**Odet de Coligny de Châtillon**  (født 10. juli 1517 i Châtillon-sur-Loing i Frankrike, død 13. april 1571 i Canterbury i England) var en fransk prelat og hugenottleder. Han var før sin overgang til kalvinismen en av den katolske kirkes kardinaler.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Odet de Coligny var sdønn av *maréchal de France* Gaspard I de Coligny, seigneur de Châtillon; hans bror var den senere admiral Gaspard II de Coligny.

Allerede som 13-åring ble han i 1530 utnevnt til prior i Saint-Stephan (i Beaune), og fire år etter ble han kannik i Paris.[]

### Erkebiskop, kardinal

Senere kom han ved simoni gjort til erkebiskop av Toulouse. Paven utnevnt ham til kardinal i mars 1533, og han ble kreert til det ved konsistoriet den 7. november 1533. Han var da 16 år. Det påfølgende år ble Coligny dessurten utnevnt til biskop av Beauvais.

### Kalvinist (hugenott)

I 1563 ble han erklært heretisk av Pius III etter at det var blitt klart at han i 1561 var blitt kalvinist, og samtidig fratatt kardinalsverdigheten. Ekskommunikasjonen trådte i kraft 31. mars 1563. Det franske parlement fratok ham samtidig alle politiske embeder og verv.[]

Odet de Coligny hadde da i lengre tid sympatisert med hugenottene, men nå opptrådte han offentlig for deres sak og ble en av deres anførere. Han giftet i desember 1564 seg offentlig i Montataire, ikledt kardinalsdrakt, for den hugenottiske pastor Pierre Malet, uten katolske sakramenter med sin elskerinne Elisabeth de Kanteville ( som ble kalt *Mme. la Cardinale*).

Han kjempet ved Saint-Denis under religionskrigene. I 1568 flyktet Coligny med noen av sine tilhengerer til England. Ved det engelske hoff ivret han for sine ideer og gjorde seg forhåpninger om finansiell større fra dronning Elisabeth I.[] I mellomtiden var Coligny blitt erklært som høyforræder av Parlementet i Paris.[] Odet de Coligny forble dermed i sitt engelske eksil, hvor han i samforstand med den franske kong Karl IX tok seg av forskjellige hammelige oppdrag.[] For hertugen av Anjou bad Coligny blant annet om dronningens hånd.

Han ville så til slutt vende tilbake til fedrelandet, men ble forgiftet i Canterbury, sannsynligvis av sin kammertjener.

Referanser
----------

1. ↑   Gemeinsame Normdatei, GND-ID 10031774X, besøkt 13. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 1. januar 2015[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Q24444402[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   Q24444403[Hentet fra Wikidata]
5. 1 2 3  Miranda, Salvador. «The Cardinals of the Holy Roman Church - Biographical Dictionary - Consistory of Friday November 7, 1533». *The Cardinals of the Holy Roman Church*. Besøkt 10. juni 2017.

Litteratur
----------

* Ernest G. Atkinson: « The Cardinal of Châtillon in England, 1568-1571 », i *Proceedings of the Huguenot Society of London*, III, 1888-1891, p. 172-285.
* Merlin Thomas: « Odet de Châtillon et la prétendue disgrâce de Jean du Bellay en 1549 », i *François Rabelais*, Genève, Droz, 1953, p. 253-262.
* Marguerite Christol: « Odet de Coligny, cardinal de Châtillon », i *Bulletin de la Société de l'Histoire du Protestantisme français*, CVII, 1961, p. 1-12.
* Nicolas Breton: « Le "sfumato-confessionnel" du cardinal de Châtillon en 1560-1561 : une relecture du parcours politique, intellectuel et spirituel d'Odet de Coligny », i *Bulletin de la Société de l'Histoire du Protestantisme Français*, CLX, 2014, p. 565-587.

Eksterne lenker
---------------

* Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Catholic-Hierarchy **·** Deutsche Biographie **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |