recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**GeoForum** er en landsomfattende organisasjon for personer og bedrifter/etater som jobber innenfor fagområdene kart, oppmåling og geografisk informasjon. GeoForum ble stiftet 30. mai 1969 under navnet Norges Karttekniske Forbund. I starten hadde NIF ansvaret for sekretariatet, men fra 1983 fikk organisasjonen eget sekretariat. Sekretariat flyttet til Hønefoss i 1987, og det er fra 2015 plassert på Hvervenmoen i Hønefoss.

GeoForum har pr. januar 2019 rundt 1 950 medlemmer fordelt på 15 lokalavdelinger, som dekker hele landet. GeoForum utgir bransjeavisa «Posisjon», som normalt kommer ut seks ganger pr. år. 
Roger Gustavson var generalsekretær i perioden 1983-2003, Torbjørn Paule daglig leder 2003-2006, og Karsten Lien daglig leder 2006-2010. Daglig leder fra mars 2010 er Marianne Meinich.

GeoForum er norsk medlem i den nordiske GIS-organisasjonen GI Norden. GeoForum er også medlem av de internasjonale organisasjonene FIG, ICA og ISPRS.

Referanser
----------

1. ↑   GeoForum flytter

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* (no) GeoForum på Twitter Rediger på Wikidata

* (no) GeoForum på Facebook Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** Brønnøysundregistrene
 |
**National Ocean Service** (**NOS**) er en avdeling i National Oceanic and Atmospheric Administration (NOAA) med ansvar for å bevare og forbedre USAs ressurser og økosystemer langs 153 000 km med kystlinje og 9 100 000 km² med kyst-, Great Lakes- og havfarvann.

Avdelingens formål er å «tilby vitenskapsbaserte løsninger gjennom samarbeidende partnerskap for å løse økonomiske, miljømessige og sosiale press på hav og kyster.»

NOS arbeider tett med mange partnere for å sikre at hav- og kystområder er trygge, sunne og produktive. Vitenskapsmenn, naturforvaltere og spesialister i NOS sikrer trygg og effektiv sjøtransport, fremmer innovative løsninger for å beskytte kystsamfunn, og bevarer marine og kystnære steder. NOS er en vitenskapelig og teknisk organisasjon med 1 700 vitenskapsmenn, naturressursforvaltere og spesialister på mange ulike fagfelt.

Referanser
----------

1. ↑  Om NOS

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Andreas Pedersen Seierstad** (født 24. november 1890 i Hedrum, død 1975) var en norsk kirkehistoriker og professor ved Menighetsfakultetet 1945–1960.

Andreas Seierstad var sønn av sjøkapteinen og bonden Martin Pedersen Seierstad (1850–1920) og Inger Johanne Larsen (1863–1935), og bror av teologen Ivar P. Seierstad (1901–1987). Han tok lærereksamen i 1911 og arbeidet en tid som lærer i Trøgstad og ved Notodden lærerskole, før han ble student i 1916 og *cand. theol.* fra Menighetsfakultetet i 1921. Samme år ble han stipendiat, og tok doktorgraden i 1924 med en avhandling om «Kyrkjelegt reformarbeid i Noreg i 19. hundreåret». Han ble dosent i kirkehistorie ved Menighetsfakultetet samme år. Fra 1945 til 1960 var han professor.

Seierstad skrev om norsk kirkehistorie, med hovedvekt på middelalderen. Han utga *Olavsdyrking i Nidaros og Nord-Europa* (1930) og en rekke mindre avhandlinger.

Referanser
----------

1. ↑   Store norske leksikon, Store norske leksikon-ID Andreas\_Seierstad[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Norsk biografisk leksikon, oppført som Andreas Pedersen Seierstad, Norsk biografisk leksikon ID Andreas\_Seierstad, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Norsk biografisk leksikon, nbl.snl.no[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* *Prester i den Norske kirke og andre teologiske kandidater*. Oslo: Land og kirke, 1974.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Publikasjoner av Andreas Seierstad i BIBSYS

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Historisk befolkningsregister **·** BIBSYS **·** VIAF **·** ISNI
 |
***Trollmannens stav*** (en. *Equal Rites*) er en humoristisk Fantasy-bok skrevet av Terry Pratchett, og opprinnelig utgitt i 1987. Boken er den tredje i Skiveverdenen-serien og den første der hovedpersonen ikke er Rensvind. Den introduserer figuren Besta Værvoks som dukker opp i flere senere Skiveverdenen-bøker.

Sammendrag
----------

Trollmannen Drum Billet vet at hans siste time nærmer seg og reiser til et lite sted der en åttende sønn av en åttende sønn snart skal fødes. En slik gutt er skjebnebestemt til å bli en trollmann (på Skiveverdenen har tallet åtte alle de magiske egenskaper som forbindes med tallet sju i den virkelige verden) og Billet vil gi staven sin videre til gutten.

Det viser seg at barnet som fødes faktisk er en jente, Eskarina. Billet oppdager feiltakelsen for sent og den magiske staven blir overført til henne.

Når hun vokser opp blir det åpenbart at hun har magiske krefter som ikke lar seg kontrollere. Den lokale heksen Besta Værvoks bestemmer seg derfor for å ta henne med til Det Usette Universitet i Ankh-Morpork—men en kvinnelig trollmann er uhørt på Skiveverdenen.

Esk lykkes ikke med å komme inn på Universitetet, men Besta Værvoks sniker henne inn bakveien som tjenestepike. Mens hun jobber der følger hun undervisningen og utviklingen til trollmannlærlingen Simon, som hun møtte tidligere på veien til Ankh-Morpork. Simon er en trollmann i stand til å skape nye trolldommer. Magien hans kommer dessverre i skade for å åpne et hull til de mørke dimensjonene.

Fakta
-----

* Figurer : Eskarina, Besta Værvoks
* Steder : Ankh-Morpork
* Tema : Fantasy-klisjéer, Feminisme
* Utgivelsesår : 1987
* ISBN 0-552-13105-9 (mykperm)
* Oversetter : Rolf Andersen
* ISBN 82-10-04418-4 (ib.)

Merknader
---------

Av ukjente grunner dukker Esk aldri opp i en Skiveverdenen-bok igjen. Selv om hun var hovedpersonen er det bare Besta Værvoks (og Døden) vi får høre om igjen. Faktisk blir hendelsene i denne boken aldri nevnt igjen. Neste bok om heksene *Sære søstre* starter med blanke ark. Det nærmeste vi kommer er når Besta forteller Arcchancellor Mustrum Ridcully at hun har vært et par ganger på Det Usette Universitet tidligere. Hun nevner også at hun lærte å fly "sent i livet", noe som altså skjedde i *Trollmannens stav*.

Eksterne lenker
---------------

* Referanser i *Trollmannens stav* (eng.)
* Sitat fra *Trollmannens stav* (eng.)

Portal: Litteratur
Hallset skole er en barneskole for 1.–7. trinn i Byåsen i Trondheim kommune. 

Skolen var ny 1970 og har blitt utvidet med nybygg ferdigstilte i 1997 og 2000. De yngste elevene på 1. 4. trinn benytter nybygget. Også deler av gamlebygget er restaurert. 

Hallset skole er naboskole til Selsbakk ungdomsskole og Byåsen videregående skole. Skolen har skolefritidsordning med 210 barn.

Hallsetrevyen
-------------

Hallset skole er kjent for sin barnerevy, «Hallsetrevyen». Revyen ble fra 1992 lagt utenom skolen, men er fortsatt et tilbud til skolens elever.

Revyen startet som «Hallset skoles Cabaret» i 1983 av daværende rektor Sverre Sivertsen. Den gang var den integrert som en del i undervisningen. I 1992 ble Sivertsen pensjonert, og Kjell Nervik tok over som leder av kabareten. Den ﬁkk da navnet Hallsetrevyen. Samtidig gikk den ut av skolen og ble en aktivitet basert på hjelp fra foreldre og andre frivillige. Hallsetrevyen er i kontinuerlig utvikling, både innholdsmessig og teknisk. I 2005 ble det gjort forsøk på å endre navn, men det ville ikke barna ha noe av. Navnet Hallsetrevyen er blitt en institusjon på Hallset.

Hallsetrevyen er et tilbud til barna i 5. til 7. trinn. Hvis det er for lite aktører kan noen fra 4. trinn fra være med. Alle får tilbud om å delta. Hallsetrevyen er sosialt og selvutviklende for barna, samtidig gir tilbudet en positiv fritidsaktivitet til barna. Dette er også et tilbud til foreldrene da de må bidra i ulike arrangementsgrupper. Alt fra kostyme-, kulisse- og kjøkkengruppe til egen markedsføringgruppe. Hallsetrevyen fordrer god, gammel norsk dugnadsånd fra foreldre og foresatte samt andre frivillige.

Eksterne lenker
---------------

* Hallset skole på trondheim.kommune.no[*død lenke*]
* Hallsetrevyens egen hjemmeside Arkivert 9. desember 2014 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** Nasjonalt skoleregister
 |
***Kitty Kelly, M.D.*** er en amerikansk stumfilm fra 1919, regissert av Howard Hickman.

Handling
--------

Bob Lang, en formann i gruve-byen Fracas, innkaller til et møte for å skaffe en doktor til landsbyen deres. Etter at et brev blir sendt til et ledende universitet, aksepterer Kitty Kelly - en nylig utdannet lege - tilbudet deres. Men etter at innbyggerne i byen får høre at en kvinnelig lege skal komme, planlegger de å sende henne tilbake med en gang. Men etter at de får se den vakre Kitty, fyller flere av gruve-arbeiderne snart venterommet hennes med forskjellige plager som visstnok skal være knyttet til mystiske epidemier.

Selv om Kitty snart blir romantisk tiltrukket av Bob, kritiserer hun ham for å drikke alt for mye alkohol. En misfornøyd Kitty får Bob til å love å slutte å drikke i nitti dager. Jerry Williams, som bor sammen med Lola og barnet deres, lokker Kitty til en bortgjemt hytte hvorr han planlegger å overfalle henne. Lola forteller Bob om hva som foregår, og han redder Kitty - og han slår ned Williams. Men når Williams blir oppdaget død dagen etterpå, blir Bob straks mistenkt og arrestert. Men Kitty forsøker å etterforske saken videre, og få Lola til å tilstå.

Skuespillere
------------

* Bessie Barriscale som Dr. Kitty Kelly
* Jack Holt som Bob Lang
* Joseph J. Dowling som landsbyens Sheriff
* Wedgwood Nowell som Jerry Williams
* Mildred Manning som Lola

Referanser
----------

1. ↑  KITTY KELLY, M.D.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Kitty Kelly, M.D.* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Kitty Kelly, M.D.* på American Film Institute Rediger på Wikidata
**Burson Cohn & Wolfe** (BCW) er et internasjonalt PR-byrå. Det eies av WPP-konsernet, som er børsnotert i London. BCW er blant verdens største PR-byråer med over 4 000 ansatte i 112 land.

BCW bistår kunder innen blant annet samfunnskontakt, markedskommunikasjon, kampanjer, krisekommunikasjon, internkommunikasjon, mediehåndtering, medietrening, sosiale medier og omdømmebygging.

Burson-Marsteller ble grunnlagt i 1953 med kontorer New York og Chicago av PR-rådgiveren Harold Burson (1921–2020) og reklamemannen William A. Marsteller (1914–1987). I 1984 kjøpte de PR-byrået Cohn & Wolfe, etablert i 1970 i Atlanta. I 2018 ble de to byråene slått sammen til BCW.

Oslo-avdelingen av Burson-Marsteller, nå BCW Norge, ble etablert i 1977.

Referanser
----------

1. ↑  «Burson Cohn & Wolfe (BCW) ID Card» **(engelsk)**. Association of Accredited Public Policy Advocates to the European Union. 30. april 2021. «BCW has a network of 163 offices in 112 countries with over 4,000 employees worldwide.»
2. ↑  McFadden, Robert D. (10. januar 2020). «Harold Burson, a Giant in Public Relations, Dies at 98». *The New York Times* **(engelsk)**. Besøkt 24. januar 2022.
3. ↑  «WPP Announces the Merger of Burson-Marsteller and Cohn & Wolfe» **(engelsk)**. Burson Cohn & Wolfe. 27. februar 2018. Besøkt 24. januar 2022.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
***On Secret Service*** er en britisk spionfilm fra 1933 regissert av Arthur B. Woods. Han skrev også adapsjonen og scenarioet, mens Frank Vosper skrev dialogen. Disse var basert på tyske Herbert Juttkes og Georg C. Klarens manus til filmen *Spione am Werk*. Dette bygde i sin tur på en roman av Max W. Kimmich og Georg C. Klaren. *Spione am Werk* var regissert av Gerhard Lamprecht og hadde premiere i Gloria-Palast i Berlin 31. mars 1933.

I *On Secret Service* spiller norskfødte Greta Nissen den italienske spionen og adelskvinnen Marcella Galdi, mens Karl Ludwig Diehl spiller den østerrikske kapteinen von Hombergk, som er forelsket i henne.

Handling
--------

I 1912 identifiserer den østerrikske hemmelige tjenesten Marcella Galdi, en italiensk adelskvinne som besøker Wien, som en italiensk spion. For å unngå diplomatiske problemer blir hun kidnappet når hun danser med en østerriksk generalstab-offiser Michael von Hombergk ved det berømte hotellet Sacher i Wien, og hun blir raskt sendt tilbake til Italia.

Men rett etterpå dukker det opp en hemmelig plan for angrep mot en østerriksk festning på Hombergks kontorbord. Men når han selv ikke klarer å forklare hvordan han har fått tak i denne planen, oppfordrer de hemmelige tjenestene ham til å begå selvmord. Men i stedet klarer han å flykte fra Wien. Tre år senere står Italia og Østerrike på motsatte sider i første verdenskrig. Von Hombergk forsøker å returnere til Wien, og ber om en mulighet til å bli kvitt mistanken om å være spion og forræder.

Fakta om filmen
---------------

De amerikanske titlene på denne filmen var *Secret Agent* og *Spy 77*.

Rolleliste
----------

* Greta Nissen - Marchesa Marcella Galdi
* Karl Ludwig Diehl - Hauptmann (Kaptein) von Hombergk
* Lester Matthews - Colonello Romanelli
* Esmé Percy - Bleuntzli, en reporter
* Cecil Ramage - Ermete Davila
* Don Alvarado - Conte Valenti
* Wallace Geoffrey - B.18.
* C.M. Hallard - Oberst von Waldmuller
* Austin Trevor - Waldmullers adjutant

Referanser
----------

1. ↑  «ON SECRET SERVICE». British Board of Film Classification. Besøkt 30. november 2017.
2. 1 2 3  «On Secret Service». BFI. Besøkt 30. november 2017.
3. 1 2  «Spione am Werk». *filmportal.de*. Besøkt 30. november 2017.
4. ↑  
Richards, Jeffrey (2014). *Visions of Yesterday* **(engelsk)**. Performing Arts. ISBN 1317928601.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *On Secret Service* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *On Secret Service* på AllMovie Rediger på Wikidata
**«On My Own»** er en solo fra den engelskspråklige versjonen av musikalen *Les Misérables*. Claude-Michel Schönberg har komponert musikken, mens Herbert Kretzmer har skrevet teksten. Sangen fremføres av rollefiguren Éponine, og den er hennes hovedsang. Den er også blant de meste kjente sangene i musikalen. Sangen er tolket av en rekke artister og oversatt til mange språk. Den norske versjonen på bokmål heter «For meg selv», mens nynorskversjonen har tittelen «Berre eg».

Bakgrunn
--------

Soloen var ikke en del av den opprinnelige franske versjonen som hadde premiere i 1980. Da den engelske versjonen ble skrevet, ble musikken til «On My Own» hentet fra den originale franske soloen «L'air de la misère» som ble sunget av rollefiguren Fantine. Videre ble Éponines originale franske solo, «L'un vers l'autre», fjernet i den engelske versjonen. Siden har «On My Own» blitt en av musikalens mest kjente sanger. Da en ny fransk versjon hadde premiere i 1991, ble «On My Own» bruk og oversatt til «Mon histoire» (*min historie*). 

I sangen vandrer Éponine rundt i Paris' gater og reflekterer over sitt fattigslige liv og sin kjærlighet til rollefiguren Marius som er forelsket i Cosette. I sangen synger Éponine at hun elsker Marius, men at hun også innser at han kan leve uten henne, og at det ikke er noe håp om at de to noen gang kan bli sammen.

Referanser
----------

1. ↑  «Les Mis: Everything You Need To Know». *Official London Theatre* **(engelsk)**. Besøkt 1. april 2018.
2. ↑  «Ranking All the Songs From Les Misérables». *Vulture* **(engelsk)**. 21. desember 2012. Besøkt 1. april 2018.
3. ↑  «On My Own (From Les Miserables)». *notebutikken.no*. Besøkt 1. april 2018.
4. ↑  «Nå er det berre eg igjen, Eg kjenner ingen eg kan... - A Self-Fulfilling Prophecy of Endless Possibility». *A Self-Fulfilling Prophecy of Endless Possibility* **(engelsk)**. Besøkt 1. april 2018. [*død lenke*]
5. ↑  Scenekvelder (4. september 2017). «Marion Ravn - Èponine "For Meg Selv"». Besøkt 1. april 2018.
6. ↑  Behr, Edward (1. januar 1993). *The Complete Book of Les Miserables* **(engelsk)**. Arcade Publishing. ISBN 9781559701563.
7. ↑  «Claude-Michel Schönberg (Ft. Les Misérables: International Cast) – On My Own» **(engelsk)**. Besøkt 1. april 2018.
**Per Harald Grue** (født 29. april 1943 i Lillehammer) er en norsk tidligere embetsmann. Han var departementsråd i Landbruks- og matdepartementet fra 1985 til 2009.

Han er sivilagronom av utdanndelse og er dr.scient. (1972) fra Norges landbrukshøgskole, i dag NMBU. Han kom til Landbruksdepartementet i 1972, hvor han var sekretær for Øksnesutvalget, som utredet den framtidige landbrukspolitikk. Utrednngen førte fram til stortingsmeldinger om norsk ernærings- og matpolitikk, om landbrukspolitikk, opptrappingsvedtaket og jamstellingsvedtaket for landbruket som Stortinget vedtok 1- desember 1975. Opptrappingsvedtaket gikk ut på at inntektsgrunnlaget for bønder skulle trappes opp og likestilles med inntekt og levekår for industriarbeidere.

I årene 1974 til 1978 var Grue personlig sekretær (politisk rådgiver) for daværende landbruksminister Thorstein Treholt i Trygve Brattelis andre regjering og deretter for landbruksminister Oskar Øksnes i Odvar Nordlis regjering.

Han var underdirektør i Landbruksdepartementet 1978-1979, landbruksdirektør 1979-1985 og departementsråd i Landbruksdepartementet 1985-2009. Han ledet statens forhandlingsutvalg for jordbruksoppgjøret 1980-2009. I sine år som øverste administrative leder for Landbruksdepartementet hadde han øverste administrative ansvar for utviklingen av norsk landbrukspolitikk og ledet 29 landbruksoppgjør.

I 1997 ble Per Harald Grue utnevnt til Kommandør av St. Olavs Orden. I 2014 utga han bokverket "Norsk landbrukspolitikk 1970-2010".

Referanser
----------

1. ↑   snl.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Ber om avløsning etter 23 år». Landbruks- og matdepartementet. 9. juni 2008.
3. ↑  80 års omtale i Aftenposten 29. april 2023
4. ↑  Hopland, Andreas (2009). *I Grues tid*. Oslo: Tun forlag.
5. ↑  *Per Harald grue legger ned taktstokken* Arkivert 4. mai 2022 hos Wayback Machine. - Bondebladet 14. mars 2010
6. ↑  Grue, Per Harald (2014). *Norsk landbrukspolitikk 1970-2010*. Oslo: Norsk Institutt for landbruksøkonomisk forskning.

Eksterne lenker
---------------

* Per Harald Grue - Store norske leksikon

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** BIBSYS **·** VIAF
 |
***Unge syndere*** (originaltittel: *Our Modern Maidens*) er et amerikansk stumfilmdrama fra 1929 regissert av Jack Conway, med Joan Crawford i hovedrollen i hennes siste stumfilm.

*Unge syndere* var den siste stumfilmen som Joan Crawford medvirket i.

Handling
--------

Billie Brown er forlovet med kjæresten sin, en ung diplomat ved navn Gil Jordan. Billie forsøker å overbevise den eldre diplomaten Glenn Abbott (spilt av Rod La Rocque) om å gi Gil får et gunstig oppdrag. Men Billie og Glenn blir unektelig tiltrukket av hverandre. Gil er blir i mellomtiden tiltrukket av Kentucky Strafford, og han gjør henne snart gravid.

Gil oppdager etter hvert at han virkelig elsker Kentucky, men han gifter seg likevel med Billie. Når Billie innser at Kentucky er gravid med Gils barn, blir ekteskapet deres annullert. Begge parter får deretter muligheten til å bli sammen med menneskene de virkelig elsker.

Medvirkende
-----------

* Joan Crawford...Billie Brown
* Rod La Rocque...Glenn Abbott aka "Dynamite"
* Douglas Fairbanks Jr....Gil Jordan
* Anita Page...Kentucky Strafford
* Josephine Dunn...Ginger
* Edward Nugent...Reg
* Albert Gran...B. Bickering Brown

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Unge syndere* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Unge syndere* hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (en) *Unge syndere* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (nl) *Unge syndere* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Unge syndere* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *Unge syndere* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *Unge syndere* på Silent Era Rediger på Wikidata
**Per Halse** (født 24. januar 1957 i Ørsta) er en norsk teolog, professor og tidligere rektor ved Høgskulen i Volda.

Hasle tok artium fra Volda gymnas i 1976. Etter et år på Øytun Folkehøgskole i Alta studerte han ved Menighetsfakultetet i Oslo, og ble cand.theol. i 1984. Han har grunnfag innen historie fra Universitetet i Tromsø fra 1990 og grunnfag i pedagogikk ved Volda lærarhøgskule fra 1993. I 2009 ble han ph.d. ved det teologiske fakultetet ved Universitetet i Oslo. Han avhandling var *Gudsord og folkemål. Framveksten av nynorsk kyrkjespråk 1859–1908*.

Halse bodde på Karlsøy fra 1985 og var der kateket og senere vikarierende sogneprest frem til 1990. Han fikk deretter jobb som lærer ved Volda videregående skole og hadde samtidig oppdrag som vikarprest i Søre Sunnmøre prosti. I 1991 ble han høgskolelektor ved Volda lærarhøgskule. Fra 1994 ble lærerhøgskolen en del av Høgskulen i Volda. Halse fortsatte sitt virke der. Fra 1999 ble han førstelektor, så førsteamanuensis fra 2009. I august 2011 ble han rektor ved høgskolen frem til 2015. Fra 2018 ble han professor.

Halse har skrevet flere lærebøker, blant annet *Gudsord og menneskeord, ei innføring i bibelkunnskap for bibelstudiet i allmennlærarutdanninga*. Under 100-årsjubileumet til Fyrebilsbibelen gav han i 2021 ut «Den fyrste bibelen paa norsk», historien om Fyrebilsbibelen sammen med Anders Aschim.

Referanser
----------

1. ↑  Store norske leksikon: Per Halse, besøkt 28. april 2023

Eksterne lenker
---------------

* (no) Publikasjoner av Per Halse i BIBSYS
* Publikasjoner av Per Halse i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Prabook **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |
***The Ragged Princess*** er en amerikansk stumfilm fra 1916, regissert av John G. Adolfi.

Handling
--------

Etter å ha stukket av fra et barnehjem, forkler unge Alicia Jones seg som en gutt. Hun får deretter jobb ved en gård, hvor hun forelsker seg i Harry Deigan - en gårdsarbeider som kjenner til hemmeligheten hennes. Men når gårdens eier oppdager dette, sparker han henne ut av gården. Alicia blir deretter tvunget til å returnere til byen, hvor hun møter en velstående mann som adopterer henne.

Men denne mannen viser seg å være Thomas Deigan, halv-broren til Alices kjærlighet Harry Deigan. Harry oppdager snart at Thomas faktisk er halv-broren hans. Men han finner også ut noe som kan forandre livene til både ham, Thomas og Alicia for alltid.

Skuespillere
------------

* June Caprice som Alicia Jones.
* Harry Hilliard som Harry Deigan.
* Richard Neill som Thomas Deigan.
* Tom Burrough som Dr. Halpern.
* Florence Ashbrooke som Mrs. Langford.
* Sidney Bracey som Toby Rice.
* Caroline Harris som en tjenestepike.

Referanser
----------

1. ↑  THE RAGGED PRINCESS

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Ragged Princess* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Ragged Princess* på American Film Institute Rediger på Wikidata
**Per Helge Pedersen** (født 18. januar 1949) er en norsk redaktør og næringslivsaktør. 

Pedersen er opprinnelig fra Kristiansund, men bosatt på Nedsoddtangen. Pedersen har jobbet i norske mediebedrifter siden slutten av 1960-tallet, bl a som redaktør i *Fiskaren*. Han tiltrådte som redaktør av *Byggeindustrien* i 1992 og har siden den gang ledet mediehuset frem til 2014 da Arve Brekkhus overtok som sjefredaktør og Ragnar Sandin overtok som administrerende direktør. Pedersen fortsatte som Næringspolitisk redaktør inntil han ble "pensjonist" fra februar 2016. Da han tiltrådte hadde *Byggeindustrien* en omsetning på tre millioner kroner og fem ansatte. I 2013 er tallene henholdsvis 50 millioner og 33 ansatte.

Bladet har under hans ledelse fått Fagpresseprisen to ganger, i 1986 og 1994. I 2010 fikk Bygg og Anlegg Media AS Fagpressens hederspris.

Per Helge Pedersen har skrevet flere bøker. Han har etablert holdingselskapet PHP Innovation as som igjen eier selskapet Nesodden Hus og Hage as. Han startet også Fishfarming Innovation as som eies av holdningsselskapet sammen med entreprenørkonsernet Betonmast. I juni 2016 sjøsetter Fishfarming Innovation as en oppdrettsmerd i betong fra Averøy Industriparks anlegg i Smevågen på Nordmøre. Pilotmerda skal testes ut av de innovative oppdretterne i Smølens handelskompani.

Bibliografi
-----------

* *Skaperevne og initiativ byggenæringen i 100 år : 1905-2005*

Referanser
----------

1. ↑  «Lederskifte i Byggeindustrien», VVS forum 6. desember 2013 Arkivert 3. februar 2014 hos Wayback Machine.
***My Lady Incog*** er en amerikansk stumfilm fra 1916, regissert av Sidney Olcott.

Handling
--------

Økonomiske problemer tvinger Nell Carroll til å søke jobb i et detektiv-byrå som nettopp har tatt opp sporet av et veldig forvirrende smykke-ran ved en eksklusiv sommer-koloni. Hun blir derfor sendt undercover til området, under navnet baronesse Du Vassey. Mistanken havner raskt på Teddy De Veaux, sønnen til kvinnen som inviterer Nell hjem til henne.

Alle bevis peker på Teddy, frem til lederen for kjeltringene - som mistenker at Nell Carroll ikke er det hun påstår at hun er - og han bestemmer seg for å presentere seg selv som baronen Du Vassey - ektemannen hennes. Men dette forårsaker problemer for Nell, som ikke vet om hun står overfor en bedrager eller om dette faktisk er en ekte adelsmann.

Skuespillere
------------

* Hazel Dawn som Nell Carroll.
* George Majeroni som Rene Lidal.
* Robert Cain som Teddy De Veaux.
* Dora Mills Adams som Mrs. De Veaux.
* Franklyn Hanna som en politi-sjef.
* Frank Wunderlee som Bull Rice.

Referanser
----------

1. ↑  MY LADY INCOG

Eksterne lenker
---------------

* (en) *My Lady Incog* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *My Lady Incog* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) *My Lady Incog* på American Film Institute Rediger på Wikidata
**Oskar Sørreime** (født 2. mars 1919 i Stavanger, død 7. november 2007) var en norsk tegner og maler. Han var kunstnerisk aktiv fra 1942, men fikk først gjennombrudd da han i slutten av 1960-årene fant sin egen stil og konsentrerte seg mest om landskaper samt lysforhold på Jæren.

Hans malerier er preget av en dempet fargebruk, nærmest monokromt. Horisonten er ofte lav, bare ca. en firedel over nedre billedkant, og med en levende himmel som kaster lys og skygge på landskapet under.

Kullstifttegningene er stort sett gjort etter 1970, og gjør bruk av hele spekteret av gråtoner.

Sørreime er utdannet ved Gjesdals malerskole, Stavanger, Hospitant ved Statens Håndverks- og kunstindustriskole og Statens Kunstakademi, våren 1956. Han har hatt flere studiereiser utenlands.

Sørreime har hatt utstillinger i kunstforeningene i alle de større norske byene utenom i Nord-Norge. Han er innkjøpt av Nasjonalgalleriet, Riksgalleriet (som både tegner og maler) foruten diverse kommuner, kunstforeninger – og den norske ambassaden i Canada. Han har hatt kunstnerstemmerett som både tegner og maler, dvs. som medlem av Landsforeningen norske malere og Tegnerforbundet.

Referanser
----------

1. ↑   Norsk kunstnerleksikon, Norsk kunstnerleksikon ID Oskar\_Sørreime, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   KulturNav, KulturNav-ID 26dcb56d-d62e-4584-8824-0696b5a1d8ef, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Oskar Sørreime – Norsk kunstnerleksikon

Kilder
------

* Hild Sørby: *Oskar Sørreime*, bok til Hå gamle prestegårds utstilling, ISBN 82-00-07179-0

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk kunstnerleksikon **·** KulturNav
 |
«Vår første «skiflyger» Ove-Veldeman med sine andre hobbyer - i egen strek.» (Selvportrett.)
**Oskar Veldeman** (også skrevet **Veldemann**, født 8. desember 1912 i Viljandi, død 24. desember 1942 i Gorkij oblast, Russland) var en estisk skihopper og motorsportsutøver.

Han ble i 1933 første estiske mester i skihopping, og vant det nasjonale mesterskapet også i 1936, 1937 og 1940. Han forbedret den estiske rekorden i skihopping seks ganger mellom 1931 og 1936, sist til 38,5 meter. Veldeman deltok i Lahtisspelen i 1934, da han falt og skadet kneet, og i 1937. I VM i 1938, også det i Lahtis, hoppet han 50 og 52,5 meter, men falt i begge omgangene og ble bare nummer 90 av de 97 som deltok.

Veldeman var en dyktig motorsykkelracer. Han ble blant annet estisk mester i speedway i 1934 og 1935, og vant et internasjonalt, estisk landeveisløp foran ca. 20 000 tilskuere i 1934 og 1938. Han satte flere estiske fartsrekorder, og ble kåret til Årets motorsykkelkjører i Estland i 1934, 1935 og 1938.

Av yrke var han sportsjournalist og karikaturtegner i avisa Rahvaleht, under pseudonymet *Ove*. Etter at Sovjetunionen okkuperte Estland i juni 1940, viste Veldeman sin motstand mot okkupantene, blant annet etter en fotballandskamp 18. juli mellom Estland og Latvia på Kadriorg stadion i Tallinn, da han kjørte på motorsykkel rundt fotballbanen og viftet til publikum med et estisk flagg. Han ble arrestert 3. september 1940 og anklaget for å ha drevet kontrarevolusjonær virksomhet.

Veldeman satt en tid i Lasnamäe-fengselet i Tallinn, men ble i 1941 sendt til Russland, der han 16. desember 1941 ble dømt til 10 års straffarbeid. Han døde i en arbeidsleir i Gorkij oblast 24. desember 1942.

Referanser
----------

1. 1 2   Eesti spordi biograafiline leksikon, oppført som Oskar Veldemann, ESBL athlete ID Oskar\_Veldemann, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* Maaleht: Mees, kes tõi Eestisse suusahüpped (skrevet av Tiit Lääne, 7. desember 2012, besøkt 23. januar 2015)
* Veldemani Puhkemaja: Oskar Veldemani visiitkaardiks oli hulljulgus (skrevet av Tiit Lääne, 12. desember 2007, besøkt 23. januar 2015, opprinnelig publisert på Neljas)
* Eesti Spordi Biograafiline Leksikon: Oskar Veldemann (31. desember 2010, besøkt 23. januar 2015)
* Sport24: Oskar Veldemann (resultater, besøkt 23. januar 2015)
* Lahden Kaupunginmuseo (Lahtis bymuseum): Salpausselän kisat - Lahti Ski Games Arkivert 10. november 2013 hos Wayback Machine. (resultater, hopp, VM 1938)

Eksterne lenker
---------------

* Eesti filmi andmebaas: Film fra det estiske mesterskapet i skihopping i Tallinn i 1937

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni **·** VIAF
 |
*«NEF» omdirigeres hit, men kan også vise til Norsk entomologisk forening.*
Rigg på en karakk
**Nef** (caraque) er et fransk begrep som refererer til et *stort skip* i middelalderen og inn på 1500-tallet. Ordet er benyttet som *skipsbetegnelse* uansett hvilken skipstype det er tale om. Ordet er kjent fra 1239 og frem til 1400-tallet ble det brukt om et stort skip med seilføring og årer bygget med tanke på krigføring.

Det opprinnelige skipstypen
---------------------------

På 1200-tallet og begynnelsen av 1300-tallet betegnet *nef* de største krigsskipene på den franske vestkysten og i England som er avbildet i bysegl fra de engelske og franske byene Sandwich, Winchelsea, Hastings og La Rochelle. De usedvanlig detaljerte avbildningene på byseglene har muliggjort avanserte rekonstruksjoner, spesielt av *Sandwichskipet* og *Winchelseaskipet*. De var klinkbygd med tverrbjelker som dels stakk ut gjennom skrogssidene som på de nordiske skipstypene knarr, byrding og busse.

Skipene hadde formodentlig en tung konstruksjon med stor lasteevne og fast dekk, antakelig videreutviklet fra havskip fremfor langskip. På et stort antall bysegl fra flere byer er utseendet på skipene nesten identisk med høybordede skip med tverrbjelker (og uten), korte for- og akterstavner og kasteller. Noen hadde kun *akterkastell*, andre hadde også *forkastell* og det var også reist *toppkastell* for utkikken øverst på masten. Fra byseglet i Dover, datert til 1284, er det sett at forskipet med forkastell har et *baugspryd*.

En miniatyr i et manuskript som var utført i korsfarerhavnen Akka, Palestina i 1279 for dronning Eleonora av Castilla, viste et skip med nordisk utseende, klinkbygd med lett konstruerte for- og akterkasteller samt toppkastell med to mann over stangen på masten. Denne skipstypen som er dokumentert som *nef* i England og Frankrike, hadde vært i kamp med muslimer på Middelhavet. De kan ha ført engelske og franske korsfarere til det østlige Middelhav i forbindelse med korstog på 1200-tallet. Skipene også hadde en ekstra funksjon i fredstid som lasteskip for å få inntekter til statskassen i England og Frankrike.

På begynnelsen av 1300-tallet ble nef som den dominerende skipstype for krigsformål erstattet av nye skipstyper basert på koggen, som et rent seilførende frakteskip med høyt fribord, drektighet som gav stor lastekapasitet og kasteller. Forkastellet, akterkastellet og toppkastellet fra nefen ble overført til de såkalte *krigskogger*. Skipstypens rolle ble gradvis overtatt av andre skipstyper. Begrepet levde videre og ble på fransk en betegnelse for et *stort skip* som kan oversettes med holk eller karakk.

Fra 1500-tallet eksisterte ikke ordet nef lenger som annet enn en betegnelse på større krigsskip i fransk tjeneste.

Litteratur
----------

* *Robert Gardiner*, Cogs, Caravels and Galleons; The Sailing Ship 1000-1650 1994 ISBN 0-85177-560-8
* *Björn Landström*, Skeppet 1961, utgitt på nytt 1992 ISBN 91-37-10287-7
* *Arthur Nelson*, The Tudor Navy 1485-1603 2001 ISBN 0-85177-785-6
Olav Tjønnstaul med familie
**Olav Tjønnstaul** (født 1848, død 1910) var en fremtredende tradisjonsbærer og formidler i Seljord. 

Olav Sondreson Tjønnstoul| var født i Seljord, men bodde det meste av livet sitt i Kviteseid på Ramskeid under Heggtveit, og på plassen Tjønnstoul under Kolltveit i Åsgrend. Moren hans var datter til den kjente tradisjonsbæreren Anne Golid fra Seljordshei.  

Tjønnstaul satt inne med et stort forråd av fortellinger, og var svært etterspurt. Han var kvalitetsbevisst og slo ofte ned på andre fortellere hvis han mente de ikke gjenga historiene riktig. Av de 53 eventyrene som står i Knut Loupedalens «Eventyr og segnir frå Telemarki» er ikke mindre enn 37 etter Olav Tjønnstaul, i tillegg 6 sagn.

Men, det var ikke alt Tjønnstaul satt inne med. Det Loupedalen ikke rakk å skrive ned, har nok Rikard Berge skrevet ned. I tillegg har Lavrants Rui skrevet ned en del.

Rikard Berge fortalte at Tjønnstaul var svært skapende, og levde seg inn i fortellingene sine. Ofte måtte han stanse for å lufte meninger om dem han fortalte om. I sin tid var han etterspurt til festligheter og lag, og var også en god spelemann. Til gjengjeld kunne han ikke lese, og hadde en svært mangelfull skolegang. Olav Tjønnstaul gikk også for å være synsk, og folk kom til ham for å få hjelp med å finne igjen ting de hadde glemt eller mistet. 

Tjønnstaul hadde godt minne, og satt inne med en umåtelig stor fortellerskatt. Rikard Berge oppsøkte ham på Seljordshei, og ble sittende hos Tjønnstaul i tre hele dager. Han fikk skrevet hundre sider om dagen. Han skrev til fingrene verket, og Tjønnstaul hadde stadig mer å komme med. 

På slutten av livet var Tjønnstaul svært opptatt av å få fortellingene skrevet ned, fordi han visste det var den beste muligheten til å få dem bevart for ettertiden. Da Tjønnstaul skjønte han lå på det siste, sendte han bud på Rikard Berge, som satt hos ham og skrev ned to eventyr, etterhvert ett eventyr om dagen, så lenge Tjønnstaul orket å snakke. På denne tida var Tjønnstaul sterkt plaget av tæring. Rikard Berge undret seg svært over at han heller sendte bud etter folkeminnesamleren enn presten. Han undret seg på om han kunne komme på noen andre som hadde "elska si kunst til ho vart tru".

Da Tjønnstaul ikke orket mer, sa han til Rikard Berge: "No hev du det beste etter best`mor (Anne Golid), det hev du. No hev du og Knut ivi hundre, Rikard. Det bli bra bok, det." Det siste han sa til Rikard Berge var: "Du hev vore ein snill gut, ög nå må du hels`n Knut, det må du. D`æ kvitt med meg, ser du, det er nok endestavnen, det". Olav Tjønnstaul døde på Kviteseid gamlehjem 19. januar 1910.

Mye av fortellergleden og replikk-kunsten gikk i arv til sønnen, spelemannen Jørgen Tjønnstaul.

Kilder
------

* Rikard Berge: Norsk Sogukunst, 1924.
* Knut Buen: Jørgen Tjønnstaul, 1984 (Buen Kulturverkstad).

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Lokalhistoriewiki **·** Historisk befolkningsregister
 |
**Cazenovia College** er et privat, uavhengig lavere grads universitet i tettstedet Cazenovia utenfor Syracuse i New York, USA. Det ble grunnlagt i 1824 av metodister. Lærestedet er et *liberal arts*-spesialisert college siden 1982, og rangeres høyt i USA.

Ved universitetet var det om lag 1000 studenter og 141 vitenskapelige ansatte, hvorav nesten halvparten på deltid, i 2006. I 2008 var skolepengene US$ 22 514. Studiene gis opp til bachelorgradsnivå.

Rangeringer
-----------

Cazenovia College ble i 2014/2015 ikke rangert blant de beste nasjonale liberal arts-collegene i USA av *U.S. News & World Report* , *Forbes* eller *Washington Monthly*.

Cazenovia College var ikke å finne blant de 500 beste universitetene i verden i Times Higher Education World University Rankings 2014-2015, i QS World University Rankings for 2014 eller i Academic Ranking of World Universities (Shanghai-rankingen) for 2014.

Referanser
----------

1. ↑  National Liberal Arts Colleges Rankings Arkivert 27. mai 2015 hos Wayback Machine. - U.S. News & World Report
2. ↑  America's Top Colleges - Forbes
3. ↑  2014 Liberal Arts College Rankings Arkivert 29. juni 2015 hos Wayback Machine. - Washington Monthly
4. ↑  World University Rankings 2014-15 - THE World University Rankings
5. ↑  QS World University Rankings® 2014/15 - QS Top Universities
6. ↑  Academic Ranking of World Universities 2014 Arkivert 19. januar 2015 hos Wayback Machine. - Academic Ranking of World Universities

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Cazenovia College – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** VIAF **·** LCCN **·** LCCN **·** ISNI **·** GeoNames
 |
**Cañon City** er en by og hovedsete i Fremont County i Colorado, USA. I 1994 ble dagens «spanske» skrivemåte med tilde over bokstaven n godkjent. Byen ligger på omtrent 1 625 meters høyde.

Historie
--------

Området Cañon City ligger på ble først gjort krav på av Spania. Området nord for elven Arkansas ble kjøpt av Frankrike som en del av Louisiana-kjøpet i 1803. Både Mexico som ble uavhengig i 1821, og Republikken Texas gjorde krav på området sør og vest for elven. I 1845 ble området annektert av USA.

Cañon City ble grunnlagt 13. mars 1860, og en folketelling fra det året viste en befolkning på 727 innbyggere, hvorav 128 var kvinner. I en avstemning i 1861 ble det bestemt at byen skulle hete *Town of Canyon City*, men en som refererte fra møtet brukte den spanske varianten cañon. Byen ble offisielt stiftet (incorporated) i 1872. På 1870-tallet var området rundt byen åsted for hissige sammenstøt mellom arbeidslag fra Denver & Rio Grande Railroad (D&RG) og Atchison, Topeka & Santa Fe Railway (AT&SF) som begge prøvde å få lagt jernbanelinjen sin først gjennom Royal Gorge. I 1871 ble det bygd et føderalt fengsel i byen, som i 1876 ble omgjort til delstats-fengsel da Colorado ble USAs 38. delstat. I 1901 kom den tredje jernbanen til byen da Florence & Cripple Creek Railroad (F&CC) knyttet sin linje fra gullgruvene rundt Cripple Creek til D&RGs linje. Samme år flyttet F&CC hovedkvarteret sitt fra nabobyen Florence til Cañon City.

Kommunikasjon
-------------

Bortsett fra turisttoget Royal Gorge Route Railroad har ikke Cañon City passasjertog-trafikk lengre. Nærmeste jernbanestasjon betjent av Amtrak er i Pueblo omtrent 63 kilometer unna. Hovedveien US Route 50 går gjennom byen, og leder til Salida og Gunnison i vest, og Pueblo og La Junta i øst. Colorado State Highway 115 grener av i Cañon City og går nordøst til Colorado Springs via Florence og Penrose. Nærmeste lufthavn er Colorado Springs Airport.

Bildegalleri
------------

* Tidligere Colorado kvinnefengsel i Cañon City. Fengselet er nå vernet og er omgjort til museum.Tidligere Colorado kvinnefengsel i Cañon City. Fengselet er nå vernet og er omgjort til museum.
* Byens offentlige bibliotek.Byens offentlige bibliotek.
* South Canon High SchoolSouth Canon High School
* Turisttogene til Royal Gorge Route Railroad har Cañon City som hovedbase.Turisttogene til Royal Gorge Route Railroad har Cañon City som hovedbase.
* Royal Gorge Bridge ble bygd i 1929 og går 291 meter over elven Arkansas i bunnen av juvet.Royal Gorge Bridge ble bygd i 1929 og går 291 meter over elven Arkansas i bunnen av juvet.

Referanser
----------

1. ↑  USGS Geographic Name Information System: Cañon City Besøkt 10. januar 2014

Kilder
------

* Cañon City, Chamber of Commerce: History of Cañon City. Besøkt 10. januar 2014

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Cañon City, Colorado – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN **·** SUDOC **·** GeoNames **·** MusicBrainz **·** GNIS **·** GNIS
 |
**Suspensjon** av arbeidsforhold innebærer at arbeidstakeren midlertidig må fratre sin stilling, samtidig som lønnen opprettholdes.

Suspensjon etter arbeidsmiljøloven
----------------------------------

Arbeidsgiveren kan suspendere en arbeidstaker dersom det er grunn til å anta at arbeidstakeren har gjort seg skyldig i forhold som kan medføre avskjed. I tillegg til dette må virksomhetens behov tilsi at arbeidstakeren må fratre mens saken undersøkes. Arbeidsgiveren må løpende vurdere om vilkårene for suspensjon er oppfylt.

Saksbehandlingen er som ved oppsigelse, så langt disse reglene passer. Spørsmålet om suspensjon må drøftes med arbeidstakeren og han har rett til å la seg bistå av en rådgiver. Beslutningen om suspensjon skal meddeles skriftlig til arbeidstakeren personlig eller ved rekommandert brev. Dersom suspensjonen varer lengre enn tre måneder må den ha særskilt grunnlag. I brevet skal arbeidstakeren opplyses om forhandlingsrett og søksmålsrett og fristene for dette. Domstolen kan kjenne en urettmessig supensjon ugyldig og virkningen er da gjeninntredelse og eventuell erstatning for både økonomisk og ikke-økonomisk tap (tort og svie).

Suspensjon etter tjenestemannsloven
-----------------------------------

En tjenestemann kan midlertidig fjernes fra stillingen inntil det kan avgjøres om det er grunnlag for avskjed. Det er et vilkår at *tjenestens tarv* krever det og det er grunn til å anta at vedkommende har gjort seg skyldig i atferd som kan føre til avskjed, jf tjenestemannsloven § 16. Tjenestens tarv er ikke definert i loven. Det avgjørende er at det ville virke skadelig for tjenesten om vedkommende gjenopptok arbeidet før avgjørelse er truffet, samt at vedkommende kan forspille bevis.

Suspensjonen skal heves dersom vedtak om avskjed ikke er truffet innen 6 måneder. Inntil avskjedsvedtak foreligger, har den suspenderte krav på stillingens lønn. Det kan gjøres fradrag for inntekt av annet arbeid i suspensjonstiden.

De såkalt *uavsettelige* embetsmenn, dvs. embetsmenn som bare kan avskjediges ved dom før oppnådd aldersgrense, kan også suspenderes. Det skal reises sak for domstolene straks det foreligger vedtak om suspensjon, jf Grunnlovens § 22.

Referanser
----------

SNL

1. ↑  Gyldendal Norsk Rettsdata, kommentar til tjenestemannsloven (Torgeir Bjørnaraa)
**O.T.O. Norge** er den nasjonale seksjonen for Ordo Templi Orientis i Norge. Denne administrerer rundt hundre medlemmer fordelt på forskjellige byer og avdelinger og står for dag til dag driften av Ordenen nasjonalt og kontakten med Ordo Templi Orientis sitt internasjonale hovedkvarter. 

O.T.O. Norge drives av en nasjonal administrasjon bestående av tre medlemmer. Dette er Frater Superiors Representant for Norge, Nasjonal Sekretær og Nasjonal Kasserer.

Historie
--------

O.T.O. har hatt organisert aktivitet i Norge lengre enn i noen andre europeiske land i nyere tid. Allerede i 1981 fikk det som i dag er en losje i Bergen bevilling til å drive det som ble kalt *«en assosiert leir»*. Dette var et unntak, fordi det den gang ikke fantes initierte medlemmer i Norge. Leiren fungerte nærmest som en studiegruppe og som et kontaktpunkt for dem som var interessert i denne typen arbeid. De første initieringer inn i 0° på norsk grunn ble holdt i Bergen i august året etter, med til sammen fem kandidater. De første initieringer inn i I° fant sted i Bergen i 1982, da daværende Overhode for Ordenen, McMurtry, besøkte leiren i forbindelse med en lengre reise i Europa.

Kilder
------

* O.T.O. Norge Informasjonsbrosjyre
* O.T.O. Norge: Den Nasjonale Administrasjonen

Eksterne lenker
---------------

* Offisiell nettside
**Helge Salvesen** (født 9. april 1947 på Tynset) er professor i historie og tidligere bibliotekdirektør ved Universitetet i Tromsø. Han har også arbeidet ved Institutt for arkeologi, historie religionsvitenskap og teologi.

Har tok doktorgrad i 1983 med avhandlingen *Fire forskningsfaser i studiet av bosetning og bruksmåter i det gamle bondesamfunn* og deltok som forsker i Det nordiske ødegårdsprosjekt. Han har vært professor fra 1992. Fra 1990 til han gikk av med pensjon i 2014 var han direktør ved Universitetsbiblioteket i Tromsø. Han har forsket og skrevet om ødegårdstid, samisk historie og vært redaktør av tidsskriftet *Heimen* 1976–86.

Referanser
----------

1. ↑   Store norske leksikon, Store norske leksikon-ID Helge\_Salvesen[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Personside Arkivert 10. desember 2013 hos Wayback Machine. hos uit.no

Eksterne lenker
---------------

* (no) Publikasjoner av Helge Salvesen i BIBSYS
* (no) Publikasjoner av Helge Salvesen i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** CRIStin
 |
**Laponia** er et svensk verdensarvområde beliggende i kommunene Gällivare og Jokkmokk i Lappland. Verdensarvområdet utgjør 9 400 kvadratkilometer og er Europas største sammenhengende natur- og kulturlandskap uten større inngrep. 

Laponia er samenes kulturlandskap og består av de fire nasjonalparkene Muddus, Sarek, Padjelanta og Stora Sjöfallet, samt naturreservatet Sjaunja og Stubba med tilsluttende Rago nasjonalpark i Sørfold, områder ved Sulitjelma, Tjuoltadalen og Rapadalen.

Helt siden forhistorisk tid har Laponia vært befolket av samer og er et av de best bevarte eksemplene på nomadeområder i det nordre Skandinavia. 

Laponia ble tatt opp på UNESCOs verdensarvliste i 1996. Komiteens begrunnelse:

Natur: «Området er et framstående eksempel på hvordan jorden har utviklet seg framfor alt geologisk, og hvordan økologiske og biologiske forandringer skjer idag. Her finnes til og med enestående naturfenomen med en eksepsjonell naturskjønnhet og betydelsefulle naturlige steder for å beskytte biologisk mangfold.»
Kultur: «Lapplands verdensarv i det nordre Sverige, som helt siden forhistorisk tid har vært befolket av samene, er et av de best bevarte eksemplene på et nomadeområde i det nordre Skandinavia. Det inneholder bosetninger og beitemarker for store reinflokker, en skikk som en gang i tiden var svært vanlig og går tilbake til et tidig stadium i menneskenes økonomiske og sociale utvikling.»

Eksterne lenker
---------------

* Riksantikvarieämbetes side om Laponia

| * v
* d
* r
Verdensarvsteder i Sverige (liste) |
| --- |
|  | Drottningholm slott (1991) **·** Birka og Hovgården (1993) **·** Engelsbergs bruk (1993) **·** Helleristningene i Tanum (1994) **·** Skogskirkegården (1994) **·** Hansestaden Visby (1995) **·** Gammelstads kirkeby (1996) **·** Laponia (1996) **·** Karlskrona med Karlskronavarvet (1998) **·** Höga kusten/Kvarken 1 (2000/2006) **·** Södra Ölands kulturlandskap (2000) **·** Falun og Kopparbergslagen (2001) **·** Radiostasjonen i Grimeton (2004) **·** Struves meridianbue2(2005)  **·** Hälsingegårdar (2012) | Sveriges flagg |
| Årstallene angir når stedet ble tatt opp på verdensarvlisten1 Delt med Finland 2 Delt mellom Estland, Finland, Hviterussland, Latvia, Litauen, Moldova, Norge, Russland, Sverige og Ukraina |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** LIBRIS **·** LIBRIS **·** GeoNames
 |