recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Tåke under Lønahorgi  
Foto: Paul Skeie
**Lønahorgi** er et fjell i Voss herad i Hordaland. Det ligger ca. 8 kilometer nord for Vossevangen, på nordvestsiden av Lønavatnet. Fjellet har en høyde på 1 410 meter over havet.

På Lønahorgi står en radio- og TV-sender, Lønahorgi hovedsender. Den permanente FM-senderen på Lønahorgi avløste i 1960 senderen på Hangurtoppen like ovenfor Voss, som ble satt i drift 1954 og var landets første forsøksstasjon for FM-kringkasting. Etter et strømbrudd på Voss Elektrisitetsverks 22 kV kraftledning til senderen i april 1961 oppdaget man at de i utgangspunktet ca. 1 cm tykke ledningene var dekket av en sylinder av is på 1,4 meter i diameter. Hver meter av kraftledningen bar is med en vekt på 305 kg. Ifølge Teknisk Ukeblad er dette uoffisiell verdensrekord for ising på kraftlinjer.

Ei utforløype går fra Lønahorgi ned til gården Grevle. Motbakkeløpet Lønahorgi Opp går fra Voss idrettsplass og opp til Langahorgi (1093 moh.), litt sør for toppen av Lønahorgi. Dette løpet hadde i 2010 status som NM i motbakkeløp. Horgi opp, et motbakkeløp i langrenn, ble i årene 2007-2010 arrangert med start på Bavallen og mål på Horgaletten (965 moh.), enda litt lengre sør for toppen av Lønahorgi.

Navnet Lønahorgi kommer av *lo* (flat eng ved vann) og *vin* (beite), som ga navnet til gården Løno, og *horje* (fjell).

Referanser
----------

1. ↑  Lønahorgi på Norgeskart.no fra Statens kartverk
2. ↑  Per Borge: Voss Arkivert 31. oktober 2015 hos Wayback Machine. (besøkt 24. desember 2012)
3. ↑  Meteorologisk institutt - Meteorologileksikon: Skyis Arkivert 26. februar 2012 hos Wayback Machine. (besøkt 24. desember 2012)
4. ↑  Teknisk Ukeblad: Her henger 1,5 meter is rundt en tynn kraftledning (23. desember 2012, besøkt 24. desember 2012)
5. ↑  Voss Friidrett: Lønahorgi opp NM 2010 - Offisiell resultatliste[*død lenke*] (3. juli 2010)
6. ↑  Leiv Heggstad: *Stadnamn på Voss*. Folkeminnenemndi på Voss 1949, s. 130 (digitalisert av Nasjonalbiblioteket)

Eksterne lenker
---------------

* UT.no: Rutebeskrivelse fra Bavallen/Voss til Lønahorgi 1410 moh.[*død lenke*]
* FMSCAN.org: Lønahorgi FM transmitter info[*død lenke*]
* FMSCAN.org: Lønahorgi TV transmitter info[*død lenke*]
Diagram som viser et tverrsnitt av et havbekken, og forholdet mellom dyphavssletten og en stigning i Kontinentalsokkelen og en dyphavsgrop
**Dyphavssletter** er en undersjøisk sletter som danner den dype havbunnen. Slettene ligger mellom foten av midthavsryggene og den ytterste delen av kontinentranden, typisk på 4000–6000 meters dybde. Vanligvis ligger mellom foten av en kontinental stigning og en midthavsrygg, avgrunnsslettene dekker mer enn 50 % av jordens overflate. De er blant de flateste, jevneste og minst utforskede områdene på jorden. Dyphavsslettene er sentrale geologiske elementer i havbekken (de andre elementene er en forhøyet midthavsrygg og flankerende dyphavshøyder), og de enorme flatene blir kun brutt av noen spredte guyoter (undersjøiske vulkanfjell med flate topper).

Dyphavsslettene kjennetegnes av mer finkornete sedimenter enn på kontinentalsokkelen og i kontinentalskråningen, selv om både grus, stein og større blokker, droppet fra isfjell i istidene, kan finnes flere steder. Også skredmateriale fra sokkelen og skråningen kan ha havnet langt ut på disse slettene.

Dyphavsslettene ble ikke anerkjent som særskilte fysiografiske trekk ved havbunnen før på slutten av 1940-tallet, og inntil nylig hadde ingen blitt studert på systematisk grunnlag. De er dårlig bevart i de sedimentære dataene, ettersom de har en tendens til å bli konsumert av subduksjonsprosessen. På grunn av det totale mørket og et vanntrykk som kan nå rundt 750 ganger atmosfærisk trykk (76 megapascal), er det svært vanskelig å utforske dyphavsslettene.

Referanser
----------

1. ↑  Craig R. Smith; Fabio C. De Leo; Angelo F. Bernardino; Andrew K. Sweetman; Pedro Martinez Arbizu (2008): «Abyssal food limitation, ecosystem structure and climate change» (PDF), *Trends in Ecology and Evolution*. **23** (9): 518–528. doi:10.1016/j.tree.2008.05.002. PMID 18584909. Arkivert fra originalen Arkivert 20. juli 2011 hos Wayback Machine. (PDF) den 20. juli 2011
2. ↑  Vinogradova, N.G. (1997): «Zoogeography of the Abyssal and Hadal Zones», *The Biogeography of the Oceans*. Advances in Marine Biology. **32**, s. 325–387. doi:10.1016/S0065-2881(08)60019-X. ISBN 9780120261321.
3. ↑   Weaver, P.P.E.; Thomson, J.; Hunter, P.M. (1987): *Geology and Geochemistry of Abyssal Plains* (PDF). Oxford: Blackwell Scientific Publications; s. x. ISBN 978-0-632-01744-7. Arkivert fra originalen (PDF) den 24. desember 2010.
4. ↑  «What is a guyot?», *National Ocean Service* (NOAA)
5. ↑  «Abyssal plain», *Learning Geology*
6. ↑  Abyssal plains, *Bluehabitats.org*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** NKC
 |
**Brattbakken** er en gård i Vefsn kommune, som ligger midt i Drevjadalen, der FV 252 kommer inn i dalen fra Fustvassbygdene. Drevjo (Drevjeelva utgjør grensen mot Straum (Vefsn) i nord. I vest grenser gården til Bergsnevet. I sør grenser gårdens utmark til Granåsen (Vefsn), Søfting og Engåsen. I øst grenser gården til Forsmoen.

Historie
--------

Det antas at Brattbakken er en av de eldste gårdene i Drevjadalen, med drift fra 1600-tallet.

Skoler og skolekretser
----------------------

I omgangsskoletiden utgjorde Brattbakken sammen med Bergsnevet og Forsmoen en egen skolekrets.  Den nye skoleloven som kom i 1861, la opp til faste undervisningslokaler. Dette ble en komlisert sak for disse bygdene å løse på grunn av de krevende utfordringene med transport.  Resultatet ble en mellom løsning som varte i en periode, med fortsatt omgangsskole for gårdene; Brattbakken, Forsmoen, Rokkåsen og Granåsen. Denne rotasjonen gikk ut på 3 uker skole på Brattbakken, 3 uker på Forsmoen, og 2 uker på den faste skolen på Stuvland. Denne ordningen fortsatte i forskjellige varianter helt til det ble bygget skole på Forsmoen i 1938. Elever fra Brattbakken hadde fra da av et fast skolelokale å gå til. Denne skolen var i bruk helt til den nye Granmoen skole ble åpnet i 1969.

Samferdsel
----------

Den gamle ferdselsveien fra Drevja gikk forbi Brattbakken, videre gjennom Granåsen mot Dolstad og Mosjøen. I dag går både Fylkesvei 252 mellom Fustvassbygdene og Drevjadalen gjennom bygda, samt  hovedveien Fylkesvei 78 som går opp gjennom Drevjadalen. Nordlandsbanen passerer også bygden, men de lokale stasjonen er i dag nedlagte.

Referanser
----------

1. ↑  Skorpen, Knut (2014). *Gardshistorie for Vefsn*. Mosjøen: Vefsn bygdeboknemnd. s. 188. ISBN 978-82-990173-6-7. «Brattbakken er truleg...»
2. ↑  Skorpen, Knut (2014). «Brattbakken». *Gardshistorie for Vefsn*. Mosjøen: Vefsn bygdeboknemnd. s. 192. ISBN 978-82-990173-6-7. «I omgangsskuletida...»
| Diatoniske intervaller |
| --- |
| PrimSekundTersKvartKvintSekstSeptimOktavNoneDesimUndesimDuodesimTredesimHalvtone/Heltone |
| 
Spesielle intervaller |
| MikrointervallKommaDiësisLimmaApotomeDitonusTritonusUlvekvint |
| 
Måleenheter |
| CentMillioktavOktavSavart |
| * v
* d
* r
 |

Stor sekst
En **sekst** er i musikk et intervall over seks diatoniske trinn. Begrepet kan vise til en stor sekst eller en liten sekst.

En *stor sekst* er et sprang på ni halvtoner og forkortes **M6**. Dens omvendte (inverterte) intervall er en liten ters. 

Liten sekst
En *liten sekst* er en halvtone mindre enn en stor sekst og springer over åtte halvtoner. En liten sekst forkortes **m6** og inverteres til en stor ters.

På sjette trinn i en durskala finnes skalaens parallelltoneart; den mollskalaen som har samme antall og samme type faste fortegn (♯ eller ♭). Så er for eksempel a-moll er parallelltoneart til C-dur, g♯-moll parallelltoneart til H-dur, c-moll parallelltoneart til E♭-dur.

Frekvensproporsjonene for likestemte sekster – det vil si, svingingsforholdet mellom den henhodsvis øverste og nederste tonen i intervallet – er som følger:

|  |  |
| --- | --- |
| Liten sekst | {\displaystyle {\sqrt[{12}]{2^{8}}}={\sqrt[{3}]{4}}\approx 1{,}587401} |
| Stor sekst | {\displaystyle {\sqrt[{12}]{2^{9}}}={\sqrt[{4}]{8}}\approx 1{,}681793} |

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND
 |
Fiolin og bratsj
**Bratsj** er et strykeinstrument i *braccio*- eller fiolinfamilien. Strengene på en bratsj er stemt i c, g, d1 og a1.

Instrumentets navn på engelsk og italiensk er *viola*, på fransk *alto*, og på tysk *Bratsche*. Navnet *bratsj* er avledet fra det fullstendige italienske navnet, som er *viola da braccio* (arm-viola), etter hvordan instrumentet holdes i kontrast til *viola da gamba* (bein-viola).[]

Bratsjens klang er dypere og mer overtonemettet enn fiolinens. Dette er på grunn av de akustiske forholdene mellom strengenes grunntone og bratsjens klangkropp. Hvis en bratsj skulle hatt den samme klangfylden som en fiolin, måtte den ha vært over dobbelt så stor som fiolinen,[] men da ville den vært uspillbar siden ingen mennesker har så lange armer. Instrumentmakere eksperimenterer derfor til stadighet med utformingen av bratsjen, noe som gir bratsjister store valgmuligheter når de skal finne et nytt instrument.[]

En del bratsjister har fortid som fiolinister, men på grunn av bratsjens størrelse og klang er spilleteknikken annerledes. På grunn av størrelsen bruker man ofte modifiserte fioliner når barn skal prøve instrumentet.

I tillegg til å være et viktig instrument i symfoniorkesteret er det også et vanlig instrument i ungarsk og rumensk folkemusikk. I disse landene har bratsj vært mest vanlig med tre strenger. Disse ble stemt i G, D og A. Bratsj forekommer av og til i bluegrass. Hardingfela ligner i utformingen av kroppen mer på en bratsj enn en fiolin.

Blant kjente komponister har særlig Wolfgang Amadeus Mozart (*Sinfonia concertante* for fiolin, bratsj og orkester), Hector Berlioz (symfonisk dikt *Harold en Italie* etter lord Byron), Robert Schumann (*Eventyrbilder* og *Eventyrfortellinger* for bratsj, klaver og andre instrumenter), Johannes Brahms (2 sonater for bratsj og klaver, 2 sanger med bratsj og klaver), Max Reger (3 suiter for viola solo), Paul Hindemith (flere sonater for bratsj solo samt bratsj og klaver) og György Ligeti (sonate for bratsj solo fra 1991-94) bidratt til å gjøre bratsj til et framtredende soloinstrument.

Medier
------


|  |
| --- |
| Max Reger: Suite for viola solo i g-mollop. 131 d, utdrag fra første sats |
|  |
| Innspilt av bruker Dundak |

* *Problemer med å avspille filene? Se mediehjelp.*

Referanser
----------

1. ↑

Eksterne lenker
---------------

* (en) Viola (music) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Viola (music) – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* «DigitaltMuseum: Søk: 'Bratsj'».

| * v
* d
* r
Instrumenter i symfoniorkester |
| --- |
| Strengeinstrumenter: | Fiolin • Bratsj • Cello • Kontrabass • Harpe |
| Treblåseinstrumenter: | Fløyte • Pikkolofløyte • Klarinett • Bassklarinett • Obo • Engelsk horn • Fagott • Kontrafagott |
| Messingblåseinstrumenter: | Valthorn • Trompet • Trombone • Tuba |
| Slagverkinstrumenter: | Pauke • Trommer • Triangel • Cymbal |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** Encyclopædia Universalis **·** GND **·** LCCN **·** NDL **·** NKC
 |
Merker for dypgående på baugen på et fartøy, såkalte lastemerker
**Dypgangen** eller **dypgående** på et skips skrog er den vertikale distansen mellom vannlinjen og skrogets bunn (kjølen), inkludert tykkelsen på skroget. Dypgangen avgjør den laveste vanndybden et skip trygt kan navigere i. Dypgangen kan også brukes til å bestemme lastens vekt ombord. Vannets tetthet (salt eller fersk) og skipets bunkerolje må tas med når dypgang beregnes.

Dynamisk dypgang
----------------

Dynamisk dypgang (engelsk: *squad*) oppstår når skip i fart i grunne farvann lager en trykkbølge foran seg som gjør at baugen tipper nedover og akterenden oppover. Skipet kommer av den grunn nærmere bunnen, og det kan innebære større fare for grunnstøting. Denne effekten kan også brukes for å gi større klaring til broer.

Referanser
----------

1. ↑  Dragsnes, Hans L. (2000). *Behandling av skip*. [Oslo]: Gyldendal yrkesopplæring. s. 56–57. ISBN 8200450368.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Draft marks – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |
Skjematisk tegning av sekstant med engelske navn
Sekstant
**Sekstant** er et vinkelmålingsinstrument til å måle vinkelen mellem et himmellegeme, vanligvis solen, og horisonten. Sammen med astronomiske tabeller og en nøyaktig klokke kan en nå bestemme breddegraden. Uten nøyaktig klokke, må en bestemme middagshøyden, solens høyeste stilling på himmelen ved gjentatte målinger og sammenligne med tabellene. 

Med tabeller i kombinasjon med en nøyaktig klokke kan man også bestemme sin lengdegrad. 

Instrumentet anvendes av navigatører innen sjø- og luftfart til stedsbestemmelse. Med dagens satellittnavigasjonssystemer, som GPS og andre, blir sekstanten stadig mindre brukt. De fleste langturseilere vil likevel ha den ombord som en «back up».
Minisekstant har også blitt brukt for navigasjon over Grønlandsisen. For å fremskaffe en «horisont» ble det brukt et beger med kvikksølv som danner et vannrett speil. En sikter mot speilet og må i etterhånd halvere den målte høyden. I realiten har en ikke lenger noen horisont, men to bilder av solen, ett direkte mot solen og ett mot solens speilbilde som ligger i samme vinkel under horisonten som den virkelig solen ligger over. 

Sekstanten, som menes tatt i bruk i 1767, er en videreutvikling av oktanten, som antas å være oppfunnet av engelskmannen John Hadley i 1731.

Omtrent samtidig kom amerikaneren Thomas Godfrey med en tilsvarende oppfinnelse. 

Instrumentet er innrettet slik at det kan holdes i hånden uten stativ, noe som er nødvendig både ombord i skip og i luftfartøyer.

Illustrasjon av bruk av sekstant. 1. Sikt på horisonten. 2. Lås opp arm. 3. Drei slik at sola er i linje med horisonten. 4. Les av gradene. 5. Regn ut posisjon.
Sekstanten består av en ramme på 60 grader (en sjettedel av en sirkelskive), og er forsynt med en gradinndelt skala) med nonius, samt en bevegelig radial arm, (alhidaden) med et speil og ved limbus en rute med avlesningsmerke. Nyere sekstanter har finavlesningen ved hjelp av mikrometerskrue istedenfor nonius. Denne er gradert direkte i vinkelminutter og man bruker da ofte betegnelsen «Trommelsekstant». Dessuten er det på rammen montert et fast speil, optisk tilbehør og farvede glass til å beskytte mot sollyset.

Referanser
----------

1. ↑  Bob Graham:*The Artificial Horizon*, 2002  Arkivert 16. oktober 2012 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* Utførlig historikk over sekstanten

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data)
 |
Kakediagram som viser forholdet mellom antallet på engelsktalende i ulike land.
Et **sektordiagram** (eller **sirkeldiagram**, **kakediagram**) er et sirkulært diagram delt opp i sektorer som illustrerer forholdet mellom ulike størrelser. Buelengden til hver sektor er proporsjonal med mengden den representerer. Av dette følger også at arealet og vinkelen til hver sektor også er proporsjonal. Tilsammen utgjør alle sektorene en full sirkel. 

Kakediagrammet er en av de mest brukte diagramtypene i media og journalistikk. Det er 
likevel ikke alle typer data som egner seg spesielt godt til å bli framstilt i et kakediagram, de forekommer derfor langt sjeldnere i presentasjon av forskningsresultater. Det er vanskelig å sammenligne størrelsen på de ulike sektorene i diagrammet med hverandre, eller mellom ulike kakediagrammer, enn det er å gjøre i et tilsvarende søylediagram. Dette er fordi mennesket har lettere for å oppfatte lengder korrekt, enn areal og vinkler. Kakediagram egner seg derimot godt til å presentere en enkelt sektor i forhold til resten av diagrammet. 

"*Diagram of the causes of mortality in the army in the East*" av Florence Nightingale, et eksempel på et rosediagram.
Andre lignende diagrammer er **smultringdiagrammet** og **rosediagrammet**. Smultringdiagrammet er som et vanlig kakediagram, bortsett fra at sentrum av diagrammet er fjernet. I et rosediagram er alle vinkler like store, og hver sektor strekker seg ut fra sentrum avhengig av størrelsen den skal representere. 

Kakediagrammet ble oppfunnet av William Playfair i 1801. 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica
 |
Eksempel på en dyptliggende pilarstasjon; Majdan Nezalezjnosti i Kyivs metro.
Den dyptliggende pilarstasjonen Paveletskaja på Zamoskvoretskajalinjen i Moskvas metro.
En **dyptliggende pilarstasjon** er en type undergrunnsstasjon på stort dyp, som består av en sentralhall og to sidehaller, adskilt fra hverandre av pilarer. Belastningen ovenfra fordeles på pilarene gjennom hvelvkonstruksjoner.

Fordelen med en pilarstasjon fremfor en pylonstasjon er muligheten for større åpninger mellom hallene, noe som åpner for større gjennomfart. 

Den første dyptliggende pilarstasjonen som ble bygget var Majakovskaja på Moskvas metro, som åpnet i 1938.

Pilar/veggstasjon
-----------------

En variant av pilarstasjoner er såkalte «pilar/veggstasjoner», der en del av mellomrommet mellom pilarene erstattes med vegger for å gi økt motstandskraft mot jordtrykket ovenfra, i tilfelle der grunnforholdene er vanskelige. Eksempler på slike stasjoner er Krestjanskaja Zastava og Dubrovka på Moskvas metro.

Se også
-------

* Grunn pilarstasjon
* Pylonstasjon

Portal: Undergrunnsbane
Tjodhildkirken ved Brattahlid, ved dagens Qassiarsuk.
**Brattahlíð** (*Brattahlid*, *Brattalid*) var Eirik Raudes gård ved Eriksfjorden på Grønland. Boplassen ligger i den nåværende grønlandske byen Qassiarsuk.

Den norsk-islandske vikingen Eirik Raude slo seg omkring 985 ned på Brattahlidsletten ved den sydgrønlandske fjorden som senere ble oppkalt etter ham, og etablerte her Brattahlid i Austerbygd. Andre seilte lenger nordvest og grunnla Vesterbygd ved Godthåbsfjorden som den første nordiske bosettingen på Grønland.

Gårdanlegget ble utgravd på 1920-tallet under ledelse av de danske arkeologene Poul Nørlund og Aage Roussell, og Tjodhildkirken som hørte til gården ble utgravd på 1960-tallet. Kirken var beskjedne 2 x 3,5 meter. I år 2000, i anledning 1000-årsfestlighetene, ble Tjodhildkirken gjenoppbygd, litt bortenfor der den opprinnelig stod.

Se også
-------

* Kujataa, verdensarvområde fra 2017

Referanser
----------

1. ↑  «Brattalid – Store norske leksikon». *Store norske leksikon*. Besøkt 8. april 2016.
2. ↑  «Sagaen om Vinland - heimskringla.no». *www.heimskringla.no*. Besøkt 8. april 2016.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi
 |
Dypvåg prestegård.  Foto: Karl Ragnar Gjertsen 
Også prestegårdens stabbur er fredet.  Foto: Karl Ragnar Gjertsen 
Dypvåg prestegård ligger like ved Dypvåg kirke.  Foto: Karl Ragnar Gjertsen 

**Dypvåg prestegård** ligger like øst-nordøst for Dypvåg kirke, i nordkant av kirkegården. Kirkestedet er fra 1100-tallet. Kirken og prestegården ligger i et dalsøkk opp fra Lyngørfjorden og her har det vært et naturlig veifar langt bakover i tid, og dette var et naturlig midtpunkt ved fjorden. 

Hovedbygningen er et sveitserstilhus i to etasjer oppført 1879. Huset er av midtgangstype. 

Prestegårdens våningshus og stabburet fra 1800-tallet er fredet.

Mellom presteboligen og kirken lå en liten prydhave, mens en stor frukthave lå lavere i terrenget. Samspillet og nærheten mellom presteboligen, kirken og haveanlegget er relativt intakt.

Eksterne lenker
---------------

* Dypvåg prestebolig Arkivert 8. mars 2016 hos Wayback Machine. hos Opplysningsvesenets fond
* «Dypvåg prestegård». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
**Webb Simpson** (født 8. august 1985) er en amerikansk profesjonell golfspiller på PGA-touren. 

Simpson ble profesjonell i 2008. Han spilte med sponsorinvitasjoner på Nationwide Tour og PGA-touren før han gjennomgikk PGAs kvalifiseringsskole ved sesongslutt 2008. Her kom han på delt syvendeplass, og fikk dermed spillerett på PGA-touren for sesongen 2009. I sin første hele sesong på PGA-touren fikk han fire topp-ti-plasseringer og endte på 70.-plass på tourens pengeliste. 

Den første seieren på touren kom i 2011, da han vant Wyndham Championship. Bare to uker senere fulgte han opp med enda en seier i Deutsche Bank Championship, etter omspill. I tillegg var han i omspill om seieren i ytterligere to turneringer, Han endte sesongen på andreplass på pengelisten, og rykket ved sesongslutt inn på 10.-plass på verdensrankingen. Han ble også tatt ut på det amerikanske laget i Presidents Cup. 

Simpson fikk sin aller første Major-seier da han vant det 112. arrangerte US Open Championship. Simpson postet rundene sine med 72-73-68-68 som førte til en samlet score på 281 slag (1 over par). Han gikk sisterunden 2 under par som gjorde at han vant med 1 slag på Graeme McDowell og Michael Thompson.

Meritter
--------

### Seire på PGA-touren

* 2011: Wyndham Championship, Deutsche Bank Championship

### Major-seiere

* 2012: US Open Championship

Presidents Cup
--------------

* 2011

Eksterne lenker
---------------

* (de) Webb Simpson – Munzinger Sportsarchiv Rediger på Wikidata

* (en) Webb Simpson – PGA-touren Rediger på Wikidata

* (en) Webb Simpson – Verdensrankingen Rediger på Wikidata
* Artikkel om Simpson sin seier i U.S. Open

Portal: Golf

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Munzinger (sport)
 |
**Victor Wetterström** (født 27. august 1884 i Stockholm, død 11. mai 1956 i Stockholm) var en svensk sportsutøver som deltok i de olympiske vinterleker 1924 i Chamonix.

Wetterström vant en olympisk sølvmedalje i curling under Vinter-OL 1924 i Chamonix. Han var med på de svenske laget som kom på andreplass i curlingturneringen bak Storbritannia. De andre på det svenske laget var Johan Åhlén, Ture Ödlund, Carl Petersén, Carl-Axel Pettersson, Erik Severin, Karl-Erik Wahlberg og Carl Kronlund.

Tre nasjoner deltok i curlingturneringen som av mange kilder har fremstått som en demonstrasjonsgren, men i februar 2006, noen få dager før de olympiske leker i Torino åpnet, erklærte IOK at curling var en del det av offisielle olympiske programmet i 1924.

OL-medaljer
-----------

* 1924 Frankrikes flagg Chamonix - Sølv Sølv i curling Sveriges flagg Sverige

Referanser
----------

1. 1 2   sok.se[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Victor Wetterström – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Victor Wetterström – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (sv) Victor Wetterström – Sveriges olympiske komité Rediger på Wikidata

* (en) Victor Wetterström – World Curling Federation Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Ciudad del Este** (spansk for «Østbyen») er den nest største byen i Paraguay. Den ligger ved Paranáelva helt øst i landet, på grensa til Brasil og Argentina, i triangelet som kalles Trippelgrensa. Byen er hovedstad i departementet Alto Paraná. Den har rundt 320 000 innbyggere (2008).

I Ciudad del Este ligger hovedkvarteret til selskapet som driver Itaipu-demninga. Den har også et stort markedsområde hvor det blant annet selges billige elektroniske varer og et stort antall kjøpesentere. Byen har mye turisme, både på grunn av grensehandelen og nærheten til Iguazúfallene.

Byen blei grunnlagt i 1957 under navnet Puerto Flor de Liz. Den bytta seinere navn til Puerto Presidente Stroessner, før den fikk det nåværende navnet i 1989.

Guaraní internasjonale lufthavn ligger i Ciudad del Este. Vennskapsbrua over Paranáelva forbinder byen med den brasilianske byen Foz do Iguaçu.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Ciudad del Este – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
*For kvinnenavnet, se Belen (kvinnenavn).*
**Belen** var en mann fra J.R.R. Tolkiens fiktive verden Midgard. Han var den andre sønnen av Bëor den gamle, og yngre bror til Baran. Han var bestefar til Belemir, som var Beren Erchamions oldefar på morens side. Belen var leder for Bëors hus en tid, etter at hans eldre bror døde. Etter han var det Bereg, sønnesønn av Baran, som styrte, men bare for en kort stund, før Boron, Barans sønn, tok over. 

```
                        Bëor den gamle
                              |
                  --------------------------
                 |                          |
               Baran                      Belen
                 |                          :
                 -----------                :
                 |         |                :
               Boron    Baranor             :
                 |         |                :
              Boromir    Bereg           Belemir = Adanel
                 |                          | 
            ------------                    |
            |          |                    |
        Andreth      Bregor               Beren
                       |                    |
                --------------              |
                |            |              |
             Bregolas      Barahir   =   Emeldir
                |                    |
        ----------------             |        
        |              |             |                 
     Baragund       Belegund   Beren Erchamion = Lúthien
```

  

Portal: Litteratur
**Finn-Erik Midelfart** (født 18. august 1943, død 2. juli 1995) var administrerende direktør i kosmetikkonsernet Midelfart.

Han var siviløkonom fra University of Washington i 1968, og fikk arbeid hos faren Finn-Erik Midelfart (1906-74) sitt firma *Midelfart & Co.* som drev innen parfyme og kosmetikk. Etter farens død overtok han som leder. Han var både eier, styreformann og daglig leder i bedriften. Konsernet hadde agenturer for blant annet Wella, Procter & Gamble, Bristol-Myers, Johnson & Johnson og GlaxoSmithKline Beecham. Som leder for Kosmetikkleverandørenes landsforening med 20 medlemsbedrifter, ivret han i 1991 for fjerning av 32,5 prosent avgift på kosmetikk, som ble fjernet fra 1993. Verdien av firmaet ble anslått til å være over en halv milliard kroner ved Midelfarts død. Aksjene ble fordelt likt mellom tre investeringsselskaper eid av hans kone Tove Kvammen Midelfart og døtrene (fra et tidligere ekteskap med Kristine Hermine Muhle) Hermine Midelfart (født 1971) og Celina Midelfart (født 1973).

*Se slekten Midelfart*
Ny leder i selskapet etter Finn-Erik Midelfart ble Barbara R. Thoralfsson, mens Christian Ringnes ble styreleder. Sigurd Armand Hauge overtok formannsvervet i Kostmetikkleverandørenes landsforening.

Midelfart var også Monacos honorære konsul i Oslo, et verv han overtok i 1972 fra Eigil Heyerdahl, og som ble overtatt i 1997 av Tove Kvammen Midelfart. 
For magasinet Farmand skrev han på 70-tallet under pseudonymet «Mr. Flopp».
Av motemagasinet Tique ble han med Anette Stai kåret til «Årets mest velkledde» i 1990.

Referanser
----------

1. ↑  Jon Tenden og Trygve Hegnar (7.7.1995). «Finn-Erik Midelfart, nekrolog». Aftenposten.
2. ↑  nho.no: Midelfart[*død lenke*] (pdf)
3. ↑  Kjell Evensen (12.8.1991). «Bransje uten priskonkurranse». Dagens Næringsliv.
4. ↑  Wenche Fuglehaug (11.1.1993). «Kosmetikkavgiften fjernet: Staten taper 400 mill kr.». Aftenposten.
5. ↑  Morten Wang (13.3.1993). «Consulaire direktører». Dagens Næringsliv.
6. ↑  Eskil Engdal (18.12.1993). «Styrtrik såpekoker». Dagens Næringsliv.
Dragebåtregatta i Hongkong
Fra Shanghai, 2013
**Duanwu** eller **Dragebåtfesten** (kinesisk: 端午節; pinyin: **Duānwǔjié**) faller på den 5. dag i den 5. måned i den tradisjonelle kinesiske kalender, og kalles derfor også «dobbeltfemfesten». I den gregorianske kalender havner festen en gang i juni måned, eller sent i mai. 

Sammen med kinesisk nyttår og månefesten er den en av Kinas tre viktigste tradisjonelle fester, og feires med særlig styrke i Sør-Kina.

Selv om opprinnelsen til festen er uklar, knyttes den vanligvis til en legende om forsøket på å redde Qu Yuan fra drukningsdøden. Dette var under De stridende rikers tid. På grunn av den urett som var begått mot seg kastet han seg i elven Miluo Jiang. Dagens feiring av *Duanwu* knytter an til denne hendelsen. 

Tre av de mest fremtredende aktiviteter til *Duanwu* er tilberedelse og spising av *zongzi*, drikking av xionghuangvin, dragebåt-regattaer.

Litteratur
----------

* Josef Guter: *Lexikon der Götter und Symbole der Alten Chinesen.* Marix Verlag, Wiesbaden 2004, ISBN 3-937715-04-5, S. 65-66

Referanser
----------

1. ↑  "Dragon Boat Festival". *China Internet Information Center*. Retrieved on 2013-06-12.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Duanwu Festival – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** LCCN
 |
**Róbert Antal** (født 21. juli 1921 Budapest, død 1. februar 1995 i Toronto i Canada) var en ungarsk vannpolospiller som deltok i de olympiske leker 1952 i Helsingfors. 

Antal ble olympisk mester i vannpolo under OL 1952 i Helsingfors. Han var med på det ungarske laget som vant vannpoloturneringen. Ungarns resultat i finalerunden: 2-2 mot Jugoslavia, 7-2 over Italia og 4-0 over USA. Ungarn og Jugoslavia fikk begge 5 poeng men Ungarn vant på bedre målforskjell, 13-4 mot Jugoslavias 9-5. Det var 21 lag som deltok i vannpoloturneringen som ble avviklet 25. juli til 2. august 1952. Antal spilte to kamper.

OL-medaljer
-----------

* 1952 Finlands flagg Helsingfors - Gull **Gull** i vannpolo, Ungarns flagg Ungarn

Referanser
----------

1. ↑   epa.oszk.hu[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   www.epa.oszk.hu[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Róbert Antal – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Róbert Antal – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Róbert Antal – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Róbert Antal – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (hu) Róbert Antal – Ungarns olympiske komité Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Duan Qirui** (kinesisk: 段祺瑞, pinyin: *Duàn Qíruì*; Wade–Giles: *Tuan Ch'i-jui*, født 6. mars 1865 i Hefei i provinsen Anhui i Kina, død 2. november 1936 i Shanghai) var en kinesisk militær og politiker. Han innehadde en rekke viktige poster under Republikken Kina og var en av Kinas mektigste menn årene 1916–20.

Liv og virke
------------

Duan gjennomgikk krigsskole og tjenestegjorde, etter at Yuan Shikai i 1901 ble visekonge over provinsen Zhili i flere år som hans fremste militære rådgiver. Han ble i 1906 brigadegeneral samt i 1909 general og sjef for den 6. divisjon. Som øverstkommanderende for troppene i Kiangpeh hadde han største andelen av arbeidet med reorganiseringen av nordarmeen etter europeiske forbilder. 

Da Yuan Shikai i 1911 ble statsminister, ble Duan generalguvernør over provinsene Hubei og Hunan. Han bekjempet samme år sammen med l. armé de opprørske, men deltok i januar 1912 i militærbefalingshavernes memorandum til keiseren om abdikasjon. I det første republikanske kabinettet ble han deretter krigsminister, og fikk i september samme år generals rang og ble i 1915 feltmarskalk. 

Duan var i mai-juli 1913 tilordnet statsminister, deretter tilordnet militærguvernør i Hubei samt 1914–15 på nytt krigsminister. Av misnøye med den monarkiske bevegelse dro han seg som «tjenesteledig av sykdomsgrunner» tilbake til privatlivet, men påtok seg etter monarkiplanenes feilslag i 1916 posten som statsminister. Han fratrådte våren 1917, da parlamentet gikk i mot hans forslag om krigserklæring mot Tyskland og Østerrike-Ungarn. Han undertrykket i juli samme år med hjelp av Zhang Zuolin militærguvernør Zhang Xuns forsøk på å gjenopprette keiserdømmet og samvirket deretter som statsminister med Anfu-klubben og japanerne.

Hans maktstilling opphørte sommeren 1920, da militærguvernørene Cao Kun, Wu Peifu og Zhang Zuolin gjennomdrev et politisk systemskifte og Duan ble nødsaget å søke beskyttelse hos japanerne. 

Han fremtrådte på nytt i november 1924, da Zhang Zuolin og Feng Yuxiang, som hadde beseiret Wu Peifu, overtalte men til å stille seg i spissen for en provisorisk regjering, der Zhang Zuolin var den virkelige styrende bak kulissene. Duan utferdiget nå en ny forfatning som i høy grad innskrenket parlamentets innflytelse.

Referanser
----------

1. ↑   Encyclopædia Britannica, www.britannica.com, besøkt 19. januar 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   National Library of Australia, besøkt 19. januar 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Duan Qirui – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** NLA **·** NDL
 |
«**Dypt inn i granskogen**» er en vise som ble funnet av en fangevokter på Akershus festning. Vokteren tok vare på visa og gikk til et trykkeri, og kort tid etter kom den som skillingstrykk, kort og godt under navnet «En sang». Hvem som har laget visa, sier sagaen intet om.

Kilder
------

* Per Johan Skjærstad: «Gode gamle viser frem fra glemselen», Gyldendal 1982

Teksten
-------

Dypt inn i granskogen ligger min hytte  

dekket av granbar og mose og lav,  

å om jeg dit ned i fred kunne flytte  

glemte jeg sorger og nød og alt savn.  

  

Ute er sommer mens fuglene synger  

medens jeg vandrer her ene med tvang,  

og om jeg også som fuglen fikk vinger  

ville jeg fly ifra cellen så trang.  

  

Grusomme skjebne o la meg få vite  

jeg er så trett, og mitt liv er en tvang.  

Gud du som allting regjerer og styrer,  

la meg få hvile på evighetsstrand.  

  

Sådan jeg tenker mens sorgen meg trykker,  

tenker med lengsel på frihetens dag.  

Når fengselsporten for meg seg opplukker  

iler jeg glad under moshyttens tak
Når magnetfeltet er slått av, strømmer en radialstrøm i den ledende ringen på grunn av batteriet som er koblet mellom (uendelige) konduktivitetsringer. Når et magnetfelt langs aksen er slått på (b peker direkte ut av skjermen), vil Lorentz-kraften drive en sirkulær komponent av strøm, og motstanden mellom den indre og den ytre ringen øker. Denne økningen i motstand på grunn av magnetfeltet kalles *magnetoresistans*.
**Magnetoresistans** er en målbar tendens til at et materiale (ofte ferromagnetisk) endrer verdien av dens elektriske motstand når materialet blir utsatt for et ytre magnetfelt. 
Det finnes en rekke effekter som kan kalles magnetoresistans. Noen forekommer i ikke-magnetiske metaller og halvledere, slik som geometrisk magnetoresistans, såkalte Shubnikov-De Haas oscillasjoner, eller den vanlige positive magnetoresistansen i metaller. Andre effekter forekommer i magnetiske metaller, som negativ magnetoresistans i ferromagneter eller anisotropisk magnetoresistans (AMR). 

Magnetoresistans er en galvanomagnetisk effekt. Man skiller mellom transversal magnetoresistans, der strømmen går på tvers av magnetfeltet, og longitudinal magnetoresistans, der strømmen går parallelt med magnetfeltet. Magnetoresistansen kan være positiv eller negativ. I enkelte halvledere (eksempelvis indiumantimonid) er den særlig stor, og avhenger dessuten sterkt av strømretningen i forhold til krystallaksene, noe som kan gi verdifulle opplysninger ved undersøkelse av krystallenes struktur..

Se også
-------

* Magnetresonanstomografi

Referanser
----------

1. ↑  Pippard, A.B. (1989). *Magnetoresistance in Metals*. Cambridge University Press. ISBN 978-0-521-32660-5.
2. ↑  Coleman, R.V. (1966), *Magnetoresistance in Iron Single Crystals*
Illustrasjon fra *The Descent of Man, and Selection in Relation to Sex* av Charles Darwin viser kolibrien *Lophornis ornatus*, hunnen til venstre og prakthann til høyre

**Seksuell seleksjon** (eller det *seksuelle utvalg*) er en evolusjonsfaktor som i likhet med naturlig seleksjon fører til tilpasninger hos arter.
Dette skjer ved at de individene som er best egnet til å tiltrekke seg kjønnspartnere, får mest paringer (og dermed mest avkom) og/eller paringer med partnere av høyest kvalitet. Siden egg er mer kostbare å produsere enn sperma, er det hos de fleste arter hunnen som velger og hannen som blir valgt.

Faktorer som fører til seksuell seleksjon er således (1) partnervalg, (2) konkurranse med individer av det egne kjønn og (3) kurtiseatferd som imponerer det motsatte kjønn. Konkurranse kan innebære fysiske kamper mellom konkurrentene eller felles «fremvisninger», såkalt lekatferd. Eksempler på kurtiseatferd er fuglesang, «bryllupsgaver» hos edderkopper eller «danseoppvisninger» hos fisk. Både kolibrier og paradisfugler er i så måte typiske eksempler på seksuell seleksjon. I tillegg kommer konflikt interessekonflikt mellom hunn og hann (kjønnskonflikt).

Resultatet av den seksuelle seleksjonen er bl.a. evolusjonen av sekundære kjønnskarakterer. De sistnevnte kan til og med være så store og/eller påfallende (f.eks. påfuglens hale eller den utdødde kjempehjortens gevir) at de representerer dårlige tilpasninger til miljøbetingelsene; de kan f.eks. tiltrekke fienders oppmerksomhet eller redusere bevegeligheten. Derfor pleier man å betrakte seksuell seleksjon som en evolusjonsfaktor som er adskilt fra naturlig seleksjon, selv om begge prosessene foregår etter det samme mønsteret (se naturlig seleksjon).

Teorien om seksuell seleksjon blir ofte kalt «Darwins andre teori». Charles Darwin publiserte den i 1871 som del 2 i tobindsverket *The Descent of Man, and Selection in Relation to Sex*, hvor Darwin skriver om både menneskets evolusjon og seksuell seleksjon.

Se også
-------

* Naturlig seleksjon
* Partnervalg
* Sekundær kjønnskarakter
* Handikapprinsippet

Litteratur
----------

* Charles Darwin, *The Descent of Man, and Selection in Relation to Sex*, Princeton, 1871
* Carl Zimmer, *Evolution*, Harper Collins, 2001
* Mark Ridley, *Evolution*, Blackwell 1996, 2.nd ed.
* Zahavi og Zahavis, *The Handicap Principle: A Missing Piece of Darwin's Puzzle*, Oxford University Press, 1999
* Goeffrey Miller, *The Mating Mind*, 2001

Eksterne lenker
---------------

* Forskning.no: Hva skal påfuglen med den flotte halen? ved Erik Tunstad
* Sexual selection affects local extinction and turnover in bird communities

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** NKC
 |
Fra exultetrullen i Baris kapittelarkiv, 1000-tallet
**Exultetruller** er skriftruller fra Middelalderen med tekst og melodi til påskelovsangen, Exultet.

Herkomst
--------

Exultetrullene fra det sørlige Italia er blitt til mellom 900-tallet og 1200-tallet. Som den eldste bevarte anses Codex *Vat. Lat. 9820*, som ble til i Benevento antagelig mellom 985 og 987. Rullene ble skrevet og illustrert i benediktinernes klostre; særlig fra Montecassino. Egentlig er de anakronistiske i utforming, for tiden etter slutten av 300-tallet ble ikke lenger bøker skrevet i skriftrullers form, men som codices. En *codex* var på mange vis mer praktisk, og bedre egnet til å tradere kulturarv i nedskrevet form.

Til forskjell fra toraruller blir exultetruller ikke lest fra høyre mot venstre, men ovenfra og nedover mens den rulles ut over ambo (lesepulten). Disse rullene kunne dermed lages som en enhet. De gir også en bedre mulighet enn *codex*formen å organisere etter det teologisk foranstående og etterfølgende. Bilder illustrerer teksten. disse bildene er slik at de er synlige til rett tid for dem som lytter, og det er da slik at bildene er opp-ned, slik at den som synger ruller seg fordi et opp-ned bilde, som blir synlig til rett tid foran ambo og rett presentert, mens den relevante tilhørende tekst foredras.

Tekst og melodi
---------------

De søritalienske rullene kjenner to forskjellige melodiske versjoner av påskelovsangen, den gallikanske og den beneventanske. Teekster og melodier er tildels svært forskjellige.

Litteratur
----------

* Guglielmo Cavallo: *Exultet, rotoli liturgici del medioevo meridionale*. IPZS, Rom 1994.
* Guglielmo Cavallo: *Exultet*. In: *Enciclopedia dell' Arte Medievale*. Rom 1995 (online bei *treccani.it*)
* Thomas Forrest Kelly: *The Exultet in Southern Italy*. Oxford 1996, ISBN 0-19-509527-8.
* Clara Vasseur OSB: *Altes neu entdecken. Die reiche Symbolik der Osterkerze*. Beuroner Kunstverlag, Beuron 2007, ISBN 978-3-87071-160-3.

Eksterne lenker
---------------

* *Exsultetrollen* i: *Das grosse Kunstlexikon von P. W. Hartmann*.
**Weberwiese undergrunnsstasjon** er en undergrunnsstasjon på Berlins undergrunnsbanenettverk og betjenes av linje U5 mellom Alexanderplatz og Hönow. Stasjonen ligger under Karl-Marx-Allee i bydelen Friedrichshain som administrativt er en del av Friedrichshain-Kreuzberg. Stasjonen ble åpnet 21. desember 1930 under navnet *Mermeler Straße* samtidig som linje E (dagens U5) ble åpnet fra Alexanderplatz til Friedrichsfelde.

Stasjonen ble svært skadet under andre verdenskrig. 200 mennesker ble funnet omkommet i stasjonen etter bombeangrepet 26. februar 1945.

Gaten og stasjonen ble i 1950 omdøpt til Marchlewskistraße etter den polske kommunisten Julian Marchlewski. Etter den tyske gjenforeningen i 1991 fikk stasjonen sitt nåværende navn som er etter en nærliggende park og som betyr Veverengen. Like ved stasjonen ligger '''Hochhaus an der Weberwiese'''. Det er en boligblokk på ni etasjer og regnes som det første sosialistiske bolighus i Berlin. Det er hovedsakelig bygget av resirkulerte teglstein og ble ferdigstilt 1. mai 1952 og overlevert til de fremtidige beboere.


| **Forrige stasjon** |   |  Berlins undergrunnsbane |   | **Neste stasjon**
 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Strausberger PlatzAlexanderplatz |  | U5 |  | Frankfurter TorHönow |

Referanser
----------

1. ↑  Berliner-Untergrundbahn.de: Die U-Bahn im Krieg Arkivert 20. august 2010 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* (en) U-Bahnhof Weberwiese (Berlin) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
Sankt Jakob kirke i Bergen
Stavanger domkirke
**Karl Marthinussen** (født 26. november 1890 i Bergen, død 29. mai 1965) var en norsk teolog og biskop i Stavanger bispedømme.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Karl Marthinussen var far til lagdommer Hans Fredrik Marthinussen.

### Prest

Marthinussen ble cand.theol. i 1914, og hans første prestestilling var ved St. Jakob kirke i Bergen, hvor han virket fra 1916 til 1930. Marthinussen var så residerende kapellan og sokneprest i Sandviken fra 1930 til 1948. Fra 1934 til 1946 var Marthinussen den første formannen i Bergen Kristelig Folkeparti, som da var et eget fylkeslag.

### Biskop

Han etterfulgte Gabriel Skagestad som biskop i Stavanger i 1949, og gikk av som biskop i 1960.

Marthinussen har utgitt flere lærebøker, diktsamlinger og teologiske bøker.

Karl Marthinussen var en ivrig forkjemper for avholdssaken, og engasjerte seg også i lokalpolitikk og i økumenikk. Han ble en av de fremste i landet til å målbære edruskapsbevegelsens synspunkt i tale og skrift. I tillegg til sin gjerning som en samfunnsaktiv teolog, gav han ut en lang rekke bøker, blant annet et 3-bindsverk om «Store menn i tankenes verden», og om edruskapstanken spesielt «Kampen for en stor tanke» og «Glasset i skjønnhet.» Heftet hans om «Hvorfor avholdsmann?» fikk store spredning. 

I mange år var han medlem av Statens Edruskapsråd.

Karl Marthinussen ble utnevnt til kommandør av St. Olavs Orden i 1963.

Bibliografi i utvalg
--------------------

* (no) Publikasjoner av Karl Marthinussen i BIBSYS
* *Med mesteren* (dikt) (1921)
* *I Herrens forgaarder* (dikt) (1929)
* *Store menn i tankens verden* (tre bind, 1929–1931)
* *Kampen for en stor tanke* (1932)
* *Kirkehøvdinger. Fra Cyprian til Innocens* (1935)
* *Tid og evighet. Tanker om "de siste ting"* (1938)
* (med Ragnvald Ribsskog): *Kristendomskunnskap for den høgere skolen* (1939)
* *Kristendom og politikk* (1948)
* (med Laura Hordvik): *Bibelhistorie for folkeskolen* (1946)
* *Forventning og vår* (dikt i utvalg) (1961)
* *Alt hører dere til* (1962)
* *Pedagogiske strøtanker* (1963)
* *Ett er nødvendig* (1964)

Referanser
----------

1. 1 2 3  «Biskop». Store norske leksikon. Besøkt 4. august 2013.
2. ↑  «Jeg kunne ikke være menneske uten å være kristen». *Nordlands avis*. 11. juni 1965. s. 3.
3. ↑  Risnes, Knut (1985). «Hordaland KrF». I Sæter, Odd Jostein. *Kristelig Folkepartis historie 1933–1983. Samling om verdier*. Oslo: Valo. s. 341–342. ISBN 82-991256-1-8.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Gabriel Skagestad** | **Biskop i Stavanger bispedømme**(1949–1960) | Etterfølger:**Fridtjov Birkeli** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND
 |
**WebAPP** også kjent som Web-APP er et populært, åpent kilde webadministrering system (CMS) skrevet i Perl programmeringsspråk. Navnet "WebAPP" er en forkortelse for "Web Automated Perl Portal". Det er underlagt GNU General Public License, WebAPP er en fri programvare (free software).

Egenskaper
----------

Forbedret kryptering, artikler, forum, Instant Melding system (IM), hvem er online, profil info, medlemsliste, sorterte linker for IM, Profil og E-post, Download og Linker, Statistikk med avanserte sortering, Webbaserte administrering med hjelp av kontroll panel, om, kontakt og hjelp sider, velkommen meldinger for registrerte brukere og gjester.

Eksterne lenker
---------------

* WebAPP for support og utvikling.
* ThemeAPP, en smaling på WebAPP themes.
* DSBApp, Dirty Sand Box prototype prosjekt.
* PerlPort, Tysk support webside.
* SweApp, En svensk support webside for brukere i Scandinavia. Arkivert 28. november 2006 hos Wayback Machine.
* Multi Langauge Automated Perl Portal, for multispråklig support.
Lyns norgesmestere i 1908. Bak fra venstre: L. Syvertsen (reserve), Knut Heyerdahl-Larsen, Victor Nysted, Nikolai Ramm Østgaard, Rolf Maartmann, Erling Maartmann og Th. Aasgaard (formann); i midten: Henning Wiese, Erling Lorck og Henrik Nordby; foran: Hjalmar Syversen, August H. Kahrs og Olav Thygesen. Foto: Gustav Borgen 
**Norgesmesterskapet i fotball for menn 1908** ble vunnet av Lyn etter finaleseier 3-2 over Odd den 13. september. Kampen gikk på Gamle Frogner stadion i Kristiania. Dommer var Charles S. Davis, Sarpsborg.

Dette var første gang Lyn vant et norgesmesterskap.

**Lyns vinnerlag**: August Heiberg Kahrs – Olav Thygesen, Hjalmar Syversen – Erling Lorck, Henrik Nordby, Henning Wiese – Knut Heyerdahl-Larsen, Victor Nysted, Nikolai Ramm Østgaard, Erling Maartmann, 
Rolf Maartmann.

**Odds lag**: Jacob Abrahamsen – Peder Henriksen, Marius Lund - Bernhart Halvorsen, Frithjof Nilsen, Øyvind Stensrud – Otto Olsen, Bjarne Gulbrandsen, Johan Nilsen, Berthold Pettersen, Daniel Gasmann.

1. runde
--------

5. september

* **Lyn** – Lyn, Gjøvik 6-0

Semifinaler
-----------

12. september

* Kvik, Fredrikshald – **Odd** 0-5
* **Lyn** – Ørn 2-0

Finale
------

13. september

* **Lyn** – Odd 3-2

Kilder
------

* www.rsssf.no

| * v
* d
* r
Norgesmesterskapet i fotball for menn |
| --- |
| År | 
* 1902
* 1903
* 1904
* 1905
* 1906
* 1907
* 1908
* 1909
* 1910
* 1911
* 1912
* 1913
* 1914
* 1915
* 1916
* 1917
* 1918
* 1919
* 1920
* 1921
* 1922
* 1923
* 1924
* 1925
* 1926
* 1927
* 1928
* 1929
* 1930
* 1931
* 1932
* 1933
* 1934
* 1935
* 1936
* 1937
* 1938
* 1939
* 1940
* 1941
* 1942
* 1943
* 1944
* 1945
* 1946
* 1947
* 1948
* 1949
* 1950
* 1951
* 1952
* 1953
* 1954
* 1955
* 1956
* 1957
* 1958
* 1959
* 1960
* 1961
* 1962
* 1963
* 1964
* 1965
* 1966
* 1967
* 1968
* 1969
* 1970
* 1971
* 1972
* 1973
* 1974
* 1975
* 1976
* 1977
* 1978
* 1979
* 1980
* 1981
* 1982
* 1983
* 1984
* 1985
* 1986
* 1987
* 1988
* 1989
* 1990
* 1991
* 1992
* 1993
* 1994
* 1995
* 1996
* 1997
* 1998
* 1999
* 2000
* 2001
* 2002
* 2003
* 2004
* 2005
* 2006
* 2007
* 2008
* 2009
* 2010
* 2011
* 2012
* 2013
* 2014
* 2015
* 2016
* 2017
* 2018
* 2019
* 2020
* 2021–22
* 2022–23
* 2023

 | Norges flagg  |
| Se også: Norgesmesterskapet i fotball for kvinner |