recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Jin Mao Tower sett fra Oriental Pearl Tower, med SWFC under konstruksjon i 2005
**Lujiazui** (forenklet kinesisk: 陆家嘴, tradisjonell kinesisk: 陸家嘴, pinyin: *Lùjiāzuǐ*) er et viktig forretningsdistrikt i Shanghai i Folkerepublikken Kina. Det er et subdistrikt i bypristriktet Pudong, øst for elven Huangpu. 

Innenfor distriktet er (2011) det mer en 30 forretningsbygninger på mer enn 25 etasjer. Det er også en rekke luksushoteller her.

Lujiazui ligger tvers overfor Huangpuelven fra Shanghais paradegate The Bund og utløpet av Suzhouelven. Frem til 1980-årene hadde Lujiazui stort sett lave hus, en blanding av boliger, lagerbygninger og fabrikker. 

Blant de lokale landemerker og attraksjoner i det moderne Lujiazui kan nevnes:

* Shanghai Tower
* Oriental Pearl Tower
* Jin Mao Building
* Bank of China Tower
* Shanghai World Financial Center

Bilder fra Lujiazui
-------------------

* Lujiazui skyline sett fra The Bund, 2012Lujiazui skyline sett fra The Bund, 2012
* Lujiazui Finance and Trade Zone, PudongLujiazui Finance and Trade Zone, Pudong

Eksterne lenker
---------------

* "Lujiazui still on the rise," by Tian Xiuzhen, Shanghai Star. 2004-12-16
* "Lujiazui to become top biz district," Shanghai Daily. 2006-09-14
* ShanghaiDaily.com - Area review.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
***Kapital*** er en roman av Stig Sæterbakken. Romanen utkom på Cappelen i 2003 og er på 188 sider. Den er forfatterens sjette roman.

Kapital handler om den fallerte småkjøpmannen Konrad Ofting som står for retten tiltalt for økonomiske misligheter og ildspåsettelse. Han er anklaga for ikke å ha informert kreditorene om sin økonomiske stilling, og dermed drevet butikken for deres regning – for så til slutt å ha tent på huset sitt med butikk og varelager minutter før skatteetatens folk skulle komme for å ta pant i eiendommen. Det eneste de får berga av verdier er postkassa og et fuglebad.

Han vet at han kommer til å tape saken, og har like godt valgt å føre sitt eget forsvar. Nå nytter han høvet til å ta et generaloppgjør med det moderne samfunnet i sin alminnelighet, og det økonomiske liv i særdeleshet. Et hovedpoeng er at de som driver økonomisk virksomhet av en viss størrelse i dagens Norge, er mye større svindlere enn han sjøl: Aaser,  Heyerdahl, Fjell, Jensen, Tønseth, Sveaas, Almskog og Korsvold.

Hele teksten er forma som en forsvarstale mot – det vil si et angrep på – alt og alle i det moderne Norge. Ofting viser seg som en sann misantrop som er ferdig med menneskene og ikke har noe høgere ønske enn å få trekke seg tilbake fra samfunnet, bak murene. Her vil han dyrke uvirksomheten og melankolien, som han mener er det nærmeste et menneske kan komme lykken, slik samfunnet er blitt.

Portal: Litteratur
**Erlend Rennesvik** (født 11. juni[] 1994) er en norsk travkusk og travtrener.

Rennesvik holder til på Slattum i Akershus og har Bjerke Travbane som hjemmebane.

I 2012, som 18 år gammel, vant Rennesvik sin første storløpsseier da han vant NM for kaldblodshopper med hesten Drav Siss på Sørlandets Travpark.

Fem år etterpå, i 2017, vant han NM for kaldblodshingster- og vallaker på samme bane. Tekno Jerken spurtet som en vind og rakk akkurat frem på streken. Trente gjorde Anders Lundstrøm Wolden.

Den første klassiske triumfen tok han med hesten Stoletheshow da de sammen vant Norsk Travkriterium på Bjerke Travbane i 2018. Hesten var trent av svensk Marcus Lindgren og seieren var verdt 750 000 kroner. Tidligere på året vant de Hans Petter Tholfsens Minneløp på Jarlsberg travbane.

Rennesvik ble norgesmester for travkusker i 2019 på Leangen Travbane. Han avgjorde mesterskapet på første dag og ble den mest overlegne NM-vinneren gjennom tidene da han vant med 23 poengs margin.

I april samme år vant han storløpet Jacob Meyers pokalløp på Bjerke Travbane sammen med hesten Lome Brage, trent av Anders Lundstrøm Wolden. Få dager etter vant trioen Moe Odins Æresløp på Klosterskogen Travbane.

Referanser
----------

1. ↑   Det Norske Travselskap, www.travsport.no, besøkt 2. oktober 2019[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Trav24.no. «Drav Siss og Erlend vant NM / Nyheter 2012 / Nyhetsarkiv / Trav24.no - Trav24 sover aldri». *www.trav24.no* **(norsk)**. Arkivert fra originalen 27. juli 2019. Besøkt 27. juli 2019.
3. ↑  «Bergenser ble norgesmester: – En stor opplevelse!». *www.ba.no* **(norsk)**. 22. juni 2019. Besøkt 27. juli 2019.
4. ↑  «Gullet er hjemme». *www.rikstoto.no* **(norsk)**. Besøkt 27. juli 2019.
**Jan Swammerdam** (født 12. februar 1637 i Amsterdam, død 17. februar 1680 samme sted) var en nederlandsk zoolog.

Swammerdam studerte allerede som gutt insekter med stor interesse. Han studerte medisin og naturvitenskap i Leiden og disputerte til doctor medicinae i 1667, med en avhandling om respirasjonsprosessen. Han vant et betydelig anerkjennelse for sin ferdighet å dissekere mindre dyr, særlig insekter og snegler. Han konstruerte et, for sin tid, utmerket mikroskop og lykkes med fint forlengede glassrør å utføre injeksjoner i eller blåse opp også helt små organ. Hans undersøkelser av blant annet insektenes indre og ytre anatomi samt deres forvandlinger ble først overtruffet på 1800-tallet.

Økonomiske og huslige bekymringer, og framfor alt, bekjentskapet med den religiøse svermerske Antoinette Bourignon satte ham i et sykelig pietistisk tilstand. Dette hadde innvirkning på hele hans forfatterskap, og hans seinere arbeider virker fortrinnsvis å gå ut på å bevise Guds allmakt og visdom; så også den posthumt utgitte *Biblia naturæ, sive historia insectorum in certas classes reducta etc.* (1737-38).

Referanser
----------

1. 1 2   oppført som Johann Jacob Swammerdam, sdei.senckenberg.de, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Hrvatska enciklopedija, Hrvatska enciklopedija-ID 59170[Hentet fra Wikidata]
4. 1 2   Gran Enciclopèdia Catalana, Gran Enciclopèdia Catalana-ID 0064755[Hentet fra Wikidata]
5. ↑   RKDartists, RKD kunstner-ID 364936, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* Swammerdam, Jan i *Nordisk familjebok* (2. utgave, 1918)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Deutsche Biographie **·** Encyclopædia Universalis **·** Nationalencyklopedin **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** BPN **·** MGP **·** NKC **·** ICCU **·** CiNii
 |
| Den andre engelsk-mysoriske krig |
| --- |
| Kart over hvor den første og den andre engelsk-mysoriske krig utspilte seg |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Dato | 1780–1784 |
| Sted | India |
| Resultat | Mangaloretraktaten*status quo ante bellum* |

 |
| Stridende parter |
|  Kongedømmet Mysore  Kongedømmet Frankrike   De forente Nederlandene |  Det britiske ostindiske kompani Kongeriket Storbritannia   Hannover |
| Kommandanter og ledere |
| Haider AliTipu Sultan | Eyre CooteHector Munro |

Den **andre engelsk-mysoriske krig** (1780–1784) var en konflikt i India mellom Storbritannia og Kongedømmet Mysore. Mysore var på den tiden en av Frankrikes nøkkelallierte i India, og den fransk-britiske konflikten som raste på grunn av den amerikanske uavhengighetskrigen satte i gang fiendtligheter mellom britene og mysorene i India.

Haider Ali var hersker i Mysore, selv om han ikke hadde tittelen konge. Han var overrasket over ett brutt britisk troskapsløfte i en tidligere krig mot marathaene og plasserte seg helhjertet på siden til den franske alliansen, også for å hevne seg mot britene. Da franskmennene erklærte krig mot britene i 1778, besluttet britene seg for å drive franskmennene ut av India. Britene erobret Mahé på Malabar-kysten i 1779 og annekterte visse landområder som tilhørte en av Hyders undersåtter.

Haider Ali benyttet neste mulighet til å slå tilbake og lyktes i å gjøre seg til herre over alt det marathaene hadde tatt fra ham. Med et imperium som strakte seg til Krishna-elva, gikk han gjennom passene til Ghats blant brennenede landsbyer og nådde Conjeeveram, bare 72 km fra Madras, uten motstand. Ikke før røyken ble sett fra St Thomas-fjellet hvor sir Hector Munro ledet en styrke på rundt 5200 menn, ble det gjort noen bevegelser for å gjøre motstand. Men den britiske generalen forsøkte da å slutte seg sammen med en mindre styrke under oberst Baillie som var kalt tilbake fra Guntur. Den manglende evnen til disse offiserene, og ikke på grunn av motet som deres menn utviste, resulterte i den totale ødeleggelsen av Baillies styrke den 10. september 1780.

Britene erobret Coimbatore i 1783, men hverken de eller Mysore klarte til slutt å skaffe seg en klar seier. Krigen sluttet i 1784 med Mangalore-avtalen hvor begge sider gikk med på å gi tilbake hverandres områder til en *status quo ante bellum*.
**Jimmy McMullan** (født 26. mars 1895 i Denny, Stirlingshire, død 28. oktober 1964) var en skotsk fotballspiller og -manager. Han spilte 16 kamper for Skottland.

Han begynte sin spillerkarriere med juniorlaget til Denny Hibernian i 1911 før han neste år spilte for Third Lanark i den skotske ligaen. Året etter gikk han til Partick Thistle. Han spilte åtte sesonger i Thistle, men spilte ikke finalen i den skotske cupen da de vant i 1921. 
Senere spilte han også i Manchester City. Han spilte to FA-cupfinaler med City, men tapte begge to. I sesongen 1927/28 vant Manchester City 2. divisjon.

I mai 1933 ble han spillende manager for Oldham Athletic etter å ha spilt 242 ligakamper for Manchester City. I 1934 ble han den første manageren for Aston Villa. Han var i Villa til 1935, før han ble manager i Notts County (1936–1937) og Sheffield Wednesday (1937–1939).

Jimmy McMullan var kaptein for det berømte skotske landslaget «Wembley Wizards» som slo England 5–1 på Wembley i 1928.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Jimmy McMullan – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) Jimmy McMullan – national-football-teams.com Rediger på Wikidata

* (en) Jimmy McMullan – EU-Football.info Rediger på Wikidata

* (en) Jimmy McMullan – Skottlands fotballforbund Rediger på Wikidata
**Erlend Fredrik Skomsvoll** (født 12. mai 1969 i Bærum) er norsk jazzmusiker (piano og tuba), komponist og arrangør.

Biografi
--------

Han er utdannet ved Jazzlinja (1996–1998), der han medvirket i Come Shine (1998–2003, 2014-). I 2000 ble han ansatt i Norsk kulturråds aspirantstilling ved Midt-norsk jazzsenter, og har derved fungert som sentral utøver, dirigent og arrangør for Trondheim Jazzorkester som siden 2000 har arrangert musikk til konserter med Pat Metheny, New York Voices og Chick Corea.

Skomsvoll har forøvrig samarbeidet med blant annet Konsen Big Band, Marit Sandvik, Wibutee, Nils Petter Molvær, Kirsti Huke, Morten Abel og Kaizers Orchestra. Med Mark Adderley utviklet han bestillingsverk til Oslo Filharmoniske Orkester (2004). Og, i 2005 samarbeidet han med Madrugada og Bodø Sinfonietta i en oppsetning til Nordland Musikkfestuke, samt med Trondheim Musikkteater i oppsetningen «Spor». Skomsvoll mottok i 2003 De unges Lindemanpris, kåret av Christian Eggen, vinneren av selve Lindemanprisen det året.

Han komponerer alt til sitt eget «Skomsvoll Orkester» (etablert 1996). Dette ble i 2004 videreført i «Skomsork», bestående av Eirik Hegdal (altsax), Thomas T. Dahl (gitar), Ole Marius Sandberg (bass) og Thomas Strønen (trommer og elektronikk). Bandet ble nominert til Spellemannprisen for *Skomsork*. I 2008 ledet han kvartetten *Skoms* med Ola Kvernberg (fiolin), Ole Morten Vågan (bass) og Børge Fjordheim (slagverk) til utgivelse av CD og DVD.

I 2014 ga han ut albumet *Holberg Variations* sammen med Christian Ihle Hadland og 1B1. For albumet fikk de Spellemannprisen 2014 i klassen klassisk. Skomsvoll fikk Buddyprisen fra Norsk jazzforum for 2014.

Utgivelser
----------

* Skomsork, *Skomsork*, Park Grammofon (2004)
* *Variasjoner* (2006). Bestillingsverket til Vossajazz 2002.
* Skoms, *52:29* (Grappa (forlag), 2008). Vedlagt fant man *Monstermort* (DVD; 2008)

Referanser
----------

1. ↑   Discogs, Discogs artist-ID 238344, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  biografi Arkivert 3. november 2013 hos Wayback Machine. fra Norsk Musikkinformasjon

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Erlend Skomsvoll – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Biografi fra Jazzbasen.
* Diskografi fra Jazzbasen.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forrige mottaker:Bugge Wesseltoft | **Vinner avElla-prisenOslo Jazzfestival**(2013) | Neste mottaker:Odd André Elveland |

Portal: Jazz

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |
**Fouad Chouki** (født 15. oktober 1978 i Strasbourg) er en fransk 1500 meter spesialist.

I 2002 fikk han fjerdeplass på 1500 meter under EM i München. I 2003 nådde han finalen under VM i Paris, men ble diskvalifisert etter å ha testet positivt på EPO, og utestengt i to år.  
 Choukis påstand om at *stoffet ble injisert i kroppen hans av en ukjent person*, førte til at det franske friidrettsforbundet reduserte straffen med seks måneder, men denne avgjørelsen ble tilsidesatt av Den internasjonale voldgiftsretten for sport.

Han har en personlig rekord på 3:30.83 minutter, oppnådd i august 2003 i Zürich.

Referanser
----------

1. ↑   Autorités BnF, BNF-ID 16165891z, catalogue.bnf.fr, besøkt 30. desember 2019[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  iol.co.za: «Chouki's two-year dope ban restored»
3. ↑  iol.co.za: «Chouki's two-year dope ban restored»

Eksterne lenker
---------------

* (en) Fouad Chouki – World Athletics Rediger på Wikidata

* (fr) Fouad Chouki – Fédération française d athlétisme Rediger på Wikidata

* (en) Fouad Chouki – Track and Field Statistics Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
Må ikke forveksles med Harald Sohlberg.

**Harald Solberg** (født 21. juli 1954, død 13. juni 2020) var en norsk keramiker og direktør for Bomuldsfabriken Kunsthall i Arendal fra 1997. I årene 2004–2006 var han ansatt ved Nasjonalmuseet for kunst, arkitektur og design i Oslo som seksjonsleder for design, senere prosjektcontroller, under direktør Sune Nordgren. 

Harald Solberg vokste opp i Målselv i Troms og var utdannet keramikker fra Bergen Kunsthåndverkskole (1976–1980). Han har laget utsmykninger blant annet i Åsegarden leir i Harstad, Sjøvegan videregående skole, Bergen katedralskole, Kristiansand svømmehall, Aust-Agder Sentralsykehus/psykiatrisk avd. i Arendal og Møglestu videregående skole i Lillesand. 

Harald Solberg var bosatt i Lillesand og underviste også ved SHKD Bergen, i Göteborg og i Søgne. Han var i ti år medlem av styret for Utsmykkingsfondet for offentlige bygg og var oppnevnt som varamedlem av Norsk kulturråd.

Han ble tildelt Aust-Agder fylkes kulturpris for 2008. I begrunnelsen ble det lagt vekt på at han gjennom sin innsikt og innsats hadde bidratt til at landsdelen fikk del i betydelige kunstutstillinger og gjorde Bomuldsfabriken Kunsthall i Arendal til et av landets sentrale visningssteder for samtidskunst i tillegg til sitt virke som kunstner og kunstnerisk rådgiver.

Referanser
----------

1. ↑   Norsk kunstnerleksikon, Norsk kunstnerleksikon ID Harald\_Solberg, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   KulturNav, KulturNav-ID d95c4b03-1d03-4598-9876-34f85acd7070, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   nkl.snl.no, besøkt 27. april 2019[Hentet fra Wikidata]
4. ↑  Repstad, Agnes (16. juni 2020). «Harald Solberg til minne». *Fædrelandsvennen* **(engelsk)**. Besøkt 13. juli 2020.
5. ↑  «Leonard Richard: Harald Solberg - Minneord». *Aftenposten*. 6. juli 2020.
6. ↑  «Cecilie Nissen: Harald Solberg - Minneord». *Aftenposten*. 6. juli 2020.

Eksterne lenker
---------------

* Harald Solberg hos Kulturnett Norge, Kunstnerregisteret
* NRK Sørlandet: Fekk fylkeskulturprisen

Kilder
------

* Svein Harald Moe: *Kulturpris til Harald Solberg*, Fædrelandsvennen Kultur 11. desember 2008 side 9.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Norsk kunstnerleksikon **·** VIAF **·** KulturNav
 |
**Gruppe for dialog om tro og livssyn** (av gresk *dia* – gjennom og *logos* – ord, fornuft) er et fordomsfritt møte mellom mennesker med forskjellig tro og livssyn, som gjennom samtale forsøker og forstå og lære av hverandre.

I vår tradisjon har dialogen sine røtter i filosofien til Sokrates og Platon. Dialogfilosofien brøt for alvor gjennom i Europa i årene etter første verdenskrig, med navn som Franz Rosenzweig, Martin Buber og Gabriel Marcel. Et eksempel er Martin Bubers hovedverk Jeg og Du (1923). 

I sitt store og banebrytende verk Diskursetikk (1983), redegjør den tyske filosofen Jürgen Habermas for de forutsetninger som må være til stede i en god dialog. Han framholder blant annet at dialogen må være herredømmefri, det vil si at alle parter må være likeverdige. Den må være universell. Alle berørte parter må bli tatt hensyn til – også kommende generasjoner. Og dialogen må være oppriktig. Ingenting må fordreies eller skjules av taktiske årsaker.

I en dialoggruppe er ikke målet først og fremst og bli enig, men et sted der kjennskap utvikles og innsikt vinnes om hverandres tro og livssyn på tvers av forskjellene. Filosofen Helge Svare definerer det slik: *En dialog er en samtale mellom to eller flere personer preget av gjensidig velvilje, åpenhet og samarbeid*

I Norge har blant annet dialogsenteret Emmaus og Samarbeidsrådet for tros- og livssynssamfunn startet slike grupper.

I den Svenska kyrkan har en jobbet mye med dette gjennom Vuxendialog-program.

Eksterne lenker
---------------

* Helge Svare: Den gode samtalen.
* Vuxendialog
**Earl Woods** (født 5. mars 1932, død 3. mai 2006) var en amerikansk idrettsutøver, oberstløytnant i U.S. Army Special Forces under vietnamkrigen og far til golfstjernen Tiger Woods.

Woods var født og oppvokst i Manhattan i Kansas. Etter å ha blitt foreldreløs da han var 13 år gammel ble han oppdratt av sin søster. Han studerte ved Kansas State University med et stipend for å spille baseball, og ble den første farvede spilleren til å delta i serien Big Eight Conference, i 1951. Han ble tilbudt kontrakt for Kansas City Monarchs i negro-ligaene, men takket nei, graduerte fra universitetet i 1953 og begynte en karriere i hæren.

Woods fullførte to oppdragsperioder i vietnamkrigen, den siste som offiser i U.S. Army Special Forces. Mens han tjenestegjorde i Vietnam møtte han sin blivende hustru, Kultida Woods, som er av thailandsk, kinesisk og nederlandsk herkomst. Han ble også venn med den vietnamesiske obersten Vuong Dang (Tiger) Phong, og det var dette vennskapet som medførte at han gav sønnen sin kallenavnet «Tiger».

Woods pensjonerte seg fra militæret i 1974. Hans sønn Tiger Woods ble født 30. desember 1975, og innen han var tre år gammel ble han regnet som et vidunderbarn innen golf. Earl Woods publiserte mange av sine teknikker i oppfostringen av Tiger i to bøker: *Training a Tiger* og *Playing Through: Straight Talk on Hard Work, Big Dreams and Adventures with Tiger*. Han ble kritisert av noen for å legge for stort press på sønnen sin i tidlig alder.

Earl Woods National Youth Golf Academy ved Colbert Hills Golf Course i Kansas er oppkalt etter ham.

Woods døde av prostatakreft (som han opprinnelig ble diagnostisert med i 1998) i sitt hjem i California.

Referanser
----------

1. 1 2   Find a Grave, oppført som Earl Dennison Woods, Find a Grave 14157251, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   www.tigerwoods.com, arkiv-URL web.archive.org[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Intervju med Earl Woods i *Golf Digest* Arkivert 14. mai 2007 hos Wayback Machine.
* Earl Woods National Youth Golf Academy
* Tiger Woods' kunngjørelse om sin fars bortgang
* Associated Press artikkel om Woods' bortgang

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NDL **·** NKC
 |
**Gruppe Adlhoch** var en tysk kampgruppe som under den tyske invasjonen av Norge i april 1940 ble organisert på Hønefoss og som hadde som mål å slå seg gjennom til Vestlandet. Den var under ledelse av den tyske general Engelbrecht. Han var sjef for 163. infanteridivisjon og kom til Hønefoss 14. april.

Gruppen ble delt og en kampgruppe ledet av major Daubert skulle rykke frem gjennom Ådalen mot Bagn i Valdres. *Gruppe Daubert* besto av III. bataljon / IR 236 og III. bataljon / IR 159 med støttetropper.

Resten av gruppen gikk på østsiden av Randsfjorden. Etter at *Gruppe Daubert* trakk seg tilbake fra kampene i Bagn og ble reorganisert, ble en gruppe fra disse brukt til å forsterke gruppen som gikk langs østsiden av Randsfjorden. Den andre gruppen fra Gruppe Daubert ble sendt tilbake opp Ådalen. Den forsterkede gruppen som opererte øst for Randsfjorden klarte å slå seg gjennom ved Høljarast og Tonsåsen og trenge inn i Valdres. Styrken som ble sendt opp Ådalen ble sperret ved Islandsmoen.

Begge kampgruppene ble involvert i harde kamper langs Randsfjorden, i Ådalen og Valdres.

Litteratur
----------

* Andreas Hauge; *Valdres 1940, Kampen i Gråbeinhølet, på Bagnsbergane gård og ved Brediablikk*, Forsvarsmuseet, 1986
* Generalmajor Odd Lindbäck-Larsen; *Kampene i Valdres*, særtrykk fra *1940. Fra kampene i Norge*, av Norges forsvarsforening, 1971

Portal: Andre verdenskrig
*For filmen ved samme navn, se Gjøkeredet (film).*

***Gjøkeredet*** er en roman av Ken Kesey fra 1962. Bokas handling utspilles på et psykiatrisk sykehus i Oregon, og boka kan betraktes som en studie av institutisjonsmiljøer. Handlingen fortelles av hovedpersonen Chief Bromden, en indianer som later som om han er døvstum.

En berømt film ved samme navn, *Gjøkeredet*, regissert av Miloš Forman med Jack Nicholson i hovedrollen som McMurphy (til forskjell fra boka), bygger på boka.

Handling
--------

Halv-indianeren Chief Bromden, som alle tror er døvstum, er innlagt på asyl. Der inne, i en grå og fryktelig verden, hersker Big Nurse uinnskrenket. Hun får hjelp av sine tre dagvakter og assistentleger og sykepleiere. Helt til den opprørskevagabonden (landstrykeren) Randle Patrick McMurphy dukker opp. McMurphy bare lot som han hadde en sinnssykdom for å sone straffen ved sinnssykehuset, i stedet for å havne i fengsel. Han er en komisk, tragisk og heroisk skikkelse som blåser frisk luft inn i asylet, og snur opp ned på hele systemet. McMurphy antagoniserer stadig sykepleieren og forstyrrer rutinene på avdelingen, noe som fører til endeløse maktkamper mellom den innsatte og sykepleieren. En natt, etter å ha bestukket nattevakten, smugler McMurphy to prostituerte venninner med brennevin inn på avdelingen.

De bryter seg også inn på et apotek ved sykehuset, for å skaffe hostesaft som inneholder kodein og ikke-navngitte psykiatriske medisiner. McMurphy legger snart merke til Billy Bibbit – en engstelig, gutteaktig pasient med stamming og liten erfaring med kvinner – er forelsket i en prostituert ved navn Candy. Han arrangerer derfor et møte mellom dem, og Billy mister jomfrudommen. Men McMurphy og de andre pasientene sovner, i stedet for å rydde opp etter gruppens krumspring. Så personalet oppdager hele avdelingen i fullstendig uorden neste morgen. Sykepleieren oppdager Billy og den prostituerte i hverandres armer, delvis avkledd. Hun truer med å fortelle moren til Billy om hva som har skjedd, noe som gjør at Billy får et følelsesmessig sammenbrudd. Han begår deretter selvmord, og sykepleieren gir McMurphy skylden for dette. Men han mener at sykepleieren var ansvarlig for Billys dødsfall.

McMurphy angriper derfor sykepleieren, og forsøker å kvele henne til døde. Sykepleieren blir sykmeldt i en uke, på grunn av disse skadene. I løpet av denne tiden flytter mange av pasientene, enten til andre avdelinger, eller de sjekker ut av denne avdelingen for alltid. Når sykepleieren kommer tilbake kan hun ikke lenger snakke, og hun har dermed blitt fratatt sitt viktigste verktøy for å holde pasientene sine under kontroll. McMurphy får snart en lobotomi, og er deretter i en nærmest vegetativ tilstand - noe som gjør ham stille og ubevegelig. Sjefen ved sykehuset kveler snart McMurphy med en pute i løpet av natten, for å la McMurphy slippe å leve i denne tilstanden.

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** OCLC **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NLA
 |
**Aga Khan** (farsi: آقاخان); også oversatt til *Aqa Khan* og *Agha Khan*) er betegnelsen på den åndelige lederen for sjiasekten ismailittene siden 1818. Lederen stammer fra den eldste etterkommeren etter Jafar as-Sadiq, Ismail ibn Jafar, mens mindretallet blant sjiaer følger imamlinja etter Musa al-Kazim. Jafar as-Sadiq er en etterkommer av Muhammed gjennom datteren Fatima. 

Tittelen er avledet av den tyrkiske militærtittelen *agha* («adelig» eller «hersker») og herskertittelen *khan*. Tittelen skal ifølge islamologen Farhad Daftary ha oppstått på 1800-tallet da den persiske kongen Fath-Ali Shah Qajar ga den til den 46. ismaili-imamen, Aga Hasan Ali Shah.

De britiske styresmaktene i India ga Aga Khan fyrsterang og en statlig pensjon, etter at Hasan Ali Shah Mehalatee Aga Khan I hadde hjulpet Charles James Napier under erobringen av Sind i 1843–1844.

Innehavere av Aga Khan-tittelen
-------------------------------

1. Første Aga Khan: Hasan Ali Shah Mehalatee Aga Khan I (1800–1881), den 46. imamen (1817–1881)
2. Andre Aga Khan: Ali Shah Aga Khan II (about 1830–1885), den 47. imamen (12. april 1881–1885)
3. Tredje Aga Khan: Sultan Mohamed Shah (1877-1957), den 48. imamen (17. august 1885–1957)
4. Fjerde Aga Khan: Sjah Karim Al Husseini (f. 1936), den 49. imamen (fra 11. juli 1957)

Den tredje aga khanen, ofte bare kalt Aga Khan, var Sultan Mohamed Shah (1877–1957). Han var aktiv i indisk og pakistansk selvstendighetskamp og var med på å grunnlegge All India Muslim League i 1906. I 1918 ga han ut *India in transition*. I 1937-38 var han president for Folkeforbundet. Sønnesønnen Sjah Karim al Husseini ble utpekt til ny Aga Khan og den 49. imamen etter at farfaren døde i 1957.

Referanser
----------

1. ↑  Daftary, Farhad (2007). *The Ismailis: Their History and Doctrines Second Ed*. Cambridge: Cambridge University Press. ISBN 978-0-511-35561-5.
2. ↑  Daftary, Farhad (2004). *Ismaili Literature: A Bibliography Of Sources And Studies*. Institute of Ismaili Studies. ISBN 978-1-850-43439-9.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Nationalencyklopedin **·** Nationalencyklopedin
 |
**Against the Sun** er en amerikansk dramafilm fra 2014 regissert av Brian Falk, som også var med på å skrive manus. Hovedrollene spilles av Garret Dillahunt, Tom Felton og Jake Abel. Filmen hadde premiere i New Orleans i november 2014, før den hadde verdenspremiere den 23. januar 2015.

Handling
--------

Den 16. januar 1942 reiser piloten Harold Dixon, bombardier Tony Pastula og radio-mannen Gene Aldrich, for å fly en Douglas TBD Devastator fra hangarskipet USS Enterprise. Men de får problemer under et patrulje-oppdrag over det sørlige Stillehavet. De blir snart separert fra de andre flyene under oppdraget, og ute av stand til å orientere seg. Radio-mannen Aldrich kunngjør at de er utenfor rekkevidde for å få kontakt med hangarskipet. De har lite drivstoff, er usikker på deres nøyaktige posisjon, og Dixon gir ordre om å forberede seg på å forlate flyet.

De kommer seg snart over på liten redningsflåte på åpent hav. De innser de at søket som ble igangsatt for å lete etter dem, er for langt unna deres egen posisjon. Så denne redningsinnsatsen kommer snart til å bevege seg lenger vekk fra dem. Men de har ingen årer eller kart, og heller ingen mat eller vann. Med lite håp om redning driver de over havet. Aldrich klarer til slutt å drepe en hai, etter at den angriper deres provisoriske fiskestang. Regnvær forhindrer også dehydrering, og de blir etter hvert tvunget til å drikke sin egen urin. Aldrichs hånd blir bitt av en hai, og Dixon blir nesten spist når han får tak i en fugl som Aldrich hadde skutt.

Aldrich slår Dixon, etter at han avslører at han hadde sovnet før de måtte forlate flyet. Dette gjør det umulig for dem å vite hvor de befinner seg nå. Dixon forsøker å bruke sine egne sko som provisoriske årer. Til slutt skyller de opp på kysten av en øy, kalt Pukapuka, etter å ha tilbrakt 34 dager på havet. Dixon ble tildelt Navy Cross etter dette oppdraget, men han fløy aldri fly for militæret igjen. Tony ble kremert, og asken hans ble spredt på havet etter hans død i 1986. Aldrich fortsatte som radio-mann og giftet seg med Tonys søster, Frances, i 1946.

Skuespillere
------------

* Garret Dillahunt som pilot Harold Dixon
* Tom Felton som bombardier Tony Pastula
* Jake Abel som radio-operatør Gene Aldrich
* Nadia Parra som Frances, søsteren til Tony.
* Quinton Flynn som nyhetsformidler.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Against the Sun* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Against the Sun* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Against the Sun* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Against the Sun* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Against the Sun* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

* (en) *Against the Sun* på Metacritic Rediger på Wikidata

* (en) *Against the Sun* på Box Office Mojo Rediger på Wikidata
**Barbie Bones** var et rockeband fra Bergen som eksisterte i perioden 1987 til 1993. Bandet startet under navnet Monalisa Overdrive, og ga ut to album før det ble oppløst. Under sitt første navn ga de ut EP-en *Shake Me Hip* i 1988. De skiftet deretter navn til Barbie Bones og ga i 1990 ut sitt første album *Brake For Nobody* på EMI. Platen ble gitt ut i store deler av verden, og bandet spilte konserter rundt i Europa og USA. Bandets andre album, *Death In The Rockinghorse Factory*, ble gitt ut i 1992 og førte til at bandet vant Spellemannprisen 1992 i klassen rock. Til tross for gode kritikker, oppnådde ingen av albumene de store salgstallene. Dette kombinert med problemer med oppfølgingen fra plateselskapet, førte til at bandet ble oppløst i 1993. Bandet har siden hatt enkelte gjenforeningskonserter, blant annet i forbindelse med en jubileumskonsert for utestedet Garage i Bergen i 2000 og på Nattjazz i 2006.

Medlemmer
---------

* Yngve Sætre: vokal
* Dag Igland: gitar
* Sveinung Igesund: tangenter
* Rune Kogstad: slagverk
* Geir Luedy Andersen: bass (-1989)
* Espen Lien: bass (1989–)

Diskografi
----------

* *Brake for Nobody* (EMI, 1990)
* *Death in the Rockinghorse Factory* (EMI, 1992)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Barbie Bones på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Barbie Bones på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Barbie Bones på Spotify Rediger på Wikidata

* (en) Barbie Bones på AllMusic Rediger på Wikidata
* (no) Biografi fra Norsk pop- og rockleksikon
* (no) Soga um Barbie Bones – Fritt etter minnet åt skalden Sveinung Leifson Igesund

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |
Arkimedes' skrue er en maskin med et roterende skrueformet blad inni et rør. Innretningen drives med håndmakt og brukes til å løfte og pumpe opp vann.
**Arkimedes' skrue** er en trykkløs pumpe oppkalt etter oppfinneren, den greske matematikeren Arkimedes (287-212 f.Kr.). Innretningen ble laget for å transportere vann oppover. Den består av en stor skrue som er skjult i et rør. Skruen er som en slags renne så vannet ikke renner ut. Når spiralen blir sveivet rundt med håndmakt, løftes vannet høyere opp og er til slutt på toppen. 

Arkimedes' skrue
Pumper som er konstruert etter dette prinsippet, brukes fortsatt i noen deler av verden, for eksempel for å pumpe opp vann fra kanaler og annet, og det samme prinsippet brukes også i gruver og under boring av tunneler for å transportere ut den utgravde masse. Arkimedes' skrue slik den ble beskrevet av Vitruvius kan ha vært en forbedret utgave av innretningen som ble brukt til å vanne Babylons hengende hager.

Det er mange meninger om hvorfor Arkimedes laget Arkimedes' skrue. Noen mener han hadde fulgt med på kvinnene som hentet vann, og han tenkte at det måtte være en enklere måte å gjøre det på. Andre mener at han var på vei tilbake fra Egypt og på reisen så at det kom mye vann inn i båten, og at han da så behovet for en slags pumpe for å fjerne vannet igjen.

Referanser
----------

1. ↑  *Technology and Culture* Volume 44, Number 1, January 2003 Dalley, Stephanie. Oleson, John Peter. "Sennacherib, Archimedes, and the Water Screw: The Context of Invention in the Ancient World"

Kilder
------

* P. J. Kantert: "Manual for Archimedean Screw Pump", Hirthammer Verlag 2008, ISBN 978-3-88721-896-6.
* P. J. Kantert: "Praxishandbuch Schneckenpumpe", Hirthammer Verlag 2008, ISBN 978-3-88721-202-5.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Archimedes' screws – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Archimedes' screw – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Nationalencyklopedin **·** GND
 |
*Kraków hovedjernbanestasjon (2006).*
**Kraków hovedjernbanestasjon** (Kraków Główny}, kalt *Dworzec Główny*) er den største og mest sentrale jernbanestasjon i Kraków.

Bygningen, oppført mellom 1844 og 1847 (arkitekt: P. Rosenbaum), lå parallelt med sporene, selv om det opprinnelig var endestasjon for 
Kolej Krakowsko-Górnośląska (Obeschlesische-Krakauer Eisenbahn. Designet ble valgt for utbygging av fremtidige linjer.

Stasjonen den 13. oktober 1847, med første tog til Mysłowice (da Myslowitz i Preussen).

Da jernbanen ble forlenget østover av *k.k. priv. galizische Carl Ludwig-Bahn* (første del, til Dębica, da Dembitz i Det østerrikske keiserrike, åpnet i 1856), førte den økte trafikken til at stasjonen ble modernisert og utvidet trinnvis mellom 1869 og 1894. Neste ekspansjon kom i 1930-årene.

Referanser
----------

* *Encyklopedia Krakowa*. Warszawa-Kraków: Wydawnictwo Naukowe PWN. 2000.

*Østlige inngang til stasjonen*
*Nybygg foran Kraków hovedjernbanestasjon — Krakowska galleri og hotell*
* Demel, Juliusz (1954). *Początki kolei żelaznej w Krakowie*. Towarzystwo Miłosników Historii i Zabytków Krakowa.
* Station history

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Kraków Główny train station – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Spordiagram[*død lenke*]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Luke Moffatt** (født 11. juni 1992 i Paradise Valley) er en amerikansk tidligere profesjonell ishockeyspiller som sist spilte for Manchester Storm i EIHL.

Karrière
--------

I sin andre sesong som NHL-spiller med Michigan Wolverines i 2011–12, ble Moffatt kåret til CCHA All-Tournament Team da han samlet 16 poeng i 40 konkurranser. Mens han var i stipend gjennom hele sin kollegiale karriere, forbedret han målene til å score totalt hvert år, og i sin seniorsesong ble han hedret av Wolverines med Carl Isaacson Award som lagets beste student-idrettsutøver. Etter å ha fullført sin periode ved University of Michigan i sesongen 2013–14, fikk Moffatt ikke tilbud om kontrakt av Colorado Avalanche. 

Han valgte å forfølge sin profesjonelle linje i utlandet og signerte en innledende prøvekontrakt med klubben på toppnivå, Frölunda HC i Svenska hockeyligan 3. september 2015. Han fikk Indians til å starte sin natteliste for å innse sin profesjonelle debut for å starte sesongen 2014–15. Etter 10 kamper med Frölunda, ved å registrere 2 assist, endte prøveperioden hans, og han ble ikke tilbudt en forlengelse. Den 17. oktober 2014 flyttet Moffatt til Norge og gikk med på vilkår for resten av året med Storhamar Dragons i GET-ligaen. På 33 kamper etablerte Moffatt seg på toppscoringslinjen med Dragons og scoret på bedre enn ett poeng per kamp med 44. Moffatt scoret 14 poeng i 16 kamper etter sesongen da Dragons tapte en mesterskapskamp 7-finalen til Stavanger Oilers. Moffatt valgte å fortsette å spille i off-season, og likte en utvidet spilleferie i Australia etter å ha sagt ja til vilkårene med Newcastle North Stars i den australske ishockeyligaen. Han dominerte i scoringen med North Stars, og samlet 65 poeng på bare 21 kamper.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Luke Moffatt – Hockeydb.com Rediger på Wikidata

* (en) Luke Moffatt – Eliteprospects.com Rediger på Wikidata
***Goda grannar*** er en svensk såpeserie som gikk på SVT fra 1987 til 1988. Serien handlet om livet i en leiegård i bydelen Vasastaden i Stockholm.

Handlingsreferat
----------------

TV-serien dreier seg om fire familier som bor i en bygård. Hovedrollene i serien var ekteparet Runåker: Iris som driver Iris Café, og Helge som eier et lite verksted i bakgården hvor han reparerer gamle møbel. To av kafeens faste kunder er Axel, som driver en butikk ved siden av cafeen, og eiendomssjef Sten. Helges, Stens og Axels største interesse er å sitte på kafeen, og driver med hesteveddeløp eller fotball.

Pierre har overtatt driften av bygården etter sin svigerfar Bror Öster, som fremdeles eier eiendommen. Pierre har forskjellige nye ideer om hvordan bygården burde drives, noe som ikke blir like godt mottatt av alle beboerne i leilighetene. Pierre er ikke så interessert i å fokusere på at bygården er veldig gammel, og må renoveres. Samtidig har Pierre og hans kone Mia problemer med forholdet deres, fordi de ikke kan få barn.

Samtidig venter ekteparet Birgitta og Kent deres første barn sammen. Kent, som har hatt en vanskelig oppvekst med mye småkriminalitet og lyssky venner, forsøker å innrette livet slik at forholdet hans og Birgitta skal vare. Han prøver også å skaffe seg en jobb slik at han kan forsørge familien sin.

En annen karakter var Oberst Claes Rylander som opplever en ulykke under en militær manøver, og blir tvunget til å reise hjem en stund. Den store hobbyen hans er et lite småbruk som han har ute i bakgården ved siden av verkstedet til Helge. Claes sin kone Charlotte liker ikke livet som husmor i det hele tatt. Til tross for at hun og venninnene spiller kort og sladrer om alt mulig, foretrekker hun å komme seg raskest mulig ut i arbeidslivet igjen. Men dette liker ikke Claes i det hele tatt.

Rolleliste (i utvalg)
---------------------

* Anders Nyström - Helge Runåker
* Helena Brodin - Iris Runåker
* Anders Näslund - Torsten Runåker
* Åsa Göransson - Annelie Runåker
* Jan-Olof Strandberg - Claes Rylander
* Meg Westergren - Charlotte Rylander
* Birger Malmsten - Bror Öster
* Susanne Barklund - Mia Waldén
* Peter Dalle - Pierre Waldén
* Per Eggers - Axel
* Niels Dybeck - Sten
* Maria af Malmborg - Desirée
* Lennart Jähkel - Kent Ågren
* Louise Raeder - Birgitta Hallström
* Lena-Pia Bernhardsson - fru Håkansson
* Guy de la Berg - herr Håkansson
* Gaby Stenberg - Isabella

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Goda grannar* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Goda grannar* på The Movie Database – TV Rediger på Wikidata
**Matavaa o te Fenua Enata** eller **Festival des arts des îles Marquises** er en kulturfestival som arrangeres på Marquesasøyene i Fransk Polynesia.

Festivalen ble første gang arrangert i 1987 etter initiativ fra foreningen Motu Haka o te Fenua Enata. Den holdes hvert fjerde år og roterer mellom det tre mest folkerike øyene, Ua Pou, Nuku Hiva og Hiva Oa. I tillegg er det siden 2006 arrangert minifestivaler på de mindre øyene, også disse hvert fjerde år.

Programmet består av sang og dans, demonstrasjon av tradisjonelt kunsthåndverk, tatovering og kanobygging, tradisjonell matlaging og sport. Deltakerne kommer fra Marquesasøyene, øvrige øygrupper i Fransk Polynesia og fra andre land om områder i Stillehavet.

Referanser
----------

1. ↑  «Le Festival des arts des îles Marquises. Matavaa O Te Henua Enana» Arkivert 2. august 2013 hos Wayback Machine. Comité de tourisme de l'île de Hiva Oa.
2. ↑  «Le Festival des arts des îles Marquises, création d’un évêque», *La Croix*, 26. august 2012.
3. ↑  «Festival des arts des îles Marquises à Nuku Hiva», *Tahiti Infos*, 22. desember 2010.
**Michael Olaf Hoel** (født 7. mars 1947) er en norsk samfunnsøkonom. Han er professor i økonomi ved Økonomisk institutt ved Universitetet i Oslo og assosiert forsker i Vista Analyse og ved Frischsenteret. Han forsker særlig innen energi- og klimaøkonomi, miljøøkonomi og ressursøkonomi. 

Han har vært professor ved Universitetet i Oslo siden 1981, og har også vært spesialrådgiver i Finansdepartementet og Norges Bank, rådgiver for OECD, seniorforsker ved CICERO Senter for klimaforskning, og gjesteforsker ved Massachusetts Institute of Technology, University of California, San Diego, University of California, Berkeley, og University of California, Santa Barbara. 

Han var leder for forskningsgruppen i miljøøkonomi ved Senter for grunnforskning 2005–2006 og har vært redaktør for tidsskriftet *Resource and Energy Economics*.

Han fikk Forskningsprisen ved Universitetet i Oslo i 1997, har mottatt Erik Kempe-prisen i ressurs- og miljøøkonomi og er æresdoktor ved Universitetet i Oldenburg.

Referanser
----------

1. ↑   www.birthday.se[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Michael Olaf Hoel, Universitetet i Oslo

Eksterne lenker
---------------

* (no) Publikasjoner av Michael Hoel i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
* (no) Publikasjoner av Michael Hoel i BIBSYS

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** CRIStin
 |
**Great Ormond Street Hospital** er et sykehus i Bloomsbury i Camden i London. Det er et barnesykehus, drevet av National Health Service i tett samarbeid med University College London.

Sykehuset ble grunnlagt 14. februar 1852. Hospitalet er det største senteret for hjerteoperasjoner av barn i Storbritannia og et av de største sentrene for hjerteoperasjoner i verden. I 1962 utviklet sykehuset den første hjerte-lunge-maskin for barn. Sammen med barnebokforfatteren Roald Dahl utviklet sykehuset en forbedret hjerneventil for barn med vann i hjernen (hydrocephalus, «vannhode»), og en ikke-invasiv (percutaneous) hjerteklaff-erstatning. De gjorde de første britiske kliniske forsøk med vaksine for røde hunder, og den første beinmargtransplantasjon (hematopoetisk stamcelletransplantasjon).

I 1929 donerte J.M. Barrie de økonomiske rettighetene til *Peter Pan*, noe som bidratt med betydelige inntekter fra opphavsrettighetene.

Referanser
----------

1. ↑   «Breakthroughs», *Gosh*
2. ↑  Great Ormond Street Hospital: Our charity site – Copyright

Eksterne lenker
---------------

* (en) Great Ormond Street Hospital – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
* Great Ormond Street Hospital, offisielt nettsted
* MUSIC4GOSH Musicians working for Great Ormond Street Hospital Charity

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** MusicBrainz
 |
Great Glenforkastningen.
**Great Glen** er en serie daler i Skottland, som strekker seg 10 mil mellom Inverness og Fort William. Great Glen følger en stor geologisk forkastning kjent som **Great Glenforkastningen**. Den deler det skotske høylandet inn i Grampian-fjellene i sørøst til Inverness i nordvest.

Det er en naturlig reiserute på høylandet, og benyttes av både Caledoniakanalen og A82-veien.

Great Glen var strategisk viktig for å kontrollere de skotske høylandsklanene, spesielt under Jakobittopprørene i det attende århundre, noe som har gitt grunnlag for byene Fort William i sør, Fort Augustus midt i Great Glen, og Fort George, rett nord for Inverness.

Mye av Great Glen består av en serie innsjøer med elver som forbinder dem. Caledoniakanalen bruker også innsjøene som en del av ruten, men elvene er ikke fremkommelige.

Geologi
-------

Great Glenforkastningen ble dannet ved slutten av kaledonsk orogenese (fjellkjededannelse) ved kollisjon mellom Laurentia og det baltiske skjold tektoniske plater ved slutten av silurtiden og begynnelsen av devontiden (430-390 millioner år). Bevegelsen på denne tiden var sinistral (venstre-lateral). Den andre hovedfase av forkastning var i karbontiden, denne gang med dekstral (høyre-lateral) bevegelse. Great Glen Fault hadde siste fase fra slutten av karbon til begynnelsen av tertiærtiden.

Litteratur
----------

* Stewart, M.; Strachan, R. A.; Martin, M. W.; og Holdsworth, R. E. (2001): «Constraints on early sinistral displacements along the Great Glen Fault Zone, Scotland: structural setting, U-Pb geochronology and emplacement of the syn-tectonic Clunes tonalite» i: *Journal of the Geological Society*; 158: 821 – 830.
* Rogers, D. A.; Marshall, J. E. A.; og Astin, T. R. (1989): «Devonian and later movements on the Great Glen fault system, Scotland» i: *Journal of the Geological Society*; 146: 369-372.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Vision of Britain
 |
Great Plains dekker mesteparten av Midtvesten i USA, deler av Canada og Mexico. Den røde linjen markerer den 100. meridian.
**Great Plains** (fransk: *Grandes Plaines*; «De store slettene») er et stort område med brede flater som ligger øst for Rocky Mountains i Nord-Amerika. Det ligger vest for elven Mississippi og øst for fjellkjeden Rocky Mountains, mye av det dekket av prærie, steppe og gressletter. Det er den sørlige og hoveddelen av Interior Plains («Innlandsslettene»), som også omfatter gresskledte prærien mellom De store sjøer og Appalacheplatået, og økosonene Taiga Plains og Boreal Plains i nordlige Canada. Begrepet Western Plains («De vestlige slettene») benyttes for å beskrive økoregionen til Great Plains, eller alternativt den vestlige delen av Great Plains.

Området dekker deler av de amerikanske statene Colorado, Kansas, Montana, Nebraska, New Mexico, Nord-Dakota, Oklahoma, Sør-Dakota, Texas og Wyoming, og de kanadiske provinsene Alberta, Manitoba og Saskatchewan. 

I Canada er betegnelsen *prærie* mer vanlig, og regionen er mer kjent som de kanadiske prærier eller bare «præriene».

Referanser
----------

1. ↑  «Great plains Definition & Meaning», *Dictionary.com*
2. ↑  «The Great Plains Region: Facts, Map, History», *Study.com*
3. ↑  Western Great Plains, *LandScope America*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** LIBRIS **·** NKC **·** GeoNames **·** GNIS
 |
**Great Lever Football Club** var en engelsk fotballklubb som ble stiftet i 1877. Klubben spilte hjemmekampene sine på Woodside i Bolton. Byen Bolton ligger i den engelske regionen Nordvest-England. Klubben ble lagt ned på slutten av det 19. århundre.

Historie
--------

Klubben var med i FA-cupen for første gang i 1882/83 sesongen der de tapte 3-2 for Halliwell. Dette skjedde 21. oktober 1882 i turneringens første runde. De greide to ganger å nå 2. runde i denne turneringen. Første gang var da de tapte 4-1 for Preston North End den 1. desember 1883, mens de tapte 3-1 for Cliftonville den 13. november 1886. 

Great Lever har hatt en engelsk landslagsspiller. Det var Alfred Jones som spilte mot Skottland den 10. mars 1883.

FA-cup historie
---------------

* 1882/83: Slått ut i 1. runde av Halliwell
* 1883/84: Slått ut i 2. runde av Preston North End.
* 1884/85: ?
* 1885/86: Slått ut i 1. runde av Preston North End.
* 1886/87: Slått ut i 2. runde av Cliftonville.

Engelske landslagsspillere
--------------------------

|
|  |
| Landslagsspiller | **Navn** | Antall kamper | Antall starter | Innbytter | Kaptein | Mål | **Tidsrom** |
| Nr. 97 | Alfred Jones | 1 | 1 | 0 | 0 | 0 | 1883 |