recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**«L'âme des poètes»** er en fransk sang med melodi og tekst av Charles Trenet.

«L'âme des poètes» var den første innspillingen med en ondioline (en forløper for dagens synthesizer) som ble en hit. Den ble spilt inn på plate i 1951 av Trenet for platemerket Columbia. Hiten markerer også platedebuten til en ung Jean-Jacques Perrey, som allerede var blitt kjent som en virtuos på instrumentet. Perreys ondioline høres påfallende ut som en ekte fiolin.

Norsk versjon
-------------

Juul Hansen har skrevet en norsk tekst. På norsk bærer den tittelen «Poetens sang». 

| År | Sangtittel | Artist | Tekstforfatter | Platetype | Platemerke og katalognumer |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1951 | «Poetens sang» | Margareth Stene med Grandkjellerens orkester Dir.: Magnus Larsen | Juul Hansen | 78-plate | HMV A.L. 3247 |
| 1957 | «Poetens sang» | Nora Brockstedt, Mats Olssons orkester | Juul Hansen | 78-plate | RCA NA 1088 |
|  |  |  |  | EP | RCA REP 311 |

De to RCA-platene var samme innspilling.

Referanser
----------

1. ↑  JeanJacques Perrey – Moog vibrations: Lesinrocks.com[*død lenke*]
2. ↑  Se plateetiketten
3. ↑  Se plateetiketten
«***Hør klokkene ringer til ave***» er et skillingstrykk med tekst og melodi av Erik Bøgh.

Teksten
-------

**1.**Og sneen den føk så vide om jord  

men nonnen hun sang i det hellige kor  

det er roser i klosterets have.  

Og ridderen kom fra den blodige lek  

så rød var hans brynje hans kinn var så blek  

hør klokkene ringer til ave, til ave.  

  

**2.**Og ridderen ble der inne til vår  

og nonnen hun pleiet og leget hans sår,  

det er roser i klosterets have.  

Hun ba ved hans leie så mangen en bønn  

hun brakte ham trøst, men selv gråt hun i lønn,  

hør klokkene ringer til ave, til ave.  

  

**3.**Da løvet ble grønt og fuglene sang  

og ridderen atter i salen seg svang  

det er roser i klosterets have.  

Han jog gjennom lunden med jublende røst  

men inne i cellen satt nonnen så tyst  

hør klokkene ringer til ave, til ave.  

  

**4.**Da blomstrene visnet og bladene falt  

hans bryllup på borgen man feirede alt  

det er roser i klosterets have.  

Men nonnen hun plukket de siste hun fant  

til bruden den glade i krans hun dem bandt  

hør klokkene ringer til ave, til ave.

Kilder
------

* Oldemors visebok, Eli Støre Erichsen, Cappelen 1976
**Forretningsmodell** beskriver hvordan en organisasjon skaper, leverer, og fanger opp verdier – økonomiske, sosiale, eller andre former av verdier. Prosessen med å utvikle forretningsmodellen er en del av forretningsstrategien.

I teori og praksis benyttes begrepet forretningsmodell for et bredt spekter av uformelle og formelle beskrivelser for å representere de viktigste delene av en virksomhet, herunder formål, tilbud, strategier, infrastruktur, organisatoriske strukturer, handelspraksis, og operasjonelle prosesser og retningslinjer.

Når en bedrift blir etablert, benytter den enten direkte eller indirekte en bestemt forretningsmodell som beskriver hvordan verdi skapes. Essensen av en forretningsmodell er at den definerer den måten bedriften leverer verdi til kunder, lokker kundene til å betale for en gitt verdi, og omdanner disse utbetalingene til fortjeneste. Forretningsmodellen reflekterer derfor ledelsens hypotese om hva kundene ønsker, hvordan de vil ha det, og hvordan en bedrift kan organisere seg for best mulig å imøtekomme disse behovene, få betalt for disse, og skape en fortjeneste. Forretningsmodellene brukes for å beskrive og klassifisere bedrifter (spesielt i ved nyopprettede forretninger), men de er også brukt av ledere i bedrifter til å utforske mulighetene for framtidig utvikling.

Kilder
------

* *Business Model Generation*, A. Osterwalder, Yves Pigneur, Alan Smith, and 470 practitioners from 45 countries, self published, 2010
* *The Business Model Ontology – A Proposition In A Design Science Approach* Arkivert 11. mai 2011 hos Wayback Machine. (PDF)
* *Do Some Business Models Perform Better than Others?*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND
 |
**Emire og Lillebror** (Emir Mulaosmanovic og Assad Arif) er en norsk rapduo fra Oslo, utløper fra hiphop kollektivet Minoritet1.

Emire og Lillebror var sammen med Amina Sewali hovedpersoner i en seks episoders dokumentar på NRK kalt *Glatte Gater* i 2007, som ble til filmen *99% ærlig*, høsten 2008. De gav ut debutalbumet med navnet *99% Ærlig* samtidig med kino premieren på Carambole Records.

Emire og Lillebror har skrevet flere teaterstykker, som «Romeo & Julie in Rap», som ble vist på M/S «Innvik» i 2008, og «Tæsjern på Grønland» som gikk på Drammen Teater, Dramatikkens hus og Oslo Nye Teater i 2010.

I tillegg har duoen medvirket i flere kinofilmer, som Margreth Olins *Engelen*, *Nord*, og Assad Arif hadde også en liten rolle i *Mannen som elsket Yngve*

Emire og Lillebror er arrangører av prosjektet «Gatekunst» som har gitt ut tre fulle musikkalbum, med medvirkende artister som Karpe Diem, Ken Ring, Jesse Jones, Tommy Tee, og flere andre fra norsk hiphop.

Diskografi
----------

* *99% Ærlig* (2008)
* *Det bare er sånn!!* (2013)

Referanser
----------

1. ↑  Carambole Records - Emire og lillebror
2. ↑  Programomtale NRK for Glatte Gater
3. ↑  VGs rolleoversikt
4. ↑  Nytt teaterstykke med Emire og Lillebror Arkivert 4. mars 2016 hos Wayback Machine. - Kingsize 4.mars 2010
5. ↑  VGs rolleoversikt - Emir Mulasmanovic
6. ↑  VGs rolleoversikt - Assad Arif
7. ↑  Gatekunst.net Arkivert 30. desember 2010 hos Wayback Machine.
**Perrin Aybara** er en fiktiv person og en av de sentrale figurene i bokserien Tidshjulet av forfatteren Robert Jordan.

Perrin vokste opp i Emondsmark, sammen med flere av hovedpersonene i serien, Rand al'Thor, Mattrim Cauthon, Egwene al'Vere og Nynaeve al'Meara. Han har brede skuldre, ganske langt hår og armer brede som en smed. Han blir lettest kjent igjen på sine øyne. Disse er opprinnelig brune, men etterhvert i serien skifter de farge og blir gule. Selv om han begynner som ung, uerfaren og naiv utvikler han seg til en fryktinngytende kriger og god leder. Han er sindig og ofte stille. Han tar seg tid til å tenke gjennom ting og bearbeider ulike muligheter, skjønt dette gir ofte et inntrykk til andre om at Perrin er treg og dum når han egentlig er nøye.

I Emondsmark arbeidet han i mester Luhhans smie som smed, før han flyktet fra den lille landsbyen sammen med de andre vennene sine fra Emondsmark samt Moiraine Damodred og Lan. Likesom Rand og Matt, får han etter hvert vite at han er Ta'veren, mennesker med en egen evne til å påvirke hendelser i verden rundt seg.
***L'uomo meccanico*** er en italiensk stumfilm fra 1921, regissert av André Deed.

Handling
--------

Historien begynner med at en vitenskapsmann som lager en ny oppfinnelse, som består av en robot som ligner på en mann og som kan fjernstyres med en maskin. Den mekaniske mannen besitter overmenneskelig fart og styrke. Vitenskapsmann blir imidlertid myrdet av en gjeng kriminelle, ledet av en kvinne ved navn Mado, som ønsker å få tak i hemmelighetene hans. Kjeltringene blir imidlertid arrestert før de rekker å få tak i oppfinnelsen hans. De blir snart stilt for retten, og dømt. Mado kommer seg imidlertid unna og kidnapper vitenskapsmannens niese, for å tvinge henne til å gi fra seg alle tegningene som hun bruker til å bygge sin egen mekaniske robot-mann.

Den mekaniske mannen blir snart brukt til å begå en rekke forbrytelser, inkludert drap, og alt sammen blir kontrollert av Mado. Vitenskapsmannens bror (spilt av Gabriel Moreau) lykkes imidlertid med å bygge sin egen mekaniske mann, som han bruker for å bekjempe den originale roboten. De to mekaniske mennene kjemper mot hverandre i et operahus, og ender opp med å ødelegge hverandre - så vel som opera-huset. Under dette slaget prøver Mado febrilsk å kontrollere den mekaniske mannen sin, men får i stedet elektrisk støt på grunn av kontrollpanelet - på grunn av en kortslutning.

Skuespillere
------------

* André Deed som Modestino D'Ara
* Valentina Frascaroli som Margherita Donadieff
* Mathilde Lambert som Elena D'Ara
* Gabriel Moreau som Professor D'Ara
* Ferdinando Vivas-May
* Giulia Costa

Referanser
----------

1. ↑  «The Mechanical Man (1921)» **(engelsk)**. Besøkt 30. mai 2023.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *L'uomo meccanico* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
**Sherman Garnes** (født 8. juni 1940, død 26. februar 1977) var en amerikansk sanger, og en av grunnleggerne av gruppa the Teenagers.

Liv og virke
------------

Garnes vokste opp i nabolaget Washington Heights, nord på Manhattan i New York. Sammen med skolekameraten Jimmy Merchant danna han vokalgruppa The Earth Angles i 1954. Noe seinere blei de begge med i en kvartett sammen med Herman Santiago og Joe Negroni. Gruppa sang på gatehjørnene i nabolaget under skiftende navn: The Ermines, The Coupe de Villes og The Premiers. I 1955 tok den tolvårige Frankie Lymon kontakt med dem etter en skolekonsert. Han fikk innpass i gruppa som førstetenor, mens Santiago sang førstestemmen. Garnes sang bass med en stemme som var uvanlig dyp for alderen. Seinere det året fikk de kontakt med plateprodusenten George Goldner, som gav gruppa kontrakt under det nye navnet the Teenagers.

### The Teenagers

Den første låten gruppa spilte inn, var «Why Do Fools Fall in Love». Det blei Lymon som sang førstestemmen ved innspillinga, og det var tydelig at han både var den mest talentfulle og den med best publikumstekke. Han fortsatte derfor som førstesanger, og gruppas navn blei raskt til Frankie Lymon & the Teenagers. Plata kom ut i januar 1956 og blei en storslager både i USA og Storbritannia. Det påfølgende året kom nye plater i rask rekkefølge, og flere av dem oppnådde gode listeplasseringer. Gruppa reiste på suksessfulle turneer, og den var med i filmen *Rock, Rock, Rock* (1956).

I 1957 forlot Lymon the Teenagers. Gruppa fortsatte uten ham og spilte inn en del plater med varierende førstesangere, men uten særlig suksess. Med ulike besetninger har den fortsatt å opptre etter det. Garnes døde imidlertid i 1977.

Frankie Lymon and the Teenagers (med originalbesetning) blei i 1993 innvalgt i Rock and Roll Hall of Fame og i 2000 i Vocal Group Hall of Fame.

Referanser
----------

1. 1 2  Om Sherman i Nick Talevski: *Knocking on Heaven's Door. Rock Obituaries*, Omnibus Press 2010, ISBN 9780857121172, side 199.
2. 1 2 3 4  «Frankie Lymon and the Teenagers» i Jay Warner: *American Singing Groups: A History from 1940s to Today*, Hal Leonard Corporation 2006, ISBN 9780634099786, side 242–245.
3. ↑  Opplysninger om 2014-aktivitet fra nettstedet ; besøkt 4. februar 2016.
4. ↑  Omtale på nettstedet til Rock and Roll Hall of Fame; besøkt 28. januar 2016.
5. ↑  Omtale Arkivert 17. juli 2014 hos Wayback Machine. på nettstedet til Vocal Group Hall of Fame; besøkt 28. januar 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Sherman Garnes på Discogs Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Discogs
 |
«***Truls med bågen***» er et skillingstrykk. Den finnes i Olaus Alvestads sangbok fra 1902 i en versjon på seks vers, men den er trykket i 1861 i A.P Berggreens «Norske folkesange og melodier samlede og udsatte for pianoforte», med 12 strofer.

Teksten etter Berggeen
----------------------

**1.**Truls han tent seg i kongens gård,  

i femten vintre i femten vår,  

Gji meg lønn, sa han Truls med bågan.  

  

**2.**Inga løn har du fortjent  

mi beste Gjebørse har du bortskjemt  

Sier du dæ, sa han Truls med bågan.  

  

**3.**Truls tok kongen i hår og skjegg  

å satte ham bort i femtende vegg,  

sitt du der, sa han Truls med Bågan.  

  

**4.**Kongen tok op så lang ei stang  

vilel jaga Truls ut av sit land,  

fly fort sa han Truls med bågan.  

  

**5.**Truls han la på den breie Vegen fram  

der møtte han en kjørandes Mann,  

bi meg litt, sa han Truls med bågan.  

  

**6.**Truls han op på Vogna sto  

den kjørendes tor inte si et Or'  

kjør no fort, sa Truls med bågan.  

  

**7.**Så gjik han truls seg bort i et Huus,  

der sat tre bøner å drakk seg et Ruus  

drekk meg ti, sa han Truls med bågan.  

  

**8.**Ha vi fornøden å drekke seg tel  

du har 'nta ta't i en eneste Pæl  

inte dæ, sa han Truls med bågan.  

  

**9.**Truls tok i både Mjø og vin  

han ødde det op på Bikkjer og Svin  

sup ut sa Truls med bågan.  

  

**10.**Han Truls han drakk seg modig et Ruus  

så jagde han alle de bønder ut,  

fly bort sa han Truls med bågan.  

  

**11.**Den ene han flaug bort over en bekk  

der tapte han ne sin pengesekk  

slikt er mit, sa han Truls med bågan.  

  

**12.**Bonden han gråt å Truls han lo  

bonden hans a: du har dæ te go  

Hæohæ sa han Truls med bågan.

Kilder
------

* De gamle visene 4 med Alf Prøysen, Forlaget For Alle, Oslo 1975
**Lars Kristian Jegersberg** (født 1. februar 1880 i Kristiansand, død 30. oktober 1959 i Drøbak) var en norsk offiser som var artillerikaptein og personalsjef på Oscarsborg festning den 9. april 1940 da «Blücher» ble torpedert.

Han var fastlønt sersjant ved Oscarsborg med Svelvik 14. januar 1902 og garnisonerende furer ved Underoffiserskolen 15. januar 1917. Fra 1. januar 1930 var han kaptein og festningsintendant ved Oscarsborg med Svelvik.

Jegersberg hadde sin utdannelse fra festningsartilleriets underoffiserskole på Oscarsborg. Han var også ordfører i 1920 og viseordfører i Drøbak, samt sjef for kommunerevisjonen.

Lars Kristian Jegersberg var svært aktiv innenfor frimurerlosjen, samt aktiv i Det norske Misjonsforbund.

I 1942 gav Det norske Misjonsforbund ved L.K. Jegersberg sin fulle tilslutning kirkeledernes protestbrev mot jødeforfølgelsene til Quisling.

Hovedtyngden av forfedrene til kaptein Jegersberg kom fra Oddernes, nå Kristiansand kommune i Agder.

Referanser
----------

1. ↑  «Brev til Quisling vedrørende jødeforfølgelsene 1942». Kirkehistorisk arkiv ved Norsk Lærerakademi. 21. februar 2012. Besøkt 31. mai 2012.

Litteratur
----------

* Bakøy, Hans (1939). *Underofficerer : festningsartilleriet 1888-1930*. O. B. Hansens Boktrykkeri. s. 161-162.

Eksterne lenker
---------------

* Ordførere i Frogn og Drøbak frem til 1961

Portal: Andre verdenskrig
**Truls Helweg** (født 15. mars 1940, død 28. desember 2011) var en norsk grafisk designer, trompetist, faglærer og rektor.

Helweg hadde utdannelse fra Statens håndverks- og kunstindustriskole, Institutt for markedsføring og Universitetet i Oslo. Han startet sitt virke i reklamebransjen som AD og kreativ leder. Han ble rektor ved Westerdals reklameskole i Oslo på 1980-tallet, deretter rektor på Skolen for Grafisk Design og kom tilbake som studierektor for Westerdal Grafisk Design. Han var også høyskolelektor på Kunsthøgskolen i Bergen.

Helweg utga flere lærebøker om reklame, typografi og layout. I 2002 ble han æresmedlem i Grafill, en norsk interesseorganisasjon for utøvere av visuell kommunikasjon.

Truls Helweg spilte også trompet, blant annet var han i ungdommen medlem av Sixpence Jazzband i perioden 1954–1961, og var med på flere innspillinger med «gladjazz» tidlig på 1970-tallet. Fra 1995 var han styreleder i stiftelsen Oslo jazzfestival. Han var også formann i Guldbergs Akademiske Kor fra 1979 til 1981.

Eksterne lenker
---------------

* Jazzinnspillinger med trompetisten Truls Helweg

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** ISNI
 |
**Truls W. Ørpen** (født 27. mars 1880 i Krødsherad, død 28. mars 1958 i Modum) var en norsk spellemann fra Krødsherad i Buskerud. Han var den fremste tradisjonsbæreren av Kryllingspel, og hadde gått i lære hos spellemennene Wilhelm Sorteberg og Johan Kleven, Anders Vinna og Ole Skogly. Truls Ørpen var kanskje den mest velhavende spellemannen i sin tid.

Liv og virke
------------

Ørpen begynte å spille fele da han var 7–8 år gammel, og fikk mye av spellet sitt fra eldre spellemenn i bygda. Han reiste tidlig ut, og lærte seg slåttespill fra andre bygder. De viktigste læremestrene hans i Telemark var Torkjell Haugerud og Gunnulf Borgen. Han skaffet seg også Arne Bjørndals notenedskrifter av spell fra Vestlandet. Noter hadde han lært seg mens han gikk lærerskolen. Der fikk han også en smule musikkteori. Gjennom å studere nedskriftene til Bjørndal fikk Ørpen en idé om hvordan han selv kunne skrive slåttene ned. Han tok også i bruk båndopptager som redskap i dette arbeidet, og han fikk etterhvert statsstipend for å samle nedskrifter.

Ørpen ble en svært slåttekyndig spellemann, og var flink til å legge fram historisk stoff knyttet til slåttene. Han traff Ola Mosafinn på Voss året før denne døde i 1912. Truls Ørpen skaffet seg også solid kjennskap til tradisjonen i Numedal gjennom Steingrim Haukjem, som kjørte tømmer til Krødsherad i mange år. Ørpen skrev ned 40 slåtter etter Haukjem. Han underviste også Odd Bakkerud fra Rukkedalen, som en tid var gårdsgutt på Ørpen.

Det var først etter at han fylte femti at Ørpen ble lagt merke til og anerkjent som storspellemann. Han vant Landskappleiken i 1929 og 1933. Fra da av deltok han i mange radiosendinger av folkemusikk, og ble etterspurt som kappleiksdommer. 

Han flyttet til Drolsum i Modum i 1940, og bodde der til sin død i 1958. På Drolsum virket han som skolelærer. Fra 1954 arbeidet han med sjubindsverket *Norsk folkemusikk* eller Hardingfeleverket, sammen med Arne Bjørndal og Eivind Groven. 300 av slåttene i verket er det Ørpen som har skrevet ned. Han fikk vært med på det første bindet og deler av det andre før han døde. På samme tid spilte han inn en rekke gamle kryllingslåtter for NRK, og gjorde en del opptak av muntlig tradisjon fra Krødsherad. Han sendte også opplysninger om kryllingdialekta til Norsk Målførearkiv. 

Selv om Ørpen gjorde en stor innsats for slåttespellet i Krødsherad, var det ingen i den kommunen som kom til å løfte arven etter ham. Han fikk til gjengjeld registrert og spilt inn mye av materialet sitt. I dag blir tradisjonen etter ham tatt vare på at Per Åsmund Omholt fra Veme, Steinar Strøm fra Sigdal, Christian Borlaug, Eli Taugbøl og Ellen Persvold.

Det ble reist en statue av Truls Ørpen utenfor kommunehuset på Noresund i 1970.

Referanser
----------

1. ↑   Store norske leksikon, Store norske leksikon-ID Truls\_Ørpen[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Folkemusikksenteret i Buskerud[*død lenke*] Truls Ørpen

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** MusicBrainz
 |
**Nicolas Rolin** (født ca. 1376, død 18. januar 1462) var en fremtredende skikkelse i hertugdømmet Burgund og i Frankrike på 1400-tallet. Han var kansler for Filip den gode av Burgund i 40 år, og spilte en viktig rolle i europeisk politikk og kultur i denne perioden.

Nicolas Rolins sønn Jean Rolin skulle for øvrig også komme til å spille en betydelig rolle, både som biskop og senere kardinal i den katolske kirke, og som kunstmesén.

Politisk aktør
--------------

Som kansler for Filip den gode av Burgund gjennom 40 år var Nicolas Rolin sentral i det politiske maktspillet i Europa. Blant annet øvet han viktig innflytelse på hundreårskrigens forløp.

Grunnlegger av hospitalet i Beaune
----------------------------------

Sammen med sin tredje kone Guigone de Salins grunnla Nicolas Rolin et hospital i byen Beaune i det daværende Burgund. Hospitalet var unikt for sin tid fordi det tilbød gratis pleie til fattige trengende. Det antas at Guigone de Salins var den av ektefellene som gikk i bresjen for såvel sykehuset som andre veldedige gjerninger. Hospitalet i Beaune tok imot sin første pasient i 1452. Det var i drift helt frem til 1900-tallet, da det ble bygget et nytt sykehusanlegg ved siden av det gamle. Den opprinnelige bygningen er i dag et museum.

Kunstmesén
----------

Nicolas Rolin bestilte en rekke kunstverk fra tidens fremste malere. Som skikken var på hans tid, lot han seg portrettere i flere av de verkene han bekostet, og mange av disse verkene eksisterer den dag i dag. Jan van Eyck og Rogier van der Weyden er eksempler på kunstnere som utførte bestillingsverk for Nicolas Rolin.

Litteratur
----------

* Hermann Kamp: *Memoria und Selbstdarstellung. Die Stiftungen des burgundischen Kanzlers Rolin* (= *Francia. Forschungen zur westeuropäischen Geschichte.* Band 30). Thorbecke, Sigmaringen 1993, ISBN 3-7995-7330-5 (Online auf perspectivia.net).

Referanser
----------

1. ↑   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Prabook **·** Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
**Dvergnebbfly** (*Hypenodes humidalis*) er en sommerfugl som tilhører familien nattfly (Noctuidae). Den er den minste representanten for familien i Norge. Den er utbredt, men ikke vanlig i Sør-Norge.

Utseende
--------

Et lite (vingespenn 14–15 mm), spinkelt, lyst brungrått nattfly. Arten er det minste nattflyet som forekommer i Norge og kan ikke forveksles med noe annet nattfly, derimot ligner den mye på enkelte grasmott (Crambidae). Forvingen er nokså smal, med markert spiss og bakhjørne. Den har to, vanligvis nokså utydelige, skråstriper i den ytre delen og en mørk flekk litt utenfor og foran midten. Langs ytterkanten en rad av små, svarte flekker. Bakvingen er silkeaktig grå.

Levevis
-------

Dvergnebbflyet lever på fuktige steder, myrer, sumper og våtenger. Næringsplanten er ukjent, i fangenskap har man avlet opp larver på torvmoser (*Sphagnum* sp.) og på myrhatt (*Potentilla palustris*). Den overvintrer som liten larve. De voksne sommerfuglene flyr i juli – august.

Utbredelse
----------

Den er utbredt i Mellom- og Nord-Europa, og i det nordlige Asia østover til Amur-området og Øst-Sibir. I Norge forekommer den i de sørligste landsdelene nord til Elverum og Bergens-området. Man har regnet med at den er sjelden og truet, men i 2008 ble den funnet på flere lokaliteter i de ytre delene av Vestlandet () og det er mulig at den har gode bestander her.

Kilder
------

* Aarvik, L. Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) *Catalogus Lepidopterorum Norvegiae*. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe/Norsk Institutt for Skogforskning. ISBN 82-995095-1-3
* Norges sommerfugler, dvergnebbfly:
* Nettsiden *Svenska Fjärilar*, med bildegalleri:
* *Hypenodes humidalis* på UK moths:
* Dvergnebbfly på lepidoptera.no:

Eksterne lenker
---------------

* (en) *dvergnebbfly* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *dvergnebbfly* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *dvergnebbfly* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *dvergnebbfly* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *dvergnebbfly* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *dvergnebbfly* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *dvergnebbfly* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Hypenodes humidalis* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata
Cona (rosa) i Shannan (gul)
**Cona** (wylie: *mtsho sna rdzong*, tibetansk: མཚོ་སྣ་རྫོང་, også *Tshona Dzong*) er et fylke i prefekturet Shannan i den autonome region Tibet i Folkerepublikken Kina. Det har et areal på 34.979 kvadratkilometer og ved folketellingen1990 13.935 innbyggere, hvorav 13.254 tibetanere og 127 han-kinesere; de øvige er av monbafolket.

Fulket ligger i omstridt område, og deler av det blir *de facto* kontrollert av India som betrakter det som del av staten Arunachal Pradesh.

Tshangyang Gyatsho, den sjette Dalai Lama, stammer fra storkommunen Dawang, som er i indisk kontrollert område i dag.

Administrative enheter
----------------------

**Storkommune:**

* Cona 错那镇

**Kommuner:**

* Kêqu 库局乡, Quchomo 曲卓木乡, Lampug 浪坡乡, Jorra 觉拉乡, Kardag 卡达乡, Lai for monbaene 勒门巴族乡, Gomri for monbaene 贡日门巴族乡, Gyiba for monbaene 吉巴门巴族乡, Narmang for monbaene 麻玛门巴族乡

Litteratur
----------

* Guójiā cèhuìjú dìmíng yánjiūsuǒ 国家测绘局地名研究所, **Xīzàng dìmíng** 西藏地名 / **bod ljongs sa ming** བོད་ལྗོངས་ས་མིང *(tibetanste stedsnavn)*, Beijing, Zhōngguó Zàngxué chūbǎnshè 中国藏学出版社 1995, ISBN 7-80057-284-6.

Eksterne lenker
---------------

* 错那县 (中国行政区划网)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
**Nedre Vollgate** (1–19, 4–20) er en gate i Kvadraturen i Oslo sentrum. Gaten går fra Rådhusgata til Wessels plass.

Opprinnelig het gaten Øvre Gade og gikk helt inntil vollene som var anlagt rundt byen. Den fikk navnet Nedre Vollgate rundt 1750; da hadde vollene blitt fjernet og Øvre Vollgate anlagt.

Bebyggelsen i området besto tidligere av små trehus hvor den mindre bemidlede delen av befolkningen bodde. Man hadde fått dispensasjon fra kravet om å bygge i mur. Flere av husene ble flammenes rov under bybrannen i 1686.

Bygninger (utvalg)
------------------

Nedre Vollgate 1 er en kontorbygning fra 1955, den ligger på hjørnet vendt ut mot Rådhusgata og festningsområdet på den andre siden. Bygningen er kommunalt listeført og omtales som «Representativ arkitektur fra 1950-tallet. Flott bygning med mange originale detaljer. Høy arkitektonisk verdi.» hos Riksantikvarens nettside Kulturminnesøk.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Nedre Vollgate sett fra Wessels plass i 1885. Husene på høyre side ble revet to år senere for å gi plass til Frimurerlosjen. Foto: L. Szacinski (firmaet) / Oslo Museum |  | Nedre Vollgate sett fra Wessels plass i 1885. Husene på høyre side ble revet to år senere for å gi plass til Frimurerlosjen. Foto: L. Szacinski (firmaet) / Oslo Museum |
| Nedre Vollgate sett fra Wessels plass i 1885. Husene på høyre side ble revet to år senere for å gi plass til Frimurerlosjen. Foto: L. Szacinski (firmaet) / Oslo Museum  |  | Frimurerlosjen tegnet av Henrik Nissen og ferdigstilt
i 1894. Foto: Ukjent / Nasjonalbiblioteket  |

Ved siden av dette bygget, i nummer 3, er en forretningsgård som blant annet huser Kasakhstans ambassade. Tidligere lå det et trehus på tomten hvor avisen *Morgenposten* ble grunnlagt av William Nissen i 1860.

Gården i nummer 11 er en forretningsgård fra 1915 tegnet av Henrik Nissen og sønnen Henrik Nissen d.y. for Norges Hypothekbank. «Perminalen» lå i mange år i nummer 18, gården ble kjøpt av Stortinget i 1998 og inneholder kontorer.

Frimurerlosjen har nummer 19 og ligger langs en stor del av gaten. Arkitekt for dette bygget var også Henrik Nissen.

Referanser
----------

1. ↑  «Oslo kommune: Bydelsoversikt». Arkivert fra originalen 26. oktober 2014. Besøkt 20. juni 2015.
2. 1 2 3  *Oslo byleksikon*, side 382
3. ↑  «Bygårdsanlegg - Nedre Vollgate 1». Riksantikvaren / Kulturminnesøk. Besøkt 21. juni 2015. [*død lenke*]
4. ↑  «Embassy of Kazakhstan in Oslo, Norway». Embassypages. Arkivert fra originalen 24. september 2015. Besøkt 21. juni 2015.

Litteratur
----------

* Knut Are Tvedt, red. (2010). *Oslo byleksikon* (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. ISBN 978-82-573-1760-7.

Eksterne lenker
---------------

* «Fra Nedre Vollgate». Historier.no. Besøkt 7. april 2019.

Portal: Oslo

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Oslo Byleksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Dvergjordfly** (*Agrotis puta*) er en sommerfugl som tilhører familien nattfly (Noctuidae). Den ble først funnet i Norge i Rogaland i 2007.

Utseende
--------

Et middelsstort (vingespenn 30 – 32 mm), mer eller mindre brunlig nattfly. Forkroppen (thorax) er kledt med beige hår. Vingenes farge er svært ulik hos de to kjønnene: hos hannen er forvingen lyst gulbrun med mørkere lengdestreker og et mørkgrått nyremerke, bakvingen hvit. Hos hunnen er forvingen mørkgrå eller mørkbrun med et svartkantet nyremerke og et karakteristisk, langt ovalt, hvitkantet ringmerke, bakvingen er brungul. Larven er blek med rødbrune lengdestriper.

Levevis
-------

Arten kan finnes i mange ulike habitater, og siden den også vandrer mye kan den dukke opp nesten hvor som helst. Larvene lever på ulike lave planter. De voksne sommerfuglene kan påtreffes fra mai til oktober, arten har to eller tre generasjoner hver sommer.

Utbredelse
----------

Den er utbredt i Europa, mest i vest, i Nord-Afrika og i Midtøsten. Det første norske funnet kom fra Rogaland i 2007, der en hann ble funnet i Åsedalen, Sandnes i august (). Det er usikkert om dette bare dreide seg om et streifende individ eller om arten er i ferd med å etablere seg her i landet.

Kilder
------

* Aarvik, L. Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) *Catalogus Lepidopterorum Norvegiae*. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe/Norsk Institutt for Skogforskning. ISBN 82-995095-1-3
* *Agrotis puta* på UK moths:
* *Agrotis puta* i Norge:

Eksterne lenker
---------------

* (en) *dvergjordfly* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *dvergjordfly* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *dvergjordfly* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *dvergjordfly* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *dvergjordfly* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *dvergjordfly* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Agrotis puta* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata
**Garde républicaine** er en fransk garde som er del av Gendarmerie nationale. Den fungerer som æresvakt for den franske staten og en stående sikkerhetsstyrke i hovedstaden Paris. Garden bevokter blant annet Elyséepalasset (presidentens embedsbolig), Hôtel de Matignon (statsministerens embedsbolig), Palais du Luxembourg (senatsbygningen), Palais Bourbon (nasjonalforsamlingen) og Palais de Justice (justispalasset).

Garden består av to infanteriregimenter, et kavaleriregiment (den siste rytteravdelingen i de franske væpnede styrker), et musikkorps og et sangkor, i alt 2 859 mannskaper.

Se også
-------

* Groupe de sécurité de la présidence de la République

Referanser
----------

1. ↑  «La Garde républicaine dans le collimateur de la Cour des comptes». *Le Point* **(fransk)**. 7. mai 2013. Besøkt 6. januar 2022.
2. ↑

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Garde républicaine – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Garde républicaine (France) – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Laurits Martin Esmark** (født 22. januar 1806 i Kongsberg, død 14. desember 1884) var en norsk zoologiprofessor ved Det Kongelige Frederiks Universitet 1863–1884. Han var sønn av Jens Esmark og bror av Morten Thrane Esmark. Faren var født i Danmark og kom til Kongsberg der han ble embetsmann og lektor ved ved bergseminaret.

Esmark ble student i 1827 og studerte medisin i tillegg til zoologi uten å ta embetseksamen. Han ble universitetsstipendiat i zoologi i 1843 samt 1854 lektor og 1863 professor i samme emne i Kristiania. Fra 1847 var han konservator ved universitetets zoologiske samlinger, som han gjorde betydelig større, og som han var intendant for fra 1854.[] Han opparbeidet en betydelig zoologisk samling av insekter og alle hvirveldyr som fantes i Norge samt flere arter som tidligere ikke var påvist i Skandinavia. Hans bidrag til forskningslitteraturen var beskjedent. I 1879 ble han dessuten intendant for universitetets zootomiske samlinger. Han foretok flere vitenskapelige reiser til forskjellige verdensdeler.

Referanser
----------

1. 1 2   oppført som Lauritz Martin Esmark, sdei.senckenberg.de, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Laurits Esmark i Store norske leksikon, lest på nett 3.11.2012.
3. 1 2  *Aschehoug og Gyldendals store norske leksikon*. Oslo: Kunnskapsforl. 1979. ISBN 8257300284.
4. 1 2  Broch, Hjalmar (1954). *Zoologiens historie i Norge*. Akademisk forl.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Historisk befolkningsregister
 |
**Gardedivisjonen** (***Guards Division***) er en organisasjon i den britiske hæren som administrerer alle hærens fotgardeavdelinger. Gardedivisjonen er ikke et divisjonsforband, men kun en administrativ avdeling. Hovedkvarteret ligger i London, sammen med regimentshovedkvarteret til hvert av divisjonens regimenter. Divisjonen inngår i De kongelige husholdtropper og har ansvar for å stille to bataljoner og tre kadrekompanier (beredskapsbataljoner redusert til kompaninivå) til rådighet for «offentlig tjeneste» (seremonielle oppgaver) ved London distrikt. Selv om gardistene først og fremst forbindes med seremoni, er gardebataljonene fullt operative infanteriavdelinger og utfører sine oppgaver som sådanne.

Som følge av omorganiseringen av infanteriet som ble kunngjort i 2004 vil Gardedivisjonen motta én ekstra bataljon. For første gang vil dette være en avdeling fra reserven (Army Reserve), og det forventes at det blir London Regiment.

Nåværende avdelinger
--------------------

* 1. bataljon, Grenadier Guards
* Nijmegen kompani, Grenadier Guards
* 1. bataljon, Coldstream Guards
* Kompani nr. 7, Coldstream Guards
* 1. bataljon, Scots Guards
* F kompani, Scots Guards
* 1. bataljon, Irish Guards
* 1. bataljon, Welsh Guards

Tidligere avdelinger
--------------------

Avdelinger som tidligere var del av Gardedivisjonen, men som nå er oppløst:

* 2. bataljon, Grenadier Guards (1656–1994)
* 2. bataljon, Coldstream Guards (1711–1993)
* 2. bataljon, Scots Guards (1689–1993)
* Guards Independent Parachute Company (1948–1975)

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen har ingen egenskaper for offisielle lenker i Wikidata*
**Studentorganisasjonen i Hedmark** (**StorHk**) er interesseorganisasjonen for studenter ved Høgskolen i Hedmark. StorHk sitt arbeid omfatter all studentpolitisk aktivitet ved HH.

Det øverste organet i StorHk er Studentparlamentet. Parlamentet består av medlemmer valgt i årlige urnevalg ved de fire campusene, samt studiested Kongsvinger. Valget avholdes vanligvis i september og funksjonsperioden til representantene er fra valgdato og frem til og med siste parlamentsmøte på våren. Studentparlamentet velger et studentstyre som er organisasjonens utøvende organ og har ansvar for den daglige driften. Studentstyret består av leder, nestleder, fagansvarlig, internasjonalt ansvarlig, kontaktansvarlig og velferdsansvarlig. StorHk har leder og nestleder honorert av HH, samt en organisasjonskonsulent ansatt på heltid. Honorarene og stillingen er finansiert av HH, mens studentorganisasjonens arbeid lokalt er finansiert av et basistilskudd fra Studentsamskipnaden i Hedmark (SiH).

Leder av StorHk for 2011 er Espen A. Borgersen.  

2010/2011: Espen A. Borgersen  

2010/2011: Nils Kristoffer Sveen  

2009/2010: Kai Holdnes Jørgensen  

2008/2009: Vegard Gulbrandsen  

2007/2008: Maud Bianca Kind Hafstad  

2006/2007: Kirsten Bjerkestrand  

2005/2006: Ingvild Guttormsen  

Studentparlamentet er studentenes valgforsamling til alle styrer og råd der studentene skal være representert. StorHk er partipolitisk uavhengig. Studentene ved HH er gjennom StorHk medlemmer i Norsk Studentorganisasjon(NSO).

Eksterne lenker
---------------

* Studentorganisasjonen i Hedmark
* Studentsamskipnaden i Hedmark
* Høgskolen i Hedmark Arkivert 29. juli 2004 hos Wayback Machine.
* Norsk Studentorganisasjon
**Laurits Saltveit** (født 31. desember 1913 i Skåre ved Haugesund, død 17. oktober 1999) var en norsk germanist og professor i tysk filologi ved Universitetet i Oslo fra 1963 til 1983.

Liv
---

Saltveit vokste opp som nest yngst blant ti søsken. Han mistet moren da han var bare to år gammel. Etter å ha tatt *examen artium* ved latinlinjen ved gymnaset i Haugesund begynte han å studere filologi ved Universitetet i Oslo. I året 1939–40 hadde han et studieopphold som stipendiat ved universitetene i Jena og Hamburg, hvor Conrad Borchling, en kjent forsker på nedertysk, var en av lærerne hans. Etter det tyske angrepet på Norge vendte han tilbake til Oslo og skrev en hovedoppgave om nedertysk diktning. I 1941 fikk han historisk-filosofisk embetseksamen.

I 1942 ble Saltveit ansatt som lektor i norsk ved Universitetet i Hamburg. I denne stillingen besøkte han nordmenn i norske fangeleirer i Tyskland sammen med Hiltgunt Zassenhaus og de norske sjømannsprestene i Hamburg. Han kunne også besøke den fengslede rektoren ved Universitetet i Oslo Didrik Arup Seip. Da Universitetet i Oslo ble stengt gikk han av fra stillingen som lektor, men fortsatte arbeidet blant de norske fangene, helt til forholdene for dette arbeidet ble vanskeligere og han i 1943 fant det best å reise til Sverige.

Etter krigen var Saltveit lektor i Haugesund gymnas og i Narvik, før han i 1949 ble ansatt for å undervise i tysk ved det nyopprettede Universitetet i Bergen. I 1962 fikk han doktorgraden for en avhandling om tysk futurum, og ble året etter utnevnt til professor i tysk filologi ved Universitetet i Oslo.

Som pensjonist bodde han i Haugesund. I 1994 utga han selvbiografien *Bortskjemt av vår Herre. Trekk fra eget liv og fra en annerledes krig*.

Verk
----

Som tysk filolog dreide Saltveits arbeid seg både om tysk språk og litteratur. I *Edda* skrev han en artikkel om Hermann Hesses roman *Das Glasperlenspiel*. Men flest artikler skrev han om emner innenfor moderne tysk grammatikk og om tyske dialekter. Han oversatte dessuten Didrik Arup Seips *Norsk språkhistorie til omkring 1370* til tysk under tittelen *Norwegische Sprachgeschichte* (1970).

Utmerkelser
-----------

Saltveit var medlem av Det Norske Videnskaps-Akademi fra 1963. Han fikk det vesttyske *Bundesverdientkreuz* i 1971 og Goethe-medaljen i 1979.

Referanser
----------

1. 1 2   MAK, PLWABN-ID 9810677879905606[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   NUKAT, NUKAT autoritetspost n2011149452[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   Store norske leksikon, Store norske leksikon-ID Laurits\_Saltveit[Hentet fra Wikidata]
4. 1 2   VIAF-identifikator, oppført som Laurits Saltveit, VIAF-ID 60023408, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Askedal, John Ole (2000). *Minnetale over Laurits Saltveit*. Oslo: Det norske videnskaps-akademi.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Historisk befolkningsregister **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
**Laurits Killingbergtrø** (født 4. februar 1940 i Leksvik) var hovedredaktør for Norsk Ordbok fra 2006 til han ble pensjonist i 2007. 

Han studerte ved Norges lærerhøgskole i Trondheim og Universitetet i Oslo og tok hovedfag i nordisk språk i 1969. Hovedoppgaven hans var *Dativ i Leksvikmålet. Formene og deira frekvens*. Deretter begynte han i Norsk Ordbok. Fra 1969 var han amanuensis og fra 1995 førsteamanuensis. I to perioder var han medredaktør av Nynorskordboka. Etter at han hadde hatt forskningstermin fra 1992 til 1993, ga han i 1994 ut boka *Språket i kryssord*. ISBN 8290954077 Laurits Killingbergtrø var ansvarlig redaktør for årsskriftet *Ord om ord* fra 2000 til 2002.

Bibliografi
-----------

* (no) Publikasjoner av Laurits Killingbergtrø i BIBSYS

Referanser
----------

1. ↑   www.birthday.no[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* Biografi i Helene Urdland Karlsen, Lars S. Vikør og Åse Wetås : *Livet er æve og evig er ordet*. Norsk Ordbok 1930 – 2016. Samlaget, 2016 ISBN 978-82-521-9008-3

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
Funn fra Gardbergfeltet. © 2016 Kulturhistorisk museum, UiO / CC BY-SA 4.0
**Gardbergfeltet** er et stort kulturminneområde i Vestre Slidre i Innlandet. Feltet består av et gravfelt med over 1000 gravrøyser samt kulturminner fra tidlig industri og husdyrhold. Flere av røysene kan faktisk være rydningsrøyser og er således minner fra tidlig jordbruksvirksomhet. Aktivitetene ved Gardbergfeltet spenner fra bronsealder til moderne tid. Blant funnene her er et sverd med 70 cm lang klinge. Sverdet er sannsynligvis fra romertiden. Einangsteinen er den eldste runestein i Norden som står på sin opprinnelige sted.

Referanser
----------

1. ↑  «Gardbergfeltet / Vestre Slidre / Oppland / Lokaliteter / Riksantikvaren - Kulturminnesøk». *www.kulturminnesok.no*. Besøkt 4. desember 2015. [*død lenke*]
2. ↑  Jahnsen, Jahn Børe (1943-) (1976). *Lokalhistorisk turhåndbok for Vestre Slidre*. Vestre Slidre: Forfatteren. s. 7.
3. ↑  Evensen, Knut (1945-) (1996). *Valdres: mystisk og mangfoldig*. Oslo: Boksenteret/Valdres forl. s. 126. ISBN 8276830757.

Eksterne lenker
---------------

* Stiftelsen Gardbergfeltet med Einangsteinen
* «Gardbergfeltet». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
**Kirsten Marie Lindeberg** (født 14. november 1953) er politimester i Agder politidistrikt. Lindeberg ble utnevnt ved kgl. res. 18. april 2008 for en periode på seks år. I statsråd 20. juni 2014 ble hun så konstituert i stillingen til og med 31. desember 2015.

Fredag 27. november 2015 utnevnte Kongen i statsråd henne som politimester i Agder for ytterligere en periode. Stillinger er et åremål for seks år fra 1. januar 2016. Lindeberg er en av de 12 politimesterne som sammen med særorgansjefene og Politidirektoratets ledergruppe, utgjør den nye nasjonale politiledelsen.

Lindeberg er cand. jur. fra UiO fra 1978. Hun arbeidet som konsulent i Skattedirektoratet til 1981. Fra 1982 til 1991 var hun administrasjonssjef i Statens vegvesen i Aust-Agder. I perioden 1991 til 1998 var Lindeberg kontorsjef i Grimstad kommune, og også konstituert rådmann. Fra 1998 til 2005 hadde hun stillingen som juridisk rådgiver og senere seniorrådgiver i Kristiansand kommune, og fra 2005 til 2008 var hun distriktssjef i Statens vegvesen, Region sør.

Referanser
----------

1. ↑  Fortsetter som politimester ut 2015 Arkivert 29. november 2014 hos Wayback Machine.
2. ↑  Kirsten Lindeberg utnevnt til politimester i Agder[*død lenke*], besøkt 1. januar 2016
**Laurits Bastianssen Stabel** (født 1604, død 18. januar 1669) var en norsk embedsmann.

Han var først fogd i Inderøy og Sparbu 1632–34, et embede han ble fradømt. Stabel flyttet så til Stjørdal og ble fogd der fra 1636 og var sogar ombudsmann for Reins kloster len i 1641. Etter flytting til Trondheim ble han eier av blant andre gårdene Leangen, Rønningen, Persaunet og Brøset. Stabel var borgermester i 1665 frem til sin død i 1669.

Han hadde syv barn med sin første kone, Karen Eilertsdatter Schøller (1615–46). Stabel hadde ti barn med sin annen kone, Susanne Pedersdatter Krabbe (1627–1700).

I 1639 ga han en overdådig altertavle som gave til Værnes kirke. Altertavla er utført av den dansk-bergenske bilthuggeren Søffren Oellssen.

Se også
-------

* Slekten Stabel

Referanser
----------

1. ↑   www.strindahistorielag.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Ved skiftet etter henne 13. januar 1646 var han allerede benevnt som borgermester Laurits Bastianssen (Stabel).
3. ↑  *Værnes kirke 900 år*. Stjørdal: Menighetsrådet. 1985. s. 86-91. ISBN 8273580024.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Wikistrinda **·** Lokalhistoriewiki
 |
**Sortimo International GmbH** er et tysk selskap som produserer bilinnredninger. Selskapet ble etablert i 1973 av Herbert Dischinger som et datterselskap av *Sortimo Grundstücks-og Beteiligungs-GmbH*. Navnet Sortimo står for "SORTIment Mobil" (som betyr mobile sortiment). Selskapet har 500 ansatte og hovedkontor i Zusmarshausen, Bayern.

Historikk
---------

Selskapet ble etablert i 1973 av Herbert Dischinger, da han utviklet en metall koffert for sikker transport av deler og verktøy i bil. I 1980 begynte Sortimo å produsere sine egne produkter i stedet for ekstern produksjon. Ti år senere ble Sortimo International Ausrüstungssysteme für Servicefahrzeuge GmbH, utstyrssystemer for servicebiler, grunnlagt. I 1992 ble alle produksjonssteder sentralisert til den nye fabrikken i Zusmarshausen og en rekke nye produkter ble inkludert i Sortimos produksjons program. I 1994 var Sortimo den første i industrien til å ha sin kvalitetsstyring sertifisert i henhold til DIN EN ISO 9001. Bygging av det nye logistikksenteret i Zusmarshausen startet våren 2008.

* T-BOXX, en metallkoffert introdusert av Sortimo i 2007 som alternativ til den klassiske KM 321T-BOXX, en metallkoffert introdusert av Sortimo i 2007 som alternativ til den klassiske KM 321
* L-BOXX, tilgjengelig i forskjellige høyder og med ulike innsatserL-BOXX, tilgjengelig i forskjellige høyder og med ulike innsatser
* LS-BOXX, en kombinasjon av L-BOXX, i-BOXX og skuffer for transport av store verktøy, maskiner og små deler.LS-BOXX, en kombinasjon av L-BOXX, i-BOXX og skuffer for transport av store verktøy, maskiner og små deler.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted

* (en) Sortimo – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
Et **isranddelta** (også kalt **iskontaktdelta** og **randdelta**) er en glasifluvial landform som kan bygges opp i en vannmasse (i havet eller en innsjø) på steder hvor en isbre munner ut. Det dannes av løsmasser (leire, sand, grus og stein) som smeltevann fra breen fører med seg, og som etter hvert bygger seg opp til en horisontal flate beliggende over vannivået. Hvis massetransporten er stor nok og breens posisjon er stabil over tid kan det dannes omfattende isranddeltaer. Hvis breen derimot smelter og trekker seg raskt tilbake vil det ikke være tid nok til at løsmassene kan danne et delta.

I Norge ble isranddeltaer dannet over hele landet under nedsmeltingen etter siste istid. Når isen smeltet og landet steg ble deltaet liggende på tørt land, og de gjenfinnes i dag i form av en mengde store og små grusmoer. Kjente eksempler er Gardermoen på Romerike, Eggemoen ved Hønefoss og Brannsletta i Finnmark.

Referanser
----------

1. ↑  «Geologisk ordliste». *ngu.no*. NGU. 17. april 2015. Arkivert fra originalen 29. juli 2020. Besøkt 29. juli 2020.
2. ↑  «Hva er forskjellen på et isranddelta og en endemorene?». *ngu.no*. NGU. 18. februar 2011. Arkivert fra originalen 29. juli 2020. Besøkt 29. juli 2020.
3. ↑  Olav Prestvik, Dagfinn Trømborg (1999). «Undervisning i geofaglige emner». Høgskolen i Vestfold, Tønsberg. Besøkt 29. juli 2020.
***Tripp-trapp-trehundre*** er en norsk TV-quiz som ble sendt på NRK Fjernsyn i 1986. Her skulle to deltakere spille en form for bondesjakk. Spillet foregikk på lystavler som var festet på et tre etasjers stillas hvor det satt ni kjendiser. Utgangspunktet for det hele var spørsmål fra programlederen. Deltakerne skulle ikke selv besvare spørsmålene, men la en av kjendisene avlevere et svar. Svaret var enten sant eller en oppdiktet historie, og deltakerens oppgave var å avgjøre om vedkommende snakket sant eller bløffet. Programleder var Torkjell Berulfsen.

Programmet var basert på den svenske TV-produksjonen *Prat i kvadrat*, som igjen var basert på amerikanske *Hollywood Square*.

I det første programmet bestod kjendispanelet av Ingrid Bjørnov, Anette Bøe, Finn Kalvik, Eva Knardahl, Kristin Moe, Ole Jørgen Nilsen, Helge Reiss, Kari Svendsen og programlederen for den svenske programserien, Fredrik Belfrage.

Referanser
----------

1. 1 2 3  «Berulfsen - nå også på TV». *Arbeiderbladet*. 12. juli 1986. s. 47.

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen har ingen egenskaper for filmdatabaser i Wikidata*