recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Edward «Ed» Allen** (født 15. desember 1897 i Nashville, død 28. januar 1974 i New York) var en amerikansk jazztrompetist og kornettist. Allen kom til St. Louis som barn hvor han lærte å spille klaver som tiåring, og kort etter begynte han å spille kornett og senere trompet. I 1910 ble han medlem av sitt første orkester, et marsjorkester, før han i 1916 ble organisert og sitt fikk sitt første engasjement i et danseorkester. I tiden fremover spilte han forskjellige steder rundt St. Louis, blant annet på elvedampere på Mississippielven, i New Orleans foruten St. Louis selv. 

I 1921 hadde Allen et eget orkester i St. Louis med blant annet Gene Sedric, Walter Thomas, Johnny St. Cyr, og Popes Foster. I 1924–1925 spilte han hos Earl Hines i Chicago, og reiste så på turne med showet hans, blant annet i New York. I 1925 møtte Allen sin etter hvert største samarbeidspartner, Clarence Williams, som han senere ville spille inn over 70 plater med. I årene 1927 til 1929 satt Allen i Leroy Tibbs orkester i Connies Inn i New York, der han bosatte seg i sine siste år. 

Foruten mange plater med Clarence Willimas hadde Allen også noen plater med King Oliver og Willie Smith. Den meste kjente av hans innspillinger er likevel Bessie Smiths «Nobody Knows You».

Allens største forbilder var Charlie Creath og Louis Armstrong, men han har også funnet inspirasjon i King Oliver, blant annet på sine første plater der han spilte kornett. Hans tone er bred og fyldig og preget av en glidende swing.

Diskografi
----------

Utvalgt diskografi

* 1927: *Cushion Foot Stomp*
* 1927: *Zulu Wail*
* 1929: *I've Got What it Takes*
* 1929: *Nobody Knows You When You're Down And Out*
* 1935: *Breeze*
* 1935: *Sitting at The Table*

Referanser
----------

1. 1 2   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Social Networks and Archival Context, oppført som Ed Allen (musician), SNAC Ark-ID w63t9j4v, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* *Boken om jazz*. Stavanger: Dreyer. 1954.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Ed Allen på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Ed Allen på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Ed Allen på Songkick Rediger på Wikidata

* (en) Ed Allen på AllMusic Rediger på Wikidata

Portal: Jazz

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |
**Universitetet i Curaçao** (engelsk: University of Curaçao Dr. Moises da Costa Gomez, UoC) er et offentlig universitet i Willemstad på Curaçao. Det ble etablert i 1979 som Universitetet i De nederlandske Antiller og skiftet navn til Universitetet i Curaçao i 2013. Universitetet har fem fakulteter og tilbyr utdanninger på bachelor- og mastergradsnivå.

Historie
--------

Universitetet i De nederlandske Antiller (nederlandsk: Universiteit van de Nederlandse Antillen, papiamento: Universidad Nashonal di Antiyas, UNA) ble etablert i 1979 ved sammenslåing av den tekniske høgskolen (grunnlagt 1972) og Høgskolen i De nederlandske Antiller (grunnlagt 1974). Høgskolen i De nederlandske Antiller gikk i sin tur tilbake til 1970 og en rettshøgskole bestående av et juridisk fakultet og et avdeling for bedriftsøkonomi. UNA fikk formelt fire fakulteter: Juridisk fakultet, medisinsk fakultet, samfunnsvitenskapelig og økonomisk fakultet og teknisk fakultet. Per 1983 hadde medisinsk fakultet ingen forelesere eller studenter.

De nederlandske Antiller ble oppløst i 2010 og Curaçao ble et eget land. Den 1. november 2013 skiftet UNA navn til Universitetet i Curaçao, formelt Universitetet i Curaçao Dr. Moises da Costa Gomez (engelsk: University of Curaçao Dr. Moises da Costa Gomez (UoC). Universitetet ble dermed oppkalt etter Moises Frumencio da Costa Gomez.

Organisering
------------

Universitetet i Curaçao har fem fakulteter:

* Juridisk fakultet
* Ingeniørvitenskapelig fakultet
* Fakultet for samfunnsvitenskap og økonomi
* Allmennvitenskapelig fakultet
* Sosial- og atferdsvitenskapelig fakultet

Per 2017 var det medisinske fakultet ikke kommet i virksomhet.

Utdanning
---------

Universitetet i Curaçao har utdanningsprogrammer på bachelorgrads- og mastergradsnivå. I 2014 hadde universitetet 2054 studenter og det ble det uteksaminert 238 kandidater.

Referanser
----------

1. ↑  «Letter U t/m Z» Arkivert 19. april 2014 hos Wayback Machine. *Encyclopedie van Curaçao*. Lest 30. september 2017.
2. ↑  «About UoC» Arkivert 23. mars 2017 hos Wayback Machine. University of Curaçao. Lest 30. september 2017.
3. ↑  «Organization Chart UoC» Arkivert 24. mars 2017 hos Wayback Machine. University of Curaçao. Lest 30. september 2017.
4. ↑  «Facts and Figures» Arkivert 24. mars 2017 hos Wayback Machine. University of Curaçao. Lest 30. september 2017.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** ISNI
 |
**Universitetet i Konstantinopel** i det bysantinske imperiet fikk status som universitet i 848. Som de fleste eldre universiteter, hadde det vært en akademisk institusjon lenge før det ble godkjent som universitet. Den opprinnelige institusjonen ble grunnlagt i år 425 av herskeren Theodosius II. Universitetet eksisterte fram til det 14. århundret.

Universitetet besto av skolene for medisin, filosofi, jus og skogbruk. Den mest kjente av studentene på Universitetet i Konstantinopel er den bulgarske tsaren Simeon I.

Referanser
----------

1. ↑  
"The Formation of the Hellenic Christian Mind" by Demetrios Constantelos, ISBN 0-89241-588-6: "The fifth century marked a definite turning point in Byzantine higher education. Theodosios ΙΙ founded in 425 a major university with 31 chairs for law, philosophy, medicine, arithmetic, geometry, astronomy, music, rhetoric and other subjects. Fifteen chairs were assigned to Latin and 16 to Greek. The university was reorganized by Michael III (842–867) and flourished down to the fourteenth century".
**Universitetet i Fort Hare** (engelsk: *University of Fort Hare*), forkortet **UFH** er et universitet i byen Alice i provinsen eastern Cape i Sør-Afrika. Det er også en campus i byen East London.

Fort Hare var opprinnelig et britisk fort fra krigene mot Xhosa, mens misjonæren James Stewart dannet en misjonsstasjon med undervisning her – som etterhvert utviklet seg til universitetet. Det regnes som Afrikas fremste «svarte» universitet, en rekke frigjøringsledere i både Sør-Afrika og fra andre afrikanske land har studert her i årene 1916 til 1959, da det ble undertvinget apartheid og raseskille. I dag har ANC sine arkiver plassert ved UFH.

*UFH* består av fem fakulteter:

* Faculty of Education
* Faculty of Science and Agriculture
* Faculty of Social Sciences & Humanities
* Faculty of Management & Commerce
* Faculty of Law

Blant tidligere studenter finner vi Nelson Mandela, Oliver Tambo, Steve Biko, Mangosuthu Buthelezi, Chris Hani, Joshua Nkomo, Julius Nyerere, Kenneth Kaunda og Robert Mugabe.

Referanser
----------

1. ↑   www.aau.org, besøkt 15. desember 2022[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) University of Fort Hare, South Africa – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** GeoNames
 |
**Bracketing** er det å ta flere fotografier av samme motiv med forskjellige innstillinger av kameraet. Det er praktisk i situasjoner hvor det kan være vanskelig å oppnå et tilfredsstillende bilde på ett forsøk, især når en liten variasjon i eksponering har stor innflytelse på bildets kvalitet.

Som regel refererer begrepet til variasjon i eksponering: Fotografen tar et bilde ved en bestemt eksponering, ett eller to ved en lysere eksponering og ett eller to ved en mørkere eksponering – for senere å kunne velge ut det bildet som er best eksponert. Denne slags bracketing er spesielt anvendelig når det er høy kontrast i motivet, og/eller opptaksmediet er særlig følsomt (slik som diasfilm eller mange digitale kameraers bildesensorer). Mange profesjonelle kameraer og avanserete amatørkameraer kan stilles inn til automatisk å ta en slik serie av bilder. Denne funksjonen kalles *auto bracketing*. Serien med bilder kan senere smeltes sammen til et såkalt HDR-fotografi, med et mye større toneomfang enn man kan få fra en enkelt eksponering.

Hvis man bruker normal negativ film, må den personen eller maskinen som kopierer bildet til papir, vite at det ikke skal kompenseres for de bevisst over- og undereksponerte bildene.

Andre former for bracketing:

*Fokus-bracketing* er nyttig i situasjoner med begrenset dybdeskarphet, slik som makrofotografering. Her tar man en serie bilder med lett varierende fokuspunkter og velger senere det bilde hvor den ønskede del av motivet er i fokus.
*Hvitbalanse-bracketing*, som brukes innen digital fotografering. Her tar man en serie bilder med forskjellige hvitpunkter, hvilket ofte vil resultere i en serie bilder som strekker seg fra rødlige til blålige nyanser.
*Blitz-bracketing* er særs anvendelig når man bruker utfyllingsblitz til å belyse visse underbelyste områder på et ellers velbelyst bilde (for eksempel et ansikt i skygge på en solrik dag). Her tar man en serie bilder, hvor man varierer hvor mye lys blitzen avgir. Senere velger man det bildet som har best sammenheng mellom naturlig og kunstig lys.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Lazaretto** (gresk: Λαζαρέτο, også *Lazareto*, tidligere kjent som *Aghios Dimitrios*) er en øy 1,4 kilometer utenfor østkysten av den greske øya Korfu, nordvest for byen med samme navn. Øya har et areal på under 1 km², det vil si 71 000 m2, og blir administrert av den greske turistorganisasjonen, Ελληνικός Οργανισμός Τουρισμού.

Under tiden da republikken Venezia hersket over Korfu og området rundt fra tidlig på 1500-tallet ble det bygget et kloster på øya, «Sankta Maria av Nasaret», og noe senere i det samme århundret ble det etablert et leprosarium, et isolert hjem for spedalske. Sistnevnte har også hatt betydning for øyas navn, *lazaretto* = lasarett. En koloni for spedalske administrert av en kristen orden ble ofte kalt for et «lazarhus», etter lignelsen om «Den rike mannen og Lasarus» i *Lukasevangeliet* 16:19-31

I 1798, under den franske okkupasjonen, ble øya besatt av den russisk-osmanske flåte som drev stedet som militærsykehus. Under den britiske okkupasjonen i 1814 ble leprosariet igjen åpnet etter oppussinger. Etter *enosis* (gresk: Ένωσις) i 1864 ble leprosariet tidvis brukt ved behov.

Under den andre verdenskrig etablerte aksemaktene i Hellas en konsentrasjonsleir på øya for fanger fra den greske nasjonale motstandsbevegelsen. Det finnes i dag levninger av en bygning i to etasjer som fungerte som hovedkvarter for den italienske hæren, en liten kirke, og en mur der de dømte ble skutt.

Tidligere fanger og etterkommere av ofrene stiftet en organisasjon i 1976 og fikk reist et minnesmerke over de henrettede ofrene som bygde Lazareto. Øya eies av staten og ble utpekt i 1992 som et nasjonalt historisk monument. Den greske turistorganisasjonen, som forvalter øya, annonserte i 2003 etableringen av et nasjonalt minnesmerke.

Referanser
----------

1. ↑  Nettbibelen: Evangeliet etter Lukas 16:19-31
2. 1 2  «Corfu honored with a new museum»
3. 1 2  «Travel to Corfu»

Eksterne lenker
---------------

* (en) Lazareto Island – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Lazareto (Agios Dimitrios), presentasjon av øya (engelsk)

| * v
* d
* r
De joniske øyer |
| --- |
| Andikythira  • Andipaxos • Arkoudi • Atokos • Drakonera • Elafonisos • Erikoussa • Ithaka • Kalamos • Kastos • Kefallinia • Korfu (Kerkyra) • Kravia • Kythira • Kythros • Lazareto • Lefkada • Makri • Makropoula • Mathraki • Meganisi • Modiaøyene • Othoni • Oxia • Paxos • Petalas • Pistros • Pontikos • Provati • Skorpios • Sparti Lefkados • Strofades • Vido • Vromonas • Zakynthos |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Johan Nordahl-Olsen** (født 2. juni 1876 i Bergen, død 20. desember 1939 i samme by) var en norsk journalist, redaktør og forfatter.

Liv
---

Han var sønn av kjøpmann Franz Harrier Mejer Olsen og Bergitte Elisabeth Berle. Som ung gikk han ut av Grüners Handelsakademi i København, men han kom aldri til å bli kjøpmann. Siden faren hadde kjøpt avisen *Bergens Annoncetidende*, gikk han to år i setterlære, før han i 1897 ble redaktør i annonsetidenden. Han beholdt stillingen til 1920, da han begynte som sjef ved *Tidens Tegns* nye kontor i Bergen. I 1922 gikk han over i *Bergens Aftenblad*, hvor han var sjefsredaktør fra 1925 til 1932.

Nordahl-Olsen var en av stifterne av Norsk Presseforbund i 1910. Han var også med på å stifte Bergens Presseforening i 1917, og var lenge foreningens formann. Han var dessuten formann i Bergens Turistforening og Holbergklubben, og deltok som styremedlem i flere andre lokale foreninger.

Blant Nordahl-Olsens interesser var studiet av Ludvig Holberg. Han utga flere bøker om Holberg, og i 1907 skjenket han sin samling av 400 bind om Holberg til Bergens museum. Dessuten skrev han flere bøker om bergens lokalhistorie, og utga Den nationale scenes historie sammen med Hans Wiers-Jenssen.

Litteratur
----------

* Andreas Paulson: «Nordahl-Olsen, Johan», i *Norsk biografisk leksikon*, bind 10. Oslo: Aschehoug, 1949

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Historisk befolkningsregister **·** BIBSYS **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Adel Khan Farooq** (født 1991[] i Oslo) er en norsk journalist og dokumentarfilmskaper som har arbeidet med temaer rundt islam, fremmedgjøring og radikalisering. Han er nevøen til Khalid Hussain.

Khan Farooq har journalistutdannelse fra Høgskolen i Oslo. I 2013 fikk han innpass hos Ubaydullah Hussain, som da var frontfigur i gruppa Profetens Ummah, og begynte å filme ham fra januar 2014. Etterhvert slo han seg sammen med Ulrik Imtiaz Rolfsen for å lage dokumentarfilmen *Den norske islamisten*, som ble vist på NRK i april 2017.

I 2016 debuterte Khan Farooq som forfatter med boka *Mine brødre*, en oppvekstroman som handler om en rotløs norsk-pakistansk gutt på 17 år som finner trøst i bønn og etterhvert blir radikalisert.

Ifølge Farooq har onkelen Khalid Hussain vært viktig for hans karriere. Ifølge Farooq har onkelen «banet vei for oss som kommer bak til å velge å gjøre noen annet enn de tradisjonelle yrkene som kanskje foreldre tidligere ønsket å se barna sine velge. Den pakistanske minoriteten i Norge har klart å flytte fokus. Vi har vært i Norge lengst av alle minoriteter, og jeg tror også vi er mest integrert. Men hadde det ikke vært for onkel, hadde jeg nok ikke vært den kreative karen jeg er i dag.»

Referanser
----------

1. 1 2  Bråthen, Jennifer (21. november 2016). «Hyller «Pakkis» med bok». *Verdens Gang*. Besøkt 23. februar 2019.
2. ↑  Mauno, Hanne (5. april 2017). «Ulrik Imtiaz Rolfsen: – Min aller tyngste film». *Dagsavisen*. Besøkt 2. juli 2017.
3. ↑  Fjellhøy, Ina Charlotte (13. november 2016). «- Jeg skulle bli verdens mest religiøse person». *Dagbladet*. Besøkt 2. juli 2017.
4. ↑  Isaksen, Kristine (21. november 2016). «Bokanmeldelse: Adel Khan Farooq: «Mine brødre»». *VG*. Besøkt 2. juli 2017.
5. ↑  Straume, Anne Cathrine (13. januar 2017). «Anmeldelse av «Mine brødre» av Adel Khan Farooq». *NRK*. Besøkt 2. juli 2017.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Adel Khan Farooq på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
* (en) Adel Khan Farooq portofolio (English)
* (no) Adel Khan Farooq Portofolio (Norwegian)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND
 |
**Johan Peter Lunde** (1866–1938) var en norsk teolog. Han var biskop i Oslo bispedømme 1922–1937.

Lunde var utdannet cand.theol fra Universitetet i Oslo. Gjennom sine mange prekener for barn, ble Lunde kjent som barnebiskopen. Hans prekensamlinger for barn blir fortsatt benyttet i det kristne barne- og ungdomsarbeidet mange steder i Norge. Han var blant annet president i verdens søndagsskoleforbund. Hans sang *Gud vil jeg skal være et solskinnsbarn* synges fremdeles. 

«Barnebispen» hadde ikke selv noen barn. Han var gift en kort tid som ung prest, og etter at hans kone døde, levde han enslig resten av livet.

Heder
-----

Johan Lunde ble utnevnt til kommandør av 1. klasse av St. Olavs Orden 1929, og han var kommandør av den svenske Nordstjärneorden.

Bøker
-----

* 1936 - *Den Bibelske Historie : Hva Gud har gjort forat verden kan bli frelst* E-bok[*død lenke*]

Referanser
----------

1. 1 2   nbl.snl.no[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Johan Lunde i Norsk biografisk leksikon


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Jens Frølich Tandberg** | **Luthersk biskop av Christiania/Oslo**(1922–1937) | Etterfølger:**Eivind Berggrav** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Historisk befolkningsregister **·** BIBSYS **·** Geni **·** VIAF **·** GND
 |
**Koomeys lov** er en «lov» om eksponentiell vekst for ytelse innen informasjonsteknologi, oppkalt etter Jonathan Koomey ved Stanford University. Den sier at energibehovet som kreves for en gitt mengde databehandling halveres hver 18. måned (eller 1,57 år for å være eksakt), og at denne forbedringen i ytelse har pågått siden 1940-tallet, hvorav trenden har vært helt stabil siden 1950-tallet (korrelasjonen viser R2 på over 98 % siden da). Loven er relativt ny - forskningen som nevner trenden ble publisert i mars 2010, en mye eldre "lov" som omhandler noe av det samme er Moores lov.

Langtidsimplikasjonene av loven er at batterimengden som trengs for å klare en viss datamengden vil falle med en faktor på 100 hvert tiår. Denne økte effektiviteten gir ressursbesparelser som har gjort avanserte mobile enheter (som smarttelefoner og nettbrett) teknisk mulig, da de ellers ville gått tom for batteri umiddelbart, samt raskere enheter med tilgang til strømnettet økonomisk mulig, siden strømmengden disse ville krevd ville ellers økt noe enormt i sammenheng med deres forbedrede tekniske egenskaper. Som Dagbladet påpekte i en artikkel i november 2011: *I dag koster det like mye å gi strøm til 10.000 transistorer som det gjorde å gi strøm til én i 1971. Hadde dagens kraftige laptoper kostet like mye å drive nå som da, hadde vi snakket om årlige strømutgifter på nærmere 1,8 millioner kroner.*

Referanser
----------

1. ↑  Koomey, Jonathan; Berard, Stephen; Sanchez, Marla; Wong, Henry; Stanford University "Implications of Historical Trends in the Electrical Efficiency of Computing" Annals of the History of Computing, IEEE, March 2011 Volume: 33 Issue:3, pages 46 - 54 ISSN: 1058-6180 Digital Object Identifier: 10.1109/MAHC.2010.28 - Publisert: 29. mars 2010
2. ↑  Dagbladet.no – *Denne vesle dingsen endret verden vi lever i* – I dag fyller mikroprosessoren 40 år. (15.11.2011)

Eksterne lenker
---------------

* The Economist online – *Computing power – A deeper law than Moore's?* (10. oktober 2011)
***Layla and Other Assorted Love Songs*** er et studioalbum av Derek and the Dominoes fra 1970.

Det ble spilt inn i en meget turbulent periode i Eric Claptons liv. Han kjempet mot rusmiddelavhengighet og valgte å tre ut av rampelyset under et slags psevdonym. Navnet på gruppa ble derfor *Derek and the Dominoes*.

Med seg hadde han fantastiske amerikanske musikere som så til de grader er med på å prege plata.
Felles for dem alle er underlig nok at de har lidd en ublid skjebne i ettertid.
Carl Radle som spiller bass jobbet som studiomusiker for flere kjente artister som f.eks. J.J.Cale, men døde av nyresvikt i 1980, 37 år gammel.

Jim Gordon, som Clapton så som en ære å spille sammen med, var kanskje 1970-tallets mest ettertraktede trommeslager. Gordon har komponert tittelsporet «Layla» sammen med Clapton og er ansvarlig for det nydelige pianopartiet. Han fikk en bad trip med LSD og flyttet etterhvert hjem til sin mor som han senere drepte med en hammer.

Bobby Whitlock, Claptons høyre hånd, låtskriver, vokalist og keyboardist lever i beste velgående. I 2010 ga han ut sin biografi. Sist, men ikke minst, Duane Allman, den gudsbenådede gitaristen ble drept i en motorsykkelulykke i 1971, bare 24 år gammel.

Det samme bandet (med Clapton, men uten Duane Allman) var også med på innspillingen av George Harrisons *All Things Must Pass* (1970).

Sporliste
---------

1. «I Looked Away» (Eric Clapton, Bobby Whitlock) – 3:05
2. «Bell Bottom Blues» (Clapton) – 5:02
3. «Keep On Growing» (Clapton, Whitlock) – 6:21
4. «Nobody Knows You When You're Down And Out» (Jimmie Cox) – 4:57
5. «I Am Yours» (Clapton, Nezami) – 3:34
6. «Anyday» (Clapton, Whitlock) – 6:35
7. «Key To The Highway» (Charles Segar, Willie Broonzy) – 9:40
8. «Tell The Truth» (Clapton, Whitlock) – 6:39
9. «Why Does Love Got To Be So Sad?» (Clapton, Whitlock) – 4:41
10. «Have You Ever Loved A Woman» (Billy Myles) – 6:52
11. «Little Wing» (Jimi Hendrix) – 5:33
12. «It's Too Late» (Chuck Willis) – 3:47
13. «Layla» (Clapton, Jim Gordon) – 7:04
14. «Thorn Tree In The Garden» (Whitlock) – 2:53

Musikere
--------

* Eric Clapton – gitar, vokal
* Bobby Whitlock – orgel, piano, vokal, akustisk gitar
* Jim Gordon – trommer, perkusjon, piano
* Carl Radle – bass, perkusjon
* Duane Allman – gitar

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** MusicBrainz
 |
Fuxi og de åtte trigrammer
**Fuxi** (kinesisk: 伏羲; pinyin: *Fúxī*, Wade-Giles: *Fu Hsi*, også kjent som 庖犧, pinyin: *Páoxī*, Wade-Giles: *Pao-hsi*, også kalt *Tai Hao* 太昊 og *Mi Xi* 宓羲)) er en skikkelse i kinesisk mytologi. Ifølge noen versjoner av de tidlige kinesiske nasjonale tilblivelseslegender var blant de første opphøyede og gudelike herskere (keisere) av det gamle Kina. Han er en kulturhelt som skal ha oppfunnet skrivekunst, jakt og fiske sammen med Nu Wa, som var både hans søster og kone. 

Det finnes overhodet ingen arkeologiske eller pålitelige historiografiske belegg for at han har eksistert. Men tradisjonstro oppslagsverk tidfester ham like fullt: 

* Rundt 2852 f.Kr. jf. Wing-tsit Chan (Chan, Wing-tsit, ed. and trans. *A Source Book in Chinese Philosophy* NJ: Princeton University Press: 1963.)
* Rundt 3322 f.Kr. jf. James Legge (Van Over, Raymond: Editor *The I CHING.* New York: Mentor Books: 1971.)

Annet
-----

I spillet *Dynasty Warriors 3* fra Koei, er Nu Wa og Fu Xi spillbare figurer der Fu Xi bærer et gigantisk sverd og Nu Wa rapier og skjold. De ble senere tatt ut av serien, men ble mulig å lage ved hjelp av *Dynasty warriors 4* sitt edit system.

Litteratur
----------

* Astrid Zimmermann, Andreas Gruschke: *Als das Weltenei zerbrach:*, Mythen und Legenden Chinas, Verlag Diederichs (2008) ISBN 3-7205-3052-3

Referanser
----------

1. ↑  "CHINAKNOWLEDGE", Persons in Chinese Mythology - Fu Xi 伏羲

Eksterne lenker
---------------

* (en) Fuxi – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Granulocytter** er en morfologisk gruppe av leukocytter (hvite blodceller). De omfatter nøytrofile, basofile og eosinofile granulocytter. Til sammen utgjør granulocyttene ca. 60-70% av de hvite blodcellene hos en frisk voksen person. 

Granulocytter inneholder store vesikler kalt granula, derav navnet, som er fylt med forskjellige proteolytiske enzymer og en rekke forbindelser med bakteriedrepende effekt. Slike granula gir karakteristiske fargereaksjoner med bestemte kjemiske forbindelser, og granulocyttene kan på denne bakgrunn deles inn i tre hovedtyper: de nøytrofile, de eosinofile og de basofile granulocyttene. 

Nøytrofile og eosinofile granulocytter finnes først og fremst i blodbanen, men dersom en infeksjon oppstår, kan de raskt bevege seg dit ved at de tiltrekkes av lavmolekylære forbindelser som dannes på betennelsesstedet.

Funksjon
--------

De nøytrofile granulocyttene utgjør vanligvis 50-70% (ca. 1500-5000 celler/mikroliter blod) av de sirkulerende hvite blodlegemene, og dominerer tallmessig i forhold til de eosinofile (1-3%) og basofile granulocyttene (0,5-1%). 

Gjennom sin produksjon av hydrolytiske enzymer, hydrogenperoksid og reaktive oksygenforbindelser er de nøytrofile granulocyttene svært viktige i vårt forsvar mot infeksjoner. De ankommer gjerne først til et infeksjons- eller betennelsessted, og økt antall nøytrofile granulocytter i sirkulasjonen blir brukt som en indikasjon på at det er oppstått en betennelse eller en infeksjon i kroppen. Andre grunner til forhøyede nivåer kan være autoimmune sykdommer eller kreft. Ved leukemi og lymfom ser man gjerne et forhøyet antall unormale granulocytter (blaster) i blodet og i beinmargen. 

De eosinofile granulocyttene synes først og fremst å være av betydning ved bekjempelse av forskjellige parasittsykdommer, men de er også gjerne forhøyet i allergiske reaksjoner og astma. 

Granulocyttene er kortlivede celler og er ofte i virksomhet i bare noen timer til noen døgns tid. Døde granulocytter vil derfor raskt hope seg opp i et infisert sår, og de utgjør mesteparten av materien i det vi gjerne kaller puss.

Kilder
------

* Tor Lea: *Immunologi og immunologiske teknikker*, Fagbokforlaget 3. utgave 2006
* Dr. Kåre Haugen: *Forelesningsnotater i faget immunolog*, høsten 2006

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store medisinske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC
 |
Satellittbilde av Salar de Coipasa
**Salar de Coipasa** er en saltslette i departementet Oruro i Bolivia, omtrent 160 km sør for byen Oruro nær grensen mot Chile. Saltsletten ligger på punaen øst i Andesfjellenes altiplano 3680 meter over havet. Den er omtrent 70 km lang og 50 km bred og har et areal på 2218 km².

På det tykkeste er saltlaget 100 m dypt, og det er den nest største saltsletten i Bolivia etter Salar de Uyuni. Saltsletten er også habitat og hekkeområde for flamingoer.

Referanser
----------

1. ↑  «Geografía de Bolivia» **(spansk)**. Instituto Nacional de Estadística de Bolivia. Arkivert fra originalen 19. desember 2008. Besøkt 20. desember 2008.
2. ↑  «Coipasa Salt Flat» **(engelsk)**. Encyclopædia Britannica. Besøkt 20. desember 2008.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Salar de Coipasa – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** SUDOC **·** GeoNames
 |
Denne artikkelen omhandler ishavsskipperen.  For losen fra Papper, se Johan Olaus Olsen.

**Johan Peter Kornelius Olsen** (1879–1958) var en norsk skipper fra Ålesund, kjent for å ha oppdaget torskebankene vestom Grønland.

Etter hans første tur med «Blooming Lilly» i 1893 ble det sildefiske før han i 1898 dro til Island og i 1899 ble med ishavsskuta «Trio» ført av Severin Brandal. I 1902 ble Olsen skipper på «Sleipner» som i 1905 ble den første motorkutter i bransjen. Olsen var skipper på «Hisø» da han i 1911–12 oppdaget torskebankene i Davisstredet. Han var i 1917 med på å søke etter broren, Knut Olsen, som var skipper på «Hercules I» og som omkom med 83 andre fangstmenn under en storm i Vestisen.

Det var Johan Olsen som danskene arresterte fordi han gikk til lands på Maniitsoq for å gi eskimoene mat. For fangstmenn å nærme seg kysten av Grønland var ulovlig ved lov av 12. juli 1923. Med «Polarbjørn» var han atter i Davisstredet i 1925. På Helder-ekspedisjonen i 1926 fra Hull lette han strategisk etter kveite ved Vest-Grønland, Bjørnøya, Island og Færøyene. I 1927 ble Olsen skipper og skytter på hvalbåten «Mossamedes» fra Angola i Afrika.

For rederiet Elling Aarseth i Ålesund var han skipper på «Veslekari» som i 1928 tok del i søket etter Roald Amundsen. Han førte hvalbåten «Sibaldi» ved Bouvetøya i 1929 og kokeriet «Pioner» til Svalbard og Bjørnøya i 1930.

For Louise Boyd manøvrerte han skuta «Veslekari» på ekspedisjoner i 1933, 37 og 38.

For Adolf Hoel bar det på tur med «Veslekari» i 1935, og i 1936 evakuerte han et jordskjelv-truet Jan Mayen. Siste tur gikk i 1939.

Utmerkelser
-----------

* 1937 Ridder av 1. klasse St. Olavs Orden for "fortjenstfullt virke for fangst og fiske i arktiske strøk"
* 1929 – Selskabet for de norske Fiskerier Fremmes sølvmedalje med diplom

Referanser
----------

1. ↑   Møre-Nytt, side(r) 1, utgitt 22. juli 1940[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Sunnmørsposten, side(r) 3, type referanse dødsannonse, utgitt 4. mars 1958[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  «Johan P. K. Olsen». Norsk Polarhistorie.
4. ↑  «Johan Olsen, 70 år». VG. 9.4.1949.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister **·** KulturNav
 |
Charles West Cope - Meditasjon
**Meditasjon** er samlebetegnelse for systematisk anvendte psykiske og kroppslige øvelser, som har til hensikt å øve opp og senere vedlikeholde evnen til å raskt oppnå (og holde på) en bestemt sinnstilstand. Nøyaktig hvilken sinnstilstand det siktes mot varierer litt mellom de forskjellige typene meditasjon, men typiske mål er en eller flere av følgende: avspenning (både fysisk og psykisk), løsrivelse fra ukontrollert tankevirksomhet og dermed økt konsentrasjonsevne, større innsikt og forståelse av verden, en tankemessig og/eller følelsesmessig pause fra hverdagen. SIM-meditasjon sikter i tillegg på terapeutiske effekter i form av å endre emosjonelle reaksjoner hos utøveren. 

Selve øvelsene som brukes for å oppnå dette, varierer også mellom meditasjonstypene, men kan blant annet omfatte: lydintonasjoner (mantra), sanseøvelser (som visualisering), fantasireiser, affirmasjoner, åndedrettsfokus, konsentrasjon, kontemplasjon, fri assosiasjon og avspenning. Blant meditasjonsformer skiller man mellom konsentrasjonsteknikker, som søker å oppnå en bestemt tilstand i sinnet, og ledighetsteknikker, som er prosessorienterte og åpne for ulike sinnstilstander.

Meditasjon blir ofte forbundet med østlige tradisjoner som buddhisme og hinduisme, men også i kristendommen har meditasjon en lang historie. Meditasjon praktiseres også i religionsnøytrale sammenhenger. Selve ordet kommer av det latinske «meditatio» som betyr «å dvele over», «å reflektere», «å kretse rundt».

Virkninger
----------

Mange som praktiserer meditasjon sier at de opplever bedre helse, større selvtillit, ro og/eller økt styrke i kroppen eller større konsentrasjon og tilstedeværelse. Noen hevder å oppleve helt endrede sinnstilstander som transcendentale opplevelser og tilstander som minner om bevissthet påvirket av entogener eller hallusinogener.

Enkelte undersøkelser tyder på at meditasjon midlertidig endrer kroppen og hjernens kjemiske produksjon, og at det kan ha visse positive helseeffekter. Undersøkelser hvor førsøkspersoner har blitt målt med EEG, viser klart endrede hjernebølger under meditasjon, på en måte som peker hen mot at meditasjon iverksetter avspenning i kroppen og stimulerer en avslappet oppmerksomhet som registrerer indre impulser.

Referanser
----------

1. ↑  forskning.no: Meditasjon er sunt
2. ↑  forskning.no: Meditasjon skaper bølger

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL **·** NKC
 |
**Thee Silver Mt. Zion Memorial Orchestra & Tra-La-La Band**, (også kjent som A Silver Mt. Zion, The Silver Mt. Zion Memorial Orchestra & Tra-La-La Band, Thee Silver Mt. Zion Memorial Orchestra and Tra-La-La Band with Choir and Thee Silver Mountain Reveries) er et canadisk band, startet opp i 1999 i Montréal, Quebec, Canada. Bandets navn bruker forskjellige variasjoner på forskjellige utgivelser, muntlig brukes ofte bare Silver Mt. Zion, eller forkortelsen SMZ. Siden 2005, har bandet bestått av sju medlemmer, hvor tre av dem er involvert i legendariske Godspeed You! Black Emperor.

Bandet har gitt ut fem studioalbum, samt én EP, utgitt på det influensrike labelet Constellation.
Debut-albumet *He has left us but shafts of light sometimes grace the corner of our rooms...* ble utgitt i 1999 og, med unntak av to låter, er helt instrumental. Med albumet *Horses in the sky* ble det instrumentale og pianobaserte lydbilde byttet ut med el. gitar og overvelmende vokal, ofte sunget av alle sju medlemmene i kor. Med to fiolinster, cello og kontrabass i line-up'en er Silver Mt. Zion kjent for sitt orkestrale lydbilde. 
A Silver Mt. Zion's musikk har blitt beskrevet som "post-rock", selv om bandet selv nekter å bruke uttrykket. Vokalist og gitarist Efrim Menuck identifiserer bandet heller med punk-rockens ideologi.

Diskografi
----------

**LPs**

* 2000: *He Has Left Us Alone but Shafts of Light Sometimes Grace the Corner of Our Rooms…*
* 2001: *Born into Trouble as the Sparks Fly Upward*
* 2003: *This Is Our Punk-Rock," Thee Rusted Satellites Gather + Sing*
* 2005: *Horses in the sky*
* 2008: *13 Blues for Thirteen Moons*

**EPs**

* 2004 *The "Pretty Little Lightning Paw" E.P.*

Se også
-------

* Godspeed You! Black Emperor
* Set fire to flames

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* Constellation Records

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** LCCN **·** ISNI **·** BBC Things **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic **·** AllMusic **·** AllMusic
 |
'*Apostolisk delegat* er betegnelsen av en viss kategori av pavelige utsendinger. Til land som Den hellige stol ikke har fulle diplomatiske forbindelser med, sender Pavestolen noen ganger en apostolisk delegat. Slike er ment som bindeledd mellom Pavestolen og den katolske kirke i det landet, men de er ikke akkrediterte til landets regjering.

Biskrivelse
-----------

I den kikelige lovbok Codex iuris canonicis omdattes alle apostoliske legater på latin under betegnelsen *legati pontificii* (*pavelige legater*, *pavelige utsendinger*). Kirkeretten skjelner ikke mellom pavelige nuntier og delegater med hensyn til rang. I sitt embedsområde har den apostoliske delegat således ogsaå forrang over alle biskoper, med unntak av kardinaler og patriarker. Han kan i bære cingulum, pileolus og hodeplagg av fiolett moirésilke, og kan feire gudsstjenester i alle kirker i sitt tilsynsområde, også med pontifikalier.

Skjønt apostoliake delegater har samme ekklesiale rang som nuntier, har de ikke formell diplomatisk status. I noen land nyter de imidlertid likevel noen diplomatiske privilegier. For eksempel var det lenge apostoliske delegater som fungerte som Den hellige stols *de facto* representanter til USA og til Storbritannia, inntil begge disse overveiende anglosaksisk pregede stater etablerte fulle diplomatiske forbindelser med Pavestolen i siste del av 1900-tallet slik at det kunne utnevnes en pavelig nuntius. 

Slik var det for eksempel med erkebiskop Pio Laghi; han var først apostolisk delegat, og så pro-niuntius, under presidentene Jimmy Carters, Ronald Reagans og George H. W. Bushs administrasjoner.

Apostoliske delegater sendes også til regioner som de vestindiske øyer, og til øygrupper i Stillehavet. Disse delegater er også utnevnt til nuntier til noen av de mange statene i disse områder, men området har også et eller flere territorier som ikke er selvstendige stater, eller land som ikke har diplomatiske forbindelser med Den hellige stol. 

Slik var det også i de nordiske land: Det første av dem som etablerte diplomatiske forbindelser med Den hellige stol var Finland (1942), og det neste var Island (1973). Pavestolen posterte etterhvert en pavelig representant som bindeledd til alle fem nordiske land, først kaly *apostolisl visitator*. Da Vatikanet fant å kunne postere en representant fast, i 1960, ble denne (titulærerkebiskop Martin Lucas) apostolisk delegat til «Skandinavia». Dette ble endret da Danmark, Norge og Sverige etablerte diplomatiske forbindelser med Pavestolen i oktober 1982, mens erkebiskop Luigi Bellotti, som residerte i Vedbæk utenfor København, var dels nuntius til to land og apostolisk delegat til de tre nevnte.

Referanser
----------

1. ↑  Codex iuris canonicis, cann. 362–367
2. ↑  *Ut sive sollicite*, lest 2020-06-19
3. ↑  |*CIC/1983 deutsch online*, lest 2020-06-19
**Granulat** er et stoff formet som et korn eller et gryn med en størrelse som er mindre enn 125 mm. 

Granulat består av granuler. Et granul består av mindre sammenklebete partikler hvor den opprinnelige partikkelstrukturen kan gjenkjennes. Små granuler kan være en form for støv. Eksempler på bruksområder er innen industrien, produksjon av legemidler, fôrproduksjon, kunstgjødsel med mer. Granulat er ofte letthåndterlig, og støver mindre enn f.eks. pulver.

På fotballbanen:

Det er helt vanlig at det blir brukt granulat på kunstgressbaner. Dette er for 2 forskjellige grunner: holde banen på plass og demping for spillere.

I det siste har det vært mye fokus rundt typen SBR som er et granulat laget av oppmalte bildekk, fokuset kommer av at SBR viser seg å være meget miljø- og helsefarlig. Et annet valg man kan bruke er TPE, som er sirka seks ganger enn SBR og blir brukt på ca. tre baner i Norge.

I tillegg til dette er TPE også mer miljøvennlig en SBR. TPE er laget rund i en slags sylinder form \, men SBR er mer kanteee som gjør at den fester seg mye enklere på klær og sko. forskere har bestemt seg for å age miljolare.no på denne siden kan man registrere inn forskjellige kunstgressbaner rundt i landet. Poenget er å teste hvor mye granulat som blir med deg hjem. I tillegg til dette er det blitt gjort flere andre forsøk der de har testet hvor hardt laget jobber i en kamp. Der der har de hatt en arbeids-skala fra 1-5hvor de forskjellige lagene har blitt plassert.

I deres resultater fikk de en klar linje om at høyere nivå i spillet utgjorde et høyere resultat 

Her kan man se snitt per spiller i forhold til deres nivå

1. 0.954 ml
2. 0.986 ml
3. 1.222 ml
4. 1.176 ml
5. 1.600 ml

Se også
-------

* Støv

Referanser
----------

1. ↑  «Vil kreve at gummigranulat fjernes fra norske fotballbaner innen neste år» **(norsk)**. Besøkt 4. juni 2018.

Eksterne lenker
---------------

* 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store medisinske leksikon
 |
**Olaf Jacobsen** (født 24. mars 1888 i Hønefoss, død 2. mars 1969 i Halden) var en norsk sportsutøver som deltok under de olympiske leker 1912 i Stockholm.

Jacobsen vant en olympisk bronsemedalje i turn under OL 1912 i Stockholm. Han var med på det norske laget som kom på tredje og siste plass i lagkonkurransen i mangekamp svensk system bak Sverige og Danmark. Det var kun tre lag fra tre nasjoner som var med i konkurransen som ble avholdt på Stockholms stadion. Jacobsen var med og stiftet fotballklubben Kvik i Halden, og var både kaptein og viseformann på Kviks lag. Han var med og spilte fotballklubbens første semifinale i Oslo mot Odd Skien.

OL-medaljer
-----------

* 1912 Sveriges flagg Stockholm - Bronse Bronse i turn, lagkamp svensk system (Norge)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Olof Jacobsen – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Olof Jacobsen – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Olof Jacobsen – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Geni
 |
**Nicole-Reine Lepaute** (født *Etable* 5. januar 1723 på Luxembourg-palasset i Paris, død 6. desember 1788) var en fransk astronom og matematiker. Hun beregnet gjenkomsten til Halleys komet sammen med Jérôme Lalande og Alexis Clairaut, kalkulerte solformørkelsen i 1764 og konstruerte en tabell for planetsystemet.

Nicole-Reine Lepaute var datter av Jean Etable, lakei hos Louise Élisabeth d'Orléans, og giftet seg med urmakeren Jean-André Lepaute i 1749. På hennes initiativ konstruerte paret en klokke med astronomiske beregninger, som de presenterte for det franske vitenskapsakademiet i 1753. Uret ble godkjent av Jérôme Lalande. Lalande ansatte henne derfor sammen med Alexis Clairaut i gruppen som skulle beregne returen til Halleys komet. De offentliggjorde sitt resultat i november 1758. De beregnet at kometen skulle dukke opp 13. april 1759, og fikk nesten rett da den dukket opp 13. mars 1759.

Referanser
----------

1. 1 2   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   MacTutor History of Mathematics archive, besøkt 22. august 2017[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Portalikon | Portal:Astronomi  |

Portal: Astronomi

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** MacTutor **·** VIAF **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
**Grant J. R. Stein** er en caymansk økonom og jurist, som siden juli 2015 har vært sentralbanksjef i Caymanøyenes sentralbank (CIMA).

Utdanning og yrkeskarriere
--------------------------

Stein er utdannet innen økonomi (B.Com.) og jus (LL.B.) ved Edinburgh University i perioden 1971 til 1976. 

Han drev privat advokatpraksis i firmaet Shepherd & Wedderburn i Skottland, før han i 1980 flyttet til Caymanøyene i 1980 og begynte i firmaet Walkers. Der ble han partner i 1984 og senior partner i 1999. Han ble senere også styreformann, en stilling han hadde fram til juni 2012 da han sluttet i Walkers. Han var med og etablerte International Financial Centres Forum, der han var styreformann fra 2012 til 2014. 

Den 21. juli 2015 ble han utnevnt til sentralbanksjef, og overtok da etter George McCarthy.

Referanser
----------

1. ↑  Caymanøyenes sentralbank - *Mr. Grant J.R. Stein* Arkivert 11. juni 2016 hos Wayback Machine. besøkt 2. mai 2016.

Eksterne lenker
---------------

* Presentasjon hos sentralbanken

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Nils Olof Stahre** (født 19. april 1909, død 7. mars 1988) var en svensk rytter som deltok i de olympiske leker 1948 i London og 1952 i Helsingfors.

Stahre vant en olympisk sølvmedalje i hestesport i Sommer-OL 1948 i London. Med hesten «Komet». var han med på det svenske laget som kom på andreplass i lagkonkurransen i feltritt bak USA. De andre på laget var Robert Selfelt på «Claque» og Sigurd Svensson på «Dust». Han kom på femtendeplass i den individuelle konkurransen i feltritt.

Fire år senere, i Sommer-OL 1952 i Helsingfors, ble han olympisk mester med hesten «Komet», han var med på svenske laget som vant lagkonkurransen i feltritt. De andre på laget var Hans von Blixen-Finecke junior på «Jubal» og Folke Frölén på «Fair».

OL-medaljer
-----------

* 1952 Finlands flagg Helsingfors - Gull **Gull** i hestesport, feltritt, lag Sveriges flagg Sverige.
* 1948 Storbritannias flagg London - Sølv Sølv i hestesport, feltritt, lag Sveriges flagg Sverige.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Olof Stahre – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Olof Stahre – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Olof Stahre – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Olof Stahre – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Olof Stahre – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

* (sv) Olof Stahre – Sveriges olympiske komité Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Mediterranean Expeditionary Force** (MEF) var del av den britiske hæren under første verdenskrig og kommanderte alle allierte styrker ved slaget ved Gallipoli og Makedoniafronten. Dette inkluderte også marineoperasjonene i ved Dardanellene før landgangen ved Gallipoli. Styrken ble dannet i mars 1915 og var opprinnelig ledet av Ian Hamilton inntil han ble avsatt som følge av Gallipoli. William Birdwood, kommandøren for Australian and New Zealand Army Corps overtok så ledelsen i en kort tid før Charles Munro.

I begynnelsen var betegnelsen Mediterranean Expeditionary Force kun brukt om de allierte styrkene ved Gallipoli. Men etter at Makedoniafronten ble åpnet i oktober 1915 ble styrkene ved Gallipoli kjent som Dardanelles Army. Etter tilbaketrekingen fra Gallipoli i januar 1916 lå MEFs hovedkvarter i Egypt, siden ansvarsområdet også innebar forsvaret av Suezkanalen. Som følge av økt betydning av Sinaifronten ble denne delen skilt ut som Egyptian Expeditionary Force i mars 1916. 

Portal: Første verdenskrig
**Nicolay Lysholm Bugge** (født 9. august 1883 i Nordfjordeid, død 5. mars 1968) var en norsk advokat og direktør i livsforsikringsselskpet Idun fra 1936 til 1948.

Liv
---

Han var sønn av distriktslege Nicolai Jacobus Koch Bugge (1842–1895) og Bergljot Lysholm (1850–1916). Fra 1918 til 1925 var han gift med Ellen Kindt, datter av Bernhard Getz.

Bugge vokste opp i Rosendal, men etter farens død i 1895 ble han elev ved Trondheim katedralskole, hvor han tok *examen artium* i 1901. I 1906 tok han juridisk embetseksamen og var deretter fullmektig hos sorenskriveren i Strinda og Selbu til 1910. Da ble han ansatt som sekretær i Lovavdelingen i Justisdepartementet, og var ved siden av sekretær i Obligasjonsrettskomiteen, som utarbeidet utkast til handelsrettslover i samarbeid med Danmark og Sverige. I 1912 og 1914 foretok han to studiereiser til Tyskland, men det siste utenlandsoppholdet ble avbrutt på grunn av 1. verdenskrig.

Fra 1918 til 1925 var Bugge medlem av en ny obligasjonsrettskomite som arbeidet med utkast til ny forsikringsavtalelov. I 1919 ble han utnevnt til byråsjef i Justisdepartementet, men samme år gikk han av fra denne stillingen og begynte sakførervirksomhet i Kristiania sammen med Anton Heyerdahl og Christian Vogt. Dette firmaet hadde i flere år Sven Arntzen som fullmektig. I 1933 ble firmaet delt, og Bugge begynte et nytt advokatkontor sammen med Arntzen.

Bugge hadde i mange år vært juridisk konsulent for forsikringsselskapene Storebrand og Idun. I 1932 ble han medlem av styrene for begge selskapene, som nestformann og formann. Fra 1931 var han også ordfører i representantskapet for forsikringsselskapet Poseidon. Fra 1936 var han administrerende direktør i Idun. Han ble i denne stillingen til han gikk av for aldersgrensen i 1948. Han var dessuten formann i Livsforsikringsselskapenes forening fra 1940 til 1947. Under 2. verdenskrig var han formann i styret for Oslo krets av Røde Kors.

Bugge utga en kommentar til forsikringsavtaleloven i 1930, og en kommentar til avtaleloven som kom i tredje utgave i 1949. I *Tidsskrift for rettsvitenskap* for 1914 skrev han en historisk oversikt over den skandinaviske felleslovgivningen.

Utmerkelser
-----------

Bugge ble utnevnt til kommandør av Dannebrogsordenen i 1925.

Referanser
----------

Litteratur
----------

* *Studentene fra 1901*. Oslo: Grøndahl. 1926.
* *Studentene fra 1901*. Oslo. 1951.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF
 |
**RAF Coningsby** (fullstendig navn Royal Air Force Coningsby) (IATA: QCY, ICAO: EGXC), er en Royal Air Force flystasjon lokalisert 13,7 km (8,5 miles) sørvest av Horncastle, Lincolnshire og 15,8 km (9,8 miles) nordvest av Boston, Lincolnshire, England. Flystasjonen ble opprettet i 1940 og er fremdeles operativ.

Flystasjonen ble fra etableringen primært benyttet for bombefly, blant annet opererte skvadronen som senket slagskipet «Tirpitz» ut fra RAF Coningsby. I løpet av andre verdenskrig gikk 175 fly fra flystasjonen tapt. Fra 1950 var RAF Boeing Washington stasjonert ved basen og fikk i 1953 sine første jetbombefly, English Electric Canberra, mens Avro Vulcan var stasjonert der i årene 1962 til 1964.

I dag er britiske Eurofighter Typhoon stasjonert ved basen og den benyttes av No. 121 Expeditionary Air Wing. RAF Coningsby er også base for Battle of Britain Memorial Flight (BBMF).

Litteratur
----------

* Bruce Barrymore Halpenny: *Action Stations: Wartime Military Airfields of Lincolnshire and the East Midlands* v. 2 (updated version) ISBN 978-1852604059

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted for RAF Coningsby (engelsk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |