recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Norges forsvarsforening** (**NFF**) er en norsk forening som har som formål å bidra til at Norges frihet, fred, uavhengighet og samfunnssikkerhet ivaretas gjennom et godt militært forsvar, troverdige allianser, en god samfunnssikkerhet og sivil beredskap. Norges Forsvarsforening er en sivil, uavhengig og partipolitisk nøytral organisasjon.

Norges forsvarsforening ble stiftet i 1886 og har lokallag over hele landet. Foreningens mest kjente leder er Fridtjof Nansen. Nansen satt som president i NFF fra 1915 – 1930. 

Foreningens President er fra Landsmøtet sommeren 2015 Lars Myraune. Knut Helge Hamre er foreningens generalsekretær fra 1. januar 2021.

Ett av NFFs fremste mål er å påvirke politiske myndigheter gjennom informasjons- og kommunikasjonsarbeid, lobbying, mediekontakt, foredrag, seminarer etc. 

Foreningen utgir en rekke brosjyrer og publikasjoner. Viktigst er *Norges Forsvar* som kommer seks ganger i året. Tidsskriftet regnes som Norges største og viktigste forsvars- og sikkerhetspolitiske magasin og målgruppen er i hovedsak politikere og samfunnsliv. Foreningen holder medlemmer og andre opdatert om nyheter innen forsvar og samfunnssikkerhet på hjemmesiden www.forsvarsforeningen.no.

Foreningen deler ut et eget stipend som heter «Aktivitetsfondet». Aktivitetsfondet skal fortrinnsvis benyttes til prosjekter rettet mot medlemsrekruttering og ungdomsaktivitet. Det kan også søkes om støtte til annen type virksomhet, men midlene skal ikke gå inn i foreningens daglige drift.[] Så vel Norges Forsvarsforening sentralt som lokalforeningene og enkelt medlemmer kan søke om midler fra fondet.[]

Gunnar Sønsteby, Alv Jakob Fostervoll og Hans Ringvold har vært æresmedlemmer.

Norges forsvarsforening sitt sekretariat holder til på Majorstuen i Oslo. Foreningens har i dag to mottoer. Det ene ble laget av Nansen: «Forsvarssak er fredssak». Det andre er: "Norges Forsvarsforening - for et trygt Norge".

Norges Forsvarsforenings utmerkelser
------------------------------------

* Norges Forsvarsforenings æresmedlemskap
* Norges Forsvarsforenings hederstegn
* Norges Forsvarsforenings medalje
* Norges Forsvarsforenings verneidrettsmedalje
* Norges Forsvarsforenings ungdomsmedalje i militær idrett
* Norges Forsvarsforenings pris

Tidligere ledere
----------------


* 1915–1930: Fridtjof Nansen
* 1975–1977: Hans Ringvold
* 2013–2015: Anne-Margrete Bollmann
* 2015– Lars Myraune

Referanser
----------

1. ↑   Enhetsregisteret[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Lars Myraune ny president i Norges Forsvarsforening». Arkivert fra originalen 4. mars 2016.

Litteratur
----------

* *Forsvarssak er fredssak: 1886-1986 : Norges forsvarsforening 100 år*. [Oslo]: Norges forsvarsforening. 1986.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* (no) Norges Forsvarsforening på Facebook Rediger på Wikidata

* (no) Norges Forsvarsforening på YouTube Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** Brønnøysundregistrene
 |
En komposisjon beskrives som **tonal** når den er skrevet ut fra et tonalt sentrum. Begrepet brukes gjerne på to forskjellige måter.

For det ene beskriver det musikken fra ca. 1600 til ca. 1915, det vil si musikk fra barokk, rokokko, Wiener klassisisme, romantikk og det tidlige 20.århundre. Som det tonale sentrum defineres her treklangen på første trinnet i den skalaen komponisten har valgt for sin komposisjon. Denne treklangen betegnes som tonika. For en komposisjon i E-Dur er det E-Dur-treklangen som er tonika, for en komposisjon i f#-moll er det f#-moll-treklangen o.s.v.  
Alle andre akkorder i komposisjonen bygges hierarkisk rundt tonikaen. Dette betyr at hver akkord har en bestemt rolle – en funksjon – i forhold til tonikaen, samt en bestemt rolle i forhold til de akkorder som går foran eller følger etter den.

Det skilles mellom hovedfunksjoner (tonika, subdominant og dominant) og bifunksjoner (mediant og submediant). I andre land benyttes det delvis andre begrep til bifunksjonene.

For det andre beskriver begrepet **tonal** all musikk som er skrevet i en diatonisk skala og inkluderer da også musikk fra middelalder og renessanse.

Det er blitt forsøkt å innføre begrepet **tonikal** for musikk som faller i den første kategorien, uten at dette har blitt alminnelig akseptert. Det er imidlertid musikk fra de nevnte epokene som dominerer bildet folk flest danner seg av den såkalte klassiske musikken.

Se også
-------

* Musikkteori

Litteratur
----------

* Bekkevold, Lisa: *Harmonilære og harmonisk analyse*. Oslo 1988
* Benward, Bruce; Marilyn Nadine Saker: *Music in Theory and Practice*. **1** (7th ed.), New York 2002
* Distler, Hugo: *Funktionelle Harmonielehre*. Kassel 1951
* Hindemith, Paul: *The Craft of Musical Composition*. London and New York 1941-42
* Rameau, Jean-Philippe: *Traité de l’harmonie reduite à ses principes naturels*, Paris 1722, oversatt til engelsk
* Reger, Max: *Beiträge zur Modulationslehre*. Leipzig 1903
* Riemann, Hugo: *Vereinfachte Harmonielehre*, London und New York 1893, oversatt til engelsk
* Schönberg, Arnold: *Harmonielehre*, Wien 1922
* Tsjaikovskij, Pjotr I.: *Guide to the Practical Study of Harmony*. Leipzig 1900, online utgave

Referanser
----------

1. ↑  Tveit, Sigvald (2008): Harmonilære fra en ny innfallsvinkel. Oslo: Universitetsforlaget
2. ↑  Christensen, Mogens (1993): Betrachtungen über den *Tonikalitäts*begriff bei Edvard Grieg und Carl Nielsen, in: Die Gratulanten kommen. Edvard Grieg zum 150. Geburtstag. Egelsbach, St. Peter Port, New York: Verlag Hänsel-Hohenhausen

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Österreichisches Musiklexikon **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC
 |
**Holy Riders MC** (HR) er en norsk kristen motorsykkelklubb stiftet 1981. Klubben hadde per 2017 totalt rundt 400 med­lemmer fordelt over Norge, Sverige, Tyskland, Ukraina, Estland og Russland. I Norge og Sverige er det rundt 300 medlem­mer, fordelt på mange avdelinger. Klubbens mål er å spre det kristne evangeliet om frelsen gjennom Jesus Kristus død og oppstandelse til alle i MC-miljøene. Klubben er alkoholfri, og den er åpen for alle uansett alder, kjønn, eller kirkelig tilhørighet. Av type MC-er kjører medlemmene alt fra engelske veteransykler, via Harley Davidson til japanske sykler.

Avdelinger
----------

Klubben er organisert i 18 lokalavdelinger i Norge, i tillegg til 3 avdelinger i Sverige og 1 avdeling i Tyskland. De fungerer som selvstendige avdelinger, men er formelt sett underlagt sentralstyret. Tyskland er skilt ut som eget nasjonalområde, og har eget nasjonalt styre. For alle land glelder internasjonale statutter. Det er også kommet til medlemmer både i Russland og Ukraina. Påska 2012 ble første ryggmerke gitt til et medlem fra Novosibirsk i Russland. 
De ulike avdelingene i Norge har sine egne opplegg gjennom året, men alle samles til HRs årlige MC-treff, Pilgrimstreffet, og årsmøtet.

Power
-----

Power er Holy Riders medlemsblad og utkommer med 3 nr. i året. Et nummer er på ca. 20 sider.

Kaffetelt
---------

Holy Riders kaffetelt har blitt et kjent og kjært samlingsted for mange på treff i Norge. BikerBibelen deles ut gratis til de som ønsker å ta imot. Kaffeteltet finnes på flere av de store mc-treffene i Norge. Noen av de treffene de har vært fast på de siste årene er Norgestreffet og Trollrally. På Norgestreffet har Holy Riders også hatt MC-Gudstjeneste ved noen anledninger.

Kaffeteltet er et tilbud for de som ønsker å finne en rolig plass på et ellers hektisk treff, for å slå av en prat om hva som helst. Her er det plass til en god mc-prat, hverdagslige ting og det er også noen som kommer hit for å få prate om det som har med Jesus, tro og tvil å gjøre eller med ønske om forbønn. Det er mange som har fått hjelp i Kaffeteltet med ting som kanskje ikke er så lett å snakket om andre steder. Kaffeteltet er stedet for den gode samtalen,

Holy Riders MC Racing
---------------------

Holy Riders MC Racing er en motorsportklubb som har som mål å være aktive deltakere i motorsportmiljøet. De ønsker å være en klubb som er med og bidrar til et positivt miljø innenfor de forskjellige grenene. De ønsker også at alle innenfor motorsportmiljøet skal få muligheten til å bli kjent med Jesus.

Ryggmerke
---------

Noen av kravene for å få ryggmerke:
- Være bekjennende kristen
- Minst ett års medlemskap
- Må være minst 19 år
- Vise at en vil være aktiv i klubben
- Ha kjennskap til HR både lokalt og sentralt
- Lokalavdelingen må godkjenne kandidaten
- Andre ryggmerker skal ikke bæres samtidig

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* Offisiell Svensk side Arkivert 9. januar 2012 hos Wayback Machine.
* Offisiell Tysk side
* Holy Riders – avdeling Sydvest

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** Brønnøysundregistrene
 |
***Lioxyonyx*** er en slekt av små, runde, mer eller mindre skjellkledte snutebiller.

Utseende
--------

Små (ofte 2 – 3 mm), sterkt hvelvede, ofte nærmest kulerunde biller. Kroppen, særlig undersiden, er høyt hvelvet. Grunnfargen er mørkebrun eller svart, men denne er ofte nesten helt dekket av lyse skjell, særlig på undersiden. De mangler påfallende, oppstående hår. Hodet er temmelig lite, fasettøynene er store, men flate, snuten er lang, slank og krum. Normalt peker denne nedover eller bakover, og den kan foldes inn i en fure mellom framhoftene. Antennene er knebøyde, ganske slanke med en markert kølle, og sitter festet på snuten i den ytre halvdelen. Brystskjoldet (pronotum) er mye smalere enn dekkvingene, fremst med en markert "krage", sidene er rundede. Det har ofte et par lave knøler på sidene og er sterkt punktert, men punkteringen er ofte mer eller mindre dekket av lyse skjell. Dekkvingene har markerte skuldre og tydelige punktrekker. Overflaten er gjerne ujevn med lave knøler eller grunne fordypninger. På sidene er dekkvingene bøyd ned slik at de dekker deler av dyrets sider. Beina er forholdsvis korte, og kan foldes tett inntil kroppen.

Levevis
-------

Småsnutebillene lever for det meste på ulike slags urter og småbusker. Larvene utvikler seg vanligvis i modnende frø i belger, frøkapsler eller lignende, eller i blomster. 
Om småsnutebillene blir forstyrret, folder de beina og snuten inntil kroppen og lar seg falle til bakken. De er da vanskelige å skille fra små frø eller sandkorn.

Utbredelse
----------

Gruppen lever i Afrika inkludert Madagaskar.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
	+ Underordenen Polyphaga Emery, 1886
		- Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
			* Overfamilien snutebiller, Curculionoidea Latreille, 1802
				+ Familien snutebiller, Curculionidae Latreille, 1802
					- Underfamilien **småsnutebiller, Ceutorhynchinae** Gistel, 1856
						* Stammen Lioxyonychini Colonelli, 1984
							+ Slekten ***Lioxyonyx*** Hustache, 1933 - 15 arter
								- *Lioxyonyx aeneus* Hustache, 1956
								- *Lioxyonyx boviei* Hustache, 1956
								- *Lioxyonyx concolor* Hustache, 1956
								- *Lioxyonyx coquereli* Colonnelli, 1984
								- *Lioxyonyx endroedii* Colonnelli, 1984
								- *Lioxyonyx fausti* Hustache, 1956
								- *Lioxyonyx glabirostris* Colonnelli, 1984
								- *Lioxyonyx maynei* Hustache, 1956
								- *Lioxyonyx nigripes* Hustache, 1947
								- *Lioxyonyx plumipes* Colonnelli, 1984
								- *Lioxyonyx setosellus* Voss, 1962
								- *Lioxyonyx setulosus* Hustache, 1956
								- *Lioxyonyx sibitiensis* Hoffmann, 1968
								- *Lioxyonyx temulentus* Colonnelli, 1984
								- *Lioxyonyx uniseriatus* Hustache, 1933

Referanser
----------

1. ↑  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 16. oktober 2020. Besøkt 16. oktober 2020.

Litteratur
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Lioxyonyx* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Lioxyonyx* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata
**Agaoninae** omfatter vepserer som spiller en viktig rolle i bestøvningen av fikentrær.

Utseende
--------

Disse vepsene er som regel små, mellom 1 og  3 millimeter. Det er ofte stor forskjell mellom kjønnene. Hos flere av artene er hannene vingeløse. På farge er det oftest svarte, kroppsformen er flat, særlig hodet er påfallende flatt.

Levevis
-------

Forskjellige plantearter i fikenslekten er knyttet til forskjellige arter av fikenveps, slik at én planteart gjerne har bare én enkelt fikenvepseart til å bestøve seg.

Til de mest kjente hører artene i slekten *Blastophaga*, som bestøver flere av de spiselige fikenartene. Man visste om dette allerede i oldtiden. De legger sine egg og klekkes ut i de ville geitefikenplantene. Bestøvningen av fiken skjer ved at fikenvepsen kryper inn et lite hull i fikenen. Innvendig i fikenen er full av hunnblomster og når vepsen legger noen egg, bestøves blomstene. Ikke lenge etter eggleggingen dør vepsen.

Larvene klekkes etter en tid og utvikles i blomstene eller i små galler.

Hanner er ofte vingeløse og klekkes først. De parer seg med hunnvepsene mens de ennå er i puppestadiet, ved at de biter hull i gallen der hunnen ligger. Når hunnen forlater puppen får hun med seg blomsterstøv fra hannblomster.

Hvis de oppsøker trær som frembringer spiselige fiken, vil de ikke få lagt egg og dør uten å ha lagt eggene.

Utbredelse
----------

Fikenveps fins i flere områder i tropene. I Afrika har man i de senere tiår forsket mye på deres levevis og deres symbiose med planter.

Systematisk inndeling / europeiske arter
----------------------------------------

 *Eupristina verticillata*
 *Pleistodontes froggatti*
**Treliste**
* ordenen vepser (Hymenoptera)
	+ stilkvepser (Apocrita)
		- overfamilien chalcidider (Chalcidoidea)
			* familien fikenvepser (Agaonidae)
				+ underfamilien **Agaoninae**
					- slekten *Agaon* Dalman, 1818 - 11 arter
					- slekten *Alfonsiella* Waterston, 1920 - 8 arter
					- slekten *Allotriozoon* Grandi, 1916 - 3 arter
					- slekten *Courtella* Kieffer, 1912 - 13 arter
					- slekten *Deilagaon* Wiebes, 1977 - 4 arter
					- slekten *Elisabethiella* Grandi, 1928 - 14 arter
					- slekten *Eupristina* Saunders, 1882 - 19 arter, i Europa:
						* *Eupristina verticillata* Waterston, 1921
					- slekten *Nigeriella* Wiebes, 1974 - 5 arter
					- slekten *Paragaon* Joseph, 1959 - 2 arter
					- slekten *Pegoscapus* Cameron, 1906 - 49 arter
					- slekten *Platyscapa* Motschulsky, 1863 - 19 arter
					- slekten *Pleistodontes* Saunders, 1862 - 26 arter
					- slekten *Waterstoniella* Grandi, 1921 - 20 arter

Kilder
------

* Fauna Europa (2013) Fauna Europaea version 2.6.2, www.faunaeur.org – utbredelsesdatabase for europeiske dyr. Arkivert 2. juni 2017 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Agaoninae* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *Agaoninae* hos Fossilworks Rediger på Wikidata

* (en) *Agaoninae* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Agaoninae* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Agaoninae* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* Figs and figwasps
Bak dette lille skiltet holder Herslev Bryghus til.
**Herslev Bryghus** er et mikrobryggeri i landsbyen Herslev (Lejre kommune) utenfor Roskilde i Danmark. Bryggeriet ble grunnlagt av Tore Jørgensen i 2004. 

Et av Herslev Bryghus’ kjennetegn er utbredt bruk av lokale økologiske produkter, og en vesentlig del av det kornet som brukes til bryggingen, er da også egendyrket.

Sortimentet består av klassiske øltyper supplert med en rekke sesong- og spesialprodukter.

Klassiske øltyper: *Økologisk Hvedeøl*, *Økologisk Landøl*, *Økologisk Porter*, *Pale Ale*, *Økologisk India Pale Ale* (IPA), *Økologisk India Dark Ale* (IDA), *Pilsner*, osv.

Sesongprodukter: *Påskebryg & Økologisk Paaskebryg*, *Forårsbryg/Forårs Bryg & Økologisk Forårsbryg*, *Maj Bock* (bokkøl), *Asparges Hvedeøl*, *Gorms Bryg*, *Midsommer Bryg*, *Høst Bryg tre forskjellige*, *Oktober Bock*, *Økologisk Juleøl*, *Jule Brown Ale*, *Aamanns India Pale Ale*, *Comwell Honningfryd*, *Dansk Tang/Tang Pilsner*, *Dansk Tang/Seaweed Pale Ale*, *Dansk Tang/Tang Porter*, *Tang*
Stout*,* Tang Øl*,* Granøl*,* Vores Humle, *Nissekaffe*, *Farmers Winter Saison*, *Aarstidernes Øl*, *Appelsinhvede*, *Kveik*, *Kvæde Pilsner*, *Ledreborg Pinsebryg*, *Mark Hamp*, *Mark Kirsebær*, *Mark Kriek*, *Mark Mirabelle*, *Mark Tidsel,* Mark Urt*,* Mark Æble*,* Rugøl Fatlagret*,* Pumpkin Pale*,* Rugøl*,* Sommer Ale*,* Sommer Ale Ekstra*,* Stjernebryg*,* Hamp Pilsner*,* Mark Hamp*,* osv*.*

Bryggeriet har dessuten brygget en rekke øl med årgangsbetegnelse, deriblant *Høstbryg Kirsebær 2006*, *Økologisk IDA ( - 2011) & Økologisk India Dark Ale/ IDA (2012 - )*, *Mark Blend Fatlagret 2016* & *Syrlig Vildskab Mark Blend Fatlagret 2016*, *Jubilæums Rugøl 2019*, *Barley Wine 2020*, *Rye Wine 2020*, *Wheat Wine 2020*, *Stjernebryg 2004-2014/ Stjernebryg Fatlagret med Brett/ Stjernebryg Jubilæumsbryg Fatlagret 2014 & Stjerne Bryg Økologisk (2015 - )*, samt forskjellige årganger av fatlagrede og ikke-fatlagrede *Mjølner Barley Wine* (2006-2011), hvorav årgang 2009 er basert på *Brettanomyces*-gjær og *Herslev/Sakiškių* 
*Alus Dark Smokey Rye Saison*, *Herslev/Sakiškių* Dark Smoked Saison*,* 
*Herslev/Sakiškių* Rug Saison*, Herslev/Halsnæs/Bryghuset No5 Årets* Høst Aurora*,* osv*.*

Sortimentet inkluderer et brennevin og er i stadig utvikling. Bryggeriet samarbeider med ledende danske restauranter.

Referanser
----------

1. ↑

Eksterne lenker
---------------

* (da) www.herslevbryghus.dk Offisielt nettsted
* (en) Herslev Bryghus på Ratebeer.com

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |
**Colossus** blir regnet som verdens første programmerbare digitale datamaskin. Colossus 1 brukte cirka 1600 radiorør, den leste informasjon fra papirremser ved hjelp av optiske sensorer.

Prototypen, Colossus Mark 1 fungerte i desember 1943, og var i full operasjon fra tidlig 1944. Colossus II ble startet opp 1. juni 1944. Ti maskiner ble bygd og brukt til å dekryptere topphemmelige meldinger kryptert med Lorenz SZ 40 og sz 42.

Maskinene klarte, under testing, å dekode 9700 bokstaver per sekund før papirremsene ble revet i stykker, og i praksis var 5000 bokstaver per sekund det meste som var praktisk mulig.

Design
------

Teleingeniøren Tommas H. Flowers var, sammen med Sidney W. Broadhurst og William W. Chandler, ansvarlig for designet. Tommy Flowers ble anbefalt av Alan Turing etter å ha jobbet på "Bombe"-prosjektet som dekodet Enigma. Colossus 2 hadde 12 ringbuffre og fem prosessorer som jobbet sammen. Prosessorene og fikk data via seks 6-bits skiftregistre, som igjen fikk data fra seks papirremser fra forskjellige radioopptak. Hver "prosessor", som bestod bl.a. av enheter for boolsk algebra, tellere og klokker, kunne dermed lese to datasett om gangen.

Programmeringen skjedde ved hjelp av fysiske brytere og kabler. Dataene fra papirremsene ble lagt i forskjellige registre, avhengig av "programmeringen". Dataene fra skiftregistrene, som emulerte de tyske Tunny-maskinene, ble også lagt inn, og forskjellige bryterinnstillinger ble brukt til å teste forskjellige algoritmer på dataene.

Skjebne
-------

Colossus og formålet med maskinen var strengt hemmelig. Etter krigen ble de ti første maskinene plukket fra hverandre, og Tommy Flowers ble beordret å ødelegge all dokumentasjon. De siste to som ble laget (men ikke ble tatt i bruk) ble tatt fra hverandre i 1959 og 1960.

Alan Turing og hans "Bombe" som dekodet tysk Enigma-kode ble laget før Colossus og er blitt langt mer berømt.

Referanser
----------

1. 1 2  The Design of Colossus, Thomas H. Flowers, 1983

Eksterne lenker
---------------

* Nettsted for The National Museum of Computing (engelsk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Jørgen Matheus Knutsen Bakke** (født 29. juli 1894 i Bamble i Telemark, død 24. februar 1962) var en norsk offiser, skolemann og frontkjemper under andre verdenskrig.

Bakgrunn og arbeid
------------------

Bakke ble uteksaminert ved Gardens underoffiserskole i 1914 og ved Krigsskolen i 1921. Da han ble beordret som adjutant til Fossumstrøkets festning dette året, kom han til Mysen i Indre Østfold. Han ble utnevnt til kaptein i 1936. Han var lærer og bestyrer ved Mysen offentlige høyere allmennskole fra 1922 til 1940.

### Andre verdenskrig

Bakke var medlem i Quislings nasjonalistiske fascistparti Nasjonal Samling (NS) fra 1933 til 1936 da han slutta å betale medlemsavgift, og på nytt fra oktober 1940 til partiet ble forbudt ved frigjøringa våren 1945. I november 1940 ble Jørgen Bakke «chefsinspektør i skolevesenet». Bakke skrev flere foredrag og avisartikler om blant annet skolepolitikk og nazistisk ideologi.

29. juni 1941 utså Quisling Bakke og major Finn Hannibal Kjelstrup til ledere i staben for å bygge opp Den norske legion (*SS-Freiwilligen-Legion Norwegen*), en militær enhet som skulle skaffe norske soldater til kampen mot Sovjetunionen og Stalins «bolsjevisme» etter at Sovjetunionen angrep Finland 25. juni. Legionen skulle opprinnelig støtte finnenes kamp i den finske fortsettelseskrigen, men mannskapene ble tatt i bruk av tyskerne på østfronten. Bakke ble utnevnt til major (*Leg.-Sturmbannführer*) 1. juli dette året og til leder for «Bataljon Viken» fra 1. august. I september 1942 ble Bakke overført til 5. SS-panserdivisjon Wiking Han ble tildelt Jernkorset av 2. klasse for sin krigsinnsats. 

På grunn av en mindre skade ble Jørgen Bakke sendt tilbake fra fronten og begynte i februar 1943 å arbeide for Organisation Todt i Norge. I august samme år ble han leder for Norsk Frontføring som skulle ivareta interessene til norske arbeidere på tyske anlegg. Ved krigens slutt var Bakke Sturmbannführer ved hirdbataljonene.

Rettssaken mot Jørgen Bakke under det norske landssvikoppgjøret etter krigen foregikk i lagmannsretten i Sarpsborg.

Referanser
----------

1. 1 2 3   www.digitalarkivet.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Historisk befolkningsregister, Historisk befolkningsregister ID pf01036518001386, verkets språk bokmål, besøkt 17. desember 2021[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2 3 4 5 6 7  Stiftelsen Norsk Okkupasjonshistories kopi av avisintervju med Jørgen Bakke i juli 1944: *En kjent offiser og skolemann fyller 50 år.*
4. ↑  Treff på søket «Jørgen Bakke» i myheritage.no
5. ↑  Bakke, Jørgen (1941). *Skolen og tiden*. Oslo: Stenersen.
6. ↑  Bakke, Jørgen (1943). *Et oppgjør med tiden*. Nasjonal samlings rikstrykkeri.
7. ↑  frontkjemperne.no om Den Norske Legion
8. ↑  Dokument der Jørgen Bakke kommanderes til divisjon «Wiking» 1942
9. ↑
10. ↑  Stiftelsen Norsk Okkupasjonshistories kopier av avisutklipp fra Bakke-saken under landsvikoppgjøret etter krigen
11. ↑  Stiftelsen Norsk Okkupasjonshistories kopier av flere avisutklipp fra Bakke-saken etter krigen

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister **·** Geni **·** VIAF
 |
**Leonid Viktorovisj Pavlovski** (russisk: Леонид Викторович Павловский født 29. mai 1949 i Krasnoturjinsk) var en sovjetisk landhockeyspiller som deltok i de olympiske leker 1980 i Moskva.

Pavlovski vant en olympisk bronsemedalje i landhockey under Sommer-OL 1980 i Moskva. Han var med på det sovjetiske laget som kom på tredjeplass landhockeyturneringen bak India og Spania. Seks lag deltok og det ble spilt en innledende enkeltserie der alle lagene møttes én gang. Sovjetunionen kom på tredjeplass og fikk møte Polen som ble nummer fire i en bronsefinale. Sovjetunionen vant bronsefinalen med 2-1. Pavlovski spilte fem kamper og scoret ett mål i OL-turneringen.

OL-medaljer
-----------

* 1980 Sovjetunionens flagg Moskva - Bronse Bronse i landhockey, menn Sovjetunionens flagg Sovjetunionen

Eksterne lenker
---------------

* (en) Leonid Pavlovski – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Leonid Pavlovski – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata
**Bjarne Daniel Solli** (født 7. november 1910 i Lenvik, død 22. oktober 1989) var en norsk politiker som representerte Arbeiderpartiet i Troms på Stortinget i to valgperioder fra 1954 til 1961.

Solli var i unge år gårdsarbeider. Fra 1940 dreiv han farsgården. I perioden 1939–44 var han likningssekretær. I 1966–68 var han rådmannsfullmektig i Lenvik og i 1969–77 kommunens sosialsjef.

Solli var medlem av kommunestyret i Lenvik fra 1946 til 1956, herunder ordfører fra 1946 til 1953. Han var fast representant til Stortinget fra 1954 til 1961. I den første fireårsperioden var han medlem av militærkomiteen. I den andre perioden var han først i sosialkomiteen, så i sjøfarts- og fiskerikomiteen.

Referanser
----------

1. ↑  Nordby (1985) oppgir mellomnavnet David, mens Stortingets nettsted oppgir Daniel.

Kilder
------

* Trond Nordby (red.): *Storting og regjering 1945–1985* (2 bind), Kunnskapsforlaget 1985

Eksterne lenker
---------------

* (no) Bjarne Daniel Solli hos Stortinget Rediger på Wikidata

* (no) Bjarne Daniel Solli hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Stortinget
 |
**Bjørn Ransve** (født 16. desember 1944) er en norsk maler bosatt på Nesøya.

Han er utdannet fra SHKS 1962-1964 og Statens kunstakademi 1964-1968. Han debuterte i 1968 med deltagelse på Høstutstillingen og med separatutstilling på *Galleri 27*, Oslo. Han har siden hatt over 30 separatutstillinger, og er kjøpt inn av de fleste gallerier i Norge og Sverige.

Sammen med Håkon Gullvåg, Marianne Heske og Arvid Pettersen var han norsk representant på den store europeiske vandreutstillingen *Eighty* (1987).

> Bjørn Ransve er en uforutsigbar kunstner, og hver utstilling han har holdt, har overrasket og vist noe nytt. Hans kunst er usedvanlig sammensatt, med ulike teknikker, motiver og uttrykksformer. Det figurative veksler med det abstrakte, maleri med grafikk. Temaer startes, gjennomføres og avsluttes – for så senere å dukke opp igjen i nye, beslektede former. Det er umulig å gå upåvirket gjennom en utstilling av Ransve, tanker og følelser settes i bevegelse, og utfordrer til refleksjon. Men bildene kan alltid gjenkjennes som hans. Når vi ser et dyrehode, et avrevet menneskeben eller et avhugget hode, ser vi lett på form og strek eller strøk om det er en Ransve.
> 
> 
> statsråd Ellen Horn, ved åpning av retrospektiv utstilling på Museet for samtidskunst, 2000
> 
>

Referanser
----------

1. ↑   RKDartists, «Bjorn Ransve», RKD kunstner-ID 214365[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Artists of the World Online, AKL Online kunstner-ID 00322661[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Norsk kunstnerleksikon, Norsk kunstnerleksikon ID Bjørn\_Ransve, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   KulturNav, KulturNav-ID 9d18489a-a651-4d08-af01-1cb9a28f6b24, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
5. ↑   rkd.nl, besøkt 16. oktober 2016[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Eckhoff, Audun. *Bjørn Ransve*. Orfeus, 2000. (Utgitt til utstilling i Museet for samtidskunst) ISBN 82-467-0041-3
* Eckhoff, Audun. «Ransves paradoksale figur». I: *Vi ser på kunst*. 2000, nr 3
* Kunstbib Artikler om Ransve

Eksterne lenker
---------------

* Ransves nettsted Arkivert 17. september 2012 hos Wayback Machine. Besøkt 2012-07-17
* Startsiden.no/Magasinet Henriette W. Eriksen: Ransve - Figur og Bilde

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Norsk kunstnerleksikon **·** Prabook **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** KulturNav
 |
**Risøyrenna** er en utgravd del av Risøysundet, offisielt åpnet 25. juni 1922. Før den første mudringen, som var fullført i 1881, var det visstnok mulig å ri over sundet, eller «Risøyvikkjet» som det ble kalt, ved fjære sjø. Mudringen gjør det mulig for større fartøy å passere mellom Andøya og Hinnøya. Arbeidet med den siste utbedringen startet i september 1997 og Risøyrenna ble på nytt offisielt åpnet i september 2001.

Litt sør om Risøyrenna går Andøybrua, som er ei spennbetongbru med et hovedspenn på 110 meter og en total lengde på 750 meter som krysser Risøysundet.

Mudringen var en betingelse for å få blant annet Hurtigruten til å seile gjennom Vesterålen. Saken om mudring ble tatt opp i 1874, og i 1881 var den første renna oppmudret, men bare for mindre skip. Dybden på denne renna var tre meter på lavvann. Det ble anbrakt et merke ved den gamle kaia i Risøyhamn som viste vannstanden. De litt større båtene måtte da vente på flo sjø. 

Det praktiske arbeidet med mudring av den nye renna startet i juli 1911 med paternosterapparatet «Ma. "Suggen», men denne viste seg ikke å kunne ta de hardeste partiene, så bruken av «Suggen» stoppet opp i 1914.

I mellomtiden sendte Statens Havnevesen en ingeniør til Panama for å studere mudderapparater der. Så ble den kraftige «Ekskavator 6» konstruert og bygget i Fredrikstad. Våren 1919 kunne arbeidet fortsette. Slepebåtene «Andenes», «Rota» og «Nappen» slepte mudderprammene ut i Gavlfjorden og tømte dem der helt til arbeidet var avsluttet i 1922.To renner

**To renner**

Det dreier seg om to forskjellige renner, den gamle som lå nærmere Andøya enn dagens, og som ble mudret i tiden fra 1875 til 1881 og som Richard With snakket om i 1874 til stortingsmann Andreas Stoltenberg i Lødingen. Den renna var 1 800 meter lang, 30 meter bred og tre meter dyp.

Den nyere renna, som ble åpnet i 1922, er nesten fem km lang, i dag 100 meter bred og seks meter dyp (syv meter i en av svingene). Det er den Georg A. Ellingsen på Sortland tok initiativ til gjennom sitt «andragende» til Herredsstyret i 1897. Denne renna hadde 100-årsjubileum i 2022. Richard With hadde ingen praktisk befatning med den.

Referanser
----------

1. ↑  Nilssen, Idar (2022). *Gjennom Risøysundet - Historia om Risøyrenna*. Eget forlag. ISBN 978-82-303-5496-4.

Eksterne lenker
---------------

* Historikk om Risøyrenna
* Kongesteinen fra åpningen av Risøyrenna
* Jubileumsboka *Gjennom Risøysundet - Historia om Risøyrenna*
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet. Helt uten kilder. *(10. okt. 2015)*
Hakkenål med krok i èn ende. 
**Hakking**, også kjent som **tunisisk hekling**, er en håndarbeidsteknikk hvor man lager ting ved hjelp av en hakkenål og garn. Hakkenålen ligner en lang heklenål, men den er helt rund. Det er som regel en krok i begge endene. Teknikken gir et ganske fast resultat og har tydelig rett- og vrangside.

Typisk for hakking er at man hele tiden har samme side mot seg. Man vender altså ikke arbeidet. Dette gjelder ikke om man hakker med to kroker (tokrokshakking). Da må man ha to tråder og enten kan man hakke noe rundt, eller man kan lage et produkt der for og bakside er nesten lik.

For å hakke må en starte med å legge opp luftmasker og så henter man tråden gjennom maskene. Det ser nå ut som om det er strikkemasker på hakkenålen. På neste rad fullfører man maskene ved å trekke tråden gjennom. Dette kan man så gjenta til arbeidet er så stort som man ønsker.

Hakkenål
--------

En **hakkenål** eller **hakkekrok** er et redskap som blir benyttet til hakking. Hakkenålen ser ut som en lang heklenål. Den kan ha krok i begge endene. Hakkenåler blir laget av bein, plast, metall eller tre. De blir ofte nummerert etter tykkelsen i millimeter.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Nationalencyklopedin
 |
**Kristianstad Damfotbollförening** er en ren kvinnefotballforening fra Kristianstad i Sverige. Laget spiller per 2010 i Damallsvenskan.

Laget begynte som Wä IF, og hadde fem beskjedne sesonger i ligaen før de rykket ned i 1994-sesongen. Wä rykket opp til 1998-sesongen, men etter endt serie meldte kvinnelaget seg ut av Wä, og slo seg sammen med kvinnleaget til Kristianstads FF. Den nyoppstartede klubben fikk navnet Kristianstad/Wä DFF.

Forskjellen ga ingen sportslige resultater, og etter å ha unngått nedrykk i to sesonger, rykket laget ned etter 2001-sesongen. De forble i divisjonen under til de rykket opp i 2007 uten å ha tapt en kamp. I de to siste sesongene har de fortsatt ligget rett over nedrykksstriden.

Den norske Therese Sessy Åsland har spilt her siden 2020, da laget tok bronse i Damallsvenskan 2020.

Eksterne lenker
---------------

Hjemmeside

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |

| * v
* d
* r

* Fotball
* Damallsvenskan
* 2021

 |
| --- |
| Lag | 
* AIK
* Djurgården
* Eskilstuna United
* Hammarby
* Häcken
* KIF Örebro
* Kristianstad
* Linköping
* Piteå
* FC Rosengård
* Vittsjö
* Växjö

 |
| Sesonger | 
* 1988
* 1989
* 1990
* 1991
* 1992
* 1993
* 1994
* 1995
* 1996
* 1997
* 1998
* 1999
* 2000
* 2001
* 2002
* 2003
* 2004
* 2005
* 2006
* 2007
* 2008
* 2009
* 2010
* 2011
* 2012
* 2013
* 2014
* 2015
* 2016
* 2017
* 2018
* 2019
* 2020
* 2021

 |
«Vestgar» i Bergen havn
**MS «Vestgar»** er en tidligere langrutebåt for Øygarden utenfor Bergen som er fredet av Riksantikvaren. Den var en periode omdøpt til «Fredsbudet» og seilte som misjonsbåt. Den fikk tilbake sitt opprinnelige navn i 2007, og er for tiden under restaurering.

MS «Vestgar» ble levert i februar 1957 fra P. Høivolds Mek. Verksted i Kristiansand. Båten var sertifisert for 252 passasjerer, og hadde 2 salonger med i alt 171 sitteplasser. Den gikk som langrutebåt mellom Øygarden og Bergen. Etter at veiutbygginga i Øygarden tok til ble passasjergrunnlaget mindre, og ruta ble lagt ned 30. mai 1979.

«Fredsbudet»
------------

I 1979 ble båten solgt til pinsebevegelsen i Norge og omdøpt til Misjonsbåten «Fredsbudet».

Som misjonsbåt var den et av fellestiltakene til pinsebevegelsen, og den seilte langs norskekysten på evangeliseringsoppdrag. Den la gjerne til ved små og ofte veiløse lokalsamfunn, der oppmøtet i begynnelsen var stort. Men etter hvert som mange steder ble avfolket og fiskere bare hadde korte opphold i land, ble besøkstallet redusert.

Vinteren 2005–2006 gjennomgikk båten en større ombygning og modernisering av lugarer og toaletter. Det ble også laget en plass på dekk, slik at det kunne holdes friluftsmøter ved kaikanten.

«Fredsbudet» hadde de siste årene sertifikat som opplæringsfartøy og kunne ha praksisplasser for sjøfolk både i maskinrommet og på dekk.

I juni 2007 solgte pinsebevegelsen båten, delvis på grunn av høye driftskostnader, men mest fordi den stod overfor en omfattende og kostbar, nødvendig ombygging.

Restaurering
------------

Båten ble kjøpt tilbake til Øygarden og fikk igjen navnet «Vestgar». Planen er at den skal bli et levende kulturminne og tilbakestilles til sin opprinnelig utgave som rutebåt. Oppussingsarbeidet er stort sett basert på dugnadsinnsats og gaver. I januar 2014 ble sjøbussen fredet av Riksantikvaren.

Eksterne lenker
---------------

* (en) IMO 7739997 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) MS «Vestgar» – Den internasjonale sjøfartsorganisasjonen Rediger på Wikidata
* (no) Bilder - Fredsbudet
* (no) Om båten og restaureringsarbeidet
* (no) Fredning
* (no) «MS «Vestgar» (1957)». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Riksantikvaren kulturminne
 |
**Kommuniststat** er en stat med en regjeringsform kjennetegnet av at makten ligger hos et kommunistparti, enten som eneste parti i landet, eller som det dominerende partiet, og at staten følger den kommunistiske ideologien som overordnet politisk mål.

Kommuniststater kan også tillate andre, ikke-kommunistiske partier å delta i det politiske livet i staten, men det kommunistiske partiet er da gjerne gitt en spesiell eller dominerende rolle i staten. Dette kan være nedfelt i grunnloven. Statlige institusjoner og partiinstitusjoner kan derfor være tett sammenvevd. Grunnen til at ikke-kommunistiske partier kan være tillatt er ønsket om å gi inntrykk av flerpartisystem, men som oftest hadde disse partiene liten reell innflytelse.

De fleste kommuniststater hadde planøkonomi (kommandoøkonomi). Det er imidlertid noen unntak fra dette, ikke minst Kina, som fra 1980-tallet gikk over til markedsøkonomi i stor grad.

Uttrykket kommuniststat var og er det vanlige uttrykket i vesten for å beskrive stater styrt av kommunistpartier. Kommuniststatene selv kunne gjerne omtale seg som folkedemokratier eller med andre betegnelser. I kommunistisk teori var imidlertid kommunismen oppfattet som en fremtidig styreform, som man ennå ikke hadde oppnådd.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN
 |
**Killyleagh** (irsk: *Cill Ó Laoch*, «kirken til Laochs etterkommere») er en landsby og et verdslig sogn i grevskapet Down i Nord-Irland. Den er lokalisert ved hovedveien A22 mellom Belfast og Downpatrick, på vestsiden av det store havinnløpet Strangford Lough. Det er mest kjent for sitt Killyleagh Castle fra det tolvte århundre. Killyleagh ligger i distriktet Newry, Morne and Down. Det hadde en befolkning på 2 787 innbyggere i folketellingen for 2021.

Landsbyen var fødestedet for Hans Sloane som begynte å samle planter og fugleegg ved kysten av Strangford Lough og samlingen hans vokste til en uvurderlig samling som dannet kjernen til British Museum, som han var med på å grunnlegge. Han var også personlig lege for kong Georg II av Storbritannia.

Bilder
------

* Killyleagh havn og St John's kirkenKillyleagh havn og St John's kirken
* Killyleagh CastleKillyleagh Castle

Referanser
----------

1. 1 2   «Killyleagh within Rowallane», *NISRA*
2. ↑  «Place Names NI». Arkivert fra originalen 18. februar 2022. Besøkt 5. september 2023.
3. ↑  «Cill Ó Laoch / Killyleagh», *Placenames Database of Ireland*
4. ↑  «Who is Hans Sloane?», *Sir Hans Sloane Centre*

Eksterne lenker
---------------

* (en) Killyleagh – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GeoNames
 |
**Storedal Kultursenter** er et park- og kulturanlegg som ligger på gården Store Dal i Skjeberg utenfor Sarpsborg i Østfold.

Hage for synshemmede
--------------------

Anlegget er skapt av kunstnere, naturvitenskapsfolk og hagearkitekter og danner et opplevelsesenter for natur og kunst spesielt lagt til rette for synshemmede. 
Anlegget består av en studiehage med rundt 250 forskjellige planter, et utendørs amfiteater og lydskulpturen *Ode til lyset* av Arnold Haukeland med musikk av Arne Nordheim. Anlegget ble åpnet av Kronprins Harald 12. august 1970.

Sommeren 2004 ble en helleristningsutstilling øverst i studiehagen åpnet. Utstillingen inneholder ca. 30 helleristningsmotiver som er reprodusert på 7 store steinheller og som stammer fra siste del av bronsealderen (900-500 f.Kr.) 

Lydskulpturen *Ode til lyset* som rager 19,5 m over det flate kulturlandskapet, skal symbolisere armer som strekker seg mot lyset. På og rundt selve skulpturen er det 26 høyttalere, som spiller komponisten Arne Nordheims stereofoniske *musikkbeskrivelse* av skulpturen.

Historie
--------

Mange arkeologiske funn viser tidlig bosetning. I umiddelbar nærhet finnes også helleristninger, som kan leses like godt med fingrene som med øynene. Ifølge Snorre ble kong Magnus Blinde født på gården Storedal i 1117. Hans mor var Borghild Olavsdatter, datter på gården, og hans far kong Sigurd Jorsalfare. Magnus ble konge 13 år gammel, men måtte utkjempe flere slag mot arvinger som gjorde krav på kongetronen. Han ble tatt til fange i Bergen i 1135 av onkelen og motstanderen Harald Gille, som lot ham blinde og mishandle. Han ble både gjeldet, fikk kappet av en fot, og øynene stukket ut. Derav hans tilnavn, «Blinde». Kong Magnus Blinde falt i slaget ved Holmengrå, omkring 3 mil fra Storedal i 1139.

Erling Stordahl, som selv ble synshemmet 13 år gammel, overtok gården Storedal etter sin far i 1957. Han ønsket å gjøre noe mer ut av området enn bare jordbruk. Planen var først å reise et monument over Magnus Blinde. Etterhvert formet imidlertid kunstnere, naturvidenskapsfolk og hagearkitekt et kulturanlegg for opplevelse av natur og kunst – for alle mennesker – men spesielt lagt til rette for synshemmede. 

Anlegget ble åpnet av Kronprins Harald 12. august 1970.

Referanser
----------

1. ↑  Snorre: Magnussønnenes saga, kap. 19
2. ↑  Snorre: Magnus Blindes og Harald Gilles saga, kap. 7-8
3. ↑  Snorre: Haraldssønnenes saga, kap. 10

Litteratur
----------

* Snorre Sturlason: Norges kongesagaer. Oversatt av Anne Holtsmark, Gyldendal, Oslo 1979

Eksterne lenker
---------------

* Storedal kultursenters hjemmesider
* Digitalt fortalt: «Fra mørke til lys» (skrevet av Hege-Beate Lindemark, Østfoldmuseene) (besøkt 16. mars 2012)
Steinsetninger ved Hunn
Gravfeltene ved Hunn  Foto: Vidar Iversen 
Detalj av et gravfelt  Foto: Vidar Iversen 
**Hunnfeltene** er tre nesten sammenhengende gravfelt datert fra yngre bronsealder til yngre jernalder (ca. 1000 f.Kr. til ca. 900 e.Kr.) på det såkalte «ytre raet» ovenfor Hunnebunn i Skjærviken i Fredrikstad. Feltene ligger ca. 1,5 kilometer øst for Borge kirke, på nordsiden av fylkesvei 130, «Oldtidsveien», som går mellom Fredrikstad og Skjeberg. Funnene fra Hunnfeltet kan karakteriseres som svært rike, det gjelder særlig en serie funn fra romertid, med våpen, bronsekjeler, glassbegre og andre provinsialromerske importgjenstander.

Feltene omfatter totalt 145 synlige gravminner, men omfattende utgravninger har vist at det finnes både graver og andre spor av fortiden under flat mark. Det er tre hovedkonsentrasjoner av gravminner. Vestfeltet består av 60 gravhauger og -røyser. Midtfeltet er trukket litt nord for veien og består av 43 gravminner, og Sørfeltet (Stenringfeltet) har i alt 48 gravminner, deriblant 11 runde steinsetninger som ligger tett sammen på et relativt begrenset område. To av disse er datert så tidlig som ca. 500 f.Kr.

Foruten gravminner finnes også førhistoriske åkre, boplassfunn og veifar (hulveier) på feltet. Rett nord for feltene ligger bygdeborgen på Ravneberget. Det er etter hvert kommet inn et stort antall gravfunn fra feltet, og dateringene sprer seg fra bronsealder til vikingtid.

Gravfeltene har vært kjent svært lenge, og mange gravhauger bærer preg av gravplyndring. Den tidligste utgravning en kjenner fant sted i 1894, og en del gjenstander ble året etter levert inn til Universitetets Oldsaksamling. I 1902-03 ble det igjen gjort uautorisert utgravning, ingen funn er kjent fra dette. I 1908-10 ledet daværende arkeologistudent Helge Gjessing undersøkelse av til sammen ni hauger på Vestfeltet. I 1950-53 var Hunnfeltet arena for et stort internasjonalt forskningsprosjekt der arkeologer fra en rekke land møttes for å utveksle erfaringer i arkeologisk feltarbeid. Initiativtakere til prosjektet var Anders Hagen og Erling Johansen. Gjennom 1970-tallet var det flere mindre utgravninger på feltet, blant annet som seminargravinger for arkeologistudenter.

Gravfeltene er skiltet og tilrettelagt for publikum. Det er parkeringsplasser ved Vestfeltet og Sørfeltet.

Eksterne lenker
---------------

* Hunnfeltene – Hunnprosjektet
* (no) «Hunn (Steinringfeltet)». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
* (no) «Hunn (Vestfeltet)». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
* (no) «Hunn (Midtfeltet)». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Riksantikvaren kulturminne
 |
*«Alfa og Omega» er også et navn brukt for Jesus Kristus*
De greske bokstavene *alfa* og *omega*.
De greske bokstavene *alfa* og *omega* omgitt av haloen (lysrefleksen) av Jesus i katakombene i Roma fra 300-tallet.
**Alfa** og **Omega** er den første (Α) og siste (Ω) bokstaven i det klassiske (joniske) greske alfabetet. Det er tilsvarende A og Z i det engelske alfabet, og A og Å i det norske.

Det er en vanlig metafor for «først og sist», «alt i alt» eller «det fundamentale», og fungerer som et evighetssymbol. Det er gjennom denne metaforen at bokstavene også har blitt et symbol for Jesus Kristus. Begrepet alfa og omega kommer fra den bibelske frasen «Jeg er Alfa og Omega», koiné gresk ἐγὼ τὸ Α καὶ τὸ Ω.

I *Johannes' åpenbaring* i Det nye testamente, møter Johannes Jesus igjennom en engel som sier hva som skal hende frem til dommens dag. Engelen sier:

> «Jeg er Alfa og Omega, den første og den siste, begynnelsen og enden».
> 
> 
> Johannes åpenbaring, kapitel 22, vers 13
> 
> 

Avbildninger av de to greske bokstavene alfa og omega blir brukt blant annet i kirkekunst på inventar, gjenstander og epitafier, i allegorier, dekorasjoner, segl og emblemer. Sammen eller hver for seg finnes de også i bumerker. En av de formene som oppstår når man setter disse sammen, har vært kalt et *ave mariamonogram*, men det vanlige ave mariamonogram har en sammensetning av A og M.

Se også
-------

* Kristne symboler

Referanser
----------

1. ↑  «alfa og omega», *Nynorskordboka*
2. ↑  Nettbibelen: *Johannes åpenbaring* 22:6
3. ↑  Nettbibelen: *Johannes åpenbaring* 22:13

Litteratur
----------

* Bjønnes, Anders et al. red. (2010): *Segltegninger fra hyllingene i Norge 1591 og 1610*, Oslo: Norsk Slektshistorisk Forening

Portal: Kunst

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis
 |
**Elin Gran Weggesrud** (født 1975) er en norsk lokalpolitiker som representerer Arbeiderpartiet. Hun var ordfører i Sande kommune i Vestfold fra 2015 og ut 2019, hvor hun overtok som ordfører etter Karl Einar Haslestad. Weggesrud har også vært gruppeleder i Sande kommunestyre for Arbeiderpartiet. Etter sammenslåingen av Holmestrand kommune og Sande kommune ved årsskiftet til 2020, ble hun ordfører i den sammenslåtte kommunen. Ved kommunevalget i 2023 så overtok den tidligere Høyre-ordføreren Alf Johan Svele av Holmestrand stafettpinnen på ny som ordfører.

Før hun ble ordfører hadde Weggesrud stilling som fagansvarlig hos Fretex Øst-Norge AS i Drammen.

Referanser
----------

1. ↑  Elin Weggesrud blir ordfører - Sande Avis 23. 9.2015, besøkt 13.8.2016
2. ↑  Blir ny ordfører i Sande - NRK/Vestfold 23.9.2015, besøkt 13.8.2016

Eksterne lenker
---------------

* Ordførerens side Arkivert 7. april 2016 hos Wayback Machine. på Sande kommunes nettsider


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Karl Einar Haslestad** | **Ordfører i Sande**(2015–2019) | Etterfølger:**Siste ordfører i Sande kommune** |
| Forgjenger:**Alf Johan Svele** | **Ordfører i Holmestrand**(2020–2023) | Etterfølger:**Alf Johan Svele** |
Strømsfoss kraftverk
**Strømsfoss** er et sted i Aremark kommune i Østfold. Det ligger ved nordenden av innsjøen Ara, og har vokst fram rundt Strømsfossen i Strømselva, som stedet har navn etter. Ved fossen ligger Strømsfoss sluser og Strømsfoss kraftverk og en mølle med museum og kunstgalleri. Stedet hadde dagligvareforretning, trelastlager og bensinstasjon som nå er lagt ned. Møllerens hus ligger ved mølla og er en innholdsrik butikk med kafé. Strømsfoss Handel ligger ved slusen og er en gammeldags landhandel med bokkafé og boksalg. På begge sider av slusene ligger gjestehavner for fritidsbåter på kanalen.

Strømsfoss første mølle ble bygget av kanalbyggeren Engebret Soot, som også anla teglverk, fargeri og garveri.
Strømsfoss mølle var i drift til 1966. Den er siden blitt restaurert, og i 1995 ble den etablert som riksmuseum for møller.

Ved Strømsfoss møtes tre fylkesveier: Fv21, Fv124 og Fv1318. Men også tidligere har Strømsfoss vært et knutepunkt for ferdsel i Aremark. Den viktigste ferdselsåra var Haldenkanalen med Strømsfoss sluser, som ble bygget midt på 1800-tallet. Tidligere gikk også ferdselsveien fra bygdene langs riksgrensa herfra «over fjella» til midtbygdene i fylket.

Referanser
----------

1. ↑  
«Strømsfoss i Østfold». *velihavn.no*. Redningsselskapet. Besøkt 7. januar 2016.
2. 1 2  
«Strømsfoss lokker med idyll, dampbåt og historie». *f-b.no*. Fredriksstad Blad. 17. september 2010. Besøkt 7. januar 2016.
3. ↑  
«Strømsfoss Mølle». *Kulturnett Østfold*. Besøkt 7. januar 2016. [*død lenke*]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |