**2G** er en betegnelse for andre generasjons mobiltelefoni, det vil si den første digitale mobile taletelefonien som etterfulgte analoge systemer (NMT m.fl.). 2G-tjenester innebærer taletelefoni samt kapasitet for enkle dataoverføringer (f.eks. SMS) over mobiltelefon. Tyngre dataoverføringer krever dekning for **3G** eller 4G mobilteknologi, mens TV på mobilen krever egne, mobile kringkastingsteknologier.

Utbyggingen av 2G fra 1992 ved hjelp av GSM-teknologien innebar et stort framskritt ved at mobiltelefonene for første gang kunne overføre tekst og annen data med 9 til 38 kbps datakapasitet. Midt på 1990-tallet ble det utviklet tilleggsteknologier som økte datakapasiteten i GSM, først og fremst britiske GPRS, også kalt *2,5G*, og svenske EDGE, med henholdsvis 170 og 236 kbps teoretisk datakapasitet. Økningen i overføringshastighet muliggjorde utviklingen av internettjenester på mobilen ved hjelp av WAP (Wireless Application Protocol). 

3G-utviklingen fra omkring 2000 har ytterligere økt mulighetene for dataoverføring, både internett på mobilen og nedlasting av bilde og film, samt streaming av TV-sendinger.

Teknologier
-----------

Mobiltelefoni er teknisk sett overføring i tale i form av digitale informasjonspakker, som skilles fra hverandre i nettet ved enten å sendes i kodet (CDMA) eller tidsdelt (TDMA) kanalaksess. 

Den vanligste 2G-teknologien (standarden) er i dag GSM (Global System for Mobile Communication) som bygger på TDMA kanalaksess. GSM-standarden ble utviklet i Norge og Sverige tidlig på 1980-tallet, og la grunnlaget for mobilindustrien ved Ericsson og Nokia. Den ble tidlig standardisert i Europa. I alt 81 % av alle mobilabonnement i verden i 2008 baserer seg på GSM. 

I USA ble teknologien DSC utviklet på 1990-tallet, men den er blir erstattet av GSM i de landene hvor den slo rot. En annen 2G-teknologi i USA og Canada er iDEN, som er TDMA-basert og kun brukes av 0,9 % av verdens mobilkunder i teleselskapene Nextel og Telus Mobility. Også teknologien D-AMPS i USA er TDMA-basert, og har 0,2 % utbredelse på verdensbasis.

Andre systemer omfatter først og fremst varianter av CDMA kanalaksess, særlig i Kina og Japan (W-CDMA), som 17,5 % av abonnentene globalt bruker. 2G-teknologien til noen operatører i Japan kalles PDC og har 0,5 % markedsandel på verdensbasis, mens den i Amerika og Kina kalles IS-95 eller cdmaOne.

### Frekvensplassering og utvikling

2G-tjenester tilbys i mobilnettverk i ulike frekvenser,dvs i ulike deler av det elektromagnetiske spekteret. 

**GSM** sendes normalt i 900 MHz-båndet (860-970 MHz), men kan også sendes i 1800 MHz-båndet. GSM ble videreutviklet på 1990-tallet til å gi større overføringskapasitet, såkalt 2,5G. Dette ble først lansert i Storbritannia (GPRS) og Sverige (EDGE). Disse teknologiene er direkte utviklinger av GSM som anvendes i GSM-lisensene (GSM-båndene) hos hver enkelt operatør.

Omkring år 2000 ble det i Europa lansert en ytterligere kraftig overføringsteknologi på basis av GSM-teknologi, nemlig **UMTS** eller Tredje generasjons mobiltelefoni – **3G**. Denne krever større båndbredde – minst 5 MHz for hver bærer (carrier) – og ble derfor av plasshensyn tidlig lagt i enten 1800 MHz-båndet eller 2100 MHz-båndet. Men UMTS-teknologien kan også sende tjenester i 900 MHz-båndet.

2G i Norge
----------

Norge var et pionerland i utvikling av mobiltelefoni, med NMT første generasjons (analogt) system utbygd allerede fra andre halvdel av 1970-tallet. GSM ble introdusert av NetCom i februar 1993 og Telenor i mars 1993. Senere kom Teletopia (nå MTU) med eget nett og fra 2007 bygger også Network Norway opp et tredje GSM-nett i Norge. Andre tilbydere leverer tjenester ved å leie aksess til de tre operatørenes nettverk, og det var 1. juli 2007 i alt 34 mobiltilbydere i Norge.

I Norge sendes 2G utelukkende over GSM-teknologien i 900 MHz- og 1800 MHz-båndene.

Dekningen er meget god, NetCom oppgir 98 % befolkningsdekning mens Telenor oppgir 99,86% befolkningsdekning og 86,33 % arealdekning. De to operatørene har henholdsvis 3 600 og 5 800 basestasjoner for GSM i Norge, pluss forsterkere i tunneler osv. (repeatere). Det er også dekning på Svalbard og på oljeplattformene i Nordsjøen. Telenor har dessuten 3G-dekning på Svalbard og *turbo-3G* HSDPA-dekning i Longyearbyen.

2G i verden
-----------

Dekningen av 2G mobiltelefoninett er svært ulikt fordelt i verden, men det er bare tre stater som ikke har noe offisielt nettverk: Nord-Korea, Myanmar (Burma), og Somalia. Sistnevnte land har dog uoffisielle nettverk som virker i de større byene. Landene Afghanistan, Angola, Bhutan, Guinea, Guyana, Den sentralafrikanske republikk og Turkmenistan har bare dekning i hovedstadsområdet.

Andre områder som ikke har dekning omfatter de fleste områder av Sahara, indre Australia, vestlige Kina, Sibir, Grønland, Borneo og Amazonas, samt den indonesiske delen av Ny-Guinea (Irjan Jaya).

Følgende land har størst mobildekning for 2G taletelefoni:  
  

**Over 80 % arealdekning**

* Vest-Europa, Øst-Europa (ekskl Kosovo), Baltikum, Hviterussland, Kaukasus, Tyrkia, Ukraina
* Bahrain, Bangladesh, Filippinene, De forente arabiske emirater, Japan, Kuwait, Libanon, Malaysia, Maldivene, Qatar, Sør-Korea, Taiwan, Thailand, Vietnam
* Gambia, Mauritius, Reunion, Seychellene, Sør-Afrika-Republikken, Swaziland, Uganda, samt bebygde deler av Algerie, Egypt, Libya og Namibia
* Antillene, El Salvador, Jamaica, Puerto Rico, Trinidad, Uruguay

**Over 60 % arealdekning**

* India, Java, Jordan, vestlige Russland, Sri Lanka, Yemen
* Kapp Verde, Lesotho, Marokko, Tunisia
* Costa Rica, Haiti, USA, bebygde deler av Brasil og Chile

**Over 40 % arealdekning**

* Oman, Syria, østlige Kina
* Ghana, Senegal, Sierra Leone, Tanzania, Togo
* Argentina, Den dominikanske republikk, Guatemala, Honduras, Mexico, Panama

  

**Markedsandeler for 2G-teknologiene**   

Markedsandelene for mobiltelefoniteknologier i 2008 er:

* GSM 81,0 % (inkl GPRS, EDGE,UMTS, HSDPA, HSUPA)
* CDMA 11,8 %
* W-CDMA 5,6 % (inkl FOMA)
* iDEN 0,9 %
* PDC 0,5 %
* TDMA 0,2 %

Referanser
----------

* GSMA hjememside Arkivert 22. februar 2011 hos Wayback Machine.
* GSMA kartprodukter
* GSMA databank

1. ↑  Post- og teletilsynet, *Halvårsstatistikk 2007*.
2. ↑  GSMA: kartene *GSM World Coverage 2008* og *GSMA European Coverage 2008*.
3. ↑  GSMA: kartet *GSM World Coverage 2008*, Wireless Intelligence.

| * v
* d
* r
Generasjoner for trådløse kommunikasjonssystemer |
| --- |
| 1G | NMT **·** AMPS **·** Hicap **·** CDPD **·** Mobitex **·** DataTAC **·** TACS **·** ETACS |
| 2G | GSM **·** iDEN **·** D-AMPS **·** IS-95 **·** PDC **·** CSD **·** PHS **·** GPRS **·** HSCSD **·** WiDEN |
| 2.75G | EDGE/EGPRS **·** CDMA2000 (1xRTT) |
| 3G | UMTS (W-CDMA) **·** CDMA2000 (1xEV-DO/IS-856) **·** FOMA **·** TD-SCDMA **·** GAN/UMA |
| 3.5G | UMTS (HSDPA) **·** UMTS (HSUPA) **·** CDMA2000 (EV-DO Rev.A) |
| 3.75G | UMTS (HSPA+) **·** CDMA2000 (EV-DO Rev.B/3xRTT) |
| 4G | WiMAX **·** Flash-OFDM **·** LTE |
| 5G | NR (New Radio) |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Nationalencyklopedin
 |