recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Fôrvert** er betegnelsen på en som står for fôring av valp som er kandidat til å bli førerhund. Fôrvertordningen er organisert av Norges Blindeforbund. Fôrverten har ansvaret for daglig stell og fôring av valpen fra ca 8 ukers alder til valpen er ca 15 måneder. Fôrverten står for grunntrening av hunden og venner den til å bli stelt og undersøkt.

En viktig del av grunntreningen er miljøtrening. Det vil si venne hunden til å reise med for eksempel buss, T-bane, tog osv. og til å ferdes i trafikkerte områder. Lære seg å være i ro, vente og å være tålmodig. Hunden eies hele tiden av f.eks. Norges blindeforbund.

Ved 15 måneders alder skal hunden inn til testing hos organisasjonen som skal stå for den videre utdanningen av hunden. Er hunden klar for videre opplæring, fortsetter opplæringen hos egne instruktører. Er hunden ikke klar, kan den komme tilbake til fôrverten for en kortere eller lengre periode. Eller det blir avgjort om den ikke egner seg som førerhund eller annen type servicehund. Dersom hunden ikke kan brukes kan fôrverten bli tilbudt å kjøpe hunden.

Eksterne lenker
---------------

* Utdanning.no sin yrkesbeskrivelse av førerhundtrener
* Norges Blindeforbunds Førerhundskole
* Førerhundskolen Veiviseren AS
* Lions Førerhundskole og Mobilitetssenter Arkivert 12. november 2018 hos Wayback Machine.
**Eyvind Olsen** (født 27. januar 1940 i Kristiansund) er en norsk jazzmusiker (slagverk) kjent fra en rekke innspillinger og samarbeid.

Etter oppveksten i Kristiansund, flyttet han til Sandefjord (1959), før studier i København (1961–64) og endelig til Oslo (1965–). Han spilte med Svein Finnerud og hadde et langvarig samarbeid med Bjarne Nerem, Kristian Bergheim og Harald Bergersen. Han spilte med Tenor Gladness og Paul Weeden. Olsen spilte på utgivelser med Totti Bergh (1996), Eivin Sannes/Inge Stangvik (1997) og Hilde Hefte (1998).
Siden 2000 har han spilt meget med 
Tore Sandnæs, Egil Kapstad, Terje Venaas og Erik Amundsen.
Han har medvirket på utgivelser med Ola Calmeyer
Louis Stewart (*Core business*, 2004). Han endret navn til **Eyvind Wahlen** (2005).

Referanser
----------

1. 1 2  biografi fra Norsk Musikkinformasjon.

Eksterne lenker
---------------

* Biografi fra Jazzbasen.
* Diskografi fra Jazzbasen.

Portal: Jazz

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** BIBSYS **·** VIAF **·** LCCN **·** MusicBrainz
 |
**Eyvind Dalseth** (født 1941) er en norsk filosof.

Dalseth var elev ved Trondheim katedralskole og klassekamerat med Gudmund Hernes. Han studerte filosofi ved universitetet i Bergen og kom med i kretsen rundt Jakob Meløe («jakobinerne»). I 1965 ble han *mag. art.* med en avhandling om Ludwig Wittgenstein. Han ble senere universitetslektor ved universitetet i Trondheim.

Dalseth utga en norsk utgave av Konrad Marc-Wogaus *Filosofisk leksikon*, og skrev en bok om den norske positivismestriden på 1960-tallet (*Sosiologi og filosofi*, 1972). I 1974 skrev han sammen med Knut Erik Tranøy en utredning om vitenskapsteoriens stilling i Norge.

Referanser
----------

1. ↑  Gudmund Hernes: «Stevnemøte med glemte år», i *Sosiologisk tidsskrift* 2/2010.
2. ↑  Sidsel Aamodt: «Linjer i institutthistorien. Filosofisk institutt 1959–2009. Universitetet i Bergen»
3. ↑  Seminaret i vitenskapsteori[*død lenke*]

Bibliografi
-----------

* *Sosiologi og filosofi* (1972)

Eksterne lenker
---------------

* (no) Publikasjoner av Eyvind Dalseth i BIBSYS

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Anna Katarina Nyberg** (født 21. august 1965 i Örnsköldsvik), svensk curlingspiller som deltok i de olympiske leker 1998 i Nagano og 2002 i Salt Lake City.

Nyberg vant en olympisk bronsemedalje i vinter-OL 1998 i Nagano. Hun var med på det svenske laget som kom på tredjeplass i curlingturneringen for damer bak Canada og Danmark. De tapte semifinalen mot Danmark med 5-7 men vant bronsefinlen mot Storbritannia med 10-6. De andre på laget var Elisabet Gustafson, Louise Marmont, Elisabeth Persson og Margaretha Lindahl.

Hun ble verdensmester i curling 1995 i Brandon i Canada, 1998 i Kamloops og 1999 i Saint John.

OL-medaljer
-----------

* 1998 Japans flagg Nagano - Bronse Bronse i curling, damer Sveriges flagg Sverige

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Katarina Nyberg – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Katarina Nyberg – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Katarina Nyberg – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Katarina Nyberg – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (sv) Katarina Nyberg – Sveriges olympiske komité Rediger på Wikidata

* (en) Katarina Nyberg – World Curling Tour Rediger på Wikidata

* (en) Katarina Nyberg – World Curling Federation Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Nationalencyklopedin
 |
***Ophthalmocyclus*** er en slekt av biller som hører til familien vannkjær (Hydrophilidae).

Utseende
--------

En liten (ca. 4 millimeter), oval, svart vannkjær med bleke bein. Oversiden er fint og spredt punktert, ganske blank. Oversiden er fint og jevnt punktert og ganske blank. Hodet er rundet med nokså store, litt nyreformede fasettøyne, antennene er korte, åtte-leddede, det første leddet ganske langt, den andre tykt spoleformet, ledd tre og fire ganske små, de fire ytterste leddene danner en løs klubbe. Maksillarpalpene er omtrent så lange som antennene. Pronotum er rundet, mye bredere enn langt, innbuktet foran. Det er en liten innsnevring mellom pronotum og de jevnbrede dekkvingene, som har spredte, gulaktige hår.

Levevis
-------

Arten ble funnet på våte blokker i en kunstig brønn av betong, overflaten var dekket med slimete alger.

Utbredelse
----------

Slekten er beskrevet fra det sørlige India (Tamil Nadu).

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, **Coleoptera**
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien vannkjær, **Hydrophiloidea**
			* Familien vannkjær, Hydrophilidae
				+ Underfamilien vannkjær, **Hydrophilinae**
					- Stamme Laccobiini Houlbert, 1922
						* Slekten ***Ophthalmocyclus*** Komarek, 2003
							+ *Ophthalmocyclus mozzoldii* Komarek, 2003

Referanser
----------

1. ↑  A. Komarek (2003) Description of *Ophthalmocyclus* gen.n. from South India (Coleoptera: Hydrophilidae). *Koleopterologische Rundschau* 73: 153-160.

Kilder
------

* Hansen, M. 1987. *The Hydrophiloidea (Coleoptera) of Fennoscandia and Denmark.* Fauna Entomologica Scandinavica 18. E.J. Brill/Scandinavian Science Press Ltd.
* *Oocyclus* på GBIF

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen har ingen egenskaper for arter i Wikidata*
***Cicindela japana*** er en av billene i delgruppen (underfamilien) sandjegere (Cicindelinae) i familiegruppen løpebiller.

Utbredelse
----------

*Cicindela japana* finnes i Asia.

Utseende
--------

*Cicindela japana* har en matallisk grønn farge med en svak antydning til rødt. Også følehornene og beina har den samme fargeblandingen. Den har et sammensatt mønster av noen få bleke gul-hvite flekker på dekkvingene. Kjevene har ikke matalisk glans, men er lyst brunlig, med mørkt brune ytterkanter (tenner).

Levevis
-------

*Cicindela japana* finnes i tilknytning til åpne solrike tørre lokaliteter. Både de voksne og larvene lever som rovdyr. Den tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er ofte radikalt forskjellige fra de voksne, både i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Cicindela japana* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Cicindela japana* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Cicindela japana* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Cicindela japana* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Cicindela japana* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* Tree of Life – Sandjegere (Cicindelinae, Carabidae) engelskspråklig
* Cicindela online
* Norsk entomologisk forening
***Göbbels a-go-go*** (Apollon records APE3 1983) er et album fra 1983 med Lasse Myrvold (1953–2006) og Kristian Stangebye.

Om albumet
----------

Myrvold og Stangebye spilte inn en rekke spor i Bergen i 1981–1982, og sendte mastertapen til Sverige for trykking. Mastertapen forsvant imidlertid i posten, og dukket først opp 8 måneder senere. Den ble da omredigert, fire vokallåter ble fjernet, de resterende låtene med vokal ble samlet på side en, mens hele side to ble bestående av tre instrumentallåter, deriblant «Under kontroll», et 16 minutter langt stykke opprinnelig laget som musikk til performance-gruppen Smugteatrets oppsetning *Den lille prinsen* i 1981.

*Göbbels a-go-go* ble omsider utgitt i 1983, samtidig med at Gøbbels-teamet gav ut *The Willkoks Talk* der de ga daværende statsminister Kåre Willochs 18 minutter lange nyttårstale et musikalt bad. Utgivelsen av *Göbbels a-go-go* havnet dengang i skyggen av alt medieoppstyret rundt *The Willkoks Talk*. 

*Göbbels a-go-go* regnes i dag som Norges første elektronikaplate. Platen er kun utgitt på vinyl.

Planlagt oppfølger
------------------

Under navnet *Göbbels a-go-go 13* ble det i 2007 planlagt utgitt en plate med sanger Myrvold og Stangebye spilte inn kort tid før Myrvolds død 3. september 2006. Per 2022 har den platen ikke blitt utgitt.

Sporliste
---------

1. «Donna»
2. «Fremmede i skapet»
3. «Lykkelig gift»
4. «Gul & blå»
5. «Prøver å drøye det I & II»
6. «Göbbels a-go-go»
7. «Løpehjul»
8. «Alle/Ingen slipper unna»
9. «Under kontroll»
10. «Lykkens balanse»

Medvirkende
-----------

### Musikere

* Lasse Myrvold – div. instrumenter
* Kristian Stangebye – div. instrumenter
* Kate Augestad – kor/sang

### Øvrige

* Danilo Pantović – tekniker
* Øyvind Franck – tekniker
* Helge Vabø – coverdesign

Referanser
----------

1. ↑  «Göbbels A-Go-Go». *Discogs* **(engelsk)**. Besøkt 4. desember 2022.

Eksterne lenker
---------------

* Lasse Myrvolds nettsted (Arkivert)
**Gísli Snær Erlingsson** (født 21. desember 1964) er en islandsk filmskaper.

Biografi
--------

Erlingsson ble født i Reykjavík i 1964. Etter endt skolegang, jobbet han en stund i svensk TV, hvor han fokuserte på dramaproduksjoner. I 1986 jobbet han med Friðrik Þór Friðriksson på hans film Skytturnar og året etter jobbet han som assisterende regissør på Hrafn Gunnlaugssons film Í skugga hrafnsins. I perioden 1990-1993 skrev og regisserte han seks kortfilmer, både i Frankrike og Island. I 1991 dro han til Paris og tok tre års utdannelse ved La Fémis Institut de Formation et D’Enseignement pour les Métier de L’Image et du Son. Blant hans lærere der fant man navn som Coline Serreau, Marcel Bluwal, Roman Polański, Agnes Varda, Claude Chabrol og Peter Brook. I 1994 ble hans første spillefilm, Stuttur Frakki, sluppet i Reykjavík.

Utvalgt filmografi
------------------

### Regi

* 2000 – *Ikíngut*
* 1995 – *Benjamín dúfa*
* 1993 – *Stuttur Frakki*
* 1988 – *Áramótaskaup 1988*

### Manuskript

* 1993 – *Stuttur Frakki*

Referanser
----------

1. ↑   ČSFD, ČSFD person-ID 8617[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   BnFs generelle katalog, catalogue.bnf.fr, besøkt 27. mars 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Gísli Snær Erlingsson på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (da) Gísli Snær Erlingsson på Filmdatabasen Rediger på Wikidata

* (en) Gísli Snær Erlingsson hos The Movie Database Rediger på Wikidata

Portal: Island


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data)
 |
**Andrés Gómez Domínguez** (født 30. november 1913 i Guadalajara, død 26. juli 1991 i Mexico by) var en meksikansk basketballspiller som deltok i de olympiske leker 1936 i Berlin.

Gómez vant en olympisk bronsemedalje i basketball under OL 1936 i Berlin. Han var med på det meksikanske laget som kom på tredjeplass i basketturneringen. Det var første gang basketball var olympisk sport. Tjuetre lag deltok i turneringen, som ble avviklet i perioden 7. og 14. august. Mexico vant over Italia med 37–17 i kvartfinalen, men tapte semifinalen med 10–25 mot USA, som siden vant finalen. I bronsefinalen møtte de Polen, som Mexico slo med 26–12. Gómez spilte en kamp i OL-turneringen.

OL-medaljer
-----------

* 1936 Nazi-Tysklands flagg Berlin – Sølv Bronse i basketball Mexicos flagg Mexico

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Andrés Gómez – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Andrés Gómez – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Andrés Gómez – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

  


| * v
* d
* r
Mexicos herrelandslag i basketball under Sommer-OL 1936 |
| --- |
| Basketball | 
* Carlos Borja
* Víctor Borja
* Rodolfo Choperena
* Luis de la Vega
* Raúl Fernández
* Andrés Gómez
* Silvio Hernández
* Francisco Martínez
* Jesús Olmos
* José Pamplona
* Greer Skousen
* Hovedtrener: Alfonso de la Vega

 | Mexicos flagg |
| Artikkelen inngår i serien om
**Sørsamer** |
| --- |
| Sørsamisk draktskikk. Fra museet Saemien Sijte. |
| **Sørsamisk språk** |
| fonologi • morfologi • syntaks |
| **Historie** |
| Vivallen • Bindalstromma • Folldalstromma • Dalbusjøen 1811 • Felleslappeloven • Elsa Laula Renberg • Daniel Mortenson • Samemøtet i 1917 • Waren Sardne • Dunderlandsdalsulykken • Bergsland • Bull • *Sameblod* |
| **Institusjoner** |
| Saemien Sijte og *Åarjel-saemieh* • Åarjelsaemien Vierhtiesåafoe • Åarjel-saemiej skuvle • Gaaltije • Sijti Jarnge • teater • *Daerpies Dierie* • Aajege • Gïelem nastedh • Gïeleaernie |
| **Se også** |
| Kategori:Sørsamene |

**Gïeleaernie** (sørsamisk for *språklig arnested*) er et sørsamisk språk- og kultursenter i Røyrvik kommune i Nord-Trøndelag; senteret presenterer seg som «et arnested for sørsamisk språk og kultur». Senteret ble opprettet i 2013, i forbindelse med at Røyrvik kommune ble en del av forvaltningsområdet for samisk språk, som den andre sørsamiske kommunen. Senteret, som er en kommunal etat, har status som *språksenter* under Sametinget. Tove Mette Jåma Wigdahl er leder for senteret.

Senteret arrangerer kurs i samisk språk og ivaretar de rettighetene innbyggerne har i språkforvaltningsområdet. Blant de første arbeidsoppgavene er en lommeordbok for helseansatte, og prosjektet *Gïele våarhkoe*, som skal dokumentere sørsamiske ord og uttrykk fra dialektområdet i Røyrvik.

Bindalstromma, ei runebomme (*gievrie*) som nå befinner seg på Norsk Folkemuseum. Fotografert sammen med runebommehammer av ukjent opphav og *viejhkie* fra Røyrvik. Foto: Norsk folkemuseum 
Senterets logo er en viser (*viejhkie*) som har tilhørt ei runebomme (*gievrie*); den eies av Norsk Folkemuseum, men har vært eid av Sofie Jomafjeld, som har bakgrunn fra Røyrvikdistriktet.

Referanser
----------

1. ↑  Offisielt nettsted
2. ↑  Her åpnes språksenter[*død lenke*], Namdalsavisa, 20.6.2013
3. ↑  En gledens dag, NRK Sapmi, 21.6.2013
4. ↑  Samiske språksentre Arkivert 13. desember 2013 hos Wayback Machine. hos sametinget.no
5. ↑  «Gïeleaernie – det nye språksenteret». I: Vaajma Arkivert 2013-01-22, hos Wayback Machine.; nr 4, 2013
Ved hjelp av *vorteføttene* er det lett for en larve som lever som plantespiser å komme seg frem.   
Hos larven til ligustersvermer er de egentilge beina svært små. De kan sees på bildet som tre små gule utvekster lengst frem på kroppen, like under hodet. 
**Vorteføtter** er en type gripeorganer som finnes hos enkelte insektlarver, blant annet hos larver av sommerfugler og plantevepser. Larver av insekter har som de voksne dyrene i utgangspunktet bare seks bein, men insektlarver som lever som plantespisere på planter og trær har noen ekstra gripeorgan. Disse er til stor nytte når larven klatrer rundt på stilken eller bladene. Vorteføter kan deles inn i **bukføtter**, og **analfot** etter hvor de er plassert på kroppen.

Anatomi
-------

Vorteføttene er ikke er egentlige bein, men utvekster larven bruker til å holde seg fast med under bevegelse. I motsetting til de egentlige føttene ender de ikke i en fot, men i en liten ring med kroker. Antall og plassering av disse krokene kan varierer fra art til art. De er ikke homologe med vanlige leddyrbein, og har utviklet seg separat hos veps og sommerfugler.

Vorteføttene har lite muskler, og beveges hovedsakelig med hydraulikk. Når foten skal settes ned, øker presset i kropsvesken, og foten skyves ut av kroppen. Når den har fått kontakt med underlaget, synker trykket, og senteret av ringen med kroker trekkes opp, slik at krokene bøyes innover og fester seg til underlaget. Ved å øke rykket og presse midten av sirkelen ned, spriker krokene utover og foten slipper taket.

Plassering
----------

Bukføttene finnes i flere par under bakkroppen. Plasseringen varierer fra like bak de seks ekte beina til å være samlet bak på dyret slik som hos målere. Analfoten finnes aller lengst bak på kroppen like ved analåpningen. Antall og plassering av vorteføttene er et av flere trekk som brukes når man skal bestemme hva slags larve man står ovenfor.

Referanser
----------

1. ↑  Eickwort, R.E. Snodgrass ; med nytt forord av George C. (1993). *Principles of insect morphology* ([Nyopptrykk fra 1938] utg.). Ithaca: Cornell University Press. ISBN 0801481252.
2. ↑  Richards, O. W.; Davies, R.G. (1977). *Imms' General Textbook of Entomology: Volume 1: Structure, Physiology and Development Volume 2: Classification and Biology*. Berlin: Springer. ISBN 0-412-61390-5. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)
3. ↑  Leif Aarvik og Hallvard Elven. «Sommerfugler - Lepidoptera». *Arter på nett*. Artsdatabanken. Arkivert fra originalen 29. september 2014. Besøkt 28. november 2014.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Mesterligaen i banesykling** (offisielt **UCI Track Champions League**) er en serie av konkurranser i banesykling, for første gang arrangert av det internasjonale sykkelforbundet i 2021. De tidligere bansyklistene Kristina Vogel og Chris Hoy er offisielle ambassadører, og har rådgitt konkurranseformatet.

Den første utgaven består av fem runder, hvor rytterne kan få poeng i to kategorier; sprint og utholdenhet. Sprintkategorien består av sprintløp og keirin, mens utholdenhet består av eliminasjonsritt og scratch. 18 ryttere av hvert kjønn deltar i hver kategori; totalt 72 ryttere. Det blir dermed kåret fire mestere.

Utgaver
-------

| År | Mestere |
| --- | --- |
| Sprint | Utholdenhet |
| Kvinner | Menn | Kvinner | Menn |
| 2021 |  |  |  |  |
|

Se også
-------

* Nasjonscupen i banesykling
* Verdenscupen i banesykling
* Verdensmesterskapet i banesykling

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted

| * v
* d
* r
Mesterligaen i banesykling |
| --- |
|  | 
* 2021

 |  |
Et **epigram** er et kort, fyndig og ofte satirisk dikt som ofte gir uttrykk for en tanke eller beskriver en person. Ordet kommer fra gresk der *epigramma* betyr «innskrift» eller «påskrift».

Historie og eksempler
---------------------

I antikken besto epigrammet av ett heksameter og ett pentameter. Det ble ofte brukt i gravskrifter, men også i andre sammenhenger. Epigrammet kan ses som den eldste skriftlige litterære sjangeren, i og med at det verken var ment å synges eller resiteres.

I nyere tid bestod epigrammet gjerne av en kuplett (to verslinjer) og en kvartett (fire verslinjer). Epigrammet kunne også forfattes som en prosatekst av tilsvarende lengde.

I norsk litteratur er Ludvig Holberg (1684–1754) og Johan Herman Wessel (1742–1785) særlig kjent for epigrammer. Holberg skrev sine epigrammer på latin.

Han aad og drak, var aldrig glad,  

Hans Støvlehæle gik han skieve;  

Han ingen Ting bestille gad,  

Tilsidst han gad ei heller leve.

Johan Herman Wessel: *Digterens Gravskrift over sig selv*

Per sætter Venskab højt og mangt et Venskab vinder.  

Han kommer sammen med mindst hundrede – Veninder.

Ludvig Holberg

Se også
-------

* Epigraf
* Epitaf
* Motto
* Aforisme

Eksterne lenker
---------------

* Søk på ordet «epigram» i norske ordbøker: Søk etter *epigram* i Bokmålsordboka og Nynorskordboka eller i Det Norske Akademis ordbok

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** Nationalencyklopedin **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC **·** BNE
 |
**De allierte** (fransk: **Les Alliés**) er et xylografi fra 1914 av den franske kunstneren Raoul Dufy.

Motiv
-----

Bildet viser seks soldater med løftede sabler i militære kostymer til hest, en fra hver av de allierte nasjonene. Landskapet er solrikt med skyer, dekorert med røde blomster i hjørner og på jorden. Scenen er omgitt av en bord av sammenvevde flagg som representerer landene Belgia, Frankrike, Japan, Russland, Serbia og Storbritannia. 

Dufy var inspirert av det populære og patriotiske billedspråket som dukket opp i Napoleons æra. Han bidro ikke kun som kunstner, men også som frivillig i den 1. første verdenskrig. En farvereproduksjon av dette kunstverket ses i Centre national d'art et de culture Georges-Pompidou i Paris.

Referanser
----------

1. ↑  «*Les Alliés*, mngp.fr. Besøkt 15. juli 2016». Arkivert fra originalen 20. september 2016. Besøkt 15. juli 2016.
2. ↑  *Certains artistes plient leur talent à la cause national*, expositions.bnf.fr.. Besøkt 15. juli 2016
3. ↑  «*Les Alliés*, centrepompidou.fr. Besøkt 15. juli 2016». Arkivert fra originalen 13. september 2019. Besøkt 15. juli 2016.

Portal: Kunst
**Henry Bronken** (født 29. september 1975) er en norsk tegneserieskaper, illustratør og forfatter bosatt i Elverum. Bronkens tegninger og tegneseriene hans er humoristiske, men har ofte et realistisk utgangspunkt. 

Den mest omfattende utgivelsen hans er *Made in Karasjok* fra 2013 som i dagboksaktig form skildrer opplevelser gjennom et halvt år opphold som «legefrue» i Karasjok. Heftet ble nominert til Sproingprisen for beste norske serie samme år.

Parallelt med utgivelser på etablerte forlag har Bronken produsert en rekke egenproduserte fanziner. Han har også hatt tegneserier på trykk i en rekke antologier, blant annet Smult og Forresten. I kortformatsseriene har han ofte benyttet sine egne gjennomgangsfigurer Deppedust og Lykketosk.

Høsten 2013 debuterte Bronken som barnebokforfatter med boka *Venner* på Cappelen Damm.
Han er også gitarist og vokalist i bandet Soundmaster 40.

Utgivelser (utvalg)
-------------------

* 2002 Bøllefrø – tegneserie på Jippi forlag
* 2003 Bøllefrø 2 – tegneserie på Jippi forlag
* 2006 2 x O, eller Oscar Oliver Olesen – tegneserie på Jippi forlag
* 2010 Artsyfartsy – tegneserie på Jippi forlag
* 2012 Sofagrisene blir berømte – illustrasjoner til barnebok med tekst av Arne Svingen på Cappelen Damm
* 2013 Made in Karasjok – tegneserie på Jippi forlag
* 2013 Venner - Barnebok på Cappelen Damm

Referanser
----------

1. ↑  Jippi forlag om Made in Karasjok
2. ↑  «Sproingnominasjoner 2014». Arkivert fra originalen 14. juli 2014. Besøkt 11. juli 2014.
3. ↑  Deppedust og Lykketosk på Henry Bronkens hjemmeside

Eksterne lenker
---------------

* (no) Publikasjoner av Henry Bronken i BIBSYS
* Hjemmesider
* Jippi forlag om Henry Bronken

Portal: Tegneserier

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** ISNI
 |
**Vorstehhund langhåret** (FCI #117) eller **langhåret vorsteh** er en av fire tyske vorstehhunder. Disse skiller seg såpass mye fra hverandre at de ikke regnes som varieteter, men egne hunderaser.

Vorsteher er en fuglehund som primært avles som jakthund på fugl, men den har også kvaliteter for annen type jakt, som harejakt. Den er også velegnet som brukshund og familiehund.

Den er en god familiehund og regnes som flink med barn og enkel å jobbe med. Den er også en sterk og arbeidsom brukshund, som blant annet er velegnet som trekkhund og kløvhund. Det er også eksempler på at vorstehere har blitt godkjente redningshunder, blant annet for Norske Redningshunder.

Utseende, anatomi og fysikk
---------------------------

En vorsteh er en edel og harmonisk hund med verdig holdning. Den er stødig, rolig og avbalansert. Svakt markert nakkeknøl og moderat stopp. Øynene er middels store og mørk brun farge er ønskelig. Ørene er høyt og bredt ansatte, og de er flate og hengende tett inntil hodet. Forlemmene er rette, parallelle og muskuløse. Baklemmene er også rette og parallelle. Skal være kraftige og muskuløse. og knærne er godt vinklet. Potene skal være runde til ovale, men godt sluttet og med kraftige klør. Hunden skal ha en sterk og muskuløs rygg med et kort, bredt og muskuløst lendeparti. Underlinjen er lett opptrukket med en elegant tørr bue. Halen skal være kraftig ved roten og høyt ansatt. Den smalner av mot spissen og er av middels lengde. Bevegelsene til en vorsteh er rette og parallelle. De er jordvinnende og med godt fraspark. 

Pelsen er lang og tett, og skal føles god og glatt å ta på. På hodet og ørene er pelsen kortere, mykere og tynnere. Såkalt skimlet (spettet) pels i sorte, brune, grå og hvite kombinasjoner er mest vanlig, mens også ensfarget brun er normalt.

Skulderhøyden skal iflg. FCI ligge på ca. 62-66 cm hos hannhunder og ca. 58-63 cm hos tisper.
Side fra *Codex argenteus*
***Codex argenteus*** (latin: «Sølvboken», i Sverige kjent som *Silverbibeln*) er et manuskript fra 500-tallet, som opprinnelig inneholdt biskop Wulfilas gotiske evangeliebok fra 300-tallet. Av de minst 336 opprinnelige bladene er 188 bevart. 187 av disse oppbevares ved biblioteket Carolina Rediviva i Uppsala i Sverige.

Bladene er tynne, purpurfargede pergament av meget høy kvalitet, og blekket inneholder enten sølv eller gull; det er sølvglansen i skriften som har gitt boken dens navn.

Den inneholdt opprinnelig teksten til de fire evangeliene, og er dermed ikke en bibel til tross for at den er kjent som *Silverbibeln*, men en evangeliebok beregnet på liturgisk bruk.

Historie
--------

Johan Ihre påviste at oversettelsen fra gresk til gotisk opprinnelig ble utført av biskop Wulfila mellom 318 og 383. Fragmentet han hadde ble skrevet av på 500-tallet, antagelig i Ravenna i ostrogoternes tid. Dateringen er bekreftet med 14C-metoden.

Det antas at den ble laget for Teoderik den store, men i de omkring tusen årene som fulgte var den ukjent. Man tror at den i denne perioden tilhørte blant andre Karl den store.

Til Sverige kom boken som krigsbytte fra Praha i 1648. Den ble innlemmet i dronning Christinas bibliotek, og etter hennes abdikasjon i 1654 ble den gitt til Isaac Vossius som tok den med til Holland. Senere ble den kjøpt tilbake av svensken Magnus Gabriel De La Gardie, som i 1669 gav den til Uppsala universitet.

Det siste bladet ble funnet 1970 og oppbevares i domkirken i Speyer i Tyskland.

5. april 1995 ble den stjålet fra Uppsala, og var en tid på avveie. Etter at den kom til rette, er den blitt betydelig bedre sikret.

Tyveri av sølvbibelen er sentralt for handlingen i Göran Tunströms roman *Tyven* (1986). Sølvbibelen spiller også en sentral rolle i boken *Skamtegnet* (2015) av Helge Kåre Fauskanger.

Codex argenteus ble i 2011 tatt opp i UNESCOs verdensminneregister.

Referanser
----------

1. ↑  Codex Argenteus – the ‘Silver Bible’

Eksterne lenker
---------------

* (en) Codex Argenteus – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Om *Codex argenteus* (Uppsala universitetsbibliotek)
* «*Codex Argenteus Online* – 1927 års faksimilupplaga av Codex argentus (Uppsala universitetsbibliotek)»

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Nationalencyklopedin **·** Nationalencyklopedin
 |
Deltakerland i Operasjon Condor. I lys grønn er land som deltok delvis, som for eksempel ved å gi etterretning.
**Operasjon Condor** (spansk *Operación Cóndor*, portugisisk *Operação Condor*) var en organisasjon som drev en hemmelig «skitten krig» mot venstreopposisjonen i Sør-Amerika i årene mellom 1973 til om lag 1980. Det er vanlig å regne med at rundt 30 000 menneske ble myrdet i denne operasjonen. Mange av disse ble torturert i hjel og mange bare «forsvant» uten at slektningene deres fikk vite noe hos politiet eller fikk en grav å gå til. En spesialitet var å kaste ut folk fra fly eller helikopter når torturistene mente de ikke kunne få mer ut av avhørene.

Initiativet til Operasjon Condor kom fra den chilenske generalen Augusto Pinochet, som hadde ledet militærkuppet mot den folkevalgte sosialistiske presidenten Salvador Allende den 11. september 1973. Med støtte fra den amerikanske etterretningsorganisasjonen CIA ble det organisert en multinasjonal terrororganisasjon med navnet Operasjon Condor. Organisasjonen skulle også forfølge venstreorienterte som flyktet fra Sør-Amerika til USA eller Europa. Med i organisasjonen var representanter fra USA, Chile, Argentina, Bolivia, Brasil, Paraguay og Uruguay. 

I 1980-årene ble mange av erfaringene fra torturen og terroren i Operasjon Condor brukt i tilsvarende «skitne kriger» som lokale regimer med støtte fra USA førte mot venstreopposisjonen i Mellom-Amerika. Den nyutnevnte (2005) sjefen for all amerikansk etterretning, John Negroponte, spilte en sentral rolle i området på denne tiden.

Rettssaker
----------

I 2011 ble Alfredo Astiz dømt, og han sitter fortsatt i fengsel (per 2016).

I 2013 startet en rettssak i Argentina; Per mai 2016 har «15 av de totalt 18 tiltalte i saken [...] [blitt] funnet skyldig i sin delaktighet i Operasjon Condor»; «Argentinas siste militærdiktator Reynaldo Bignone [ble dømt] til 20 års fengsel for forsvinningen til over 100 mennesker under Operasjon Condor»; Den pensjonerte obersten Manuel Cordero fra Uruguay - den eneste ikke-argentineren på tiltalebenken - ble dømt til 25 års fengsel.

Litteratur
----------

* Eichner, Klaus, *Operation CONDOR – Eine Internationale des Terrors*, Verlag Wiljo Heinen, Berlin (2009), ISBN 978-3939828426

Referanser
----------

1. ↑  20 års fengsel for argentinsk eksdiktator

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN
 |
Shangri-La (rosa) i prefekturet Dêqên (gult)
Klosteret i Sumtseling
Tibetanske hus i Zhongdian
**Shangri-La** (kinesisk: 香格里拉县; pinyin: *Xiānggélǐlā Xiàn*) er et fylke i det autonome prefektur Dêqên for tibetanerne i provinsen Yunnan i Folkerepublikken Kina.

Frem til 2001 het det **Zhongdian** (中甸县, *Zhōngdiàn Xiàn*); navneskiftet til Shangri-La var for å knytte an til beretningen om et fullkomment samfunn ved det navn i forfatteren James Hiltons roman *Lost Horizon*) fra 1933, som i sin tur ble ytterligere kjent ved Frank Capras film fra 1937.

Befolkningen var på 129 306 innbyggere i 1999.

Navneskiftet til Shangri-La har betydd meget for turismen; det er også en rekke attraksjoner der.

Samferdsel
----------

Kinas riksvei 214 løper gjennom området. Den fører fra Xining i provinsen Qinghai til Jinghong i Yunnan.

Referanser
----------

1. ↑  National Population Statistics Materials by County and City – 1999 Period, *i* China County & City Population 1999, Harvard China Historical GIS

Eksterne lenker
---------------

* Informasjonsside Arkivert 24. juli 2010 hos Wayback Machine.
* Fotos fra Zhongdian, hos YUNNAN.FR
* Fotos fra *Panoramio*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
**Nykøbing Sjælland** er en by på Nordvestsjælland i det nordlige Odsherred ved Isefjorden. Den er kjøpstad, men har ikke lenger noen betydelig handelshavn. Byen har 5 225 innbyggere (2009) og ligger i Odsherred kommune i Region Sjælland. I sommerhalvåret bærer byens liv i høy grad preg av de mange turistene som gjester områdets feriehus og badestrender. Nykøbing Sjælland er handelsby for et stort sommerhusområde.

Byens historie
--------------

Nykøbing Sjælland er en av Sjællands eldst daterte byer, ettersom den for første gang nevnes i siste halvdel av det 13. århundret. Nykøbing kirke er imidlertid fra første halvdel av 1200-tallet. I 1290 brente Marsk Stigs tilhengere byen ned og byen ble siden herjet av all slags branner og ulykker. I 1370 ble byen og det omkringliggende jordet inkludert i Roskilde bispedømme, men dronning Margrete I oppløste det igjen. I middelalderen hadde Nykøbing Sjælland en fiskerihavn for sild og i 1443 fikk den kjøpstadsrettigheter, og deretter overtok fiske som det dominerende handelsproduktet. Byen fikk en latinskole i 1590, som i år 1740 ble avløst av en dansk skole. På dette tidspunktet hadde Nykøbing bare 350 innbyggere og var derfor én av de aller minste byene på Sjælland. 

I 1868 ble Nykøbing Sjællands tinghus oppført på Holtets plass tett ved kirken og bygningen kom på den måten til å fungere som råd- og arresthus. Siden 1991 har det vært fredet og fungerer i dag som domhus og spisested for "Restaurant Madkunsten". Odsherred Museum lå inntil 2004 i *Kirkestræde*, men har siden flyttet til moderne bygninger ved Annebjerggaard Museum ca. to kilometer sør for byen. Sistnevnte museum inneholder Nord-Europas største privatsamling av antikke glassgjenstander. Faktisk er Nykøbing også kjent for Sherlock Holmes-museet som generelt legger vekt på kriminallitteratur. 

Nykøbing Sjælland er nordligste endestasjon for Odsherredsbanen, som forbinder byen til Holbæk.

Galleri
-------

* TinghusetTinghuset
* GågatenGågaten

Referanser
----------

1. ↑  Statistikbanken Tabell BEF44

Eksterne lenker
---------------

* Odsherred Turistbyrå
* Dansk Center for Byhistorie - Nykøbing Sjælland

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |

Portal: Danmark
***Shanna*** er en slekt av pillebiller.

Utseende
--------

Små til middelsstore (1–10 mm), ovale biller, kroppen er nokså sterkt hvelvet. På farge er de gjerne grå/brun/svarte, ofte med metallglans. Oversiden er gjerne fint hårete. Mange har oversiden dekket av fine, lyse skjell eller fløyelsaktig bestøvning. **Hodet** er lite, nedbøyd og vanligvis ikke synlig ovenfra. Det kan felles inn i en grop i forbrystet. Fasettøynene er temmelig små og ovale. Antennene er nokså korte, 11-leddete, svakt kølleformede. **Brystskjoldet** (pronotum) er bredere enn langt, nokså hvelvet, med tydelig avsatte sidekanter. **Dekkvingene** er nokså korte og brede, hvelvede, med eller uten punktstriper. **Beina** er korte, føttene kan felles inn i en fure på leggen og hele beina kan felles inn i furer på undersiden, slik at kroppsformen blir helt glatt. **Larvene** er C-formede, halvmåneformede eller sylindriske.

Levevis
-------

Både voksne og larver lever av stort sett av mose, selv om enkelte arter også kan finnes på lav og urter. De voksne beiter på overflaten av moseteppet, mens larvene stort sett lager tunneler nede i mosen. De fleste er nattaktive. Pillebillene finnes ganske høyt til fjells og er en av de tallrikeste bilegruppene i høyfjellet.

Utbredelse
----------

Slekten er utbredt i fjellområdene i Kina.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien pillebiller, Byrrhoidea
			* Familien pillebiller, Byrrhidae
				+ Underfamilien hårpillebiller, Byrrhinae
					- Stammen Simplocariini
						* Slekten ***Shanna*** Pütz, 2007
							+ *Shanna wuyishanensis* Pütz, 2007

Referanser
----------

1. 1 2  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 29. august 2020. Besøkt 29. august 2020.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Shanna* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Shanna* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata
Ordenstegn for 9. september 1944-ordenen
**9. september 1944-ordenen** (bulgarsk: *Орден „9 септември 1944"*) er en bulgarsk orden innstiftet 9. september 1945 til belønning av innsats i oppstanden 9. september 1944 og for å styrke folkestyret i Bulgaria. I Folkerepublikken Bulgarias ordensvesen rangerte 9. september 1944-ordenen sammen med Roseordenen på nivå tre. Da Bulgaria i 1990 innførte flerpartidemokrati og markedsøkonomi ble ordenen avskaffet.

Inndeling
---------

9. september 1944-ordenen har tre trinn, alle kan tildeles med eller uten sverd:

* 1. klasse
* 2. klasse
* 3. klasse

Insignier
---------

Ordenstegnet for 9. september 1944-ordenen består av en femtagget, utbøyd stjerne. Stjernen er hvitemaljert for 1. og 2. klasse, i rød emalje for 3. klasse. Midtmedaljongen er i gull og har portrett av den revolusjonære nasjonalisten Vasil Levski (1837–1873). Han ledet i 1872 en mislykket oppstand mot Det osmanske rike. For 1. klasse er medaljongen omgitt ev en bord utformet som en grønn laurbærkrans. Ordenstegnene for 1. klasse har på revers en midtmedaljong med innskriften 9 септ. 1944 over tre linjer i gullskrift på rød emalje med grønn laurbærkrans rundt. Ordenstegnene for 2. og 3. klasse har kun motiv på advers og her har laurbærkransen rundt medaljongen innskriften 9 септ. 1944. Ved tildeling for militær innsats er det korslagte, oppadvendte sverd lagt bak stjernen.

Ordensbåndet for 1. klasse ble i 1945 fastsatt til helrødt, mens 2. og 3. klasse var uten bånd og ble båret direkte på brystet. Senere ble ordensbåndet for 1. klasse rødt med kantstriper i hvitt og grønt. Dette er fargene i Bulgarias flagg. For 2. klasse fikk ordensbåndet rød farge med kant- og midtstriper i lyst blått og for 3. klasse rødt med blå kantstriper.

Tildeling
---------

Det ble mellom 1945 og 1990 foretatt tildeling til 71 007 mottagere. Den første tildelingen av 9. september 1944-ordenen gikk til Georgi Dimitrov, som fikk ordenens 1. klasse med sverd.

Kilder
------

* Furlan, Marjan: *Socialist Bulgaria. Orders and Medals 1944–1991*, Toronto: Militaria House, 1997, s. 15–17
* Hieronymussen, Poul Ohm og Jørgen Lundø: *Europæiske ordner i farver*, København: Politikens forlag, 1966, s. 155
* Petrov, Todor: *Bulgarian Orders and Medals 1878–2005*, Sofia: Voenno izdatelstvo, 2005, s. 208–212. ISBN 954-509-317-X
***O Mimi San*** er en amerikansk stumfilm fra 1914, regissert av Charles Miller.

Handling
--------

Historien finner sted i Japan mot slutten av 1860-tallet. Men keiseren begynner å bli gammel og svak. Han har to sønner: Eldstesønnen Yorotomo er etterfølger til tronen. Hans yngre bror Togowawa kommer til å etterfølge tronen i tilfelle brorens død. Keiseren forlover bort Yorotomo til Sada San, datteren til den japanske statsministeren. Men en Shogun begjærer tronen selv, men han innser at det japanske folket aldri ville tillate ham å ta over tronen selv. Han ønsker derfor å finne en passende marionett, som han kan styre selv. Han planlegger derfor å drepe Yorotomo, i den tro at han klarer å kontrollere Togowawa mye bedre.

Togowawa blir snart en del av denne konspirasjonen, og lover å hjelpe Shogun. Men konspiratørene blir overhørt av en spion, som arbeider for keiseren. Yorotomo blir sendt bort, i forkledning, i håp om å beskytte ham. Men under denne reisen forelsker han seg i Mimi San, datteren til en gartner. Men hun vet ikke at Yorotomo i virkeligheten er en prins. Men han blir snart tvunget til å forlate Mimi San, og gifte seg med Sada San.

Referanser
----------

1. ↑  O Mimi san

Eksterne lenker
---------------

* (en) *O Mimi San* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *O Mimi San* på Silent Era Rediger på Wikidata

* (en) *O Mimi San* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata
**Jostein Einar Erstad** (født 27. mai 1922 i Skodje, død 2. juli 2011) var sjef for Politiets overvåkningstjeneste. Han ble utnevnt 3. september 1982 og var i embetet til han gikk av med pensjon i 1990.

Biografi
--------

Erstad er småbrukersønn fra Skodje kommune utenfor Ålesund. Han deltok i Milorg og kom til Oslo i 1945. Her ble han tatt opp som politiaspirant. Som konstabel var han også spaner. Han tok artium som privatist ved siden av full jobb, deretter studerte han jus og ble cand.jur. også det ved siden av full jobb. Han var dommerfullmektig, politifullmektig og lærer på Politiskolen. Han ble statsadvokat i Eidsivating i 1971. Fra 1980 var han leder for embetet, inntil han i oktober 1982 ble overvåkningssjef etter Gunnar Haarstad.

Store saker
-----------

* Spaningen på Asbjørn Sunde, som ble arrestert i 1954.
* Saken mot Gunvor Galtung Haavik, men hun døde før saken kom opp.
* Treholt-saken.

Kilder
------

* Hvem Hva Hvor 1984 side 83

Eksterne lenker
---------------

* *Ville arrestere Treholt tidligere* (Inge D. Hanssen) Artikkel i Aftenposten 27. mai 2002

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Prabook
 |

Portal: Andre verdenskrig
**Afghanistan International Bank (AIB)** er en lokal forretningsbank i Afghanistan med hovedsete i Kabul. Banken har syv avdelingskontorer i de største byene i landet. AIB har internasjonale aksjonærer, to afghanske næringsgrupper, en afghansk/amerikansk næringsgruppe og Den asiatiske utviklingsbanken. AIB åpnet i 2004 og er en av de første bankene som har blitt grunnlagt i landet i løpet av de siste 23 årene. Banken opererer fra AIB House, som ligger i Wazir Akbar Khan-distriktet i Kabul by.

AIB driver hovedsakelig grossist- og banktjenester i samarbeid med blant andre multilaterale organisasjoner, FN-enheter, ikke-statlige organisasjoner, ambassader, utenlandske militære styrker, afghanske statlige institusjoner samt utenlandske og innenlandske selskaper for å fungere som deres kunder. Banken har sine avdelinger i Mazar-e Sharif, Herat, Kandahar, Jalalabad og Kabul by.

Afghanistan International Bank ble til å begynne med kapitalisert til en verdi på 10 millioner amerikanske dollar, som nå har økt til 80 millioner amerikanske dollar. Banken forsøker å bli en modellbank i Afghanistan, og ble grunnlagt og drives i samsvar med beste internasjonale praksis. AIB utviklet seg raskt til en fullt operativ forretningsbank og tilbyr i dag et bredt spekter av produkter og tjenester, inkludert tilgang til minibanker og nettbank for lokale og utenlandske kunder. Banken tilbyr finans- og handelstjenester, betalingstransaksjoner samt å ta innskudd fra små og mellomstore bedrifter. AIB tilbyr også låneprodukter for både utenlandske selskaper og lokale små og mellomstore bedrifter.

Eksterne lenker
---------------

* (en) AIBs offisielle hjemmeside
**Jostein Goksøyr** (født 28. juni 1922 på Karmøy, død 5. desember 2000 i Bergen) var en norsk mykolog og biolog som bidro til læren om det første liv på jorden.

Liv og virke
------------

Etter examen artium 1941 ved Eidsvoll landsgymnas, studerte han botanikk i Göteborg under den andre verdenskrig.

Etter krigen ble han mag.scient i 1950 på en soppavhandling og fikk jobb hos det nyetablerte Sentralinstitutt for industriell forskning. Hans videre forskning på giftstoffet dithiokarbamyl brakte ham en dr.philos. ved Universitetet i Oslo i 1955. Han ble så i 1955 tilsatt som dosent i botanikk ved Botanisk Laboratorium ved Universitetet i Bergen.

Jostein Goksøyr ble kjent for arbeidet om jordbakterienes genetiske mangfold, og fikk utgitt en artikkel i *Nature* i 1967 om utviklingen av plante- og dyreceller, at de første eukaryoter kan ha oppstått fra bakterieceller som levde tett sammen eller inni hverandre. 

> ...fremsatte han den teori at flere bakterieceller av samme art hadde smeltet sammen, og dannet en større celle med en felles cellemembran og med arvestoffet konsentrert i et avgrenset område i sentrum. Deretter hadde andre typer bakterier blitt tatt opp i denne urcellen og etter hvert utviklet seg til organeller med spesielle funksjoner, for eksempel aerob energiproduksjon, fotosyntese og bevegelse. Nesten samtidig, men uavhengig av Goksøyr, formulerte andre forskere tilsvarende teori for utvikling av den eukaryote celle, og i dag er teorien allment akseptert
> 
> 
> professor i mikrobiologi Jan Raa, 15. november 2001
> 
> 

Han ble samme året (1966) ansatt som professor i generell mikrobiologi, et fag han utviklet utviklet sammen med mikrobiell fysiologi. I 1970 ble han innvalgt i Det Norske Videnskaps-Akademi og var sentral bakmann da universitetet dette året innførte institutter i stedet for ren professorledelse.

Goksøyr var redaktør for Naturen (tidsskrift) fra 1978 til 1984, og ble i 1987 innvalgt i Kungliga Vetenskaps-Societeten i Uppsala. Han mottok i 1996 Meltzerprisen på 100 000 kroner for sitt lange virke ved universitetet, der han samme året også bidro sterkt til 50-årsjubileet og jubileumsboken. Han ble i 2000 æresmedlem i Norsk forening for mikrobiologi. Hans sønn Anders Goksøyr (født 1957) er også professor i biolog ved Universitetet i Bergen.

Publikasjoner og utgivelser
---------------------------

* Jostein Goksøyr (1955). *The effect of some dithiocarbamyl compounds on the metabolism of fungi*. Munksgaard, København. s. 719-835.  [Særtrykk av *Physiologia plantarium 8(1955)*]
* Jostein Goksøyr (1966). *Kroppen vår, funksjoner og røkt. Helselære for ungdomsskolen*. Fabritius forlag.
* Jostein Goksøyr (10. juni 1967). «Evolution of eucaryotic cells». *Nature*: 1161.

Referanser
----------

1. 1 2  Jan Raa (15.12.2000). «Minnetale over professor, dr. philos. Jostein Goksøyr». Arkivert fra originalen 24. februar 2005.
2. ↑  «Meltzer-priser til Gunnar Skirbekk og Jostein Goksøyr». Elin, avis ved UiB.
3. ↑  (no) Jostein Goksøyr i Store norske leksikon

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Prabook **·** VIAF **·** GND
 |
Führungsakademie der Bundeswehr
**Führungsakademie der Bundeswehr** (**FüAkBw**) er det høyeste militærakademiet i det tyske forsvaret, Bundeswehr. Det ble etablert 15. mai 1957 i Bad Ems, og har siden 1958 hatt sete i Hamburg. Det anses som etterfølger etter Preußische Kriegsakademie, etablert i 1810.

Akademiet gjennomfører utdannelse og videreutdannelse av offiserer for generalstabs- og admiralstabstjeneste, og har både tyske og utenlandske studenter. Det er to hovedkurs for militært personell på høyt nivå, et toårig nasjonalt kurs (LGAN, *Lehrgang Generalstabs-Admiralstabsdienst National*) for tyske offiserer samt offiserer fra andre NATO- og EU-land, samt fra 1962 et 10 måneders kurs (LGAI, *Lehrgang Generalstabs-/Admiralstabsdienst mit internationaler Beteiligung*) for offiserer fra land utenfor NATO/EU. Studentene er som regel kapteiner, majorer eller tilsvarende. De tidligere studentene ved akademiet går gjerne inn i militære toppstillinger i sine hjemland etter studiene. I perioden 1962–1997 gjennomførte 800 offiserer fra over 80 nasjoner LGAN-kurset i Hamburg.

I tillegg har akademiet ansvar for vanlig utdannelse av tyske stabsoffiserer, og gjennomfører også en rekke mindre kurs, bl.a. et kurs som forbereder på stabstjeneste for FN.

Akademiet har et moderne øvelsessentrum med avansert datasimulering, åpnet i 1999 (Manfred-Wörner-Zentrum).

Tidligere studenter
-------------------

* Harald Sunde, Norges forsvarssjef fra 2009, gikk LGAN-kurset 1987–1989
* Arne Solli, Norges forsvarssjef 1994-1999

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* Führungsakademie der Bundeswehr


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |