recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| Artikkelen inngår i serien om
**Sørsamer** |
| --- |
| Sørsamisk draktskikk. Fra museet Saemien Sijte. |
| **Sørsamisk språk** |
| fonologi • morfologi • syntaks |
| **Historie** |
| Vivallen • Bindalstromma • Folldalstromma • Dalbusjøen 1811 • Felleslappeloven • Elsa Laula Renberg • Daniel Mortenson • Samemøtet i 1917 • Waren Sardne • Dunderlandsdalsulykken • Bergsland • Bull • *Sameblod* |
| **Institusjoner** |
| Saemien Sijte og *Åarjel-saemieh* • Åarjelsaemien Vierhtiesåafoe • Åarjel-saemiej skuvle • Gaaltije • Sijti Jarnge • teater • *Daerpies Dierie* • Aajege • Gïelem nastedh • Gïeleaernie |
| **Se også** |
| Kategori:Sørsamene |

**Åarjelhsaemien Teatere AS**, tidligere **Åarjelhsaemien Teatere** (sørsamisk for *sørsamisk teater*), er et teater i Mo i Rana på Helgeland i Nordland. Teateret deler lokale med Nordland Teater i Rådhusalleen 6 i Mo i Rana sentrum. Teateret ble etablert 1. januar 1985 av sørsamer fra Norge og Sverige som en amatørteatergruppe på tvers av landegrensene, med èt sete i Mo i Rana og et annet i Tärnaby i Storuman kommune i Västerbottens län. I 2008 ble det delt i en norsk og en svensk del. Den 9. september 2012 ble den norske delen omdannet til et AS, som eies av Sametinget, Nordland fylkeskommune og Rana kommune.

Teateret har som mål å synliggjøre sørsamisk kultur og språk gjennom musikk og teaterkunst. Forsøk på å revitalisere det sørsamiske språket står sentralt i forestillinger for barn og unge. I forestillingen *Der Stjernan Bor* (2010) fikk barn og unge delta i fremføring av sørsamisk språk, tekstfremføring, skuespillerteknikk og dans. Familieforestillingen *GON* - som hadde premiere i mars 2009 i Tärnaby, og som ble vist under Vinterlysfestivalen i Mo i Rana i 2010, er kun på sørsamisk. Det samme gjelder barneforestillingen *Saajve Sijte*.

Teateret har produsert en monolog om Elsa Laula Renberg, en «joikikal» om barnebokfiguren Plopp i 2016 og bidratt til forestillingen *Tjidtjie - mamma* i 2017.

Teatersjef pr 2022 er Kristin Solberg.

Referanser
----------

1. 1 2  Marit Ulriksen: Vil ikke eie sydsamisk teater, Rana Blad, 7. mars 2012
2. ↑  Sydsamisk teater har blitt AS Arkivert 5. mars 2016 hos Wayback Machine. Scenekunst i Nordland, 9. september 2012
3. 1 2 3 4  ÅARJELHSAEMIEN TEATERE – NORGE. ÅRSMELDING 2010 Arkivert 16. desember 2013 hos Wayback Machine.
4. ↑  Plupp - teaser[*død lenke*]; asteatere.no
5. ↑  Tjidtjie- Mamma har premiere under Olavfestdagene[*død lenke*]; asteatere.no
6. ↑  Helander, Astrid (10. januar 2022). «Åarjelhsaemien Teatere lea virgádan Kristin Solberg teáhterhoavdan». *Ávvir* **(nordsamisk)**. Besøkt 5. juli 2023.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** Brønnøysundregistrene
 |
Hauerseter stasjon Foto: Tommy Gildseth 
**Hauerseter–Gardermobanen** (også kalt «den gamle Gardermobanen») er en nedlagt sidebane til Hovedbanen som åpnet 13. juni 1941 og ble nedlagt cirka 2004. Det meste av sporene på denne linjen er i dag fysisk fjernet.

Banen greinet av fra Hovedbanen på sørsiden av Hauerseter stasjon, og gikk til diverse industribedrifter og den militære flystasjonen på Gardermoen. I 1947 foregikk enkelte militære persontransporter på banen, men den ble ellers kun brukt til godstrafikk. Da utbyggingen av landets nye hovedflyplass startet i 1995, ble banens lengde forkortet fra 6,7 kilometer til 3 kilometer. Østre rullebane, terminalbygget og parkeringsanlegget ble bygget over deler av banen.

De siste godstransportene opphørte i 2000, og de siste kilometrene av banen ble nedlagt i 2004. Etter nedleggelsen er sporet fjernet en rekke steder, og i 2008 rev man pga. motorvei-utvidelse den forholdsvis nye jernbanebrua over europavei 6. Denne brua forbandt tettstedet Hauerseter med industriområdene ved Gardermoen. I dag er bare ca. 400 m av sporet tilbake, og fungerer som et side/hensettelsesspor til Hauerseter stasjon. Man kan også finne en drøy kilometer med spor (dog nokså gjengrodd) langs nordsiden av Blikkveien, øst for flyplassen og like nord for Gardermoen motorsportsenter.

Litteratur
----------

* Bjerke, Thor og Holom, Finn (2004). *Banedata 2004*. Hamar / Oslo: Norsk Jernbaneklubb / Norsk Jernbanemuseum. s. 58. ISBN 82-90286-28-7. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)
* S.O. Øraker og Tore Lund (1967). *Akershus fylke 1914–1960*. Oslo: Nationaltrykkeriet. s. 279.
| **Koreastredet** |
| --- |
| Kart som viser Koreastredet. |
| Nordkoreansk navn |
| Chosŏn'gŭl | 조선해협 |
| Hanja | 朝鮮海峽 |
| Revidert romanisering | Joseon Haehyeop |
| McCune-Reischauer | Chosŏn Haehyŏp |
| Sørkoreansk navn |
| Hangul | 대한해협 |
| Hanja | 大韓海峽 |
| Revidert romanisering | Daehan Haehyeop |
| McCune-Reischauer | Taehan Haehyŏp |
| Japansk navn |
| Kanji | 対馬海峡 |
| Hiragana | つしまかいきょう |
| Hepburn-shiki | Tsushima Kaikyō |
| Oversiktskart som viser Sør-Korea, med Koreastredet i sør. |

**Koreastredet** eller **Koreasundet** er sundet mellom Sør-Korea og Japan og danner en forbindelse mellom Øst-Kina-havet og Japanhavet i det nordvestre Stillehavet.

Geografi
--------

I nord ligger den sørlige delen av den koreanske halvøy, og i sør av de japanske øyene Kyūshū og Honshū. Stredet er vel 200 km vidt på det meste, mens dybden ligger mellom 90 og 100 meter. 90 og 100

Stredet er delt av øygruppen Tsushima i en vestre og en østre kanal. Den østre kanalen har navnet Tsushimastredet. Den vestlige kanalen er dypere, opptil 227 meter dyp, og smalere enn Tsushimastredet.

Havstrømmer
-----------

En del av Kuroshiostrømmen passerer gjennom stredet. Det er en varm havstrøm som også kalles for Tsushimastrømmen. Den kommer fra de japanske øyene og passerer gjennom Japanhavet før den blir delt av Sakhalin og fortsetter inn i det nordlige Stillehavet via stredet nord for Hokkaidō og inn i Okhotskhavet nord for Sakhalin nær Vladivostok. Vannmassen er svært variabel på grunn av det lave saltnivået i havene sørøst for Korea og Kina.

Økonomi
-------

Stredet er viktig for internasjonal skipstrafikk. Både Sør-Korea og japan har lagt begrensninger på sine territorielle krav i området, til tre nautiske mil fra kysten, for å sikre fri passasje for trafikk.

En rekke passasjerbåter trafikkerer stredet. Kommersielle fergeruter går fra Busan i Sør-Korea til japanske havner som Fukuoka, Tsushima, Shimonoseki og Hiroshima. Ferger trafikkerer også mellom øygruppen Tsushima og Fukuoka samt den sørkoreanske øya Jeju og det sørkoreanske fastlandet. I tillegg kommer fergetrafikk mellom Busan, Japan og Kina.

Historie
--------

Det siste store slaget i Den russisk-japanske krigen 1904-1905 var et sjøslag 27.-28. mai 1905 i Koreastredet, kalt slaget ved Tsushima.

Tunnel
------

Det diskuteres muligheter for en undersjøisk tunnel mellom Japan og Korea, ikke ulik Kanaltunnelen mellom Storbritannia og Frankrike. For Japan er en slik tunnell spesielt interessant ettersom det vil gjøre det lettere å transportere gods gjennom Korea til Russland og videre til Europa.

Eksterne lenker
---------------

* Encyclopædia Britannica article Arkivert 11. november 2006 hos Wayback Machine.
* Oceanographic Characteristics of the Korea Strait, from KORDI

Portal: Korea

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN **·** NDL
 |
**Miguel Serveto**, også skrevet **Michael Servet**, **Michel Servet** og **Michael Servetus**, (født ca. 1511, død 1553) var en spansk naturvitenskapsmann, lege og religiøs tenker under reformasjonen. Han ble anerkjent for sine vitenskapelige studier, men han ble utsatt for negative reaksjoner både fra katolikkene og reformatorene for sitt teologiske syn. Han ble til slutt henrettet i Sveits.

Liv og virke
------------

Han var sannsynligvis født i Villanueva de Sijena. Han oppholdt seg i Toulouse og studerte jus som tenåring. I 1530 var han til stede under kroningen av Carlos V, noe som førte til at han begynte å kritisere kirkens overdådige prakt. Han reiste mye rundt i Europa og tok forskjellige typer utdannelse. Det sies at han og Jean Calvin møtte hverandre som unge og at de kom dårlig ut av det med hverandre. I sine bøker *De Trinitatis erroribus libri vii* og *Dialogorum de Trinitate libri ii* tilkjennegav han sitt teologiske syn hvor han blant annet gjorde seg til talsmann for antitrinitarisme. 

Han forsket også på menneskekroppen og naturvitenskap. Han interesserte seg også for astrologi, noe som var ganske utbredt på den tiden. Han utgav en rekke skrifter om disse emnene. En av de tingene han skrev om, var blodomløpet. 

Han arbeidet en tid for erkebiskopen i Vienne og lot som han var en trofast katolikk. Han opererte også ofte under pseudonymet Michel fra Villanueva. På ett tidspunkt brevvekslet han og Calvin, men Calvin begynte ganske raskt å kritisere ham sterkt.

Til sist kom Serveto til Genève, der han ble gjenkjent og tatt til fange, anklaget for vranglære. Calvin spilte en viktig rolle i rettergangen. Calvin skal ha fremholdt ønsket om at han skulle bli henrettet ved halshugning. Imidlertid ble han til sist brent på bålet mens Calvin var til stede. Denne saken gjorde at kritikken mot Calvin og reformatorene i Sveits økte. 

Servetos lære hadde innvirkning på Lelio Sozzini og Fausto Sozzini og flere reformatorer i Transilvania.

Referanser
----------

1. ↑   Dictionnaire de spiritualité ID 9691[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Gran Enciclopèdia Catalana-ID 0062233[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Den store russiske encyklopedi artikkel-ID 3657884[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   Hrvatska enciklopedija-ID 55537[Hentet fra Wikidata]
5. ↑   fullverk tilgjengelig på www.miguelservet.org[Hentet fra Wikidata]
6. ↑   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
7. 1 2 3 4   HDS ID 011327[Hentet fra Wikidata]
8. ↑   Mathematics Genealogy Project[Hentet fra Wikidata]
9. ↑   LIBRIS, libris.kb.se, utgitt 26. mars 2018, besøkt 24. august 2018[Hentet fra Wikidata]

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Deutsche Biographie **·** Encyclopædia Universalis **·** Nationalencyklopedin **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** ULAN **·** HDS **·** MGP **·** NLA **·** NKC **·** ICCU **·** BNE **·** BNE **·** CiNii
 |
Kuben, 2022.
**KUBEN Hønefoss** (tidligere **Hønefoss Senteret**) er Ringerikes største kjøpesenter, med en omsetning på 800 millioner i 2022. Senteret åpnet i 1986 under navnet Hønefoss Senteret, med 34 butikker, og fikk sitt nåværende navn i 2008 etter utbygging og modernisering. Omsetningen før ombyggingen var cirka 300 millioner pr år.

Senteret ligger sentralt på Sørsiden i Hønefoss, et steinkast fra Søndre torv og gamle Hønefoss hjelpefengsel. I løpet av 2008 er ca. 25 nye butikker representert i senteret, som i perioden 2006-2008 har gjennomgått en større utbygging. Senteret er nå på ca. 24 000 km² og rommer ca. 60 butikker når det stod ferdig, mot ca. 7 000 km² og 40 butikker tidligere. Samtidig ble antallet parkeringsplasser økt fra ca. 200 til ca. 380. I tillegg ble det bygget 21 selveierleiligheter øverst i senteret.Senteret har leietakere som Meny, Vinmonopolet, H&M, Clas Ohlson, Intersport, Kid, Mester Grønn, Burger King, Match og Cubus.

Eierskap
--------

KUBEN Hønefoss eies av Scala Eiendom, som er utviklere og forvaltere av små og mellomstore kjøpesentereiendommer i Norge.

Referanser
----------

1. ↑  Ringerikes Blad - *Handleglade brukte 607 millioner*, besøkt 5. januar 2015.
2. ↑  Ringerike Næringsforum - *RNFs næringspris for 2016* Arkivert 4. desember 2019 hos Wayback Machine. besøkt 4. desember 2019.
3. ↑  Byggfakta - *Kuben på Hønefoss* Arkivert 4. desember 2019 hos Wayback Machine. besøkt 4. desember 2019.

Eksterne lenker
---------------

* Kuben Hønefoss
* Scala Eiendom - Kuben
**Spenncon AS** et norsk selskap som produserer råbygg basert på prefabrikkerte betongelementer. Selskapet har i underkant av 400 ansatte og en omsetning på rundt 700 millioner kroner (2021). Spenncon har historie tilbake til 1961 med fabrikk i Hønefoss.

Historie
--------

I 2017 avviklet Spenncon sin virksomhet i Bergen og flyttet denne produksjonen til Rogaland. Den samlede produksjonen ble flyttet fra Foss-Eikeland til Skurve, fabrikken der ble gjenåpnet i 2018. Siden oppkjøp av AS Betong i 2014, gikk bedriften med underskudd flere år fram til 2022. Spenncon solgte fabrikken i Verdal til Overhalla Betongindustri i 2020. Spenncon hadde også en søsterbedrift Spenncon Rail på Hønefoss som produserer jernbanesviller. Spenncon Rail ble også solgt i 2021, og byttet navn til Sateba Norway. Spenncon har fabrikker på Hønefoss, i Hjørungavåg og Skurve.

Referanser
----------

1. ↑  «Spenncon AS - 844558082 - Hønefoss - Se Regnskap, Roller og mer». *www.proff.no*. Besøkt 28. april 2023.
2. ↑  Aarhus, Christian (14. august 2017). «Spenncon legger ned produksjonen i Bergen- 20 mister jobben». *www.bygg.no* **(norsk)**. Besøkt 28. april 2023.
3. ↑  «Spenncon AS». proff.no. Besøkt 28. april 2023.
4. ↑  Brekkhus, Arve (7. juli 2020). «Overhalla Betongbygg kjøper Spenncons fabrikk i Verdal». *www.bygg.no* **(norsk)**. Besøkt 28. april 2023.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
Nestor og hans sønner ofrer til Poseidon ved stranden av Pylos. Attisk rødfigur kratér, 400-380 f.Kr.
**Nestor** (gresk: Νέστωρ) er i gresk mytologi sønn av Kloris og kong Nelevs av Pylos. Han ble selv konge etter at Herakles hadde drept Nelevs og alle Nestors søsken.

Nestor var en av argonautene, han kjempet mot kentaurene og var med i jakten på villsvinet i Kalydon. Sammen med sønnene Antilokos og Trasymedes kjempet han på akhaienes (gresk) side i trojanerkrigen. 

Enda Nestor var en gammel mann da krigen tok til, gjorde han seg bemerket med stort mot og store talegaver. I *Iliaden* gir han ofte råd til de yngre krigerne, og han råder Agamemnon og Akilles til å forsones. Han er for gammel til å delta i selve kampen, men han leder de pyliske troppene fra sin hestestridsvogn. I lekene under gravferden etter Patroklos forteller han Antilokos hvordan han skal vinne vognløpet.

Selv om Homer framstiller Nestor som en respektert gammel mann, rammes han også av mild ironi flere steder i *Iliaden*. Hvert råd han gir til de yngre krigerne, innledes med en lang og omstendelig beretning om hvordan han selv i sine yngre dager opptrådte i en lignende situasjon.

I *Odysseen* er Nestor trygt tilbake i Pylos, og Odyssevs' sønn Telemakhos oppsøker han for å få rede på farens skjebne. Nestor tar gjestfritt imot ham, men kan ikke gi noen opplysninger om Odyssevs. Etter en stund å ha vært utsatt for den gamles utførlige gjestfrihet, rådes Telemakhos av Nestors sønn Pisitratos til å reise hjem.

Litteratur
----------

* Homer: *Iliaden*, I, II og IV
* Homer: *Odysseen*, III

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** VIAF **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
**Per Kolstad** (født 21. august 1925, død 14. oktober 1991) var en norsk lege og kreftforsker, spesialist på gynekologisk kreft (onkologi).

I 1950 mottok han en cand.med. og tjenestegjorde i Tysklandsbrigaden, før han i året etter var i Korea og jobbet ved Norsk Feltsykehus (NORMASH). Han mottok i 1955 H. M. Kongens gullmedalje ved Universitetet i Oslo for en avhandling om legal abort. Han mottok en dr.med. i 1964 på en avhandling om hvordan effekt av stråling påvirkes av surstoffinnholdet i kreftvev.
Fra 1967 til 1984 var han overlege ved Radiumhospitalet. Fra 1972 til 1984 var han også professor i medisin ved Universitetet i Oslo. Siden 1984 var han forsker ved Norsk Hydros institutt for kreftforskning (ved Radiumhospitalet).

Utgivelser
----------

* *Clinical Gynecologic Oncology. The Norwegian Experience* (1987)
* *Atlas of Colposcopy* (1982)

Referanser
----------

1. 1 2 3   Slekt og Datas Gravminnebase, «Minneside basert på bilder og gravminnedata for Per Kolstad, (21.august 1925 - 14.oktober 1991).», besøkt 25. november 2023[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  DIS Norge Gravminner
3. ↑  Medaljeoversikter fra UiO
4. ↑  Sylvi Leander, *Per Kolstad 60 år: Privatisering av helsevesen ikke noe nytt fenomen* i Aftenposten den 20. august 1985.
5. ↑  Per Kolstad i Store norske leksikon.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC
 |
**Else Frölich** (født *Thaulow* 31. august 1880 i Vestre Aker, død 15. september 1960 i København) var en norsk-dansk skuespiller og sanger.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Hun var datter av den norske maleren Frits Thaulow (1847-1906) og danske Ingeborg Charlotte Gad. Tre år gammel flyttet Frölich med moren til Danmark. Ungdomsårene bodde hun i Paris, hvor hun studerte sang. I 1903 giftet Else Frölich seg med den danske operasangeren Louis de la Cruz Frölich (1872-1948). De opptrådte sammen både i Paris og i de skandinaviske landene, men ble senere skilt.

### Karriere

Else Frölich debuterte hos Bjørn Bjørnson på Nationaltheatret i Kristiania 4. april 1907 i tittelrollen i Franz Lehars *Den glade enke*. Den ble hennes gjennombrudd som operetteskuespiller. I 1908 fikk Frölich en stormende suksess med *Dollarprinsessen* i samspill med Poul Reumert på Det Ny Teater i København. 

I 1911 ble hun lansert som den nye filmstjernen av Nordisk Films Kompagni i København. I de neste årene bygde Nordisk henne opp som filmvamp i forføreriske femme fatale-roller, men innen slutten av den første verdenskrig var hennes filmkarriere over. På Nordisk Film møtte Frölich regissøren Anders Wilhelm Sandberg, som hun giftet seg med i Lyngby kirke 4. oktober 1916. Ekteskapet ble senere oppløst.

Sammen med ektemannen og Lau Lauritzen sr. skrev Frölich manuset til filmen *Luksuschaufføren* (1918). I 1919 fødte hun en sønn, den senere filmkomedieprodusenten Henrik Thaulow Sandberg (1919–1993). Frölich fikk kinobevilling til *Merry Biografteater* i 1934 og drev den med sønnen som inspektør. I 1960 ble hun begravet i København.

Filmografi (i utvalg)
---------------------

* 1911 – *Ungdommens ret*
* 1913 – *Hans vanskeligste rolle*
* 1914 – *Detektivens barnepike*
* 1915 – *Lægeprædikanten*
* 1916 – *Giftpilen*

Referanser
----------

1. ↑   oppført som Else Frölich, ČSFD person-ID 463447[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Gravsted.dk[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Else Frölich – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Else Fröhlich på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) Else Fröhlich i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) Else Fröhlich på Filmdatabasen Rediger på Wikidata

* (da) Else Fröhlich på danskefilm.dk Rediger på Wikidata

* (da) Else Fröhlich på danskfilmogtv.dk Rediger på Wikidata

* (en) Else Fröhlich hos The Movie Database Rediger på Wikidata
* Kort biografi om Eli Maria «Else» Frølich Thaulow Sandberg på gravsted.dk
* Else Frölich hos Danmark Nationalfilmografi
* Else Frölich hos danskefilm.dk

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** KulturNav
 |
**Gudmund Didrik Schnitler** (født 23. juni 1897, død 20. juni 1976) var en norsk historiker og professor i historie ved det nyordnede Universitetet i Oslo 1940–1945.

Gudmund Didrik Schnitler var sønn av militærhistorikeren Gudmund Schnitler (1868–1925) og sønnesønn av militærhistorikeren Didrik Schnitler. Han gikk på Frogner skole og gikk ut av Krigsskolen i 1918. Fra 1919 til 1920 var han adjutant hos den norske militærattachéen i Berlin. Fra 1923 til 1924 var han aspirant i Generalstaben. I 1925 begynte han å studere jus, og fikk året etter et stipend for å utføre militærhistoriske studier. I de følgende årene oppholdt han seg flere ganger i Paris og Berlin for studienes skyld. Han var sjef for 6. kompani i IR 4 fra 1930 til 1938. I 1939 gjennomførte han en studiereise gjennom Danmark, Tyskland, Belgia og Nederland.

Høsten 1940, etter den tyske invasjonen av Norge, meldte Schnitler seg inn i Nasjonal Samling. 5. oktober 1940 ble Schnitler utnevnt til professor i historie ved Universitetet i Oslo, og 7. november samme år til leder av Instituttet for historisk forskning, som blant annet skulle samle inn materiale om krigen i 1940. I okkupasjonsårene ledet han blant annet utgivelsen av en ny utgave av P.A. Munchs *Det norske Folks Historie*. Han ble også konsulent for Kulturdepartementet og gikk inn i Nasjonalteatrets representantskap. 

I 1948 ble Schnitler dømt til to års tvangsarbeid for landssvik.

Schnitler var også frimurer, som i 1925 ble tatt opp i St. Johanneslogen St. Olaus til den hvide Leopard.

Referanser
----------

1. ↑   www.geni.com[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   web.archive.org[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   www.disnorge.no[Hentet fra Wikidata]
4. 1 2   www.begravdeioslo.no[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* *Studentene fra 1915*. Oslo: Gundersen, 1942.
* «Schnitler, Gudmund», i *Norsk krigsleksikon 1940–1945*.
* Thorbjørnsen, Kristian (1949). *St. Olai brødrene: blad av St.Johs. Logen St. Olaus til den hvide Leopards historie gjennom 200 år*, s. XXXIII

Eksterne lenker
---------------

* (no) Publikasjoner av Gudmund Didrik Schnitler i BIBSYS (inkluderer også farens publikasjoner)

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister
 |
Hestebreddeområdet vist på tegning av jorden som *Horse latitudes* i det andre grønne båndet ovenfra.
**Hestebreddene** er område rundt 30 ºN og 30 ºS i Atlanterhavet og Stillehavet som vanligvis bare har svak skiftende vind eller vindstille. Hestebreddene ligger om lag under de subtropiske høytrykksområdene. 

Begrepet blir mest benyttet i det nordlige stillebeltet i Atlanterhavet. Navnet kommer fra seilskutetida da en hadde med seg hester på skipene fra Europa til Vestindia som kunne dø fordi skipene ble liggende for lenge i det vindstille området, slik at en gikk tom for vann og hestene døde. En annen forklaring til navnet kan være et sjømannsrituale, hvor sjømennene la en hestedokke, som dem bar rundt på dekk før de kastet den overbord.

Se også
-------

* Atmosfærisk sirkulasjon
* Breddegrad
* Den intertropiske konvergenssonen
* Roaring forties
* Subtropisk rygg

Referanser
----------

1. ↑  «hestebredde», *NAOB*

Eksterne lenker
---------------

* «What are the horse latitudes?», *National Ocean Service*
* (sv) Hästlatituderna  i *Nordisk familjebok* (2. utgave, 1910)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Britannica
 |
**Fjellheim gård** er en herskapsgård i Drammen, som ble bygget like etter bybrannen i 1866. Det er tegnet av den svenske arkitekten Emil Victor Langlet, som blant annet har tegnet Stortingsbygningen, Drammens Børs og Drammens Teater.

Historie
--------

Fjellheim ble reist omkring 1870 som bolig for rittmester og grosserer Jacob Krog Borch. Det sies at det var Bjørnstjerne Bjørnson som anbefalte Borch å bygge en gård på en fjellknaus over Brakerøya og bruke Emil Victor Langlet som arkitekt. Borch som var sønn av kjøpmann Christopher Borch og Margarethe Borch, drev i 13 år kolonialforretningen «Børresboden» etter Erik Andreas Børresen. Han ble en stor trelasthandler og anla Drammens første dampsag, høvleri og skipsbyggeri på Holmen i Drammen. Han kjøpte i 1852 sammen med flere andre forretningsmenn Holmen og ble senere eneeier. Han bygde så i 1866 det praktfulle privathuset som er kjent som «Fjellheim gård».

Fjellheim gård er en villa i pusset tegl. Huset er utført i en italienskpåvirket romantisk klassisisme, med en halvsymmetrisk komposisjon. Det dominerende gavlpartiet er sentrert, men høyre side er mer oppbygd enn venstre, med det oktogonale tårnet. Det har rundbuede vinduer med store rammer, vinduene ble under ombyggningen som fant sted i 2018–19 byttet ut, men utseende er uendret.

### Nyere historie

I 2018–19 ble den historiske herskapsgården Fjellheim gård gjort om til leiligheter, byggherren bak prosjektet var Tom Saxegaard. Bygget ser fremdeles helt likt ut fra utsiden da utbygger ble nektet å endre på fasaden. Bygningen skal inneholde fem leiligheter, men totalt med nybygg er det ni leiligheter. Gården anses å ha en svært høy verneverdi.

Referanser
----------

1. 1 2
2. ↑
3. ↑
4. ↑

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Drammen byleksikon **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Hormuzstredet** eller **Hormuzsundet** er det trange stredet som forbinder Omanbukta med Persiabukta innafor. Sundet går i en bue med Iran på nordsida og den omanske enklaven Musandam, som danner et nes på Den arabiske halvøya. På det smaleste er stredet 29 nautiske mil eller 54 km bredt.

Den største øya i Hormuzstredet er Qeshm. Sør for Qeshm ligger øya Hengam, mens øyene Larak og Hormuz ligger øst for Qeshm. Vest for selve Hormuzstredet ligger øyene Store og Lille Tunb, Abu Musa, Sirri og Farur.

Omtrentlig 20 prosent av verdens råolje (rundt 35 prosent av råoljen fraktes sjøveien) går med tankskip gjennom stredet, noe som gjør det til en svært strategisk lokalisering for internasjonal handel. I nyere tid har dette blitt brukt som et pressmiddel fra iranske myndigheter for å unngå sanksjoner mot landet i forbindelse med dettes atomprogram. 30. november 1971 beleiret den iranske marinen øyene Abu Musa, Store Tunb og Lille Tunb.

Etymologi
---------

Åpningen til Persiabukten ble beskrevet, men ikke gitt et navn i *Periplus Maris Erythraei* («Rundreise i Rødehavet»), en antikk gresk bok som var veiledning for sjøfolk til fram på 100-tallet e.Kr. Her står det i kapittel 35:

«På den øvre enden av disse Kalaeiøyene er det en fjellkjede som kalles Kalon, og disse følger ikke langt bortenfor munningen til Persiabukten hvor det stor dykking etter perlemuslinger. Til venstre for sundet er det store fjell kalt Asabon, og til høyre stiger det i fullt utsyn et annet rundt og høyt fjell kalt Semiramis; mellom dem går passasjen tvers over sundet som er rundt seks hundre stadia; bortenfor hvor det er et stort og bredt hav, Persiabukten som når langt inn i det indre. Ved den innerste enden av denne bukten er det en markedsby utpekt av loven som kalles Apologos, og som ligger nær Kharaeks Spasini og elven Eufrat.»
Det er to oppfatninger om etymologien til navnet Hormuz. Den folkelige oppfatningen er at det har sin opprinnelse i den persiske guden هرمز *Hormoz* (en variant av *Ahura Mazda*). Andre har forsøkt å avlede navnet fra et ord som betyr «en daddel».

Referanser
----------

1. 1 2  Alejandra Roman & Administration: «Strait of Hormuz», *The Encyclopedia of Earth*
2. ↑  Shell, Marc (2014): *Islandology: Geography, Rhetoric, Politics*, Stanford University Press, s. 67.
3. 1 2  «Hormuz, Geographical Names», *Encyclopædia Britannica*, 1911, via*Theodora.com*.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Strait of Hormuz – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
* «Strait of Hormuz» fra Robert Strauss Center: bakgrunn om politiske, økonomiske, forretningsmessige, tekniske og militære saker

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GeoNames **·** GeoNames
 |
**Olav Moe** (født 23. juli 1872 i Vestre Slidre, død 11. august 1967) var en stor spelemann fra Valdres.

Olav var sønn av Mikkjel Olsen Moe (1849–1934) og Marit Pedersdotter Neste (1850-1878). Han kom til å føre spelet etter Jørn Hilme videre, og lærte tradisjonen av Jørn Røn, som hadde tradisjonen fra far sin, Knut Ringestad. Olav fikk også slåtter av Ola Hamre, Ivar Ringestad, Ulrik i Jensestogun og Ola Haugset.

I 1897 deltok han på kappleik i Bergen, og var flittig med på kappleiker i årene som fulgte. Dermed fikk han bred og god kontakt med spelemenn fra andre deler av landet. På en av disse kappleikene møtte Olav Edvard Grieg, som oppfordret ham til å reise rundt å lære seg så mange gamle slåtter som mulig. Grieg rådet ham også til å holde konserter på hardingfele. Olav Moe ble etterhvert en anerkjent konsertspelemann. Han reiste helt til USA i 1906 for å holde konserter der, og fikk kontakt med norske spelemenn som hadde utvandret. Han kom ikke tilbake før i 1907. Han spilte også i Danmark flere ganger. Det er Olav Moe som skal ha inspirert Johannes Hansen da denne arbeidet med Valdresmarsjen. Sidetemaet i A-delen er inspirert av slåttespillet til Olav.

Olav Moe giftet seg med Charlotte Lund i 1904. De fikk to sønner. 

Olav var med på å grunnlegge lokalavisa Valdres, og satt som redaktør i avisa fra 1903 til 1905. Han leder Oppland Landbruksselskap i mange år. Han var politisk aktiv, og satt på Stortinget for Det Radikale Folkepartiet, og var senere med i Fedrelandslaget. Han holdt mange taler på stevner og bygdefester, og sto slik sett i tradisjon etter Bjørnson. 

På sine eldre dager fikk han flere æresbevisninger, og døde i 1967 hele 95 år gammel. Han var en av de mest innflytelsesrike spelemenn i Valdres i sin tid.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Olav Moe hos Stortinget Rediger på Wikidata

* (no) Olav Moe hos Virksomme ord Rediger på Wikidata

* (no) Olav Moe hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata
* Politiske taler av Olav Moe, virksommeord.uib.no

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** Stortinget **·** VIAF
 |
**Ole Olsen Lian** (født 10. november 1868 i Tønsberg, død 21. februar 1925 i Oslo) var en norsk politiker (Ap) og formann for LO fra 1906 til sin død. Det var under Lians ledelse LO ble en masseorganisasjon.

Liv og virke
------------

Lian var født i Tønsberg og var i unge år til sjøs. Han ble utdannet typograf og begynte å arbeide i Kristiania fra 1889. Han jobbet blant annet i *Social-Demokraten*. Han var organisert i Norsk Centralforening for Boktrykkere, og ble formann i foreningen i 1903. 

I 1905 ble han nestformann i LO og året etter ble han valgt til formann. Lian var blant kreftene i partiet og fagbevegelsen som brukte mye tid og krefter på å bekjempe Fagopposisjonen av 1911, og han var sterkt medvirkende til at denne radikale strømningen ikke vant flertall i LOs ledelse, slik den gjorde i partiets ledelse.

Ole O. Lians grav på Vestre gravlund i Oslo
Han valgte likevel å bli i partiet da mindretallet gikk ut og dannet Norges Socialdemokratiske Arbeiderparti, først og fremst fordi han ville holde arbeiderbevegelsen samlet. Politisk var han imidlertid fortsatt en eksponent for høyrefløyen, noe som blant annet medførte et forsøk fra Komintern på å få ham ekskludert. Etter hvert som motsetningene mellom Komintern og Tranmæl-fløyen tiltok i 1922–23 førte dette ham inn i en allianse med sistnevnte.

Ole Lian var nestformann i Arbeiderpartiet mellom 1912 og 1918 og stortingsrepresentant mellom 1916 og 1921.

Den tidligere redningsskøyta RS «Ole O. Lian» er oppkalt etter Lian.

Han var bror til anarkisten og NSU-aktivisten Sigwald Lian.

Referanser
----------

1. ↑  Norsk biografisk leksikon angir dødsdato 20. februar, SND angir 21. februar, gravstøtten 21. februar.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Ole Olsen Lian – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (no) Ole O. Lian hos Virksomme ord Rediger på Wikidata

* (no) Ole O. Lian hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata
* Om Ole O. Lian i Norsk biografisk leksikon
* Ole Olsen Lian: *Før de vældige vandmasser ind i turbinrør!*
* Politiske taler av Ole O. Lian, virksommeord.uib.no

  


| * v
* d
* r
LOs ledere |
| --- |
| 
* Hans G. Jensen (1899–1900)
* Dines Jensen (1900–01)
* Adolf Pedersen (1901–04)
* Joh. Johansen (1904–05)
* Adolf Pedersen (1905–06)
* Ole O. Lian (1906–25)
* Halvard Olsen (1925–34)
* Olav Hindahl (1934–39)
* Konrad Nordahl (1939–65)
* Parelius Mentsen (1965–69)
* Tor Aspengren (1969–77)
* Tor Halvorsen (1977–87)
* Leif Haraldseth (1987-89)
* Yngve Hågensen (1989–2001)
* Gerd-Liv Valla (2001–07)
* Roar Flåthen (2007–13)
* Gerd Kristiansen (2013–17)
* Hans-Christian Gabrielsen (2017–21)
* Peggy Hessen Følsvik (2021–)

 |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Store Danske Encyklopædi **·** Prabook **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND
 |
**Laksevåg videregående skole** var en fylkeskommunal videregående skole i Gravdal i Laksevåg bydel i Bergen. Tidligere Laksevåg gymnas og Laksevåg yrkesskole ble slått sammen til Laksevåg videregående skole i 2003. Fra høsten 2020 ble skolen slått sammen med Bergen maritime videregående skole til Laksevåg og Bergen maritime videregående skole.

Utdanningstilbud
----------------

Elevtall og utdanningsprogrammer i skoleåret 2018/2019:

| Trinn | Utdanningsprogram | 379 |
| --- | --- | --- |
| Vg1 | Bygg- og anleggsteknikk | 81 |
| Vg2 | Byggteknikk | 31 |
| Vg1 | Elektrofag | 44 |
| Vg2 | Elenergi | 26 |
| Vg1 | Teknikk og industriell produksjon | 63 |
| Vg2 | Kjemiprosess | 30 |
| Vg3 | Påbygging til generell studiekompetanse | 88 |
|

Skolen har også grupper med tilrettelagt opplæring.

Studieretningene Medier og kommunikasjon og Studiespesialisering ble lagt ned i 2018.

For utdanningstilbudet fra høsten 2020, se Laksevåg og Bergen maritime videregående skole.

Historie
--------

Laksevåg yrkesskole ble opprettet av kommunen i 1946 for å skaffe kvalifisert arbeidskraft til gjenreisningsarbeidet etter bombingen under krigen, og begynte med kurser for bygningstømrere, elektrikere, malere og murere. Høsten 1947 fikk skolen også husstell, og i 1948 ble det etablert en linje for mekanikere. Skolen holdt først til i brakker på Melkeplassen, og fikk sin nåværende skolebygning i Gravdal i 1976, tegnet av arkitekt Kjartan Seim.

Laksevåg gymnas ble etablert på Holen skole i 1954 som Laksevåg kommunale realskole. Skolen fikk gymnasklasser i 1964, og flyttet til sin nåværende skolebygning i Gravdal i 1965, tegnet av arkitekt Fr. Theodor Olsen.

De to skolebygningene ligger like ved siden av hverandre, og ble i 2003 slått sammen til en kombinert videregående skole for både yrkesfag og studiespesialiserende fag. Etableringen av Olsvikåsen videregående skole i samme bydel i 2006 har avlastet Laksevåg gymnas slik at elevtallet på studiespesialisering er lavere enn før, og skolen har i senere år fått nye linjer som medier og kommunikasjon og påbygning til generell studiekompetanse.

Referanser
----------

1. ↑  Utdanningsdirektoratet Skoleporten: Elever, lærere og videregående skoler i Hordaland 2016-2017
2. ↑  Utdanningsdirektoratet: Laksevåg videregående skole. Elevtall fordelt på utdanningsprogrammer og trinn i skoleåret 2018/2019.

Eksterne lenker
---------------

* Bergen byleksikon på nett, om Laksevåg videregående skole

| * v
* d
* r
Videregående skoler i Hordaland |
| --- |
| Offentlig | 
* Amalie Skram
* Arna
* Askøy
* Austevoll
* Austrheim
* Bergen katedralskole
* Bergen maritime
* Bømlo
* Fitjar
* Fusa
* Fyllingsdalen
* Knarvik
* Kvam
* Kvinnherad
* Laksevåg
* Langhaugen
* Nordahl Grieg
* Odda
* Olsvikåsen
* Os gymnas
* Os vgs
* Osterøy
* Rubbestadnes
* Sandsli
* Slåtthaug
* Sotra
* Stend
* Stord
* Tertnes
* Voss gymnas
* Voss vgs
* Årstad
* Åsane

 |  |
| Privat | 
* Akademiet
* BPG
* Danielsen intensiv
* Danielsen
* Framnes
* Hop
* Kongshaug
* Krokeide
* Metis
* Rudolf Steiner
* St. Paul

 |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Bergen byleksikon
 |
**Bunnefjorden** eller **Bonnefjorden** utgjør den østlige delen av Indre Oslofjord som ligger øst for Vestfjorden og Nesodden og vest for Ekebergskråninga, Nordstrand og Nordre Follo. Den nordøstligste delen av Bunnefjorden ligger i Oslo kommune, den innerste (sørligste) delen, kjent som Bunnebotn ligger i Ås kommune, Frogn kommune og resten er delt mellom Nesodden kommune i vest og Nordre Follo kommune i øst. Den nøyaktige avgrensingen av innløpet gis ved en rett linje fra nordspissen av Nesoddtangen til Hukodden på Bygdøy.

Bunnefjorden har en terskel på om lag 60 meters dyp mot Oslofjorden i vest (fra Nesoddtangen til Bygdøy) og er mye dypere lenger inne (ca. 150 meter ved Svartskog). Fjorden har i lange perioder, noen ganger over flere år, liten eller ingen vannutskiftning. Vannet er av dårlig kvalitet, spesielt under 50 meters dyp og nær bunnen.

De største øyene i Bunnefjorden er Langøyene, Malmøya med Malmøykalven, Ulvøya, Ormøya, Gressholmen og Husbergøya. Med OpenStreetMaps definisjon må også Bleikøya regnes inn.

I Håkon Håkonssons saga omtales fjorden som *Skjáldr*, et navn som trolig gikk ut av bruk kort tid etter. Navnet kan ha overlevd i gårdsnavnet Skjellerud (dels skrevet Skialdarud) i Frogn.

Referanser
----------

1. ↑  «VannNett-Portal». *vann-nett.no*. Besøkt 27. desember 2020.
2. ↑  Bunnefjorden på Norgeskart.no fra Statens kartverk
3. ↑  «VannNett-Portal». *vann-nett.no*. Besøkt 27. desember 2020.
4. ↑  *Forprosjekt - Vann og avløp Bunnefjordsområdet, alternativ 3, lokale løsninger*. [Ås]: Norges landbrukshøgskole, Institutt for tekniske fag. 2000.
5. ↑  Bjerkeng, Birger (2000). *Forbedring av dypvannsfornyelsen i Bunnefjorden*. Oslo: Norsk institutt for vannforskning. ISBN 8257738948.
6. ↑  Rygh, O. (1896). *Norske Fjordnavne*. Kristiania: Aschehoug.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Oslo Byleksikon **·** GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
Vestfjorden sett fra Drøbakgrunnen.
**Vestfjorden** i Oslofjorden viser til den vestlige delen av Indre Oslofjord. Stedsnavnet brukes imidlertid i ulike sammenhenger i hele fire ulike betydninger:

1) Den øyrike nordvestlige delen av Indre Oslofjord fra Vollen i Asker til holmene utenfor Snarøya i Bærum.  Noen ganger regnes Lysakerfjorden med, andre ikke.

2) Det vestlige løpet av den sørligste delen av Indre Oslofjord, som går vest for Håøya.

3) De delene av Indre Oslofjord som omfattes av 1) og 2) over, og vestsiden av fjorden mellom disse.

4) Hele Indre Oslofjord nord for Drøbaksundet, unntatt Bunnefjorden.

Referanser
----------

1. ↑  Budstikkas store Asker og Bærum-leksikon, s. 474-475
2. ↑  Gry Waage (1998). *Fra Konglungen til Padda*. Schibsted. s. 59. ISBN 8251617006.
3. ↑  Kartverket: norgeskart.no
4. ↑  Fredrik B. Wallem, red. (1914). *Føreren gjennem utstillingsbyen Kristiania og omegn 1914*. Kristiania: Norsk annoncebureaus forlag. s. 7.
5. ↑  Norsk institutt for vannforskning (NIVA)

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Brattlikollen** er et boligstrøk i bydel Nordstrand i Oslo. Området var tidligere en del av Ryen gård, men ligger på en høyde (derav navnet) mellom de øvrige Ryenjordene og Brannfjell / Ryen Varde. Brattlikollen er også navnet på grunnkrets 3504 i Oslo.
Kretsen grenser mot Ryen i øst (langs E6), mot Karlsrud i sør (langs Sandstuveien), og Bekkelagshøgda (grense ved Steingrims vei) og naturområdet Ekeberg i vest, og ved friområde nord for Bauneveien mot Simensbråten i nord. Grunnet nærheten til Ekeberg/Brannfjell kaller enkelte området bare for Brannfjell, selv om dette egentlig kun er navnet på høydedraget.

Navnet kommer fra A/S Brattlikollen, stiftet av murmester Hermod Brattli på slutten av 1940-tallet. I årene 1952–1956 stod selskapet for utbyggingen av 13 boligblokker i Bratlikollen Boligsameie, mens strøket for øvrig består for det meste av småhusbebyggelse. I tillegg finner man Brattlikollen stasjon her, denne stasjonen ligger 40 meter høyere enn nabostasjonen Ryen stasjon.

Referanser
----------

1. ↑  «Kart over grunnkretser i hver enkelt bydel» (PDF). Oslo kommune. Arkivert fra originalen (PDF) 3. april 2015. Besøkt 3. april 2015.
2. ↑  «Brattlikollen» i *Oslo byleksikon*, andre utgave (1966)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Brattlikollen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

Portal: Oslo

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Oslo Byleksikon
 |
**Den avslørte Isis. En hovednøkkel til gammel og ny vitenskap og teologi** *(Isis Unveiled: A master-key to the mysteries of ancient and modern science and theology)* er et bokverk i to bind om esoterisk filosofi av Helena Petrovna Blavatsky (1831–1891). Bokverket ble utgitt av forlaget *J.W. Bouton* i New York den 29. september 1877.

Blavatsky begynte arbeidet med bokverket i 1875, for å utrede teosofiens verdensoppfatning. Store deler av verket ble skrevet i byen Ithaca i Tompkins County i delstaten New York. Der oppholdte hun seg hjemme hos Hiram Corson, en professor i engelsk litteratur ved Cornell University i New York City. Den opprinnelige planen var å kalle bokverket «sløret til Isis» (*The Veil of Isis*).

Første bind handler om vitenskap og andre bind om religion. Bokverket ble en sentral lærebok innenfor Teosofisk Samfunn, og har også hatt stor innflytelse på mange nyreligiøse retninger.

Bindet om vitenskap er et oppgjør med materialismen innenfor samtiden vitenskap. Hun hevdet at vitenskapen kunne være like dogmatisk som en religion. Ved å benekte den spirituelle verden, uten å kunne motbevise dens eksistens, hadde vitenskapen forrådt sin egen vitenskapelige metode. Bindet om religion eksponerer det hun betraktet som hykleriet innenfor ulike religiøse retninger og sekter. De hadde ifølge Blavatsky forvillet seg fra deres felles opprinnelse og felles spirituelle røtter.

*Den avslørte Isis* hevder at sann religion og sann vitenskap ikke er motsetninger, men utfyller og beriker hverandre. Alle religioner springer ut av en felles sannhet, og de sanne innviede i alle religioner har til alle tider vært klar over dette, hevdes det.

Referanser
----------

1. 1 2  Goodrick-Clarke, Nicholas, *The Western Esoteric Traditions: A Historical Introduction* (Oxford & New York: Oxford University Press, 2008), pp. 215-217.
2. ↑  Campbell, Bruce F. *Ancient Wisdom Revived: A History of the Theosophical Movement* (Berkeley & Los Angeles, CA: University of California Press, 1980), pp. 34–38, 70–74.
3. ↑  Johnson, K. Paul. (1994). *The Masters Revealed: Madame Blavatsky and the Myth of the Great White Lodge*. State University of New York Press. pp. xv-x-x, 241-245. "The Western Esoteric Tradition has no more important figures in modern times than Helena Petrovna Blavatsky (1831-1891)."
4. ↑  Godwin, Joscelyn. *The Theosophical Enlightenment* (Albany, NY: State University of New York Press, 1994)
5. ↑  Bevir, Mark. *The West Turns Eastward: Madame Blavatsky and the Transformation of the Occult Tradition*. Journal of the American Academy of Religion. 62.3 (1994), pp. 747-767.
6. ↑  Santucci, James A. *Blavatsky, Helena Petrovna*, in *Dictionary of Gnosis & Western Esotericism*. ed. by Wouter J. Hanegraff (Leiden & Boston: Brill, 2006), pp. 177-185.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Norgescupen i paralangrenn 2022/23** (langrenn for funksjonshemmede) gikk over ti renn fra 18. november 2022 på Beitostølen til 1. april 2023 på Tolga. Ikke alle klasser deltok i alle rennene.

Resultater menn
---------------

### Senior stående


| Plass | Utøver | Klubb | Poeng |
| --- | --- | --- | --- |
| 01 1. | Thomas Oxaal | Sauda IL | 595 |
| 02 2. | Trygve Toskedal Larsen | Trysilgutten IL | 480 |
| 03 3. | Kjartan Haugen | Fossum IF | 395 |
| 4. | Alexander Letrud | Øyer-Tretten IF | 370 |

Thomas Oxaal vant fem av rennene, Kjartan Haugen vant tre renn, og Trygve Toskedal Larsen og Alexander Letrud vant ett renn hver.

  

### Senior sittende


| Plass | Utøver | Klubb | Poeng |
| --- | --- | --- | --- |
| 01 1. | Thomas Morud | Lyn Ski | 300 |
| 02 2. | Andreas Koll-Hansen | Lillehammer Skiklub | 290 |
| 03 3. | Emanuel Lunde | Lillehammer Skiklub | 100 |
| 4. | Lars Andresen jr | Nessegutten IL | 95 |

Thomas Morud vant tre av rennene, Andreas Koll-Hansen vant to renn, og Emanuel Lunde det ene rennet han deltok i. 

  

### Junior stående


| Plass | Utøver | Klubb | Poeng |
| --- | --- | --- | --- |
| 01 1. | Endre Lykken | Vind IL | 795 |
| 02 2. | Emil Moore-Carlsen | Fossum IL | 480 |

Endre Lykken vant sju av de åtte norgescuprennene som ble arrangert i denne klassen, og Emil Moore-Carlsen vant ett.

Resultater kvinner
------------------

### Senior stående


| Plass | Utøver | Klubb | Poeng |
| --- | --- | --- | --- |
| 01 1. | Vilde Nilsen | Kvaløysletta Skilag | 700 |

Vilde Nilsen vant alle sju norgescuprennene i denne klassen, som eneste deltaker.

  

### Senior sittende


| Plass | Utøver | Klubb | Poeng |
| --- | --- | --- | --- |
| 01 1. | Isabel Katharina Valen | Innstranda IL | 600 |
| 02 2. | Anita Larsen | TUIL | 195 |
| 03 3. | Indira Liseth | TIF Viking | 100 |

Isabel Valen vant alle de seks rennene hun deltok i, og Anita Larsen og Indira Liseth vant ett hver. Birgit Skarstein deltok ikke denne sesongen.

Kilder
------

* Norges skiforbund - Norgescup Langrenn 2022-2023 Para (syns og bevegelseshemmede) (resultater)
**Melkisedek** var ifølge *Bibelen* en konge som levde på Abrahams tid. 

Melkisedek omtales som konge og prest i Salem, som senere ble til Jerusalem. Han gav Abraham en velsignelse etter seieren over fire konger som hadde tatt Lot til fange.

I *Det nye testamente* sies det at Jesus skal være prest *«på Melkisedeks måte»*.

Hos De siste dagers hellige (mormonene) kalles en del av organisasjonen *Melkisedeks prestedømme*. Melkisedeks prestedømme regnes for prestedømmet etter Guds sønns orden som israelittene ikke fikk del i, men som har blitt gjenopprettet for de kristne. Alle verdige menn innvies til det etter først å ha vært innviet til *Arons prestedømme*.

Referanser
----------

1. ↑  1. Mos. 14:17-24
2. ↑  Heb. 7:13-17

Eksterne lenker
---------------

* Kasper Dalgaard, *Melkisedek - præstekonge, ærkeengel og ludersøn*

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Deutsche Biographie **·** Encyclopædia Universalis **·** VIAF **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** NKC
 |
Partitopper i Nasjonal Samling (NS) gjør «norsk hilsen» under Vidkun Quislings besøk i Trondheim 14.-15. november 1941. Fra venstre: Yngvar Martens og Willy Klevenberg (begge i hird-uniform), Torbjørn Eggen (i sivil), John Thronsen (med filthatt), Gulbrand Lunde (i ministeruniform), Frederik Prytz (bak, med sløyfe) og Quisling. Foto: Riksarkivet 
**Torbjørn Eggen** (født 31. mars 1906 i Trondhjem, død 10. mars 1984 i samme by) var en norsk sivilingeniør og fylkesleder i Nasjonal Samling.

Eggen meldte seg inn i NS i 1933. I 1940 bodde han i Bergen, og arbeidet som avdelingsleder innen forsikring. Han ble i 1941 oppnevnt av okkupasjonsmyndighetene som fylkesmann i Nord-Trøndelag og ble i 1943 også fylkesfører for NS i Nord-Trøndelag etter sin rival Yngvar Martens.

Han ble arrestert etter krigen, men ble så overført til behandling på Østmarka psykiatriske sykehus; senere ble Eggen dømt til seks års tvangsarbeid, før han ble benådet i 1951. I rettsoppgjøret ble Eggen beskrevet som tilhørende den «norsk-nasjonale» fløyen i NS.

Kilder
------

* Anders Kirkhusmo. «Trøndelag i krigstid 1940-45» I: *Trøndelags historie*, bd 3. 2005 kildenett[*død lenke*] (pdf)
* *Norsk krigsleksikon 1940-45*. Cappelen forlag, 1995. ISBN 82-02-14138-9
* «Stornazist på frifot med sinnssykeattest». *VG* 24.7.1947

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Torbjørn Eggen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (no) Torbjørn Eggen hos Virksomme ord Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Wikistrinda **·** Historisk befolkningsregister **·** BIBSYS **·** VIAF **·** LCCN
 |

Portal: Andre verdenskrig