recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Ray Wise** (født 1949) er en amerikansk skuespiller kjent fra tv-serien *Twin Peaks* og actionfilmen *RoboCop*.

Han har medvirket i over 240 film- og tv-produksjoner.

Biografi
--------

Ray Wise ble født Raymond Herbert Wise i Akron, Ohio. Han tok utdanning ved Kent State University i Kent, Ohio.

Han filmdebuterte i den relativt ukjente filmen *Dare the Devil* (1969) og fikk året etter en fast rolle i TV-serien *Love of Life*. Etter flere gjesteopptredener og birolleoppdrag på film fikk han i 1982 rollen som Blair Sullivan i den kjente såpeserien *Dallas*. Han medvirket i åtte episoder av serien. Samme år spilte han en sentral rolle i grøsserfilmen *Swamp Thing*. Deretter fulgte en rekke gjesteopptredener i serier som blant annet *Days of Our Lives* (1983), *Blue Thunder* (1984), *Remington Steele* (1984) og *The Colbys* (1986). I 1987 fikk han rollen som skurken Leon Nash i sciencefiction- og actionthrilleren *RoboCop*. I 1988 spilte han i syv episoder av såpeserien *Knots Landing*, og året etter hadde han en gjesteopptreden i serien *Star Trek: The Next Generation*. Hans karriere nådde nye høyder da han i 1990 fikk rollen som Leland Palmer i tv-serien *Twin Peaks*. Han gjentok rollen i filmoppfølgeren *Twin Peaks: Fire Walk with Me* fra 1992.

Wise har etter dette hatt sentrale biroller i filmer som blant annet *Blodrød sol* (1993), *Landspeed* (2002) og *Peaceful Warrior* (2006). Han har også hatt sentrale roller i TV-serier som *Second Chances* (1993–1994), *Savannah* (1996–1997), *Resurrection Blvd.* (2000–2001), *24* (2006), *Reaper* (2007–2009), *Mad Men* (2010–2015), *Newsreaders* (2013–2015), *The Young and the Restless* (2014–2016) og *Fresh Off the Boat* (2015–2020).

Han ble tildelt en Daytime Emmy i 2015 for sin rolle i serien *The Young and the Restless.*

Privatliv
---------

Ray Wise ble gift for annen gang i 1978 med reklameprodusent Kass McClaskey og har to barn med henne (f. 1985 og 1987).

Referanser
----------

1. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 15. desember 2014[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Ray Wise». *IMDb*. Besøkt 29. juli 2022.
3. 1 2  «Ray Wise Biography - Yahoo! Movies». *web.archive.org*. 22. mai 2011. Archived from the original on 22. mai 2011. Besøkt 29. juli 2022. CS1-vedlikehold: Uheldig URL (link)
4. ↑  «Ray Wise». *IMDb*. Besøkt 29. juli 2022.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Ray Wise på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) Ray Wise i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) Ray Wise på Filmdatabasen Rediger på Wikidata

* (da) Ray Wise på Scope Rediger på Wikidata

* (fr) Ray Wise på Allociné Rediger på Wikidata

* (en) Ray Wise på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) Ray Wise hos The Movie Database Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** MusicBrainz
 |
**Alar Karis**, født 26. Mars 1958, er en estisk molekylærgenetiker, utviklingsbiolog og politiker som fra 11. oktober 2021 har vært Estlands sjette president.

Biografi
--------

Karis ble født i Tartu 26. mars 1958. Fram til 1981 utdannet han seg ved Det estiske universitetet for livsvitenskap (Eesti Maaülikool, EMÜ). I 1999 ble han utnevnt til professor ved Universitetet i Tartu.

Han var rektor ved Det estiske universitetet for livsvitenskap fra 2003 til 2007, rektor ved Universitetet i Tartu fra 2007 til 2012, riksrevisor fra 2013 til 2018 og direktør for Det estiske nasjonalmuseet fra 2018 til 2021.

Presidentvalget i 2021
----------------------

Presidenten i Estland velges av den lovgivende forsamling, Riigikogu. Nominasjonen av en kandidat må fremmes av minst 21 av forsamlingens 101 medlemmer. Til presidentvalget i august 2021 var bare Alar Karis nominert. Det var parlamentets leder Jüri Ratas som foreslo Karis. Ved første avstemning fikk han 63 av stemmene, men for å bli valgt måtte han ha 68 stemmer (2/3 flertall). I andre valgomgang 31. august 2021 fikk han 72 stemmer og ble valgt. Den sittende presidenten Kersti Kaljulaid som hadde vært president i en periode og kunne bli gjenvalgt for en ny, fikk ikke nok støtte til å bli nominert på nytt.

Valget i 2021 var det første valget etter Estlands konstitusjon av 1992 hvor det ikke var motkandidater, og det avstedkom sterke reaksjoner. Valget ble sammenlignet med de man hadde under Sovjetunionen. Karis sa i sin tale etter valget at den lovgivende forsamlingen burde vurdere nominasjonsprosessen, eller endog innføre direkte valg av president.

Referanser
----------

1. ↑   Estonian Research Portal, Estonian Research Portal person ID Alar\_Karis, besøkt 1. februar 2019[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2  «CV: Alar Karis». www.etis.ee.
3. 1 2  Silver Tambur (31. august 2021). «Alar Karis elected president of Estonia». Estonian World.
4. ↑  «Potential presidential candidate: Smart and educated nation key to future». 19. august 2021.
5. ↑  «Riigikogu speaker asks museum director to consider running as president». 17. august 2021.
6. ↑  «Estonia faces prospect of an election with only one candidate». euronews. 28. august 2021.
7. ↑  Jari Tanner (28. august 2021). «Only one candidate in Estonia presidential election». CTVNews.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Kersti Kaljulaid** | **President i Estland**(2021–**…**) | Etterfølger:***Nåværende*** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data)
 |
**Ela** er en liten elv med utspring i nordenden av Elvannet nær grensa mellom Nittedal og Oslo kommuner. Elva renner nordøstover, og etter samløp med andre bekker nedenfor *Bakken*, renner elva rolig gjennom et område med rik sumpskog. Elva munner ut i Hakadalselva ved Elnes.

Vannet fra den øvre delen av elvas naturlige nedbørsfelt ledes gjennom tunell via Anderstjernene og Trehørningen til Helgeren og Maridalsvassdraget. Dette ble gjort for å sikre nok drikkevann til den voksende befolkningen i Kristiania tidlig på 1900-tallet. Vannføringen i Ela ble dermed betydelig redusert. Sammen med tilsvarendse tunell fra Ørfiske lenger sør, blir dette i Nittedal omtalt som «det store vanntyveriet».

Se også
-------

* Liste over elver i Akershus

Referanser
----------

1. ↑  «NVE Atlas». *Regine-enhet.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 22. februar 2015
2. ↑  (no) Ela (elv) i Miljødirektoratets nettsted Naturbase
3. ↑  Nittedalsporten, Det store vanntyveriet

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GeoNames **·** Naturbase
 |
Midas gjør av vanvare sin datter om til gull (Walter Crane, 1893)
**Midas** sagnkonge av Frygia som var berømt for sin rikdom. Han fanget skogsdemonen Silenos for å få ta del i hans visdom. Han fikk da vite at det beste for mennesket var å ikke bli født og det nest beste å dø så snart som mulig.

I en annen fortelling var kong Midas dommer i en musikk-konkurranse mellom Pan og Apollon. Midas kårer Pan som vinner og Apollon tålte ikke å tape og han forvandler Midas ører til eselører. Mest kjent er kanskje historien der Dionysos som takk for en tjeneste tilbyr Midas å ønske seg hva han vil. Midas ønsker seg da at alt han rører ved skal bli til gull. Han får sitt ønske oppfylt og Midas er til å begynne med lykkelig over gaven han har fått. Alt han rører blir til gull, f.eks. en stor stein, men han oppdager etter hvert at det også fører til problemer. Da han vil anrette en festmiddag for å feire sin nye kraft, merker han at maten og drikken forvandles til gull i hans munn. Ulykkelig ber han Dionysos om å bli fri fra sitt ønske. Dionysos forteller så Midas, hvordan han kan kvitte seg med sin gave, nemlig ved å vaske seg i floden Paktolos. Midas gjør dette, og gjennom vannet forlater kraften ham og forvandler sandet på flodbunden til gull. Siden den dagen er floden kjent for sitt gullsand på bunnen.

Litteratur
----------

* Anneke Thiel: *Midas. Mythos und Verwandlung.* Winter, Heidelberg 2000, ISBN 3-8253-1043-4 (zugleich Dissertation, Universität Münster 1998).

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Britannica **·** World History Encyclopedia **·** VIAF **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
Flyfoto av Ørfiske (2015); demninga til venstre
**Ørfiske** er et vann 337 moh i Nordmarka, Nittedal kommune. Det er også en liten flik i sørvestenden av vannet som ligger i Oslo kommune.

Opprinnelig var dette to vann som hadde avløp til Nitelva. Men vannet ble oppdemt og ledet delvis i tunnel til Movatn og Maridalsvannet for å sikre hovedstaden nok vann. Dette arbeidet ble påbegynt i 1899. Den demningen vi kjenner i dag sto ferdig i 1911, og fikk en omfattende utbedring i 1999/2000.

Den gamle greveveien fra Hakadal verk til Hammeren i Maridalen gikk opprinnelig mellom de to ørfiskevannene, men ble etter oppdemmingen lagt vest og nord for vannet. Eidet mellom de opprinnelige vannene framkommer tydelig på dybdekart, der vannet er smalest og grunnest, ved de to små øyene.

Det er i tiden 2006/2007 anlagt en ny turvei fra Nittedal til Ørfiske. Vannet er således tilgjengelig for både funksjonshemmede og syklister.

Ved Ørfiske ble Nitedals Krudtværk etablert i 1880-årene, etter at Ljabrodalens Krudtmølle sør for Kristiania sprang i luften i 1884. Da Kristiania eksproprierte vannrettighetene og regulerte Ørfiske ved århundreskiftet, fikk fabrikken problemer med å sikre nok vannkraft. Driften fortsatte imidlertid, og ble etter hvert fusjonert inn i Norsk Sprængstofindustri A/S.

Referanser
----------

1. 1 2  «NVE Atlas». *Vassdrag – Innsjødatabase.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 7. april 2015
2. 1 2 3 4  «NVE Atlas». *Vassdrag – Innsjødatabase – Dybdekart.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 7. april 2015
3. ↑  «Kjentmannsmerket, Ørfiske». Arkivert fra originalen 20. juli 2008. Besøkt 14. november 2010.
4. ↑  «Skiforeningen, markadatabasen om Ørfiske». Arkivert fra originalen 28. mai 2008. Besøkt 14. november 2010.
5. ↑  Dybdekart, NVE og Fylkesmannen i Oslo og Akershus
6. ↑  «Nittedalsporten om Ørfiskeveien». Arkivert fra originalen 20. desember 2008. Besøkt 9. august 2017.
7. ↑  Store norske leksikon om industrimannen Georg Frølich

Eksterne lenker
---------------

* Mobilvideo fra Ørfiskedammen
* Gamle bilder på Digitalt Museum

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Thomas Engeset** (født 12. april 1988) er en norsk regissør, programleder og foredragsholder oppvokst i Oslo.

Thomas tjenestegjorde i forsvaret ved FSK-HJK som fallskjermjeger under førstegangstjenesten og tok sin filmutdannelse på Westerdals Oslo School of Arts, Communication and Technology. 

Fra 2022 er han en av tre programledere i NRK's suksess gameshow Alle mot 1. 

Han har regissert flere underholdningsprogrammer og innhold for TV, blant annet *P3 Gull*, *Karpe Karpe*, *KjendisVM*, *Ekstremsport-Veko*, *Kvelden før Kvelden*, *Underholdningsavdelingen* på NRK, *Torsdag kveld fra Nydalen* på TV 2 og Red Bull. 

Han vant Gullruten 2021 i kategorien beste regi enkamera underholdning og var nominert i klassen beste klipp, underholdning for produksjonen av *P3 Gull* på NRK 2020. Høsten 2015 startet han som programleder for Eurojackpot på TV 2 sammen med Gina Margrethe Larsen. 

Han ble i sin ungdom kjent for sin rolle som Kjell Jensen i Olsenbanden jr. i perioden 2001 til 2004, først i julekalenderen *Olsenbandens første kupp* som ble vist på TV 2 første gang desember 2001 og deretter filmene *Olsenbanden jr. går under vann* (2003) og *Olsenbanden jr. på rocker'n* (2004).

Referanser
----------

1. ↑   «Gullrutens arkiv for 2021»[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Fra Olsenbanden jr. til millionutdeling på TV 2». *tv2.no*. 14. august 2015. Besøkt 8. mai 2021.
3. ↑  «Gullrutens fagpriser: Her er vinnerne». *rushprint.no*. 7. mai 2021. Besøkt 8. mai 2021.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Thomas Engeset på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) Thomas Engeset hos The Movie Database Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
Denne artikkelen inneholder en liste over kilder, litteratur eller eksterne lenker, men enkeltopplysninger lar seg ikke verifisere fordi det mangler konkrete kildehenvisninger i form av fotnotebaserte referanser. Du kan hjelpe til med å sjekke opplysningene mot kildemateriale og legge inn referanser. Opplysninger uten kildehenvisning i form av referanser kan bli fjernet. Se Mal:Referanseløs for mer informasjon.

**Potto** (*Perodicticus potto*) også kalt «Bosman's Potto» etter at kjøpmannen Willem Bosman beskrev dyret i 1704, er en art av primater som tilhører familien Lorier, og er utbredt i Vest- og Midt-Afrika.

Denne halvapen i lorifamilien er en forsiktig, nattaktiv klatrer med svært bevegelige ledd, som kan gripe greiner i alle vinkler. Pelsen er grå, brun eller rød og øynene og ørene er små. Dyret kan oppnå en lengde på 35–40 cm, og veie inntil 1,5 kg. Halen er normalt 3,5 – 15 cm lang.

Kosthold og levemåte
--------------------

Kostholdet består for det meste av frukt, sevje, kvae og insekter, eventuelt andre små dyr. En potto kan holde seg i ro i flere timer for å unngå å bli oppdaget. Dersom den blir angrepet, vender den hodet ned og stanger fienden med et «skjold» av hornaktig hud som dekker de spisse knokklene øverst på ryggen.

Pottoen kan leve i mer enn 25 år, og hunnen er drektig i rundt 200 dager. Individene er utvokst etter 18 måneder.

Sosialt er pottoen territoriell, hannen forsvarer sitt territorium mot andre hanner, mens territoriet overlapper med territoriene til 2-3 hunner. Hunnene overlater antakelig deler av sitt territorium til døtre, mens sønner forlater morens territorium fullstendig.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Potto* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Potto* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Potto* hos Fossilworks Rediger på Wikidata

* (en) *Potto* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Potto* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Perodicticus potto* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Perodicticus potto* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Perodicticus potto* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* Nettstedet ARKive: Perodicticus potto (en)
* Nettstedet Cincinnatizoo: Perodicticus potto (en)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica
 |
**Boliviaekornapen** er en primatart i familien kapusinaper, og er utbredt i det vestlige og det sentrale Sør-Amerika.

Ingen andre vestaper danner så store og aktive flokker som de fem ekornapeartene. Flokkstørrelsen er vanligvis på 40-50, noen ganger 200 eller mer. De er aktive om dagen, da de kvitrer, smatter og klukker for å skremme opp smådyrene de lever av. De følger ofte etter andre aper for å fange insekter som flyr opp i kjølvannet deres, men eter også frukt og frø. Voksne hanner får kraftig skulderparti i paringstiden og konkurrerer hissig med de andre hannene, vinneren får pare seg med flest hunner.

Utseende
--------

Boliviaekornapen er ekornaktig og har lite, hvitt ansikt, stor panne, mørk krone på hodet, svart nesetipp og snute, og ører med tykk pels.

* Lengde: 27–32 cm
* Vekt: 950 g
* Hale: 38–42 cm
* Sosial enhet: Flokk

Eksterne lenker
---------------

* (en) *boliviaekornape* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *boliviaekornape* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *boliviaekornape* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *boliviaekornape* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Saimiri boliviensis* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Saimiri boliviensis* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Saimiri boliviensis* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* Nettstedet ARKive:  (en)
* Nettstedet Anmialdiversity:  (en)
**Kallakmosen naturreservat** er et våtmarksområde i Indre Østfold og Aurskog-Høland kommuner i Viken som ble vernet i 1992 for å sikre en svakt hellende regnvannsmyr med små partier med jordvannspåvirket myr. I vest grenser reservatet til jordbruksarealer, resten er omkranset av barskog og myr. 

Flere av fugleartene som er tilknyttet myrer finnes her, og området er en viktig hekkeplass for slike arter. Det var pr 1986 registrert 21 arter i området derav 12 hekkende arter. Myra inngår i et større system for våtmarksfugl som strekker seg over større områder både i Østfold og Akershus.

Kallakmosen ble opprinnelig foreslått fredet i verneplanene for myr i Østfold i 1977. Området ble imidlertid tatt ut av planen pga. uavklarte spørsmål i forhold til torvuttak på den søndre delen av myra. Området ble tatt med i verneplan for våtmark i 1992 med en annen avgrensning. På den søndre del av myra foregår det pr. i dag produksjon av torvstrø.

Referanser
----------

1. ↑  Direktoratet for naturforvaltning, faktaark Besøkt 25. februar 2013.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Naturbase
 |
**Mistberget** er et fjell i Eidsvoll kommune i Akershus. Det er den nest høyeste toppen i Eidsvoll kommune. Høyden som er angitt på kart (663 moh.), gjelder det trigonometriske punktet ved utkikkstårnet på den sørlige toppen. Litt lenger nord, 35 meter vest for TV-tårnet, er en noe høyere topp på ca. 672 m. 

Mistberget ligger mellom Eidsvoll og Hurdal og er synlig fra de fleste steder på Romerike. Nær toppen finnes et branntårn fra 1938 og en mast for fjernsyn, radiokringkasting, DABradio, digitalt bakkenett og basestasjon for helseradio.[]

Fra brannvakttårnet på toppen er det utsikt over Romerikssletta. Tårnet kan virke spinkelt og de tynne jerntrappene kan virke skremmende.[] Tårnet er imidlertid trygt og har blitt sjekket.[*av hvem?*] Fra Rauknerten vest for toppen, finnes en mer naturlig utsikt mot Hadelandsåsen og Hurdal. Her finnes flere benker helt på kanten av «stupet» ned mot Kleivdalen.[]

«Lykkens grube» er en jerngruve tilhørende Eidsvoll Jernverk som ligger ved stien fra *Åsleia*. Slike gamle skjerp finnes mange av med metaller som bly, sink, kobber, jern, wolfram, sølv og gull. På Askheim gård finnes smaragdgruve og marmor.

Den 7. august 1946 kom en Douglas C-47A-5-DK fra BEA med elleve passasjerer fra London for lavt inn over Mistberget og gikk i bakken. Tre av flyets totale besetning på fem ble drept momentant, to personer ble alvorlig skadd. De overlevende fikk hjelp fra *Askheim gård* og ble fraktet til Stensby sykehus ved Minnesund.

19. desember 2008 unngikk en russisk Airbus A320 å krasje på toppen da de ble alarmert av innflygingskontrollen i Røyken og fikk løftet flyet.

Referanser
----------

1. ↑  «Norgeskart». Kartverket. Besøkt 10. august 2016.
2. ↑  *Aviation Safety Network* om ulykken
3. ↑  *Russisk fly i nesten-katastrofe ved Gardermoen*. Artikkel i VG 2. april 2009

Litteratur
----------

* Øystein Søbye: *Eventyrlige Romerike*. Orion forlag 1999.

Eksterne lenker
---------------

* Kjentmannsmerket Arkivert 28. september 2007 hos Wayback Machine.
* Utdrag fra boken *Eventyrlige Romerike*

Utsikten sørover fra toppen av branntårnet på Mistberget Foto: Tommy Gildseth 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Isenkram** var en norsk vise-/folkrockgruppe, aktiv i Trondheim på første halvdel av 1970-tallet. Gruppa hadde en klar politisk profil. Blant temaene i tekstene var hyllest til en av byens NKP-veteraner, kritikk av norsk oljepolitikk og av «Trondhjems blå». De mest kjente visene var «Soga om Kark» som i 1974 lå 10 uker på Norsktoppen (det lengst mulige)  og «Bøndene på Capri ø» (3 uker på Norsktoppen i 1975)  Sæmund Fiskvik skrev mange av Isenkrams tekster mens Kjell Müller laget mye av musikken.

Historikk
---------

Gruppa starta ca. 1969 da seks personer med sang og gitar opptrådte på et folkemøte i Studentersamfundet i Trondhjem som «Gitargruppa mot EEC og dyrtid». I 1970 skiftet de til Isenkram, et navn som ble brukt når det ble spilt viser som gruppa kunne stå for politisk. Ved mer løsslupne anledninger kalte de seg «Krisejam».

Isenkram markerte seg i lang tid i Trondheims studentmiljø og på den politiske venstresida, men fikk et større publikum da de i 1974 lanserte LP-en *Isenkram*. Albumet ble utgitt av Studentersamfundets plateselskap, og platas teksthefte ble trykket som bilag til Samfundets avis *Under Dusken*.

Gruppemedlemmen gikk hver til sitt ikke lenge etter plateutgivelsen. Per Olav Hernes og Kjell Müller ble med i gruppa Allmenningen som til dels befant seg i det samme musikalske og politiske landskapet. Tora Dugstad ble i 1978 ansatt i Oslo-Filharmonien. Sæmund Fiskvik ble i 1976 leder for ml-bevegelsens plateselskap MAI, senere konsulent for platebransjen og direktør for organisasjonen til de internasjonale plateselskapene i Norge, IFPI. Rita Westvik markerte seg som fagforeningsaktivist, TV-programleder og rådgiver for AP-minister Grete Knudsen.

Isenkram-medlemmer
------------------

* Tora Dugstad (fele, bratsj, vokal)
* Sæmund Fiskvik (fele, bratsj, vokal)
* Per Olav Hernes (banjo, gitar, vokal)
* Kjell Reinhardt Müller (gitar, mandolin, vokal)
* Harald Sundan (bass)
* Erik Thorsrud (mandolin, autoharpe, gitar, vokal)
* Rita Westvik (vokal, gitar)

Ikke med på LP-en:

* Jon Bjørnson (gitar, medlem i den tidligste versjonen)
* Kjell Killen Hassel (bass, medlem i den tidligste versjonen)
* Bjarne Bårdstu (bass og sang, medlem fra 1974)

Diskografi
----------

* *Isenkram* (LP, Studentersamfundets plateselskap 1974)

**Representert på:**

* *Palestina* (LP, Plateselskapet Mai 1975)
* «Det nye livet» (med medlemmer av Studentersamfundets Interne Teater, originaltekst og musikk: Luis Adves), norsk tekst Tor Gunnar Heggem etter Stefan Ringbom, Fria Proteatern)
* «Ashbal» (tekst og musikk: Sæmund Fiskvik) *MAI 1973-1983* (CD-boks, Universal 2016)
* «Soga om Kark» (tekst: Sæmund Fiskvik, musikk: trad.)

Referanser
----------

1. ↑  Norsktoppen 21. september–23. november 1974.
2. ↑  Norsktoppen 7.–21. februar 1975.
3. ↑  Kilde Kjell Müller.

Eksterne lenker
---------------

* Om Isenkram på Rockipedia Arkivert 20. februar 2018 hos Wayback Machine.
* Musikkopptak på Rita Westviks hjemmeside Arkivert 20. februar 2018 hos Wayback Machine.
**Holtåa** er en elv med utspring i Holtsjøen og Fløyta øst for Minnesund i Eidsvoll kommune. Elva renner sørover ned til Holt, hvor den dreier vestover ned Lynesdalen og ut i Lynesdalsevja i Vorma. Elva er om lag fem meter bred. Det er et variert substrat i elva, og kantvegetasjonen er intakt. Dette gjør elva egnet som gyteelv for mjøsørret og harr, men ved undersøkelse i 2005 ble det bare påvist stasjonær bekkørret.

Ved Holtdammen ligger et sagbruk, og lenger ned har det også vært både mølle og teglverk.

Brua over elva ved Holt ble sprengt den 11. april 1940, noe som forsinket tyskerne i tre dager.

Se også
-------

* Liste over elver i Akershus

Referanser
----------

1. ↑  Morten Aas, Reidar Borgstrøm og Åge Brabrand: Harren i Vorma og Glomma i Akershus - Biologi og forvaltning, Laboratorium for økologi og ferskvannsfiske, Universitetet i Oslo, 2006
2. ↑  «Lynesdalen teglverk». Arkivert fra originalen 2. august 2017. Besøkt 2. august 2017.
3. ↑  Akershusmuseet

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Auguste Cavadini** var en fransk skytter som deltok i de olympiske leker 1900 i Paris.

Cavadini vant en olympisk bronsemedalje i skyting under OL 1900 i Paris. Han var med på det franske laget som kom på tredjeplass på 300 meter armégevær 3 stillinger, bak Sveits og Norge. Det var 30 deltakere fra seks nasjoner som deltok i konkurransen 300 meter armégevær. Den med høyest score vant den individuelle konkurransen og i lagkonkurransen ble resultatet av de fem deltakerne fra hver nasjon summert. 
De andre skytterne på det franske laget var; Léon Moreaux, Achille Paroche og René Thomas. 
Cavadini kom på ellevteplass i den individuelle konkurransen med 880 poeng, som var det nest beste resultatet i lagskytingen for Frankrike.

OL-medaljer
-----------

* 1900 Frankrikes flagg Paris - Bronse Bronse i skyting, 300 meter armégevær, 3 stillinger, lagskyting (Frankrike)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Auguste Cavadini – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Auguste Cavadini – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Auguste Cavadini – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Auguste Cavadini – ISSF Rediger på Wikidata
**Arild Kolstad** (født 6. november 1943 i Oslo) er en norsk forfatter. Han har skrevet romanene *Garderobefortellinger* (1970), *Barny* (1971), *Ruth* (1972) og *Gert* (1973), de to sistnevnte er på sett og vis sammenhengende, selv om de kan leses hver for seg. 

I 1974 kom romanen *Gruer-saken*, mens forfatteren vant et stort publikum med romanen *Inga Olsens vei mot velstand og lykke* (1985). Deretter fulgte *Alf Hansens hjemkomst* (1986), skuespillene *Ringdansen* (samme år) og *Kaninmidda'n* (1988) samt romanen *Som sendt fra himmelen* (1993). *Gruer-saken* ble i 1977 overført til TV og sendt i NRKs *Fjernsynsteatret*. Han har også skrevet og hatt regi på *Ripsvin og reinlender* som ble vist i *Fjernsynsteatret* i 1978.

Referanser
----------

1. ↑   Store norske leksikon, Store norske leksikon-ID Arild\_Kolstad[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «NRK TV - Se Fjernsynsteatret» **(norsk)**. Besøkt 11. august 2018.

Eksterne lenker
---------------

* «Arild Kolstad» i Store norske leksikon

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** BIBSYS **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC
 |
**Grøntvedt Pelagic** er et norsk sjømatselskap som foredler sild, makrell og annen pelagisk fisk. Grøntvedt Pelagic har 120–140 ansatte fordelt på avdelingene på Uthaug og Kråkvåg i Ørland kommune på Trøndelagskysten. Grøntvedt Pelagic er verdens største produsent av tønnemarinert sild med en markedsandel i Skandinavia på om lag 90 %.

Grøntvedt-familien kom til Kråkvåg på 1800-tallet og har drevet blant annet gårdsbruk, fraktefart og fiskebåtrederi. Fiskeskipper Ottar Grøntvedt var for første gang med på sildefiske i 1937 og bygde en brygge på Garten for foredling av sild i 1972. Sammen med sønnen Bjørn Grøntvedt etablerte han firmaet B.O. Grøntvedt. Bjørn døde i 1986, så Ottar etablerte Grøntvedt Fisk sammen med nevøen Ola Grøntvedt. Grøntvedt Fisk leide lokaler i Lysøysund frem til de bygde ny fabrikk på Uthaug i 1999. Virksomheten ble etablert i dagens form under navnet Grøntvedt Pelagic i 2001.

Ottar Grøntvedt trakk seg tilbake 2003, 82 år gammel. Siden 2001 har Bjørnar Grøntvedt vært administrerende direktør. Fra 2003 til 2016 økte inntjeningen i Grøntvedt Pelagic fra 74 til 587 millioner kroner. Etter at kvotene ble redusert i 2013, investerte Grøntvedt Pelagic i et hurtigfrysanlegg for å selge fryst makrell og sild. I 2016 gikk om lag 20 % av eksporten til Asia, fortrinnsvis Japan, 25 % til Skandinavia og 55 % til resten av Europa. Største markeder på sild er Polen.

Referanser
----------

1. 1 2  «Intervju med administrerende direktør Bjørnar Grøntvedt i Grøntvedt Pelagic». *EY Entrepreneur Of The Year 2017*. Medvirkende: Remi Goulignac og Kristine Fransson. YouTube. 1. desember 2017. Besøkt 24. desember 2017.
2. 1 2 3  «Grøntvedt Pelagic». proff.no. Arkivert fra originalen 24. desember 2017. Besøkt 23. desember 2017.
3. ↑  Johansen, O.J. (1947). *Trøndelags bygder i tekst og billeder*. 2. Trondheim. s. 166–167.
4. ↑  Oterhals, Leo (1995). *Utror. Om havets helter og kystens pionerer*. Molde. s. 252. ISBN 978-82-90757-08-8.
5. ↑  Haugen, Morten Olsen. «Ottar Grøntvedt». lokalhistoriewiki.no. Besøkt 24. desember 2017.
6. ↑  Eikebrokk, Erik (27. oktober 2017). «Sildekonge og putegeneral klare for landsfinale: – Historisk at Fosen utmerker seg så godt i Midt-Norge». *Fosna-Folket*. Besøkt 24. desember 2017.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted
**Andersnatten** en en bratt kolle som rager 733 moh. og ligger i Sigdal kommune i Buskerud fylke. Kollen har en markant profil, som gir landskapet rundt en spesiell karakter. Den var et av motivene Theodor Kittelsen benyttet seg av gjentatte ganger, men den ble også malt av Christian Skredsvig.

Sørøstveggen av Andersnatten er populær blant fjellklatrere. Den første ruta ble gått i 1942 av Einar Hoff Hansen og Egmont Nørregaard. Om vinteren fryser deler av veggen til is og blir en fin rute for isklatring.

Den hvite stripa er fjellets mest kjente rute. Marius Morstad og Ralph Høibakk besteg først denne karakteristiske hvite linja i 1982, og etablerte med dette en av Østlandets definitive klatre-klassikere. Ruta er totalt seks taulengder og sikres stort sett med naturlige sikringer. Sva-partiet har borrebolter. Det mest kjente sagnet om stripas navn, forteller hvordan en mann ved navn Anders satte utfor sørøstveggen på ski. Det skal være skisporet hans vi kan se som en lys stripe ned veggen den dag idag. Det var Oslo-klatrere, som etter trening på Kolsås og lange turer til Turtagrø, startet klatringen på Andersnatten i begynnelsen av 1940-årene.

* Andersnatten Foto: Janusz Cimoszuk, 2014Andersnatten Foto: Janusz Cimoszuk, 2014

Referanser
----------

1. ↑  Andersnatten på Norgeskart.no fra Statens kartverk

Eksterne lenker
---------------

* Utsikten fra Andersnatten på PeakVisor.com

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**John Kemp** (født ca. 1380 i Wye i Kent i England, død 22. mars 1454 i London) var engelsk statsmann og en av Den katolske kirkes kardinaler. Han var i hele sin karriere både involvert i kongemaktens anliggender og i kirkens. Kong Henrik V av England benyttet ham som diplomatisk utsending.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

JohnKemp var sønn av Thomas Kempe, en gentleman av Ollantigh, i sognet Wye nær Ashford i Kent. Han ble utfannet ved Merton College i Oxford.

Kemp virket som kirkejurist, og var assessor ved rettssaken mot John Oldcastle. I 1415 ble han dekan ved hoffet i Arches, men gjorde ikke noen god jobb dom dekan. Han trådte da inn i kongelig tjeneste, og tilknyttet administrasjonen av Normandie der hen etterhvert ble kansler. Han var en kort stund *archdeacon* av Durham. I 1418 ble han Keeper of the Privy Seal, et verv han beholdt til 1421.

### Biskop og erkebiskop

Han ble biskop av Rochester 1419, biskop av Chichester i 1421 og åtte måneder etter ble han forflyttet til London.

Mens Henrik VI var mindreårig hadde Kemp en fremskutt stilling i det engelske råd, og støttet Henry Beaufort, som han etterfulgte som kansler i mars 1426. Samme år ble han den 20. juli promovert til erkebiskop av York. Kempe var kansler i ni år; hans hovedoppgave skulle bli å holde øye med Humphrey of Gloucester. Tans tilbaketreden den 28. februar 1432 var en konsesjon til Gloucester. Han beholdt Beauforts gunst, og sin plass i rådet, og ble satt inn i viktige oppdrag som ved Arras-kongressen i 1435, og konferansen i Calais i 1438.

Etter kong Henrik Vs død ble han kansler i Normandie. I 1426 ble han erkebiskop av York.

### Kardinal

Han ble kreert til kardinal den 18. desember 1439 av pave Eugenius IV, med *Santa Balbina* som tittelkirke. I 1452 utnevnte pave Nikolaus V ham til erkebiskop av Canterbury.

Han var mer statsmann enn biskop, og ble kritisert for å ha forsømt sine kirkelige tilsynsoppgaver.

Referanser
----------

1. ↑   Catholic Encyclopedia, Catholic Encyclopedia-ID 08616b, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Fryde, et al. *Handbook of British Chronology* s. 95
3. ↑  Fryde, et al. *Handbook of British Chronology* s. 87
4. ↑  Fryde, et al. *Handbook of British Chronology* s. 282

Eksterne lenker
---------------

* Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Prabook **·** Catholic-Hierarchy **·** WikiTree
 |
**Olav Helge Førde** (født 21. april 1946) er norsk lege og professor ved forskningsgruppe for helsetjenesteforskning ved Universitetet i Tromsø. Han har også tidligere vært dekan ved det medisinske fakultet.

Olav Helge Førde er oppvokst i Høyanger og er bror til Einar Førde. Han avla medisinsk embetseksamen ved Universitetet i Oslo i 1971 og flyttet til Tromsø 1971 i forbindelse med sin turnustjeneste som lege. Han deltok i utbyggingen av det nystartede medisinstudiet i Tromsø, og tok i 1979 den medisinske doktorgrad ved Universitetet i Tromsø. Han ble professor i 1983 og tiltrådte fra 1987 et professorat knyttet til helsetjenesteforskning. Fra 1993 til 1996 var han områdestyreleder for medisin og helse i Norges forskningsråd. Han var første styreleder for Helse Nord fra 2001 til 2005. 

Førde er spesialist i samfunnsmedisinsk forskning på utbredelsen av hjerte- og karsykdomer (coronar epidemiologi). Han er også engasjert i evaluering av medisinsk diagnostikk og behandling og etikk knyttet til epidemiologi og forebyggende medisin. Han var en av initiativtakerne til etablering og utvikling av *Tromsø-undersøkelsenen*. 

Olav Helge Førde var midtbanespiller for TIL fra 1972 til 1974.

Priser og utmerkelser
---------------------

* 2008 Anders Forsdahls minnepris
* 2018 Æresmedlem i Norsk forening for epidemiologi

Bibliografi
-----------

* (no) Publikasjoner av Olav Helge Førde i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
* (no) Publikasjoner av Olav Helge Førde i BIBSYS

Referanser
----------

1. ↑   snl.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Store norske leksikon, Store norske leksikon-ID Olav\_Helge\_Førde[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   snl.no[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   www.allkunne.no[Hentet fra Wikidata]
5. ↑  Olav Helge Førde - Store norske leksikon
6. ↑  Olav Helge Førde gir seg etter 45 år på UNN - tromso.no 1. september 2018
7. ↑    Olav Helge Førde TIL - Statistikk til.no hentet 15.12.2023
8. ↑  Hedersbevisning til Olav Helge Førde - Universitetet i Tromsø 3. oktober 2018

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** CRIStin
 |
**Ringerike vannverk** ligger langs fylkesvei 2872 på Kilemoen i Ringerike kommune, i Viken fylke (Buskerud). Vannverket utnytter et grunnvannsreservoar i det samme området som drikkevannskilde, gjennom flere brønner. Grunnvannsreservoaret består av en såkalt dødisgrop (60°12′48″N 10°12′30″Ø), som oppsto da isen trakk seg tilbake etter siste istid.

Dagens vannverk ble opprinnelig satt i drift i 1987 og hadde da tre brønner og et høydebasseng på 2 000 m³. Problemer med utfelling av mangan (Mn) i ledningsnettet oppsto eller ble oppdaget i 2006, noe som etter hvert førte til at tre nye og grunnere brønner måtte tas i bruk. Samtidig ble også eksisterende grunnvannspumper byttet ut med nye turtallsregulerte pumper.

Vannverket ble sist modernisert i 2018, da det ble tilført et nytt vannbehandlingsanlegg med et rentvannsbasseng i rustfritt stål på 3 000 m³ og et nytt anlegg for ozonering og filtrering av vannet, for manganreduksjon. Ozon tilføres vannet, slik at mangan felles ut og blir liggende igjen i filtrene. I dag forsyner vannverket cirka 25 000 innbyggere med førsteklasses rent drikkevann med en hardhet på 4,5 dH, og etter utvidelsen har vannverket kapasitet til å levere til opp mot 60 000 (tilsvarende 225 l/s eller 810 m³/t) innbyggere.

Ringerike vannverk utnytter det samme grunnvannsreservoaret som Kaldbekk-kilden springer ut fra. Denne kilden ligger imidlertid på Begnamoen, nede ved Munkevad i Ådalselva.

Mindre kommunale vannverk
-------------------------

Listen er sortert alfabetisk og inneholder kun kommunale vannverk, men hardhetsgraden på vannet i parentes. Alle vannverkene er utnytter grunnvann. Kommunen overvåker vannkvaliteten fra alle sine vannverk og varsler dersom vannverket eller myndighetene mener at vannkvaliteten er usikker. Hardt drikkevann skyldes hovedsakelig høyt innhold av kalsium og magnesium, som måles i hardhetsgrader (dH). Vann med mer enn 5 dH bør det tilsettes salt for å forhindre belegg i vaskemaskiner og oppvaskmaskiner.

* Borglund vannverk (6,1 dH)
* Hallingby vannverk (4,4 dH)
* Heggen vannverk (6,1 dH)
* Ringmoen vannverk (4,5 dH)
* Sokna vannverk (1,9 dH)
* Veme vannverk (10,6 dH)
* Vestre Nes vannverk (3,5 dH)
* Åsbygda vannverk (6,4 dH)

Referanser
----------

1. 1 2  red. (31. januar 2023). «Hardhet på vannet». *Vann og avløp*. Ringerike kommune. Besøkt 3. september 2023.
2. ↑  Tommy C. Olsen, Stig Grindahl (19. mars 2020). «To vannverk basert på grunnvann med renseanlegg for mangan». *VAnytt*. Borgvin AS. Besøkt 2. september 2023.
Omslag for en av de første plateutgivelsene av marsjen
**«Farvel til en slavisk kvinne»** (russisk: Прощание славянки *Prosjtsjanije slavjanki*) er en russisk patriotisk marsj, skrevet av komponisten Vasilij Agapkin til ære for de slaviske kvinnene som fulgte sine menn i den første balkankrig. Marsjen ble skrevet og uroppført i Tambov mot slutten av 1912. Sommeren 1915 ble den utgitt som en grammofonplate i Kiev. 

Marsjen er ofte blitt brukt som inspirasjon før kamp for russiske og sovjetiske soldater. Marsjen har hatt ulike tekster; de har i stor grad handlet om hellig krig for Russland.



Farvel til en slavisk kvinne

«Farvel til en slavisk kvinne» fremført av United States Coast Guard Band

---

*Problemer med å lytte til denne filen? Se Hjelp:Multimedia.*

Kilder
------

* «Farvel til en slavisk kvinne», fra notebutikken.no

Referanser
----------

1. ↑  Владимир Соколов. "Прощание славянки", Москва, изд. "Советский композитор", 1987
2. ↑  «Агапкин Василий Иванович (1884 - 1964) Композитор, дирижер ( 7/12 )». *nlr.ru*.
3. ↑  ЗДРАВСТВУЙ, ПРОЩАНИЕ СЛАВЯНКИ
4. ↑  «Прощание славянки - Этот марш не смолкал на перонах текст песни, слова».
5. ↑  «SovMusic.ru - Прощание славянки».
6. ↑  «Russia and The Other: A Cultural Approach». *Stanford.edu*. Stanford University.
Må ikke forveksles med Melatonin.
3D animasjon av Melanotan I peptide molekyl
**Melanotan** er et syntetisk hormon (melanocortin).

Hormonet ble utviklet i Arizona i midten av 1980-årene av kreftforskere for å oppnå pigmentering uten soleksponering. Således kunne Melanotan gi beskyttende hudfarge uten at vinterblek hud måtte bli utsatt for vårsolens stråling. Ved å etterlikne det naturlige hormonet a-MSH, som blir fremstilt i kroppen, stimulerer Melanotan hudens pigmentproduksjon.

Hormonet eksisterer i to varianter: Melanotan I og Melanotan II. Melanotan II kan gi sterkere bivirkninger enn Melanotan I.

Stoffene er verken ferdigtestet eller godkjent i Norge,[] men kan skaffes illegalt på internett. Anvendelse av stoffet kan øke risikoen for kreft i pigmentceller som blir overstimulert.[] Bivirkninger kan være kvalme, hodepine, prikking i hender og føtter, blå lepper og endring i pigment og føflekker samt nedsatt appetitt. Melanotan II kan dessuten forårsake økt sexlyst hos begge kjønn, samt ereksjon hos menn.

I mai 2010 meldte Verdens Gang at norske apoteket selger årlig 10 000 sprøyter til bruk med Melanotan. Norske helsemyndigheter advarer mot kjøp av Melanotan, og hevder at det kan være livsfarlig.

Melanotan-I ble i juni 2010 godkjent i Italia til pasienter som lider av erytropoietisk protoporfyri (EPP).

Melanotan II har av visse kretser[*hvem?*] fått tilnavnet Barbie-dopet.

3D animasjon av Melanotan II peptide molekyl

Referanser
----------

1. ↑  Verdens Gang – Helsemyndighetene advarer: Ulovlig stoff kan være livsfarlig 29. mai 2010

Eksterne lenker
---------------

* Melanotan.org (**en**)
**Digital markedsføring** er et samlebegrep for all markedsføring som foregår på elektroniske enheter. Dette gjelder smarttelefoner, mobiltelefoner, pc-er og spillkonsoller. Markedsføringen kan foregå med bruk av søkemotorer, sosiale medier, e-post og reklamebanner på nettsteder. Men digital markedsføring er ikke begrenset til metode. Det er faktisk slik at markedsføring handler om å slå ut konkurrentene i både kostanden til kundeanskaffelse og USP (unique selling proposition). En bedrift må i dag ha en klar USP for å kunne skille seg ut med markedsføringen, og dette er en sentral driver for at markedsføringen skal være effektiv. Er man en av mange i markedet vil det fort bli smale marginer og bli utkonkurrert på pris av store aktører.

Google Ads er eksempel på reklame på internett og ble lansert to år etter Google.com. Å annonsere på Google idag er en vanlig teknikk som markedsføringsbyråer bruker for å skape umiddelbar trafikk til nettsider. Det som er spesielt med Google annonsering er at et søk ofte er knyttet til et behov. Søker noen på "kjøpe sko" så ønsker de å søke sko, dette gjør at annonseringen på Google er ekstra verdifull sammenlignet med tilfeldig eksponering som du opplever på TV og Facebook.

Under Pandemien skjedde det en eksplosjon i netthandelen, og som et resultat av dette har flere nye og relativt fremmede virksomhetstyper vokst frem, herunder Affiliate Marketing, Influencer Marketing og vekstmarkedsføring for å nevne et par.

Referanser
----------

1. ↑  Hallgeir Gustavsen. «Google annonsering - Hva er Google annonsering». Hallgeir Gustavsen. Besøkt 2. november 2022.
2. ↑  «Veksten i netthandel har tatt av under corona» (PDF). Virke. Besøkt 15. mars 2023.
3. ↑  «INFLUENCER-MARKED ESTIMERES TIL 348 MNOK». Mediebyråforeningen. Arkivert fra originalen 28. juni 2022. Besøkt 8. mai 2022.
4. ↑  «Vekstmarkedsføring (Growth marketing)». Fullstakk. Besøkt 15. mars 2023.

Litteratur
----------

* Ryan, Damian; Jones, Calvin (2009), *Understanding digital marketing: marketing strategies for engaging the digital generation*, Kogan Page, ISBN 0749453893
* Catalano, Ben; Brooks, Gregory (2007), *Digital Marketing for Dummies*, John Wiley & Sons, ISBN 9780470057933

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** BBC Things
 |
**Alois Grillmeier** (født 1. januar 1910 i Pechbrunn i bispedømmet Regensburg i Tyskland, død 13. september 1998 i Unterhaching i Bayern) var en av den katolske kirkes kardinaler.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Alois Grillmeier var sønn av bonden Joseph Grillmeier (født 1874 i Pechbrunn ved Konnersreuth; død 1943 samme sted) og hans hustru Maria født Weidner (født 1879 i Ödwalpersreuth ved Windischeschenbach; død 1941 i Pechbrunn), og hadde åtte søsken.

### Jesuitt

Han trådte inn i jesuittordenen i april 1929 etter gymnasstudier i Regensburg. Han studerte filosofi i München og teologi i Tisis (Østerrike), Pullach,Valkenburg i Nederland. 

### Prest

Han ble presteviet 24. juni 1937 mens han studerte teologi videre i Frankfurt am Main. Han studerte også i Innsbruck (jesuittene ble utvist av nazistene fra Tyskland i oktober 1939). Etter studier i Roma fikk han doktorgraden i februar 1942 fra Universitetet i Freiburg.

Han ble innkalt til militærtjeneste i den tyske hær få uker etter prestevielsen i 1942, men kastet ut i april 1944 ("jesuitter uverdige til å forsvare fedrelandet"). Etter krigen underviste han ved flere av jesuittenes læresteder i det tyskspråklige område, og var med på Annet Vatikankonsil 1962–1965 som teologisk ekspert. Han var flere ganger i Zambia og Malawi for å kurse misjonærene der i Det annet Vatikankonsils dekreter og konstitusjoner.

Grillmeier ble kjent ved annet Vatikankonsil, der han var teologisk rådgiver til biskop Wilhelm Kempf av Limburg. Fra 1963 til 1965 var han også i konsilets egen teologiske kommisjon. Han hadde særlig innvirkning på utkastene til dokumentet *Lumen gentium*, den dogmatiske konstitusjon om Kirken. Det var da han første gang møtte kardinal Wojtyła og samarbeidet med ham i utviklingen av andre forskjellige dokumenter som *Gaudium et spes*, *Dei verbum* og *Dignitatis humanae*.

Han ble pensjonist i 1978 på sin 68. fødselsdag, men fortsatte å forfatte og underviste. Han ble utnevnt av pave Johannes Paul II som pavelig delegat til jesuittordenen (1981–1983).

### Kardinal

Han ble kreert til kardinal i 1994, med San Nicola in Carcere som tittelkirke.

Referanser
----------

1. 1 2   Gemeinsame Normdatei, besøkt 9. april 2014[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   AlKindi, Diamond Catalogue ID for persons and organisations 7113[Hentet fra Wikidata]
4. 1 2   Brockhaus Enzyklopädie, Brockhaus Online-Enzyklopädie-id grillmeier-alois, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
5. ↑

Eksterne lenker
---------------

* Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Catholic-Hierarchy **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Deutsche Biographie **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** NLA **·** NKC **·** ICCU **·** CiNii **·** Munzinger (iba)
 |

Portal: Tyskland
**Arkiv Øst IKS**, forkortet **Arkiv Øst** er en offentlig virksomhet etablert i 2002. Virksomheten er et regionalt samarbeidsorgan, opprettet for å tilby arkivfunksjoner for kommunale og fylkeskommunale aktører i Østfold og Akershus. Selskapets mandat sikrer at dokumentasjonsplikten overholdes i henhold til (arkivlova) og at arkivmateriale kan tilgjengeliggjøres i samtid og ettertid for offentlige virksomheter, forskning og publikum. 

Virksomheten er organisert med hjemmel i lov om interkommunale selskaper. Arkiv Øst er fra 2023 eid av 21 medlemmer i det som dekker tidligere Østfold og Akershus, nåværende  Viken fylke.

Formål
------

Arkiv Øst IKS tilbyr arkivfaglige tjenester og har som mål å bevare og tilgjengeliggjøre arkivmateriale, slik at det kan brukes som grunnlag for forskning og dokumentasjon av samfunnsutviklingen i Østfold og Akershus.

Selskapet tilbyr depottjenester via to klimastyrte magasiner som beskytter mot ytre påvirkninger.[]

Referanser
----------

1. ↑   Enhetsregisteret[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Lov om arkiv [arkivlova] - Lovdata». *lovdata.no*. Besøkt 27. februar 2023.
3. ↑  «Lov om interkommunale selskaper - Lovdata». *lovdata.no* **(norsk)**. Besøkt 27. februar 2022.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (no) Mate-URL Rediger på Wikidata
* (no) Arkiv Øst IKS på Facebook Rediger på Wikidata

* (no) Arkiv Øst IKS på Instagram Rediger på Wikidata

* (no) Arkiv Øst IKS på YouTube Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Brønnøysundregistrene
 |
**Skedsmo Ishockeyklubb** er en ishockeyklubb i Lillestrøm kommune, som ble stiftet 28. mars 1990 og er medlem av NIF gjennom Akershus idrettskrets. Skedsmo Ishockeyklubb er medlem av Norges Ishockeyforbund og er en av de største ishockeyklubbene i landet, regnet etter antall medlemmer.

Klubben trener og spiller sine hjemmekamper i Skedsmo Ishall som ligger på Skedsmokorset ved Skedsmo Stadion.

Klubbens A-lag menn spiller i 3. divisjon, og A-lag kvinner i 1. divisjon sesongen 2017/2018.

Klubben driver en populær skøyte- og hockeyskole for barn og deltar i 2017/18 serien med lag fra MP8 opp til U14, samt B-lag og veteranlag.

Tabellen
--------

3. divisjon ishockey avd øst 2023/24| # | Lag | K | S | U | T | Mål | ± | P |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Nesøya | 5 | 5 | 0 | 0 | 41–10 | 31 | **10**  |
| 2 | Skedsmo | 6 | 4 | 0 | 2 | 35–25 | 10 |  **8**  |
| 3 | Jar | 5 | 3 | 1 | 1 | 30–29 | 1 |  **7**  |
| 4 | Jutul/Eiksmarka | 5 | 2 | 1 | 2 | 22–25 | −3 |  **5**  |
| 5 | Storhamar YA | 5 | 2 | 1 | 2 | 21–24 | −3 |  **5**  |
| 6 | Holmen | 6 | 1 | 2 | 3 | 38–36 | 2 |  **4**  |
| 7 | Grüner 2 | 7 | 1 | 2 | 4 | 32–41 | −9 |  **4**  |
| 8 | Comet 2 | 5 | 1 | 1 | 3 | 16–31 | −15 |  **3**  |
| 9 | Kongsberg | 4 | 1 | 0 | 3 | 23–37 | −14 |  **2**  |
|  | ~~Bøler~~ | 0 | 0 | 0 | 0 | 0–0 | 0 | **0**  |
| Sist oppdatert: 6. januar 2024  **·**  Kilde  **·**  Rediger |

Historikk
---------

**Skedsmo Ishockeyklubb** fikk navnet etter sammenslåing av **Lillestrøm / Skedsmo Ishockeyklubb** (LSI) og **Skjetten SK** (SSK) sine ishockey-grupper i 2007. Stiftelsesdatoen 28. mars 1990 skriver seg fra LSI som er videreførende idrettsklubb. LSI ble i sin tid dannet gjennom en sammenslutning av Skedsmo Hockey og ishockeygruppa i Lillestrøm Sportsklubb (LSK). Hockey-aktiviteten ble på mange måter flyttet fra Lillestrøm og samlet på Skedsmokorset der det ble bygd ishall.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted

| * v
* d
* r
3. divisjon ishockey for menn, avdeling Øst 2022/23 |
| --- |
|  | 
* Bøler
* Grüner 2
* Holmen
* Jutul/Eiksmarka
* Nesøya
* Rasta
* Skedsmo
* Skien
* Storhamar YA

 | Norges flagg |