recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Kromme Rijn** («Den krumme Rhinen», av dens mange svinger) er en elv i provinsen Utrecht i Nederland. Elven kommer fra Nederrijn-Lek ved den gamle byen Wijk bij Duurstede (kalt Dorestad før middelalderen), og etter dette svinger den seg gjennom provinsen Utrecht, forbi byene Cothen, Werkhoven, Odijk, Bunnik og Zeist, og ender opp i Stadsbuitengracht (vollgraven) ved byen Utrecht. Elven er ca. 28 km lang og har en maksimal bredde på 15 meter, mens den er 2 meter dyp. Fra Wijk bij Duurstede til Utrecht har den et fall på 2 meter.

Elven ble antagelig til rundt år 1000 f.Kr. og i romertiden var den rikets nordligste grense, *Limes Germanicus*. På denne tiden var Kromme Rijn 100 meter bred, og dessuten Nederrijns hovedløp frem til middelalderen. Langs elven lot romerne flere castella bygge for å beskytte grensen.

Den avskårne bukten i Ossenwaard ved Cothen
I 1122 lot biskop Godebald av Utrecht en demning bli bygget ved Wijk bij Duurstede, for slik å beskytte de bakenforliggende områdene mot oversvømmelser. Dermed ble Kromme Rijn med årene mindre og mindre dyp. Elven Lek overtok dens funksjon, og byen Utrecht mistet sin direkte tilknytning til en viktig vannvei. I 1440 ble en kanal gravet ved Werkhoven slik at en av buktene ble avskåret, noe som gjentok seg ved Ossenwaard og Odijk i 1870.

Opprinnelig ble byen Utrecht bygd av romerne ved et vadested nær der Kromme Rijn forgreiner seg til elvene Vecht (nordlig løp) og Leidse Rijn (vestlig løp). Innenfor Utrechts bymurer passerer vannet fra Kromme Rijn gjennom kanalene Stadsbuitengracht, Oudegracht, Nieuwegracht, Kromme Nieuwegracht, Drift, Plompetorengracht og slusen Weerdsluis før det går over i Utrechtse Vecht. Fra Stadsbuitengracht fortakker også Vaartse Rijn (mot Nieuwegein) og Leidse Rijn (mot Harmelen) seg, før de går over i Oude Rijn mot Nordsjøen.

Skipsfart er ikke mulig, med unntak av strekningen Beverweerd-Utrecht. De to slusene i elven, en ved Werkhoven og den andre ved Cothen, brukes nå kun til å regulere vanngjennomstrømning og -nivå (nederlandsk: *stuw*) i elven.

Langs elven ligger flere slott og landsteder / gods, eksempler på dette er Amelisweerd, ridderhofstad Rhijnauwen (adelig gods), Rhijnestein og Beverweerd.

Referanser
----------

1. ↑  *De Kromme Rijn* Arkivert 5. juli 2010 hos Wayback Machine. (nederlandsk)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Kromme Rijn – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* www.rivierkrommerijn.nl (nederlandsk)
Colleen Moore med hattenål, 1920
Hattenåler av forgylt messing og glassteiner.
Hattenål
Hatt med hattenål - Hallwylska museet
**Hattenåler** er lang dekorerte nåler som benyttes for å feste en damehatt i hårfrisyren. Det var i mange vestlige land fra slutten av 1800-tallet en ganske viktig del av damenes kledselsaccessoirer og fortsatte å være så inn på 1900-tallet.

Den 20. januar 1913 begynte man å selge hattenålsbeskyttelse i Stockholm og dette ble en stor suksess.

I januar 1918 meldte *Morgenbladet* at politiet i Kristiania opplyste at passasjerer med ubeskyttede hattenåler ville bliu bedt om å forlate trikkene. Men det ble ikke vedtatt noen lovbestemmelse måt å bestige en trikk med ubeskyttede hattenåler. Trikkekonduktørene hadde også sluttet med å selve hattenålbeskyttelse ombord på trikkene, ettersom bestemmelsene som skulle regulere saken syntes så forvirrende at kondoktørene foretrakk å la være å gripe inn.

Se også
-------

* Hårnål

Referanser
----------

1. ↑  "Hattnålsskyddets första dag" - artikel Stockholms Dagblad 1913, Stockholmskällan.
2. ↑  Gjenopptrykket i *Morgenbladet* 12. januar 2018

Eksterne lenker
---------------

* (en) Hatpins – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Filmen omhandler kampen om å bevare landemerket Mardalsfossen fra utbygging  Foto: C. Hill, 2012 
***Kampen om Mardøla***, norsk dokumentarfilm fra 1972 om Mardøla-aksjonen sommeren 1970.

Onsdag 26. august 1970 kl. 05.00: Politiet går til aksjon. Ved Mardalsfossen bærer politiet bort demonstranter med filosofene Arne Næss og Sigmund Kvaløy i spissen, i det som var en av de aller største aksjonene for sivil ulydighet i Norge. De første teltene blir slått opp søndag den 26. juli 1970. Dagen etter møtte anleggsarbeiderne disse plakatene: «Stans anleggsarbeidet til rettssaken er over», «Stans: Mardøla skal fortsatt renne til Eikesdalen» «Stopp: (gjelder bare anleggsmaskiner)». 

Demonstrantene bodde flere uker i telt, og opplevde en rekke konfrontaser mot både anleggsarbeidere, de lokale innbyggerne i området, og med politiet. Men til slutt ble alle demonstrantene fraktet vekk fra området, og anleggsmaskinene kunne ta over for å bygge den nye dammen.

* Filmregissør: Oddvar Einarson
* Manus: Oddvar Einarson
* Lyd: Sturla Einarson
* Spilletid: 89.32 minutt

Medvirkende
-----------

* Kjell Kjær kommentator
* Lars Andreas Larssen kommentator
* Liv Thorsen kommentator
* Dag Åkeson Moe kommentator
* Jan Hårstad kommentator
* Sossen Krohg kommentator

Referanser
----------

1. ↑  ; besøksdato: 11. juli 2016.
2. ↑   Internet Movie Database, besøkt 28. august 2018[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Kampen om Mardøla* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Kampen om Mardøla* i Nasjonalbibliotekets filmografi Rediger på Wikidata

* (no) *Kampen om Mardøla* hos Filmfront Rediger på Wikidata
Tordenskioldmonumentet ved sin opprinnelige plassering i parken mot Trondhjems Provincialloge.  Foto: C.A. Erichsen (ca. 1915) 
**Tordenskioldsparken** er en park i Midtbyen i Trondheim avgrenset av Kongens gate i nord, Trondhjems Provincialloge mot øst, Vår Frue Strete mot sør og Vår Frue gate mot vest. Vår Frue kirke ligger langs Kongens gate, og både Tordenskioldsparken og *Vår Frue park* brukes som navn på hele parkområdet rundt kirken.

Parkområdet var opprinnelig en del av Vår Frue kirkegård fra middelalderen og frem til den gikk ut av bruk utover første halvdel av 1800-tallet. I 1850 ble Vår Frue gate anlagt over den østre delen mot Kongens gate, og området ble frigitt til parkformål. I denne østlige delen av kirkegården øst for Vår Frue gate ble det i 1876 ble avduket en statue av Peter Tordenskiold, som gav parken sitt navn. Statuen var utformet av den danske billedhuggeren Herman Wilhelm Bissen og er en pendant til statuen av Tordenskiold utenfor Holmens kirke i København.

I 1830 ble det etablert erstatningsareal for Vår Frue kirkegård på den sørvestlige delen av Domkirkegården og i 1884 ble kirkegården offisielt nedlagt. I 1951 ble statuen av Tordenskiold flyttet til vestsiden av kirken for å kunne gi plass til en musikkpaviljong. I 2016 ble hele området øst for Vår Frue gate åpnet som minnesmerke etter 22. juli 2011 under navnet *Terra Incognita*, utformet av kunstnerne Anders Krüger og Marianne Levinsen.

Referanser
----------

1. ↑  Terje Bratsberg. *Trondheim byleksikon*. «Tordenskioldsparken» s. 549
2. ↑  Wilhelm K. Støren. *Sted og navn i Trondheim*. «Tordenskioldsparken» s. 333
3. ↑  Trondheim.kommune.no – Minnested etter 22. juli (Sist oppdatert 20. desember 2021, besøkt 29. juni 2022)

Litteratur
----------

* Bratberg, Terje T. V. (2008). *Trondheim byleksikon*. Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 549. ISBN 978-82-573-1762-1.
* Støren, Wilhelm K. (1983). *Sted og navn i Trondheim*. Trondheim: Brun Bokhandels forlag. s. 333. ISBN 82-7028-471-8.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Tordenskioldsparken på NLIs Lokalhistoriewiki.
* Wikioppføring av «Tordenskioldsparken» hos Strinda historielag
Plumbata-spiss med blylodd rundt shankenPlumbata-spiss med blylodd rundt shanken
En **plumbata** (lat.), flertall **plumbatæ** eller **plumbatae**, var en type kort kastespyd eller dartpil som ble brukt som våpen i antikken og middelalderen. For å ha tilstrekkelig tyngde til å fungere som våpen, satt det et blylodd bak spissen. Navnet plumbata kommer fra *plumbum*, det latinske ordet for bly. De ble også referert til som **martiobarbulum**, som trolig betyr «Mars' lille pigg/brodd». Selv om slike kastepiler ble brukt helt fra antikkens Hellas 500 f.Kr, er de best kjent fra Romerriket.

Plumbata i bruk
---------------

Den beste beskrivelsen av plumbatae i bruk kommer fra Vegetius' *De re millitare* fra slutten av 300-tallet. Han beskrev hvordan to legioner stasjonert i Illyria var så dyktige med sine kastepiler at legionærene selv fylte samme rolle som bueskyttere. Hver legionær bar fem plumbatae på baksiden av skjoldet, og når de ble kastet kunne de såre både fiendens menn og hester før de rak fra til de romerske rekkene.

Eksperimenter antyder at pilene ble holdt med tommel og pekefinger bak styrefjærene, og kastet, enter ved overarmskast eller underarmskast. Styrefjærene stabiliserte pilen etter kort flukt. Kastet på denne måten kan en plumbata enkelt kastes 60 til 70 meter. Blyvekten vil gjøre pilen farlig over hele denne avstanden, og ikke bare på nært hold.

Kastespyd og kastepiler var fortsatt i bruk i middelalderen. I britisk loviging hadde alle menn i egnet alder plikt til å trene med langbue eller kastepiler, og denne treningen er muligens utgangspunktet for dart.

Konstruksjon
------------

En plumbata var en kort pil. Den var vanligvis noe tykkere enn en pil for bueskyting, men ikke mer enn 20-40 cm lang. Bakerst hadde den styrefjær av fjær eller lær. Fremst på treskaftet satt en liten blyvekt. En kort pilspiss med tange eller dølle gikk gjennom blyloddet og var festet til treskaftet. Spissen kunne ha mothaker, og hadde ofte en lang shank slik som de romerske pilae.

Referanser
----------

1. ↑  Völling, T. (1991): Plumbata - Mattiobarbulus - Martzobarboulon? Bemerkungen zu einem Waffenfund aus Olympia, i *Archäologischer Anzeiger*, side 287–98
2. ↑  Vegetius, P.F.R. (390). «The Military Institutions of the Romans (De Re Militari)». Digital attic. Arkivert fra originalen 6. mai 2021. Besøkt 13. august 2016.
3. ↑  Emery, J. (2010). «Experimenting with Plumbatae and Observations on their Behaviour» (PDF). Masteroppgave ved University of Wisconsin-La Crosse. Besøkt 13. august 2016.
4. ↑  Finn, T. (1981). *Pub games of England* (2nd ed. utg.). Cambridge: Oleander Press. ISBN 0-900891-67-X. CS1-vedlikehold: Ekstra tekst (link)
5. ↑  «Iron and lead plumbata». *Roman artifacts.com*. 2014. Arkivert fra originalen 16. august 2016. Besøkt 13. august 2016.
**Daniel Siebert** (født 4. mai 1984 i Berlin) er en tysk fotballdommer som til daglig dømmer i landets øverste divisjon Bundesligaen. Han har i tillegg dømt flere internasjonale kamper på aldersbestemt nivå både i regi av FIFA og UEFA.

Siebert begynte å dømme fotball i 1998 og startet sin profesjonelle dommerkarriere i 2007 da han ble utnevnt som dommer av Deutscher Fußball-Bund (DFB). To år senere ble han tildelt sin første kamp i 2. Bundesliga, som er det nest øverste nivået i tysk seriefotball. Han ble utnevnt til dommer i Bundesligaen i forkant av 2012/2013-sesongen, og debuterte på øverste nivå i kampen mellom FC Schalke 04 og FC Augsburg den 1. september 2012. Hans første europacupkamp kom den 15. juli 2015, da han dømte andre kvalifiseringsrunde til Mesterligaen mellom Celtic FC og UMF Stjarnan (2–0). Siebert har siden dømt flere kvalifiseringskamper i både Mesterligaen og Europaligaen gjennom flere sesonger, sistnevnte turnering også i gruppespillskamper.

Han har dømt flere landskamper på U-19 og U-21-nivå, blant annet flere kamper under kvalifisering til europamesterskap for EM U-19 og U-21. Den 24. oktober 2014 ble det offentliggjort at Siebert ville erstatte Wolfgang Stark som FIFA-dommer fra og med 2015. Sieberts debuterte internasjonalt som hoveddommer på øverste nivå den 9. juni 2015, da han dømte vennskapskampen mellom Luxembourg og Moldova (0–0).

Referanser
----------

1. ↑  FIFA.com – Germany, Football Officials - Referees (Besøkt 25. mars 2019)
2. ↑  Worldfootball.net – Bundesliga 2012/2013, FC Schalke 04 - FC Augsburg 3:1 (Besøkt 25. mars 2019)
3. ↑  Worldfootball.net – Champions League Qual. 2015/2016, Celtic FC-UMF Stjarnan 2:0 (Besøkt 25. mars 2019)
4. ↑  DFB.de – DFB meldet Daniel Siebert für FIFA-liste (Publisert 24. oktober 2014, besøkt 25. mars 2019)
5. ↑  Worldfootball.net – Friendlies 2015 – Luxembourg-Moldova 0:0 (Besøkt 25. mars 2019)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Daniel Siebert – Transfermarkt (dommer) Rediger på Wikidata

* (en) Daniel Siebert – WorldFootball.net (dommer) Rediger på Wikidata

* (en) Daniel Siebert – PlaymakerStats.com (dommer) Rediger på Wikidata
* Dommerprofil hos DFB.de
* Dommerprofil hos Worldreferee.com[*død lenke*]
* Dommerprofil hos Soccerway.com
**Kenneth Wold** (født 13. februar 1983) er en norsk fotballtrener som har trent blant annet Manglerud Star Toppfotball og Linderud-Grei Toppfotball.

Personlige liv
--------------

Kenneth er vokst opp på Haugerud i Groruddalen.

Karriere
--------

Wold startet sin trener karriere i Oppsal som trener på junior- og aldersbestemte lag før han gikk til Manglerud Star Toppfotball i 2006 som assistent for damelaget der i 1. divisjon. Fra 2007 – 2009 hadde han roller rundt lagets herre lag i 2. divisjon. I 2010 tok han over som hovedtrener for damelaget til Manglerud i 1. divisjon og ledet dem til en 6.-plass på tabellen. Manglerud Star Toppfotball gikk konkurs i mars 2011 og Wold tok over Linderud-Grei Toppfotball 1. juni 2011. Kenneth Wold har hovedansvar for LGT sesongen 2012 i 1. divisjon.

Han hadde senere hovedansvar for Aurskog-Høland G16 i 2016. I den sesongen vant de 1.divisjon.

10. august 2023 ble han presentert som nyansatt i Rana Fotballklubb i en stilling knyttet både til spillerutvikling i klubben og medtreneransvar for a-laget som da spilte i 3. divisjon.
**Bårdar Akademiet** er Norges første, profesjonelle skole med utdannelsetilbud rettet mot dans- og musikkteater, samt det populærmusikalske artistlivet. Skolen ligger i Rosenkrantz’ gate 22.

Bårdar Akademiet ble startet høsten 1995 av Freddy Haugan og Hilde Haugan. Hilde Haugan er rektor for akademiet siden oppstarten. Skolen tilbyr yrkesrettet utdannelse innen sang, dans og skuespill. I 1999 innledet akademiet et samarbeid med Bolsjojakademiet i Moskva, og har også samarbeid med Guildford School of Acting i England. Bårdar Akademiet var eid av Hilde og Freddy Haugan frem til 2022, da de solgte sine akser til Høyskolen Kristiania og ble lagt under tilbudsstrukturen til Fagskolen Kristiania. Ekteparet Haugan eier også Bårdar Danseinstitutt sammen med sine barn Kevin Haugan og Nanette Haugan

Linjer og avdelinger
--------------------

Skolen har avdelinger i Oslo, Bergen og Tvedestrand. Bårdar Akademiet i Oslo holder til i Rosenkrantz' gate 22.

* **Oslo** – danselinje, 3-årig
* **Oslo** – musikaldanslinje, 2-årig
* **Oslo** – musikkteaterlinje, 2-årig
* **Bergen** – danselinje, 1-årig
* **Bergen** – danse-/musikallinje, 1-årig
* **Tvedestrand** – danselinje, 1-årig

Referanser
----------

1. ↑  Musikkteater, Bårdar Akademiet Arkivert 1. oktober 2012 hos Wayback Machine.
2. ↑  kristiania.no: *Bårdar Akademiet slår seg sammen med Fagskolen Kristiania*, hentet 18. april 2022

Eksterne lenker
---------------

* Hjemmeside

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Nasjonalt skoleregister
 |
***Pogonocherus caroli*** er en bille som tilhører familien trebukker (Cerambycidae). Denne arten forekommer i Sørøst-Sverige, men derfra må man til Sør-Europa for å finne andre bestander.

Utseende
--------

En liten til middelsstor (6–10 mm), kraftig, brunspraglete trebukk. Den er tydelig større enn de andre *Pogonocherus-*artene som forekommer i Norden. I likhet med *Pogonocherus hispidulus* har dekkvingene en spiss tagg i spissen. Antennene er kraftige, med ganske lange børster, noe lengre enn kroppen, leddene er nesten ensfarget brune. Hodet er stort og bredt, tett kledt med håraktige skjell. Pronotum er litt bredere enn langt, hvelvet, med en butt tagg midt på hver sidekant, i tillegg har den tre blanke, spisse knøler på ryggen. Dekkvingene er brune, i midten med en mørk skråflekk, foran denne med et lysere område. De har en spiss tagg ytterst i spissen, og to opphøyde lengderibber som har flekker av svarte hår. Beina er korte og svært kraftige.

Levevis
-------

Larvene utvikler seg i greiner av furu. Utviklingen tar to år, den voksne billen klekkes om ettersommeren eller høsten, men er lite aktiv før neste vår, da den lever til utpå sommeren. Den er lett å overse da den har gode kamuflasjefarger og er ganske liten.

Utbredelse
----------

Arten er utbredt i det sørlige Europa og Nord-Afrika, men har en reliktbestand på Gotland og omkringliggende områder i det sørøstlige Sverige. Denne bestanden er svært isolert siden nærmeste kjente andre bestand er i Sør-Frankrike.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
	+ Underordenen Polyphaga Emery, 1886
		- Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
			* Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
				+ Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
					- Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825 – ca. 315 arter i Europa
						* Stammen Pogonocherini
							+ *Pogonocherus caroli* Mulsant, 1863

Kilder
------

* Ehnström, B. og Holmer, M. 2007. Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna. Skalbaggar: Långhorningar. Coleoptera: Cerambycidae. ArtDatabanken SLU, Uppsala. 298 sider. ISBN 978-91-88506-62-7

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Pogonocherus caroli* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Pogonocherus caroli* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *Pogonocherus caroli* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *Pogonocherus caroli* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *Pogonocherus caroli* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *Pogonocherus caroli* hos NCBI Rediger på Wikidata
* Bilde av arten
**Anne Gabrielle Vike** (født 26. april 1991 i Bærum) er en norsk kvinnelig fotballspiller fra Bærum. Vikre begynte sin fotballkarriere i Bærums Verk, der hun spilte til hun var 16. I 2007-sesongen ble hun tatt med i Røa, der hun debuterte for A-laget den 7. oktober samme år hjemme mot Fløya. Hun ble byttet inn etter 88 minutter. I den siste kampen for sesongen, fikk hun spille hele andreomgangen for Marie Knutsen.

2008-sesongen var på ingen måte noen markant forbedring for Vikre, som spilte fem kamper i Røas jubelsesong. Imidlertid ble det to markerte forandringer: for det første fikk hun starte i sin første kamp, 22. oktober borte mot Amazon Grimstad, og for det andre fikk hun spille i sin første cupfinale, da hun ble byttet inn mot Lene Mykjåland i det 89. minutt

I 2009-sesongen ble Vikre hyppigere brukt. Det ble syv kamper på de første elleve kampene før hun ble skadet mot Fortuna Ålesund. Skaden var så alvorlig at hun ikke fikk spille mer det året. Imidlertid hadde hun rukket å score sitt første mål for Røa og bli matchvinner i en og samme kamp, da hun satte inn det eneste målet borte mot Fløya. Imidlertid hadde Vikre nok kamper til å bli serie- og cupmester for Røa det året. I påfølgende sesong var Vikre tilbake fra skade.

Vikre har også etablert seg på aldersbestemte landslag, især J19.

Meritter
--------

**Med Røa:**

* Seriegull 2008, 2009
* Cupgull 2008, 2009

Referanser
----------
«Jungeldyret Hugo» har flere betydninger.

**Jungeldyret Hugo** er hovedrollefiguren i den danske barneboka *Jungledyret Hugo* av Flemming Quist Møller fra 1988. Det er også laget animasjonsfilmene *Jungeldyret Hugo* fra 1993 og *Jungeldyret Hugo – den store filmhelten* fra 1996, 3D-animasjonen *Jungeldyret Hugo på ville veier* fra 2007, samt en animert TV-serie på 13 episoder med Hugo og figurene fra filmene.

Jungeldyret Hugo er et oransjebrunt fantasidyr som blir framstilt som en mellomting mellom en søt bamse og en vilter ape. Dyret opplever spennende ting og møter skumle dyrefangere og morsomme figurer, for eksempel revevenninnen Rita, på sine eventyr i jungelen og menneskenes verden, blant annet i zoologisk have i København.

Jungeldyret Hugo har trekk som minner om andre oppdiktede fantasidyr fra tropene, deriblant den populære russiske dokkefilmfiguren Tsjeburasjka og André Franquins tegneseriedyr Spiralis.

Filmer
------

* *Jungeldyret Hugo*, tegnefilm fra 1993
* *Jungeldyret Hugo – den store filmhelten*, tegnefilm fra 1996
* *Jungeldyret Hugo på ville veier*, 3D-animasjon fra 2007
* *Jungeldyret Hugo*, animert TV-serie fra 2003

Portal: Danmark
**NetBSD** er et fritt og åpent Unix-liknende operativsystem. Det nedstammer fra Berkeley Software Distribution (BSD), som igjen var et derivat av forsknings-Unix. BSD ble utviklet ved University of California, Berkeley.

Som den første Berkeley Software Distribution-varianten ble systemet formelt lansert som versjon 0.8 i mai 1993.

Under mottoet «*Of course it runs NetBSD*» kan systemet kjøres på over 58 forskjellige datamaskinarkitekturer. Samtlige versjoner er bygd fra samme kildekode, noe som gjør det mulig å tilby et tilnærmet eksakt likt operativsystem for et stort antall datamaskiner.

NetBSD leveres med en egen, tredjeparts programvarepakke (ports), the NetBSD Packages Collection (pkgsrc), som består av over 4 000 forskjellige programmer. Dette gjør det mulig å installere programvaren ved å gå til riktig mappe og skrive «make install». Programmet blir da hentet, pakket ut, konfigurert, kompilert og installert på en enkel måte, som samtidig gjør det like enkelt å fjerne programmet i ettertid. Ferdigkompilert programvare for de forskjellige plattformene tilbys også.

Som et resultat av systemets fleksibilitet tilbys også pkgsrc for andre unix-varianter som Linux, FreeBSD, OpenBSD, Solaris, macOS mfl.

NetBSD er et registrert varemerke for The NetBSD foundation.

Referanser
----------

1. ↑  "NetBSD 9.3 released"; forfatternavn: Nia Alarie; verkets språk: engelsk; utgivelsesdato: 6. august 2022; besøksdato: 6. august 2022.
2. ↑  .
3. ↑  .

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) NetBSD – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* NetBSD på Twitter Rediger på Wikidata

* NetBSD på GitHub Rediger på Wikidata
* NetBSD 4.0 installasjonsvideo på YouTube

| * v
* d
* r
Unix og Unix-lignende operativsystemer |
| --- |
| 
* *386BSD*
* Android
* *Australian Unix Share Accounting Method (AUSAM)*
* *A/UX*
* AIX
* *BSD*
* *CB UNIX*
* *Coherent*
* Chrome OS
* Darwin
* *Domain/OS*
* DragonFly BSD
* *DYNIX*
* Dyson
* *Forsknings-Unix (UNIX versjon 6, UNIX versjon 7)*
* FreeBSD
* GNU Hurd
* HP-UX
* *Idris*
* iOS
* *IRIX*
* Illumos
* Inferno
* *IS/1*
* Linux
* *IS/3*
* *LOCUS 845*
* *LSI UNIX (LSX)*
* LynxOS
* Mac OS X
* Minix
* *MERT/UNIX/RT*
* NetBSD
* *Nexenta OS*
* *NeXTSTEP*
* OpenBSD
* *OpenSolaris*
* *OpenSolaris for System z*
* *PC-UX*
* *PC-UX/V*
* Plan 9
* *PWB/UNIX*
* QNX
* SCO UNIX/SCO Open Desktop/SCO OpenServer
* *SINIX*
* Solaris
* *SPARC64/OS*
* *Sprite*
* *SunOS*
* *System III*
* *System V*
* *TUNIS*
* *Tru64*
* *Ultrix*
* UNICOS
* *UNIX/32V*
* *UnixWare*
* *Venix*
* *Xenix*

 |
**De fem historiske bispesetene i Norge** omfatter de katolske *dioecesis* (bispedømmer) som ble opprettet i Norge fra kristningen av Norge i høymiddelalderen og som eksisterte inntil reformasjonen i 1537. Allerede før Norge fikk egen erkebiskop ble de første bispedømmene ble opprettet av Olav Kyrre Haraldsson omkring 1068, mens biskopene fikk sine faste *bispeseter* i byene noe senere:

* Dioecesis Bergensis - bispesete i *Biargina*,
* Dioecesis Nidrosiensis - bispesete i *Nithirosa*,
* Dioecesis Osloensis - bispesete i *Alpsa*.

I det neste århundret ble antallet katolske bispedømmer i Norge utvidet til fem, ved opprettelsen av:

* Dioecesis Stavangrensis - bispesete i Stavanger, utskilt fra Bjørgvin 1125.
* Dioecesis Hamarensis - bispesete i Hamar, utskilt fra Oslo 1152.

Disse fem regnes som de fem historiske bispesetene i Norge som var ryggraden i den norske statsadminisajonen inntil reformasjonen.

*Provincia Nidrosiensis* - Nidaros erkebispedømme
-------------------------------------------------

Den nordiske kirkeprovins (1153-1387)
I 1152 ble det på dekret fra Pavestolen opprettet en egen katolsk kirkeprovins, *Provincia Nidrosiensis* med Nidaros som erkebispesete, som omfattet Norge og de norske skattlandene i Vesterhavet, det senere såkalte Norgesveldet:

* Norge:
	+ Dioecesis Nidrosiensis
	+ Dioecesis Bergensis
	+ Dioecesis Osloensis
	+ Dioecesis Stavangrensis
	+ Dioecesis Hamarensis
* Skattlandene i Vesterhavet:
	+ Dioecesis Orcadensis - Orknøyene og Shetland
	+ Dioecesis Sodorensis - Hebridene og Man
	+ Dioecesis Farensis - Færøyene
	+ Dioecesis Scalotensis - Skálholt på Island
	+ Dioecesis Holensis - Hólar på Island
	+ Dioecesis Gardensis - Garðar på Grønland

Referanser
----------

1. 1 2  *Deling av Agder bispedømme?*. Kirkerådet. 1997. s. 5.

Se også
-------

* Historiske prostier i Norge

Litteratur
----------

* *Katolske kirke i Norge*. Oslo: Aschehoug. 1993.
* *Historisk-geographisk Beskrivelse over Kongeriget Norge (Noregsveldi) i Middelalderen*. Trykt hos Carl C. Werner & Co. i ... 1849.

Eksterne lenker
---------------

* Den norske Kirke - Bispedømmene
***Dark River*** er en britisk film fra 1990, regissert av Malcolm Taylor.

Handling
--------

Historien er lagt til en britisk koloni som ligger ved bredden av en elv som renner gjennom lavlandet i Afrika. En fremmed ved navn Deacon ankommer dette sammensveisede fellesskapet, men han nekter å følge samfunnets godt innarbeidede sosiale koder. Han havner umiddelbart i konflikter med lokalbefolkningen, inkludert: forretningsmannen K.B. Priestley, som bruker sin autoritet i det lille samfunnet for å skjule sine egne personlige svakheter. Datteren hans Lydia bruker flere av mennene i samfunnet for hennes egne formål. Yorkie som er en sur, manipulerende mann. Samt enken og kakao-arvingen Mrs. Blessington. Deacon skriver og publiserer en roman angående svakhetene til flere av medlemmene fra lokalsamfunnet, og boken blir snart en suksess hjemme i Storbritannia. Men dette forårsaker også en rekke uforutsette problemer for forfatteren.

Skuespillere
------------

* Tom Bell
* Kate Buffery
* Siân Phillips
* Ian McNeice
* Michael Denison
* Freddie Jones

Referanser
----------

1. ↑  «Dark River (1990)» **(engelsk)**. Besøkt 6. august 2023.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Dark River* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Dark River* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) *Dark River* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata
***Jeg er Dina*** er en norsk-dansk-svensk dramafilm fra 2002 regissert av Ole Bornedal. Manuset ble skrevet av Bornedal og svenske Jonas Cornell. Det er basert på Herbjørg Wassmos roman *Dinas bok*. Filmen handler om lensmannsdatteren Dina som forvolder sin mors død og hva det gjør med henne som menneske.

Maria Bonnevie fikk Amandaprisen som beste kvinnelige skuespiller i 2002 for sin rolle som Dina. Filmen var også nominert som årets beste film.

Handling
--------

Dina, som er datteren til lensmannen, er en helt vanlig jente helt til hun som femåring forårsaker morens død. Det fører til at Dina får sjokk og mister taleevnen. Hun har ikke noe nært forhold til sin far, og hun isolerer seg i sin egen verden. Når faren ansetter musikkstudenten Lorch som huslærer blir livet lettere. Dina har talent for musikk og cellospilling.

Når Dina blir 16 år gifter faren henne bort til sin kamerat Jacob. Etter en tid forårsaker Dina Jacob sin død. Jenta har et voldsomt følelsesliv med sterke erotiske lengsler. Dina har et seksuelt forhold til stallgutten Tomas og får med ham sønnen Benjamin, som hun ikke har noe morskjærlighet for. Hun lever i sin egen verden der hun føler hun har kontakt med sin avdøde mor, noe hun snakker åpent om til andre. Dina får seg en elsker, russeren Leo, og de har et langt kjærlighetsforhold. Når Dina tror at Leo skal reise bort for godt skyter hun ham. Hennes sønn Benjamin blir et forferdet vitne til det som skjer.

Rolleliste (i utvalg)
---------------------

* Maria Bonnevie – Dina Grønelv
* Bjørn Floberg – Edvard (Dinas far)
* Pernilla August – Hjertrud (Dinas mor)
* Gérard Depardieu – Jacob
* Hans Matheson – Tomas
* Mads Mikkelsen – Niels
* Christopher Eccleston – Leo Zhukovsky
* Søren Sætter-Lassen – Chris Lorch

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Jeg er Dina* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Jeg er Dina* i Nasjonalbibliotekets filmografi Rediger på Wikidata

* (no) *Jeg er Dina* hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (sv) *Jeg er Dina* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) *Jeg er Dina* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata

* (en) *Jeg er Dina* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Jeg er Dina* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Jeg er Dina* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (de) *Jeg er Dina* på filmportal.de Rediger på Wikidata

* (en) *Jeg er Dina* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata
* *Jeg er Dina* hos NFI
* (no) *Jeg er Dina* hos Filmweb
***Seven Keys to Baldpate*** er en amerikansk stumfilm fra 1917, regissert av Hugh Ford.

Handling
--------

En forfatter inngår et veddemål mot en venn, på at han kan skrive en roman på minimum 10 000 ord i løpet av bare 24 timer.

Vennen hans aksepterer dette veddemålet, og gir forfatteren nøklene til «Baldpate Inn» som har vært stengt i løpet av vinteren, slik at han kan skrive i fred og fullstendig tilbaketrukkethet. Men ting begynner snart å bli mer kompliserte når en rekke andre mennesker, som også har nøkler til vertshuset, begynner å dukke opp og forstyrrer forfatteren.

Skuespillere
------------

* George M. Cohan som George Washington Magee
* Anna Q. Nilsson som Mary Norton
* Hedda Hopper som Myra Thornhill
* Corene Uzzell som Mrs. Rhodes
* Joseph W. Smiley som ordfører Cargan
* Armand Cortes som Lou Max
* Warren Cook som Thomas Hayden
* Purnell Pratt som John Bland
* Frank Losee som Hall Bentley
* Eric Hudson som Peter - en eremitt
* Carleton Macy som politi-sjef Kennedy
* Paul Everton som Langdon
* Russell Bassett som Quimby
* Robert Dudley som en kontorist

Referanser
----------

1. ↑  Seven Keys to Baldpate
2. ↑  SEVEN KEYS TO BALDPATE

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen mangler oppslag i Wikidata*
**Jose Miguel Rubi Capaceti** (født 16. april 1953 i Barcelona) er en spansk fysiker. Han er professor i faststoffysikk ved Universitetet i Barcelona. Han arbeider i hovedsak med ikke-likevektsystemer innen termodynamikk, og regnes som en sentral forsker innen dette fagområdet. Hans hovedinteresse innenfor dette feltet er ikke-likevekt i statistisk fysikk, og anvendelsen innenfor biologi og nanovitenskap.

Han har en ph.d.-grad i fysikk fra Universitat Autònoma de Barcelona. Etter ph.d.-studiene var han postdoktor hos professor Peter Mazur ved Universitetet i Leiden, i Nederland. 

Rubi har vært leder for fysikkprogrammet under det spanske departementet for vitenskap og innovasjon, og er spansk representant for EU-program.

Per 2017 har han skrevet nærmere 200 vitenskapelige artikler, og flere populærvitenskapelige bøker.

Hedersbevisninger
-----------------

Rubi er æresprofessor ved flere universitet og har vært gjesteprofessor flere steder.

I 2003 ble han tildelt von Humboldtprisen for sine bidrag innenfor teorien om stokastiske prosesser.

I 2013–2014 var han oppnevnt som Leverhulme-professor, et ærefullt gjesteprofessorat ved Imperial College, London.

I 2017 ble han tildelt Plus Ratio Quan Vis-medaljen av Det jagellonske universitet i Krakow.

I Norge har han tilknytning til NTNU gjennom samarbeid med instituttene for kjemi og fysikk, og er både tildelt Lars Onsagers professorat (2003) og et æresdoktorat (doctor honoris causa) i 2016.

I 2007/2008 var han utnevnt som medlem, CAS Fellow, av Senter for grunnforskning ved Det Norske Videnskaps-Akademi.

I 2010 mottok han prisen ICREA Academia Prize. Den deles ut av det katalanske forskningsinstituttet Institució Catalana de Recerca i Estudis Avançats.

Referanser
----------

1. ↑  Furberg, Kristoffer (7. mars 2016). «NTNU får to nye æresdoktorer». *universitetsavisa.no*. Arkivert fra originalen 10. november 2017. Besøkt 5. desember 2017.
2. 1 2 3  «Rubi J. Miguel | CMST». *cmst.eu* **(engelsk)**. Besøkt 5. desember 2017.
3. 1 2  «Miguel Rubi». *www.e2c2013.mke.org.hu* **(engelsk)**. 3rd European Energy Conference, E2C 2013. 2013. Arkivert fra originalen 6. desember 2017. Besøkt 5. desember 2017.
4. ↑  «Publications». *www.ffn.ub.edu* **(engelsk)**. Arkivert fra originalen 6. desember 2017. Besøkt 5. desember 2017.
5. ↑  «Æresdoktorer ved NTNU». *www.ntnu.edu* **(engelsk)**. Besøkt 5. desember 2017.  *NTNUs oversikt over æresdoktorer*
6. ↑  «Nature-inspired Chemical Process Design - CAS». *cas.oslo.no* **(engelsk)**. Arkivert fra originalen 6. desember 2017. Besøkt 5. desember 2017.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
**IRIX** er et tidligere proprietært operativsystem og en avart av UNIX. IRIX ble utviklet av Silicon Graphics, Inc. til bruk på selskapets arbeidsstasjoner og tjenere. I all hovedsak ble disse brukt til utvikling av animasjoner, 3D-modeller og simuleringer. Navnet IRIX er avledet av en kombinasjon av ordene UNIX og *iris*. Iris, eller regnbuehinnen, er den farvede delen av øyet hos hvirveldyr, deriblant mennesker.

Første versjon ble lansert i 1983, og var utviklet for å kjøre på Motorola 68000-serien av mikroprosessorer. I 1986 ble operativsystemet portert til RISC-arkitekturen MIPS. IRIX bygget på UNIX System V, med utvidelser fra Berkeley Software Distribution (BSD).

IRIX benyttet opprinnelig vindussystemet MEX, men gikk i 1986 over til 4Sight og i 1991 til vindussystemet X. Skrivebordsmiljøet var opprinnelig IRIS Workspace; den 12. juli 1993 ble IRIX 5.1 lansert sammen med arbeidsstasjonen SGI Indy og det nye skrivebordsmiljøet IRIX Interactive Desktop (opprinnelig kalt *Indigo Magic Desktop*). IRIX benyttet først filsystemet Extent File System (EFS), men fra og med versjon 5.3 tok det som første operativsystem i bruk det journalførende filsystemet XFS.

Den siste større revisjonsutgaven var IRIX 6.5 fra mai 1998. Siden gjennomgikk systemet bare mindre oppdateringer; siste versjon var 6.5.30, som ble lansert 16. august 2006.

Produksjonen av IRIX stanset 19. desember 2006. Ordinær kundestøtte opphørte 31. desember 2013 og utvidet kundestøtte opphørte 31. desember 2014.

Referanser
----------

1. ↑  Silicon Graphics «SGI SEWP Contracts» Besøksdato: 11. november 2011

Eksterne lenker
---------------

* (en) IRIX – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
Unix og Unix-lignende operativsystemer |
| --- |
| 
* *386BSD*
* Android
* *Australian Unix Share Accounting Method (AUSAM)*
* *A/UX*
* AIX
* *BSD*
* *CB UNIX*
* *Coherent*
* Chrome OS
* Darwin
* *Domain/OS*
* DragonFly BSD
* *DYNIX*
* Dyson
* *Forsknings-Unix (UNIX versjon 6, UNIX versjon 7)*
* FreeBSD
* GNU Hurd
* HP-UX
* *Idris*
* iOS
* *IRIX*
* Illumos
* Inferno
* *IS/1*
* Linux
* *IS/3*
* *LOCUS 845*
* *LSI UNIX (LSX)*
* LynxOS
* Mac OS X
* Minix
* *MERT/UNIX/RT*
* NetBSD
* *Nexenta OS*
* *NeXTSTEP*
* OpenBSD
* *OpenSolaris*
* *OpenSolaris for System z*
* *PC-UX*
* *PC-UX/V*
* Plan 9
* *PWB/UNIX*
* QNX
* SCO UNIX/SCO Open Desktop/SCO OpenServer
* *SINIX*
* Solaris
* *SPARC64/OS*
* *Sprite*
* *SunOS*
* *System III*
* *System V*
* *TUNIS*
* *Tru64*
* *Ultrix*
* UNICOS
* *UNIX/32V*
* *UnixWare*
* *Venix*
* *Xenix*

 |
**Alumn** er et latinsk ord som brukes om tidligere studenter ved et universitet eller en høgskole, fortrinnsvis om studenter som har avlagt avsluttende eksamen. På latin er entallsformene *alumnus* i hankjønn og *alumna* i hunkjønn; *alumni* er flertallsform i hankjønn og kan også brukes som fellesform når det er snakk om alumner av ulike kjønn, mens *alumnae* (-ae uttales /ɑɪ/) er flertallsform i hunkjønn. På norsk er Språkrådets anbefaling å bruke det kjønnsnøytrale *alumn* i entall og *alumner* i flertall. *Alumnus-* brukes i sammensetninger som *alumnusarrangement* eller *alumnusnettverk**.*

Alumnene er ved en del læresteder organisert i alumnusorganisasjoner, som gjerne arrangerer studentgjenforeningstreff og pengeinnsamlinger. Ved noen universiteter sitter representanter for alumnusorganisasjonene i universitetsstyret. 

Medlemskap i en alumnusorganisasjon er ofte en selvfølge i engelsktalende land. Universitetene bruker også sitt nettverk av alumner til å samle inn penger. Ved norske læresteder er alumnusarbeid relativt nytt, og det er i liten grad økonomisk rettet. Dette har bl.a. sammenheng med at universiteter i Norge tradisjonelt er en statlig myndighet, at finansieringen kommer fra staten og at universitetet utleder mye av sin status fra statsmakten; i tillegg hadde Norge lenge bare ett universitet. I f.eks. USA er det større tradisjon for mange universiteter med ulik organisering, herunder mange private institusjoner, som konkurrerer i et marked og har svært ulike ressurser og status. I denne amerikanske konteksten blir alumnene viktigere for å bygge opp under institusjonens finansering og status enn de tradisjonelt er i Norge. Dag Rune Olsen ved UiB har uttalt at han tenker seg at kontakt med sine alumner er en viktig del av samfunnsengasjementet til et universitet, og at universitetets egne alumner kan være dets beste ambassadører, særlig med tanke på studentrekruttering, mens NTNU har beskrevet alumnusarbeid som en «møteplass for kunnskapsdeling og erfaringsutveksling mellom universitetet og samfunns- og arbeidsliv».

Referanser
----------

1. 1 2  Språkrådet: *Alumnus, alumner, alumnusnettverk*. 30.11.2010.
2. ↑  (no) Alumn i Store norske leksikon
3. ↑  Dag Rune Olsen: "Vel overståtte alumnusdager Arkivert 24. mai 2014 hos Wayback Machine.." *Rektoratets blogg.* Universitetet i Bergen, 12.05.2014.
4. ↑   NTNU Alumni

Eksterne lenker
---------------

* (en) Alumni – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* BI Alumni Handelshøyskolen BI
* NTNU Alumni
* NHH Alumni
* HiB Alumni (Høgskolen i Bergen) Arkivert 20. juli 2008 hos Wayback Machine.
* ANSA Alumni – karrierenettverket for tidligere utenlandsstudenter Arkivert 7. august 2020 hos Wayback Machine.
* NMBU Alumni Arkivert 30. september 2022 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** GND **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC
 |
**Eliot Ness** (1903–1957) var en amerikansk politietterforsker. Han ledet den legendariske etterforskningsgruppen med økenavn *The Untouchables*, «de ubestikkelige», som gikk etter Chicago-mafiaen i forbudstiden.

Eliot Ness ble født i Chicago som sønn av de norske immigrantene Peter og Emma Ness. Faren var født i Stangvik og moren på Jessheim. Familien drev et bakeri. Han studerte først statsvitenskap og bedriftsøkonomi ved Universitetet i Chicago. Han begynte sin karriere som etterforsker ved Retail Credit Co. der han innhentet bakgrunnsinformasjon for kredittvurderinger. Senere vendte han tilbake til Universitetet i Chicago og tok en mastergrad i kriminologi.

I 1926 ble Ness oppmuntret av sin svoger Alexander Jamie, som var agent i Bureau of Investigation (senere FBI), til å begynne som kriminaletterforsker. Han begynte i Finansdepartementet i 1927 og ble utplassert i Bureau of Prohibition i Chicago for å håndheve den nasjonale forbudsloven.

Etter at Herbert Hoover ble valgt til USAs president, fikk finansminister Andrew W. Mellon ansvaret for å bekjempe Al Capone. Den føderale regjeringen gikk til angrep fra to kanter: skatteunndragelse og alkoholforbudet. Ness ble valgt til å lede operasjonene etter forbudsloven ved å angripe Capones illegale bryggerier og forsyningsruter. Dette ble for øvrig skildret i TV-serien *The Untouchables* med Robert Stack i hovedrollen som Ness og i Brian De Palmas film *De ubestikkelige* fra 1987, hvor Kevin Costner spilte Ness.

Fra 1935 til 1937 var Ness direktør for offentlig sikkerhet (sjef for både politiet og brannvesenet) i Cleveland, som den gangen var USAs femte største by og ikke minst ansett som den farligste. Han hadde blant annet ansvaret for etterforskningen av en seriemorder som begikk minst tolv parteringsdrap i byen på den tiden, men gjerningsmannen ble aldri tatt.

I 1947 var Ness republikanernes borgermesterkandidat i Cleveland, men tapte mot den sittende borgermesteren Thomas A. Burke.

Ness slet de siste årene av sitt liv med turbulente ekteskap, dårlig økonomi og et synlig alkoholmisbruk. Hans innsats for å bekjempe mafiaen var for det meste glemt da han døde, men han rakk å skrive en selvbiografisk bok. Minnet om Ness ble gjenopplivet etter hans død, da boken ble inspirasjon for en TV-serie og en spillefilm om *The Untouchables*.

Referanser
----------

1. ↑   Encyclopædia Britannica Online, Encyclopædia Britannica Online-ID biography/Eliot-Ness, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   Babelio, Babelio forfatter-ID 169418[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   Find a Grave, Find a Grave 188975771, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
5. ↑   Find a Grave, Find a Grave 2017, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
6. ↑   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w6x07cds, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
7. ↑   ech.case.edu, besøkt 12. november 2015[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Prabook **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NDL
 |
**Grim skole** er en ungdomsskole i bydelen Grim i Kristiansand som i dag har elever fra 8.-10. skoleår. Skolen har om lag 470 elever og 64 ansatte hvorav 54 er lærere.

Skolen ble åpnet i 1954 som 1. – 7. skole. I 1956 åpnet eget bygg for 1. -3. klassetrinn, «småskolen». Senere kom eget bygg med gymnastikksaler, svømmehall og garderober. Kristiansand innførte såkalt linjedelt ungdomsskole i 1959 og skolen fikk da også elever på 8. og 9. klassetrinn.

Skolen ble opprinnelig bygd i forblendet tegl, og i ettertid er den bygd ut i flere omganger. Ved siste ombygging fikk den et mediatek med bøker, tilgang til datamaskiner og internett, sofaer, arbeidsbord o.l.

Elevene ved Grim skole kommer fra disse 5 barneskolene: Hellemyr, Solholmen, Todda, Krossen og Karl Johans Minne som dekker områdene: Hellemyr, Tinnheia, Eg, Kvadraturen og Grim.

Referanser
----------

1. ↑  «Grim skole, Kristiansand». NAFO. Besøkt 29. januar 2016.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Sentralt stedsnavnregister **·** Nasjonalt skoleregister **·** Brønnøysundregistrene
 |
NKLM var tidligere lokalisert i Paviljongen foran Pleiestiftelsen i Bergen, men er nå en del av Alrek helseklynge.  Foto: David40226543 
**Nasjonalt kompetansesenter for legevaktmedisin** (**NKLM**) er et kompetansesenter innen kommunal legevaktmedisin og overgrepsmottak.

NKLM ble etablert i 2005 av Helsedepartementet. Senteret er organisert i NORCE Research og er faglig knyttet til Forskningsgruppe for allmennmedisin, Universitetet i Bergen, og til Nasjonalt kompetansesenter for helsetjenestens kommunikasjonsberedskap (KoKom). NKLM har et årlig budsjett på ca. 14 millioner kroner og har omkring 25 medarbeidere. Senteret ledes av forskningsleder Jesper Blinkenberg.

NKLMs hovedoppgave er å bidra til nasjonal og internasjonal faglig utvikling innen kommunal legevaktmedisin og overgrepsmottak. Dette innebærer å etablere nødvendige nasjonale faglige standarder og å bidra til og delta i forskning innen fagfeltet. NKLM har etablert og kvalitetssikrer registre innen norsk legevakt. En sentral oppgave er å sikre nasjonal kompetansebygging og spredning av kunnskap om legevakt, blant annet gjennom undervisning, både i grunn-, etter og videreutdanning. Senteret gir råd og faglig støtte til legevakter og kommuner vedrørende organisering og drift av legevakt, og bidrar til råd, høringssvar og utredninger til Helsedirektoratet og Helse- og omsorgsdepartementet.

NKLM er faglig ansvarlig for beslutningsstøttevertøyene Telefonråd og Legevakthåndboken.

Eksterne lenker
---------------

* Nklms hjemmeside
Lokasjon
**Dordtsche Kil** (eller **Dordtse Kil**) er en tidevannselv i den nederlandske provinsen Zuid-Holland som forbinder elven Oude Maas med Hollandsch Diep og skiller Hoeksche Waard fra øyen Dordrecht. Elven var opprinnelig en tidevannsbekk som ble fordypet i det 19. århundre. I den ligger også kommunegrensen mellom Dordrecht og 's-Gravendeel.

Under elven ligger to tunneler, Kiltunnelen (bompengefinansiert) for veitrafikk og noen få kilometer lengre sør jernbanetunnelen for høyhastighetslinjen fra Amsterdam til Brussel i Belgia. 

På elven er det mye skipstrafikk, den er en del av forbindelsen mellom Rhinen og Schelde. Den benyttes også av havgående skip som skal til og fra Moerdijk via Oude Maas, de kommer inn i og forlater Nederland via havnen i Rotterdam.

Langs Dordtsche Kil befinner tre industriområder seg, disse er kalt Dordtse Kil (eller «de Kil») og inndelt i Kil I, Kil II og Kil III.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Dordtsche Kil – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Anne Karen Orderud Paust** (1952–1999) var en norsk offentlig tjenesteperson. Hun ble kjent for allmennheten som et av ofrene i Orderud-saken, der hun og hennes foreldre ble funnet drept på Orderud gård i pinsen 1999.

Familie og bakgrunn
-------------------

Anne var barn av Kristian Magnus Orderud (1918–1999) og Marie (1915–1999, født Lundberg), og vokste opp som bondedatter på Sørum i Akershus. Hun var søster av Per Kristian Orderud.

Etter gymnaset reiste Anne Orderud til Frankrike for å lære språk, og hjemme i Norge igjen utdannet hun seg ved en sekretærskole. Etter endt utdanning søkte hun seg til Utenriksdepartementet, der hun fikk jobb som sekretær for ambassadør Kjeld Vibe og senere ambassadør Eivinn Berg i Brussel. Senere arbeidet også Paust en tid ved ambassaden i Athen.

I 1989 ble hun personlig sekretær for forsvarsminister Johan Jørgen Holst, og fra 1993 var hun fast ansatt i Forsvarsdepartementet som personlig sekretær for forsvarsministeren.

Hun var gift med diplomaten Per Paust, som blant annet var pressetalsmann i Utenriksdepartementet. Hun ble enke våren 1999 etter at Per Paust døde av kreft.

Attentatforsøkene i 1998
------------------------

Den 15. juli 1998 ble det funnet et halvt kilo sprengstoff festet under bilen til Anne Orderud Paust. Den 12. august 1998 forsøkte noen å tenne på ekteparet Pausts leilighet i Oslo. Begge disse hendelsene fikk omfattende pressedekning i 1998.

Påstander i *Brennpunkt*
------------------------

NRKs program *Brennpunkt* hevdet senere at flere godt orienterte kilder uavhengige av hverandre mente at Anne Orderud Paust og Per Paust var tilknyttet Etterretningstjenesten. Stortingets kontrollutvalg for etterretnings-, overvåkings- og sikkerhetstjeneste, EOS-utvalget, ble nektet innsyn i noe av E-tjenestens materiale fra tiden rundt Per Pausts død og drapet på Anne Orderud. Ifølge dokumentaren kan flere av de involverte i Orderud-saken ha vært knyttet til både E-tjenesten og krigen på Balkan. Samtidig kan det finnes spor i E-tjenestens arkiver på Lutvann som kontrollutvalget ikke har fått se. Brennpunkts kilder viser til at det skal finnes materiale knyttet til Orderud-saken i E-tjenestens arkiver.

Referanser
----------

1. ↑  «Sekretær med hele verden som arbeidsplass». *Indre Akershus Blad*, 28. desember 1993.
2. ↑  «Anne Orderud Paust (43)». VG Nett. 13. august 1998. Besøkt 23. august 2023.
3. ↑  HULTGREEN, GUNNAR (2. oktober 2000). «- De ba om beskyttelse». *dagbladet.no* **(norsk)**. Besøkt 30. oktober 2020.
4. ↑  «To uoppklarte attentater mot ekteparet Paust». *www.vg.no*. 25. februar 2003. Besøkt 30. oktober 2020.
5. ↑  «EOS-utvalget fikk ikke innsyn». NRK.no. 22. juni 2009. Besøkt 24. juli 2015.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister
 |