad fra 1992 til 1994.

Karriere
--------

I april 1992 ble Noon utestengt fra alle idrett for å ikke stille til påkrevet *utenfor konkurranse* dopingtest. Den amerikanske studentidretten var på den tiden uavhengig av det internasjonale forbundet (IAAF), og Noon kunne i utestengelsesperioden konkurrere på vegne av skolen sin (University of Georgia), men ikke i internasjonale konkurranser. Familien Noon saksøkte det amerikanske friidrettsforbundet (USTF) og argumenterte for at de ikke visste at den unge Brent Noon, 21 år gammel, var med på dette testprogrammet, og at de faktisk hadde møtt til testing, bare noen få minutter for sent. De mente at USTF var for strenge og ikke hadde juridisk hold i en utestengelse. Videre mente de at utestengelsen hadde ødelangt Brent Noons muligheter for å kvalifisere seg til de Olympiske leker på hjemmebane i Atlanta i 1996. Familien Noon vant saken og fikk en erstatning på nær 1 mill dollar.

I 1993 søksøkte Noon også friidrettstreneren til universitetet UCLA, Art Venegas, treneren til blant andre John Godina. Påstanden var at Venegas hadde spredt rykter om at Noon hadde brukt anabole steroider. Partene kom til forlik i saken.

Noons offisielle bestenotering ifølge IAAF 21.47 meter fra 1995, selv om han støtte 21,67 meter under NCAA-mesterskapet i Boise, Idaho i 1994. Det internasjonale friidrettsforbundet har ikke godkjent Noons resultater fra 1994 siden han i den perioden var utestengt fra alle konkurranser i IAAFs regi. Under NCAA-mesterskapet i Boise, Idaho i 1994 ble nordmannen Kjell Ove Hauge nummer to, med 20,07 meter, mens John Godina ble nummer tre.

Referanser
----------

1. ↑   World Athletics Database, World Athletics utøver-ID 8803[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  
USA Today. «Noon's father: Cash didn't fuel suit». randybarnes.com. Arkivert fra originalen 24. april 2012.  *engelsk*
3. ↑  
«Lawsuit Is Filed by Shot-Putter». The New York Times.com.  *engelsk*
4. ↑  
«Årets beste liste 1994». Stagionali.  *statistikk*

Eksterne lenker
---------------

* (en) Brent Noon – World Athletics Rediger på Wikidata

* (en) Brent Noon – Track and Field Statistics Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Vasseik** (*Quercus nigra*) er et treslag som vokser i sørøstlige deler av USA.

Den er løvfellende, eller nesten vintergrønn i sørlige områder, og blir opptil 30 m høy. Barken er gråsvart med uregelmessig furer. Bladstilken er kort, 2–9 mm. Bladformen varierer mye, men bladene er alltid bredest nær spissen. Noen blad er skjeformede og hele, mens andre har 1–2 små fliker. De er 3–12 cm lange og 1,5–6 cm brede. Nøttene bruker 1,5 år på å bli modne. Nøtteskåla dekker en fjerdedel eller mindre av nøtta.

Vasseik vokser både på våte steder i lavlandet og på tørrere steder oppe i åsene. Den forekommer i områder med høy årsnedbør, 1270–1520 mm, der 200–260 dager i året er uten frost. Den finnes sammen med pileik, kviteik, *Quercus michauxii* og andre eikearter, amerikabøk, ambratre, pecantre, kvitalm, rødalm, sumptre, grønnask, kvitask, tulipantre, oksemagnolia, blomsterkornell, korstorn, hagtorn, amerikaagnbøk, *Celtis laevigata*, *Forestiera acuminata*, virakfuru og sumpfuru.

Arten vokser på den atlantiske kystslette fra sørlige New Jersey og Delaware sørover til midtre deler av Florida. Den finnes vestover til østlige Texas og nordover i Mississippi-dalen til sørøstlige Oklahoma, Arkansas, Missouri og sørvestlige Tennessee.

Kilder
------

* A. Mitchell (1977). *Trær i skog og hage*. Oversatt av I. Gjærevoll. Tiden. s. 229. ISBN 82-10-01282-7.
* J.A. Vozzo. «Water Oak». *Silvics of North America*. Besøkt 6. mai 2017.
* «*Quercus nigra*». Flora of North America. Besøkt 6. mai 2017.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Vasseik* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Vasseik* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Vasseik* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Vasseik* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Vasseik* hos The International Plant Names Index Rediger på Wikidata

* (en) *Vasseik* hos Tropicos Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Quercus nigra* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Quercus nigra* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Quercus nigra* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Poes lov** postulerer at dersom en ikke kjenner forfatterens intensjoner, er det vanskelig eller umulig å skille mellom ekstremistiske meninger og en parodi på ekstremisme. Et korollar av Poes lov er at ektefølt fundamentalisme eller ekstremisme kan bli forvekslet med en parodi. 

Loven ble først formulert av Nathan Poe i 2005 i en debatt om kreasjonisme på nettstedet christianforums.com. Allerede på 1980-tallet hadde det på Usenet blitt advart mot å skrive parodisk uten å bruke smilefjes.

Se også
-------

* Godwins lov
* Murphys lov

Referanser
----------

1. ↑  Aikin, Scott F. (23. januar 2009). «Poe's Law, Group Polarization, and the Epistemology of Online Religious Discourse». *Social Science Research Network*. SSRN 1332169 Åpent tilgjengelig.
2. ↑  «Big contradictions in the evolution theory». *christianforums.com*. 11. august 2005. Arkivert fra originalen 22. mai 2014. Besøkt 20. august 2011.
3. ↑  «Emily Post for Usenet». 1. november 1983.  (Emily Post)

Eksterne lenker
---------------

* Poes Lov på RationalWiki (engelsk)
**Aleksandr Semjonovitsj Feklisov** (født 9. mars 1914 i Moskva, død 26. oktober 2007) var føringsoffiseren i KGB som rekrutterte blant andre Julius Rosenberg og Klaus Fuchs som spioner for Sovjetunionen. Etter eget utsagn førte han 17 spioner i løpet av sitt liv.[]

Liv og virke
------------

Feklisov var KGB-mann ved det sovjetiske konsulatet i New York City fra 1940 til 1946. Hans overordnede var Anatolij Jatskov (alias Jakovlev). Blant Feklisovs plikter inngikk rekruttering av potensielle spionasjeagenter fra rekkene til Det amerikanske kommunistparti (CPUSA= «Communist Party of the United States of America») og deres hemmelige støtteapparater.[]

Julius Rosenberg var blant de rekrutterte. I perioden 1943 til 1946 rapporterte Feklisov fra minst 50 møter med Rosenberg.[] Han opplyste senere at Rosenberg frembragte viktig topphemmelig informasjon om elektronikk og bidro til å organisere en industrispionasjering for Moskva, men «ikke begrep noen ting om atombomben».[] Feklisov sa at Ethel Rosenberg, som var «på prøve», ikke hadde noen direkte møter med sin sovjetiske føringsoffiser, og at hun «ikke hadde noe å gjøre» med mannens spionasje og var «fullstendig uskyldig».[]

Feklisov var også føringsoffiser for Joel Barr og Alfred Sarant, to andre medlemmer av den sovjetiske atomspionasjeringen.

I august 1946 dro Feklisov tilbake til Sovjetunionen. Sent i 1940-årene ble han overført til *rezidentura*en i London. Senere ble han overført tilbake til USA og ble «rezident» i Washington D.C. dvs KGBs stasjonssjef, fra 1960 til 1964. Hans dekknavn den gang var **Aleksandr Fomin**. Som KGB-*rezident* var det Feklisov (Fomin) som foreslo det som ble grunnlaget for løsningen av Cubakrisen, nemlig at russerne fjernet rakettene sine fra Cuba mot at USA lovde aldri å invadere landet.[]

Referanser
----------

1. ↑   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Aleksandre Feklisov: '*The Man Behind the Rosenbergs: Memoirs of the KGB Spymaster Who Also Controlled Klaus Fuchs and Helped Resolve the Cuban Missile Crisis* , New York: Enigma, 2001. ISBN 1-929631-08-1

Eksterne lenker
---------------

* Nekrolog i Washington Post[*død lenke*]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC
 |
**Vasshøvet** er ei bygd i Vefsn som ligger ca 30 km nord for Mosjøen, ved innsjøen Drevvatnet.

Bygda ligger i sørvesthellinga av fjellet Toven, der yttergrensen av bygda sammenfaller med kommunegrensen på fjellet mellom Vefsn og Leirfjord.  I sørvest grenser bygda mot gården Enget, og i nordøst mot Drevvatn, eller Drevassbygda. Denne grensen utgjorde i sin tid kommunegrensen mellom Vefsn / Drevja og Hemnes / Elsfjord. Mot sørøst grenser bygda mot Drevvatnet.

Navn
----

Navnet Vasshøvet kommer av at bygda ligger ved hodet (lokal dialekt «høvet») til Drevvatnet, altså der vannet renner ut i elva Drevja. Tilsvarende bruk av ordet «høvet» finnes ved utløpet av andre innsjøer i nærheten, slik som i Luktvatnet og Ømmervatnet. Opp gjennom tidene har skrivemåten gradvis dreidd over mot Vasshaug eller Vatshaug.

Referanser
----------

1. ↑  Andersen, Espen (2006). «Vasshøvet». *Gardshistorie for Vefsn – Særbind VII a*. Mosjøen: Vefsn Bygdeboknemnd. s. 400. ISBN 82-993989-3-2. «Vasshøvet ligger...»
2. ↑  Andersen, Espen (2006). «Vasshøvet». *Gardshistorie for Vefsn – Særbind VII a*. Møsjøen: Vefsn Bygdeboknemnd. s. 402. ISBN 82-993989-3-2. «Navnet Vasshøvet....»
**Tyrsenske språk** er en utdødd førindoeuropeisk språkfamilie. Den er oppkalt etter tyrsenerne, en betegnelse som antikkens greske forfattere benyttet om folkeslag som ikke var grekere.

Det var den tyske språforskeren Helmut Rix (1926–2004) som i 1998 identifiserte denne språkfamilien. Ifølge Rix bestod familien av tre språk, som inntil da ble betraktet som isolerte språk: Det etruskiske språket i Etruria, det raetiske språket i Alpene, og det lemniske språket i Egeerhavet. Disse tre språkene skal ha utgått fra det hypotetiske urspråket *urtyrsensk*. Ifølge Rix døde urtyrsensk ut omkring 1250-1000 f.Kr.

Språkgruppen døde antagelig ut en gang på 200-tallet f.Kr. i Egeerhavet (ved at de ble assimilert til gresktalende), og som etruskere en gang på 100-tallet e.Kr. i Italia (assimilert til latin). Til sist døde raetisk ut antagelig på 200-tallet e.Kr. ved assimilering til vulgærlatin i sør og til germansk i nord.

Referanser
----------

1. ↑  Liddell, Henry George; Scott, Robert. *A Greek-English Lexicon*. Tufts U.

Litteratur
----------

* Rix, Helmut (1998): *Rätisch und Etruskisch*, Innsbruck.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND
 |
**Georg «Geo» Foss** (født 30. juli 1879 i Mosjøen, død 18. november 1961 i Palma de Mallorca) var en norsk sjøoffiser, forretningsmann og tjenestemann virksom i Thailand.

Bakgrunn
--------

Foss var sønn av apoteker Theodor Foss og Janna Røhne. Han tok militær utdannelse og ble sjøoffiser i 1901. I 1927 ble han gift med Astrid Knudtzon, født Schjelderup.

Virke
-----

Foss gikk etter utdannelsen i 1901 i mexicansk tjeneste som kaptein i sjøforsvaret. Året etter fikk han stilling som løytnant i Siams marine, noe som ble starten på en lang karriere i Thailand og Sørøstasia. Foss virket som rådgiver i sjøfartsspørsmål og var involvert i maritime utdannelser i Thailand. Han skrev lærebøker i navigasjon, utga også en bok om Thailands fyr- og merkevesen og publiserte årlige høyvannstabeller. Foss var også komitémedlem ved utarbeidelsen av sjøfartslovgivning for Thailand. Fra 1910 av var Foss havnefogd i Bangkok. I 1925 fikk han tittelen *førsterådgiver*. Fra 1930 var han honorær generalkonsul for Siam.

Foss drev også forretningsvirksomhet og var direktør for kokos- og gummiplantasjer i Malaya.

Utmerkelser
-----------

Foss ble 6. januar 1926 av kong Haakon VII utnevnt til ridder av 1. klasse av St. Olavs orden «for fortjenester av norske interesser i Siam». Han ble også tildelt Thailands krones orden, Den hvite elefants orden og fire andre thailandske medaljer.

Referanser
----------

1. ↑  *Aftenposten*, morgenutgaven 20. november 1961, s. 17.
2. 1 2 3  Harald Gram og Bjørn Steenstrup: *Hvem er Hvem? 1955*, Oslo: Aschehoug, 1955, s. 186.
3. ↑  *Den Kongelige norske Sankt Olavs orden 1847–1947*, utgitt av ordenskanselliet ved O. Delphin Amundsen, Oslo: Grøndahl & Søns Forlag, 1947, s. 425.
**«Thinkin' of a Rendezvous»** er en amerikansk countrysang, skrevet av Bobby Braddock og Sonny Throckmorton. Den ble spilt inn på plate av Johnny Duncan.

Med harmonivokaler og en sololinje i et nøkkelpunkt i sangens tredje vers av sessionvokalist Janie Fricke ble «Thinkin' of a Rendezvous» ble Duncans første nummer én-sang på Billboard Hot Country Singles-listen i desember 1976. To uker øverst på countrylisten var en del av et tretten uker langt opphold på Top 40.

Sangen, som handler om en familiemann som treffer en kvinne (en gammel venn som han hadde hatt en hemmelig affære med ett år tidligere), var den første av to duetter med Duncan-Fricke som toppet listen. Oppfølgersangen «It Couldn't Have Been Any Better» ble nummer én i april 1977.

Norsk versjon
-------------

Per Gunnar Hansen har skrevet en norsk tekst. Den norske tittelen er «En liten prat».

### Innspilling

* Gluntan. Utgitt på LP-albumet *Livet er herlig* (EWMI 8C 062-37359)

Listeplasseringer
-----------------

| Liste (1976) | Høyesteplassering |
| --- | --- |
| U.S. Billboard Hot Country Singles | # 1 |
| Canadian RPM Country Tracks | # 1 |

Referanser
----------

1. ↑  Whitburn, Joel (2004). *The Billboard Book Of Top 40 Country Hits: 1944-2006, Second edition*. Record Research. s. 112.
**Genuttrykk** refererer til prosessen hvor informasjonen i et gens DNA-sekvens overføres til cellens strukturer og funksjoner. Genuttrykk har normalt proteiner som sluttprodukt, men det eksisterer også ikke-kodende gener hvor sluttproduktet er selve RNA-molekylene (tRNA, rRNA). Genuttrykksprosessen involverer derfor transkripsjon fra DNA til RNA og, for kodende gener, translasjon av RNA til protein. 

Gener uttrykkes ved å transkriberes RNA. Transkripsjonen kan deretter oversettes til et protein.
Flere av stegene i genuttrykksprosessen kan moduleres, inklusive transkripsjons- og translasjonsstegene, samt endringer av proteiner etter translasjon. Genregulering gir cellen kontroll over struktur og funksjon og er basisen for celledifferensiering, morfogenese og organismens tilpasning til omgivelsene. Genregulering kan også fungere som substrat for evolusjonære endringer siden kontrollen over timing, lokalitet og størrelse av genuttrykket kan ha en dyptgripende effekt på funksjonene til organismens gener.

Måling av genuttrykk
--------------------

Uttrykket til mange gener reguleres også etter at transkripsjonen til protein er gjennomført, og en økning i konsentrasjonen av mRNA er derfor ikke ensbetydende med økt genuttrykk. Like fullt måles ofte mRNA-konsentrasjonene. Dette gjøres som regel ved hjelp av Northern blotting, qPCR (quantitative real-time polymerase chain reaction) eller DNA mikromatriser. Dersom man kun er interessert i noen få bestemte gener kan man bruke Northern blot eller qPCR, mens mikromatrisene viser genuttrykket for alle genene til en organisme på en gang. De to siste teknologiene sies å kunne gi absolutte tall for mengde mRNA, selv om de ikke vil kunne gi et eksakt tall for antall kopier av de forskjellige molekylene i cellen.

Se også
-------

* Genuttrykksprofilering

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store medisinske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC
 |
**Brinklow** er en landsby og et verdslig sogn i distriktet Rugby i grevskapet Warwickshire, England. Den ligger omtrent midt mellom Rugby og Coventry, ved den romerske veien Fosse Way. Ved folketellingen i 2001 hadde landsbyen og sognet en befolkning på 1 041 innbyggere, noe som økte svakt til 1 101 ved 2011.

Geografi
--------

Rett utenfor landsbyen er en normannisk borg av typen *motte-and-bailey*, som er en av de best bevarte strukturene av denne typen i England. Man mener at det er bygget på en eldre gravhaug, men det har ikke blitt utført utgravninger som kan bekrefte dette. Navnet på landsbyen trekker i retning av at det stemmer; *Brincehláw* er angelsaksisk for «gravhaugen ved kanten av en ås». 

Oxfordkanalen renner langs landsbyen. Tidligere gikk det en sidegren av kanalen inn til selve landsbyen, men denne er ikke lenger i bruk.

Landsbykirken er fra 1200-tallet. Landsbyen har en barneskole, flere butikker og puber. Den ble etablert som en markedsby i middelalderen, men dens betydning har siden minsket.

Referanser
----------

1. ↑   ONS Neighbourhood Statistics Arkivert 20. april 2012 hos Wayback Machine.
2. ↑  «Civil Parish population 2011». Arkivert fra originalen 4. mars 2016. Besøkt 11. oktober 2016.

Litteratur
----------

* Allen, Geoff, (2000): *Warwickshire Towns & Villages*, ISBN 1-85058-642-X

Eksterne lenker
---------------

(en) Brinklow – kategori av bilder, video eller lyd på Commons


* Brinklow Parish Council

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Vision of Britain **·** GeoNames **·** GeoNames
 |
**Ribla** (i betydningen «fruktbar») var en oldtidsby på den nordlige grensen til Israel, i riket Hamat (dagens Hamah i Syria), rundt 56 km nordøst for Baalbek, og mellom 16 og 19 km sør for innsjøen Homs på østbredden av elven Orontes, på en bred og fruktbar slette.

I oldtiden lå den langs vegen som gikk fra oldtidens Egypt og Palestina til Babylon, og var således en hyppig brukt hvilested for hærene til både de egyptiske som babylonske kongene. Det var karavanevegen fra Israel til Karkemisj ved Eufrat. Den er beskrevet i Det gamle testamente, i *Fjerde Mosebok* 34:11 ved at den lå «øst for Ajin». Et sted som fortsatt kalles *el Ain*, det vil si «kilden», er funnet i en slik posisjon rundt 16 km fra hverandre.

Ved Ribla hadde Nebukadnesar II sitt hovedkvarter i hærtoktene mot Jerusalem, og her hadde også farao Neko II slått leir etter at han hadde slått Josjia av Judas hær i slaget ved Megiddo i år 609 f.Kr. Se *Andre Kongebok* 23:29-35; 25:6, 20, 21; og *Jeremias bok* 39:5; 52:10.

I dag er den en betydelig grend, men navnet Ribla er bevart i dagens Ribleh i Syria.

Eksterne lenker
---------------

* «Riblah in the land of Hamath», Ferrell's Travel Blog
* «Riblah» ved Joseph Jacobs og Jacob Zallel Lauterbach i *Jewish Encyclopedia*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Samuel Robert Newton** (født 23. november 1881, død 11. oktober 1944) var en canadisk skytter som deltok i de olympiske leker 1924 i Paris.

Newton vant en olympisk sølvmedalje i skyting under OL 1924 i Paris. Han var med på det canadiske laget som kom på andreplass i lagskytingen i trap med 360 poeng, tre poeng mindere enn gullmedaljevinnerne fra USA. Det var 69 deltaker fra tolv nasjoner som deltok i konkurransen som ble avviklet 6. og 7. juli 1924. Det var lov til å ha seks deltakere på hvert lag, men det var kun de fire beste skytternes resultat som ble summert sammen. Deltakerne på det canadiske laget var George Beattie som skjøt 92 poeng, James Montgomery (92), Samuel Vance (89), John Black (87), William Barnes (85) og Samuel Newton (73).

OL-medaljer
-----------

* Sølv 1924 Frankrikes flagg Paris – Sølv i skyting, trap lagskyting Canadas flagg Canada

Referanser
----------

1. ↑   www.sports-reference.com[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Samuel Newton – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Samuel Newton – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
Ribe domkirke sett fra sydøst. Foto: Hjart 
**Ribe stift** er et bispedømme i Danmark, som omfatter en rekke sogn fra Ringkøbing i nord til grensen mot Tyskland i syd. Domkirken er Ribe domkirke.

Flere diktere og salmeforfattere har gjennom tidene kjempet om embedet som biskop i Ribe, blant andre Hans Tausen og Hans Adolph Brorson. 

Fra 1. juni 2014 er Elof Westergaard biskop.

Nåværende prostier
------------------

Ribe stift omfatter følgende prostier:

* Ribe Domprovsti
* Malt Provsti
* Varde Provsti
* Skads Provsti
* Skjern Provsti
* Grene Provsti
* Ringkøbing Provsti
* Tønder Provsti

Tidligere prostier
------------------

Prostier som ble nedlagt i 2007:

* Brande-Grene Prosti
* Tørninglen Prosti

Endrede stiftsgrenser i 1922
----------------------------

Tidligere omfattet Ribe stift også hele Ringkjøbing amt. I 1922 ble den nordlige og vestlige del av amtet avstått til Viborg Stift. 

Dette svarer stort sett til de nåværende prostier:

* Herning Nordre Provsti
* Herning Søndre Provsti
* Holstebro Provsti
* Ikast-Brande Provsti
* Lemvig Provsti
* Struer Provsti

Til gjengjeld ble Ribe stift utvidet med Tønder og Tørninglen prosti.

Referanser
----------

1. ↑  
«Biskoppen / Elof Westergaard» **(dansk)**. Ribe Stift. Besøkt 27. mars 2020.

Eksterne lenker
---------------

* (da) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Diocese of Ribe – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
Bispedømmer i den danske Folkekirken |
| --- |
| Fyen **·** Haderslev **·** Helsingør **·** København **·** Lolland–Falster **·** Ribe **·** Roskilde **·** Viborg **·** Aalborg **·** Aarhus | Danmarks flagg |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |

Portal: Danmark
**Symploke** (av gr. *symploke*, også *complexio* [latin], «sammenfletning») er en talefigur, hvor samme ord gjentas flere ganger innenfor i samme utsagn eller setning.

Som retorisk eller stilistisk virkemiddel finnes symploken blant annet anvendt av den danske dikteren Paludan-Müller:

> Som Troskab byder den: vær fast, vær tro! '**Tro'** i dit Kald, og mod din Længsel '**tro'**!
> 
> 
> Frederik Paludan-Müller: «Sjette Sang». *Poetiske Skrifter*, Bd. 2.
> 
> 

Et ord eller utsagn kan også brukes suksessivt ved begynnelsen av to eller flere setninger, og et annet ord eller setningsledd suksessivt på slutten av den samme. Denne bruken viser således til en kombinasjon av anafor og epifor.

> Når det er snakk om hat, '**la oss stå opp og tale imot det'**. Når det er snakk om vold, '**la oss stå opp og tale imot det.'**
> 
> 
> Bill Clinton: *Tale*.
> 
>

Se også
-------

* Anafor
* Epanastrofe
* Epifor

Litteratur
----------

* Herbert Weir Smyth: *Greek Grammar*. Cambridge MA: Harvard University Press 1920. ISBN 0-674-36250-0.
* Asbjørn Aarnes: *Litterært leksikon. Begreper og betegnelser. Teori – Kritikk – Historie*. 3. utvidede og reviderte utgave. Oslo 1977 ISBN 82-518-0541-4
**Ure** er en elv i North Yorkshire i England. Den har sitt utspring i Penninene, renner gjennom nasjonalparken Yorkshire Dales, og går over i Ouse (Yorkshire) nær Boroughbridge, mellom Ripon og York. Blant bielver finner man Swale og Skell. Elven renner blant annet gjennom Wensleydale, som tidligere het *Yoredale* etter elven.

Overgangen til Ouse blir noen ganger regnet som starten på en ny elv, med Ure som en bielv, men oftest regnes det som et navneskifte på samme elv.

Etymologi
---------

De eldste nedtegnelser av navnet på elven er *Earp* fra rundt 1025, antagelig en feil for Ear Ƿ, hvor Ƿ representerer den angelsaksiske bokstaven wynn eller «w», som står for *wæter*, «vann». Ved 1140 er det nedtegnet som Jor, derav navnet på klosteret Jervaulx Abbey (hvor Jervaulx synes å være en fransk oversettelse av *Jorvale*, det vil si *Uredale* / *Yoredale*), og litt senere som *Yore*. I tudortiden benyttet fortidsminnegranskerne John Leland og William Camden den moderne formen av navnet.

Navnets betydning er antagelig «sterk /rask elv». Det er basert på antagelsen av at det brytoniske navnet på elven var Isurā ettersom det romerske navnet for Aldborough var *Isurium*; intervokalisk «s» er kjent for å ha gått tapt i brytonisk fra en tidlig dato. Denne forklaringen forbinder navnet på elven med det indoeuropeisk rotordet *is-* i betydningen «sterk» og tilsvarer navnene på elvene Isar i Tyskland og Isère i Frankrike.

Løp
---

Aysgarth-fallene i Ure.   Mick Knapton (2006)
Det første stedet av betydning elven passerer er nasjonalparksenteret ved Hawes. Noen kilometer lenger øst renner den gjennom Aysgarth-fallene, en foss med tre fall. Den passerer så Middleham Castle og ruinene av Jervaulx Abbey. Elven renner så gjennom landsbyen Masham og forbi Marmion Tower i West Tanfield og Norton Conyers.

Ure renner så gjennom Ripon og forbi Newby Hall og fornminnet Devil's Arrows. Rett vest for Boroughbridge er A1 ført på en bro over elven. Øst for byen renner Swale inn i Ure, og omkring en mil lenger ned, ved Cuddy Shaw Reach nær Linton-on-Ouse, skifter den navn til Ouse.

Referanser
----------

1. 1 2  Smith, A.H. (1962): *The Place-names of the West Riding of Yorkshire* **7**. Cambridge University Press. s. 140–141.
2. ↑  Ekwall, Eilert (1960 ): *The Concise Oxford Dictionary of English Place-names*, s. 268.
3. ↑  , Pontefract, Ella (1936): *Wensleydale*, London: J.M. Dent & Sons
4. ↑  Watts, Victor, red. (2010): «Ure» i: *The Cambridge Dictionary of English Place-Names*, Cambridge University Press, ISBN 978 0 521 16855 7

Eksterne lenker
---------------

* (en) River Ure – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* «River Ure» Arkivert 6. mars 2014 hos Wayback Machine. *Yorkshire Dales Rivers Trust*
* «River Ure Fishing», *Yorkshire Dales Fly Fishing*
* «Ure Navigation», *Canal & River Trust*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GeoNames
 |
**Bice Vanzetta** (født 7. mars 1961), italiensk kvinnelig langrennsløper som deltok i de olympiske vinterleker 1988 i Calgary, 1992 i Albertville og 1994 i Lillehammer.

Vanzetta vant en olympisk bronsemedalje i langrenn under vinter-OL 1992 i Albertville. Hun var med på det italienske stafettlaget som kom på tredjeplass på 4 x 5 km stafett for damer, bak SUS og Norge. De andre på laget var Manuela Di Centa, Gabriella Paruzzi og Stefania Belmondo.

To år senere, under vinter-OL 1994 i Lillehammer vant hun en ny bronsemedalje i stafett. Sammen med Manuela Di Centa, Gabriella Paruzzi og Stefania Belmondo ble hun nummer tre på 4 x 5 km stafett bak Russland og Norge.

Hun er søster til Giorgio Vanzetta.

OL-medaljer
-----------

* 1992 Frankrikes flagg Albertville - Bronse Bronse i langrenn, 4 x 5 km stafett, damer Italias flagg Italia
* 1994 Norges flagg Lillehammer - Bronse Bronse i langrenn, 4 x 5 km stafett, damer Italias flagg Italia

VM-medaljer
-----------

* 1991 Italias flagg Val di Fiemme - Sølv Sølv i langrenn, 4 x 5 km stafett, damer Italias flagg Italia
* 1993 Sveriges flagg Falun - Sølv Sølv i langrenn, 4 x 5 km stafett, damer Italias flagg Italia

Referanser
----------

1. ↑   Olympedia, Olympedia utøver-ID 82925, besøkt 10. februar 2022[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Bice Vanzetta – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Bice Vanzetta – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Bice Vanzetta – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Bice Vanzetta – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (it) Bice Vanzetta – Italias olympiske komité Rediger på Wikidata

* (en) Bice Vanzetta – FIS (langrenn) Rediger på Wikidata
**Urdvatn og Kallingshei naturreservat** er et større barskogsområde på Kallingsheia sentralt i Åmli kommune i Agder. En mindre del av området, ved Barlindtjern i sør, ble vernet i 1996. Her finnes det som regnes å være den største barlindforekomsten i indre Agder. For øvrig utgjøres skogen av gran og furu, med innslag av rik lauv- og blandingsskog. Det er også steder med edelløvskog.

Området er kupert med betydelige høydeforskjeller, fra bredden av elva Gjøv på knappe 200 moh i øst, til Høgeknatten på 703 moh i vest. 

Det er ikke tillatt å endre naturmiljøet. Dyr og planter er vernet, og motorisert ferdsel er fobudt. Men forskriften gir en del unntak, herunder oppkjøring og vedlikehold av skiløype avmerket på vernekartet.

Referanser
----------

1. ↑  «Norgeskart». Kartverket. Besøkt 1. februar 2022.
2. ↑  «Urdvatn og Kallingshei naturreservat» (PDF). Klima- og miljødepartementet. Mars 2019. Besøkt 1. februar 2022.
3. ↑  (no) Urdvatn og Kallingshei naturreservat i Miljødirektoratets nettsted Naturbase
4. ↑  «Forskrift om vern av Urdvatn og Kallingshei naturreservat, Åmli kommune, Aust-Agder». Lovdata. Besøkt 1. februar 2022.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Naturbase
 |
***«Det hender så mangt på Hovedøen»*** er en norsk slager med melodi av danske Willy Kierulff og tekst av Vilhelm Dybwad. Kari Diesens mor, Signe Heide Steen, sang den for henne da hun var liten. Sangen handler om en kjærlighetshistorie som utspiller seg på Hovedøen. Fortelleren er en ung pike som er på båttur med sin beiler Johan. De går i land på Hovedøen, og tilbringer natten der. På overflaten forteller teksten at "Timevis satt vi der hånd i hånd", men antyder likevel at det skjedde noe mere i løpet av natten ("Det hender så mangt på Hovedøen en midtsommernatt".) I ettertid varer ikke forholdet ("Kjærlighets lykke kan gå i knas"), noe som gjør at fortelleren sier "Gå aldri en deilig sommernatt i land på Hovedøen." 

Kari Diesen med Arild Andresens orkester spilte den inn i 1957. Det var den første norske ekko-innspillingen (Refrenget har ekko på Diesens stemme). Den ble utgitt som B-siden til Diesens versjon av landeplagen «Tango for to». Sangen ble raskt så populær at den ble gjenutgitt som A-side på platen His Master's Voice AL 6054 med Sverre Bævres «I min ungdoms vår» på den andre siden.

Diesen gjorde to nyinnspillinger av den: Versjonen til Kari Diesen med Tor Hultins orkester ble utgitt på LP-platen *Det hender så mangt* (Philips 6327 019) i 1979. Versjonen til Kari Diesen med Frank Cooks orkester ble utgitt på den doble LP-platen *Jeg har mitt hjerte i Oslo – Toner fra Tigerstaden* (Talent TLS 6001).

Andre versjoner
---------------

* Inger Lise Rypdal – Utgitt på singlen RCA NA 1381 i 1971.
* Lars Lillo-Stenberg – Sett fra en manns perspektiv. Utgitt på CD-platen *Oslo* (Sonet 159 380-2) i 2000.
* The Source: of Summer – Med indiske Sunanda Sharma på tanpura og som vokalist. Utgitt på platen "The Source: of Summer" på Grappa i 2013.

På TV
-----

* Kari Diesen fremførte den under et filminnslag på NRK fjernsyn i begynnelsen av 1960-tallet. Arvid Nilssen var *Johan*.
* Kari Simonsen fremførte den på Fjeldboden Friluftsteater i et TV-program i 1971. *Johan* (spilt av Rolf Just Nilsen) kom med sure kommentarer under fremførelsen, og det endte med «krangel» for åpen scene.
* Brede Bøe fremførte «Hovedøen», som Hilde Lyrån korrigerte slik at den passet dagens ungdom.

Dansk versjon
-------------

Thøger Olesen har laget en dansk tekst. Den danske tittelen er «På Æbleøen». Lis Jannie med Ib Renards orkester spilte den inn på singlen Triola TD 45-3 i 1958

Se også
-------

* Hovedøen

Referanser
----------

1. ↑  Kari Diesen - Det hender så mangt på Hovedøen på YouTube
2. ↑  Danpop Arkivert 17. mai 2014 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* Diesen, Kari: Ballade.no
Det hessiske innlandet (uten eksklaven Vöhl og Itter) 1815–1866
**Det hessiske innlandet** (tysk: *Hessische Hinterland*) er et område i regionen Mittelhessen i den tyske delstaten Hessen. Det befinner seg hovedsakelig i den gamle Kreis Biedenkopf og i den vestlige delen av den nåværende Landkreis Marburg-Biedenkopf. Deler befinner seg også i den nåværende Lahn-Dill-Kreis og Kreis Waldeck-Frankenberg. Tidligere strakk det seg fra Bromskirchen i nord frem til Rodheim (ved Gießen) i kommunen Biebertal.

Navne ble opprinnelig brukt om deler av Hessen-Darmstadt, med det fullstendig isolerte Amt Blankenstein (Gladenbach) med Biedenkopf og Battenberg. Senere ble betegnelsen hengende ved den tidligere Kreis Biedenkopf.

Idag blir begrepet populært brukt om de delene av den tidligere Kreis Biedenkopf som ble innlemmet i Landkreis Marburg-Biedenkopf. I 2006 fikk det en offentlig, institusjonell betydning gjennom grunnleggelsen av *Interkommunale Zusammenarbeit Hinterland*.

Den overhessiske innlandsdialekten tales i området, dog med en alment synkende tendens.
Et lomografi av en tilfeldig trikk.
**Lomografi** er et fotografi som er tatt med et kamera av russisk fabrikat, kalt for *Lomo*. Kameraet, spesielt optikken, er ikke regnet for å være verken den beste eller den dyreste kvaliteten, og derfor blir bildet ofte både uskarpt og forvrengt. Selve komposisjonen av bildet blir gjort vanskelig ved at kameraet ikke tar akkurat det billedutsnittet som man ser i søkeren. Stikkordet for lomografi er lange lukkertider, samt at alle normale regler for hvordan en bør eksponere og komponer et fotografi skal glemmes.

Ikke-kunst blir kunst
---------------------

I løpet av 1990-tallet ble disse lomografier opphøyet til en form for kunst, nettopp på grunn av den underlegne teknikken. Kameraet er på mange måter et ubrukelig kamera, men samtidig kan det være morsomt å bruke. Det ble holdt flere utstillinger av bilder som var delvis i ufokus og av mer eller mindre tilfeldige motiver. Den første store lomografiutstillingen ble arrangert høsten 1994, med parallelle utstillinger i Moskva og New York. Parolen var at når man likevel ikke kunne ta et bilde av et tilsiktet komposisjon og så godt som man ville, trengte man ikke benytte søkeren i det hele tatt. Bildet ble isteden skutt fra hoften.

Se også
-------

* Holga

Eksterne lenker
---------------

* (en) Lomography – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Lomography – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Love & Motion, en film om fenomenet
* Eksempel på LOMO-fotografier

Portal: Kunst
Den **økologiske bæreevnen** eller **bærekapasiteten** er øvre grensen for antall individer av en art som kan leve i et gitt område over lengre tid. En populasjon kan svinge noe fra år til år, men over lengre tid kan ingen bestand være større enn det områdets økologiske bæreevne tillater fordi ressurser som vann, mat og habitat ikke øker med økende bestand.

Når et område har vært leveplass for en art for en stund, kan arten påvirke området slik at bæreevnen forandrer seg. Eksempelvis er beveren avhengig av løvtrær. Den bruker trærne til mat og til å bygge hus som de kan bo i. De bruker også mange trær til å bygge demninger rundt husene sine. De bygger demningene slik at vannet ikke skal ødelegge husene. Men når beveren er ferdig med huset sitt og de har fått avkom øker behovet for mat. Derfor ødelegger beveren ofte flere trær enn det området klarer å produsere. Resultatet blir at bæreevnen i området synker, og beveren må etter en tid finne seg et nytt område å etablere seg i.

Bæreevne er en viktig faktor i livshistorieteori, særlig innenfor R/K-seleksjon. I matematiske formler brukes gjerne bokstaven K for å betegne antall individer av en bestemt art som kan leve i et område. Arter som er langlivede og får forholdsvis få unger vil ofte ha en bestand som ligger tett oppunder bærekapasiteten.

Referanser
----------

1. ↑  Hui, C (2006). «Carrying capacity, population equilibrium, and environment's maximal load». *Ecological Modelling*. 192: 317–320. doi:10.1016/j.ecolmodel.2005.07.001.
2. ↑  Martire, S. Castellani, V. & Sala, S. (2015): Carrying capacity assessment of forest resources: Enhancing environmental sustainability in energy production at local scale. Resources, Conservation and Recycling, No 94, side 11-20.
3. ↑  MacArthur, R. & Wilson, E.O. (1967): *The Theory of Island Biogeography*, Princeton University Press (2001 opplag), ISBN 0-691-08836-5M.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Nationalencyklopedin **·** LCCN
 |
**«Sympathy for the Devil»** er en sang av The Rolling Stones skrevet av bandets vokalist Mick Jagger og dets gitarist Keith Richards.

Sangen er 6 minutter og 18 sekunder lang og ble spilt inn i Olympic Sound Studios i London i juni 1968. Den ble inkludert på albumet *Beggars Banquet*, som ble gitt ut 6. november 1968 i Storbritannia 7. desember 1968 i USA. Den er også utgitt som singel.

Teksten forteller i første person hvordan djevelen har forårsaket katastrofer og lidelser gjennom menneskets historie, men han krever fortsatt sympati.

Sangen begynner slik:

> *Please allow me to introduce myself*
> 
> 
> *I'm a man of wealth and taste*
> 
> 
> *I've been around for a long long year*
> 
> 
> *Stolen many man's soul and faith*
> 
> 

Den havnet på 32. plass i musikkmagasinet Rolling Stones liste over de 500 beste sangene gjennom tidene.

*Sympathy for the Devil* er også tittelen på en versjon av en film fra 1968 av Jean-Luc Godard, som i originalversjon heter *One Plus One.* Filmen skildrer den amerikanske motkulturen på slutten av 1960-tallet, og viser også Rolling Stones som spiller inn sangen i studio. Under innspillingen forårsaket en filmlampe en stor brann i studioet som voldte betydelig skade og ødela noe av Stones' utstyr. Imidlertid ble båndopptaket lagret av produsent Jimmy Miller før han flyktet fra studioet, og Godard fortsatte å filme brannen.

Det er flere andre artister som har gitt ut coverversjoner av sangen, blant annet Guns N’ Roses, Bryan Ferry, goth metal-bandet Tiamat samt Motörhead.

Medvirkende
-----------

Rolling Stones
* Mick Jagger – sang
* Keith Richards – elektrisk gitar, bassgitar, sang
* Brian Jones – akustisk gitar, sang
* Bill Wyman – slagverk, sang
* Charlie Watts – trommer, kubjelle, sang

Andre medvirkende
* Nicky Hopkins – piano
* Marianne Faithfull, Jimmy Miller, Anita Pallenberg – sang

Referanser
----------

1. ↑  Wenner, Jann S.; Wenner, Jann S. (14. desember 1995). «Mick Jagger Remembers». *Rolling Stone* **(engelsk)**. Besøkt 17. februar 2021.
2. ↑  Stone, Rolling; Stone, Rolling (11. desember 2003). «500 Greatest Songs of All Time». *Rolling Stone* **(engelsk)**. Besøkt 17. februar 2021.
3. ↑  «"Sympathy for the Devil"». *Salon* **(engelsk)**. 14. januar 2002. Besøkt 17. februar 2021.
4. ↑  «Guns N' Roses». *Billboard*. Besøkt 17. februar 2021.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND
 |
**Aletta van Manen** (født 20. oktober 1958 i Wageningen), nederlandsk landhockeyspiller som deltok i de olympiske leker 1984 i Los Angeles og 1988 i Seoul. 

Van Manen ble olympisk mester i landhockey under OL 1984 i Los Angeles. Hun var med på det nederlandske laget som vant landhockeyturneringen for damer foran Vest-Tyskland og USA. Seks lag deltok, det ble spilt en enkeltserie der alle lagen møttes én gang. Nederland fikk ni poeng, de vant fire kamper og spilte en uavgjord. Van Manen spilte to kamper i OL-turneringen.

OL-medaljer
-----------

* 1984 USAs flagg Los Angeles - Gull **Gull** i landhockey, damer Nederlands flagg Nederland
* 1988 Sør-Koreas flagg Seoul - Bronse Bronse i landhockey, damer Nederlands flagg Nederland

Eksterne lenker
---------------

* (en) Aletta van Manen – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Aletta van Manen – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Aletta van Manen – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Aletta van Manen – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Aletta van Manen – FIH Rediger på Wikidata
**Øivind Roos** (født 27. august 1964 i Oslo) er en norsk teatersjef. 

Øivind Roos er bosatt i Kongsvinger, hvor han for tiden arbeider som teatersjef i Teater i Glåmdal. Han er utdannet i musikkvitenskap ved Universitetet i Oslo.[] Han var i mange år knyttet til Hedmark Teater som musikalsk leder og regionleder. En periode var han kultursjef i Kongsvinger kommune, før han arbeidet som freelance teaterarbeider.[] 1. september 2010 ble han ansatt som sjef ved nystartede Teater i Glåmdal, som er et regionalt teaterverksted for de sju glåmdalskommunene.

Roos har en variert karriere som musiker, arrangør, komponist, dirigent, forfatter, produsent, instruktør, komiker og skuespiller. Mest kjent som komiker er han gjennom sitt alter ego Eda-Pelle. 

Roos er utdannet klassisk slagverker med piano, trekkspill og sang som biinstrumenter. Som arrangør har han gjort alt fra store musikaler til enkle bruksmusikkarrangementer for en rekke besetninger. Han har komponert musikken til show og teaterforestillinger i en flere genre. Han har dirgert kor, korps og en rekke teateroppsetninger. For tiden er han kunstnerisk leder for Drum Ladies, et 42 kvinners marsjerende slagverkensemble. Han har skrevet teatermanus, særlig for barn, og flere komiske show og revynumre. Som produsent har han blant annet gjort en rekke produksjoner for Instant Musical, KulTur i Kongsvinger, Forsvaret, avisen Glåmdalen og sitt eget produksjonsselskap, Øivind Roos Musikk og Underholdning.

Han har blant annet mottatt Kongsvinger kommunes kulturpris to ganger, samt Vardenprisen og Årets Glåmdøl.

Han er samboer med operasangerinnen Eva Vermundsberget

Utvalgt diskografi
------------------

* Eda-Pelle & Arvikingarna: *Vita Äljen* (2000) utgitt på Spinner records og produsert av Eldar Vågan.
* VM-Trosserne: *En skål i Heimebrent/Junikveld* (2009) med tekster av Hans Børli.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
Amerikanske soldater slipper ut flyveblad over Afghanistan  Foto: U.S. Army 
**Flyveblad**, **flygeblad** eller **løpeseddel** er et papirark med opplysende eller agiterende innhold, trykket i mange eksemplarer. Det må kunne distribueres raskt.

I nyere tid blir flyveblad brukt som reklame, som politisk propaganda, og som opplysning i forskjellige saker, ofte av lokale bevegelser og organisasjoner. Flyveblad med reklameinnhold blir også ofte distribuert via posten, mens det opprinnelige flyvebladet ble spredt for hånd.

Under andre verdenskrig benyttet motstandsbevegelsene flyveblad for å spre informasjon og oppfordre til samhold eller aksjoner. Flyveblad ble også sluppet fra fly over fiendtlige områder for å informere sivilbefolkningen eller fiendtlige soldater - ofte med oppfordring til sistnevnte om overgivelse. Flyveblad fra motstandsbevegelsen ble etter hvert til illegale aviser, med nummerering.

Se også
-------

* Pamflett
* Brosjyre
* Skillingstrykk

Eksterne lenker
---------------

* Flyveblad fra den allierte overkommandoen til tyske soldater om hvordan de skulle forholde seg etter kapitulasjonen i 1945

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND **·** HDS **·** NDL **·** NKC
 |
Ucrew - ettårig utveksling i Europa
Ucrew er Det Norske Misjonsselskap (NMS) sitt utvekslingsprogram for unge hvor man jobber ett år med barne- og ungdomsarbeid i en av NMS sine samarbeidskirker i Europa. Tidligere ble dette kalt ettåringstjeneste i NMS.

I begynnelsen var Ucrew i stor grad en støttefunksjon til misjonærfamilier som bodde i utlandet. Ettåringene jobbet da i hovedsak som miljøarbeidere for norske barn, men hadde også andre oppgaver i misjonsarbeidet. Ettåringene hadde praksis i ulike land hvor NMS hadde misjonærer, deriblant Madagaskar, Kamerun, Japan, Thailand og Brasil.

I senere år har profilen til Ucrew endret seg, og ettåringene har gått fra å i hovedsak være en støttefunksjon for misjonærfamilier til å bli korttidsmisjonærer selv. I tillegg er det ikke lengre bare nordmenn som reiser ut, men det er nå et utvekslingsprogram der ungdommer fra ulike deler av verden får mulighet til å jobbe som misjonærer for ett år.

Høsten 2018 sender NMS 17 ettåringer fra Norge, Brasil, Frankrike, Estland og England, til å være misjonærer i Egypt, Spania, Frankrike, Estland og England.
**MS «Sunriver»** var et skip i flåten til det nå nedlagte rederiet Skips AS Lundegaard i Farsund.

Skipet var et bulkskip, men bygd med lastebommer slik at hun kunne ta stykkgodslaster som returfrakt.
MS «Sunriver» ble sjøsatt 6. juni 1958 som byggnummer 176, og levert 3. desember 1958 ved Uddevallavarvet i Uddevalla til Lundegaard og Sønner. Chartret til Saguenay Shipping, som var et canadisk meklerfirma med Alcan (Aluminium Company of Canada) som hovedkunde. Sunriver var forøvrig det siste skipet i rederiets eie.

Med 8 640 bruttoregistertonn og 13 005 dødvekttonn, skulle hun kunne gjøre 14 knop som normalhastighet. Baugutformingen gjorde sitt til at skipet gikk inn i motgående bølger med en hoggende bevegelse, som gjorde at hun sjelden klarte å seile optimalt. Normal marsjhastighet var derfor ca. 11 knop.

Som bulkskip var hovedfrakten bauxitt og aluminia, med henting fra utskipningshavner som Mackenzie, (Britisk Guyana), Chaguaramas,(Trinidad) og Conacry (Nigeria) med leveranser til aluminiumsverk i Canada (Kitimat og Port Alfred/Chicoutimi) og Norge (bl.a. Årdal og Sunndal Verk). Ved henting av malm i innlandet av Syd-Amerika, ville skipet stikke for dypt til å unngå å grunnstøte på vei ned elvene Demerara og Paramas. Det var derfor vanlig at skip av denne klassen ble lastet ca. halvt, og supplerte lasten ved dypvannskaianlegg, hvor store lektere hadde sørget for at der alltid var nok råstoff.

Returfrakt innebar henting og levering i flere havner, avhengig av frakten, som kunne bestå av biler, maskiner, avispapir – og veddeløpshester, med besøk på flere større og mindre øyer i Vestindia.

Ca. hvert 3. år, en tur med skrapjern fra vestkysten av USA eller Canada til Japan, med stykkgodslast i retur.

«Sunriver» kolliderte 25. november 1967 med et annet norsk skip («Høegh Aigrette») nær Sandettie fyrskip utenfor den nederlandske kysten. «Høegh Aigrette» sank etter kollisjonen, mens «Sunriver» plukket opp alle 34 av mannskapet og satte dem i land i Dover.

Den 5. desember 1983 ble skipet levert til opphugging ved Darukhana i India.

Eksterne lenker
---------------

* (en) MS «Sunriver» – Den internasjonale sjøfartsorganisasjonen Rediger på Wikidata
* (no) Sjøhistorisk database – MS Sunriver
I november 1972 ble det rapportert inn flere observasjoner av en ubåt i Sognefjorden i Norge. Dette førte til en 16 dager lang militær leteaksjon hvor det blant annet ble sluppet synkeminer. Søket etter ubåten i Sognefjorden fikk stor mediedekning internasjonalt. Offisielt ga ikke søkene noe resultat, men nedgraderte dokumenter har stadfestet at det var en ubåt i Sognefjorden i november 1972.

Historien
---------

Under den kalde krigen, spesielt på 1970-tallet, var det mange ubåtobservasjoner i norske fjordstrøk. Der det ikke beviselig var ubåter fra NATO eller Norge, ble det antatt at sovjetiske ubåter var på ferde. November 1972 vendte hele verden øynene mot Norge og Sognefjorden etter flere observasjonar av en ubåt. De første observasjonene ble gjort 12. november, klokken 14.30 på Vangsnes i Vik. Da leteaksjonen ble satt igang sendte Forsvaret fire fregatter, to ubåter, 10 MTB-er og tre helikoptre for å delta i letingen. Leteaksjonen varte i 16 dager, men ga ingen resultater. Under aksjonen var hoteller i Sogndal og Leikanger fylt med journalister fra store deler av verden. Hva som egentlig skjedde har aldri blitt stadfestet, men nedgraderte dokumenter har stadfestet at det var en ubåt i Sognefjorden i november 1972. Om den var sovjetisk eller ikke har aldri blitt stadfestet. I 2012 stod en mann frem og innrømmet at han skjøt opp nødbluss over Sognefjorden i 22-tiden 21. november 1972. Lokalbefolkningen trodde dette var et signal fra ubåten til folk på land, og oppskytingen førte blant annet til at det ble sluppet synkeminer bare en time senere i området.

Referanser
----------

1. ↑  .*NRK.no: Full strid om ubåtjakta* Publisert: 19.05.2010.
2. ↑  *NRK.no: Står fram med sanninga om dei «raude rakettane» - 40 år etter* Publisert: 27.11.2012.

Litteratur
----------

* Forsvarsbygg: *Ubåtjakt i norske fjorder* August 2010.