recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Saltangará** (foreldet dansk skrivemåte *Saltangerå*) er en bygd på Færøyene. Den inngår i en 10 km lang, sammenhengende bebyggelse på østsiden av Skálafjørður på Eysturoy. Kommunehuset i Runavíkar kommuna ligger i Saltangará, som ellers er et lokalt handelssentrum.

Bygda ligger på det som opprinnelig var utmarken til nabobygda Glyvrar. I 1846 ble den bosatt som en utflytterbygd fra Glyvrar. Det var først i andre halvdel av 1900-tallet at bygda vokste seg større enn noen spredte hus. Både Glyvrar og Runavík ble da bygget ut til viktige fiskerihavner.

Denne utmarken med lynghei har vært kalt Heiðarnar. Dette navnet lever videre på folkemunne. Bygda fikk allerede på 1800-tallet navnet Saltangará. Det kan være avledet av et gammelt fjordnavn fra norrønt *angr*, som i Stavanger og Hardanger, eller være en forvanskning av *Salthandara*, det vil si bortenfor Saltnes.

Referanser
----------

1. ↑  ; arkiveringsdato: 30. november 2020; arkiv-URL: .
2. 1 2  Weyhe, Eivind (2016). «Runavík, Heiðarnar, Saltangará og onnur bygdarnøvn har á leið». *Fróðskaparrit* **(færøysk)**. 63: 45–46. doi:10.18602/fsj.v63i0.57.
3. ↑  Joensen, Robert (1968). «Hvussu gomul er bygdin». *Varðin* **(færøysk)**. heimabeiti.fo. Arkivert fra originalen 15. juli 2015. Besøkt 19. januar 2014.

| * v
* d
* r
Runavíkar kommuna |
| --- |
| Kommunens logo | Elduvík **·** Funningsfjørður **·** Funningur **·** Glyvrar **·** Lambareiði **·** Lamba **·** Oyndarfjørður **·** Rituvík **·** Runavík **·** Saltangará **·** Skála **·** Í Skálafirði **·** Skipanes **·** Søldarfjørður **·** Æðuvík | Færøyenes flagg |

Portal: Færøyene

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GeoNames
 |
**Impregnering** er en behandlingsprosess for å gjøre ulike materialer (for eksempel trevirke og tekstiler) motstandsdyktige mot vann og fuktighet. Det eksisterer ulike metoder.

Man impregnerer treverk slik at de ikke skal trekke vann, og dermed forutsake råte.

Tidligere brukte man CCA-impregnering på treverk i Norge, men det er nå forbudt. I gamledager brukte man tjære for å impregnere blant annet båter. Kreosot brukes blant annet til jernbanesviller og telefonstolper.

Tekstiler
---------

Man kan impregnere klær og sko også, da ved å påføre kjemikalier som gjør dem vanntette. En annen ting som er vanlig å impregnere er telt og seil til båter. I riktig gamle dager brukte man barking på seil og tauverk.

CCA-impregnering
----------------

CCA-impregnering er en type impregnering for treverk.

Impregneringen er forbudt i Norge, men ble tidligere brukt i utstrakt grad til trykkimpregnering av treverk. Inneholder tildels store mengder giftige tungmetaller, som kobber (Cu), krom (Cr) og arsen (As), derav navnet CCA. Tre som er CCA-impregnert eller impregnert med kreosot, klassifiseres som farlig avfall og leveres inn på egne avfallsmottak.

Se også
-------

* Impregnering av trevirke

Referanser
----------

1. ↑  «Erdetfarlig.no (Miljødirektoratet): om impregnert trevirke». Arkivert fra originalen 31. mai 2015. Besøkt 16. januar 2015.

Eksterne lenker
---------------

* Miljødirektoratet: Kjemikalier

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Ole Jacob Frich** (født 4. juni 1954 i Cooma i Australia, død 19. august 2015) var en norsk politiker og statssekretær for Arbeiderpartiet i Helse- og sosialdepartementet fra 1992 til 1996.

Han var utdannet fra Sagene lærerskole (Høgskolen i Oslo og Akershus) og var fra 2000 direktør for kommunikasjon i KLP.

Frich var medlem av Oslo bystyre i 16 år, var politisk rådgiver fra 1982 til 1986, da han ble kommunalråd for Ap i Oslo. Han var styreleder i NOAS og Dissimilis og nestleder i Vålerenga Fotball, leder av Vestre Aker Ap og medlem av Oslo Arbeiderpartis styre.

Referanser
----------

1. ↑   historygreatest.com[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Dødsannonse i Aftenposten 25. august 2015 side 52

Kilder
------

* *Ole Jacob Frich 60 år*. Fødselsdagsomtale i Aftenposten 4. juni 2014 side 67

Eksterne lenker
---------------

* (no) Ole Jacob Frich hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Gunnar Hvarnes** (født 5. mai 1977 i Larvik, oppvokst i Hvarnes) er en norsk kokk. Han ble kåret til årets kokk i 2009, og representerte dermed Norge i Bocuse d'Or Europa i 2010 og Bocuse d'Or 2011, der han fikk bronsemedalje.

Hvarnes var kaptein på Det norske kokkelandslaget fra 2004 til 2008. I 2008 ble det norske kokkelandslaget olympisk mester, og i 2006 verdensmester. Hvarnes har også en rekke NM-plasseringer i kokkekunst. I 2007 og 2006 vant han gullmedalje og i 2004 sølvmedalje. «Det var egentlig ikke noe tvil blant dommerne. Gunnar overbeviste på veldig gode teknikker og et meget høyt nivå på smak,» sa Sven Erik Renaa, manager på det norske kokkelandslaget og en av dommerne til *Stavanger Aftenblad*.

Han jobber ved Gastronomisk Institutt i Stavanger. Tidligere jobber:

* kjøkkensjef Brasserie Hansken, Oslo
* souschef Annen Etage, Oslo
* Bon Lloc, Stockholm
* souschef Bølgen & Moi, Høvik
* kjøkkensjef Bølgen & Moi, Briskeby

Referanser
----------

1. ↑  *Dagbladet.no* (26. januar 2011). Norsk bronse i Bocuse d'Or Arkivert 28. januar 2011 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

1. Bocuse d'Or Norge:
2. Gastronomisk Institutt:
**Ole Jacob Hansen** (født 16. april 1940 i Oslo, død 6. mars 2000) var en norsk jazzmusiker (slagverk) kjent fra en rekke innspillinger og internasjonale samarbeid.

Hansen etablerte seg tidlig i Oslos jazzmiljø. Den første tiden var han musiker i Tore Sandnæs' storband (1958), Mikkel Flagstad kvintett (1959), Bjørn Jacobsen septett (1958–1960), Arild Wikstrøm kvartett (1961) og Kjell Karlsens varierte besetninger (blant annet Moldejazz 1962), samt i Bjørn Johansen kvartett (1962). I årene 1963–1964 var han med i Bernt Rosengrens orkester i Stockholm, deretter spilte han med Idrees Sulieman (1964) og i Paris med Eric Dolphy og Donald Byrd. 

På Metropol Jazz Club i Oslo spilte han med en rekke av verdens ledende jazzmusikere. Utover på 1970-tallet medvirket han på flere innspillinger med Ditlef Eckhoff, Paul Weeden og Terje Bjørklund, samt i gruppen Adonis (1974–1975) som blant annet spilte mye på Club 7.

Hansen etablerte klubben Jazz Alive i Oslo i 1980, og spilte på 1980- og 1990-tallet med Thorgeir Stubø, Lee Konitz, Doug Raney, Laila Dalseth, Jan Erik Vold, Harald Gundhus, Knut Riisnæs, Totti Bergh, Einar Iversen.

Hedersbevisninger
-----------------

For sitt virke mottok han Buddyprisen for 1997 og Gammleng-prisen i klassen jazz i 1996.

Familie
-------

Ole Jacob Hansen var far av skuespilleren Ulrikke Hansen Døvigen.

Referanser
----------

1. 1 2   Discogs, Discogs artist-ID 478109, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* biografi fra Norsk Musikkinformasjon
* Diskografi fra Jazzbasen.

Portal: Jazz

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Prabook **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |
**Gunnar Kopperud** (født 28. mai 1946 i Oslo) er en norsk forfatter, journalist og medielærer. Kopperud har magistergrad i filosofi fra Universitetet i Oslo, og er utdannet skuespiller og instruktør i London.

I en årrekke har Kopperud vært utenriks- og krigsreporter i Afrika og Asia. Han har blant annet arbeidet for Dagbladet, Associated Press, NRK, Bistandsaktuelt og en rekke utenlandske aviser.

Erfaringer fra utenriksarbeidet gjenspeiles i hans fem første skjønnlitterære bøker: *Den hvite apen* (1996), *Lysets tid* (1998), *Savn* (1999), *Politikapteinens fange* (2003) og *Innvielse* (2005).

Romanen *Internasjonalen* (2006) handler om en norsk innlandskommune som rammes av økonomiske nedskjæringer på en rekke områder. Romanen omhandler også 1930-tallets arbeidskonflikter.

*Hviske i mørket* (2008), er en historisk roman om en ung norsk teologistudent som blir involvert i dansk-norsk slavehandel i Afrika på 1700-tallet. Romanen *Tilfluktsrommet* (2010) er en thriller fra et asylmottak i Nord-Norge. Romanen *Under en kaldere himmel* (2012) er en politisk thriller fra Norge på 1950-tallet. *Der savannen ender* (2017) er en roman med handlingen lagt til et Sør-Sudan i full oppløsning. Det afrikanske krigsdramaet *Offerlammet* (2017) hadde samme år premiere som hørespill i tre episoder i Radioteatret/NRK. Essayet *Vi som elsket Afrika* (2018) er et kritisk innlegg i norsk asyldebatt.

Flere av bøkene er oversatt til forskjellige språk, deriblant engelsk. Kopperud er for øvrig faren til barnebokforfatter Bodil Vidnes-Kopperud.

Bibliografi
-----------

* *Den hvite apen: fortellinger fra en annen virkelighet* – fortellinger (1996)
* *Lysets tid* – roman (1998)
* *Savn* – roman (1999)
* *Politikapteinens fange* – roman (2003)
* *Innvielse* – roman (2005)
* *Internasjonalen* – roman (2006)
* *Hviske i mørket* – roman (2008)
* *Tilfluktsrommet* – roman (2010)
* *Under en kaldere himmel* – roman (2012)
* *Der savannen ender* - roman (2017)
* *Offerlammet* - hørespill (2017)
* *Vi som elsket Afrika* (2018)

Referanser
----------

1. ↑  Forfatterinformasjon fra Gyldendal
2. ↑  Gunnar Kopperud - NRK Litteratur
3. ↑   Forfatterinformasjon fra Bloomsbury

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC
 |
Inngangsportal i louis-seize-stil med riflete pilastre og gavl med tympanonfelt
Hovedbygning ved Krohnstedet på Gamle Bergen Museum
Krohnstedet mot hageparti
Pakterboligen
**Krohnstedet** er et lyststed som tidligere lå like nord for Måseskjæret, i Sandviksveien 94, Sandviken i Bergen. Hovedbygning og pakterbolig ble demontert og gjenreist på Gamle Bergen Museum.

Lyststedet ble oppført av etter at agent Hans Krohn (1742–1808) overtok eiendommen i 1785. På eiendommen hadde det tidligere også vært et lyststed fra slutten av 1600-tallet. Tiårene før Krohn kjøpte eiendommen hadde stedet vært brukt som vertshusområde.

Hovedbygningen og pakterboligen ble fredet av Riksantikvaren i 1927.

Hovedbygning
------------

Hovedbygningen er et toetasjes hus med en tilnærmet symmetrisk fasade med hjørnepilastre og utsvaiet valmtak. Inngangsportalen, som står litt til venstre for midtaksen, er en klassisk portal med riflete pilastre og gavl med tympanonfelt. Bygningen har klassisistiske krysspostvinduer med fire like rammer. Nordfasaden har ti slike vinduer plassert symmetrisk. Øst- og vestveggen har kun et vindu sentralt plassert i første etasje.

Huset har gjennomgått noen endringer på 1800-tallet. Da huset ble gjenreist i 1959 på Gamle Bergen Museum, valgte man å tilbakeføre den opprinnelig rominndelingen, slik bygget var etter oppføring i 1785. I andre etasje har museet gjenskapt en middag som fant sted i huset 20. juni 1808.

Pakterboligen
-------------

Pakterboligen er en enetasjes bygning med saltak og en gjennomgående midtark med svakt svaiet saltak. Nordfasaden har to symmetrisk plasserte inngangsdører under midtarken. Dørene og mange av vinduene har louis seize-stilpreg.

Eksterne lenker
---------------

* Bergen byleksikon på nett, om Krohnstedet
* Plantegning[*død lenke*]
* «Krohnstedet». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Bergen byleksikon **·** Riksantikvaren kulturminne
 |
**Ole Jacob Louis Sparre** (født 6. november 1831 i Christiania, død 4. november 1889 i samme by) var en norsk lege og stortingsrepresentant.

Liv
---

Han var sønn av offiseren Hans Jacob Sparre (1794–1887) og Henriette Catschuisca Marguerite Rosalie George (1798–1845). I 1858 ble han gift med Anne Petronelle Enger (1835–1866), datter av urmaker Knud Enger. I 1872 ble han gift med Edvardine Daae Lampe, datter av sogneprest i Strandebarm Claus Ernst Lampe. Han var far til offiseren Christian Sparre (1859–1940) og arkitekten Hans Jacob Sparre (1861–1937).

Sparre ble student fra Christiania katedralskole i 1850 og *cand. med.* i 1856. Etter eksamen var han lege først i Aurskog og senere i Høland, før han i 1860 ble utnevnt til distriktslege i Rollag. Herfra ble han i 1863 forflyttet til distriktet Ytre Hardanger, med bopel i Strandebarm. Fra 1875 var han stadsfysikus i Bergen. I denne stillingen var han også formann i styret for Bergen kommunale sykehus og ble valgt til formann i kontrollkommisjonen for Bergen bys sinnssykeasyl. Fra 1879 var han også lege ved Bergen tukthus, som senere ble nedlagt.

Alt som lege i Rollag var Sparre medlem av kommunestyret i Nore. I Strandebarm var han formann i herredskommisjonen og ble i 1873 valgt til 4. representant til Stortinget for Søndre Bergenhus amt. Han representerte Bergen på Stortinget fra 1883 til 1889, da han fikk permisjon på grunn av sykdom. Fra 1886 var han formann i Protokollkomiteen. Han var medlem av arbeiderkommisjonen av 1885. I Bergen var han dessuten medlem av formannskapet fra 1880.

Han var medstifter av Bergen Kvinnesaksforening i 1885 og medlem av det første styret.

Sparresgaten i Bergen er oppkalt etter ham.

Referanser
----------

1. 1 2   Stortinget og statsraadet: 1814–1914. B. 1 D. 2 : Biografier L-Ø : samt tillæg, side(r) 814[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  *Bergens Tidende*. 22. april 1885.
3. ↑  Bergen Kvinnesaksforening, Arkivportalen
4. ↑  Bergen byleksikon

Litteratur
----------

* Halvorsen, J.B. (1901). *Norsk Forfatter-Lexikon 1814-1880*. Kristiania: Den Norske Forlagsforening.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Ole Jacob Sparre hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister **·** BIBSYS **·** VIAF **·** ISNI
 |
**Wedige von der Schulenburg** (født 9. mai 1945 i Beetzendorf i Altmark i Tyskland; død 16. januar 2021 i Minden) var en tysk politiker (CDU) og mangeårig medlem av Bremens borgerskap.

Liv og virke
------------

Von der Schulenburg kom fra adelsslekten Schulenburg i Altmark. Han var sønn av offiseren Wedige von der Schulenburg (1896–1977) og barnebarn av den prøyssiske distriktsadministratoren og politikeren Werner von der Schulenburg (1841–1913).

Von der Schulenburg fullførte kjøpmannslære hos Siemens fra 1965 til 1968. Fram til 1980 arbeidet han i Siemens i Bremen, sist som salgssjef. Etter å ha virket i politikken var han administrerende direktør for ATEC Handelsgesellschaft mbH i Bremen fra 1987 til 1997.

Von der Schulenburg var medlem av CDU, aktiv mest i Bremen-Oberneuland. Fra 1973 til 1977 var han formann for Junge Union i Bremen. Fra 1980 til 1983 var han generalsekretær for CDU Bremen. Fra 1980 til 1987 var han administrerende direktør for *Weser Report*, som stod nær CDU på den tiden. Han var formann for CDUs seniorforbund i Bremen og medlem av distriktets eksekutivkomité. I 2011 ledet han initiativet i CDU om å skifte ut Thomas Röwekamp og velge en ny formann for CDU i Bremen.

Fra 1971 til 1999 var han medlem av Bremens borgerskap i 28 år, og var aktiv i forskjellige deputasjoner og komiteer. Fra 1979 til 1983 var han leder av petisjonsutvalget og fra 1983 til 1991 visepresident i Borgerskapet. Han var medlem av indredeputasjonen i 32 år. Etter sin tid som deputert var han medlem av indredeputasjonen fra 1999 til 2003 og medlem av økonomiske deputasjonen fra 2003 til 2007.

Von der Schulenberg døde som følge av covid-19 som han pådro seg under et rehabiliteringsopphold i Bad Oeynhausen.

Referanser
----------

1. ↑  Jürgen Theiner: *Trauer um langjährigen Abgeordneten der Bremischen Bürgerschaft.* I: Weser-Kurier, 17. januar 2021. Lest 18. januar 2021.

Litteratur
----------

* Norbert Korfmacher: *Mitgliederverzeichnis der Bremischen Bürgerschaft 1946 bis 1996* (= *Kommunalpolitik.* Band 1). LIT, Münster 1997, ISBN 3-8258-3212-0.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND
 |
**Elsa Garmann Andersen** (født *Elsa Anderssen* 1891 i Bergen, død 1964), noen ganger omtalt som **Elsa Garmann-Anderssen**, var amatørfotograf og aktiv i Bergen Kameraklubb i slutten av 1920-årene.

Hun var utdannet arkitekt fra den tekniske høyskolen i Trondheim. Hun praktiserte aldri yrket sitt, sannsynligvis på grunn av helseproblemer. Gjennom fotografiet kunne hun få utløp for kreativitet. 

Motivkretsen hennes var landskap, portrett, arkitektur, gatebilde og stilleben. Aller mest fotograferte hun landskapet i Hardanger, som hun hadde et nært forhold til. Hun hadde en onkel som var distriktslege i Lofthus, og hun bodde i huset hans hver sommer. 

Måten hun fotograferte på lignet det som var vanlig for amatørfotografer i 1920- og 1930-årene. Kameraklubbene hadde sin egen estetikk der de hentet inspirasjon fra malerkunsten, og lot deler av bildet være sløret og diffust. 

Elsa Garmann Andersen var ugift, og kanskje var dette grunnen til at hun hadde mulighet til å forfølge en fotografisk karriere.

Referanser
----------

1. ↑   urn.nb.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   www.rhd.uit.no[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   arkiveringsdato 3. august 2020, arkiv-URL web.archive.org, lokalhistoriewiki.no[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Peter Larsen og Sigrid Lien, *Norsk fotohistorie - frå daguerreotypi til digitalisering*, Det Norske Samlaget, 2007, ISBN 978-82-521-6291-2 side 188-192.
* «Anderssen, Elsa Garmann». *Studentene fra 1910. Biografiske oplysninger samlet til 25-årsjubileet 1935*. Oslo. 1935. s. 16–17.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Elsa Garmann-Anderssen i Fotografregisteret.
* Diskusjon på Arkivverkets forum
* Lokalhistoriewiki

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Lokalhistoriewiki **·** Historisk befolkningsregister **·** NMFF **·** Geni **·** KulturNav **·** KulturNav
 |
**Ole Jacob Hystad** (født 20. juli 1960) er en norsk jazzmusiker (tenorsaksofon) fra Stord. Han er bror av jazzsaksofonist Jan Kåre Hystad.

Kvartett
--------

Han leder **Ole Jacob Hystad Quartet**, som med Sigurd Ulveseth bass, Ben Besiakov, piano,
og Stein Inge Brækhus, trommer.

Diskografi
----------

Ole Jacob Hystad Quartet har gitt ut

* *Touch of time* (Taurus Records, 1998).

Med Alex Riel i stedet for Brækhus utkom 

* *Tune in – take out* (2002), med Dexter Gordon-inspirert musikk.

Den senere tid har kvartetten bestått av Dag Arnesen piano, Ulveseth og Frank Jakobsen trommer.
Han har også spilt i Bakeriet Bluesband, medvirket på utgivelser 
med bluesmusikerne Atle Hansen, Lars Erik Drevvatne og Ole Amund Gjersvik, samt vært i bresjen for Stord Jazz- og Bluesfestival.

Referanser
----------

1. ↑  Saxer fra Bergen av Bjørn Stendahl i Ny Tid (13.12.02)
2. ↑  Ole Jacob Hystad Quartet: Tune in – take out anmeldelt av Tor Hammerø i Puls.no (2.9.02)
3. ↑  Ingen vil ha jazzstafettpinnen Arkivert 13. november 2013 hos Wayback Machine. fra Sunnhordland (avis) (25.7.06)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Ole Jacob Hystad på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Ole Jacob Hystad på MusicBrainz Rediger på Wikidata

  

Portal: Jazz

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Wilhelm Theodor Alexander Lassen** (1815–1907) var en norsk embetsmann og genealog. Henning Sollied omtalter Lassen som «den første egentlige faggenealog her i landet».

Liv
---

Han var sønn av prost Albert Lassen og Dorothea Andrea Lange, søster av prost Alexander Lange.

Som barn vokste han opp på prestegården i Gran og ble undervist av sin far og farfaren Wilhelm Cornisch Lassen. Senere fikk han undervisining av sin fetter, historikeren Christian Lange, som dimitterte ham til universitetet 15 år gammel i 1831. Han tok juridisk embetseksamen i 1837 og ble året etter ansatt ved postkontoret i Revisjonsdepartementet som kopist. Her ble han i 1850 fullmektig, i 1856 byråsjef og beholdt denne stillingen til han gikk av med pensjon i 1881. Fra 1852 lå kontoret under Indredepartementet, fra 1858 under Generalpostdireksjonen og fra 1860 under Marine- og postdepartementet.

Virke
-----

Alt fra ungdommen var Lassen interessert i slektsforskning. Han gjorde arkivstudier i Riksarkivet og universitetetsbiblioteket, og når han var på reiser tok han avskrifter fra kirkebøkene på prestegårdene. Etter hans død ble de håndskrevne samlingene hans testamentarisk overført til Riksarkivet, som i dag har gjort dem tilgjengelig på internett gjennom Digitalarkivet. Lassen rakk ikke å bearbeide materialene til et verk som kunne utgis i trykken. 1868–69 utga han første bind av et planlagt større verk under tittelen *Norske Stamtavler*, finansiert av kong Karl XV. Men dette verket ble aldri fortsatt. I 1901 fikk han ved private midler utgitt en bok om *Biskop i Lund Dr. Mats Jenssøn Medelfars agnatiske Descendenter af Navnene Wibe og Lund*.

Utmerkelser
-----------

Lassen fikk Dannebrogsordenen og var ridder av St. Olavs orden på grunn av sitt genealogiske forskningsarbeid.

Referanser
----------

1. 1 2   oppført som Wilhelm Theodor Alexander Lassen, nbl.snl.no[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   nbl.snl.no[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Sollied, Henning (1944). *Norsk slektsforskning i senere tid*. [Oslo]: Cammermeyers boghandel. s. 7.

Litteratur
----------

* Einar Jansen: «Lassen, Wilhelm Theodor Alexander», i *Norsk biografisk leksikon*. Oslo: Aschehoug. 1938. s. 225.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Historisk befolkningsregister **·** BIBSYS **·** Geni **·** VIAF
 |
**Akiah Astral Ottesen** (født 1974), tidligere Ottesen Berg, er en norsk psykolog. Hun er seniorforsker ved Nasjonalt kunnskapssenter om vold og traumatisk stress (NKVTS) og Norsk senter for forskning på mentale lidelser (NORMENT) ved Universitetet i Oslo og Oslo universitetssykehus. Hun arbeider med klinisk psykoseforskning og behandling av alvorlig psykisk lidelse og traumelidelser, med særlig vekt på differensialdiagnostikk og krysskulturell terapi. Ved NKVTS er hun blant annet knyttet til Utøya-studien.

Karriere
--------

Hun er utdannet cand.psychol. er spesialist i klinisk psykologi og tok doktorgraden i psykologi ved Det medisinske fakultet ved UiO i 2011 med avhandlingen *Psychosis in Immigrants: A Cross-Sectional Study of Symptom Profile and Environmental Stressors*, veiledet av psykiater Edvard Hauff. Hun har publisert rundt 40 vitenskapelige artikler.

Hun har arbeidet som klinisk psykolog ved akuttpsykiatrisk seksjon ved Oslo universitetssykehus og som stipendiat, postdoktor og forsker ved Institutt for klinisk medisin ved UiO og OUS, knyttet til SFF-senteret Norsk senter for forskning på mentale lidelser (NORMENT). I 2021 ble hun seniorforsker ved NKVTS, der hun er knyttet til Utøya-studien, et omfattende forskningsprosjekt på de overlevende etter massedrapene på Utøya.

Referanser
----------

1. ↑   Virtual International Authority File, oppført som Berg, Akiah Ottesen 1974-, besøkt 26. september 2021[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   www.med.uio.no, besøkt 24. september 2021[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Disputas: Akiah Ottesen Berg, UiO
4. 1 2  Akiah Ottesen Berg, UiO
5. ↑  Ukens forsker: Akiah Ottesen Berg
6. ↑  Akiah Ottesen Berg, NKVTS

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** ISNI **·** ORCID **·** CRIStin
 |
**Else-Merete Ross** (født *Else-Merete Helweg-Larsen* 27. februar 1903 i København, død 1. mars 1976 samme sted) var en dansk lektor og politiker for Det Radikale Venstre. Else-Merete Ross var i sin samtid kjent som forkjemper for minoritetene, spesielt de homoseksuelle og hun var en markant debattør i samfunnsdebatten.

Hun var datter av overrettssakfører Albert Helweg-Larsen (1876-1952) og Berta Amalie Meincke (1881-1965). Hun var søster til Jørgen Helweg-Larsen og Niels Helweg-Larsen.

I 1950 stilte hun til valg til Folketinget for Det Radikale Venstre, men det var først fra 1960 hun ble valgt inn ved at hun overtok folketingsmandatet etter Kirsten Gloerfelt-Tarp i Østre Storkreds.

Else Merete Ross var gift med rettsfilosofen Alf Ross, og sammen fikk de barna Strange, Lone og Ulrik.

Referanser
----------

1. 1 2   Dansk biografisk leksikon, Dansk Biografisk Leksikon-ID Else-Merete\_Ross[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Else-Merete Ross i Dansk Kvindebiografisk Leksikon

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Dansk biografisk leksikon **·** Dansk kvindebiografisk leksikon
 |
**Wilhelm Hieronymus Pachelbel** (1686–1764) var en tysk komponist og organist fra seinbarokken.

Liv
---

Wilhelm Hieronymus var komponisten Johann Pachelbels eldste sønn og fikk først og fremst sin musikkutdanning av faren. Pachelbel senior, som var organist i Eisenach og Erfurt, seinere i Stuttgart og fra 1695 i hjembyen Nürnberg, sto på vennskapeilg fot med representanter for familien Bach. 

Etter mellomstasjoner i Fürth og Erfurt, vendte Wilhelm Hieronymus tilbake til Nürnberg. Hans første post var sannsynligvis ved *St. Bartholomäuskirche* i Wöhrd, den gang en forstad til Nürnberg. I 1706 ble han organist ved St. Jakob, senere ved St. Egidien og i 1719 ved Nürnbergs hovedkirke, St. Sebaldus, der faren hadde vært organist til han døde i 1706. Også sønnen hadde denne posten livet ut.

Pachelbel fikk bare utgitt en samling preludier, fuger og fantasias i sin egen levetid, *Musicalische Vergnügen* (Nürnberg 1725). I tillegg er det bevart noen enkeltverk for cembalo og orgel etter ham. Mens hans tidlige stil er preget av farens innflytelse, viser de senere verkene trekk fra overgangsstilen mellom seinbarokk og førklassisisme.

Verk i utvalg
-------------

* *Musicalisches Vergnügen, Praeludio, Fuga und Fantasia (in C) sowol auf die Orgel als auch auf das Clavier, den Liebhabern der Musik vorgestellt und componirt*. (Nürnberg, 1725)
* *Fuga in F dur fürs Clavier*. (Nürnberg, ukjent år)

Kilder
------

* (de) Hans Michael Schletterer: «Pachelbel, Johann». I *Allgemeine Deutsche Biographie* (ADB). Bind 25, Duncker & Humblot, Leipzig 1887, s. 44–48.

Referanser
----------

1. ↑   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   International Music Score Library Project, IMSLP-identifikator Category:Pachelbel,\_Wilhelm\_Hieronymus, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Q27774583[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** ICCU **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Miguel Ángel Giubergia** (født 17. april 1953 i San Antonio i provinsen Jujuy i Argentina. død 8. oktober 2020 i Palpalá) var en argentinsk politiker som satt i sitt landsnasjonale deputertkammer for partiet Unión Cívica Radical fra 1999 til 2011.

Liv og virke
------------

Miguel Giubergia studerte juss ved Universidad Nacional de Córdoba og dro deretter tilbake til sin hjemprovins i det nordvestre hjørne av landet. I 1985 ble han medlem av Unión Cívica Radicals nasjonalkomité. I 1991 ble han innvalgt i *Legislatura de la Provincia de Jujuy*, ble gjenvalgt i 1995 og satt i den til han i 1999 ble innvalgt i Argentinas deputertkammer som representant fra provinsen Jujuy. Giubergia satt i deputertkammeret fra 10. desember 1999 til 10. desember 2011.

Giubergia var deretter provinsdirektør for Ente Nacional de Comunicaciones.

Han døde i en klinikk i Palpalá den 8. oktober 2020 av covid-19, i en alder av 67 år.

Referanser
----------

1. ↑   directoriolegislativo.org[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   www.lanacion.com.ar[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2 3  Luis Colqui (8. oktober 2020). «Jujuy. Murió por coronavirus el referente radical Miguel Ángel Giubergia». *www.lanacion.com.ar* **(spansk)**.
4. 1 2 3  Carlos Ferraro (9. oktober 2020). «Muerte de Miguel Ángel Giubergia enlutó a Jujuy» **(spansk)**. El Tribuno. Arkivert fra originalen 11. oktober 2020.
5. ↑  «Murió por coronavirus el ex diputado radical y actual director del ENACOM, Miguel Giubergia» **(spansk)**. ámbito. 8. oktober 2020. Arkivert fra originalen 11. oktober 2011.
**Ajungilak** er en tekstilbedrift opprinnelig etablert som **G.R. Fuglesangs Sønner** ved Akerselva i Oslo. Den ble etablert i 1855, og produserte vatt og bygningsmateriale. Dette var Norges niende tekstilbedrift. Det ble produsert vatt ved fabrikken fra starten, og fra 1890 ble dette benyttet i egenproduserte soveposer. 

Fabrikken ble fornyet i 1947, og i 1960 startet eksport av soveposer til Europa, via nettverket til Helly Hansen. I 1963 ble en fabrikk anlagt på Hønefoss som ble eneste produksjonssted fra 1970. Tre år senere åpnet en avdeling i Storbritannia, og i 1979 en fabrikk i Milton Keynes i Sør-England.

Navnet Ajungliak A/S ble formelt tatt i bruk i 1980, samtidig som en fabrikk ble anlagt i Hamburg. Driften ble kraftig utvidet ved oppkjøpet av Nordiska Fjäder AG i Malmö i 1991. Produksjonen er fra 1999 i sin helhet flyttet til Kina. Utvikling og design foregår fortsatt i Norge.

I 2001 ble Ajungilak kjøpt opp av Swiss Mammut Sports Group Ltd. en del av holdingselskapet Conzetta Holding.

Se også
-------

* Tekstilindustri

Eksterne lenker
---------------

* Fuglesangs Sønner A/S på Industrimuseum.no (Norsk Teknisk Museum).

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
Wilhelm II Land ligger helt til høyre på kartet over Antarktis.
**Wilhelm II Land** (også *Kaiser Wilhelm II Land* og *Wilhelm II Coast*) er et landområde i Antarktis.

Geografi
--------

Wilhelm II Land ligger i Øst-Antarktis mellom Princess Elizabeth Land og Queen Mary Land. Området grenser til Davishavet i nord og har en kystlinje på om lag 150 kilometer. Wilhelm II Land strekker seg mellom Cape Penck ved 87° 43' Ø og Cape Filchner ved 91° 54' Ø.

Området ligger innenfor Australian Antarctic Territory, Australias kravområde i Antarktis.

Historie
--------

Wilhelm II Lands kyst ble oppdaget 22. februar 1902 av den tyske antarktisekspedisjonen 1901–03 med fartøyet «Gauss», under ledelse av Erich von Drygalski. Området ble navngitt etter Vilhelm II av Tyskland.

Den vestre delen av kysten så langt vest som til Gaussberg ble utforsket i 1912–13 av den australasiatiske antarktisekspedisjonens *Western Base party*.

Referanser
----------

1. 1 2 3  «Composite Gazetteer of Antarctia». Den vitenskapelige komite for antarktisforskning (SCAR).  Katalognr. 16047 og 18311

Eksterne lenker
---------------

* Bilder fra Wilhelm II Land
* Kart over området

Portal: Antarktis

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** SCAR

 |
**Gaston Chevrolet** (født 4. oktober 1892, død 25. november 1920) var en franskfødt, amerikansk racerbilist og bilprodusent.

Tidlig liv
----------

Gaston ble født i nærheten av Beaune i regionen Côte-d'Or i Frankrike, dit hans sveitsiske foreldre hadde emigrert ett par år tidligere. Han var yngre bror av Ludvig (1878-1941, grunnlegger av bilprodusenten Chevrolet) og Arthur Chevrolet (1884-1946). Etter at broren Louis emigrerte til USA og hadde tjent nok penger, sendte han bud etter Gaston og Arthur for å komme etter. Da de kom dit, begynte Gaston å arbeide som bilmekaniker og sammen med sine brødre begynte de å delta i billøp.

Etter ett år forlot den eldre bror Louis Chevrolet-selskapet i 1916, Gaston Chevrolet ble partner med Louis og Arthur i det nye Frontenac Motor Corporation.

Indianapolis 500
----------------

Gaston Chevrolet konkurrerte i Indianapolis 500 i 1919 med sin Frontenac og kom på tiende plass, mens broren Louis kom på syvende.

Chevrolet brøt dominansen til europeisk-bygde biler i Indianapolis 500 i 1920. Han vant løpet med en ombygget Monroe-Frontenac og ble den første i historien til dette 800 km lange løpet uten å skifte dekk.

1920. Det nasjonale mesterskapet og død
---------------------------------------

Etter sin seier 31. mai 1920 i Indianapolis, deltok Chevrolet i flere arrangementer. Han vant et løp på 160 km mot de beste konkurrentene Tommy Milton (ironisk nok kjørte han en Chevrolet) og Ralph Mulford.

Med den kommende vinteren i slutten av 1920, flyttet bilsporten til vestkysten. Mens de konkurrerte i det siste løpet for sesongen på den brede banen på Beverly Hills Speedway, ble Chevrolet drept da hans Frontenac havarerte i runde 146 av løpets 200 runder. Til tross for ulykken hadde Chevrolet samlet nok poeng under løpet og gjennom sesongen til å vinne tittelen «Speed King of the Year» for 1920 i AAA National Championship. Han var den virkelige nasjonale mester i 1920, til tross for at senere reviderte publikasjoner i ettertid har oppført Tommy Milton som sådan.

Chevrolet er gravlagt ved siden av sine brødre i Holy Cross and Saint Joseph Cemetery  i Indianapolis, Indiana.

Priser
------

* Han ble innlemmet i Motorsports Hall of Fame of America i 2002.

Referanser
----------

1. 1 2   Find a Grave, Find a Grave 2402, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Find a Grave, Find a Grave 2402, besøkt 22. juni 2023[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  «GASTON CHEVROLET KILLED IN RACE». *The Crittenden Automotive Library*. Besøkt 12. juli 2008.
4. ↑  Beverly Hills race day program "The present standings of the championship contenders who race today" 25 November 1920
5. ↑  Detroit News. 26 September 1920, Sect. II p. 7
6. ↑  L.A. Times. 21 November 1920, Pt. 6 p. 1
7. ↑  Motor Age. 27 October 1927, Pgs. 17 & 20

Eksterne lenker
---------------

* (en)Gaston Chevrolet hos Find a Grave

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Geni
 |
**Nils Edvard Marthinussens vei** er en vei på  Fløyen i Bergen som går nordøstover fra turveien *Byfjellene* til nær varden på  Fløyfjellet der den igjen møter *Byfjellene* i nord.

Friluftsområde
--------------

Veien ligger kun en 10 minutters spasertur på 600 meter fra  Fløibanens øvre stasjon dersom man tar Fløibanen opp, og er et populært turområde i seg selv eller på vei til og fra områdene på og rundt Fløyen. Både fra Søre Kamvei (*Knattenveien*) og Kamveien (*Byfjellene*) kommer man hit. Fortsettelsen går videre på veier eller stier til Søre Midtfjellet med Brushytten, og til Blåmanen eller Rundemanen.

Bygninger
---------

*Skomakerstuen* ved Skomakerdiket.  Foto: Svein Harkestad 
*Skomakerstuen* med overbygde uteplasser.  Foto: Svein Harkestad 
*Granbakketårnet* med god utsikt over Bergensdalen.  Foto: Svein Harkestad 
Øst for veien ligger Skomakerdiket med varmestuen *Skomakerstuen* med kafedrift på dagtid i helgene. Den ble ferdigbygget i 2020 etter en arkitektkonkurranse vunnet av arkitektfirmaet *SAAHA*. Det var svært omdiskutert og kritisert å bygge enda mer i urørt natur på Fløyen, men diskusjonen stilnet noe ved et bygg som faller inn og 'følger' terrenget. Takutstikket gir også en mulighet for beskyttelse mot dårlig vær.

Like ved *Skomakerstuen* er det grillplasser og toaletter og en sti som fører til gapahuken *Skomakerhiet* og en annen sti som fører til utsiktstårnet *Granbakken* med flott utsyn over Bergensdalen.

Det er til enkelte tider gratis utleie av kanoer fra et par bygg og kai i sørenden av vannet.

Referanser
----------

1. ↑  *«Nils Edvard Marthinussens vei»* Kartverket
2. ↑  Konkurranseutkastet til *Skomakerstuen*, der kalt *«Avstikker»* ved arkitektfirmaet SAAHA

| * v
* d
* r
Fløyen |
| --- |
| 
* Fløyfjellet
* Midtfjellet
* Fløibanen
* Fløien stasjon
* Fløien Folkerestaurant
* Brushytten

 |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Sentralt stedsnavnregister
 |
Kart med Sinjarfjellene markert med tysk transkripsjon, og byen Sinjar sønnenfor

**Sinjar** eller **Sinǧar** (arabisk: سنجار, kurdisk: *Şingal*, gammelsyrisk:  ܫܝܓܪ , *šiggar*) er en by på fjellet Sinjar i distriktet Sinjar (se kartet) i provinsen Ninawa i Irak, tett på grensen mot Syria. 

Ofte brukes *Sinjar* om hele fjellregionen (se Sinjarfjellene), som er vesentlig større.

Befolkningen i selve byen ble i 2013 anslått til 23.023. Byen er for det meste befolket av kurdiske yezidier, med arabiske og assyriske kristne minoriteter.

En stor høyde i over grensen til nordøstre Syria, kjent som Tell Hamoukar, viser at det der har vært en bysivilisasjon så lang tid tilbake som år 4000 f.Kr. Sinjardalen tilhørte den nordlige ubaidkulturen. På Sinjarsletten, der Tell Hamoukar ligger, er det rester av en rekke enda eldre sivilisasjoner (Hassuna, Halaf, Ubaid). Mer enn 200 funnsteder er kjente.

Noen kilder nevner Sinjar som den by der den kristne helgen Abd-al-Masih led martyrdøden. Ibn al-Akfani ble født i Sinjar.

Sinjar var *location* for litt av innspillingen av filmen *Exorcisten* fra 1973.

2. august 2014 ble byen Sinjar og områdene rundt erobret av islamistgruppa ISIL som har lovet å utrydde yezidiene. Det meste av befolkningen flyktet, men mange tusen ble drept eller tatt til fange. Flere hundre tusen flyktet til Syria eller de kurdiske områdene lenger øst. Flere titusener gikk høyere opp i fjellet der de manglet vann, mat og ly for den sterke sola. 

Da ISIL angrep kunne kurdiske peshmergas bare holde sine stillinger i få timer, før de trakk seg unna. Motangrep fra syriske kurdere så vel som fra nye peshmergastyrker frigjorde deler av området, og nådde 8. august fram til noen av flyktningene i fjellet.

Referanser
----------

1. ↑  «Iraq: largest cities and towns and statistics of their population». World Gazetteer. Arkivert fra originalen 27. juni 2013. Besøkt 7. august 2014.
2. ↑  «The Selection of Treasures Regarding Precious Stones». *World Digital Library*. 1700–1800. Besøkt 14. juli 2013.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
Nubafjellene
Landbruk i Nubafjellene
Marked
**Nubafjella** er en fjellkjede i Kordofan, en region i Sudan. Fjellene er mellom 500 og 1325 meter høye, og dekker et område på rundt 6 200 km².

Klima
-----

Klimaet i fjellene er tørt, men de er fruktbare sammenlignet med det omkringliggende området. Det faller mellom 400 og 800 millimeter regn i året, slik at det kan dyrkes mat og kan nyttes som beiteområde. Regntiden varer fra midten av mai til midten av oktober. 

Det er nesten ingen veier i fjellområdet, så de fleste landsbyene kan bare nås til fots på eldgamle stier.

Folk
----

Innbyggerne i Nubafjellene hører til mange ulike folkegrupper med ulik språk og kultur. De blir gjerne omtalt som «nubafolk», men denne benevnelsen brukes også om nubaýer, de «svarte» eller urfolkene i fjellene. De ulike folkegruppene lever om hverandre, og det er ikke uvanlig med blandingsekteskap.

Islam er hovedreligionen og arabisk det vanligste språket, som blir brukt som lingua franca i området. Også kordofanske språk blir brukt.

I tillegg til nubaýer finnes her også arabiske folkegrupper, særlig baggaraýer, og andre folk som har kommet fra det vestlige Sudan. Mens nubaýane tradisjonelt har dyrket jorda, har baggaraýene værtnomader som har holdt kyr, men disse er i dag også hovedsakelige bofaste.

Historie
--------

Det historiske Taqaliriket lå i Nubafjellene.

Fra midten av 1980-åra til undertegningen av våpenhvileavtalen har området vært hard rammet av borgerkrigene i Sudan. Befolkningen i området har hovedsakelig støttet Sør-Sudans frigjøringshær. Området har vært under direkte styre av sentralmyndighetene i Khartoum, og Naivasha-avtalen ga ikke området anledning til å bestemme sin fremtidige status gjennom deltakelse i Folkeavstemningen om uavhengighet i Sør-Sudan. Det skal i stedet holdes «folkelige konsultasjoner» for å avgjøre spørsmålet, sammen med hele regionen Kordofan.

Eksterne lenker
---------------

* «Sudan på 'norgeskartet'» (forsvarsnett.no)
* «Nuba-fjellenes gjemte skjebner» (Leger uten grenser)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
**Amerikansk curl** er en katterase som har en form for uvanlige ører som krølles bakover fra ansiktet i en jevn bue mot midten av baksiden av skallen. Den er en middels stor. Det skilles mellom korthåret og langhåret amerikansk curl.

Disse kattene blir ikke kjønnsmodne før i 2-3 års alder.

Opprinnelse
-----------

De første amerikanske curl-kattene var hjemløse katter som dukket opp foran huset til familien Rugas i Lakewood, California i juni 1981. En av kattene, en sort hunnkatt ved navn Shulamith, fikk et kull hvor alle kattungene hadde samme, krøllede ører som moren. Hun regnes som stamfaren for alle amerikanske curl-katter i dag. I 1986 ble for første gang en amerikansk curl vist frem på utstilling, og i 1992 fikk den langhårede varianten av rasen *Championship status* av TICA. I 1999 ble amerikansk curl den første rasen til å havne i CFAs *Championship Class* både i divisjonen for korthår og langhår.

Referanser
----------

1. 1 2  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 12. august 2015. Besøkt 2. september 2015.
2. ↑
3. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 5. august 2011. Besøkt 2. september 2015.
4. ↑  Cat Fanciers: American Curl
xxx
**Nucleus suprachiasmaticus** (**SCN**) eller **kroppens biologiske klokke** er en klynge nevroner som befinner seg i den frontale delen av hypothalamus, og har noe med søvn-våken-regulering å gjøre. Nucleus suprachiasmaticus sender cirkademisk informasjon til andre deler av hjernen.

Den biologiske klokka sørger for at alle de biologiske prosessene i kroppen vår følger samme rytme, som for eksempel søvn-våkenhet, temperaturregulering, matinntak, hormonregulering og så videre.

Klokka styres av klokkegener som bygges opp og brytes ned i et bestemt tempo, og danner en indre rytme som justeres av ytre miljøfaktorer (zeitgebers), som for eksempel lys. På denne måten tilpasser vi oss det ytre miljøet vi lever i.

Nucleus suprachiasmaticus kan ha sammenheng med det grusomme lidelsen klasehodepine. En norsk doktoravhandling hevder at, 

> *dersom klasehodepine har en sammenheng med den biologiske klokka, blir det et viktig spørsmål om det er klokka i seg selv som er forstyrret, eller om det er normale svingninger i klokka som medfører unormale responser andre steder i hjernen. En mulig sammenheng er at den indre klokka er i utakt med det ytre miljøet, såkalt circadian desynkronisering. Et enkelt eksempel på en slik mismatch er jet lag. Ved Nordlandssykehuset har vi gjort flere studier på periodisitet, søvn og kronobiologi ved klasehodepine.*
> 
> 
> Hilde Karen Ofte, 2016
> 
>

Referanser
----------

1. 1 2  Ofte, H. K. (2016). Hypothalamic clock involvement in cluster headache. A study of chronobiology, sleep, and cranial autonomic function in cluster headache.
Venstre: Et sinistral (venstredreid) sneglehus fra *Neptunea angulata*.  
Høyre: Et dextral (høyredreid) sneglehus fra *Neptunea despecta*
**Sinistral** og **dekstral** er vitenskapelige termer som beskriver chiralitet («hendthet») eller relativ retning innenfor flere forskjellige fagområder. 
Betegnelsene er avledet av de latinske ord for venstre (*sinister*) og høyre (*dexter*). Andre fagområder anvender andre uttrykk (som dekstro- og levorotasjon, innenfor kjemi, eller med og mot klokken i fysikk, eller bare venstre og høyre (som innenfor anatomi).

Geologi
-------

Innenfor geologi anvendes termene **sinistral** og **dekstral** til å beskrive vannrett bevegelse av blokker på hver side av en forkastningssone. Ordene anvendes således til å beskrive den relative retning for blokkenes bevegelse i forhold til hverandre, sett ovenfra.

Bevegelsen betegnes som sinistral (venstredreining) hvis blokken på motstående side flytter seg til venstre. Bevegelse i dekstral retning (høyredreining), betyr at blokken på motstående side flytter seg mot høyre.

Biologi
-------

### Snegler

Sneglers skall, sneglehus, er asymmetrisk oppviklet og beskrives ved fagtermen chiralitet, -«hendthet» av en asymmetrisk struktur.

De fleste (over 90 %)  av snegleartene har et **dekstral** (høyredreid) oppviklet sneglehus, kun en mindre del av artene har alltid et **sinistral** (venstredreid), mens meget få arter består av begge typer (som f.eks. *Amphidromus perversus*)

### Flyndrefisker

Flyndrefisker er asymmetriske med begge øyne liggende på samme side av hodet
Flyndrefisker er utover at de er flate også karakterisert ved at de er assymetriske, idet begge øyne er plassert på samme side av hodet på den fullvoksne fisk. I noen grener av flyndrefiskearten er øynene alltid på høyre side av kroppen (**dekstral** eller høyreøyd flyndrefisk), og i andre grenet er øynene alltid på venstre side (**sinistral** eller venstreøyd flyndrefisk). De primitive *psettodes* omfatter et like stort antall høyre- og venstresidede individer, og er generelt mindre asymmetriske enn de øvrige flyndrefiskfamilier.

Referanser
----------

1. ↑  Park, R.G. (2004). *Foundation of Structural Geology* (3 utg.). Routledge. s. 11. ISBN 978-0-7487-5802-9.
2. ↑  Schilthuizen M. & Davison A. (2005): «The convoluted evolution of snail chirality» i: *Naturwissenschaften* **92**(11): 504–515. doi:10.1007/s00114-005-0045-2.
3. ↑  *Amphidromus perversus (Linnaeus, 1758)*
4. ↑  Chapleau, Francois & Amaoka, Kunio (1998). Paxton, J.R. & Eschmeyer, W.N. red. *Encyclopedia of Fishes*. San Diego: Academic Press. s. xxx. ISBN 0-12-547665-5. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)
Sink–karbon-batterier av ulike størrelser
Et **sink–karbon batteriet** *(ofte kalt brunstensbatteri)* er en tørr celle batteri som gir et potensial på 1,5 volt mellom en sink elektrode og en karbon katode fra en elektrokjemisk reaksjon mellom sink og mangandioksid mediert av en egnet elektrolytt. Det er vanligvis praktisk pakket i en sink beholder som fungerer som anode med et negativt potensial, mens karbon-staven/mangandioxiden er den positive katoden. Generelt kan batteriet bruke en vannbasert pasta av ammoniumklorid som elektrolytt, eventuelt blandet med noe sinkklorid løsning.

Kjemiske reaksjoner
-------------------

I en sink–karbon tørr celle er den ytre sink beholderen negativt ladet. Sink er  i ikke oksidert tilstand. Batteriet levererer strøm i henhold til følgende halv reaksjoner:

Anoden (merket -)

Zn(*s*) → Zn2+(*aq*) + 2 e− [E° = -0,7626 V]
Katoden (merket +)

2 MnO2(*s*) + 2 e− + 2 NH4Cl - (*aq*) → Mn2O3(*s*) + 2 NH3(*aq*) + H2O(*l*) + 2 Cl− [E° ≈ +0,5 V]
Andre side reaksjoner er mulig, men den samlede reaksjonen i en sink–karbon celle kan bli representert som:

Zn(*s*) + 2 MnO2(*s*) + 2 NH4Cl - (*aq*) → Mn2O3(*s*) + Zn(NH3)2Cl2 (*aq*) + H2O(*l*)
Hvis sinkklorid erstattes med ammoniumklorid som den primære elektrolytten, vil anode reaksjonen forblir den samme, men katode reaksjonen blir:

MnO2(*s*) + H2O(*l*) + e− → MnO(OH)(*s*) + OH−(*aq*)
og den samlede reaksjon:

4 Zn(*s*) + 8 MnO2(*s*) + ZnCl2(*aq*) + 9 H2O(*l*) → 8 MnO(OH)(*s*) + Zn(OH)Cl - (*aq*) + 5 H2O +4ZnO
Zn(*s*) → Zn2+(*aq*) + 2 e− [E° = -0,7626 V]

| * v
* d
* r
Galvaniske celler |
| --- |
| Typer | 
* Voltasøyle
* Batteri
* Konsentrasjonscelle
* Brenselcelle
* Termogalvanisk celle

 | Galvaniske celle |
| Engangsbatteri | 
* Alkalisk
* Aluminium – luft
* Bunsen
* Kromsyre
* Clark
* Daniell
* Tørr
* Edison–Lalande
* Grove
* Leclanché
* Litium
* Litium-luft
* Kvikksølv
* Metall-luft
* Nikkel oksyhydroksid
* Silisium-luft
* Sølvoksid
* Weston
* Zamboni
* Sink-luft
* Sink-karbon

 |
| Oppladbart batteri | 
* Bilbatteri
* Bly-syre
	+ gel / VRLA
* Litium-luft
* Litium-ion
	+ Litiumpolymer
	+ Litiumjernfosfat
	+ Litium-titanat
	+ Litium-svovel
	+ Dobbelt karbon
* metall-luft
* Smeltet salt
* Nanopore
* Nanotråd
* Nikkel-kadmium
* Nikkel-hydrogen
* Nikkel-jern
* Nikkel-litium
* Nikkel-metallhydrid
* Nikkel-sink
* Polysulfidbromid
* Kaliumion
* Oppladbart alkalisk
* Sølv-sink
* Sodium-ion
* Natrium-svovel
* Vanadium redox
* Sink-brom
* Sink-cerium

 |
| Andre celler | 
* Solcelle
* Brenselcelle
* Kjernefysisk batteri

 |
| Deler av cellen | 
* Anode
* Bindemiddel
* Katalyse
* Katode
* Elektrode
* Elektrolytt
* Halvcelle
* Ioner
* Saltbro
* Semipermeabel membran

 |