recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Helge Atle Simonnes** (født 1955) er en norsk journalist, redaktør og siviløkonom. Han var redaktør for avisa *Vårt Land* i 25 år.

Simonnes studerte statsvitenskap og økonomisk administrasjon ved Distriktshøgskolen i Molde i 1979–1982. Senere tok han utdanning som siviløkonom ved Handelshøyskolen BI (1985) og 1.avdeling juss ved Universitetet i Oslo (1987).

Han startet karrieren som journalist i *Sunnmørsposten* hvor han arbeidet fra 1976 til 1982. Deretter ble han journalist i *Vårt Land*. I 1987 ble han disponent for avisa og i 1991 sjefredaktør, en stilling han hadde til 2016. Under store deler av denne tiden var han også konsernsjef for Mentor Medier (1991–2015). Han har deretter vært fast spaltist i *Dagsavisen*, der han skriver i skjæringsfeltet politikk og religion.

Han har også hatt flere lederverv. Blant annet har han vært styreleder i *Dagsavisen*, Norsk Presseforbund, Norske Avisers Landsforbund (1999–2002) og Mediebedriftenes Landsforening.

I 2019 gav han ut boka *Kampen om korset i politikken*. Utgangspunktet for boka var splittelsen i Kristelig Folkeparti etter Knut Arild Hareids venstredreining, samt konflikten mellom Hareide og Sylvi Listhaug.

I 2016 tildelte Oslo redaktørforening ham hedersprisen.

Referanser
----------

1. 1 2   Store norske leksikon, snl.no, besøkt 18. juli 2021[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Norsk Telegrambyrå, utgitt 21. desember 2005, besøkt 18. juli 2021, «50 år 21. desember: Sjefredaktør, adm. dir. Helge Simonnes»[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2  «Helge Simonnes - Allkunne». *www.allkunne.no* **(norsk)**. Besøkt 18. juli 2021.
4. ↑  «Dyrkjøpt rettetast». *universitas.no*. 2008. Besøkt 18. juli 2021.
5. ↑  Riiber, Av Kjersti (2014). «Gir seg i Mentor Medier». *Dagsavisen* **(norsk)**. Besøkt 18. juli 2021.
6. ↑  «Helge Simonnes». *Dagsavisen* **(norsk)**. Besøkt 10. juli 2022.
7. ↑  «Kampen om korset i politikken - Helge Simonnes». *Bokklubben*. Besøkt 18. juli 2021.
8. ↑  Michalsen, Gard L. (11. mars 2016). «(+) Helge Simonnes fikk årets hederspris fra Oslo redaktørforening - her er hans muntre takketale». *m24.no* **(norsk)**. Besøkt 18. juli 2021.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Prabook **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND
 |
**Store Trolltinden** (også skrevet *Store Trolltind*) er et fjell i Rauma kommune i Møre og Romsdal. Det har en høyde på 1 788 meter over havet og er en av de høyeste toppene blant Romsdalsalpene, og den nest høyeste av Trolltindan. Det er en utpreget alpin tind, mot nordøst faller fjellet nesten loddrett ned i Romsdalen, og på nordvestsiden ligger Adelsbreen.

Fottur
------

Man kan komme til topps på Store Trolltinden uten klatring eller erfaring fra bre. Turen starter ved Stigrøra (øverst i Trollstigen). Herfra på sti, over urer og i bratte sand- og steinskråninger til Bruraskaret – toppen av Trollveggen. Fra Bruraskaret er det merket sti til toppen. Før og etter Bruraskaret finnes en delvis tilrettelagt sti, kalt «Troll Highway». Siste del til toppen går i bratte kløfter. Her finnes noen klyvepunkt, men ikke vanskeligere enn at de mestres av de fleste.

Fotnoter
--------

**Type numrering**
1. ↑  Avstand til samme høyde på Breitinden i sør.

Referanser
----------

1. ↑  «Norgeskart». Kartverket. Besøkt 24. januar 2016.
2. ↑  «Store Trolltinden - 1788moh». *peakbook.org*. 9. mars 2016. Besøkt 12. mars 2017.

Eksterne lenker
---------------

* turbok.no: Turbeskrivelse Arkivert 7. april 2013 hos Wayback Machine.

Store Trolltinden bakerst, med Åndalsnes i forgrunnen
**Gjermund Haugen** (født 7. november 1914 i Heddal på Notodden, død 25. september 1976) var en spillemann fra Notodden i Telemark.

Gjermund Haugen var mest kjent for konsertspill, og fulgte tradisjonen etter Lars Fykerud i dette. I sin tid var han jevngod med Sigbjørn Bernhoft Osa, men hadde et annet temperament. Han var innadvent og lyrisk av natur. Han opptrådte første gang som 13-åring.

Haugen var den første som spilte hardingfele i en kirke i Norge, nærmere bestemt Heddal stavkirke. Han var grundig, men ble av og til noe uglesett av andre spilemenn, mest på grunn av slåttetolkninger og "konsert"-relatert framføring. Dette førte til at han av og til ble utsatt for ren sabotasje. Ved en anledning hadde noen skrudd ned alle strengene på fela hans da han skulle spille på kappleik. Han stemte i 20 minutter på scenen før han var klar, uten å si et ord om saken.

Han ønsket også å kunne minst en slått fra hvert tradisjonsområde for å kunne spille dem på demonstrasjonskonserter.

Gjermund Haugen vant landskappleiken åtte ganger (1936, 1937, 1946, 1947, 1949, 1950, 1952, 1953), og er sammen med Gunnulf Borgen således den mestvinnende hardingfelespiller på landskappleiken. Han ble hedret med Festspill-prisen i Bergen.

Det ble avduket en minnestein over ham i 1980.

Haugen kom fra spillemannslekt på Heddal. Han forble ugift.

Referanser
----------

1. ↑  Aftenposten morgen - Nekrolog (1.10.1976, s.19)

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** BNF **·** BNF (data)
 |
Sami Salo
**Sami Salo** (født 2. september 1974, i Åbo) er en finsk profesjonell 
ishockey back. Han ble drafted av Ottawa Senators i 1996 NHL Entry Draft som deres 9. valg.

Salo startet sin profesjonelle karrière med TPS i den finske SM-ligaen. Etter en sesong med Jokerit, dro Salo til Nord-Amerika Ottawa Senators. Etter 4 sesonger med Ottawa, ble Salo solgt til Vancouver Canucks. Han spilte 2004-05 NHL lockouten sesongen for Frölunda HC i den svenske Elitserien, og returnerte til Vancouver foran 2005-06 NHL sesongen.

Keeperen Curtis Joseph har kalt Salo «the Finnish MacInnis» for hans utrolige slagskudd som ingen andre en Al MacInnis kunne. 29. oktober 2006 arrangerte Vancouver Canucks en «Superskills» konkurranse. Salo toppet lista i kategorien hardeste skudd med et slagskudd på 100,0 mph.

Salo representerte Finlands ishockeylag i OL 2006 i Torino, men kunne ikke delta på grunn av at han skadet skulderen i et krasj med lagkamerat Ville Peltonen.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Sami Salo – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Sami Salo – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Sami Salo – National Hockey League (NHL) Rediger på Wikidata

* (en) Sami Salo – Eurohockey.com Rediger på Wikidata

* (en) Sami Salo – Hockeydb.com Rediger på Wikidata

* (en) Sami Salo – Hockey-Reference.com Rediger på Wikidata

* (en) Sami Salo – Eliteprospects.com Rediger på Wikidata
«Toleranse» har flere betydninger.
**Toleranseutvikling** eller **avtagende effekt** forekommer ved kontinuerlig eller hyppig dosering av legemidler eller av andre substanser. Dette fører til at man må øke dosen for å opprettholde effekten. Det er flere virkningsmekanismer for hvordan toleranse oppstår. For eksempel kan en substans indusere synteseringen av metabolske enzymer, som resulterer i økt nedbrytning av substans.

En annen type utvikling kan være at målstrukturen tilpasser tilstedeværelsen av substansen. Blokkering av reseptorer av en antagonist kan fremme celler til å syntetisere flere reseptorer. Dosen må derfor økes for å blokkere de syntetiserte reseptorene og de som var der fra begynnelsen.

Fysisk avhengighet er ofte assosiert med toleranseutvikling. Fysisk avhengighet er en tilstand hvor en person blir avhengig av en substans for å føle seg normal. Hvis substansen blir seponert, føler personen abstinens og for å lindre symptomene må substansen bli tilført på ny. Hvis celler har syntetisert flere reseptorer for å motvirke antagonisten, og når antagonisten blir seponert, betyr dette at kroppen har for mange reseptorer. Kroppen blir på denne måten overfølsom for det naturlige hormonet eller nevrotransmitteren, og det er dette som fører til abstinens. Abstinensen vil vedvare helt til overskuddet av reseptorer har blitt nedbrutt naturlig, noe som kan ta flere dager til uker.

Se også
-------

* Farmakologi
* Legemiddel
* Avhengighet

Fotnoter og referanser
----------------------

1. ↑  Eksempler er: alkohol, nikotin i røyk, amfetamin m.fl.
2. 1 2 3  
	*
Graham L. Patrick (2005). *An Introduction to Medicinal Chemistry, Third edition*. Oxford. ISBN 978-0-19-927500-7.

Eksterne lenker
---------------

* Legemiddelhåndboka, *Rusmiddelbruk og avhengighetstilstander*[*død lenke*]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store medisinske leksikon **·** Encyclopædia Britannica
 |
**Store Torungen fyr** er en fyrstasjon på øya Store Torungen utenfor Arendal i Aust-Agder. Fyret ligger i Raet nasjonalpark.

Fyrstasjonen er et kystfyr, og ble opprettet i 1844 samtidig med Lille Torungen fyr og Sandvikodden fyr. Store- og Lille Torungen fyr ble bygget som tvillingfyr, og derfor ble Arendal kalt for «Byen med de tvende Fyrtårn».

Det første anlegget
-------------------

Det første fyret på Stor Torungen ble bygd i tegl fra Berger teglsteinsfabrikk i Drammen. Støpejernslykta sto 42,5 meter over havnivå, og var et eldre, fransk linseapparat av 2. orden. Rekkverkene og trappene opp til tårnene ble støpt på Nes jernverk. Store og Lille Torungen ble bygget 1 100 meter fra hverandre. Det ble oppført to tårn for å unngå forveksling med Oksøy i vest og Jomfruland i øst. Det ble bygget større fyrvokterbolig enn vanlig, med et lite rom der assistenten kunne ha sitt tøy og tilbringe sin fritid. Store Torungen ble tent 1. september 1844.

Dagens anlegg
-------------

I 1914 ble et nytt støpejernstårn bygd og teglsteinstårnet ble revet. Støpejernstårnet er 34,3 m høyt.

På fyrstasjonen er det maskinhus, boliger, uthus og en gammel smie. Det er også båtlanding med naust, tufter etter tegltårnet og tidligere boliger og uthus, hager og spor etter eldre hager og mindre jordbruksdrift. Det vokser villtulipaner på øya, Arendals kommuneblomst.

Det har vært en meteorologisk målestasjon på øya siden 1914, i senere år er denne blitt automatisert. Torungen Venner, i samarbeid med Aust-Agder Turistforening, driver i dag[*når?*] forskjellige aktiviteter på fyret. Det er omtrent 25 sengeplasser som kan leies for overnatting og Naustet som kan leies som selskapslokale.

* Store Torungen til venstre, Lille Torungen til høyre. Bildet tatt mot vest.  Foto: KENStore Torungen til venstre, Lille Torungen til høyre. Bildet tatt mot vest.  Foto: KEN

Eksterne lenker
---------------

* Torungens venner
* Sjømerker i Arendal
* Værstatistikk fra Store Torungen Arkivert 1. november 2013 hos Wayback Machine.
* «Store Torungen fyr». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.

| * v
* d
* r
Fyr i Agder |
| --- |
|  | 
* Grønningen fyr
* Hatholmen fyr
* Homborsund fyr
* Lille Torungen fyr
* Lindesnes fyr
* Lista fyr
* Lyngør fyr
* Markøy fyr
* Odderøya fyr
* Oksøy fyr
* Rivingen fyr
* Ryvingen fyr
* Saltholmen fyr
* Sandvigodden fyr
* Songvår fyr
* Stangholmen fyr
* Store Torungen fyr
* Søndre Katland fyr
* Ytre Møkkalasset fyr

 | Norges flagg |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** Riksantikvaren kulturminne **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Burislev Sverkersson**, eldre halvbror til Kol Sverkersson. Sammen med Kol utfordret han Knut Eriksson om kongsmakten i Sverige, og brødrene Burislev og Kol hadde et felles regime i årene 1167–1173. I realiteten var Sverige et delt kongedømme med tre konger.

Det er svært lite som er kjent om Burislev og Kol, bortsett fra de var sønner av kong Sverker den eldre. Kols mor var en ukjent frille, mens Burislevs mor var Sverkers andre hustru, Rikissa av Polen. Burislev fikk sitt navn etter sin morfar, den polske hertug og kong Boleslav III. Burislev nevnes i Vestgøtaloven som «Burisleph Konung» sammen med sin bror, men forsvinner deretter ut av historien i 1173. Burislev kalte seg for konge, men han er ikke tildelt noe kongenummer i den svenske kongerekken, så det har vært antatt at han i realiteten kun behersket Østergøtland.

Referanser
----------

1. ↑  «Burislev Sverkersson - Svenskt Biografiskt Lexikon». *sok.riksarkivet.se*. Besøkt 30. april 2021.
2. ↑  Schück, Adolf (1951). «Från Viby til Bjälbo : studier i Sveriges historia under 1100-talets senare hälft» (PDF). *Fornvännen*: 197–218. Arkivert fra originalen (PDF) 30. april 2021. Besøkt 30. april 2021.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Karl Sverkersson** | **Konge av Sverige**(1168–1173) | Etterfølger:**Knut Eriksson** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Svenskt biografiskt lexikon
 |
Det kartesiske koordinatsystem med fire merkede punkter: (2,3) i grønn, (-3,1) i rød, (-1.5,-2.5) i blå og (0,0), origo, i lilla.
I det **kartesiske koordinatsystemet** er koordinataksene vinkelrett på hverandre. 
I to dimensjoner er det vanlig å kalle disse for *x*- og *y*-aksen. *x*-koordinaten kalles *abscisse* og *y*-koordinaten *ordinat*. Den tredje dimensjonen går da eventuelt langs *z*-aksen. 

Det kartesiske koordinatsystemet ble først brukt av René Descartes (latinisert *Cartesius*), derav navnet.

Koordinatene til et punkt i et kartesisk koordinatsystem er bestemt av projeksjonen ned på hver av koordinataksene. Punktet kan derfor beregnes fra koordinatene ved å ta lineærkombinasjonen av de kartesiske basisvektorene, vektet med koordinatene.

I tillegg til kartesiske koordinater, brukes det mange andre kjente koordinatsystemer. Eksempler på disse er polar-, sylindriske eller sfæriske koordinatsystemer.

Eksempel
--------

Et punkt *P* i  planet kan spesifiseres entydig ved å angi to verdier, henholdsvis *x*- og *y*-koordinaten slik at *P = (x,y)*. Man kan alternativt også benytte vektornotasjon og tilskrive punktet *P* en «posisjonsvektor» **r** = *x* **i** + *y* **j** hvor **i** og **j** er basisvektorene i *x*- og *y*-retning.

Etymologi
---------

Koordinat betyr å sette sammen to eller flere ordinate akser: Altså fra co[o]rdinate. Punktet der aksene krysser heter Origo. Origo stammer fra F. origine, og L. origo, -iginis, fra oriri, og betyr å stige opp, å bli synlig; Gr. 'orny`nai´: å stirre opp.[] Origo har altså med den første eksistens å gjøre.

Horisontalaksen (vanligvis x-aksen) heter Abscisse.[] Abscisse betyr å separere, og stammer fra det latinske ordet abscindo: ab ("from, away from") + scindō ("cut, tear; divide"). 

Vertikalaksen (vanligvis y-aksen) heter Ordinat.[] Ordinate (sent 1300-tall) stammer fra det latinske ordet ordinatus, pp. fra ordinare, og betyr å ordne, og å sette i rekkefølge.

Se også
-------

* Lineær algebra
* vektor
* Basis
* Polarkoordinatsystem

Referanser
----------

1. ↑  «Earliest Known Uses of Some of the Words of Mathematics (C)». Jeff Miller. 25. juni 2017. Besøkt 7. februar 2019.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** MathWorld **·** GND
 |
**Glittre sanatorium**  i Nittedal ble opprettet som en statlig institusjon i 1925, og var et stort sanatorium for behandling av tuberkulose. Det hadde da allerede eksistert som et privat sanatorium i flere år, men staten overtok eiendommen i 1920-årene og bygget et nytt sanatorium med kapasitet til rundt 160 pasienter, og kunne ved stor pågang ta imot inntill 180 pasienter.

Etter at legemidler som Streptomycin nærmest tok knekken på tuberkulosen tidlig på 1950-tallet gikk det over til å bli en mer generelt lungesykehus. Dette ble drevet av staten fram til fram til 31. desember 1990, da institusjonen ble overtatt av Landsforeningen for hjerte- og lungesyke (LHL) 1. januar 1991.

Virksomheten er videreført av LHL under navnet Glittreklinikken som et spesialsykehus for utredning, behandling og rehabilitering av pasienter med lungesyke. Spesialsykehuset ble nedlagt våren 2018. 

Bygningen sto tom til våren 2022 da den ble tatt i bruk som hastemottak og asylmottak for ukrainske flyktninger.

Se også
-------

* Vensmoen Sanatorium
* Landeskogen tuberkulosesanatorium
* Luster Sanatorium
* Ringvoll Sanatorium

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  «Glittre Sanatorium». Nittedalsporten. Besøkt 21. desember 2015.
2. 1 2  Svein Askheim (6. juni 2013). «Glittreklinikken». Store norske leksikon. Besøkt 21. desember 2015.
**Egil Gade Greve** (født 11. februar 1930 i Bergen) er en norsk bedriftsleder og bankdirektør. Han er bror til Tim Greve, se Greve (slekt).

Utdanning og virke
------------------

Egil Gade Greve tok eksamen på Bergens Handelsgymnasium i 1948. Deretter reiste han til sjøs, men før han kom hjem igjen, var han innom Columbia University i USA og tok kurser i økonomi og administrasjon. I 1953 giftet han seg med Astrid Birgitte Kolderup og arbeidet deretter i en mindre bedrift i Bergen før de sammen overtok ledelsen av hennes families bedrift, Peter M. Kolderup A/S, en tradisjonsrik grossist- og detaljistbedrift i glass- og steintøybransjen. Her gjennomførte han en strukturendring fra en tradisjonell bergensk handelsbedrift med agenter som reiste rundt i landet til et moderne konsern med 140 butikker i Til Bords-kjeden som ble betjent fra et moderne sentrallager i Bergen.

I 1967 ble han valgt inn i styret for Bergens Privatbank. I 1975 fusjonerte den med Bergens Kreditbank og dannet den nye Bergen Bank. I 1980 ble Greve bedt om å gå inn i bankens ledelse. Etter to år som viseadministrerende direktør ble han i 1982 administrerende direktør og hadde den stillingen i ni år. I sin tid i banken gjennomførte han en radikal reorganisering av virksomheten. Han reduserte kostnadene og fikk yngre medarbeidere i ledelsen.

Greve var innstilt på å fusjonere videre, og drøftet fusjon med bankdirektør Tor Moursund i Christiania Bank og Kreditkasse. Men Kreditkassens styre gikk ikke inn for dette, så det ble ikke noe av planene. Imidlertid fikk Greve en henvendelse fra Den norske Creditbank om fusjon, DnC hadde tapt mye på utenlandsengasjement. Styrene i de to bankene gikk inn for dette og de to bankene ble til DnB i 1990. Greve var den nye bankens første administrerende direktør, men gikk av for aldersgrensen i 1991.

Verv
----

* Formann i Norges Grossistforbund 1966–68
* Formann i Den norske Bankforening 1986–88
* Visepresident i Norges Handelsstands Forbund
* Styremedlem i Bergens Handelsforening
* Styreformann i forsikringsselskapet Vital Forsikring
* Formann i styret for Administrativt Forskningsfond ved Norges Handelshøyskole
* Formann i styret for Stiftelsen Musikselskabet Harmonien
* Medlem av rådet for Chr. Michelsens Institutt
* Medlem av styret i flere bedrifter

Heder
-----

* Ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden 1997
* Kommandør av Nordstjärneorden
* Kommandør av Finlands Lejons orden.

Referanser
----------

1. 1 2  Munthe, Preben (28. september 2014). «Egil Gade Greve». *Norsk biografisk leksikon* **(norsk)**. Besøkt 25. januar 2019.  "Egil Gade Greve var formann i Den Norske Bankforening 1986–88. Han ble utnevnt til ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden 1997 og er kommandør av den svenske Nordstjärneorden og Finlands Lejons orden."

Kilder
------

* Egil Gade Greve hos Norsk biografisk leksikon

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon
 |
**Egil Olaf Hartmann** (født 1859 i Larvik, død 1906 i Kristiania) var en norsk jurist, pressemann og arkivar.

Egil Hartmann ble cand.jur. i 1887, og i 1888 ble han ansatt i Riksarkivet. Fra 1894 var han bestyrer for stiftsarkivavdelingen der, og i 1898 ble han utnevnt til arkivar.

Siden studietiden hadde han levert bidrag til hovedstadspressen, og i perioden 1890–1904 skrev han fast for avisen *Morgenbladet*. I årene 1894–1903 var han redaktør for vittighetsbladet *Korsaren*. Hartmanns skrivestil betegnes som vittig og elegant, ofte med et skarpt polemisk preg. Etter hans død utga søsteren Edle Hartmann i 1908 en samling av hans humoristiske tekster under tittelen *Blink fra dagliglivets psykologi*. Som eksempel på innholdet i boken kan nevnes humoresken *Hunden seet fra et usympathetisk Standpunkt*.

Han var sønn av rektor Gudbrand Helenus Hartmann og Fredrikke Dorothea Christiane Hartmann født Michelet. Han var bror av Edle Hartmann Schjødt, kjent under psevdonymet *Sfinx*.

Bibliografi
-----------

* 1908: *Blink fra dagliglivets psykologi. Udgivet ved hans søster Sfinx*. Forord av Ludvig Daae

Referanser
----------

1. 1 2   Store norske leksikon, oppført som Egil Olaf Hartmann, Store norske leksikon-ID Egil\_Olaf\_Hartmann[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Om Egil Hartmann i *Store norske leksikon (SNL)*
* Om Egil Hartmann på nettstedet *lokalhistoriewiki.no*

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Prabook **·** Historisk befolkningsregister
 |
**Egil Johan Grandhagen** (født 20. september 1947, død 20. mai 2020) var en norsk teolog og misjonsleder. Han var generalsekretær i Norsk Luthersk Misjonssamband (NLM) fra 1982 til 2001.

Grandhagen var cand.theol. fra Menighetsfakultetet i Oslo og hadde også offisersutdannelse fra Forsvaret. Han var assisterende heimesekretær i Norsk Luthersk Misjonssamband (NLM) 1972–1973, styrer på Soltun soldatheim 1973-–1976, assisterende heimesekretær ved hovedkontoret i NLM fra 1976, assisterende generalsekretær fra 1979 og generalsekretær i fra 1982 til 2001. Han var deretter lærer og veileder på Fjellhaug utdanningssenter.

Han skrev bøkene *Du er dyrebar i Herrens øyne* (1996), *Med den kraft Herren gir* (1997), *Oppdraget er ikke fullført* (1999), og en rekke hefter, som *Alle har rett på evangeliet*, *I Kristi sted* og *Det gjelder livet*.

Kjell Grandhagen, sjef for Forsvarets etterretningstjeneste (2010-2016), var hans bror.

Egil Grandhagens liv og virke er beskrevet i en porttrettbok skrevet av Hans Aage Gravaas: "Egil Grandhagen: Visjonær og samlende. Et portrett". Lunde Forlag, Oslo, 2022.

Referanser
----------

1. ↑   snl.no[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   www.vl.no[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  *Egil Grandhagen i Misjonshuset*, Ringerikes Blad, 11. oktober 2008
4. ↑  Øyvind Åsland, generalsekretær i NLM: *Egil Grandhagen* - Minneord i Aftenposten 13. juni 2020
5. ↑  Ola Ødegaard: *Egil Grandhagen* - Minneord i Aftenposten 2. juni 2020

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Birger Breivik** | **Norsk Luthersk Misjonssambands generalsekretær**(1982–2001) | Etterfølger:**Ola Tulluan** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** BIBSYS **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Egil Johannes Amlie** (født 22. februar 1920 i København, død 2. september 2014 i Oslo) var en norsk diplomat og ambassadør.

Amlie var utdannet jurist og begynte å arbeide i Utenriksdepartementet i 1947. Han var stasjonert ved Norges delegasjon til FN i New York City, sekretær ved legasjonen i Rio de Janeiro, Reykjavik og i Antwerpen. I 1967 ble han underdirektør i Utenriksdepartementets rettsavdeling. 

Han var Norges første ambassadør til DDR (Øst-Tyskland) hvor han var stasjonert i tiden 1973–1976 som sjef for Norges ambassade i Øst-Berlin. Fra 1977 til 1983 var han sjef for UDs rettsavdeling, etterfulgt av Per Tresselt. I den perioden var han også norsk prosessfullmektig da Norge og andre land klaget Tyrkia inn for Den europeiske menneskerettighetskommisjon i 1982. Han var norsk sjefsforhandler under forhandlingene med Danmark om den økonomiske delelinje mellom Grønland og Jan Mayen.

I tiden 1983-1987 var han ambassadør til Portugal med sideakreditering til Kapp Verde og Guinea-Bissau. Amlie var også dommer ved Den faste voldgiftsdomstolen i Haag.

Han mottok St. Olavs Orden i 1983.

Referanser
----------

1. ↑  *Navn i nyhetene: Egil J. Amlie* i NTB tekst den 17. august 1990.
***Polychalma*** er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae). Både larvene og de voksne (imago) er planteetere.

Utseende
--------

En middelsstor, oval, blankt mørkgrå skjoldbille. Oversiden er ujevn, med grov, ujevn punktering. Hodet er dekket av pronotum, men denne arten er ikke påfallende bred, dekkvingenes "brem" er ganske smal. Antennene er tynne. Dekkvingenes forhjørner er ikke framskutte.

Levevis
-------

Både larver og voksne lever på planter og eter fra dem. Denne lever på ulike tofrøbladete planter i familiene Boraginaceae og Sterculiaceae.

Utbredelse
----------

Arten er utbredt fra Costa Rica i nord til Peru i sør.

Systematisk inndeling
---------------------

Hispinae inkluderer noen ganger gruppen (underfamilien) skjoldbiller, da som stammen Cassidini, i denne oversikten er den holdt utenfor, og plassert inn i som søstergruppen skjoldbiller. Andre klassifikasjoner plasserer denne gruppen (som Hispini) som en undergruppe av skjoldbillene.

**Treliste**
* orden **biller** (Coleoptera)
	+ underorden **Polyphaga**
		- overfamilie **Chrysomeloidea** Latreille, 1802 (=Phytophaga)
			* familien bladbiller (Chrysomelidae Latreille, 1802)
				+ underfamilien skjoldbiller, Cassidinae
					- stamme **Goniocheniini** Spaeth, 1942
						* slekten ***Polychalma*** Barber & Bridwell, 1940
							+ *Polychalma multicava* (Latreille, 1821)

Litteratur
----------

Eksterne lenker
---------------

* *Polychalma* på ITIS
* Oversikt over slekten

  

* (en) *Polychalma* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Polychalma* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Polychalma* hos NCBI Rediger på Wikidata
***Andungen Kvakk-kvakk*** (originaltittel: *Quaq Quao*) er en italiensk animasjonsfilmserie for barn som originalt gikk på TV fra midten av 1970-årene. Teknikken som ble brukt var *origami*, det vil si at alle figurene (vesentlig dyr) var brettet i papir. Hver episode varer omtrent fem minutter.

Quaq Quao er en hvit origami-and med gult nebb. Han er ung, eventyrlysten og litt frekk. Kjenningsmelodien ble populær, og finnes på en lang rekke samlealbum med barnesanger både i Norge og i andre land.

Handling
--------

Quaq Quao har en kort interaksjon med moren sin, en større versjon av seg selv - i noe som ser ut til å være en leksjon. Han tar farvel med moren sin, synger Quaq Quao-sangen og utfører akrobatikk i vannet, og har det generelt bra før han møter forskjellige skapninger. Disse skapningene er vanligvis et annet dyr, men det kan også være en racerbil, en sky eller et tog. Quaq Quao kvakker mot skapningen og oppfører seg som en and, og den andre skapningen lager lyder og oppfører seg passende for sin type.

Quaq Quao og den andre skapningen er i utgangspunktet motstandere, og forsøker i begynnelsen å overliste eller utkonkurrere hverandre. Men dette kulminerer ofte i kamper hvor de forsøker å overbevise den andre skapningen om at deres eget språk er det rette. Men til slutt blir de venner, og imiterer hverandres lyder og oppfører seg som hverandre. Quaq Quao svømmer deretter tilbake til moren sin, samtidig som han synger tema-melodien i stil med den andre skapningen.

Han gjenvinner sitt normale utseende, rett før han møter moren sin igjen. Når han kommer tilbake, hilser moren på ham ved å kvekke, og Quaq Quao svarer med å lage lydene til sin nye venn. Moren hans blir derfor skremt, og kvakker igjen. Denne gangen svarer Quaq Quao tilbake med å kvakke. Moren hans blir fornøyd, og de to svømmer utenfor skjermen sammen. Rett før episoden slutter, raser Quaq Quao tilbake over skjermen, og lager lydene til den nye vennen sin igjen - til tross av moren sin. Deretter reiser han utenfor skjermen igjen, for å reise sammen med moren sin.

Referanser
----------

1. ↑  *Rogalands Avis 1976.06.22*. Norge;Rogaland;;Stavanger;;;;. 1976. s. 17.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Andungen Kvakk-kvakk* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Andungen Kvakk-kvakk* på The Movie Database – TV Rediger på Wikidata
Figuren viser et eksempel på hvordan elektriske signaler kan overføres ved hjelp av spinn.Spinnstrømmen settes i gang med et elektrisk felt i den ene enden av materialet, en antiferromagnet. I antiferromagneten er det spinn som veksler mellom den ene eller den andre retningen (gule og blå piler). Signalet sprer seg som en bølge (grønne piler) gjennom antiferromagneten. I den andre enden av materialet overføres spinnstrømmen til en elektrisk strøm igjen. Foto: Illustrasjon: Kolbjørn Skarpnes/NTNU **Spinntronikk**, også kjent som **spinnelektronikk** eller **spinnbasert elektronikk**, er et forskningsområde innenfor nanoteknologi. 

Alle elektroner har en elektrisk ladning. I tillegg har de en indre rotasjon, et spinn. I spinntronikken utnyttes dette spinnet til å utvikle nye måter å sende og prosessere informasjon på.

Det er mulig å lage spinnstrømmer hvor kun spinn beveger seg, og ikke elektroner, ved å benytte seg av en annen type partikler kalt magnoner. Slike spinnstrømmer gir mindre energitap i overføringen av signalet enn vanlige elektriske strømmer båret av elektroner. Dermed skapes heller ikke så stor varmeutvikling, noe som er blitt et stadig større problem etter hvert som transistorene på mikrobrikker er blitt stadig mindre.

Spinntronikk-teknologi benyttes allerede i lesehodet til harddisker i moderne datamaskiner.

I Norge forsker en gruppe ved QuSpin, et senter for fremragende forskning (SFF) ved NTNU, på spinntronikk. Senteret ble opprettet for å kombinere teori med eksperimentell fysikk innen spinntronikk.

Gjennom SFF-bevilgningen fra Norges forskningsråd, i tillegg til finansiering fra NTNU og EUs forskningsråd, har QuSpin bygget opp både en teoretisk aktivitet og tre eksperimentelle laboratorier på høyt internasjonalt nivå.

Referanser
----------

1. 1 2  Brandslet, Steinar (12. september 2018). «Av og til er 80 mikrometer nok». *Gemini.no*. Besøkt 19. november 2019.
2. 1 2  Oksholen, Tore (8. mai 2020). «Gnister tennes når dedikerte fagfolk møtes». *universitetsavisa.no*. Arkivert fra originalen 16. mai 2020. Besøkt 13. mai 2020.
3. ↑  Linder, Jacob (5. januar 2018). «magnon». *Store norske leksikon*. Besøkt 27. mai 2020.
4. ↑  Linder, Jacob (21. juli 2019). «spinnelektronikk». *Store norske leksikon*. Besøkt 13. mai 2020.
5. ↑  Oksholen, Tore (9. oktober 2018). «Er verdensledende, skal bli enda bedre». *universitetsavisa.no*. Arkivert fra originalen 27. juni 2020. Besøkt 20. mai 2020.
6. ↑  NTNU (2011). *NTNU – Rapport og planer 2010–2011*. NTNU. s. 4.

Eksterne lenker
---------------

* N.N. (4. mai 2017). «Introduction to Spintronics | Spintronics-Info». *www.spintronics-info.com*. Besøkt 13. mai 2020.  *Nettsted med mye informasjon om spinntronikk*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL **·** NKC **·** BNE
 |
Sørumsverdet. Foto: Kulturhistorisk museum, Universitetet i Oslo
**Sørumsverdet** er et sverd fra bronsealderen som ble funnet i 1948 i et skogholt ca. 300 meter nord for gården Østre Sørum i Gran kommune i Oppland. Sverdet er ca. 90 cm langt, og er et Skandinavias lengste sverd fra denne perioden. Klingen er 79 cm lang og inntil 3 cm bred. Sverdet er et såkalt Auverniersverd med klare paralleller i Sør-Europa, spesielt i Sveits. Det er imidlertid unikt i Norge. I Skandinavia er det funnet tre tilsvarende sverd; et fra Skåne og to fra Göta älvområdet. Sverdet er datert til ca. 500 f.Kr. altså Hallstatt-perioden.
Sverdet er laget i dagens Tsjekkia. Kanskje var dette en gave fra en sentraleuropeisk høvding, gitt til en høvding på Hadeland som tegn på lojalitet.

Referanser
----------

1. ↑  Norgeshistorie.no, Lene Melheim, «For mange høvdinger og for få undersåtter?». Hentet 23. nov. 2016 fra .

Kilder
------

* Hagen, A. 1949. «Sørumsverdet». Viking 13, s. 17-24.
* For mange høvdinger og for få undersåtter?, artikkel hos Norgeshistorie.no
**Richard «Billy» Vaughn** (født 12. april 1919, død 26. september 1991) var en amerikansk sanger og orkesterleder.

Han ble født og vokste opp i Glasgow i Kentucky, hvor han ble inspirert av sin far til å lære seg å spille mandolin, da han som treåring var syk med meslinger.[] Han lærte seg senere å spille mange instrumenter.

I 1941 vervet Vaughn seg i Nasjonalgarden og ble sendt til Europa. Han ble der til slutten av andre verdenskrig og bestemte seg for å satse på en musikkarriere da han kom hjem. Vaughn studerte musikkomposisjon ved Western Kentucky State College (nå Western Kentucky University). Han livnærte seg som pianist ved lokale nattklubber og som frisør.[] Tre andre studenter ved universitetet, Jimmy Sacca, Donald McGuire og Seymour Spiegelman, hadde dannet en vokaltrio, og rekrutterte Vaughn som pianist til gruppen The Hilltoppers. Han ble raskt den fjerde stemmen, og skrev også deres første hitlåt, «Trying», som entret hitlistene i 1952.

I 1954 forlot han gruppen, for å jobbe som musikkdirektør hos Dot Records i Gallatin, Tennessee. Han dannet sitt eget orkester, som samme året hadde en stor hit med «Melody of Love». Han hadde i løpet av de neste 15 årene mange hits verden over, og var den første til å toppe Norges offisielle hitliste i 1958, med låten «Sail Along Silv'ry Moon».[]

Vaughn døde av kreft i Palomar i California, 26. september 1991. Han ble 72 år gammel.

Referanser
----------

1. 1 2   Gemeinsame Normdatei, besøkt 4. mai 2014[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   Find a Grave, Find a Grave 7288743, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w6fv246k, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
5. ↑   Find a Grave, Find a Grave 7288743, besøkt 30. juni 2020[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Billy Vaughn – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Billy Vaughn på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Billy Vaughn på MusicBrainz Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** BNE **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Andy Cunningham** (født 30. januar 1890, død 1973) var en skotsk fotballspiller og trener. Hans posisjon var spiss.

Spillerkarriere
---------------

Cunningham startet karrieren i Kilmarnock, før han dro videre til Glasgow Rangers i 1915. Han debuterte for Rangers i 1-0-tapet mot Partick Thistle 5. april 1915. I sin første sesong på Ibrox fikk han fem kamper.

Cunningham ble brukt en gang i blant av manager William Wilton, før han etablerte seg på laget i 1918/19-sesongen. Totalt fikk han 389 kamper og 182 mål for Rangers. Han vant syv ligatitler og spilte i den berømte cupfinalen i 1928, da Rangers slo Celtic 4-0. Med det vant Rangers sin første cuptittel på 25 år.

I 1928 flyttet Cunningham på seg igjen. Denne gangen til Newcastle United. Han ble dermed den eldste spilleren som har debutert i det engelske fotballigaen, i en alder av 38.

Trenerkarriere
--------------

Han startet karrieren som spillende manager, og i det han la opp ble han den første fulltidsmanageren noensinne i klubben. Teknisk sett var hans forgjenger, Frank Watt, klubbens første manager, men han hadde ingen kontroll over laguttaket.

I 1932 førte han laget sitt til topps i FA-cupen. Arsenal ble slått 2-1 i finalen. Likevel rykket klubben ned til 2. divisjon mens han var i klubben, og i 1935 trakk Cunningham seg. Han var en delvis suksess i Newcastle, med 105 seire på 251 kamper.

Cunningham var dessuten skotsk landslagsspiller. Han fikk 12 kamper og scoret fem mål for Skottland. Av de 12 kampene, tapte Cunningham bare én.

Etter perioden i Newcastle, returnerte han til Skottland, hvor han tok over Dundee i årene 1937-40. Etter 2. verdenskrig ble han sportsjournalist.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Andy Cunningham – national-football-teams.com Rediger på Wikidata

* (en) Andy Cunningham – Soccerbase.com Rediger på Wikidata

* (en) Andy Cunningham – EU-Football.info Rediger på Wikidata

* (en) Andy Cunningham – Skottlands fotballforbund Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Vinterfestuka**, ofte forkortet **VU**, er en årlig kulturfestival med jernbanehistorisk plattform i Narvik. Den er basert på historier, myter og fakta fra anleggstiden til jernbaneanlegget mellom Narvik og Kiruna rundt 1900.

Viktige symboler for Vinterfestuka er rallaren, Svarta Bjørn] og Ofotbanen.

Vinterfestuka arrangeres hvert år i mars, første gang i 1956 som en «fransk festival». I 1957 hadde arrangementet navnet *Festival Narvik*. Vinterfestukas rundt 200 arrangementer trekker totalt omtrent 30 000 besøkende.

Vinterfestukas posisjon i befolkningen står i en særstilling da en stor del av byens befolkning har egne antrekk som bæres under festivalen. For menn er det sort bukse og rutete flanell-skjorte med sort eller mørk vest samt rallarhatt som gjelder til hverdags, til fest er det det samme antrekket, men med hvit skjorte. For damene er det langt skjørt med bluse(ofte hvit/lys grå eller rødlig/lilla) og sort sjal som er hverdagsantrekk mens aftenkjole brukes til fest. Denne tradisjonen har hatt en markant vekst i popularitet også blant ungdom de siste årene.

Vinterfestuka var i starten drevet av Narvik Reiselivslag, men størrelsen av arrangementene gjorde en annen organisering nødvendig. Vinterfestuka ble derfor egen stiftelse i 1997, med navnet Stiftelsen Vinterfestuka. Bakgrunnen var å få en mer frittstående organisasjon som kunne gjennomføre arrangementene «Vinterfestuka i Narvik», «Folkefest i Rombaksbotn» og bidra til å utvikle nye arrangement. I dag står stiftelsen for gjennomføringen av kulturarrangementene «Vinterfestuka i Narvik», «Folkefest i Rombaksbotn» og en rekke andre arrangementer gjennom året.

Den Stolte og Ærverdige Rallarklubben av Malmbyen Narvik er også en viktig bidragsyter, med sine arrangementer i Vinterfestuka og ellers i året. Det er Rallarklubben som står for det tradisjonelle kostymetoget for barn som går første lørdag i VU.

11. mars 2020, måtte Narvik avlyse VU på grunn av koronavirus.(65 år siden forrige avlyselse).

Referanser
----------

1. 1 2 3  «Vinterfestuka sine nettsider». Arkivert fra originalen 21. mars 2014. Besøkt 21. mars 2014.
2. 1 2 3  Rallarklubbens side om Svarta Bjørn og Vinterfestuka Arkivert 21. mars 2014 hos Wayback Machine.
3. 1 2  Vinterfestukas Historiesider[*død lenke*].
4. ↑

Eksterne lenker
---------------

* Hjemmesiden til Vinterfestuka i Narvik.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Radio Follo** (tidligere Ås radioen) er en lokalradio i Follo med en voksen radioprofil. Kanalen sender på frekvensen FM 99,00.

Historie
--------

Radiokanalen bla startet av ansvarlig redaktør og eier Jan Vidar Magnussen, og hadde sin første sending 3. mai 1991 under navnet Ås radioen. Magnussen var tidligere ansvarlig redaktør for Radio FF i Vestby kommune, før han i 1990 dannet Ås Nærradioforening som står bak Radio Follo.
Kanalen hadde i starten kun konsesjon for å sende i Ås kommune, men i 1993 ble konsesjonen utvidet til også å gjelde kommunene Vestby og Frogn. Kanalen skiftet da navn til Radio Follo.

Radio Follo har vært banebrytende på mange områder. Radiokanalen var en av de første lokalradioer i Norge som kunne tilby sine lyttere direkte overføringer fra gudstjenester fra forskjellige kirker i flere kommuner. De var også tidlig ute med direkte overførte kommunestyremøter. I 1991 bygde kanalen eget stor studio hvor folk kunne komme å danse til kjente orkestre samtidig som det ble sendt direkte på radioen. Senere har kanalen etablert flere studioer i konsesjonsområdet hvor det ble sendt direkte overføringer, blant annet fra Studentradioen ved Norges landbrukshøgskole, sommersendinger fra Skipperstuen og Telegrafen i Drøbak, direkte sendinger fra Klubben og Kroa i Son og fra medialinja ved Follo Folkehøyskole.

Radio Follo har i løpet av 15 år hatt ca. 360 personer i sitt virke, og har i dag 40 frivillige medarbeidere. Mange av disse har senere gått over til andre medier som NRK, P4 og riksaviser. Radio Follo hadde fra 1990 til 2003 kontorer i Brekkeveien 21 i Ås kommune, men i august 2003 flyttet de til lokaler i Østlandets Blad i Ski kommune. 

Fra 2005 ble det mulig å høre Radio Follo på internett.

Eksterne lenker
---------------

* Radio Follo nettradio
**Storesunde skule** var en grunnskole i Stryn kommune i Sogn og Fjordane som ble tatt i bruk skoleåret 1976/1977 etter en sammenslåing av kretsene Veslebygda, Dispen, Tenden og etterhvert Flo.

Skolen har i den senere tid, 2005/06, blitt utvidet og bygd om med blant annet en større treningssal og kombinert grendehus. Nybygget på Storesunde skule ble tatt i bruk første gang 17. mai 2006. Høsten 2006 var det innvielsesfest for den nyoppussede skolen - 30 år etter at skolen opprinnelig ble bygd. Mesteparten av arbeidet blei gjort på dugnad av grendefolket og resultatet ble ny gymnastikksal, nye kontor for lærerne, nytt bibliotek, nytt kjøkken og sløydsal. Alle klasserommene ble også pussa opp.

Storesunde skule hadde i skoleåret 2011/12 26 elever fra 1.–7. trinn. Skolen er tredelt og har 7 ansatte. Skolen ligger om lag 10 km utenfor Stryn sentrum i retning Strynefjellet.

Skolen ligger med utsikt over bre, Oppstrynsvatnet og flotte fjell. Uteområdet er stort og variert. Det egner seg godt for lek og aktivitet samt til å inngå som en del av undervisninga. Det finnes baner for fotball og basketball, sandkasse, lekestativ, skogsområde med gapahuk, bålplass og lekehytter. Høsten 2010 ble det bygget ny buldrevegg på skolens område.

Eksterne lenker
---------------

* Sophusportalen: Storesunde skule
**Jonathan Williams** (født 1957) er en britisk hornist, som nå bor i Fossa, nær L'Aquila i Italia. Han lever som frilansmusiker, men er også involvert i orkesteret Orchestra Città Aperta, som han var med på å grunnlegge.

Williams ble født i England og studerte hos Sydney Coulston ved Royal Northern College of Music i Manchester. I 1982 ble han med i Chamber Orchestra of Europe som solohornist. Sammen med Gaudier-ensemblet har han spilt inn mange av de mest sentrale kammermusikkverk som inkluderer horn. Han har også vært alternerende solohornist i BBC Symphony Orchestra. I 1986 spilte han inn Mozarts 4 hornkonserter, akkompagnert av Chamber Orchestra of Europe. For tiden er Williams også aktiv i Norge, hvor han er kunstnerisk leder for MiN-ensemblet.

Utgivelser
----------

* *Wolfgang A. Mozart – The Four Horn Concerti*, ASV digital COE805 (1986)

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 6. februar 2012. Besøkt 19. april 2012.
5. ↑  .
6. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 24. mars 2014. Besøkt 18. april 2012.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
Bitmap eller rastergrafikk passer godt for fotografiske bilder, og hvis man forstørrer utsnitt av det, f.eks. øyet, ser man tydelig at det består av små fargeblokker som kalles for piksler. Bildet er altså bygget opp som et rutenett av farger.
**Bitmap** er et engelsk datauttrykk som direkte oversatt betyr «kart over biter», det vil si et «rutenett av små biter», mens dets egentlige betydning er at et det er et grafikkformat for en datamaskin. Bitmap tilsvarer et likeværende uttrykk: Rastergrafikk. Siden begge begrepene er synonymer brukes de naturlig nok om hverandre.

Forklaring
----------

Innen billedbehandling på en datamaskin er bitmap en metode for å lagre digitale bilder. Et bilde blir delt opp i et finmasket nett av rader og kolonner. Hvert element i en gitt rad og kolonne kalles for en piksel (*fra engelsk pixel*) og som har sin egen spesifikke farge.

Eksempel på billedformat under Microsoft Windows og OS/2 som håndterer bitmap, er BMP. Det er et eldre format og består av like mye data som det som faktisk lagres på harddisken. Det er ingen komprimering i filformatet for å lage små datafiler. Formatet vokser proporsjonalt med størrelsen på bildet og fargedybden - til gjengjeld tapes ikke informasjon eller kvalitet når bildet lagres.

BMP-formatet er bare ett av mange bitmap- eller raster-formater. XBM, JPEG, TIFF, GIF og andre er også bitmap- eller rasterformater, men hvert har sine egne karakteristiske kvaliteter.

Se også
-------

* Rastergrafikk
* Bitmap files

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GND
 |
**Storer College** var i årene 1867 til 1955 en skole for svarte i småbyen Harpers Ferry i Vest-Virginia. Den fikk college-status i 1938.

Under borgerkrigen søkte mange slaver fra sør tilflukt i Harpers Ferry så lenge Nordstatshæren holdt byen. John Browns opprør gjorde byen til et symbol på svartes frihetskamp før og under krigen. I 1865 startet «New England Freewill Baptist Missionaries» skolen Storer School for både hvite og svarte, herunder frigitte slaver, i regnskapsbygningen til *US Armory* i Harpers Ferry.

Med vedtaket av 13.Tillegg til USAs konstitusjon (Thirteenth Amendment) samme år ble det gjort mer organiserte bestrebelser på å opprette et college for frigitte slaver, med føderal støtte. I 1867 hadde Storer School seksten lærere til å undervise skolens 2 500 elever. Rektor Nathan Cook Brackett konkluderte at utdanning av svarte lærere var blitt nødvendig for å skaffe nok lærere til skoler for svarte, og lærerutdanningen ble startet ved skolen under nytt navn – Storer Normal School. Filantropen John Storer bevilget nå 10 000 dollar til videre utvikling av skolen.

I 1881 holdt den svarte borgerrettsaktivisten og pioneren Frederick Douglass en berømt minnetale over John Brown på Storer College, og i 1906 holdt den svarte borgerrettsorganisasjonen Niagarabevegelsen sitt andre landsmøte på Storer College.

Da raseskillet i USA ble delvis opphevet med høyesterettssaken *Brown vs Board of Education* i 1954, fikk svarte generell adgang til høyskoler i USA, og Storer College ble oppløst og stengt året etter. 

Arkivene og de akademiske rester av Storer College forvaltes av Virginia Union University og Howard University.

Eksterne lenker
---------------

* Harpers Ferry NHP, *Storer College*
* Frederick Douglass' forhold til Storer College

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GeoNames
 |
**Lionbridge** NYSE: LIOX har hovedkvarter i Waltham, Massachusetts, USA. Bedriften tilbyr oversettelse og lokalisering, internasjonalisering, programvareutvikling og -testing og e-læring.

Lionbridge ble grunnlagt i 1996 og har datterselskaper i 26 land, blant annet i Norge, Danmark, Sverige, Finland, Irland, Polen, Japan, Kina og India. Selskapet har over 4000 ansatte.

Lionbridge i Norge
------------------

Lionbridges kontor i Norge ligger på Bryggen i Bergen. Bedriften ble startet i 1985, da under navnet ID Doc (del av ID-Gruppen), senere NorDoc. I 1991 ble bedriften kjøpt opp av Berlitz og ble en del av Berlitz GlobalNET. I 2002 ble Berlitz GlobalNET kjøpt av Bowne Global Solutions, som igjen ble kjøpt av Lionbridge Technologies, Inc. i 2005. Det norske kontoret har 9 ansatte (2010).

Tjenester
---------

Lionbridge leverer oversettelse og lokalisering til blant annet virksomheter innen telekommunikasjon, IT, industri, medisin og offentlige institusjoner inkludert EUs institusjoner. 

Lionbridge leverer også programvaretesting, herunder sertifiseringstjenester under varemerket VeriTest, plattformtesting, lokaliseringstesting, funksjonalitetstesting med mer.

### Freeway

Freeway er Lionbridges egen webportal. Via portalen kan Lionbridges kunder levere og administrere oppdrag, og kommunisere med sine Lionbridge-team. De får også tilgang til sin egen terminologi i form av oversettelsesminner (TM – Translation Memory) og ordlister, som Lionbridge bygger opp og lagrer på sin språkteknologiserver, Logoport.

Logoport støtter oppretting av flerspråklige ordlister og oversettelsesminner til flere enn 550 språk.

Eksterne referanser
-------------------

* Lionbridges internasjonale hjemmeside

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata