recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
***Det egoistiske genet*** (engelsk originaltittel: *The Selfish Gene*) er den første boken til Richard Dawkins. Bokens første utgave kom i 1976; en utvidet, men ellers uendret utgave kom i 1989. Den norske oversettelsen ble utgitt i 2002. Boken presenterer forfatterens egoistiske-gen-teori, som i korte trekk går ut på at det er enklere å forklare evolusjon hvis man ser på gener — og ikke på organismer — som fokus for naturlig seleksjon.

Boken vakte en del reaksjoner, delvis fordi den ble tolket som et forsvar for egoisme som menneskelig atferdstrekk på individnivå. Dette er imidlertid verken bokens eller forfatterens anliggende.

Det er også i denne boken at Dawkins innfører begrepet memer, «kulturelle gener», det vil si idéer som kan repliseres eller spres til nye «generasjoner» av «bærere», «dø ut» og mutere og endre seg over tid og dermed gjennomgå evolusjon.

Litteratur
----------

* Richard Dawkins: *Det egoistiske genet* Humanist Forlag, 2002. ISBN 82-90425-56-2

Eksterne lenker
---------------

* Forord til den norske utgaven, av Dag O. Hessen


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** OCLC **·** OCLC **·** GND **·** BBC Things
 |
Denne artikkelen inneholder en liste over kilder, litteratur eller eksterne lenker, men enkeltopplysninger lar seg ikke verifisere fordi det mangler konkrete kildehenvisninger i form av fotnotebaserte referanser. Du kan hjelpe til med å sjekke opplysningene mot kildemateriale og legge inn referanser. Opplysninger uten kildehenvisning i form av referanser kan bli fjernet. Se Mal:Referanseløs for mer informasjon.
En **prediktiv dialer** (også kalt **logisk dialer**) er en programvare (eller telefonsentral) som ringer en liste over telefonnumre og settes besvarte samtaler over til en konsulent, ofte referert til som agenter. Dialeren bruker statistiske algoritmer for å minimere tiden at agenter tilbringer venter mellom samtaler, samtidig som den filtrer vekk mange telefonsvarere.

I starten vil en dialer ringe ett nummer av gangen, hvis bare en brøkdel av dem den ringer blir besvart (for eksempel en av tre) er besvart, så kan en prediktiv dialer ringe tre linjer hver gang en agent blir tilgjengelig. Hvis det vanligvis tar 10 sekunder for noen til å plukke opp, og samtalene varer vanligvis 90 sekunder, kan en prediktiv dialer start oppringing på 80 sekunder.

Hvis dialeren ringer ett nummer som blir besvart, og ingen konsulenter er ledige til å besvare samtalen så vil den bli tolket som en Drop. Algoritmene som brukes for å holde en drop prosent lav varierer fra leverandør til leverandør. Det finnes flere aktuelle leverandører av prediktiv dialer løsninger i Norge.

Drop
----

Drop er en betegnelse på at kunden han besvart samtalen, men det er ingen ledige konsulenter til å besvare den, samtalen blir derfor brutt av dialeren. Blir det ringt for mange samtaler, vil det ikke være nok agenter ledig, og vi vil få et drop. Det vil si at kunden svarer, men det er ingen konsulent til å betjene kunden. Det er da helt stille, og kunden vil legge på.

Disse kundene blir ofte lastet inn i en egen statistikk/liste, og kan ringes manuelt (noen systemer vil også flytte disse til å bli ringt på ett senere tidspunkt, oftest over 1 mnd. frem i tid).

Som regel så kan man selv hvor høy droprate man tillater, men en veldig lav droprate vil nødvendigvis forlenge ventetiden, siden dialeren vil forsikre seg om at det er nok konsulenter tilgjengelig. En droprate på 3-5% vil somregel gi ventetider mellom 15-20 sekunder i Norge (dette er gjennomsnittstall og vil naturlig nok variere).

Interesseorganisasjonen NORDMA tilsier i sine bransjenormer at TM-byråer (telemarketing byråer) skal sørge for å ha en drop rate som er lavere en 5%.

Eksterne lenker
---------------

* Nextcom CRM
* Telemagic Group AS
* Nordma
Nedstryn kirke
**Stryn prestegjeld** var et prestegjeld tilhørende Nordfjord prosti i Bjørgvin bispedømme. Det omfattet sogn i Stryn kommune i Sogn og Fjordane fylke, og hovedkirken var Nedstryn kirke.

Stryns hovedsogn er nå en del av Stryn kirkelige fellesråd, og underlagt Nordfjord prosti i Møre bispedømme i Den norske kirke.

Historikk
---------

*Strjón sókn* (norrønt) har sin opprinnelse fra kristningen av landet. Stryn antas å være lagt under Innvik i førreformatorisk tid, da det var behov for å tilpasse den kirkelige inndelingen til folketallet og bosetningsmønsteret etter Svartedauden.

Ved kgl.res. av 9. mai 1842 ble det vidløftige Indvigen prestegjeld delt ved at Nedstryn som hovedsogn med Loen og Oppstryn annekssogn ble opprettet som et eget sognekall.

Ved avviklingen bestod Stryn prestegjeld av menighetene i Nedstryn, Loen og Oppstryn .

Fra 2004 ble prestegjeldene som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk de også ut av lovverket.

Referanser
----------

1. 1 2  Rygh, O. (Oluf) (1919). *Norske Gaardnavne*. xx: Fabritius. s. 511.
2. ↑  Dietrichson, L. (Lorentz) (1888). *Sammenlignende Fortegnelse over Norges Kirkebygninger i Middelalderen og Nutiden*. Malling. s. 90.
3. ↑  «Kirkelig enheter og endringer i prosti og menigheter». *docplayer.me*. Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste AS. 2009. Besøkt 5. mars 2023.
4. ↑  Fornyings-, administrasjons-og kirkedepartementet (20. desember 2011). «Endringer i gravferdsloven og kirkeloven». *Regjeringen.no* **(norsk)**. Besøkt 5. mars 2023.
**Skorve** (også kalt *Skore*) er et fjell i Seljord kommune, der toppen (Gøysen) er 1 370 meter over havet, med en primærfaktor på 760 meter. Østsiden av fjellet er avgrenset av Flatdal og på vestsiden av Kivledalen.

Det er merkede turløyper over fjellet, de mest populære turstiene går fra Kivledalen.

Spådomsnuten / Spådomsklaven
----------------------------

På østsiden av Skorve ned mot Flatsjå er det en del av fjellet som kalles Spådomsnuten, eller Spådomsklaven. Og det sies at den dagen tre søstre fra Flatdal gifter seg på samme dagen vil denne delen av fjellet rase ut i Flatsjå. Andre sier at det skal skje når det har blitt by mellom Vallaråi og Bygdaråi. Da vil det bli skapt en flodbølge som skylder innover hele Flatdal og helt opp til Nutheim, ifølge sagnet.

Flyvrak
-------

Under andre verdenskrig den 9. september 1944 styrtet et alliert fly av typen B24 Liberator like under Gøysen. Flyet skulle levere forsyninger til hjemmestyrkene.

16. oktober 1944 styrtet et tysk passasjerfly av typen Ju 52-3/m på Hestnutan. 15 personer omkom.

Se også
-------

* Flystyrten ved Skorve i 1944 (Liberator)

Referanser
----------

1. ↑  Skorve på Norgeskart.no fra Statens kartverk

Eksterne lenker
---------------

* Informasjonsside om flyene som styrtet under andre verdenskrig
* Flystyrten på Hestnutan, 1944 (Junkers)
* Rutebeskrivelse for en tur på Skorve

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Hassan Nasrallah** (født 31. august 1960 i Øst-Beirut, Libanon) er en libanesisk politiker og aktivist som siden 1992 har vært generalsekretær for Hizbollah.

Hassan Nasrallah er født og oppvokst i en fattig bydel i det kristne Øst-Beirut, med åtte søsken og en far som hadde en liten grønnsakskiosk. Borgerkrigen i Libanon sendte familien tilbake til Sør-Libanon der faren kom fra, men Hassans religiøse iver førte ham til det viktigste sjiamuslimske lærestedet, Al-Najaf, i Irak. Da Saddam Hussein utviste ham derfra i 1978, dro han tilbake til Sør-Libanon for å slåss mot israelerne. Han var først kommandant i den sjiamuslimske Amal-militsen, deretter sluttet han seg til Hizbollah i 1982. Da Hizbollah-leder Abbas Moussawi ble likvidert av israelerne i 1992, overtok Nasrallah som leder.

Nasrallah bærer en svart turban og tituleres sayyid, noe som skal forsøke å vise at han er etterkommer av profeten Muhammed og hans familie. Etternavnet hans betyr «Allahs seier», og han er en islamsk geistlig med tittelen hojatolislam. En av hans politiske «genistreker» er at han har klart å framstått som en libanesisk nasjonalist. Han har dannet motstandsgrupper som også har kristne og drusere i sine rekker, og han har ved flere anledninger satt inn Hizbollahs sosialapparat for å hjelpe kristne og andre religiøse grupper i landet. Han har et nært forhold til det sjiamuslimske presteskapet i Iran. Nasrallah beskrev Hizbollahs krig mot Israel i 2006 som en strategisk og historisk seier for organisasjonen.

Hans eldste sønn ble drept i kamp med israelerne i 1997. Kort etter sønnens død holdt han en tale i Beirut, der han uttalte at han nå kunne «se andre foreldre som har mistet sine barn, i øynene».

Referanser
----------

1. ↑   Encyclopædia Britannica Online, Encyclopædia Britannica Online-ID biography/Hassan-Nasrallah, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Munzinger Personen, Munzinger IBA 00000025756, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11  Dagbladet - Allahs seierherre (11.8.2006)
4. ↑  Dagbladet - En historisk seier for Hizbollah (14.8.2006)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Hassan Nasrallah – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Hassan Nasrallah på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
* (en) Inside the Mind of Hezbollah (Washington Post, 2006) (engelsk)

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** BBC Things **·** Munzinger (iba)
 |
**Golden retriever** tilhører de britiske retrieverne og er den mest populære retrieveren, i 2022 ble det registrert 1066 valper.

Det har på 18- og 1900-tallet versert mange historier om opprinnelsen til golden retrieveren. I 1952 kom oppklaringen i en artikkel i det engelske bladet County Life.

Lord Tweedmouth er mannen bak rasen, og han startet sitt avlsarbeid på 1860-tallet. I 1865 kjøpte han en gul retriever hannhund. Noen år senere paret han denne med en tweed water spaniel. Tweed water spaniel er beskrevet som en liten leverfarget retrieverlignende hund med krøllete pels. Resultatet ble fire valper med gylden, kraftig og bølgete pels.

Fotografier viser at disse har en typelikhet med våre dagers golden retriever. Lorden fortsatte sitt avlsarbeid, og han krysset etter hvert inn wavy coated retriever, rød setter, og visstnok en sandfarget blodhund.

Golden retriever ble først anerkjent som rase av den Engelske Kennel Club i 1913. Til da hadde den gått under betegnelsen flatcoated retriever og var bare adskilt fra den i farge. Samme år ble The Golden Retriever Club stiftet.

Hannhunder er 56-61 cm og mens tisper er 51-56 cm, Underpelsen er tett og vannavstøtende.

Lynne og væremåte
-----------------

Golden retriever er en apporterende fuglehund kjent som svært sosial og trivelig hunderase, den er lettlært og kan brukes til mange forskjellige hundesporter.

Sykdommer
---------

Golden retriever er generelt sett en sunn rase med få helseproblemer, men sykdommer som allergi og kreft kan forkomme.

Utvikling av rasen
------------------

Golden retriever har over tid utviklet seg i to forskjellige retninger. Foruten den vanligste typen avles det også en variant med større fokus på bruksegenskaper, for eksempel for retrieverjakt, lydighet eller som redningshund. Disse kjennetegnes ofte ved å være lettere bygd, mørk gyllen av farge og mer energiske enn den typiske golden retriever man finner brukt som ren familiehund. Uoffisielt kaller man gjerne de to typene for golden (eller golden retriever av show/utstillingslinjer) og jaktgolden (golden retriever av jaktlinjer). 

Noen oppdrettere forsøker en middelvei og avler det de kaller «dual purpose» golden retrievere. Formelt er det imidlertid bare snakk om én type golden retriever - de har alle samme genetiske opphav, de er underlagt samme rasestandard og samtlige registreres som golden retriever hos Norsk Kennel Klub. Selv om man ser to ytterpunkter, avles det renrasede golden retrievere i hele spekteret mellom dem, og hverken farge eller kroppsbygning er noen sikker indikasjon på hvilke bruksegenskaper hunden innehar.

Referanser
----------

1. ↑  Bengtson, Bo (1985). *All verdens hunder*. Oslo: Cappelen. ISBN 8202128064.
2. ↑  «Extended Breed Standard of THE GOLDEN RETRIEVER» (PDF). Arkivert fra originalen (PDF) 10. mars 2018. Besøkt 9. mars 2018.
3. ↑   (PDF) .  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)

Eksterne lenker
---------------

* Norsk Retrieverklubb: *Golden retriever*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Nationalencyklopedin **·** NKC
 |
**Lars Glasø** (født 1956)[] er en norsk psykolog som siden 2011 er professor i organisasjonspsykologi ved Handelshøyskolen BI. Han er utdannet cand.psychol. (1983), spesialist i arbeids- og organisasjonspsykologi (1991), og PhD (2006)

Glasø er særlig kjent for sin forskning på konstruktiv og destruktiv ledelse, emosjoner og ledelse, personlighet samt mobbing og trakassering i arbeidslivet. Han har utgitt flere bøker om ledelse, skrevet 32 faglige bokkapitler samt en rekke vitenskapelige artikler i anerkjente internasjonale tidsskrifter.[] Han er medredaktør og medforfatter i bøkene *Transformasjonsledelse* (2015), *Livet som leder* (2015) og *Selvledelse* (2018).

Glasø spiller flere instrumenter og synger selv, og har gitt ut musikk blant annet *Regrets* (album, 2018), «No title yet» (single, 2020), «Desolation road» (single, 2020), *Dialogues* (EP, 2020), «You fly away» (single, 2022), «The earring» (single, 2022), "Dark drifting hobo" (single, 2022).

Referanser
----------

1. ↑   BIBSYS, NORAF-ID 90171759, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Lars Glasø ved Handelshøyskolen BI

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** CRIStin
 |
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet. Helt uten kilder. *(10. okt. 2015)*
**Kronologi** (fra gresk: χρόνος *khrόnos*, «tid» og λόγος *logos*, «fornuft» eller «lære») vil si *tidsrekkefølge*. Kronologi er også den vitenskapelige læren om tidsregning.

Joseph Scaliger (1540–1609) regnes for banebrytende i sitt arbeid når det gjelder moderne kronologi. Hans verk *De emendatione temporum* (1583) tok for seg mange spørsmål i forbindelse med oldtidskronolgi.

Man regner med *relativ kronologi*, hvor hendelser eller begivenheter settes i forhold til hverandre, og *absolutt kronologi*, hvor man fastsetter begivenhetene med klare datoer eller tidsregninger. Utgangspunktet for en absolutt kronologi er alltid en objektivt kontrollerbar begivenhet, for eksempel en solformørkelse, en supernova eller en komet.

I bøker og romaner er det vanlig at hendelsene skjer i kronologisk rekkefølge. Det vil si at starten på historien begynner tidsmessig før avslutningen, og at hendelsene blir beskrevet i den rekkefølge de skjedde. Ved oppramsing av historiske hendelser er det også vanlig at disse blir listet opp i kronologisk rekkefølge, for å gjøre forståelsen lettere for leseren. 

Ved tinglysing av pant er det f.eks. viktig at heftelsene føres inn i panteboken i kronologisk rekkefølge, fordi en panteheftelse tinglyst 1 time før en annen i samme eiendom, vil ha prioritet før den andre.

En annen måte å gi en leser oversikt over hendelser på er at de blir ført i alfabetisk rekkefølge.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Nationalencyklopedin **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC **·** BNE
 |
**Friarferdi til Gjøtland** er den eldste bevarte oppskrift av en middelalderballade i Norge; oppskriften er fra 1612 og ble reddet ut av ilden i 1868, da gammelt rask skulle brennes på Arnegården i Steinsvika i Volda. Skolelæreren Jakob Kobberstad (1840–1919) sikret seg dokumentet, men kunne ikke tyde det og sendte det derfor til Sophus Bugge, som straks forsto verdien av det. Dokumentet inneholdt ikke bare viseteksten, men også et «smaleregister», en oversikt over småfeet, og dermed en datering. Registeret er så omfattende at dette bare kan skrive seg fra én gård i Volda, Moritsgården på Søre Bjørkedal, bosted til Pål Torbjørnsson Bjørkedal (1570?–1636?). Pål Torbjørnsson var lagrettemann og skrivekyndig. Flere rim halter, men på norrønt fungerte de, som *sit* (moderne norsk: «sitter») og *lit* (moderne norsk: «farge», «lét»). Den som skrev ned teksten i 1612, har trolig hatt et eldre forelegg han skrev av og tilpasset det danskpregede skriftspråket.

Balladeteksten handler om herr Peder drar med følget sitt på frierferd til det hedenske Gjøtland for å fri til kongsdatteren Målfrid. Villdyr blir sendt mot ham, men Peder har en mann i sitt følge som kan riste trollruner. Runekunsten hjelper herr Peder mot villdyrene. Kongsdatteren har stemor som vil ha herr Peder drept; men kongen spør datteren hva hun selv vil. Hun har drømt at hun skulle bli gift med en kristen mann, og gir ham sitt ja. 

Visa har nummer E 72 i TSB katalogen. Den finnes bare på norsk, men minner om den danske *Brudefærden til Hedenland* (TSB E 71, DgF 71) og den færøyske *Ásmundur skeinkjari* (TSB E 73).

Referanser
----------

1. ↑  «Pål Torbjørnsson Bjørkedal»
2. ↑  «Friarferdi til Gjøtland», *bokselskap.no*
3. ↑  «Friarferdi til Gjøtland», *bokselskap.no*
**Antonio Cañizares Llovera** (født 15. oktober 1945 i Utiel i Spania) er katolsk kardinal, tidligere erkebiskop av Toledo og den spanske katolske kirkes primas. 28. august 2014 ble han utnevnt til erkebiskop av Valencia. Han hadde da vært prefekt for Kongregasjonen for gudstjenesten og sakramentsordningen fra 9. desember 2008.

Etter katolske prestestudier ved det biskoppelige presteseminar i Valencia og ved det pavelige universitet i Salamanca ble Cañizares doktor i teologi (katekese), og ble presteviet den 21. juni 1970 i Sinarcas. Deretter var han sjesesørger i Valencia, så dosent i katekese i Madrid, så professor for fundamentalteologi samme sted, og til slutt professor i Salamanca. I 1985 ble han sekretær for den spanske bispekonferanses kommisjon for trosspørsmål. 

Den 6. mars 1992 utnevnte pave Johannes Paul II ham til biskop av bispedømmet Avila. I 1996 ble han erkebiskop av Granada, og var da en kort periode samtidig apostolisk administrator av bispedømmet Cartagena. Den 24. oktober 2002 ble han erkebiskop av Toledo. Med dette embedet ble han også den spanske katolske kirkes primas. 

Etter at Johannes Paul II ble etterfulgt av Joseph Ratzinger som pave i 2005, var han en kort tid nevnt som mulig etterfølger av Ratzinger som prefekt for Kongregasjonen for Troslæren i Vatikanet. 

Den 9. desember 2008 ble han utnevnt til prefekt for Kongregasjonen for gudstjenesten og sakramentsordningen.

Kardinalsutnevnelse
-------------------

Den 22. februar 2006 kunngjorde pave Benedikt XVI hans utnevnelse til kardinal, med *San Pancrazio* som tittelkirke. Selve kreeringen fant sted i konsistoriet den 24. mars.

Referanser
----------

1. 1 2   Catholic-Hierarchy.org, katolsk hierarki ID caniz, besøkt 28. januar 2021[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   www.past.va[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   www.abc.es, besøkt 7. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
4. ↑  Paven utnevner nye erkebiskoper av Madrid og Valencia , katolsk.no 28. august 2014, besøkt 3, september 2014

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Catholic-Hierarchy **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** ICCU **·** BNE
 |
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet. Helt uten kilder. *(10. okt. 2015)*

**Nordalliansen** (som foretrakk navnet *Forent Front*) var en paraplyorganisasjon av fraksjoner som hadde som felles mål å fjerne Taliban-regimet som tidligere hadde makten i Afghanistan. Den kjempet mot Taliban, som hadde etablert seg i Kandahar i 1994 og i 1996 hadde erobret mesteparten av Afghanistan. Nordalliansens hovedkvarter var i Mazar-e Sharif.

I november og desember 2001 klarte Nordalliansen å ta tilbake kontrollen over mye av landet, inkludert hovedstaden Kabul. Dette ble gjennomført ved hjelp av massiv amerikansk bombing av Taliban-styrker og militær infrastruktur i løpet av den amerikanskledede koalisjonens angrep på Afghanistan.

Mujahedin-forløperne til Nordalliansen hadde ikke vært i stand til å styre effektivt, i stedet kjempet de seg imellom etter at de tok kontroll over Kabul fra det sovjetiskstøttede regimet i 1992. Disse blodige innbyrdes kampene mellom styrker som var lojale mot president Burhanuddin Rabbani og rivaliserende fraksjoner åpnet veien for Talibans erobringer i 1996.

Mange av alliansens medlemmer var etnisk tadsjiker (dette kan ha vært en grunn til Tadsjikistans vilje til å hjelpe USA i konflikten), usbekere og hazarere – etniske minoriteter i Afghanistan. Fraksjonene i Alliansen besto av medlemmer fra tidligere mujahedin, forskjellige minoritetsgrupper og restene av den tidligere Sovjet-støttede kommunistregjeringen.

Nordalliansen fikk støtte fra India, mens Taliban hadde nære bånd til Pakistan frem til de trakk seg ut på grunn av press og håp om gjeldssletting etter terrorangrepet 11. september 2001.

Den politiske lederen av Alliansen var Burhanuddin Rabbani. Det var flere militære ledere som kontrollerte forskjellige fraksjoner innen Alliansen, inkludert Abdul Rashid Dostum, general Mohammed Fahim og Ismail Khan.

Ahmed Shah Massoud var den øverste militære leder og en viktig politisk figur i Alliansen til hans død etter et attentat 9. september 2001. 

Mange av alliansens medlemmer inngår nå i Rabbanis parti Afghanistans nasjonale front. 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
Warszawa-avdelingen til Polens frie universitet holdt til i Stefana Banacha-gaten.
**Polens frie universitet** (polsk: *Wolna Wszechnica Polska*) var en privat utdanningsinstitusjon under den andre polske republikk.

Universitetet ble opprettet i Warszawa i 1919, og fikk også en avdeling i Łódź i 1928. Det var akkreditert av og delvis finansiert av polske myndigheter, og akademiske grader herfra ble likestilt med grader fra offentlige universiteter.

Polens frie universitet tilbød fireårige studieløp, der de to første årene var felles for alle studieprogrammer og av mer generell studieforberedende karakter. De to siste årene var spesialiserte og forskjellige fra fakultet til fakultet. Fra 1935 var avdelingen i Warszawa akkreditert til å tilby *magister nauk ekonomiczno-społecznych*-grader innenfor juss og sosialøkonomi, mens de innenfor matematisk-naturvitenskapelige disipliner kunne tilby *magister filozofji*-grader. Andre fakulteter ved Polens frie universitet gav formelt sett ikke magistergrader, men kunne gi studentene diplomer som i all hovedsak ble vurdert som sidestilt med grader fra offentlige universiteter. Avdelingen i Łódź hadde omtrent tilsvarende studieopplegg og gradsstruktur som hovedavelingen i Warszawa.

Polens frie universitet ble avviklet i Folkerepublikken Polen etter andre verdenskrig.

Referanser
----------

1. 1 2  Turosienski, Severin K. (1936)  *Poland's Institutions of Higher Education*. United States Department of the Interior, Office of Education, Bulletin 1936 no. 14

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC
 |
Kjøring med sparkstøtting på Svartoren.
**Svartoren** er en langsmal innsjø i Østmarka i Akershus som ligger 215 moh. Den utgjør kommunegrensa mellom Nordre Follo og Enebakk. Innsjøen er dannet ved oppdemning av en tidligere elv. Demningen ligger i den søndre enden. Innsjøen ble skapt tidlig på 1800 tallet ved å demme opp Svartorbekken. Dette ble gjort for å få til tømmerfløtning.[] Den får sitt viktigste tilsig fra en bekk som kommer fra innsjøen Skjelbreia i den nordre enden og har avløp i elv til Bindingsvannet i søndre ende over demningen. Vannet inngår i Mossevassdraget.

Innsjøen egner seg godt for kanopadling og skøyteløping da det er lett adkomst fra Rausjøveien i søndre ende.

En trekkflåte over sjøen danner forbindelse mellom blåmerkede turstier på begge sider.

Referanser
----------

1. 1 2  «NVE Atlas». *Vassdrag – Innsjødatabase.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 4. februar 2015

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Kolbotn-Garden** er et norsk drillkorps fra Nordre Follo i Viken.

Stiftelse og forhistorie
------------------------

Kolbotn-Garden ble stiftet av Bjørg Aukner 5. desember 1959 som et drillkorps for piker. Initiativet til korpset ble tatt av Bjørg Aukner og Arvid Leira. På denne tiden var det ingen andre alternativer for jenter til å spille i korps, da det eneste andre korpset på Kolbotn var Kolbotn Guttemusikkorps. Til å begynne med var det 16 trommepiker som spilte trommer og cymbal. Den første opptredenen ble gjort på 17. mai i 1960. I 1962 stilte korpset for første gang opp med signaltrompeter av Hans Majestets Kongens Gardes modell. I 1964 viste korpset sine første enkle drilløvelser, og i 1965 viste korpset for første gang et helt drillprogram (tattoo). Korpset hadde nå funnet sin form.

I dag
-----

Korpset er Norges eneste «Marching showband» for jenter, med en besetning som idag består av trommer, paradetrommer, to-tone-trommer, trompeter og marsj-tromboner. Kolbotn-Garden har, helt fra det ble stiftet og frem til i dag, vært en av de mest kjente attraksjonene på sitt hjemsted. Med sine tattoo-opptredener, som lages ny for hvert år, har korpset representert Kolbotn og Norge på mange reiser og festivaler i inn og utland. Korpset har også deltatt på flere opptredener sammen med Hans Majestet Kongens Garde.

Kolbotn-Garden mottok Oppegård Rotaryklubbs æresbevisning *Certificate of Appreciation* i 2010

Referanser
----------

1. ↑   Arkivert 3. juni 2013 hos Wayback Machine. Kolbotn-Gardens hjemmeside
2. ↑   Østlandets Blad
3. ↑   Østlandets Blad

Eksterne lenker
---------------

* Kolbotn-Garden Arkivert 3. juni 2013 hos Wayback Machine.

| * v
* d
* r
Skolekorps i Oppegård |
| --- |
| 
* Kolbotn Pike- og Guttemusikkorps
* Kolbotn-Garden
* Sofiemyr Skolekorps
* Oppegård Skolemusikkorps
* Tårnåsen Skolekorps

 |
Hamre kirke
**Hamre prestegjeld**, inntil 1914 benevnt **Hammer prestegjeld**, var et prestegjeld tilhørende Osterøy prosti. Det omfattet sogn i tidligere Hamre kommune i Hordaland fylke, og hovedkirken var Hamre kirke.

Hamres hovedsogn er nå en del av Osterøy kirkelige fellesråd, og underlagt Åsane prosti i Bjørgvin bispedømme i Den norske kirke.

Historikk
---------

*Hamars sókn* (norrønt) har sin opprinnelse fra kristningen av landet. Hamre prestegjeld går tilbake til førreformatorisk tid, da det var behov for å tilpasse den kirkelige inndelingen til folketallet og bosetningsmønsteret etter Svartedauden, og besto fra denne tiden av hovedsognet Hamre med Hosanger, Meland, Mo, Seim og Åsane annekssogn.

Hammer prestegjeld lå under rektoratet ved Bergen katedralskole 1638-1663 og 1704-1749. Ved kgl.res. av 5. desember 1749 ble det vidløftige Hammer prestegjeld delt i to ved at Hosanger sogn ble skilt ut som eget sognekall, med Mo og Seim som annekssogn. Etter en grenseoppmåling i årene 1776-89 som skulle fastslå hvor Bergen bys grenser skulle gå, ble hele Sandviken skilt ut fra Hammer, og dannet Korskirken landsogn.

Hammer prestegjeld dannet grunnlaget for Hammer formannskapsdistrikt, som ble opprettet i 1837.

Ved kgl.res. av 22. november 1884 ble Hammer prestegjeld igjen delt i to, ved at Alversund sogn ble skilt ut som eget sognekall med Meland og Seim som annekssogn, det siste fra Hosanger, gjeldende fra 1. januar 1885.

Aasene ble eget annekssogn 1871 etter å ha vært kapellsogn "fra gammelt av". Ved kronprinsreg.res. av 20. april 1956 ble Åsane skilt ut som eget sognekall. Hosanger prestegjeld ble oppløst ved kgl.res. av 30. september 1966, da Eksingedal sogn ble overført til Bruvik prestegjeld, Mo sogn gikk til det nye Osterfjorden prestegjeld, den delen som lå i Lindås kommune ble overført til Vike sogn lagt til Osterfjorden, mens de øvrige deler gikk tilbake til Hamre prestegjeld, gjeldende fra 1. januar 1967.

Hamre prestegjeld ble avviklet 1. januar 1975, ved at Hamre og Hosanger sogn ble overført til Osterøy prestegjeld.

Referanser
----------

1. 1 2 3  Rygh, O. (Oluf) (1910). *Norske Gaardnavne*. xx: Fabritius. s. 326,342,368.
2. ↑  Dietrichson, L. (Lorentz) (1888). *Sammenlignende Fortegnelse over Norges Kirkebygninger i Middelalderen og Nutiden*. Malling. s. 82.
3. 1 2 3  Prestegjeld og sogn i Hordaland, arkivverket.no
4. ↑  Bergo, Lars (1951). *Hamre kyrkja*. s. 74.
5. ↑  Hartvedt, Gunnar Hagen (2009). *Bergen byleksikon*. Kunnskapsforl. s. 20,161. ISBN 9788257317614.
6. ↑  Forskrift om utskillelse av Åsane prestegjeld, lovdata.no
7. ↑  Forskrift om omregulering av Hosanger prestegjeld, lovdata.no
For Esse i Finland, se Esse (Pedersöre).
Essen ses til høyre.
En **esse** er smedens ildsted. Her blir jernet lagt og varmet opp til en temperatur som gjør at det kan bearbeides (smis) før eventuell herding, eller to stykker som skal sveises sammen. Essen er formet slik at det er plass til brenslet, oftest koks, og en elektrisk blåsebelg sørger for lufttilførsel. Denne var tidligere manuelt drevet, men er i dag erstattet med en sentrifugalvifte. Temperaturen i essen reguleres ved hjelp av lufttilførselen.

Feltesse.
Ved siden av ambolten er essen det sentrale inventar i en smie. En **feltesse** er en mobil esse. Den ble oftest brukt på anleggsplasser, ved veiarbeide o.l. og ble brukt til å hvesse anleggsborene. Feltessen på bildet er en typisk esse som tidligere ble brukt ved anlegsarbeid. Luftilførselen kom fra en pedal som drev et stort svinghjul under essen, som igjen med en reim drev en sentrifugalvifte som gav luft til essen.

Referanser
----------

1. ↑  Mattsson, Anders (1957-) (2000). *Tre og metall: materialer, verktøy, metoder*. [Oslo]: Landbruksforl. s. 126. ISBN 8252924255.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica
 |
**Bossmo & Ytteren Idrettslag** (stiftet 9. februar 1908 som *Aannerlaget Fram*) er et idrettslag fra Mo i Rana i Nordland. Klubben er mest sannsynlig den største klubben i byen, og en av de største i Nord-Norge. Klubben disponerer anleggene Ytteren idrettspark med kunstgressbane og et klubbhus og attraktive Skillevollen idrettspark.

Historikk
---------

Selv om det skal ha vært arrangert langrenn og hopprenn i regi av *Baasmo Skiklub* allerede i 1899, ble klubben først offisielt stiftet 9. februar 1908 som *Aannerlaget Fram*. Da det 22. januar 1916 ble vedtatt å legge ned skiklubben, byttet det i stedet navn til *Bossmo Idrætslag*, og ble gjort om til et fleridrettslag. Her ble skiklubben forent med *Bossmo Fotboldklub* (stiftet 8. mai 1912) og *Bossmo Turnforening* (stiftet i 1907), samt en ny friidrettsavdeling.

14. desember 1924, ble *Skilaget FRAM* stiftet, mens *Bossmo & Ytteren Allianseidrettslag* (B&Y AIL) ble stiftet 14. april 1935. I et par år hadde man også tre forskjellige idrettslag, før B&Y AIL slo seg sammen med *Sportsklubben FRAM* i oktober 1937. Etter den andre verdenskrig i 1945 ble alle idrettslagene i området slått sammen og dannet *Bossmo & Ytteren Idrettslag*. Bossmo & Ytteren IL har også ishockey på program.

### Anlegg

Hoppbakkene «Temmerhågen»" på Ytteren og «Finnkollen» på Båsmoen sto ferdig i henholdsvis 1911 og 1914.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Bossmo Yttern Idrettslag[*død lenke*]

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
4. divisjon fotball for menn, Nordland Fotballkrets, 2022 |
| --- |
|  | 
* Bodø/Glimt 3
* Bossmo & Ytteren
* Fauske/Sprint
* Grand Bodø
* Junkeren 2
* Meløy
* Mo
* Mosjøen
* Rana 2
* Sandnessjøen

 | Norges flagg |

| * v
* d
* r
5. divisjon fotball for menn, Nordland Fotballkrets, avdeling 2, 2022 |
| --- |
|  | 
* Bossmo & Ytteren 2
* Gruben
* Hemnes
* Korgen
* Lurøy
* Mo 2
* Nesna
* Silkefot
* Stålkameratene

 | Norges flagg |

| * v
* d
* r
2. divisjon fotball for kvinner, avdeling 2 2024 |
| --- |
|  | 
* Bjørnevatn
* Frigg
* Grei
* HamKam
* Kongsvinger
* Porsanger
* Røa 2
* Sarpsborg 08
* Sogndal
* Vålerenga 2

 | Norges flagg |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
Fugu av arten *Takifugu rubripes* i et akvarium
**Fugu** ((japansk: 河豚) er det japanske navnet for japansk kulefisk. Fuguartene lever i Rødehavet, Indiahavet og Stillehavet.

Fugu er en spesiell matrett i Japan. Vanligvis benyttes kulefisker som tilhører slektene *Takifugu*, *Lagocephalus* og *Sphoeroides* eller pinnsvinfisker av slekten *Diodon*. Fuguen har fått et dårligt rykte på grunn av at den kan være dødelig giftig, men anses likevel om en delikatesse i Japan, trass i at kjøttet iblant beskrives som smakløst og kjedelig. Fugu serveres ofte sammen med ris og kokte ferske grønnsaker.

Giften i en fugu sitter i eggstokkene, leveren og andre innvoller samt i skinnet, og det holder med en dose på mindre en ett milligram for å ta livet av et menneske på mindre enn 20 minutter. I forgiftningstilfeller fra et fugumåltid er imidlertid dosen lavere, og de alvorlige symptomene tar lengre tid på å utvikle seg. Uten pleie dør den forgiftede i løpet av 4 til 24 timer.

Giften som fisken produserer kalles tetrodotoksin, et av verdens kraftigste ikke-proteinbaserte gifter. Tidligere, siden 1958, krevdes det 2–7 års lærlingsskap, fulgt av en eksamen, for å få arbeide som fugukokk for allmenheten. Prøven inneholder også teoretiske deler, som identifikasjon av fiskearter. Fra og med oktober 2012 ble reglene for tillaging av fugu for allmennheten endret, til krav om én dags utdannelse.

Referanser
----------

1. ↑  Fugu tillagas av särskilt utbildade kockar
2. ↑  Fler ska få servera dödligt giftig fisk, DN.se

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | TasteAtlas
 |
**Per Otto Dyb** (født 3. september 1955) er en norsk næringslivsleder og sivilingeniør. Han har vært konsernsjef i Siemens Norge og har tidligere også hatt lederstillinger i ABB i Sveits og Norge, i Tandberg Data og i andre selskaper. Dyb var toppleder i Siemens Norge da selskapet ble frifunnet i Oslo tingrett for en rekke alvorlige tiltalepunkter. Siemens ble kun kjent skyldig i ett tiltalepunkt, nemlig at selskapet hadde feilfakturert Forsvaret med 14 millioner kroner.

Dyb har vært styreleder i Innovasjon Norge, nestleder i styret i Veidekke, og styremedlem i en rekke selskaper. I 2018 fikk han beskjed av valgkomiteen om at han ikke var innstilt til gjenvalg som styreleder og forlot deretter stillingen som styreleder i Innovasjon Norge. Dyb hyret personlig inn First House til å hjelpe han med PR i forbindelse med avgangen, uten å informere styret. Han gikk av som styremedlem i Veidekke i 2018.

Referanser
----------

1. ↑   www.birthday.se[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Henriksen, Øyvind; Og; Brander, Anna Sandvig. «Siemens frifunnet i tingretten». *E24*. Besøkt 30. august 2019. «Siemens Business Services er i Oslo tingrett tirsdag frifunnet for tiltalen om forsettelig grovt bedrageri av 60 millioner kroner. | I dommen går det frem at retten ikke fant det bevist «utover enhver rimelig tvil» at Siemens var skyldig i grovt bedrageri.»
3. ↑  Oterholm, Gard (16. mars 2018). «Valgkomiteen i Innovasjon Norge vraket styreleder – trenger mer tid». *www.dn.no*. Besøkt 30. august 2019.
4. ↑  «Hyret inn PR-byrå og advokat før han gikk av». *e24.no*. Besøkt 30. august 2019.
5. ↑  «VEIDEKKE ASA INNKALLING TIL ORDINÆR GENERALFORSAMLING - PDF». *docplayer.me*. Besøkt 30. august 2019.
**BF «Naus»** er en bilferge eid av Kragerø Fjordbåtselskap IKS. BF «Naus» er bygget ved Langsten Slip og Båtbyggeri i 1971. Fergen ble ikke tatt i bruk av Kragerø Fjordbåtselskap før i 1972, fordi den var for stor for ferjeleiene i skjærgården. BF «Naus» trafikkerte daglig i skjærgården helt til 2005, da hun ble erstattet av en større ferge. BF «Naus» ble deretter tatt i bruk som reserveferge og utleid til arrangement.

Fartøyet er 27,66 meter langt og 8,4 meter bredt, og har en kapasitet på 11 biler og 186 passasjerer. BF «Naus»' bruttotonnasje er på 149. Hastighet er rundt 10 knop (18 km/t). Hovedmaskinen til BF «Naus» er en Burmeister & Wain Alpha dieselmotor med ytelse 441 kW (600 hk).

Referanser
----------

1. ↑  «Våre fartøy». *www.fjordbat.no*. Besøkt 1. januar 2023.

Kilder
------

* Sjøfartsdirektoratet, skipssøk: NAUS Besøkt 18. januar 2023

Eksterne lenker
---------------

* (en) IMO 7113741 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) «Naus» – Den internasjonale sjøfartsorganisasjonen Rediger på Wikidata
**Kristoffer Hagenes** (født 9. mai 1990) er en norsk fotballdommer fra Åsane i Bergen. Han representerer Hovding IL og ble av Norges Fotballforbund satt opp til å dømme 1. divisjon fotball for herrer fra sesongen 2014. Hagenes debuterte som tippeligadommer i 2016 21. august i kampen mellom Start og Sogndal og er en del av eliteseriegruppen fra sesongen 2017. Fra sesongen 2018 er han internasjonal FIFA-Dommer etter innstilling fra Norges Fotballforbund.

Tidligere har Hagenes vært assistentdommer i 1.divisjon fra 2008 til 2010 og i Tippeligaen i sesongen 2011 og 2012.

Kamper som hoveddommer i 1.div og eliteserie
--------------------------------------------

| Sesong | Kamper | Gule kort | Røde kort |
| --- | --- | --- | --- |
| 2012 | 1 | 3 | 0 |
| 2013 | 6 | 19 | 0 |
| 2014 | 14 | 35 | 1 |
| 2015 | 2 | 5 | 0 |
| 2016 | 23 | 68 | 1 |
| 2017 | 14 | 51 | 3 |

Kamper som assistentdommer i 1.div og eliteserie
------------------------------------------------

| Sesong | Kamper |
| --- | --- |
| 2008 | 2 |
| 2009 | 20 |
| 2010 | 16 |
| 2011 | 26 |
| 2012 | 16 |

Referanser
----------

1. ↑   Norges Fotballforbund, NFF-databasen, NFF person-ID 3716880, besøkt 27. mai 2022[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Kristoffer Hagenes – Transfermarkt (dommer) Rediger på Wikidata

* (en) Kristoffer Hagenes – Soccerbase.com (dommer) Rediger på Wikidata

* (en) Kristoffer Hagenes – Soccerway Rediger på Wikidata

* (no) Kristoffer Hagenes – Norges Fotballforbund Rediger på Wikidata
Vangen kirke
**Aurland prestegjeld** var et prestegjeld tilhørende Indre Sogn prosti. Det omfattet sogn i Aurland kommune i Sogn og Fjordane fylke, og hovedkirken var Vangen kirke.

Aurlands kirkesogn er nå en del av Aurland kirkelige fellesråd, og underlagt Sogn prosti i Bjørgvin bispedømme i Den norske kirke.

Historikk
---------

*Ryggjar sókn* (norrønt) har sin opprinnelse fra kristningen av landet. Aurland prestegjeld går tilbake til førreformatorisk tid, da det var behov for å tilpasse den kirkelige inndelingen til folketallet og bosetningsmønsteret etter Svartedauden, og besto fra denne tiden av hovedsognet Vangen med Flåm og Undredal annekssogn.

Urland prestegjeld dannet grunnlaget for Urland formannskapsdistrikt, som ble opprettet i 1837.

Ved kgl.res. av 13. juli 1855 ble Undredal sogn delt i to ved at Nærøy ble skilt ut som eget kirkesogn.

Fra 2004 ble prestegjeldene som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk de også ut av lovverket.

Kirkesogn
---------

Prestegjeldet hadde ved sin avvikling følgende sogn og kirker:

* Vangen
* Flåm
* Nærøy
* Undredal

Referanser
----------

1. 1 2  Rygh, O. (Oluf) (1919). *Norske Gaardnavne*. xx: Fabritius. s. 108,119.
2. ↑  Dietrichson, L. (Lorentz) (1888). *Sammenlignende Fortegnelse over Norges Kirkebygninger i Middelalderen og Nutiden*. Malling. s. 88.
3. ↑  Hole, Ivar (1950). *Hosanger kyrkje og Hosanger prestegjeld gjennom 200 år*. s. 18-19.
4. ↑  Prestegjeld og sogn i Sogn og Fjordane, arkivverket.no
5. ↑  *Kommune- og fylkesinndelingen i et Norge i forandring*. no#: Statens forvaltningstjeneste, Seksjon Statens trykking. 1992. s. 364-70. ISBN 8258302612.
6. ↑  Fornyings-, administrasjons-og kirkedepartementet (20. desember 2011). «Endringer i gravferdsloven og kirkeloven». *Regjeringen.no* **(norsk)**. Besøkt 5. mars 2023.
7. ↑  «Kirkelig enheter og endringer i prosti og menigheter». *docplayer.me*. Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste AS. 2009. Besøkt 5. mars 2023.
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet.

**Università Cattolica del Sacro Cuore, UCSC** (norsk: *Det hellige hjertes katolske universitet*, navnet henspiller på Jesu hjerte) er et av de største ikke-statlige universitetene i Europa og et av verdens betydeligste katolske universiteter. Det har sitt hovedsete i Milano nord i Italia, og har også avdelinger i Brescia, Piacenza-Cremona, Roma og Campobasso. Til sammen består universitetet av 14 fakulteter, fem høyskoler og ca. 40.000 immatrikulerte studenter.

Historie
--------

Haveanlegg
En gruppe italienske kulturelt og religiøst orienterte akademikere under ledelse av fransiskanerpresten Agostino Gemelli utviklet i 1919 den tanke å grunnlegge et katolsk universitet til berikelse av den italienske kultur og den religiøse dannelse. Dette avfødte i 1920 først grunnleggelsen av *Istituto Giuseppe Toniolo di Studi Superiori*, som kan betraktes som universitetets forløper. Det ble anerkjent av det italienske undervisningsdepartement den 24. juni 1921, og kort etter gav pave Benedikt XV instituttet kirkelig status som universitet.

Fader Agostino Gemelli ble utnevnt til rektor, og forelesningene begynte i desember 1921. Det nye universitetet hadde til sammen hundre studenter, fordelt på to fakulteter: et fakultet for samfunnsvitenskap og et fakultet for filosofi. Statlige anerkjennelse som universitet ble gitt den 2. oktober 1925, og fra da av har universitetet båret navnet *Università Cattolica del Sacro Cuore*.

Universitetet er senere blitt utbygd med flere fakulteter og *campus*er.

Den 4. august 1958 fikk universitetet statlig tillatelse til å etablere et medisinsk fakultet i Roma, og av dette oppstod Gemelliklinikken.

Universitetet har også en rekke samarbeidsavtaler med andre universiteter, og har undervisningssteder på 13 ulike steder rundt om i Italia.

Organisasjon
------------

* 14 fakulteter
* 72 treårige hovedstudieløp
* 54 andre studieløp med avslutning
* 47 masterkurs

Referanser
----------

1. ↑   web.archive.org, besøkt 20. oktober 2023[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   orcid.org[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   eua.eu, besøkt 16. juli 2019[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   web.archive.org[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Webside for UCSC på italiensk
* Webside for UCSC på engelsk
* Universitetsstattuter (PDF; 668 kB)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** ULAN **·** NLA **·** NKC **·** BNE **·** CiNii
 |
Syklobutan
**Sykloalkaner** eller **Naftener** er en gruppe organiske forbindelser hvor karbonatomene danner en eller flere ringer. Den generelle formelen er CnH2n når de består av en ring. Navnet er gitt på samme måte som for alkaner med forstavelsen *syklo-* foran. En sykloalkan skiller seg fra aromatene ved at den ikke består av dobbeltbindinger.

Stabiliteten på sykloalkanene avhenger av størrelsen på molekylet. Syklopropan og syklobutan er ustabile, mens syklopentan og sykloheksan er stabile kjemiske forbindelser.

Forekomster
-----------

Flere hormoner og kjemikalier, herunder testosteron, østrogen og kolesterol har sykloalkanstruktur. Det er også vanlig med sykloalkaner i bensin, diesel og parafin.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Encyclopædia Universalis **·** Nationalencyklopedin **·** Nationalencyklopedin **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data)
 |
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet.
**Margrete Pynten** (født 5. mai 1929, død 18. august 2022) var en norsk lærer som mottok Kongens fortjenstmedalje for sitt lærervirke på Rjukan i Tinn kommune.

Hun var opprinnelig fra Sauda, og var født Margrete Hauge. I 1959 giftet hun seg i Bergen med Per Pynten, som var utdannet kjemitekniker ved Bergens tekniske skole. Høsten 1959 tok hun naturvitenskapelig-matematisk embetseksamen ved Universitetet i Bergen, og fikk da den akademiske tittelen adjunkt.

I 1963 ble hun ansatt ved gymnaset på Rjukan, som den gang het Tinn høyere skole, og flyttet til Rjukan sammen med sin ektemann Per Pynten. Høsten 1967 ble hun valgt inn i Tinn kommunestyre som representant for Høyre. Da det nye kommunestyret hadde konstituert seg i 1963, ble hun også valgt inn i skolestyret i Tinn.

Hun ble en markant skikkelse i Rjukan, hvor hun underviste i fysikk og kjemi i over 50 år.

Selv om hun gikk av med pensjon på 90-tallet, fortsatte Pynten å jobbe som lærer til hun var 84 år gammel.

Utmerkelser og anerkjennelse
----------------------------

Margrete Pynten mottok Kongens fortjenestemedalje for sitt lærervirke. VG omtalte henne som «Norges eldste lærer» i et oppslag om at hun jobbet som lærer til hun var 84 år. 

Hun og hennes ektemann ble også hyllet som «Solprinser» under Solfesten på Rjukan.

Referanser
----------

1. 1 2  «Bergens Tidende: Personalia». *www.nb.no*. 25. september 1956. Besøkt 10. august 2023.
2. 1 2  «Sør-Varanger Avis : Personalia». *www.nb.no*. 24. juni 1959. Besøkt 10. august 2023. «Bryllup feires av student Margrete Hauge og kjemiker Per Pynten lørdag den 27. juni. Adresse for dagen: Hotell Neptun, Bergen.»
3. ↑  «Margrete Pynten, Sauda». *Haugesunds Dagblad*. 28. desember 1959. «(...) har avlagt adjunkteksamen, matematisk-naturvitenskaplig embetseksamen ved Universitetet i Bergen.»
4. ↑  «Over 800 tilstede på Tinn høyere skoles avslutning». *Rjukan Arbeiderblad*. Tinn. 24. juni 1963. s. 2-3.
5. ↑  «Mange nye valgt inn i Tinn kommunestyre». *Rjukan Arbeiderblad*. Tinn. 27. september 1967. s. 2.
6. ↑  «Det nye skolestyret i Tinn». *Rjukan Arbeiderblad*. Tinn. 16. desember 1967.
**Gautefallelva** er en elv i Drangedal kommune i Telemark. Den er en del av Kragerøvassdraget, og har sitt utspring i en mengde større og mindre vann på Gautefallheia mot Nissedal kommune. Det øverste vannet, Beritsvann, ligger 668 moh, så vidt inne i Nissedal. Øverste dreneringspunkt er 783 moh. Vannet fra dette området samles i Bjorvatnet (340 moh) ved Gautefall gård, før det går ut i elva som renner østover.

Ca 4 km lenger nede, etter å ha passert «Fjellgårdane» (denne øverste strekningen kalles også «Fjellgardselva»), får den et vesentlig tilløp fra Søvasselva. Denne sideelva drenerer vannene i Søvassmarka sør for Gautefall, samt noen mindre vann helt sør i Nissedal. Største vann er Hellersvatnet (375 moh), som ligger på kommunegrensa.

Etter å ha tatt i seg Søvasselva går det ca. 2 km før Rønnomdalselva slutter seg til fra nord. Denne drenerer kun Rønnomdalsvannet (223 moh).

Etter ytterlige et par kilometer når Gautefallelva sitt utløp ved Bostrak, i Bjorvann (78 moh). Den har nå drenert et nedbørsområde på ca. 160 km². I utløpet har den skapt et 500 meter bredt delta som er et viktig våtmarksområde for fuglelivet.

Vassdraget ble i 1993 vernet mot kraftutbygging gjennom Verneplan IV for vassdrag.

Referanser
----------

1. ↑  «NVE Atlas». *Vassdrag – Nedbørfelt – Sidenedbørfelt.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 24. juli 2017
2. ↑  «017/4 Gautefallelva». *nve.no*. Norges vassdrags- og energidirektorat. 15. juni 2021. Besøkt 15. oktober 2021.

Gautefallelva renner fra Bjorvatnet på Gautefallheia til det større Bjorvatnet i Tørdal.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Sentralt stedsnavnregister
 |