recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
En chenchu på jakt. Fotografi fra boken *Tribes of India. Struggle for Survival* av sosialantropologen Christoph von Fürer-Haimendorf
**Chenchuer** også kalt **chenchuvaru** er en folkegruppe som lever i tre områder i delstaten Andhra Pradesh i India. De taler en dialekt av telugu. Tradisjonelt levde chenchuene av skogen, sanket honning, rot- og knollvekster, samt utnyttet treslaget tamarind. Levesettet var halvnomadisk, men folket har etter hvert gått over til å bli fastboende og drive med jordbruk eller lønnsarbeid. Chenchuene bekjenner seg til hinduismen. I 2001 ble chenchuene folketalt til 49 232 i delstaten Andhra Pradesh. Chenchufolket har status som anerkjent urfolk, *scheduled tribe*, i Andhra Pradesh.

Referanser
----------

1. ↑  K. S. Singh: *The scheduled tribes*, Dehli: Anthropological Survey of India, Oxford University Press, 1994, s.213-216.
2. ↑  *Hutchinson Dictionary of Geography*, Abingdon: Helicon Publishing, 2005, s. 268.
3. ↑  *A- 11 State Primary Census Abstract for Individual Scheduled Tribe – 2001*, Census of India.
4. ↑  *Annexure – Ib. List of notified Scheduled Tribes* Arkivert 7. november 2013 hos Wayback Machine. Census of India.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
***Pirates of Silicon Valley*** er et 1999 TV-Dokudrama basert på boken *Fire in the Valley: The Making of The Personal Computer* av Paul Freiberger og Michael Swaine. Filmen er skrevet og regissert av Martyn Burke som dokumenterer fremveksten av PC-en (personlig datamaskin) gjennom rivaliseringen mellom Apple og Microsoft.

Handling
--------

Steve Jobs snakker med regissør Ridley Scott i Mal:1984 angående annonseringen for Apple Computer, som introduserte den aller første Macintosh. Steve Jobs ønsker å formidle hans egen ide, men Scott er mer opptatt av de tekniske aspektene ved annonsen. I 1997 med Jobs, tilbake ved Apple, kunngjøres en ny avtale med Microsoft Macworld / iWorld. Hans partner, Steve "Woz" Wozniak, blir introdusert som en av de to sentrale fortellerne i historien. 

Steve Jobs og Woz utvikler Apple Computer i garasjen til Jobs sin familie. Til slutt investerer Mike Markkula i organisasjonen som gjør det mulig å utvide og komme videre. I 1977 demonstrerte de Apple II ved West Coast Computer Faire. Filmen følger også Steve Jobs sitt forhold til kjæresten på videregående skole, Arlene, og deres datter Lisa. Rundt den tiden hun ble født, avslørte Jobs sin neste datamaskin, som han kalte Lisa. I 1984 utviklet bedriften en Macintosh. Men Steve Jobs blir tvunget ut av Apple, av administrerende direktør John Sculley.

Skuespillere
------------

* Noah Wyle som Steve Jobs
* Anthony Michael Hall som Bill Gates
* Joey Slotnick som Steve Wozniak
* John DiMaggio som Steve Ballmer
* Josh Hopkins som Paul Allen
* Gailard Sartain som Ed Roberts
* Jeffrey Nordling som Mike Markkula
* Allan Royal som John Sculley
* J. G. Hertzler som Ridley Scott

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* (en) *Pirates of Silicon Valley* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Pirates of Silicon Valley* hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (fr) *Pirates of Silicon Valley* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Pirates of Silicon Valley* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Pirates of Silicon Valley* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata
**Lønporten** er en liten gate i Københavns Indre By som strekker seg fra Vognmagergade til Gothersgade i det gamle *Rosenborg Kvarter*.

Historie
--------

Langs Gothersgade lå frem til 1640-årene Københavns befestning *Østervold*. Den hadde en skjult port – en såkalt lønport – som er omtalt allerede i 1563. I forbindelse med en sanering av området ble det funnet rester av den skjulte porten, og i 1911 ble den nye gaten navngitt etter det gamle forsvarsverket.

Administrasjonsbygning for Københavns Belysningsvæsen
-----------------------------------------------------

På adressene Lønporten 2 / Gothersgade 53 / Vognmagergade 8 lot arkitektene G. B. Hagen og Rolf Schroeder i 1913 oppføre en administrasjonsbygning for Københavns Belysningsvæsen. Bygningen fyller hele grunnen ut til de omkringliggende gater. Den er oppført i rød tegl med kampesten fra tidligere bebyggelser brukt som sokkel. Øverst ses etasjer med bindingsverk. Omkring Lønportens gateskilt – innfelt i murverket – ses innmurte kanonkuler som minner om tidligere angrep på København. Samlingen av kanonkuler fortsetter på Vognmagergadesiden. Bygningen tilhører i dag Københavns Voksenuddannelsescenter (KVUC).

Lønportens andre bygning, det tidligere *Gutenberghus* – vis-à-vis KVUC – huser i dag *Cinemateket* og *Det Danske Filminstitut*.

Referanser
----------

1. ↑  *Lønport*, Ordbog over det danske Sprog. Besøkt 6. april 2014
2. ↑  Jørgensen, Bent: *Storbyens Stednavne*, Gyldendal, 1999
3. ↑  *Hagemann, Peter Heinrich Christoph*, Weilbachs Kunstnerleeksikon. Besøkt 6. april 2014
4. ↑  *Indmurede kanonkugler*, indenforvoldene.dk. Besøkt 6. april 2014 Arkivert 11. april 2014 hos Wayback Machine.

Portal: Danmark
**Tawfeq Mahmoud Hamza** eller **Piramerd** (kurdisk: *Pîremêrd*; født 1867 i Suleimania i Det osmanske rike, død 19. juni 1950 samme sted, da tilfalt Irak) var en kurdisk poet, forfatter og journalist.

Liv
---

### Bakgrunn

Hamza ble født i Gwêje, et nabolag i byen Suleimania i Sør-Kurdistan. Han kom fra en prominent familie, og hans bestefar hadde vært minister i det frem til 1850 administrativt autonome kurdiske fyrtstedømme Baban.

Han studerte arabisk og islamsk *fiqh* (religiøst lovverk) i Suleimania og i Baneh i Iran.

### Karriere

Fra 1882 til 1895 arbeidet han som ansatt i ulike lokale myndighetskontorer i Suleimania og andre steder. I 1898 ble han invitert av den osmanske sultan Abd-ul-Hamid til Istanbul hvor han ble i et år før han dro på pilegrimsreisen *hajj*. Han ble også gitt tittelen bey («høvding») av sultanen.[] Etter dette ble hans tittel *Haji Tawfeq Bey*. Han møtte den kurdiske poeten Wafaei på pilegrimsreisen.

I 1899 ble han utpekt som medlem av høymajisene av Istanbul, og innenfor den samme perioden begynte han å studere juss i Istanbul. I 1907 ble han medlem av den kurdiske organisasjonen Komela Kurd i Istanbul. 

Fra 1909 til 1923 fungerte han som guvernør av flere distrikter i Tyrkia og Kurdistan. I 1925 kom han tilbake til Suleimania via Bagdad og året etter ble han redaktør av den kurdiske avisen *Jîyan*. I 1932 ble han disponent av avisen og i 1938 endret han navnet på avisen til *Jîn*, og fortsatte å utgi den fram til 1950 da han døde.

Han er også kreditert for etableringen av den første private kurdiske skolen i Kurdistan, Partukxane i Zanistî («vitenskapelig skole»).[]

Som forfatter utga han et titalls bøker, bestående av dikt og noveller foruten en del oversettelser.

Referanser
----------

1. ↑   Gemeinsame Normdatei, GND-ID 1033191027, besøkt 17. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Faceted Application of Subject Terminology, oppført som Pîremêrd, FAST-ID 1596202, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Edmund E. Ghareeb: *Historical Dictionary of Iraq*, Oxford, 2004, s. 3

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC
 |
**Chen Yuyi** (kinesisk: 陳與義, født 1090 i Luoyang i Kina, død 1138; Wade-Giles: *Ch'en Yü-i*) var en kinesisk dikter under Song-dynastiet. Han anses som en av de fremste av tidens diktere innen sjangeren *shi*.

Chen Yuyi stammet fra en embedsmannsfamilie. Han tok den keiserlige embedsmannseksamen i 1113 og innehadde en rekke lavere embeder før han flyttet til hovedstaden. Etter at det nordlige Kina ble invadert av det ikke-kinesiske Jin-dynastiet i 1126 måtte han flykte, og hans diktning ble mye mer intens og følelsesladet, og klagende over tapet av Nordkina. Det er hans diktning fra denne tiden som har gjort ham mest kjent. Han gikk tilbake til hofftjeneste i Song-herskernes nye hoff i Hangzhou i 1131.

Referanser
----------

1. 1 2 3   China Biographical Database[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* James Hargett: *The Poetry of Chen Yuyi, 1090-1139*, doktoravhandling, Indiana University, 1982
* David McCraw: *The Poetry of Chen Yuyi*, doktoravhandling, Stanford University, 1986

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC
 |
**Olaf Gustav Sollied** (1863–1945) var en norsk lege, genealog og lokalhistoriker. Han var direktør for Neevengården sykehus fra 1920 til 1934.

Slekt
-----

Han var sønn av asylforvalter Henning Olsen Sollied, som kom fra Solli i Ørskog, og Olave Vestre. Han var bror av kjemikeren Peter Andreas Ravn Sollied. I 1891 ble han gift med Thora Kahrs, datter av overlege Christian Kahrs.

Liv
---

Sollied var elev ved Trondheim katedralskole, hvor han tok *examen artium* i 1881. Han ble *cand. med.* i 1889 og var deretter ansatt som assitenstentlege ved Gaustad asyl. I 1891 ble han utnevnt til distriktslege i Lyngen. Fra 1893 til 1897 hadde han tjenestefri og fungerte som reservelege ved Gaustad asyl. Fra 1901 var han direktør for det nye Rønvik asyl i Bodin. Han ble forflyttet il Rotvoll asyl i 1912 og var fra 1920 til 1934 direktør for Neevengården sykehus i Bergen.

Virke
-----

Ved siden av virket som lege interesserte Sollied seg for historie, særlig slektshistorie. Disse interessene delte han med sin bror Peter R. A. Sollied og sin nevø, genealogen Henning Sollied. Hans kone Thora Sollied virket også som slektsforsker og utga egne artikler om dette emnet. Ekteparet drev omfattende arkivundersøkelser og avskriverarbeid. Resultatene ordnet og registrerte de i et kartotek. Etter Thora Sollieds død ble disse samlingene deponert i Statsarkivet i Bergen.

Sollied skrev en rekke avhandlinger i *Bergens historiske forenings skrifter*, særlig om Bergens historie i middelalderen og på 1500- og 1600-tallet. Særlig interesserte han seg for bartskjærernes og kirurgenes historie i eldre tid. Han var styremedlem i Bergens historiske forening fra 1925 til 1940.

Referanser
----------

1. 1 2 3   www.digitalarkivet.no[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Einar Jansen: «Sollied, Olaf Gustav», i *Norsk biografisk leksikon*. Oslo: Aschehoug. 1962.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Wikistrinda **·** Historisk befolkningsregister **·** BIBSYS
 |
**Richard Wicklund-Hansen** (født 4. mars 1934 i Vestvågøy, død 12. august 2017 i Oslo) var grunnlegger og eier av Wicklund-Hansen International AS, som han dannet den 14. november 1990. Han hadde alle rettigheter for Personal Assessment Test (PAT) utenfor USA. Han var en aktiv debattant i media rundt temaer som ansettelser og personlighetstester. 

Wicklund-Hansen var utdannet siviløkonom fra Handelshøyskolen BI i Oslo. Han var en veteran innen norsk sjakk og en aktiv deltager i turneringer i inn- og utland. Han innehadde mange lederverv innenfor sjakklubber i inn- og utland. I 1998 var han arrangøransvarlig for NM i sjakk i Oslo.

Richard Wicklund-Hansen var sønn av Richard Hansen, som i mange år var kontorsjef i firmaet J.M. Johansen i Stamsund.

Litteratur
----------

* Richard Wicklund-Hansen: *Rekrutteringsmanualen*, 2007. ISBN 9788271460457

Referanser
----------

1. ↑  Minneord Oslo Schakselskap
2. ↑  «(dødsannonse)». *Aftenposten*. 16. august 2017.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Richard Wicklund-Hansen – chessgames.com Rediger på Wikidata
Modellbordet Smalvik hos Sivilforsvarets beredskaps- og kompetansesenter på Starum
**Smalvik** er et fiktivt tettsted som er konstruert som modellsamfunn for Sivilforsvaret til bruk under kurs og i såkalte «bordøvelser» (Taktisk Øvelse Uten Tropper – TØUT). «Smalvik» brukes både innad i Sivilforsvaret, og for å bedre samhandling mellom rednings- og kriseinstanser. Det er bygd opp en fysisk modell av Smalvik som et øvingsbord som står på Sivilforsvarets kompetansesenter (SFK) Starum leir, Østre Toten.

Øvingsbordet ble bygd rundt år 2000, og dekker 14,4 m². Det er bygd i målestokken 1:87, som er en vanlig målestokk for modelljernbaner, og tilsvarer da litt over 10 hektar med bebyggelse, bysentrum, industriområde, badevann, samt noe utmark. 

Smalvik sag & høvleri, ved porten til Smalvik industripark med mye brennbart og også eksplosive materialer
Brann på Smalvik brannstasjon

Bordøvelser
-----------

Etater og organisasjoner som har brukt øvingsbordet er politiet, brannvesenet, helsevesenet, Sivilforsvaret, Heimevernet, Frivillige Organisasjoners Redningsfaglige Forum, Industrivernet og kommunale kriseteam.

Bordøvelser uten mannskap er effektivt for å øve befalsnivå, ved at man lett kan simulere realistiske situasjoner og at ventetiden går ned slik at flere momenter kan øves innen samme tidsrom. Øvelsene har gjerne fokus på samvirke på skadestedet slik at de ulike aktørene skal bli bedre til å koordinere hverandres ressurser.

Nærmere om Smalvik
------------------

Smalvik er et lite tettsted i den fiktive kommunen Allvik. Stedet ligger ca 2 mil øst for Allvik, som er kommunens sentrum. Sør for Smalvik sentrum renner elven Songa, som fra tid til annen oversvømmer det lille tettstedet. Togulykker hender stadig, gjerne inne på industriområdet, og befolkningen må ofte evakueres, spesielt eldresenteret.

Smalvik har veiforbindelse mot vest gjennom Grindafjordstunnelen (800 m), og har jernbanetrafikk fra industriområdet gjennom nordre del av bygda. Det finnes ingen jernbanestasjon i Smalvik.

I Smalvik sentrum er de fleste butikkene samlet i Kvadraturen. I tillegg ligger Burger King, Cubus og Jernia litt nord for sentrum, mellom brannstasjonen og Smalvik industripark. Smalvik industripark, nordvest for Smalvik sentrum, huser bygdas hjørnesteinsbedrift Med-Tek og Tollpost-lageret, samt Smalvik sag & høvleri, og Knut's lakk og karosseri.

Smalvik har egen brannstasjon og lensmann. Nærmeste sykehus ligger i kommunesenteret Allvik. Sivilforsvarets fredsinnsatsgruppe, FIG Allvik, holder til på brannstasjonen.

Referanser
----------

1. ↑  
«Opplæring av leder i FIG/FIGP». Sivilforsvaret, Oppland sivilforsvarsdistrikt. Arkivert fra originalen 5. mars 2016. Besøkt 26. desember 2012. «(Bildetekst:) Det er flom i Smalvik, og deler av byen står under vann.»
**Smalnøkleblom** er en plante i nøkleblomslekten. Det er to underarter i Norge, *P. stricta ssp. stricta* fra Østlandet til Troms og *ssp obesior* i Troms og Finnmark.

Utseende
--------

Rosettbladene er omvendt eggformet til spatelformet, med lite mel på undersiden. Blomsterstanden er fire til 20 cm lang, med én til ti blomster. Blomstene har beger som er delt en tredjedel ned, og med noe mel. De har rødlilla krone med gult øye og er *homostyle*.

De skiller seg fra fjellnøkleblom ved å ha mindre mel, og at blomstene er litt mindre og lysere rødlilla.

Underarten stricta har støtteblad som er kortere enn blomsterskaftene. Den andre underarten har nesten like lange støtteblad som blomsterskaft. Pollenet har en form som skiller smalnøkleblom fra alle andre nøkleblomarter. P. s. ssp obesior er vanskeligere å skille fra fjellnøkleblom.

Utbredelse
----------

Den vokser på fuktig grasmark, elve- og bekkekanter, for det meste på baserik grunn i fjellet opptil 1470 m. på Dovre. Den er utbredt fra Novaja Semlja i Nordrussland, via Kolahalvøya og i Finland, Norge og Sverige, og videre på nordkysten av Island, på både øst- og vestkysten av Grønland og i storparten av arktisk Canada.

Utbredelseskart:

Smalnøkleblom står på Norsk rødliste for 2010 

Hybriden P. scandinavica x stricta er funnet på Røros, men er antakelig oversett andre steder.

Referanser
----------

1. ↑  John Richards
2. ↑  «Artsportalen». Arkivert fra originalen 27. desember 2014. Besøkt 27. desember 2014.
3. ↑  «Artsportalen: *Primula stricta på Norsk rødliste for 2010»*. Arkivert fra originalen 27. desember 2014. Besøkt 27. desember 2014.
4. ↑  Norsk Flora

Kilder
------

* Johannes Lid: Norsk Flora, Det Norske Samlaget, 2005
* Artsdatabanken
* John Richards: Primula, B. T. Batesford Ltd, 1993

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Smalnøkleblom* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Smalnøkleblom* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *Smalnøkleblom* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *Smalnøkleblom* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *Smalnøkleblom* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Smalnøkleblom* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Smalnøkleblom* hos The International Plant Names Index Rediger på Wikidata

* (en) *Smalnøkleblom* hos Tropicos Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Primula stricta* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Primula stricta* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Det tyske næringslivs Adolf Hitler-gave** *(Adolf-Hitler-Spende der deutschen Wirtschaft)* var en årlig utgift pålagt alle tyske bedrifter til støtte til Det nasjonalsosialistiske tyske Arbeiderparti (NSDAP). Avgften ble fastlagt til fem promille av det forgangne års lønns- og inntekststall. Det var lederen for Riksforbundet for den tyske industri, Gustav Krupp von Bohlen und Halbach,som foreslo ordningen den 30. mai 1933 etter forbilde av Hindenburg-gaven fra 1927. Hensikten med *Adolf-Hitler-gaven* var å sikre NSDAP en jevn og sikker finansiering. 

Krupp fikk ledelsen for administrasjonen av ordningen den 1. juni 1933. I 1935 ble 20 millioner, i 1937/1938 ca. 46 millioner Reichsmark (RM) gitt til NSDAP. Frem til 1945 ble det sammenlagt over 700 mill. RM.

Av disse beløpene ble faste bidrag videreformidlet bl.a. til SS, SD, Hitler-Jugend og NSDAPs utenlandsarbeid. En stor del av gaven forbeholdt Adolf Hitler for seg selv, og benyttet det f.eks. til eiendomskjøp, oppbygning av verdifulle kunstsamlinger og til belønninger til NSDAP-funksjonærer. 

Ser man på ett enkelt firma, IG Farben, bidro det i årene 1933-45 med de følgende beløp i RM:

| År | Sum | År | Sum |
| --- | --- | --- | --- |
| 1933 | 3 584 070 | 1939 | 7.539.857 |
| 1934 | 4 020 205 | 1940 | 7.471.620 |
| 1935 | 4 515 039 | 1941 | 8.057.982 |
| 1936 | 4 960 636 | 1942 | 13.436.201 |
| 1937 | 5 467 626 | 1943 | 8.588.650 |
| 1938 | 8 156 315 | 1944 | 8.402.152 |

Eksterne lenker
---------------

*
Sammenligning av alle jernbaner
**Smalspor** er betegnelse som i jernbaneterminologi og i forbindelse med annen, skinnegående transport refererer til sporvidder mindre enn normalspor, som er 1 435 mm. 

I overført betydning innebærer det å være *smalsporet* å være trangsynt eller intolerant.

Smalspor i Norge
----------------

Mange jernbanestrekninger i Norge ble opprinnelig bygget som smalsporet ettersom dette var billigere enn en normalsporet jernbane. De jernbanestrekningene som etter hvert ble en del av de nasjonale jernbaner, ble senere ombygget til normalspor. Den siste slike var Vestfoldbanen. 

Setesdalsbanen ble bygget med sporvidde 1 067 mm (3,5 fot), som var det vanligste i Norge på denne tiden. Denne sporvidden ble ofte kalt *CAP-spor*, etter initialene til jernbanedirektør Carl Abraham Pihl. Arendalsbanen, Vestfoldbanen og Rørosbanen er eksempler på eksisterende banestrekninger som opprinnelig hadde denne sporvidden. Setesdalsbanen er et eksempel på en bane som forble smalsporet helt fram til nedleggelsen. En del av banen eksisterer stadig som museumsjernbane.

Den private Thamshavnbanen og Gråkallbanen i Trondheim har en sporvidde på 1 000 mm, mens Urskog-Hølandsbanen eller *Tertitten* og enkelte andre baner, så som Nesttun–Osbanen, ble bygget med en sporvidde på 750 mm.

Se også
-------

* Sporvidde
* Kombinert spor

Eksterne lenker
---------------

* (en) Narrow gauge railways – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** GND **·** LCCN
 |
**Bergens Glasværk** var en virksomhet som produserte glass, opprettet i 1875 og nedlagt i 1927. Det hadde vært flere eierskifter og produksjonsstanser på de vel femti årene verket var i drift. Verket ble også kalt **Flesland Glasværk**. 
I 1937 ble verket startet opp igjen som **Flesland nye glassverk**, senere skiftet det navn til A/S **Flesland Glassverk**.

Etter en eksplosjon i et tysk skip på Vågen i Bergen 20. april 1944 hadde Flesland Glassverk fått inn over 100 tonn glasskår etter ulykken, dette ifølge Bergens Tidende den 3. juni samme år. Glasskårene skulle brukes i produksjonen av kavl og annet bruksglass. Driften ble nedlagt ned igjen etter en eksplosjonsartet brann som gikk ut over de fleste bygningene på verket i 1956.

Verket lå på Flesland. Det meste av området har nå blitt boligområde og plass til et anlegg for spesialavfall. Som alle glassverk på den tiden ble det lagt i nærheten av kilder for brensel, i dette tilfellet torvmyr. Torvmyrene er nå for det meste dekket av Bergen lufthavn Flesland. I tillegg var tilgangen til rikelig kjølevann fra Fleslandselva viktig, og at råvarer og ferdige glassprodukter lett kunne transporteres inn og ut fra egen kai ved Raunefjorden.

Verket produserte mest flasker, men også kavl, særlig i den siste perioden. Kavl merket *F* anses å være fra Flesland Glassverk.

Litteratur
----------

Bergens glasverk inntil utgangen av 1907. (Hammer, S. C.: Den norske flaskeindustri. Oslo 1931, s. 45-51. ill.)

Eksterne lenker
---------------

* Hordamuseet Glasverka på Flesland
* Foto av glassverket
Plan for museumsområdet
den 
Den femkantede låven
**Det tsjekkiske landsbymuseet** eller **Skansen i Kouim** eller **Museet for folkelig arkitektur i Kousim** 
(tsjekkisk: Muzeum lidov ch staveb v Kouimi), er en avdeling av Regional Museet for Kolon, Tsjekkia.

Museet ble grunnlagt i 1972 og åpnet i 1976. Stedet var en gammel frukthage, og i første omgang var hensikten lokal innsamling. Men dette ble raskt endret til hele Tsjekkia, som den gang var en del av staten Tsjekkoslovakia. Målet var bevaring av folkelig byggeskikk fra hele landet, hus skulle bygges side ved side på museumsområdet og gjøre det mulig å sammenlikne hus fra ulike regioner. Omkring 1990 ble arbeidsfeltet igjen konsentrert til Böhmen. I 1996 ble museet erklært å være et kulturelt monument for Tsjekkia. En rettssak om arealene forsinket utviklingen av museet. 
Det var bygninger fra 17- og 1800-tallet museet flyttet til museumsområdet den første tiden. Nå ble det laget en plan for også å sikre den arkitektoniske arven fra tidlig 1900-tall, med sine sosiale og regionale særegenheter. Planen går også ut på å oppgradere den antikvariske kvaliteten på de bygningene som allerede var oppført på museet. I tillegg til de 18 eksisterende bygningene på museet vil det komme ca. 30 nye bygninger. Prosjektet er 85 % EU – finansiert.

Se også
-------

* Liste over europeiske friluftsmuseer

Eksterne lenker
---------------

* (en) Muzeum lidových staveb v Kouřimi – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
* Museets webside
***Harpalus tardus*** er en av billene i delgruppen (underfamilien) markløpere (Harpalinae) i familiegruppen løpebiller. Systematikken følger Carabidae of the World.

Utbredelse
----------

*Harpalus tardus* finnes i hele Europa. Den er utbredt i Midtøsten og Asia. Finnes i Norge.

Utseende
--------

*Harpalus tardus* er 8,5-11 mm lang og svart på farge. Lårene (femora) er mørke, mens resten av beina og antennene er mer gul rødlige. Antennens fjerde og tredje ledd med fine korte hår og noen lange hårbørster i spissen. Dekkvingene har fin kort hårbekledning langs kanten og bakerst. Brystskjoldet er bredt og mangler børsten, et stivt hår oppstående hår, ved bakhjørnet, og har rette sidekanter bakover, uten innsving. Det har ikke punktur, eller bare antydning til punktur (små fordypninger). (Krever forstørrelse for å se). Bakfotens første ledd (tars) er kortere enn sporen i spissen av leggen (tibia).

Levevis
-------

*Harpalus tardus* er en ganske vanlig art, lever på lokaliteter med sandholdig grunn. Den er vanligvis nattaktiv og lever planter.

Den tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.

Referanser
----------

1. ↑  Carabidae of the World Arkivert 16. desember 2008 hos Wayback Machine. søkedato: januar 2009

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Harpalus tardus* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Harpalus tardus* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *Harpalus tardus* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *Harpalus tardus* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *Harpalus tardus* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *Harpalus tardus* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Harpalus tardus* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Harpalus tardus* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* *Harpalus tardus* - bilde
* *Harpalus tardus* – Database Carabidae of the World – engelskspråklig
* *Harpalus tardus* - Ground Beetles of Ireland - engelskspråklig
* *Harpalus tardus* - Fauna Europaea - engelskspråklig
* Norsk Entomologisk forening
**Det tyrkiske khaganatet** (gammeltyrkisk: *Türk xanlïqï*, kinesisk: 突厥汗国, pinyin: *Tūjué hánguó*), også kalt **Göktürk-khaganatet**, eller Göktürkene (Gammeltyrkisk:  Türük,   Kök Türük, og  Türk; *Himmelske tyrkere*), var et khaganat etablert av ashinatyrkerne i middelalderen i indre Asia. Ashinatyrkerne, under ledelse av Bumin Qaghan og hans sønner, fylte i år 552 maktvakuumet etterlatt seg av Rouran-khaganatets fall på det mongolske platå, og med det også den lukrative handelen med europeerne via silkeveien. Khaganatet opprettet en mektig, nomadisk konføderasjon, og erobret og underla seg store områder i Sentral-Asia.

Khaganatet er kjent for sine mange møter med dynastiene i Nord-Kina, og for sin kontroll over store deler av silkeveishandelen.

Det første dynastiet falt i år 581, og femti år senere etablerte Kutlugh det andre tyrkiske khanatet som varte mellom år 683 og år 734. Dette andre khanatet er kjent for å ha lagd Orkhoninskripsjonene.

Se også
-------

* Stepperike

Referanser
----------

1. 1 2  Kultegin's Memorial Complex, TÜRIK BITIG
2. 1 2  Bilge Kagan's Memorial Complex, TÜRIK BITIG
3. ↑  Tonyukuk's Memorial Complex, TÜRIK BITIG
4. ↑  Peoples of Western Asia By Marshall Cavendish Corporation
5. ↑  «History of Kazakhstan e-histori.kz». Arkivert fra originalen 2. april 2015. Besøkt 20. mars 2015.
6. ↑  Christian, David (1998). A history of Russia, Central Asia and Mongolia, Vol. 1: Inner Eurasia from prehistory to the Mongol Empire. Blackwell. pp. 247–64.
Nylands brigades fane
**Nylands brigade** (svensk: *Nylands brigad*, finsk: *Uudenmaan prikaati*) er Finlands eneste svenskspråklige militære avdeling. Enheten ble opprettet i 1952 og fikk sitt nåværende navn i 1957.
Avdelingen ligger under den finske marinen og utdanner soldater for kyst- og skjærgårdsoperasjoner. Brigaden er stasjonert ved Ekenäs i Raseborg kommune.

Soldater fra Nylands brigade på øvelse
Nylands brigade regner sine aner fra det *Nylandske regimentet* og feirer sin årsdag den 18. april til minne om slaget ved Siikajoki i 1808.

Nylands brigade består av to troppeenheter, *Vasa kystjegerbataljon* og *Ekenäs kystbatalajon*. Militært og sivilt personell ansatt ved brigaden utgjør rundt 200 personer, mens det er ca. 1000 vernepliktige (hvorav 1 % kvinner). Rundt 15 % av de vernepliktige har finsk som morsmål, men omkring halvparten av dem har gått i svensk skole eller har snakket svensk med en av foreldrene.

Eksterne lenker
---------------

* Nettside for Nylands brigade Arkivert 19. februar 2010 hos Wayback Machine.
* Offisiell svensk hjemmeside
**Smalvingefly** (*Chilodes maritima*) er en sommerfugl som tilhører familien nattfly (Noctuidae). Denne sjeldne arten er knyttet til takrørskog ved næringsrike ferskvann.

Utseende
--------

Et middelsstort (vingespenn 28 – 33 mm), spinkelt nattfly med smale vinger. Forkroppen og forvingen er vanligvis nokså ensfarget gulgrå, sjeldnere har forvingen markerte, mørke, nyre- og ringmerker. Bakkroppen og bakvingen er hvite.

Levevis
-------

Arten er knyttet til takrør (*Phragmites australis*). Larvene lever inne i stengler av takrør som er angrepet av andre minerende insekter, og spiser disse, enten levende eller døde, også parasiterte pupper. De voksne sommerfuglene flyr i juli – august.

Utbredelse
----------

Smalvingeflyet finnes i Europa, unntatt lengst i nord og sør, og i Lilleasia. I Norge forekommer det noen få steder mellom Oslo og Farsund i Vest-Agder. Den er listet som hensynskrevende (DC) på Norsk rødliste for arter, og kan være truet blant annet av drenering av næringsrike vann med takrør.

Kilder
------

* Norges sommerfugler – Smalvingefly [*død lenke*]
* Aarvik, L. Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) *Catalogus Lepidopterorum Norvegiae*. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe/Norsk Institutt for Skogforskning. ISBN 82-995095-1-3
* Nettsiden *Svenska Fjärilar*, med bildegalleri:
* *Chilodes maritima* på UK moths:

Eksterne lenker
---------------

* (en) *smalvingefly* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *smalvingefly* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *smalvingefly* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *smalvingefly* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Chilodes maritimus* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata
***Harpalus laevipes*** er en av billene i delgruppen (underfamilien) markløpere (Harpalinae) i familiegruppen løpebiller. Systematikken følger Carabidae of the World.

Utbredelse
----------

*Harpalus laevipes* finnes i nesten hele Europa, men er noe sjeldnere helt i sør. Den er utbredt i Nord-Amerika og Asia. Finnes i Norge.

Utseende
--------

*Harpalus laevipes* er 9,5-12 mm lang og svart på farge. Hannen har av og til en blålig metallglans. Lårene (femora) er rødlige, slik som resten av beinene. Antennens fjerde og tredje ledd med fine korte hår og noen lange hårbørster i spissen. Dekkvingene har fin kort hårbekledning langs kanten og bakerst. I tredje rille mellomrom er det i bakerste halvdel minst to børstepunkt, en fordypning med et kort oppstående stivt hår. Brystskjoldet er bredt og mangler børsten, et stivt hår oppstående hår, ved bakhjørnet, det har heller ikke punktur, eller kun en antydning til punktur. (Krever forstørrelse for å se). Bakfotens første ledd (tars) er kortere enn sporen i spissen av leggen (tibia). Den ligner *Harpalus latus*, som er mer vanlig og er noe smalere, særlig over brystskjoldet.

Levevis
-------

*Harpalus laevipes* lever på steder med tørr grunn, ofte på grus, men også under busker og krattskog, delvis nedgravd i vissent løv og mose. Den er vanligvis nattaktiv og lever som plantespiser. Den tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.

Referanser
----------

1. ↑  Carabidae of the World Arkivert 16. desember 2008 hos Wayback Machine. søkedato: januar 2009

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Harpalus laevipes* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *Harpalus laevipes* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *Harpalus laevipes* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *Harpalus laevipes* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *Harpalus laevipes* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Harpalus laevipes* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Harpalus laevipes* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Harpalus laevipes* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* *Harpalus laevipes* – Database Carabidae of the World – engelskspråklig
* *Harpalus laevipes* - Ground Beetles of Ireland - engelskspråklig
* *Harpalus laevipes* - Fauna Europaea - engelskspråklig
* Norsk Entomologisk forening
**Safra Group** er et internasjonalt nettverk av private selskaper kontrollert av Safra familien, som består av banker og finansinstitusjoner, industrivirksomhet og telekommunikasjon. Gruppen opererer i USA, Europa, Midtøsten, Latin-Amerika og Karibia.

Safra Group har tallrike ikke-finansielle forgreninger bl. a. i papir- og cellulosesektoren, og et partnerskap har utviklet et av verdens største celluloseprodusent med bleket eucalyptus, Aracruz Cellulose.

Selskapsportefølje
------------------

**Safra National Bank of New York** er en ledende New York-bank. Anerkjent som en av USAs solide banker. Kjernevirksomhet er private banktjenester.

**Bank Jacob Safra – Switzerland** er en bank med hovedkvarter i Genève, Sveits.

**Safra Asset Management Corporation** i New York tilbyr rådgivning i forhold til porteføljer av hedgefond.

**Banque Safra-Luxembourg S.A.** er en uavhengig Europeisk bank.

**Banque Safra-France S.A.** er et heleid datterselskap av Banque Safra-Luxembourg S.A. Det er registrert i Frankrike.

**Banco Safra S.A.** er en brasiliansk bank og av Brasils ti største finansinstitusjoner.

**Banco Safra (Cayman Islands) Limited** er et heleid datterselskap av Banco Safra S.A. registrert på Cayman Islands. Kjent som Safra Cayman, institusjonen tilbyr trade-financing service.

**Safra International Bank and Trust Ltd.**, en bank registrert på Bahamas, fokuserer på formueforvaltning og rådgivningsservice.

**Aracruz Celulose S.A.**, kontrollert av Safra Group sammen med Lorentzen Group, Votorantim Group, og BNDES (Brasils nasjonale utviklingsbank), er verdens største produsent av bleket eukalyptuscellulose med 3.0 millioner tonn per år.

Egenkapital og aksjekapital
---------------------------

Gruppen kontrollerer 71.5 milliarder hvorav 36.9 er klientkapital og har 6.3 milliarder i aksjekapital.

Se også
-------

* Joseph Safra
* Edmond Safra
* Banco Safra
* Safra National Bank of New York
* Bank Jacob Safra Switzerland

Noter
-----

1. ↑  Banco Safra, 2004 Årsrapport
2. ↑  Safra National Bank of New York, 2005 Årsrapport
3. ↑  Safra Group, 2005 Årsrapport
4. ↑  «Safra Family Companies Assets, Juni 2005» (PDF). Arkivert fra originalen (PDF) 28. september 2007. Besøkt 20. juli 2008.
5. ↑  «Safrafamiliens aksjebeholdning i selskaper, Juni 2005» (PDF). Arkivert fra originalen (PDF) 28. september 2007. Besøkt 20. juli 2008.
Safiya Zaghlul
Safiya og Saad Zaghluls mausoleum i Kairo
**Safiya Zaghlul**, opprinnelig **Safiya Fahmy**, (arabisk: صفية زغلول / Ṣafīyah Zaghlūl; født i 1876 i Kairo i Egypt, død 12. januar 1946) var en egyptisk politiker. Hun var gift med Saad Zaghlul.

Liv og virke
------------

Hun kom fra en familie med tyrkiske røtter. Hun var datter av Mustafa Fahmi Pasha, som hadde vært statsminister i Egypt.

Da ektemannen i 1919 ble forvist til Malta ble hun en ledende politisk aktivist og lederskikkelse innen Wafd-partiet. Hennes bosted ble et sentrum for partiet, og hun organiserte og ledet en demonstrasjon av 500 kvinner i protest mot ektemannens forvisning. Hun ble kjent som Egypts moder (*Umm al-Misriyyin*).

Hun etterfulgte senere ektemannen til den internasjonale konferansen om Egypt i Paris.

I 1922 ble ektemannen valgt til statsminister. Etter ektemannens død i 1927 utvalgte hun neste partileder og fungerre som dennes rådgiver. Etter at partiet ble splittet i 1937 avsluttet hun sin politiske virksomhet.

Hun var også leder for partiets kvinnegruppe.

Litteratur
----------

* Fina Gued Vidal: *Safia Zagloul*. R. Schindler, Kairo 1946

Referanser
----------

1. 1 2  Ahmed Zaki Osman: *Women's movement: A look back, and forward* Egypt Independent, 8. mars 2012
2. ↑  *House of the Nation*, Al-Ahram, 27. februar 2003
3. ↑   .  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)

Kilder
------

*
**Nykonservatisme i Kina** (kinesisk: 新保守主义) er en bevegelse i Folkerepublikken Kina som oppsto i begynnelsen av 1990-tallet. De kinesiske nykonservative hevder at fremskritt oppnåes best gjennom gradvise reformer av samfunnet, i motsetning til revolusjoner og raske omskiftninger. Bevegelsen er basert på ideer fra Edmund Burke og har blitt beskrevet i vesten av Joseph Fewsmith. Annet enn ved navnet så har ikke bevegelsen noen forbindelse med nykonservative i USA og Europa. Kinesisk nykonservatisme kan kalles form for konservatisme, selv om den ideologisk er forskjellig fra «tradisjonell konservatisme».

Den nykonservative bevegelsen i Kina er støtter i hovedsak dagens regime, men er kritiske til det revolusjonære aspektet ved kommunistpartiet. I motsetning til regimet er de kinesiske nykonservative nøytral i forhold til marxismen og skeptisk til Mao Zedong, grunnlegger og i lang tid leder av Folkerepublikken Kina.

Sett fra kinesiske nykonservatives perspektiv var «det store spranget», «kulturrevolusjonen» og «Tiananmenprotestene i 1989» feilgrep fordi de prøvde å endre samfunnet med revolusjonære virkemidler.
**Edith Frank-Holländer** (født 16. januar 1900 i Aachen, Tyskland, død 6. januar 1945, Auschwitz-Birkenau, Polen) var mor til Anne Frank og Margot Frank og er kjent fra *Anne Franks dagbok*.

Biografi
--------

### Familie

Hun ble født i Aachen, Tyskland og kom fra en jødisk, industrifamilie der hun var yngst av fire søsken.

Hun giftet seg med den tysk-jødiske forretningsmannen Otto Frank på Ottos 36-årsdag den 12. mai 1925. Deres første barn; Margot, ble født den 12. februar 1926. Deres andre barn; Anne, ble født den 12. juni 1929.

### Andre verdenskrig

Da Hitler kom til makten i 1933, fryktet Edith og Otto for hva som kunne skje om de ikke dro fra Tyskland. De bestemte seg da for å flykte. Edith og hennes døtre flyttet inn hos hennes mor, Rosa Höllander, mens Otto reiste til Amsterdam i Nederland for å finne seg en bolig og et forretningssted. Senere dro Edith og Margot til Nederland. Men Anne ble værende igjen hos sin bestemor. Senere flyttet Anne også til Amsterdam, og det ble som en bursdagsgave for Margot.

Familien følte seg trygg til Nederland ble invadert. 5. juli 1942 fikk Edith en innkallelse. 
Otto Frank snakket da med sin kollega Miep Gies om familien hans kunne få bo i bygningen hvor han hadde sin forretning i Prinsengracht 263. Det var planlagt at de skulle gå i dekning 16. juli 1942, men på grunn av Margots innkallelse ble det framskyndet til 6. juli.

Her gjemte de seg i ca. to år sammen med Hermann van Pels, Auguste van Pels, deres sønn Peter van Pels og tannlegen Fritz Pfeffer.

### Arrestasjon, konsentrasjonsleir og død

Om morgenen 4. august 1944 stormet politiet inn i bygningen. De hadde en stund i forveien fått et anonymt tips om at det skjulte seg jøder i bygningen.
Mr. Kugler og Mr. Kleiman ble også arrestert.

Familien ble først sendt til leiren Westerbork.

Den 3. september 1944 ble de åtte, som var i dekning, transportert til Auschwitz-Birkenau. Ved ankomsten ble familien separert. Dette var den aller siste gangen familien var samlet. Døtrene ble i oktober sendt til Bergen-Belsen og ankom leiren i november.

Edith Frank var den første i familien Frank som døde. Hun døde den 6. januar 1945 av utmattelse og sult, bare ti dager før hennes fødselsdag, 16. januar 1945.
21 dager senere ble leiren frigjort av sovjetiske styrker.

Hennes to døtre, Anne Frank og Margot Frank, døde i konsentrasjonsleiren Bergen-Belsen. De døde trolig av tyfus. Hennes mann Otto Frank var den eneste av de åtte som var i dekning, som overlevde. I 1947 ble Annes dagbok publisert.

Referanser
----------

1. 1 2   Find a Grave, oppført som Edith Frank, Find a Grave 19185863, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** Geni **·** VIAF **·** GND
 |

Portal: Andre verdenskrig
En **trebåtbygger** bygger som tittelen sier båter av tre. De har ofte spesialisert seg på en enkelt båttype som sjekte, snekke, motorbåt, seilbåt, robåt eller jolle, og de har ofte også spesialisert seg på båter fra et distrikt. I tillegg til å levere nye båter kan fagarbeideren arbeide med bl.a. dekk og dekkhus, innredninger, skrog og rigg, samt rehabilitering og reparasjoner av eldre båter og fartøy. Det hender også at de er med på større prosjekter som å lage kopier av gamle vikingskip, fraktebåter, seilbåter eller redningsskøyter.

I Norge har båtbygging lange tradisjoner, fra den enkle stokkebåten til vikingskipene, og fram til dagens mer luksuriøse snekker og seilbåter. De viktigste byggemetodene som benyttes i dag er klinkbygging, kravellbygging og kaldbaking.

Før var det mange trebåt familier hvor yrke ofte gikk i arv fra far til sønn. Det viktigste for en båtbygger er hans/hennes nøyaktighet, godt håndlag, praktisk sans og ikke minst evnen til å se former/ linjer i skroget. Trebåtbyggeren må ha inngående materialkunnskap på flere områder på grunn av at det ofte brukes flere typer materialer i en trebåt i dag. I tillegg må båtbyggeren ha innsikt i og kunnskap om lakk, oljer og lim. 

Opplæring og utdanning i faget i dag skjer hovedsakelig at det gis opplæring i bedrift. Det kreves minst fire års utdanning i faget. Rekrutteringen skjer som regel fra håndverksfag som snekker, tømrer og mekaniske fag.

Se også
-------

* Trebåt
* Trebåt eller treskips anatomi
* Trebåtfestival

Eksterne lenker
---------------

* Utdanning.no sin yrkesbeskrivelse av trebåtbygger
* Trebåtbyggerier i Norge

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
Steinklippe ved himmeldammen
**Huang Gongwang** (kinesisk: 黃公望, pinyin: *Huáng Gōngwàng*; født 1269 i Changshu i Kina, død 1354) var en kinesisk maler i den senere del av Yuan-dynastiet. Han er den eldste av «de fire store mestre av Yuan». Hans fødeland var **Lu Jian** (tradisjonell kinesisk: 陸堅; pinyin: **Lù Jiān**). En stund var han embedsmann, så ble han daoistisk prest. 

Han tilbragte sine siste år i Fuchunfjellene nær Hangzhou og fordypet seg i daoismen. Det var her at han ca 1350 fullførte et av sine mest kjente verker, «Bosted i Fuchunfjellene».

Han brøt med tidens konvensjoner for Shan shui-landskapsmaleri. Han hadde to stiler. Den ene var avhengig av skarlagensrød og den andre var i svart tusj. Han skrev også dikt, og hadde også talenter innen musikken.

Huang skrev et traktat om landskapsmaleri, «Landskapsmaleriets hemmeligheter» (寫山水訣, *Xiě Shānshuǐ Jué*).

Referanser
----------

1. 1 2   Gemeinsame Normdatei, GND-ID 119121417, besøkt 17. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* *Masterpieces of Chinese Art* (sidene 87–90), by Rhonda and Jeffrey Cooper, Todtri Productions, 1997. ISBN 1-57717-060-1

Eksterne lenker
---------------

* (en) Huang Gongwang – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Huang Gongwang og «Bosted i Fuchunfjellene» i Det nasjonale palassmuseum

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Prabook **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Encyclopædia Universalis **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** ULAN **·** NLA **·** NDL **·** BNE
 |
**Tong King-sing** (kinesisk: 唐景星, pinyin: *Táng Jǐngxīng*, født i 19. mai 1832 i Xiangshan i provinsen Guangdong i Kina, død 7. oktober 1892), også kjent som **Tang Tingshu** (唐廷樞) var en kinesisk comprador, tolk og forretningsmann under Qing-dynastiet. 

Han studerte på Robert Morrisons misjonsskoler og blant hans klassekamerater var Yung Wing. Takket være sitt kjennskap til engelsk ble han ansatt i koloniregjeringen i Hongkong fra 1851 til 1857–61, og tjenestegjorte det kinesiske maritime tollvesen som tolk og hovedsekretær. I 1861-63 ble han selger for Jardine Matheson Company i Tianjin. 

Han forfattet verket *The Chinese Instructor*, i seks bind, i 1862.

Tong er mest kjent for sitt engasjement i offentlig støttede kommersielle prosjekter, i såkalte foretak under «*official supervision and merchant management*» (官督商辦). Fra 1873 til 1884 ledet han China Merchants' Steam Navigation Company (輪船招商局) i Shanghai, og deretter arbeidet han med kullgruvene i Kaiping i Hebei til sin død i 1892.

Referanser
----------

1. ↑   China Biographical Database[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Arkivert kopi» (PDF). Arkivert fra originalen (PDF) 6. februar 2012. Besøkt 4. november 2012.

Litteratur
----------

* Ellsworth C. Carlson: *The Kaiping Mines, 1877-1912.* 2d ed. Cambridge, MA: East Asian Research Center, 1971.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC
 |
**Jens Pauli Skaalum** (født 18. desember 1893 i Hvalba, død 1. august 1978) var en færøysk lærer og politiker (Sb.).

Han var sønn av lærer og lagtingsmann Óli Niklái Skaalum og Elsebeth Helena Niclasen, og giftet seg med Astrid Larsen. Han var utdannet folkeskolelærer fra Jonstrup seminarium ved København fra 1914, og utøvde yrket i Porkeri 1914–1920 og Hvalba 1920–1960.

Skaalum var vararepresentant til Lagtinget fra Suðuroy, og møtte for Oliver Effersøe som tok ut permisjon av helseårsaker 1931–1932. Skaalum var medlem av kommunestyret i Hvalba 1939–1950 og borgermester 1939–1948. Han satt i Føroya Sparikassis kontrollkomité 1957–1976.

Referanser
----------

1. 1 2 3  Dahl, Árni (2002). «Jens Pauli Skaalum». *Løgtingið 150 – Hátíðarrit* (PDF) **(færøysk)**. 2. Tórshavn: Løgtingið. s. 349. ISBN 978-99918-966-5-6. Arkivert (PDF) fra originalen 4. januar 2014.
2. ↑  «Søgan» **(færøysk)**. Sambandsflokkurin. Arkivert fra originalen 15. september 2015.

Portal: Færøyene
**Rolf Meum** (født 18. september 1958) er en norsk pilot, oppvisningsflyver, og flyinstruktør. Han lærte å fly i en alder av 15 av sin far som hadde vært flyver i Luftforsvaret. I 1981 ble Meum den yngste operative pilot i NATO på flytypen F-5. Han fløy også Northrop T-38 Talon som utvekslingsinstruktør ved det amerikanske luftforsvaret. 

Meum begynte å fly oppvisningsshow med eldre militærfly i 1977 og ble medlem av Hawker Hunter Aviation i 1995. Han har over 11 000 timers flytid og har fløyet på store luftshow i Skandinavia og Europa. Han er en CAA-godkjent *Display Authorisation Examiner*.

Per 2009 var Meum eneste nordmann med gyldig utsjekk på det sagnomsuste Spitfire.

Referanser
----------

1. ↑  «Aircrew Details:Rolf Meum». Hawker Hunter Aviation. Arkivert fra originalen 24. september 2010. Besøkt 22. august 2010.
2. ↑  Martin Nilsen (27. januar 2009). «Spitfire som kundemagnet». VG Multimedia AS. Besøkt 22. august 2010.

Eksterne lenker
---------------

* Video: Meum flyr Spitfire på oppvisningsshow i Hokksund
* (en) Rolf Meum på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
Diagram som viser tonestrukturen i mandarin kinesisk
**Tonebokstaver** er tegn i det skriftlige språket som brukes for å markere et språks toner, spesielt konturtoner. De ble utviklet av Yuen Ren Chao, og har siden blitt adaptert for bruk med det internasjonale fonetiske alfabetet. Tonebokstaver består av en loddrett strek (|) med et merke på seg, som markerer hvilket tonelag en stavelse skal ha. 

Chao delte tonespekteret inn i fem felter (som på bildet), og en merke på den loddrette streken, viser hvilken tone det er snakk om, f.eks. ˥ for den høyeste tonen, eller ˨ for den nest laveste tonen. Fordelen med dette systemet, sammenlignet med f.eks. å markere toner med diakritiske tegn er at man kan kombinere flere tonebokstaver, og visuelt konturtoner. Den tredje tonen, som vi i bildet ser synker fra andre til første toneleie, og så stiger fra første til fjerde toneleie, kan med tonebokstaver skrives slik: ˨‌˩‌˦. En flat tone, som den første tonen i kinesisk (rød linje i bildet), vil skrives med to tonebokstaver: ˥˥. En enkelt tonebokstav brukes for å markere en glottal plosiv, som gjerne inngår i et tonem på flere språk. 

Ettersom man ikke alltid har hatt mulighet til å skrive tonebokstaver i trykt tekst, har de noen ganger blitt erstattet av tall. Man kan da erstatte ˨ med 2 og ˥ med 5, osv. ˥˥ vil da skrives 55, og ˨‌˩‌˦ som 214. Den eneste ulempen ved å endre tonebokstaver om til tall er at en del språk allerede har en fastsatt transkripsjon, som inneholder tall, som avviker fra dette systemet. Dersom et språk ikke bruker fem toneleier, men bare tre, har man ikke behov for det fulle tonespekteret, men har i stedet valgt å bruker bare tre. Til svarende er det heller ikke selv-sagt at alle slike systemer for å skrive ned tonespråk, vil ha valgt 5 til å være det høyeste toneleiet, det kunne like godt vært det laveste. Sånn sett, er fordelen med tonebokstaver at man slipper å forvirring når man fra å være vant til å bruke et transkripsjonssystem for et språk, skal begynne å lese et annet.