recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Goran Sukno** (født 6. april 1959 i Dubrovnik i nåværende Kroatia) var en jugoslavisk vannpolospiller som deltok i de olympiske leker 1984 i Los Angeles.

Sukno ble olympisk mester i vannpolo under Sommer-OL 1984 i Los Angeles. Han var med på det jugoslaviske laget som vant vannpoloturneringen foran USA og Vest-Tyskland. Jugoslavia vant finalegruppen som besto av fem lag med ni poeng, samme som USA men med bedre målforskjell. Kampen mellom USA og Jugoslavia ble uavgjort 5-5. Sukno spilte sju kamper og scoret seks mål i OL-turneringen.

OL-medaljer
-----------

* 1984 USAs flagg Los Angeles - Gull **Gull** i vannpolo, Jugoslavias flagg Jugoslavia

Eksterne lenker
---------------

* (en) Goran Sukno – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Goran Sukno – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Goran Sukno – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Goran Sukno – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (hr) Goran Sukno – Kroatias olympiske komité Rediger på Wikidata
**Veerse Gatdemningen** (nederlandsk *Veerse Gatdam*) er demningen som stenger forbindelsen mellom den tidligere fjorden Veerse Gat og Nordsjøen. 27. april 1961 ble Veerse Gat forandret til Veerse Meer, en kunstig innsjø. Dette er den tredje av fjorten demninger som inngår i Deltaprosjektet (nederlandsk *Deltawerken*).

Demningen ble bygget for å beskytte deler av øyene Walcheren og Noord-Beveland i den nederlandske provinsen Zeeland mot springflo og ekstremt høyvann. Byen Veere ble avstengt fra Nordsjøen, og dens fiskerhavn ble flyttet til Colijnsplaat like før demningen var ferdig. Veerse Meer er i dag et populært sted for ulike vannsporter og lystbåter. Særlig brukes innsjøen av seilbåter og vindsurfere.

Veerse Gatdemningen er 2,8 km lang, og forbinder Walcheren og Noord-Beveland. Over demningen er riksvei 57 lagt, en av hovedforbindelsene mellom Walcheren og Zuid-Holland.

Konstruksjonen er dels et asfaltdekket dike som ble bygget over *Plaat van Onrust* («den urolige sandbanken») og dels over firkantede, hule betongkasser (caissons). Disse ble støpt i en dokk anlagt mellom Veere og Vrouwenpolder. Videre er caissonnene utstyrt med åpninger slik at de ikke hindret tidevannet mens demningen ble bygget. Først da demningen var ferdig ble lukene lukket, og dammen stengt.

Eksterne lenker
---------------

* Deltawerken.com – Veerse Gatdemningen (engelsk, tysk)

  


| * v
* d
* r
Demninger i det nederlandske Deltaprosjektet (1958–1997) |
| --- |
| Stormvloedkering Hollandse IJssel **·** Zandkreekdemningen **·** Veerse Gatdemningen **·** Grevelingendemningen **·** Volkerakdemningen **·** Haringvlietdemningen **·** Brouwersdemningen **·** Markiezaatskade **·** Oosterscheldekering **·** Oesterdemningen **·** Philipsdemningen **·** Bathse spuisluis **·** Hartelkering **·** Maeslantkering |
***Heteroscydmus*** er en slekt av biller som tilhører gruppen perlebiller (Scydmaeninae) som nå blir regnet til familien kortvinger (Staphylinidae). De er rovdyr som har spesialisert seg på midd. Det er funnet 6 arter i Norge.

Utseende
--------

Små (1-2 millimeter), mørke, blanke biller, fint hårete. Antennene er lengre enn hode + thorax, slanke, de tre ytterste leddene er tykkere og danner en smal klubbe. Hodet er stort, rundet, med ganske små fasettøyne. Det er ikke påfallende innsnevret bak. Pronotum er hvelvet, rundt, uten påfallende groper, hos mange arter med påfallende kraftig, oppstående behåring. Dekkvingene er ovale, hver dekkvinge har en dyp lengdegrop ved roten, blanke. De dekker hele bakkroppen. Lårene, særlig framlårene, er tykke og kølleformede, beina ellers slanke.

Levevis
-------

Perlebillene er rovdyr som stort sett lever av midd, spesielt pansermidd (Oribatida). Disse har et meget hardt skall og perlebillene har organer på frambeina for å holde byttet fast, og munndeler som passer til å borre eller sage seg gjennom middenes skall.

Utbredelse
----------

Slekten er kjent fra Brasil og Bolivia.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, **Coleoptera**
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien åtsel- og rovbiller, **Staphylinoidea**
			* Familien kortvinger, Staphylinidae Latreille, 1802
				+ Underfamilien perlebiller, Scydmaeninae
					- Gruppe Scydmaenitae
						* Stamme Glandulariini Schaufuss, 1889
							+ Slekten ***Heteroscydmus*** Franz, 1980
								- *Heteroscydmus brasiliensis* (Franz, 1967)
								- *Heteroscydmus yapacariensis* Franz, 1980

Referanser
----------

1. ↑  Franz, H. 1980. Monographie der südamerikanischen Scydmaenidae mit Einschluss einiger mittelamerikanischer Arten (Coleoptera). *Folia entomologica hungarica* 41: 39–264.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Heteroscydmus* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* *Heteroscydmus* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
De to formene gjennomskåret - lang (A) og kort (B) griffel hos *kusymre*
Kortgriflet blomst på *kusymre*
Langgriflet blomst på *kusymre*
**Heterostyli** betyr at samme planteart har to eller flere forskjellige oppbygginger av formeringsorganene i blomsten. To eller tre former vil finnes i samme populasjon, hvert individ har samme form på blomstene. Det er da enten lang griffel og korte pollenbærere, eller motsatt. Heterostyli kommer av gresk *hetero-*, forskjellig og *stylos*, griffel.

Heterostyli med to forskjellige former, *distyli*, fins hos noen få plantefamilier, for eksempel nøkleblomfamilien der 91 % av artene har dette. Tre forskjellige former, *tristyli*, fins i gjøkesyrefamilien og hos kattehale, der er det en mellomform der formeringsorganene har mellomlengde. Planter som ikke har denne egenskapen kalles **homostyle**.

Virkningen av dette er at kryssbestøvning vil skje oftere, og at selvbestøving skjer sjeldnere. Charles Darwin gjorde en berømt undersøkelse av heterostyli hos nøkleblomslekten i *The Different Forms of Flowers* (1877).

Kilder
------

* John Richards: Primula, B. T. Batesford Ltd, 1993

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Nationalencyklopedin
 |
**Hinterrhein** er en elv i den sveitsiske kantonen Graubünden, og en av Rhinens kilder og sideelver fra høyre.

Elva har sitt utspring under Paradiesbreen i det sørlige Sveits. Noe av nedbørsfeltet ligger også i Italia; det vannet kommer fra Hinterrheins sideelv Averser Rhein og den oppdemmede sjøen Lago di Lei (se Val di Lei). Hinterrhein løper først i nordøstlig retning, forbi tettstedet Splügen og gjennom den oppdemmede sjøen Sufner See, før den snur nordlig gjennom nok en demning ved Bärenburg. Den passerer tettstedene Andeer og Zillis, og «forsvinner» derfra ned i en dyp kløft langs den historiske veien Via Mala. Ved småbyen Thusis flyter elven ut i en lang dal, mottar elven Albula fra høyre, før den etter ca 15 kilometer løper sammen med Vorderrhein ved Tamins.

Hinterrhein og Via Mala
Sufner See

Referanser
----------

1. ↑  «Der Hinterrhein». *Planet Schule*. Arkivert fra originalen 6. mars 2016. Besøkt 2. januar 2016.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** GeoNames
 |
**Thorsrudgården** er en 250 m² stor villa på campus til Norges miljø- og biovitenskapelige universitet i Ås kommune.

Beskrivelse
-----------

Gården er en villalignende bygning i sveitserstil i 1 ½ etasje med saltak og vegger av panelt plankereisverk, bestående av hovedfløy med en smalere og noe lavere sidefløy i vinkel. Den er plassert fritt i parklandskapet. Bygningen er utvendig meget godt bevart med opprinnelige detaljer i behold. En del vindusrammer er skiftet ut i opprinnelige karmer, fortrinnsvis i sørlige fasader i sidefløyen. Eksteriørfarger med brukket hvitt og detaljer i rødt er tilnærmet de opprinnelige som ble påvist ved Riksantikvarens fargeundersøkelse 1978.

Bygningshistorie
----------------

Bygningen ble oppført 1887–1888 da Den høiere landbrugsskole startet undervisning i hagebruk. Bygningen er omtalt med skiftende navn etter beboere (Misvær, Thorsrud), men også som Villa Granly og Gartnergården. Den inneholdt opprinnelig leilighet for gartneren, et tegne- og arbeidsværelse og tre værelser for seks gartnerelever. Den ble delt opp i tre leiligheter rundt 1958.
Abel Bergström som ble ansatt som gartner ved skolen i 1860 og fikk ansvar for parkanlegg og planteskole. I 1865 fikk Bergström arealer til planteskole der hvor dagens planteskole ligger. Arealene ble utvidet i 1875 og 1896. Disse utvidelsene frigjorde arealer i parken som til da var blitt utnyttet til planteskoleproduksjon. Det ble oppført gartnerbolig for Bergström etter at det i 1887 var innført hagebruksundervisning ved skolen. Boligen ligger midt mellom tunet og planteskolen, og lå praktisk til for gartneren som hadde tilsyn med veksthus både i hagebruket og planteskolen. Fra høsten 2008 har huset vært i bruk som studentkollektiv for seks studenter, samt en dublett.

Kilder
------

* Verneplan for UMB. Bygninger og park i det sentrale universitetsanlegget. Del 1. UMB 2006. Side 14, 93-94 m fl.
**Thorstein Aaby** (født 3. april 1971 i Porsgrunn, død 24. juli 2007) var en norsk gitarist. 

Thorstein Aaby startet gruppen Sunset Strip, senere Silverspoon sammen med Nils K. Rue, Stian Kristoffersen og Øyvind Vang. 

Ettersom bandet etter 7 år begynte å bevege seg mot en mer progressive metal-sjanger, ble det gjort noen endring i besetningen, og bandet Pagan's Mind kom til live. 

Aaby spilte på Pagan's Mind sine to første album; Infinity Divine (2000) og Celestial Entrance (2002). 

I 2003 forlot Aaby bandet grunnet helseproblemer. 

Han ble raskt med i bandet Smalltown Rockets. De er blant annen å høre på albumet *Gods of Thunder: A Norwegian Tribute to Kiss,* hvor de bidro med låta *C'mon and Love me.*

De siste årene var han også gitarist i et tribute band for Mötley Crüe, kalt Wild Side. Wild Side ga også ut noe eget materiale. 

Etter å gjentatte ganger besvime på scenen fikk han den sjeldne diagnosen fetus in fetu, hvor det oppdages at en "tvilling" vokser i ens kropp. I Aabys tilfelle opptrådte dette som en masse i hodet. 

Den 24. juli 2007 sovnet Thorstein Aaby inn etter lang tids sykdom.

Referanser
----------

1. 1 2   Encyclopaedia Metallum, Encyclopaedia Metallum artist-ID 5472, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Nils K. Rue « Pagan's Daily» **(engelsk)**. Arkivert fra originalen 30. oktober 2019. Besøkt 14. september 2019.
3. ↑  «Pagan's Mind, minnetekst». Besøkt 14. september 2019.
4. ↑  «Thorstein Aaby, Metal Archives». Besøkt 14. september 2019.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Thorstein Aaby på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Thorstein Aaby på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Thorstein Aaby på Encyclopaedia Metallum Rediger på Wikidata

* (en) Thorstein Aaby på AllMusic Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |
**Thorstein Rittun** (født 16. februar 1929 i Skien, død 6. april 2018 i Oslo) var en norsk maler, grafiker og keramiker.

Rittun studerte ved Statens kunstakademi under Per Krohg 1947–1950 og debuterte på Høstutstillingen i 1949. Han hadde sin første separatutstilling i Skien i 1955. Rittun maler og tegner fargerike bilder som ofte har humoristiske eller festpregede motiver. Han har laget flere dekorative arbeider i offentlige bygg, skip og private bedrifter og har illustrert flere bøker. Flere av hans tegninger er også utført i billedvev eller som kirkemalerier. I årene 1983–1987 laget han motivene for juleplatte-serien til Porsgrunds Porselænsfabrik.

Dekorasjonsarbeider ved bl.a. Alta videregående skole (1967), Stadtlandet skole (1973), Stokmarknes videregående skole (1976), Skullerud skole, Oslo (1978), Sundvolden Hotel (1980), Samvirke forsikring (1981), OBOS, Norsk kommuneforbunds kontorer i Oslo, skipene Kronprins Harald, Sagafjord, Prinsesse Ragnhild og Norsk Hydros oljeplattform Oseberg C. Han er representert i Museet for samtidskunst i Oslo.

Rittun var aktiv i den kulturpolitiske debatten om offentlige utsmykninger og om kunstneres arbeidsforhold og har hatt en rekke tillitsverv i kunstnernes organisasjoner.

Referanser
----------

1. ↑   KulturNav, KulturNav-ID fd76cd62-1c24-4f5a-9e92-f485e16ec3d3, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   nbl.snl.no[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Thorstein Rittun - nekrolog i Aftenposten 14. april 2018

Eksterne lenker
---------------

* Thorstein Rittun Store norske leksikon
* Thorstein Rittun Norsk biografisk leksikon
* Thorstein Rittun Norsk kunstnerleksikon

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Norsk kunstnerleksikon **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** ISNI **·** SUDOC **·** KulturNav
 |
**Thorpe St Andrew** er en stor landsby og verdslig sogn i distriktet Broadland i grevskapet Norfolk i England. Stedet er en forstad til Norwich, og administrasjonssenter for distriktet Broadland. I henhold til folketellingen i 2011 har landsbyen en befolkning på 14 556 innbyggere.

Historie
--------

Thorpe er i *Domesday Book* stavet *Torp*, noe som er et gammelt dansk eller norrønt ord (*þorp*) i betydningen «landsby». Det er antatt at det var danske innbyggere i East Anglia så tidlig som fra 870.

Deler av den opprinnelige landsbyen kan sees langs Yarmouth Road, veien ut fra Norwich. Man finner der blant annet sognekirken St. Andrew's, den gamle skolebygningen, puben Riverside og den tidligere puben Red Lion. I senere år har Thorpe St Andrew blitt kraftig utvidet, med boligområdet Dussindale som det største tillegget.

I juni 2006 ble det annonsert planer om å definere stedet som en by (*town*). Landsbyen er i befolkningstall større enn flere andre byer i området. Endringen vil muligens få positive økonomiske konsekvenser i form av økte overføringer.

Referanser
----------

1. ↑   «Civil Parish population 2011» Arkivert 12. oktober 2016 hos Wayback Machine. Neighbourhood Statistics. Office for National Statistics
2. ↑   Taggart, Caroline (8. juni 2011): *The Book of English Place Names: How Our Towns and Villages Got Their Names*. Ebury Publishing, ISBN 978-1-4090-3498-8, s. 182

Eksterne lenker
---------------

(en) Thorpe St Andrew – kategori av bilder, video eller lyd på Commons


* Thorpe St Andrew Town Council
* Teaterlaget Thorpe Players, Roxley Hall, Norwich
* Thorpe St Andrew Parish Church, Norwich

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Vision of Britain **·** VIAF **·** LCCN **·** GeoNames **·** GeoNames
 |
**Shoichi Yokoi** (1915–1997) var en soldat i den japanske hæren som i 1941 ble stasjonert på stillehavsøya Guam. Da amerikanerne gjenerobret Guam i 1944, forsvant Yokoi under jorda – bokstavelig talt. Først 28 år senere, i januar 1972, ble han oppdaget på en øde del av Guam av øyas egne innbyggere. I løpet av årene etter andre verdenskrig hadde han holdt til i en underjordisk jungelhytte. Han fikk en heroisk mottakelse da han kom hjem til Japan. Ifølge slektninger fant han seg aldri helt til rett i Japan etter gjenkomsten og av nostalgiske grunner dro han flere ganger på besøk til Guam sammen med sin kone.

Yokoi døde av hjerteinfarkt i 1997, 82 år gammel.

Historien om Youki regnes som en av de merkeligste historier fra 1900-tallet. I 2009 utgav hans nevø, Omi Hatashin, en bok om hans liv på Guam som i engelsk oversettelse har fått tittelen *Private Yokoi's War and Life on Guam*.

Yokois hule på Guam

Se også
-------

* Hiroo Onoda

Referanser
----------

1. ↑   www.nytimes.com[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   article.auone.jp[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   www.tracesofwar.com[Hentet fra Wikidata]
4. ↑  Editors, History com (2010). «Japanese soldier found hiding on Guam». *HISTORY* **(engelsk)**. Besøkt 4. juli 2021.
5. 1 2  «Shoichi Yokoi, the Japanese soldier who held out in Guam». *BBC News* **(engelsk)**. 24. januar 2012. Besøkt 4. juli 2021.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NDL **·** CiNii
 |

Portal: Andre verdenskrig
Ødelagt stridsvogn fra Saur-revolusjonen. Dette bilde ble tatt 28. april 1978, dagen etter revolusjonen.
**Saur-revolusjonen** refererer til det kommunistiske Demokratisk folkeparti sin avsettelse av Mohammed Daoud Khan fra politisk makt i Afghanistan den 27. april 1978 (ifølge muslimsk kalender 8. Safar/Saur). Navnet 'Saur', egentlig safar, refererer til den andre måned i den islamske kalender, og denne måned begynte 21. april.

Historikk
---------

Begravelsen 19. april 1978 for Mir Akbar Khyber, en prominent parchamsk ideolog som hadde blitt myrdet, tjente som et samlingspunkt for afghanske kommunister. Det er anslått at mellom 10 000 og 30 000 mennesker samlet seg for å høre de rystende talene av Noor Mohammad Taraki og Babrak Karmal. Sjokkert av denne demonstrasjonen av kommunistisk samhold, beordret Daoud Khan arrestasjonen av Khalq-lederne, men han reagerte for sent. Det tok ham en uke å arrestere Taraki og Amin var såvidt plassert i husarrest. Ifølge senere Khalq-dokumentasjon, sendte Amin komplette ordrer for kuppet fra sitt hjem mens det var under bevæpnet vakthold ved hjelp av familiens budbringer. Hæren hadde blitt satt i beredskap 26. april på grunn av et antatt «anti-islamsk» kupp. Flere uten eller med svært løse bånd til Khalq, beveget seg raskt for å hindre sitt eget fall.

Nytt styre
----------

27. april 1978 begynte et statskupp med troppebevegelser på den militære basen ved Kabul internasjonale flyplass, vant sakte grunn i løpet av de neste 24 timene mens opprører bekjempet enheter som fremdeles var lojale med Daoud i og rundt hovedstaden. Mohammed Daoud Khan og mesteparten av hans familie ble skutt i presidentpalasset. 231 år med kongelig og republikansk styre av Ahmed Shah Durrani og hans etterfølgere var slutt og tiden for den kommunistiske Demokratiske republikken Afghanistan hadde begynt.

Afghanistans mest populære avis i kommunist-tiden het Saur-revolusjonens sannhet (persisk: Haqiqat-e Inquilab-e Saur). Den var oppkalt etter revolusjonen. Den ble tatt ut av produksjon etter kommunismens fall i landet i 1992, og da Taliban startet sitt islamistiske diktatur i 1996, ble avisen totalforbudt å eie.

Fotnoter
--------

1. ↑  Et muslimsk år varer bare 354 dager, og forskyves med 11 dager hvert år. I 1978 begynte den andre måned 21. april.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN
 |
**Shoichi Noma** (født **Shoichi Takagi** i 1911, død august 1984) var en japansk forlegger og var i over tretti år leder for selskapet Kodansha. 

Schoichi Takagi tok en utdannelse innen juss ved universitetet i Tokyo på 1930-tallet og ble adoptert inn i Noma-familien av Sae Noma i 1941, hvorpå han tok etternavnet «Noma». Samme år ble han leder for familiebedriften Kodansha. Etter andre verdenskrig gjorde det amerikanske styret gjorde utrenskinger av dem som hadde jobbet mot dem under krigen, og han ble avsatt, men fikk jobben igjen i 1949. Han ledet deretter bedriften fram til 1981.

I løpet av disse årene endret han profilen på bedriften fra et forlag som publiserte magasiner til et bokforlag. Han var svært suksessrik i det han gjorde, og ble kalt «den japanske publiseringens far». Han utvidet markedet til Kodansha til også å omfatte USA, og i 1980 var forlaget Japans største.

I tillegg til å utvikle forlaget jobbet han også for å fremme japansk- og internasjonal kultur. Han grunnla Publishers' Organization for Cultural Exchange for å fremme japansk kultur i utlandet og utenlandsk kultur i Japan og Noma-prisen for afrikanske publikasjoner og Noma prisen for litterasjon til dem som motarbeidet analfabetisme.

Referanser
----------

1. ↑  Kodansha Ltd. Company History

Eksterne lenker
---------------

* Kodansha Ltd. Company History
* Notis om dødsfallet hans i *Daytona Beach Morning*, 11. august 1984

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** NDL
 |
**Shoegaze**, eller *shoegazing*, er en musikksjanger innen alternativ rock som oppsto i Storbritannia på 1980-tallet. Navnet kommer rett og slett av å stirre sjenert på skoene sine – noe mange av shoegaze-bandene gjorde på scenen (begrepet ble opprinnelig brukt om country-shoegaze bandet Moose).

Shoegaze kjennetegnes av drivende, drømmende gitarer og trance-preget musikk. Shoegaze ble etter manges mening funnet opp av britisk-irske My Bloody Valentine i 1987, og hadde sin storhetstid i perioden 1988-1991. Andre store navn var Ride, Moose, Curve, Pale Saints, Lush, Chapterhouse, The Boo Radleys, Spacemen 3, Slowdive og Loop, og til en viss grad også tidlig Stereolab. The Jesus & Mary Chain og The Cocteau Twins, samt eksperimentelle 1960- og 1970-tallsgrupper som Velvet Underground og Neu!, kan ses på som forløpere til shoegazemusikken.

Ellers fikk shoegaze aldri den samme pressedekningen (og de samme salgstallene) som samtidige sjangere som grunge, hiphop, britpop og madchester, så de fleste gruppene forble kultband. Mange hadde også hengivne tilhengere i britisk musikkpresse.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN
 |
Shoalwater Bay.
**Shoalwater Bay** er en større bukt langs Capricorn Coast i Queensland i Australia 100 kilometer nord for kystbyen Yeppoon og 628 nord for delstadshovedstaden Brisbane. Det australske forsvaret har brukt området som øvingsområde siden 1966. Bukta er også et viktig dugonghabitat og del av Great Barrier Reef Marine Park.

Navnet Shoalwater Bay ble gitt av James Cook 28. mai 1770. Fra 1853 begynte den første europeiske bosettingen i området og fra 1860 ble aboriginene gradvis fjernet fra området.

Under Vietnamkrigen var Shoalwater Bay øvingsområde for australske soldater før de ble sendt til Vietnam, og stedet er blant annet nevnt i sangen I Was Only Nineteen av gruppa Redgum.

Referanser
----------

1. ↑  «Shoalwater Bay (Dugong) Plan of Management». Great Barrier Reef Marine Park Authority. Arkivert fra originalen 21. februar 2015. Besøkt 21. februar 2015.
2. ↑  Cook, James (1893). *Captain Cook's Journal during his first voyage round the world*. London.
3. ↑  Leanne Sommer, Paul O’Neill. «Heritage» (PDF). Department of Defence. s. 53. Arkivert fra originalen (PDF) 23. september 2015. Besøkt 21. februar 2015.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Saupstad gravlund** er en gravlund for Kolstad menighet ved Reier Søbstads veg på Saupstad i Trondheim. Kirkegården ble anlagt i perioden 2011–2013 og har et areal på rundt 40 daa. Den er utformet med en parkmessig karakter og innehar en anonym og livsnøytral minnelund med egne felt for muslimske gravplasser.

Gravlunden ligger like ved Kolstad kirke, Husebybadet og de nye storskolene Huseby barneskole og Huseby ungdomsskole og Heimdal videregående skole. Området hvor gravlunden ble anlagt har vært regulert til dette formålet siden 1970-tallet. Bydelene sør for Trondheim sentrum, med Saupstad, Kolstad, Huseby og Flatåsen har ikke tidligere hatt egen kirkegård.

Saupstad gravlund har på grunn av sin plassering rett ved Kolstad kirke også gått under navnet *Kolstad kirkegård*, men nåværende form for stedsnavnet ble vedtatt av Bispedømmerådet i august 2014.

Se også
-------

* Kolstad kirke

Referanser
----------

1. ↑  Adressa.no – Trondheim får landets vakreste kirkegård (Av Torsten Hansen. Publisert 2. oktober 2014, besøkt 22. januar 2021)
2. ↑  Kartverket.no – Sentralt stedsnavnregister, Saupstad gravlund (Besøkt 22. januar 2021)

Eksterne lenker
---------------

* Kirken.no – Kirkelig fellesråd i Trondheim, Gravplasser og Kontaktinformasjon
* Kart over Saupstad gravlund (Allslekt.org)

  


| * v
* d
* r
Kirkegårder i Trondheim |
| --- |
| Kors | Bratsberg **·** Byneset **·** Domkirkegården **·** Havstein **·** Havstein krigskirkegård **·** Heimdal **·** Ilen **·** Lade **·** Lademoen **·** Leinstrand **·** Leira **·** Moholt **·** Ranheim **·** Saupstad **·** Stavne **·** Tilfredshet **·** Tiller | Trondheims kommunevåpen |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Sentralt stedsnavnregister
 |
**Floyd Bennett** (født 25. oktober 1890 i Warrensburg i New York, død 25. april 1928 i Quebec i Canada) var en amerikansk pilot. Sammen med Richard E. Byrd forsøkte han å nå Nordpolen med fly fra Ny-Ålesund i 1925.

Bennett var utdannet bilmekaniker. I 1917 ble han innkalt til tjeneste i den amerikanske marinen hvor han tok flyverutdanning. I 1925 deltok han i Donald B. MacMillans ekspedisjon til Grønland sammen med Richard E. Byrd. Et år senere forsøkte Byrd og Bennett å nå Nordpolen med fly. Den 9. mai 1926 tok flyet til Bennett og Byrd av fra Ny-Ålesund på Svalbard med kurs for Nordpolen. De kom tilbake samme dag. Den korte reisetiden førte til spekulasjoner om de hadde nådd Nordpolen.

Bennett var en av favorittene i forbindelse med Orteigprisen i 1927, en pris på US dollar 25 000 som ble delt ut til den som klarte å fly uten mellomlanding mellom Paris og New York. Bennett skulle fly sammen med Byrd, Bert Acosta og George Noville. Under en prøveflygning 16. april 1927 i en Fokker Trimotor havarerte han og ble alvorlig skadet. Han døde et år senere i Quebec, Canada. For å hedre hans minne døpte Richard E. Byrd flyet til sin sydpolsekspedisjon i 1929 *Floyd Bennett*. 

New Yorks første store flyplass Floyd Bennett Field og den amerikanske marinens jager USS Bennett (DD-473) er oppkalt etter Floyd Bennett.

Referanser
----------

1. 1 2   Encyclopædia Britannica Online, Encyclopædia Britannica Online-ID biography/Floyd-Bennett, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Gemeinsame Normdatei, GND-ID 1050420233, besøkt 14. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   Social Networks and Archival Context, «Floyd Bennett», SNAC Ark-ID w6bs3235[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   Find a Grave, Find a Grave 2121, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
5. ↑   Store norske leksikon, Store norske leksikon-ID Floyd\_Bennett[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Prabook **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** NKC
 |
Jaan Koort (1883–1935): Portrett av Rá Koort. 1923. Skulptur i Kumu kunstmuseum
«En italiensk kvinne med barn ved et vannløp» av Johann Köler
**Kumu** er et kunstmuseum i Tallinn, Estland. Museet er det største i de baltiske landene, og blant de største i Nord-Europa. Kumu er en av de fem avdelingene til Eesti Kunstimuuseum, som har hovedkontor i samme bygningen.

Kumu har både faste samlinger og midlertidige utstillinger. Hovedsamlingen består av estisk kunst fra 18. århundretallet fram til i dag. Den omfatter blant annet kunstverk fra den okkuperte perioden (1941–1991), sosialistisk realisme og ikke-konformistisk kunst. De midlertidige utstillingene består av moderne kunst fra utenlandske og estiske kunstnere.

Kumu står for «KUnstiMUuseum». Bygningen ble tegnet av finnen Pekka Vapaavuori i 1994 og påbegynt i 2002. Dørene ble åpnet for besøkende 18. februar 2006. Museet ligger sør for Kadriorg-parken, omtrent tre kilometer fra Tallinn sentrum. For å redusere virkningen av den store bygningen, og ikke ødelegge parken, er museet plassert delvis under jorda i en skråning. Museet har sju etasjer, 350 rom og 5 000 m2 utstillingsareal.

I 2008 kåret Det Europeiske Museumsforum Kumu til «Årets museum i Europa».

Avdelinger
----------

* Første etasje: Inngang fra Kadriorg-parken, auditorium og kafé.
* Andre etasje: Inngang fra Lasnamägi parkeringsplass, terrasse, informasjon, garderobe, toalett, store auditorium, bibliotek, bokhandel og restaurant. Fløy for midlertidige utstillinger.
* Tredje etasje: Klassisk estisk kunst fra 1800 til slutten av andre verdenskrig, blant annet malerne Konrad Mägi, Nikolai Triik, og skulptør Jaan Koort.
* Fjerde etasje: Estisk kunst fra 1945 til 1991.
* Femte etasje: Midlertidige moderne utstillinger, kunst etter 1991 og lesesal.

Referanser
----------

1. ↑  «European Museum Forum.». Arkivert fra originalen 27. april 2009. Besøkt 4. mai 2009.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Kumu (museum) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

Portal: Estland

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** NKC
 |
Kumiss
**Kumiss** (også: *kumys* fra russisk *кумыс*, tyrkisk kımız tatarisk *kymyz*, kasakhisk *қымыз*) er naturlig gjæret hoppemelk, dvs en slags vin laget av melk.

I det mongolske kjøkken kalles samme drikk *airag* (eller airak), og regnes som landets nasjonaldrikk. Det er også den tradisjonelle velkomstdrikken gjester får servert straks de kommer til jurten.

Kumiss/airag er melkehvit og smaker syrlig og kjølig forfriskende, med en mandelaktig og iblant osteaktig ettersmak som personer fra vestlige kulturer kan trenge noe tid på å venne seg til. Drikken er lett alkoholholdig (1,2 til 2 % alkohol) og er en tradisjonell rett i asiatiske steppekulturer. Den blir regnet som gunstig for bekjempelse av tuberkulose, jernmangelanemi, anemi og annet. I Europa lages lignende produkter fra esel-, geite- og kumelk. Brennevinet araka destilleres av kumiss. På grunn av det høye vitamin- og mineralinnholdet tjener kumiss til en viss grad som erstatning for frukt og grønnsaker. Ved regelmessig konsum virker drikken lett lakserende.

Kefiren som kommer fra det nordlige Kaukasus lages av kumelk som gjæres ved hjelp av melkesyrebakterien *Dispora caucasica*. I stedet for kumissens flytende utgangspunkt tilsetter man her kefirkorn av kokt melk, og får av det en lett alkoholholdig drikk (0,2 til 0,8 % alkohol). Fordi kumelk inneholder mindre sukker enn hoppemelk blir drikken svakere enn kumiss.

Eksterne lenker
---------------

Syrnet eller søt melk[*død lenke*]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** TasteAtlas **·** NKC
 |
*For innsjøen med samme navn i Ringerike kommune i Buskerud, se Samsjøen (Ringerike).*

**Samsjøen** er en innsjø som ligger i kommunene Midtre Gauldal og Melhus i Trøndelag. Samsjøen er regulert, og kraftverka i Samsjøvassdraget er per i dag en del av TrønderEnergi. 

Det går bilvei langs sørvestsiden av sjøen, mot Lundamo i vest og mot Singsås i sør. Men området rundt sjøen fra sørvest til nordøst er vernet som Samsjøen naturreservat, og der er motorisert ferdsel ikke tillatt.

Rensfjellrennet er et årlig skirenn mellom Støren og Selbu, som går enten over eller nord for sjøen, avhengig av isforholda.

I tillegg er området rundt Håen og Samsjøen et fint utgangspunkt for turer nordover til Brungmarka i Klæbu, både via Rensfjellet, Kråkfjellet og Oksdalen.

Referanser
----------

1. 1 2 3  «NVE Atlas». *Vannkraft – Utbygd vannkraft – Magasin.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 9. februar 2015
2. 1 2 3 4  «NVE Atlas». *Vassdrag – Innsjødatabase – Dybdekart.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 18. juni 2014

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
Charles Darwins første utkast til livets tre i hans notatbok fra 1837
Livets tre konstruert på basis av fullstendig kjente genomer
**Det molekylære ur** er en biokjemisk metode, der man bruker molekyler til å datere slektskap mellom grupper av organismer, eller beregne hvor lang tid som har gått siden en bestemt hendelse. Metoden er basert på at det skjer endringer i molekylene over tid(mutasjoner) i en gitt hastighet. Disse endringene telles opp, og man ser tiden som er gått eller avstanden mellom gruppene. Det molekylære ur kalles også *gen-uret* eller *det evolusjonære ur*. Molekylene man bruker er gjerne deler av arvestoff (evt. proteiner) og kalles molekylære klokker eller -ur

Beskrivelse
-----------

Ved å sammenligne forandringer i arvemassen i forskjellige arter kan molekylære ur brukes til å analysere arters slektskapsforhold. Til grunn for metoden ligger teorien om at alt liv på jorden har felles opphav. Derfor har nært beslektede organismer flere likheker i arvemassen sammenlignet med organismer som slektskapsmessig står lengre fra hverandre. Organismer i forskjellige utviklingslinjer akkumulerer mutasjoner i en jevn og noenlunde lik takt. Antallet forandringer som samles opp kan derfor brukes til å bedømme tiden som er gått fra utviklingslinjene skiltes, eller med andre ord: Antallet av forskellige baser mellom to arter vil angi hvor lenge de har vært separate arter, det vil si noe annet enn den felles opprinnelsen.

Metoden
-------

Metoden er basert på DNA, RNA og proteiner, og rekkefølgen av biokjemiske byggesteiner, det vil si sekvensen av henholdsvis baser og aminosyrer. Endringer i sekvensene fremkommer som resultater av funksjonsfeil i cellenes biokjemiske maskineri kalt mutasjoner og mutasjonsraten viser seg å være lineær med tiden, så slektskapet mellem arter kan defineres ut fra større eller mindre forskjeller i sekvensene. Mutasjonsraten er blitt kontrollert ved hjelp av fossiler eller arkeologiske data.

Det molekylære ur ble først testet i 1962 på proteinvarianter av hemoglobin fra forskjellige dyr.

Artenes slektskapsforhold som tidligere ble fastlagt ved hjelp av anatomiske og embryologiske data er nå bestemt annerledes og sikkert. På basis av alle data kan det nå konstrueres et «livets tre» med hittil usett nøyaktighet.

Eksempler
---------

For eksempel har man regnet ut at basene endrer seg med en hastighet av 0,56 endringer pr. base pr. milliard år for genet for hemoglobin.

Referanser
----------

1. ↑  «Molecular Clocks. Understanding Evolution». Arkivert fra originalen 2. februar 2017. Besøkt 11. mars 2017.

Eksterne lenker
---------------

* Evolutionsforskning: Nutidens metoder overgår Darwins vildeste fantasi. Videnskab.dk 2016 Arkivert 2017-03-12 hos Wayback Machine
* Stamtræets udvikling. Aktuel Naturvidenskab | 3| 2002 Arkivert 2017-03-12 hos Wayback Machine
* Menneskets oprindelse og udvikling, 2005

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica
 |
Edvard Munch, kunstneren som er tema for utstillingen
**Det moderne øye** var en utstilling om Edvard Munch som moderne kunstner, kuratert og organisert av Centre Pompidou i samarbeid med Munchmuseet. Utstillingen ble først vist i Centre Pompidou i Paris høsten 2011. Siden ble den vist i henholdsvis Schirn Kunsthalle i Frankfurt og Tate Modern i London. Fra 31. oktober 2012 til 17. februar 2013 ble utstillingen vist i Munchmuseet i Oslo.

Utstillingen viste blant annet hvordan Munch eksperimenterte med fotografi, film og teater. I Oslo ble utstillingen organisert rundt ni ulike tema:

* *Et nytt medium: Amatørfilmskaper*
* *Repetisjon og reproduksjon*
* *Fotografi og selvbiografi*
* *Det introverte blikket*
* *Dematerialisering*
* *Det optisk rom*
* *Besettelse*
* *Iscenesettelse av teateret*
* *Den ytre verden*.

Inntil oktober 2012 var utstillingen blitt besøkt av mer enn en million mennesker.

Referanser
----------

1. 1 2  Booklet om utstillingen «Det moderne øye», Oslo 2012.

Eksterne lenker
---------------

* Munch-museet
**Tocilizumab**, også klent som **atlizumab**, er et immunsuppressivt legemiddel som særlig benyttes i behandlingen av leddgikt (RA, *rheumatoid arthritis*) og systemisk juvenil idiopatisk artritt, som er en alvorlig form for leddgikt hos barn. 

Den er et humanized monoclonal antibody mot interleukin-6 receptor (IL-6R). Interleukin 6 (IL-6) er et cytokin som spiller en viktig rolle i kroppens immunforsvar og dom er implisert i patogenesen til mange sykdommer, som for eksempel autoimmune sykdommer, benmargskreft og prostatakreft. 

Legemiddelet ble utviklet av Hoffmann–La Roche og Chugai.

Covid-19
--------

En del av den medisinske forskning som er utløst av koronaviruspandemien i 2020 er hvorviidt allerede foreliggende legemidler, som var utviklet og benyttet mot andre sykdommer, kan yte gode bidrag i kampen mot covid-19. Blant de mange legemidler som undersøkes i så måte er *Tocilizumab*. Kliniske forsøk foretas på Swedish Medical Center i Seattle i USA; det gjelder da å dempe eller forhindre den ekstreme immunreaksjonen cytokinstorm som kan inntre i de mest graverende former av virussykdommen.

Referanser
----------

1. ↑  Venkiteshwaran, Adith (2009). «Tocilizumab». *mAbs*. 1 (5): 432–438. PMC 2759492 Åpent tilgjengelig. PMID 20065633. doi:10.4161/mabs.1.5.9497.
2. 1 2  «'I Felt Like Rip Van Winkle': One Of The 1st U.S. Doctors With COVID-19 Is Back Home». *NPR.org* **(engelsk)**. Besøkt 15. april 2020.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
**Tobåndet vepseblomsterflue** (*Chrysotoxum bicinctum*) er en middelstor flue som tilhører familien blomsterfluene. Den finnes langs kysten til Nordland i Norge.

Utseende
--------

En middelsstor (10-13 mm), forholdsvis slank, lysgul og svart blomsterflue. Som hos andre *Chrysotoxum-*arter er antennene forholdsvis lange, lenger enn hodet. Arten kan kjennes på de kontrastrike tegningene og forholdsvis smal kroppsform. Hodet er stort og bredt, fasettøynene har fine, lysgrå hår og møtes i pannen hos hannene. Ansiktet er nesten flatt, med en svak midtbule, klart gult med svart midtstripe. Antennene er mørke, alle tre ledd er forlenget, det tredje leddet er kortere enn de to innerste leddene til sammen. Thorax er blankt svart med to grå lengdestriper i de fremre to tredjedelene, på sidene med gule sidestriper som er avbrutt over vingefestet. Scutellum er svart med gul bakkant. Bakkroppen er lang oval, svart med gule hår. Det andre leddet har er par lysgule, trekantede flekker som nesten møtes i midten. Det tredje leddet er helt svart. Det fjerde leddet har et par smale, rektangulære, lysgule tverrflekker som nesten møtes i midten. Beina er gule, bortsett fra de mørke baklårene, og slanke. Vingene er glassklare med brun forkant og en stor, mørkbrun flekk nær vingespissen.

Levevis
-------

Larvene lever trolig av rotlevende bladlus, disse voktes gjerne av maur. De voksne fluene kan finnes fra mai til september og besøker mange slags blomster. Disse fluene treffer man helst ved løv- eller blandingsskoger og ved ferskvann.

Utbredelse
----------

Denne vidt utbredte arten finnes over mesteparten av den palearktiske sone.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* **Fluer** (Brachycera)
	+ **Muscomorpha**
		- **høyerestående fluer** [Cyclorrhapha)
			* **Aschiza**
				+ **blomsterfluer** (Syrphidae)
					- underfamilie Syrphinae
						* gruppe Syrphini
							+ slekten vepseblomsterfluer, *Chrysotoxum* Meigen, 1803
								- tobåndet vepseblomsterflue, *Chrysotoxum bicinctum* (Linnaeus, 1758)

Litteratur
----------

* Bartsch, Hans; Binkiewicz, Elizabeth; Nasibov, Erik; Nordin, Anna; Rådén, Anders & Östman Torbjörn. 2009. *Tvåvingar: Blomflugor. Diptera: Syrphidae: Syrphinae.* Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna. ArtDatabanken, SLU, Uppsala. CF. 408 sider. ISBN 978-91-88506-66-5

Eksterne lenker
---------------

* (en) *tobåndet vepseblomsterflue* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *tobåndet vepseblomsterflue* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *tobåndet vepseblomsterflue* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *tobåndet vepseblomsterflue* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *tobåndet vepseblomsterflue* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *tobåndet vepseblomsterflue* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Chrysotoxum bicinctum* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata
«Todalen» har flere betydninger.

Toåa renner ut i fjorden ved Todalsøra. Foto: Kurth Brekke 
Todalsøra
**Todalen** er en bygd i Surnadal kommune på Nordmøre i Møre og Romsdal.

Todalen ligger i enden av fylkesvei 6145. På denne veien ligger også Svinviktunnelen, som ble åpnet i 2001. Bygda, med vel 400 innbyggere, ligger innerst i Todalsfjorden. I Todalen finner man gardsdrift, industri og natur side om side. I bygda renner det også en veldig god lakse- og ørretelv, Toåa, som i mange år har vært populær blant sportsfiskere. Elva ligger i et naturskjønt område hvor det er et aktivt landbruk, og hvor elva renner gjennom et vakkert kulturlandskap. Kulturlandskapet er omkranset av frodige lier som går over i høye fjell, Trollheimen.

Todalen er også kjent for å være hjembygda til Vangsgutane, fra tegneserien med samme navn. En statue av Vangsgutane ble reist ved Todalen skule i 1997. Ved siden av skolen ligger Halsesamlinga, dedikert til Leif Halse, skaperen av tegneserien

Referanser
----------

1. ↑  Om Todalen og Vangsgutane på todalen.no

Eksterne lenker
---------------

* Todalen.no

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Carl Nicolai Ring Aamundsen** (født 28. juni 1894 i København, død 2. juni 1978) var en norsk næringslivsleder, i en årrekke administrerende direktør ved Akers mekaniske verksted.

Han gikk i lære «på gulvet» som skipsbygger ved Burmeister & Wain i København, der han var med på å bygge den første dieselmotor til skipsbruk. Senere utdannet han seg ved University of Glasgow, der han ble uteksaminert som skipsingeniør i 1920. Universitetet gav ham 1949 også en doctor of laws-grad *Honoris causa*.

C.N.R. Aamundsen begynte å arbeide ved Akers mekaniske verksted i 1919, som assistent for sin far, direktør J.L. Aamundsen. Han ble underdirektør i 1929, og administrerende direktør etter farens bortgang i 1932. Han var Akers toppleder frem til 1958, og viseformann i styret 1958–1964. C.N.R. Aamundsen var også formann i Skipsbyggerienes Landsforening 1940–1955, medlem av Norsk Arbeidsgiverforenings arbeidsutvalg og sentralstyre 1933–1950 og styremedlem i Norges Industriforbund (viseformann 1932–1933).

Han var ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden, hadde Deltagermedaljen, var ridder av 1. klasse av Dannebrogordenen, ridder av Æreslegionen og offiser i Oranje-Nassau-ordenen. C. N. R. Aamundsens vei på Hosle i Bærum er oppkalt etter ham.

Referanser
----------

1. 1 2   Merkantilt biografisk leksikon, side(r) 5[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Aftenposten, side(r) 19, type referanse dødsannonse, utgitt 9. juni 1978[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2  «Førti år i ledende stilling ved Akers Mek. Verksted». *Aftenposten*s aftennummer, 28. april 1960
4. ↑  «Direktør Aamundsen ved Aker æresdoktor i Glasgow». *Aftenposten*, 7. november 1949.
5. 1 2  «C.N.R. Aamundsen er død». *Aftenposten*, 10. juni 1978.
6. ↑  «Fødselsdager». *Nationen*, 27. juni 1964.
Må ikke forveksles med dobbeltclutching.
Prinsipptegning av toclutchgir (med to identiske clutcher på akse med svinghjulet).
En toclutch-girkasse.
Diagram av en type toclutch-girkasse:* M: Motor
* A: Primær drivaksling
* B: Toclutch
* C: Drivaksling
* D: Mellomaksling, hul, jevne gir
* E: Mellomaksling, odde gir
* F: Utputt

En **toclutch-girkasse** er en type girkasse med to separate clutcher som brukes for henholdsvis odde- og partallsgir, og brukes på enkelte biler og lastebiler. Toclutch-girkasser ligner ofte i oppbygning på to separate manuelle girkasser koblet sammen til én enhet. De skal gi jevnere og raskere giring enn en vanlig manuell- eller automatgirkasse.

Mer generelt kan slike typer girkasser kalles **flerclutch-girkasser**, som for eksempel Koenigsegg Jesko hvor det er en clutch per gir, som totalt gir 7 clutcher.

Historie
--------

Den første kommersielt produserte bilen med toclutchgir var 1961-modellen av Hillman Minx med *"Easidrive*"-automatgir.

På 1970-tallet kom det en rekke øst-europeiske traktorer med toclutchgir som ble operert manuelt med én clutchpedal.

I 1985 ble racingbilen Porsche 962 C lansert med toclutch, hvilket gjorde det mulig å miste mindre trykk fra tuboladingingen ved giring.

I 2003 kom Volkswagen Golf R32 som første bil i nyere tid med toclutchgir. Siden slutten av 2000-tallet har toclutchgir blitt stadig mer utbredt, og har erstattet hydrauliske automatgirkasser på enkelte bilmodeller.

Se også
-------

* Drivstofforbruk for kjøretøy

Referanser
----------

1. ↑  Audi R8: Et sivilisert monster - BilNorge.no
2. ↑  Audi Q3: Trendy 4WD - BilNorge.no
3. ↑  Renault Captur: Kompakt crosser - BilNorge.no
4. ↑  «Porsche Doppelkupplung (PDK)». Porsche.com. Arkivert fra originalen 5. desember 2008. Besøkt 31. oktober 2009.
5. ↑  Fenske, Jason (8. juli 2019). «Here's How the Koenigsegg Jesko's Seven-Clutch Gearbox Works». *Road & Track* **(engelsk)**. Besøkt 23. september 2022.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND
 |
«Todalen» har flere betydninger.
Todalen fra sør
Todalen ligger i SvalbardTodalen (Svalbard)TodalenTodalen (Svalbard)
**Todalen** er en rundt ti kilometer lang sidedal til Adventdalen på Spitsbergen, Svalbard. Den starter ved Gangskaret og munner ut i Adventdalen mellom Bayfjellnosa og Bolternosa, rundt syv kilometer øst for Longyearbyen. Todalen er en u-dal, med bratte sider og flat bunn. Gjennom dalen renner Todalselva. 

Todalen fra nord, med Karl Bayfjellet
Navnet betyr «Dal nr. 2», ettersom den er den andre dalen regnet fra Longyearbyen.

Dalen er svært viktig for ferdselen i Nordenskiöld Land, ikke minst for gruvearbeiderne i Svea. I Todalen kan man kjøre scooter over til Colesdalen og Barentsburg, eller over til Reindalen og Sveagruva. Alle disse rutene nås via Gangskaret innerst i Todalen. Innerst i dalen har Telenor en basestasjon som gir mobildekning ved overfarten til Sveagruva.

Referanser
----------

1. ↑  Todalen *Stadnamn i norske polarområde*, Norsk polarinstitutt, besøkt 5. mars 2013

Eksterne lenker
---------------

* Todalen (Svalbard) *Stadnamn i norske polarområde*, Norsk polarinstitutt


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Norsk polarinstitutt
 |