recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Michelle Kristine da Silva Alves** (født 19. september 1978 i Londrina i Paraná i Brasil) er en brasiliansk modell.

Biografi
--------

Hun ble født i Londrina i Paraná i Brasil, som datter av en advokat (mor) og en ingeniør (far). Alves studerte byggeteknikk ved Brasils Londrina State University før hun flyttet til São Paulo, hvor hun ble modell. Hun beskriver seg selv som «alltid en god student» og «nesten en nerd». Hun er også en polyglot, flytende i portugisisk, italiensk, fransk og engelsk. Alves bor for tiden i Los Angeles i California.

Karriere
--------

Hun var omtalt i utgavene 2002 og 2003 av *Sports Illustrated Swimsuit Issue*, dukket opp i to utgaver av Victoria's Secret Fashion Show, og ble også omtalt i katalogene og boken deres for å feire selskapets 10-årsjubileum, med tittelen *Sexy*.

Alves har signert kontrakter med Valentino, Christian Dior, Escada, Ralph Lauren, Missoni, Miss Sixty, Michael Kors, GAP, Emporio Armani, Michael Kors Badetøy, AKRIS og har en avtale med Yves Saint Laurent for deres parfyme Cinémas kampanje. Hun har jobbet med fotografer som Steven Meisel, Patrick Demarchelier, Bruce Weber, Gilles Bensimon, Mario Sorrenti, Nick Knight, Steven Klein, Phil Poynter, Walter Chin, Inez van Lamsweerde og Vinoodh Matadin og Richard Avedon.

Alves var med på mer enn 100 forsider av store motemagasiner, inkludert internasjonale utgaver av *Vogue*, *Elle*, *Marie Claire*, *French*, *Esquire*, *L'Officiel*, *Harper's Bazaar*, *Amica* og *Glamour*.

Referanser
----------

1. ↑   Internet Movie Database, IMDb-nummer nm1495475, besøkt 13. juli 2016[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2  Deitsch, Richard. *THE MODELS*. Sports Illustrated (Swimsuit Edition). s. 23. ISSN 0038-822X.
3. ↑  Deitsch, Richard. *102*. Sports Illustrated. s. 22–30. ISSN 0038-822X.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Michelle Alves – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Michelle Alves – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Michelle Alves på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) Michelle Alves hos The Movie Database Rediger på Wikidata
**Bernauer Straße undergrunnsstasjon** er en undergrunnsstasjon på Berlins undergrunnsbanenettverk. Bernauer Straße er på linjen U8 som er bygget i Großprofil. Stasjonen ligger under krysset mellom Brunnenstraße og Bernauer Straße.

Etter andre verdenskrig og delingen av Berlin befant stasjonen seg under grensen mellom sovjetisk sektor og fransk sektor. Da Berlinmuren ble bygget og den østlige transportfriheten opphevet, ble Bernauer Straße en spøkelsesstasjon. Vest-berlinske undergrunnstog passerte gjennom stasjonen, men stoppet ikke. Etter gjenforeningen ble stasjonen ble åpnet for ordinær trafikk igjen 1. juli 1990.


| **Forrige stasjon** |   |  Berlins undergrunnsbane |   | **Neste stasjon**
 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| VoltastraßeWittenau |  | U8 |  | Rosenthaler PlatzHermannstraße |

Eksterne lenker
---------------

* (en) U-Bahnhof Bernauer Straße (Berlin) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

  

Portal: Tyskland

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND
 |
**Carissimi** (latin for «elskede») er en gruppe prester som vil ha retten til å avstå fra gudstjenestefellesskap med biskoper som har godtatt homofilt samliv. Bakgrunnen er uenigheten i Den norske kirke i synet på om homofilt samboende skal kunne ha vigslede stillinger i kirken. Den er også et uttrykk for splittelsen i Den norske kirke i synet på homofilt samliv.

Carissimi-bevegelsen oppstod i 2007 da fire personer med Dag Øivind Østereng, daværende sogneprest i Ulvik i spissen, kom med oppropet «For enhetens skyld».

Organisasjonen fikk videre fart ved utnevningen av Stavanger-biskopen Erling Pettersen i 2009. 19 prester i Stavanger bispedømme mente biskop Erling Pettersen var for liberal, og vil ha en annen løsning for tilsyn av deres prestetjeneste. Carissimi befinner seg i et konservativt kirkelig mindretallsmiljøet.

Bispemøtet ville ikke følge opp Carissimi-prestenes ønske om en permanent, alternativ tilsynsordning. Bispemøtet åpnet likevel for at det kan utvikles ulike løsninger i hvert bispedømme. Men det grunnleggende er at alle prester og kirkelig tilsatte står under tilsyn av sine respektive biskoper. Et element i en lokal løsning kan være at biskopen utpeker er prost til å stå i en særskilt rådgivningsrelasjon til en prest.

Referanser
----------

1. ↑  «- Vi er kommet til en korsvei». *Aftenbladet*. Arkivert fra originalen 5. mars 2016. Besøkt 15. januar 2016.
2. ↑  «19 prester nekter tilsyn fra homovennlig biskop». *Aftenbladet*. Besøkt 15. januar 2016. [*død lenke*]
3. ↑  «Carissimi misfornøyd med bispevedtak». *Aftenbladet*. Besøkt 15. januar 2016. [*død lenke*]
**Trallfa AS** er et norsk selskap som nå (2010) opererer innenfor de tre hovedområdene eiendom, helse og finans. Det Trallfa-navnet først og fremst forbindes med er utvikling og produksjon av industriroboter. Trallfa var først i verden i utviklinga av industriroboter og var en ledende produsent av slike på 1970- og 1980-tallet. Denne delen av bedriften ble overtatt av ASEA (som senere fusjonerte med Brown, Boveri & Cie til ABB).

Historie
--------

Nils Underhaug startet i 1941 bedriften Trallefabrikken for produksjon av traller, vogner og trillebårer. Bedriften ble etterhvert Nordens største produsent av ikke-motorisert transportutstyr. I 1964 startet Trallfa utviklinga av verdens første industrirobot for å kunne sprøytelakkere trillebårene uten at mennesker var i direkte kontakt med denne helsefarlige operasjonen. Sentral i utviklinga av roboten var Ole Molaug.

Roboten ble i 1966 tatt i bruk i Trallfas produksjon av transportutstyr, i 1969 ble roboten gjort til et produkt i seg selv og industriroboter ble etterhvert selskapets viktigste produkt. På 1970- og 1980-tallet ekspanderte Trallfa på verdensmarkedet både i form av salgskontorer i mange land, men også med produksjon utenlands. I 1985 hadde datterselskapet Trallfa Robot AS 50% av verdensmarkedet for industriroboter for overflatebehandling. 

I siste halvdel av 1980-tallet ble deler av aksjene i Trallfa Robot AS solgt til ASEA i flere omganger slik at selskapet i 1989 var heleid av ASEA. Historien videre er en lang rekke av fisjoner og fusjoner til dagens situasjon med eierinteresser innen eiendom, helse og finans.

Referanser
----------

1. ↑

Eksterne lenker
---------------

* Industrier / Trallfa Gruppens hjemmesider[*død lenke*]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
***Carinispa*** er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae). Både larvene og de voksne (imago) er planteetere.

Utseende
--------

En middelsstor (ca. 5,5 millimeter), avlang, svart bladbille med oransje flekker på sidene av pronotum og dekkvingenes rot. Hodet er nokså lite, pannen med tre lengdefurer, antennene kraftige, holdes gjerne samlet og framoverrettet. Pronotum er rundet, kraftig punktert. Antennene består av 8 ledd og er noe flattrykte fra sidene. Dekkvingene er jevnbrede og har 8 hele og en forkortet punktstripe, stripene er ordnet parvis, og tre svake, opphøyde lengderibber, punktene grove og noe spredte. Dekkvingene har tenner i spissen.

Levevis
-------

Både larver og voksne lever på planter og eter fra dem. Disse artene holder seg gjerne til én eller noen få vertsarter, larvene minerer i bladene til de samme plantene som de voksne gnager på. Arten lever på planter i familien Malpighiaceae.

Utbredelse
----------

Arten er bare kjent fra Costa Rica og Colombia.

Systematisk inndeling
---------------------

Hispinae inkluderer noen ganger gruppen (underfamilien) skjoldbiller, da som stammen Cassidini, i denne oversikten er den holdt utenfor, og plassert inn i som søstergruppen skjoldbiller. Andre klassifikasjoner plasserer denne gruppen (som Hispini) som en undergruppe av skjoldbillene. Noen ganger blir noen asiatiske slekter også plassert i Chalepini.

**Treliste**
* orden **biller** (Coleoptera)
	+ underorden **Polyphaga**
		- overfamilie **Chrysomeloidea** Latreille, 1802 (=Phytophaga)
			* familien bladbiller (Chrysomelidae Latreille, 1802)
				+ underfamilien skjoldbiller, Cassidinae
					- stamme **Chalepini** Weise, 1910
						* slekten ***Carinispa*** Uhmann, 1930
							+ *Carinispa nevermanni* Uhmann, 1930

Litteratur
----------

* *Carinispa* på ITIS
* Hispines of the World - *Carinispa*

Eksterne lenker
---------------

* Bilde av arten
* (en) *Carinispa* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Carinispa* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Carinispa* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Carinispa* hos NCBI Rediger på Wikidata
* (en) Chalepini – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
**Shatt al-Arab** (arabisk: شط العرب – «arabernes strøm»), eller **Arvand** (kalt اروندرود: *arvandrūd* på persisk), er en 193 km lang elv i Sørvest-Asia, dannet av Eufrat og Tigris som renner sammen i byen al-Qurnah i det sørlige Irak. Den sørlige enden av elven utgjør grensen mellom Irak og Iran ned til munningen av elven, der den renner ut i Persiabukten. Den varierer i bredde fra 37 meter ved Basra til 800 meter ved munningen. Karun-elven, en sideelv som slutter seg til Shatt al-Arab fra den iranske siden, avgir store mengder leire i elven. Dette gjør det nødvendig å stadig drenere elven for å gjøre den seilbar. Det er antatt at Shatt al-Arab er dannet relativt nylig, da Tigris og Eufrat opprinnelig rant ut i gulfen via en kanal lenger vest.

Territoriale krav og uenighet over navigasjonsrettigheter mellom Iran og Irak var blant hovedfaktorene for Iran-Irak-krigen, som varte fra 1980 til 1988, da en endte opp med samme situasjon som før 1980. De irakiske byene Basra og Umm Qasr, som begge er viktige havner, ligger langs elven, i tillegg til de iranske byene Abadan og Khorramshahr.

Referanser
----------

1. ↑  «Shaṭṭ Al-ʿArab | river, Iraq». *Encyclopedia Britannica* **(engelsk)**. Besøkt 29. juli 2020.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Shatt al-Arab – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* ICE case:Iran-Iraq War and Waterway rights
* The Iran-Iraq border, 1840 – 1958, archive

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** VIAF **·** GND **·** LCCN
 |
**Flatskivesnegl** (*Hippeutis complanatus*) er et bløtdyr og tilhører gruppen vannlungesnegler (Basommatophora). Den er en av skivesneglene. Skivesnegler utgjør en viktig matkilde for fisk.

Flatskivesnegl er utbredt i nordlige Europa.

Utseende
--------

Skivesneglene gjenkjennes lett på skallet som er skiveformet, det vil si at spiralene (vridningene) ligger «inne i hverandre», flatt, og gjør skallet flatt. Det er ikke kjegleformet som en kremtopp. Det er snodd mot venstre i motsetning til de fleste andre snegler som har høyrevridd skall. Å lese et skall vil si å holde det på en spesiell måte slik at antall vridinger kan telles og høyden kan måles. Åpningen skal vende mot deg og toppen opp. De fleste skal er høyrevridde, men noen (skivesnegler og blæresnegler) er venstrevridde. Lungeåpningen er på venstre side. Mål er skallhøyde og nummer er vridninger. Skallet er lyst, brunlig.

Alle skivesnegler har hemoglobin i blodet og har derfor en mer eller mindre gjenkjennelig rød farge.

Levevis
-------

Flatskivesnegl finnes i ferskvann og legger gjennomsiktige egg innkapslet i faste, geleaktige klaser på planter, steiner og andre objekter.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* bløtdyr (Mollusca)
	+ snegler (Gastropoda)
		- lungesnegler (Pulmonata)
			* vannlungesnegler (Basommatophora)
				+ overfamilie Planorboidea
					- familie skivesnegler (Planorbidae)
						* delgruppe Planorbinae
							+ slekt *Hippeutis*
								- **Flatskivesnegl**, *Hippeutis complanatus* (Linnaeus 1758)

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Flatskivesnegl* – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen Rediger på Wikidata

* (en) *Flatskivesnegl* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *Flatskivesnegl* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *Flatskivesnegl* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *Flatskivesnegl* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *Flatskivesnegl* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Hippeutis complanatus* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata
**Flatholmen fyr** er et fyr som ligger på en flat holme ved Jæren i Sola kommune i Rogaland. 

Fyret ble tent første gangen 1. september 1862 og består i dag av et enkelt fyrlykt i stål, fyrvokterbolig, uthus og maskinhus, samt et naust. Opprinnelig stod fyret som en del av fyrvokterboligen. Under oppussing og utbygging i 1931-32 ble det installert et "Tyfoon" tåkehorn, det første av sitt slag i Norge. Derfor måtte man bygge et eget bygg til dette hornet, det som idag er maskinhuset. Det ble og behov for en fyrassistent til å passe på tåkehornet. Han bodde i dagens uthus sammen med sin familie. 
Fyret ligger like ved Tananger, og til tross for kort vei fra kysten er øya bare tilgjengelig når været tillater det. 

24. januar 1894 hadde fyrvokter Olsen vært i land med sin kone. Med seg hadde han to av sønnene, Torvald og Ansgard på 10 og 8 år. Tilbake på øya var de to døtrene Bertine og Ester på 14 og 12 år, sammen med de to yngste barna Ignatius og Lauritz på 5 og 2 år. Jentene fulgte med i kikkert da faren og brødrene seilte mot øya igjen. Med ett veltet den lille seilbåten og alle tre ombord gikk i vannet. Bertine og Ester stengte de minste ungene inne på kjøkkenet og løp ned til naustet. Der fikk de en liten jolle på sjøen og rodde ut mot forlisstedet. Da de kom frem så de bare den minste av brødrene Ansgar, som fløt på luft i oljebuksen. Etter å ha fått han tilbake til Flatholmen klarte de to jentene å få liv i broren, melke kuen og ikke minst tenne fyrlykten. Først dagen etter fikk de, ved hjelp av to hummerfiskere, gitt beskjed til land om hva som hadde hendt. Denne bragden fikk stor oppmerksomhet i landets aviser og historien ble allemanseie etter at den kom med i Nordal Rolfsens lesebok. 
I 1992 ble Bertine og Ester hedret med en statue i Hab'n i Tananger.

Fyret ble avfolket og automatisert i 1984 og har siden den gang stått tomt. Siden 2003 har historielaget Tanangers Minne disponert Flatholmen etter avtale med Kystverket. Hver sommer bor en vertsfamilie på øya, som da er tilgjengelig for besøkende. Hver vår monteres en flytebrygge for å lette adkomst. Den blir stående frem til høsten.
Vis hensyn til fuglelivet og villsauene som holder til på øya.

Se også
-------

* Norske fyr

Referanser
----------

1. ↑  Skarsten, Atle, "Solabuen i Amerika" 2003

Eksterne lenker
---------------

* «Norsk fyrliste 2008» (PDF). Kystverket. Arkivert fra originalen (PDF) 24. juli 2011.
* «Flatholmen fyrstasjon». Norsk Fyrhistorisk Forening. Arkivert fra originalen 4. september 2009.
* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* [Sangen fra fyret]

| * v
* d
* r
Fyr i Rogaland |
| --- |
|  | Eigerøy fyr **·** Feistein fyr **·** Fjøløy fyr **·** Flatholmen fyr **·** Geitungen fyr **·** Høgevarde fyr **·** Kvassheim fyr **·** Kvitsøy fyr **·** Lille Presteskjær fyr **·** Obrestad fyr **·** Røværsholmen fyr **·** Skudenes fyr **·** Sørhaugøy (Tonjer) fyr **·** Tungenes fyr **·** Utsira fyr **·** Vibberodden fyr **·** Vikeholmen fyr | Norges flagg |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** MarineTraffic
 |
En **flattier-motor** eller **flat****-10-er** er en 10-sylindret stempelmotor med 5 sylindre på hver side av en sentral veivaksel. Flatmotoren kan enten være en boksermotor eller flat (180 graders) V-motor.

Ingen flate 10-ermotorer har nådd serieproduksjon.

Historie
--------

I begynnelsen av 1960-årene bygde Chevrolet flere prototyper på flate 10-ere som en del av *Modular Engines*-programmet hvor målet var å erstatte flat-6-eren *Chevrolet Turbo-Air 6*, men programmet ble avbrutt. Under programmet ble det undersøkt konfigurasjoner fra 2 til 12 sylindre, og versjonen med 10 sylindre ble kjent som P-10 ("pannekakemotoren"). Programmet var opprinnelig sentrert rundt 1964 Chevrolet Covair (som hadde bakmontert motor og fremhjulsdrift), men flat-10-eren ble også montert på en eksperimentell 1962 Chevrolet Impala (med frontmontert motor og drivlinje konvertert til fremhjulsdrift).

Se også
-------

* V10-motor

Referanser
----------

1. ↑  Niedermeyer, Paul. «Engine Prototype: The Stillborn Corvair Gen2 Modular Engine – From Two to Twelve Cylinders».
2. ↑  «Hitting on All 10». *Corvair Communique*. Corvair Society of America. s. 13–16.  Parameteren `|number=` støttes ikke av malen. (hjelp); Parameteren `|last=` støttes ikke av malen. (hjelp); Parameteren `|date=` støttes ikke av malen. (hjelp); Parameteren `|publisher=` støttes ikke av malen. Mente du `|publisher=`?) (hjelp); Parameteren `|volume=` støttes ikke av malen. (hjelp); Parameteren `|first=` støttes ikke av malen. (hjelp)
**Necaxa** er et meksikansk fotballag som holder til i byen Aguascalientes. Hjemmebanen er Estadio Victoria. Klubben spiller i Liga MX, som er det øverste nivået i meksikansk fotball.

Necaxa ble grunnlagt 21. august 1923. Den fikk navn etter elva Necaxa i Puebla. I perioden 1971–1982 het laget Atlético Español og spilte på Estadio Azteka i Mexico by. I 1982 tok klubben tilbake navnet Necaxa, og holdt til i Mexico by fram til 2003, da eierne besteme seg for å flytte til Aguascalientes og gi klubben en ny identitet på grunn av sviktende publikumstall og tilhengerskare i konkurranse med de andre hovedstadsklubbene. Siden 1988 har klubben vært eid av Televisa.

Necaxa har ingen seriemesterskap, men har vunnet CONCACAFs mestercup to ganger (1975 og 1999) og CONCACAFs cupvinnercup én gang (1994). I 2000 deltok laget i Verdensmesterskapet for klubblag og endte på tredjeplass.

Necaxas drakter har røde og hvite vertikale striper.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Club Necaxa – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
Liga MX 2023–24 |
| --- |
|  | 
* América
* Atlas
* Atlético San Luis
* Cruz Azul
* Guadalajara
* Juárez
* León
* Mazatlán
* Monterrey
* Necaxa
* Pachuca
* Puebla
* Querétaro
* Santos Laguna
* Tijuana
* Toluca
* UANL
* UNAM

 | Mexicos flagg |
En flatpakket krakk fra IKEA før montering.
**Flatpakkede møbler** er er møbler som kommer demontert slik at de tar liten plass under transport, og som krever montering av kunden. De kommer ofte innpakket i papp sammen med bruksanvisninger og skruer. Noen ganger kreves det at kunden har enkle verktøy som skrujern eller sekskantnøkkel, men noen ganger er dette inkludert. Flatpakkede møbler kan være enklere å transportere fordi de er pakket kompakt eller kan være delt opp i flere deler som veier mindre hver for seg slik at de er lettere å bære en og en. Siden de tar mindre lagringsplass hos produsenter og selgere, samt at kunden tar seg av monteringsarbeidet, kan de også ofte selges til en lavere pris enn ferdigmonterte møbler. IKEA er et eksempel på en kjede som er kjent for flatpakkede møbler, og har solgt dette siden 1956. Mange flatpakkede møbler som skap og hyller er bygd opp med en rammeløs konstruksjon.

Referanser
----------

1. ↑  «Ikea's Billy bookcase designer Gillis Lundgren dies aged 86». Besøkt 29. mars 2016.
2. ↑  Karl Ritter. «Gillis Lundgren: Designer of some of Ikea's best-selling furniture who also helped develop the firm's self-assembly concept | Obituaries | News». Besøkt 29. mars 2016.
3. ↑  Langer, Emily. «Gillis Lundgren, designer of Ikea's ubiquitous Billy bookcase, dies at 86». Besøkt 29. mars 2016.
4. ↑  «Gillis Lundgren». *The Times*. Besøkt 29. mars 2016.
**World Cinema Foundation** er en ideell organisasjon som har til formål å bevare og restaurere filmer som har blitt oversett og glemt. Den ble stiftet i 2007, inspirert av Martin Scorsese, som i 1990 fikk med seg George Lucas, Stanley Kubrick, Steven Spielberg og Clint Eastwood til å starte Film Foundation med samme formål i USA. Organisasjonen samarbeider med Film fra Sør om å vise filmer i Norge.

Organisasjonen, som holder til i Genève og har avdelingskontor i New York, har et rådgivende styre med Martin Scorsese, Abbas Kiarostami, Wim Wenders, Stephen Frears, Guillermo del Toro og Alejandro González Iñárritu som medlemmer.

Restaurerte filmer
------------------

* *Limite* legendarisk stumfilm fra Brasil.

Referanser
----------

1. ↑  Erik Bjørnskau: *Filmtoner på operascenen* Artikkel i Aftenposten Kultur 20. august 2010 side 10.
2. ↑  World Cinema Foundation Arkivert 21. mai 2009 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
**Ingolf Richard Rød** (født 2. oktober 1889 i Tønsberg, død 19. desember 1963 i Nøtterøy) var en norsk seiler som deltok i de olympiske leker 1920 i Antwerpen.

Rød ble olympisk mester i seiling under sommer-OL 1920 i Antwerpen. Han vant sammen med Andreas Brecke og Paal Kaasen olympisk gull i klassen *6 meter type 1919* med den norske båten «Jo». Det var kun to båter i denne klassen, en norsk og en belgisk. «Jo» vant og den belgiske båten «Tan-Fe-Pah» kom på andre og siste plass.

OL-medaljer
-----------

* 1920 Belgias flagg Antwerpen - Gull **Gull** i seiling, 6-metersklassen type 1919

Eksterne lenker
---------------

* (en) Ingolf Rød – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Ingolf Rød – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Ingolf Rød – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Ingolf Rød – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Ingolf Rød – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Historisk befolkningsregister **·** Geni
 |
**Ingolf Andreas Meyer Aspås** (født 10. juli 1909 i Tromsø, død 28. august 1943 på Arnøya) var en norsk motstandsmann og partisan, drept i kamp med tyske styrker i 1943.

Aspås bodde i Tromsø, der han blant annet hadde vært formann for den lokale avdelingen i det røde International Seamen and Harbour Workers Union, ISH.
I de siste par årene før krigen økte den tyske aktiviteten og agentvirksomheten merkbart i nord, og i desember 1938 kunne Aspås melde fra til politikammeret i byen om hvordan den tyske militære agenten Erich Reder hadde forsøkt å infiltrere kommunistpartiet, og at han var tysk spion.

Fra sommeren og utover høsten 1940 flyktet rundt 50 mennesker fra Finnmark og andre deler av Nord-Norge til Sovjet, blant dem flere kommunister. Ingolf Aspås flyktet sammen med tvillingbroren Leonard, som var NKP-sekretær i Tromsø.

Brødrene ble pågrepet av russiske styrker 7. oktober 1940. Russerne tok i utgangspunktet høyde for at nordmennene kunne være spioner, og begge ble overført til NKVD i Murmansk. Derfra ble de løslatt 18. april 1941. Broren
Leonard endte opp i Moskva, der han arbeidet med de norske sendingene i Radio Moskva og i den såkalte Folkesenderen Norges Frihet. Ingolf reiste imidlertid tilbake til Norge som partisan, og etablerte en senderstasjon ved Årviksand på Arnøy. Stasjonen fikk blant annet avgårde meldinger om det tyske slagskipet «Tirpitz».

Tyskerne kom imidlertid på sporet av senderen. En i gruppa ble arrestert i Tromsø, og tvunget til å vise vei mot hulen der sendingene foregikk. Han kom seg unna, men Gestapo klarte å finne fram ved hjelp av en skisse tegnet av en angiver. De som var i hulen ble drept ved hjelp av tyske flammekastere.

På Tromsdalen kirkegård er det reist en bauta over Aspås og de andre som ofret livet i forbindelse med Arnøy-saken.

Referanser
----------

1. 1 2   www.disnorge.no, besøkt 10. juli 2019[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Side 113. Lars Borgersrud: *Nødvendig innsats*, Universitetsforlaget 1997
3. ↑  Side 300. Ole Martin Rønning: *Stalins elever*, Universitetet i Oslo 2010
4. ↑  Side 105. Kristian Ottosen: *Nordmenn i fangenskap 1940-1945*, Universitetsforlaget, 2. utg. Oslo 2004
5. ↑  Nettstedet Den røde fyrbøteren
6. ↑  Side 293. Lars Borgersrud: *Nødvendig innsats*, Universitetsforlaget 1997
7. ↑  Side 186. *Våre falne*, første bok, Oslo 1949
8. ↑  DIS Gravminner i Norge

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister **·** Fangeregisteret **·** Våre falne

 |

Portal: Andre verdenskrig
**ARK Music Factory** er et plateselskap basert i Los Angeles, California. Etiketten ble «grunnlagt på nytt» i 2010 av Fat Usher, som samarbeider med produsent / komponist og multi-instrumentalist Clarence Jey.

Business
--------

Fat Usher er også kjent med navnet «Pato» for hans ulike handlinger, blant annet er han co-grunnlegger i 2010 av ARK Music Factory.
Han er også administrerende direktør i selskapet. ARK forretningsdistrikter er rekruttering / oppdagelsen av nye unge sangere. Deres foreldre betaler vanligvis en $2000 eller $4000 dollar i avgift til ARK. Deretter skriver og produserer ARK musikk i samarbeid med disse artistene, ofte produseres musikkvideoer og promotering av sangene.

Artister
--------

**Unge artister / sanger markedsført av ARK Music Factory inkluderer:**

* Jolie Adamson: "Armour"
* Rebecca Black: "Friday" (tidliger)
* Bahameen: "Sweet Sixteen"
* C J Fam: "Ordinary Pop Star"
* Danika: "I Don't Need You Boy"
* Ariana Dvornik: "Fly Away"
* Devin Fox: "Hooked On You"
* Alana Lee Hamilton: "Butterflies"
* Hush: "Hypnotize Me"
* Sarah Maugaotega: "Take It Easy"
* Ashley Rose: "Over You"
* Britt Rutter: "Without Your Love"
* Sabrina: "My Reflection"
* Abby Victor: "Crush On You"

Eksterne lenker
---------------

* (en) ARK Music Factory på AllMusic Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |
**World Beside AS** er et norsk selskap som produserte videospillet «World Beside». Det ble etablert i desember 2006 og startet forsiktig opp i januar 2007. Sommeren 2007signerte World Bside AS en utviklingskontrakt med utdanningsetaten i Oslo kommune samt deltakerkontrakt med StatoilHydro, noe som ga selskapet en basis for å intensivere utviklingsinnsatsen. Prosjektet har begynt for fullt fra august 2007

Spillteknologien blir utviklet av selskapets spillutviklere og baserer seg på teknologi som har blitt utviklet i en periode på ti år. Storm Studio AS står sentralt i utviklingen av de visuelle konspetene til «World Beside» og utviklingen av spillets artwork.

«World Beside» er et onlinebasert spill som er ment for tverrfaglig anvendelse i norske skoler fra 2009. Det er bygget som en ramme, hvor en kan fylle inn ulike «installasjoner» som gir elevene ulike oppgaver i flere fagoppgaver. Spillet er tett bygget på kompetansemålene i skolen.

De største eierne til selskapet er Universitetet i Oslo samt Simula Research Laboratory via deres datterselskaper Birkeland Innovasjon AS og Simula Innovation AS. Enkelte ansatte og nøkkelpersoner har også eierandeler.

Selskapet gikk konkurs i 2010.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

Portal: Videospill
**Ingolf Sevald Markussen** (født 6. juni 1943 på Vebostad i Kvæfjord, død 28. mars 2011) var en norsk lokalpolitiker (H) som var ordfører i Sortland kommune fra 1995 til 2003.

Markussen var utdannet gartner fra Statens gartnerskole, Rå (i dag en del av Rå videregående skole). Han eide og drev blomsterforretning på Sortland fra 1971 til 2001, og var æresmedlem i blomsterorganisasjonen Interflora. Senere var han blant annet prosessleder i Sortland for prosjektet «Ungdom i svevet».

Markussen var kommunestyrerepresentant fra 1987 og fram til sin død. Han var Høyres førstekandidat ved alle kommunevalgene fra og med 1991. Etter at han ikke ble gjenvalgt som ordfører i 2003, ble han opposisjonsleder i kommunestyret og medlem av formannskapet. Mens han var ordfører, var han også leder for Vesterålen regionråd.

Kilder
------

* Bladet Vesterålen: Diplomaten (portrettintervju, papiravisen 8. mai 2010)
* Bladet Vesterålen: Overtar Høyre-roret i Sortland[*død lenke*] (13. oktober 2010, besøkt 30. mars 2011)
* Bladet Vesterålen: Ingolf Markussen er gått bort (papiravisen 29. mars 2011)
* Vesterålen Online: Ingolf Markussen er død Arkivert 1. april 2011 hos Wayback Machine. (29. mars 2011)
**Ingmund Holtås** (født 12. juni 1933, død 17. desember 2017) var en norsk langrennsløper fra Evenskjer i Skånland kommune i Troms. Han representerte Kjønna IL i Skånland og senere IL i BUL og Mo Skilag.

Så tidlig som i 1956 tok han åttendeplass i stafett i NM for Kjønna IL. To år etter fikk han fjerdeplass på 15 km i NM, og samme år ble han nummer 37 på samme distanse i VM i Lahtis. Som representant for BUL tok han bronsemedalje på 50 km i NM i 1960 og ble også nummer 3 på distansen i Holmenkollen. Samme år fikk han sjetteplass på 15 km i NM. Han var OL-aspirant, men ble ikke tatt ut l troppen til OL i Squaw Valley i 1960.

I 1961 og 1962 var han på BULs lag som ble norgesmestere i stafett. For seieren i 1962 ble klubben belønnet med kongepokal, den eneste gangen kongepokalen er satt opp i stafett. Holtås ble nummer 5 på 50 km i NM 1961 og tok sin andre bronsemedalje på distansen i 1962. Under VM i Zakopane i 1962 brøt han femmila. I 1965 tok han NM-sølv i stafett for Mo Skilag.

Medaljer i norske mesterskap
----------------------------

| Plassering | Øvelse | År |
| --- | --- | --- |
| Gull | 3 x 10 km stafett | 1961, 1962 |
| Sølv | 3 x 10 km stafett | 1965 |
| Bronse | 50 km langrenn | 1960, 1962 |

Referanser
----------

1. ↑   www.ht.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  oak@ht.no, Øyvind Askevold Kaarbø 91101861 - (21. desember 2017). «Tidenes beste lokale langrennsløper er død». *ht.no*. Besøkt 22. desember 2017.

Kilder
------

* Hans Werp: Ingmund Holtås, seig nordlending med Kongepokal i stafett (16. januar 2013, besøkt 4. februar 2014)
* Grovfjord IL: Skiminner (skrevet av Svein Bertin Simonsen, 7. februar 2011, besøkt 4. februar 2014)
* Evenskjer.net: Sport (skrevet av Håkon Brun, 19. februar 2013, besøkt 4. februar 2014)
* Hans Lysaker: Resultater ski-NM 1953-1962 (besøkt 4. februar 2014)
Samløpet av elvene Ingoda og Tsjita.
**Ingoda** (russisk: Ингода) er ei elv i Zabajkalskij kraj i Russland. Den er 708 kilometer lang, og har et nedbørfelt på 37 200 km².

Den har sitt utspring i Khentijfjellene, sørvest i Zabajkalskij kraj, og renner mot nordøst i en bred dal mellom Jablonovyjfjellene og Tsjerskijfjellene. Ved byen Tsjita snur elva mot sørøst, og dalen smalner til mens elva renner gjennom flere fjellrygger. Rundt 20 kiulometer oppstrøms fra byen Sjilka løper Ingoda sammen med elva Onon, og danner elva Sjilka. Ingoda er islagt fra først i november til slutten av april. De nederste delene av elva er seilbare. Middelvannføringen ved munningen er 72,6 m³/sek.

Byen Tsjita ligger ved elva. Den transsibirske jernbanen går gjennom Ingodas dalføre.

Referanser
----------

1. ↑  «Река Ингода». *Russlands statlige vannregister* **(russisk)**. Besøkt 28. januar 2016.
2. 1 2  «Ингода». *Store sovjetiske encyklopedi* **(russisk)**. Besøkt 28. januar 2016.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Sansebedrag** kan dreie seg om enten hallusinasjoner eller ved at sansene oppfatter signaler de ikke kan tolke – og tyr til tidligere kjente mønstre som gir feil resultat i forhold til det som virkelig finnes.

*Fantomsmerter* er en egen variant: Personer som har mistet et lem kan oppleve smerter i de ytterste leddene som mangler. Trebeinet som verker når det ventes storm, er en kjent litterær klisje fra ungdomslitteratur fra tidligere tider.

Det kan dreie seg om lydsekvenser som tolkes til noe annet enn det som kan registreres. Synsinntrykk i form av figurer eller streker, der en enten skal bestemme størrelse eller retning, er velkjent som psykologieksperimenter, og brukes for å finne ut av hvordan bevisstheten bearbeider sansninger. De enkleste går igjen som selskapsleker.

Mye av det vi kaller kunst, kan også beskrives som sansebedrag som går ut på å få publikum med på en skapt illusjon. Denne siden av kunstfenomenet ble skarpt påpekt i René Magrittes «Dette er ingen pipe»- bilde.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store medisinske leksikon
 |
**Nils Marton Aadland** (født 9. mai 1962 i Haugesund) er en norsk politiker (H) som var ordfører i Meland kommune fra 2007 til 2015.

Han har examen artium fra 1981 og studier i sammenlignende politikk fra Universitetet i Bergen. Aadland var journalist i *Strilen* 1987–1989, nyhetsleder i NorMedia 1989–1991 og ansvarlig redaktør i *Nordhordland* 1992–1999.

Han var hovedtillitsvalgt for vernepliktige i Sjøforsvaret 1984–1985, politisk viseformann i Hordaland Unge Høyre 1985–1986, medlem av Unge Høyres sentralstyre 1986–1988, medlem av Meland kommunestyre 1988–1995, leder i Meland Høgre 1989–1992 og 1999–2004 samt leder i Hordaland Høyre 2004–2008. Han har igjen vært medlem av Meland kommunestyre siden 1999, ordfører fra 2007 til 2015, samt medlem av Hordaland fylkesting siden 2011.

Han stiller som ordførerkandidat for Høgre i nye Alver kommune for perioden 2019 - 2023.

Referanser
----------

1. 1 2 3  Øy, Nils E. red. (1998). *Pressefolk 1997*. Oslo: Norsk Presseforbund. s. 412. ISBN 82-7147-175-9.
2. 1 2  «Nils Marton Aadland». Høyre. Arkivert fra originalen 4. april 2013.
3. ↑  «Aadland på topp for Alver Høgre». *Strilen*. Besøkt 20. mai 2019.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Solbjørg Åmdal Sandvik** | **Melands ordfører**(2007–2015) | Etterfølger:**Øyvind Helland Oddekalv** |
**Erik Usterud** (født 28. november 1921 i Kristiansand, død 26. februar 2008 i Froland) var ordfører i Froland etter at Mykland og Froland ble slått sammen til en kommune. Usterud bodde i Risdal, på gården Nause, som han overtok etter sine foreldre. Han hadde utdanning fra handelsgymnas i Kristiansand og fra skogskole i Kongsberg.

Milorg
------

Usterud ble med i Milorg i 1944 og ble raskt engasjert i å ta imot flyslipp av forsyninger fra England. Sitt første flyslipp tok han imot i april 1944 ved Homstølvatnet i Vatnedalen i Froland. Siden var han med på å bygge opp Milorgs organisasjon i Fyresdal og tok imot om lag 30 flyslipp på heia mellom Fyresdal og Tovdal. Med dette ble han kjent som mannen som tok mot flest flyslipp i Norge under andre verdenskrig. Som påskjønnelse for sin innsats fikk Erik Usterud være med på seiersparaden i London sommeren 1946 sammen med seks andre nordmenn.

Etter krigen
------------

På 1950-tallet var Erik Usterud områdesjef for HV for Herefoss og Mykland. Han drev også som entreprenør og engasjerte seg i politisk aktivitet.

Referanser
----------

1. 1 2 3   Slekt og Datas Gravminnebase, «Minneside basert på bilder og gravminnedata for Erik Usterud»[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Frigstad, Vigleik: «Minneord Erik Usterud (1921 – 2008)» i *Fædrelandsvennen* kultur 10. mars 2008, side 16.

Portal: Andre verdenskrig
**ARK Bokhandel AS** er en norsk bokhandelkjede eid av Gyldendal ASA. Kjeden består av 154 butikker fra Alta i nord til Kristiansand i sør, samt nettbokhandelen, ark.no. Kjeden har per 2020 over 1100 medarbeidere.

Fra 2000 kjøpte Gyldendal opp flere selvstendige bokhandlere i blant annet Trondheim (F. Bruns Bokhandel), Stavanger (Berge Libris) og Oslo (Qvist Libris, som eide butikker i hele Sør-Norge blant annet Beyer Libris i Bergen). Samtlige butikker som ble kjøpt var medlemmer i Libris. Kjedekontoret er lokalisert i Oslo. 

Kjeden deler årlig ut ARKs barnebokpris hvor det er skoleelever som stemmer frem vinneren. I 2015 ble prisen Årets bok i ARK delt ut for første gang. Det er en kåring av ARK-vennenes beste leseopplevelse.

Referanser
----------

1. ↑   w2.brreg.no[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2  Om Ark Arkivert 8. desember 2015 hos Wayback Machine. fra nettsiden
3. ↑  våre butikker ark.no våre butikker, søk på Troms og Finnmark og Agder

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Oslo Byleksikon **·** Brønnøysundregistrene
 |
**«Sanomi»** er en belgisk sang og var Belgias bidrag til Eurovision Song Contest 2003. Sangen ble framført av gruppa Urban Trad på et kunstig språk. Låten er skrevet av Yves Barbieux. Sangen fikk 165 poeng under poengivningen og endte på andreplass blant de 26 deltakernasjonene.

Sangen er bemerkelsesverdig av flere grunner. «Sanomi» er den første sangen i Eurovision Song Contest som noen gang har blitt fremført på et oppfunnet språk (hvilket ble behørig kommentert av BBCs kommentator Terry Wogan som uttalte: «*Three languages to choose from and they had to make up their own*» (*Tre språk å velge blant og de er nødt til å lage sitt eget)*. Utfallet av poenggivningen under finalen i Eurovision Song Contest 2003 var også blant de jevneste i konkurransens historie, med «Sanomi» på andreplass. Sangen kom bare to poeng bak vinnerlandet Tyrkia og sangen «Everyway That I Can», fremført av Sertab Erener, og ett poeng foran Russland og t.A.T.u. med «Ne ver, ne bojsja». Dette var også Belgias mest suksessrike bidrag på mange år.

«Sanomi» ble etterfulgt av «1 Life» med Xandee som Belgias bidrag til Eurovision Song Contest 2004.

| Utmerkelser og prestasjoner |
| --- |
|
| Forgjenger :**«Et bonjour à toi l'artiste» med Sergio & The Ladies**

 | **Belgias bidrag i Eurovision Song Contest**2003 | Etterfølger :**«1 Life» med Xandee** |
**World Area Forecast Centre** (**WAFC**, «Varslingssenter for verden») er et meteorologisk senter som til en hver tid sender ut meteorologisk informasjon til bruk innen luftfart. ICAO (International Civil Aviation Organisation) har oversyn med utsendingene for å oppfylle reglene som er nødvendige for å kunne fly. Rollen til WAFC er å gi meteorologiske meldinger for hele verden som pilotene bruker under briefingene sine. De er vanligvis en del av informasjonsbulletinene før en flyreise (PIB).

WAFC gir informasjon om forskjellige data, som OPMET-informasjon, T4-plott (som for tiden er gammelt, men som fremdeles blir distribuert på grunn av lovmessige årsaker), og GRIB- og BUFR-plott - disse er vind- og temperaturkart og SIGWX-plott («Signifikant værkart»).

Det finnes bare to slike sentre, som begge jobber slik at de kan ta over den andre sine oppgaver om en av dem skulle feile. Disse er britiske Met Office i Exeter og amerikanske NOAA i Washington. Hver av disse systemene har sitt eget satellittbaserte kringkastingssystem for å distribuere data til flyplasser over hele verden. Britiske Met Offices system heter SADIS (SAtellite DIstribution System) og dekker hovedsakelig Europa, Asia, Indiahavet og Afrika. Amerikanske NOAAs system heter ISCS (International Satellite Communications System) og dekker hovedsakelig Amerika og Stillehavet.

Eksterne lenker
---------------

* MetOffice SADIS
* NOAA ISCS
**André Kiesewetter** (født 20. august 1969 i Neuhaus am Rennweg) er en tidligere tysk skihopper som var aktiv fra 1987 til 1995.

Kiesewetter var den første tyske hopperen som tok i bruk V-stilen. Etter at svenske Jan Boklöv hadde dominert verdenscupen sesongen 1988/89, besluttet Kiesewetter å lære seg den nye teknikken. I desember 1990 vant han sine første verdenscupseire i Lake Placid og Sapporo. Under VM 1991 i Val di Fiemme var han med på å ta bronse i laghoppingen sammen med Jens Weißflog, Dieter Thoma og Heiko Hunger. I normalbakken ble Kiesewebber nr. 12, og i storbakken nr. 17. Ved sesongens slutt lå han på tiendeplass i verdenscupsammendraget.

Under skiflygningen i Planica i 1991 hoppet Kiesewetter 196 meter, men klarte ikke å stå. Hadde han klart det ville dette vært ny verdensrekord.

Under forberedelsene til den neste sesongen falt Kiesewetter høsten 1991 under trening i Oberhof. Etter at resten av verdenseliten også hadde tilegnet seg den nye hoppteknikken, ble det vanskeligere for Kiesewetter å etablere seg i verdenstoppen igjen. De neste sesongene deltok han bare i få renn i verdenscupen, og kom bare sjelden blant de 50 beste. han la opp i 1995.

Etter hopperkarrieren utdannet Kiesewetter seg til fysioterapeut, og har vært tilknyttet flere håndballklubber.

Meritter
--------

### Verdensmesterskap

* 1991 Val di Fiemme – bronse i laghopping

### Verdenscupen

* 2 verdenscupseire
* 4 pallplasseringer

### Nasjonale mesterskap

* 1 seier (storbakke 1991)
* 1 tredjeplass (normalbakke 1991)

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (de) André Kiesewetter – Munzinger Sportsarchiv Rediger på Wikidata

* (en) André Kiesewetter – FIS (skihopping) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Munzinger (sport)
 |

Portal: Tyskland
**Nils Magne Apeland** (født 23. mars 1923 i Stavanger, død 12. februar 1988 i Oslo) var en norsk PR-pionér. Han ga i 1960 ut Norges første bok om PR, Public Relations i USA, bygget på intervjuer med amerikanske ledere. Apeland var en av Norges første PR-konsulenter og sto bak flere kjente kampanjer, blant annet ved innføringen av fødselsnummer (personnummer) i Norge i 1964. Apeland var utdannet sosialøkonom og hadde bakgrunn som journalist og redaktør i NTB, Norges Handels og Sjøfartstidene (Dagens Næringsliv) og Aftenposten.

Han ga ut boken *Informasjon og samfunnskontakt på Norsk* i 1981 og var redaktør for bokserien *Forretnings- og bedriftslederen* på 1980-tallet. Som student ved Universitetet i Oslo under 2. verdenskrig ble Apeland en av Tysklandsstudentene, 1.200 norske studenter som ble arrerstert av nazistene 30. november 1943. 650 ble senere sendt til konsentrasjonsleirer Buchenwald i Weimar. Apeland tilbrakte ett år i tysk fangenskap. Opplevelsene herfra beskrev han i boken *Fra Aulaen til Buchenwald - blader fra en students dagbok* som ble utgitt i 1945.

Nils Magne Apelands sønner Ole Christian Apeland og Nils Marius Apeland er aktive i norsk PR-bransje og har begge blitt tildelt kommunikasjonsbransjens hederspris i Gullkorn i hhv. 2012 og 2007.

Referanser
----------

1. ↑  «Bibsys».
2. ↑  «Bibsys».
3. ↑  «Nasjonalbiblioteket».
4. ↑  «Sertifiserte Kommunikasjonsbyråer». Arkivert fra originalen 23. juni 2015.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN
 |
En ung Nyholm Debess.
**Havnar Ungmannafelag** var et ungdomslag i Tórshavn på Færøyene.

Nyholm Debess fra Tórshavn hadde blitt inspirert av den norske ungdomslagsbevegelsen under sitt opphold i Bergen mellom 1898 og 1904. Havnar Ungmannafelag ble stiftet på et møte i bedehuset i Tinghúsvegur i Tórshavn i november 1906 etter innbydelse fra Nyholm Debess, Petur Alberg og Mads Andrias Winther. Før jul i 1907 kom Hans A. Djurhuus hjem til Færøyene fra Danmark, og tok over for Winther som den førende skikkelsen i laget. Laget holdt møte hver onsdagskveld med foredrag, diskusjoner, sang og høytlesning.

Havnar Ungmannafelag hadde et håndskrevet medlemsblad, *Baldursbrá*, som ble utgitt fra desember 1906 til mars 1912. Til sammen ble det skrevet 104 blad, eller om lag 2 000 sider i A4-størrelse. En samling av bladet finnes ved Færøyenes nasjonalbibliotek, men de 16 første utgavene har gått tapt.

Referanser
----------

1. 1 2  «Nyholm Debes (1882–1952)» **(færøysk)**. snar.fo. Arkivert fra originalen 12. mars 2016. Besøkt 4. oktober 2016.

Portal: Færøyene
**Anne Bonny** (født *Anne Cormac*, angivelig 8. mars 1702 i Cork, Irland, død angivelig 22. april 1782) var en irskfødt pirat. Hun var datter av advokaten William Cormac og hans tjenestepike Mary (eller Peg) Brennan. Hennes far forlot Irland for å komme seg bort fra ektefellens familie. Han dro først til London og siden til Charleston, Sør-Carolina sammen med sin tjenestepike og Anne. Faren prøvde først å etablere seg som advokat, men satset senere på handel og kjøpte en plantasje.

Anne trivdes ikke på sin fars plantasje og ble allerede som 16-åring gift med sjømannen og piraten James Bonny som sannsynligvis var ute etter Cormacs eiendommer. Cormac forsto Bonnys hensikter, og paret måtte flykte til frihavnen Nassau på New Providence. Her møtte hun den beryktede piraten Jack Rackham, og de to begynte et romantisk forhold. For å slippe unna sin mann, forkledte Anne Bonny seg som mann og ble med i Rackhams mannskap på piratskipet «Revenge». En annen kvinnelig pirat i Rackhams mannskap, også i forkledning, var hans nestkommanderende Mary Read. Bonny og Read skal ifølge ryktene ha hatt et lesbisk forhold, men dette er kun spekulasjoner.

I 1720 gikk pirat-jegeren kaptein Barnet til angrep på Rackhams skip. Rackham og store deler av mannskapet var beruset, så motstanden han møtte var liten. Alle ombord ble dømt for piratvirksomhet og hengt, bortsett fra Bonny og Read. Begge påsto å være med barn, og ifølge det britiske rettsvesen på denne tiden var det forbudt å henrette gravide. Etter dette forsvinner både Bonny og Read fra kildene.

Det er usikkerhet knyttet til både fødsels- og dødsdato. Det har blant annet vært spekulert på om Bonny ble hengt året etter, eller om hun ble benådet og flyttet tilbake til sin fars plantasje.

Referanser
----------

1. ↑   The Oxford Encyclopedia of Women in World History, books.google.fr[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   www.encyclopedia.com[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   www.historyorb.com[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Famous Pirate: Anne Bonny på *The Way of the Pirates*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** NKC
 |
**Ragnar Sjølie** (født 8. november 1936) er en norsk sanger, men han er mest kjent som mediemann. Han har vært med å etablere flere kristne radio- og TV-stasjoner, hvor han også har vært sentral i ledelsen. Han har også produsert kristne radio- og TV-programmer.

Bakgrunn
--------

Sjølie er utdannet innen markedsføring ved Reklameskolen på Oslo Børs. Han fikk tidlig et kall til kristent arbeid gjennom kreativ kommunikasjon i massemediene. Han arbeidet en periode hos Fabritius Reklamebyrå, hos Internasjonalt Masse Media Institutt og hos *Kristelig Kringkastingslag* (KKL) (idag Familie & Medier).

Sangeren
--------

Ragnar Sjølie har vært fast solist i Filadelfiakoret (Oslo). Han er initiativtaker til og leder av Minns du Sången i Norge, som tar for seg perler fra den kristne sangskatten, for å formidle den til nye generasjoner.

Plateinnspillinger (...…mangelfull liste…...)

* *Sanger til mor*. Flygel: Daniel Strøm. Klango F 98

Radio- og TV-arbeid
-------------------

Sjølie var med under oppstarten av den skandinaviske pinsebevegelsens misjonsradio IBRA Radio (idag IBRA Media). Han var også med på å starte nærradiostasjoner da NRK-monopolet ble oppløst tidlig på 1980-tallet. Han har vært med på å etablere nær-tv fra pinsemenighetene Filadelfia Oslo og Filadelfia Kristiansand.

TV Inter
--------

Sjølie har vært daglig leder i produksjonsselskapet TV Inter i femten år. Han har deltatt i oppbygningen av selskapet, med gode lederegenskaper, faglig dyktighet og menneskelig nærhet. TV Inter er idag en av Norges største leverandører av livssynsprogram, særlig TV 2 har sendt program produsert av TV Inter. Det er de som bl.a. står bak de mange produksjonene / prosjektene med "TV 2-pastoren" Egil Svartdahl.

Undervisning
------------

Ragnar Sjølie har også undervist i programledelse og produksjon av radio- og fjernsynsprogrammer.

Kilder
------

* Svartdahl, Egil. 2006. *Ragnar Sjølie – 70 år.* Korsets Seier 10. november 2006.