recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**NNevskij-pickwickianerne** var en uformell krets kunstelskende intellektuelle venner som studerte ved Universitetet i St. Petersburg i Russland mot slutten av 1800-tallet. Opprinnelig bestod gruppen av Alexandre Benois (i praksis dens leder), Léon Bakst, Walter Nouvel, Dmitrij Filosofov og Konstantin Somov.

I 1890 introduserte Filosofov sin nevø Serge Diaghilev. Til å begynne betraktet gruppens eldre medlemmer ham for i overkant provinsiell, men han lærte raskt av de andre medlemmene (esærlig fra Benois), og demonstrerte snart sitt talent for organisasjon og administrasjon.

I 1898 grunnla medlemmer av Nevskij-pickwickianerne tidsskriftet *Mir iskusstva* (*Kunstens verden*) med finansiell støtte fra prinsesse Maria Tenisheva og Savva Mamontov.

Diaghilev ble senere impresario for *Ballets Russes* som begynte sine opptredender i Paris i 1909. Gjennom de neste tyve år (til Diaghilevs død i 1929) forble balletten en av sin periodes mest innflytelsesrike kunstorganisasjoner. Dette skyldtes også i høy grad at to av nevskij-pickwickianerne Benois og Bakst tegnet kulisseoppsetninger og drakter for mange av produksjonene.

Referanser
----------

1. ↑  Garofala (1998), s. 150.
2. ↑  Walsh (1999), s. 129.
3. ↑  Walsh (1999), p. 129.

Litteratur
----------

* Lynn Garofala: *Diaghilev's Ballets Russes.* New York: Da Capo Press, 1998
* Stephen Walsh: *Stravinsky: A Creative Spring.* New York: Alfred A. Knopf, 1999
**Thomas «Tommy» Lucas** (født 20. september 1895 i Liverpool, død 11. desember 1953) var en engelsk fotballspiller. Mest kjent er han fra sin tid i Liverpool FC.

Lucas spilte i amatørklubbene *Sherdley Villa*, *Sutton Commercial*, *Heywood Utd*, *Peasley Cross*, *Ecess Borough* og Clapton Orient før han ble hentet til Liverpool i 1916. På grunn av 1. verdenskrig fikk han ikke sin offisielle debut for klubben før 13. september 1919 i hjemmekampen på Anfield mot Aston Villa, i en kamp de røde vant 2-1. Hans første mål for klubben kom 15. oktober 1921 i hjemmekampen mot Preston i en kamp Liverpool vant 4-0.

I sesongen 1921/1922 var han med på laget som vant 1. divisjon, men sesongen etter var det blitt så stor konkurranse om plassene at han kun fikk en ligakamp. Han fikk dermed ikke vinnermedalje enda Liverpool også dette året vant ligaen.

I de påfølgende årene gjenvant han plassen sin og spilte fast på laget. I sesongen 1930/1931 var han sammen med Archie McPherson de to eneste spillerne som var involvert i samtlige av de 43 kampene Liverpool spilte.

Han forlot Liverpool i 1933 etter å ha spilt 366 offisielle kamper for klubben.

Lucas fikk tre landskamper for England.

Han døde i 1953, 58 år gammel.

Statistikk
----------

### Kamper Liverpool

* **1916-1919:** Kamper under 2. verdenskrig – mål: **39 kamper – 0 mål.**
* **1921-1933:** Ligakamper – mål: **341 kamper – 3 mål.**
* **1921-1933:** Totalt kamper – mål: **366 kamper – 3 mål.**

**\*** Kampene under 1. verdenskrig teller ikke inn som offisielle kamper.

### Kamper England

* **1921-1926:** Totalt landskamper – mål: **3 kamper – 0 mål.**

### Medaljer

* **1921/1922:** Ligavinner 1. Divisjon.

Se også
-------

* Statistikk om Liverpool FC.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Tommy Lucas – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) Tommy Lucas – national-football-teams.com Rediger på Wikidata

* (en) Tommy Lucas – EU-Football.info Rediger på Wikidata
* Profil på LFChistory.net

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
*For filmen med samme navn, se Ender's Game (film)*
***Enders spill*** (engelsk: *Ender's Game*) er en science fiction-roman skrevet av Orson Scott Card, og er starten på hans mest velkjente bokserie, "The Ender saga". Den var opprinnelig en novelle utgitt i 1977, men ble senere utvidet og publisert som roman i 1985. Hendelsen foregår i fremtiden etter at Jorden akkurat har overlevd to sammenstøt med en fremmed rase som kommer til solsystemet, og Den Internasjonale Flåte (IF) forbereder seg til krig ved å lete etter og fremprovosere strategiske genier blant menneskene. Ender Wiggin er 6 år gammel da han blir utvalgt. Han eldre bror og søster har også betydelige roller i historien.

Flere spin-off bøker fra Ender-universet har blitt skrevet i ettertid.

Bøker i serien per 23. februar 2016
-----------------------------------

* Ender's Game (1985)
* Speaker for the Dead (1986)
* Xenocide (1991)
* Children of the Mind (1996)
* Ender's Shadow (1999)
* Shadow of the Hegemon (2001)
* Shadow Puppets (2002)
* First Meetings (2002) – novellesamling
* Shadow of the Giant (2005)
* A War of Gifts: An Ender Story (2007)
* Ender in Exile (2008)
* Shadows in Flight (2012)
* Earth Unaware (2012)
* Earth Afire (2013)
* Earth Awakens (2014)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Ender's Game – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** MusicBrainz
 |
**Tommy Roe** (født *Thomas David Roe* 9. mai 1942 i Atlanta, Georgia, USA) er en amerikansk popsanger mest kjent for sine sanger fra 1960-tallet. Roe hadde stor suksess med tyggegummipoplåter som «Shelia», «Everybody» «Sweet Pea» og «Dizzy». Sangene strakk seg fra 1962 («Shelia») til 1969 («Dizzy»).

Roe slapp sin første single allerede i 1960, med «Caveman»/«I Got a Girl» med backingbandet The Satins. Det var imidlertid i 1962, med «Shelia» at hans første store hit kom. Sangen ble backet opp av The Jordanaires og var inspirert av Buddy Holly. Roe skrev sangen da han var 14 år gammel, og spilte den først inn med The Satins, men den tok aldri av. Det var først da DJ Paul Drew og via ham Felton Jarvis oppdaget ham at Roe fikk fart på karrieren. Roe hadde stor suksess i både USA og Storbritannia, med respektive 1.- og 2.-plass og over en million solgte singler.

Tommy Roes suksess gjorde at han dro på turne i Storbritannia i 1963 med Chris Montez. Men omtrent midtveis i konserten ble backup-bandet, The Beatles, hovedattraksjonen. Da The Beatles kom til USA, var Tommy Roe oppvarming.

Roe omstilte seg noe med «Everybody» som fikk en tredjeplass i USA, og fortsatte med en åttendeplass med «Sweet Pea» og en sjetteplass med «Hooray for Hazel» innimellom en rekke singler uten større suksess. Etter en 114.-plass med «Dottie I Like it», kom han kraftig tilbake med «Dizzy», som fikk førsteplass både i USA og Storbritannia. Deretter var han tilbake i topp 30-listen det året, med «Jam Up and Jelly Tight» på åttendeplass i november. Siden fulgte han aldri opp på hitlistene, og i senere tid har han fokusert mer på country.

Referanser
----------

1. ↑  Biography, Tommy Roe - Allmusic.com
2. ↑  Tommy Roe - Rockin' Country Style
3. ↑  Shelia - Songfacts
4. 1 2  Sharon Davis: «Every Chart-Topper Tells a Story: The Sixties», Mainstream Publishing, Edinburgh, 1997
5. ↑  DIZZY? HEAR ABOUT 1963, WHEN THE BEATLES OPENED FOR TOMMY ROE! VIDEO INTERVIEW Arkivert 27. februar 2017 hos Wayback Machine. - Mr Media, 5. februar 2014, hentet 27. februar 2017
6. ↑  Everybody - Music VF
7. ↑  Sweet Pea - Music VF
8. ↑  Hooray for Hazel - Music VF
9. ↑  Dottie I Like It - Music VF
10. ↑  Dizzy - Music VF
11. ↑  Jam Up and Jelly Tight - Music VF
12. ↑  Tommy Roe has come a long way since "Shelia" - Billboard.com

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* (en) Tommy Roe på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) Tommy Roe hos Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

* (en) Tommy Roe hos The Movie Database Rediger på Wikidata
* (en) Tommy Roe på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Tommy Roe på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Tommy Roe på Songkick Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC **·** BNE **·** BBC Things **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
***Det friske og Det syke mennesket I-VI: Cellebiologi, anatomi, fysiologi, mikrobiologi, patofysiologi, farmakologi, klinisk medisin*** av Vegard Bruun Wyller er et læreverk i naturvitenskapelige og medisinske fag. 

Verket består av to deler: *Det friske mennesket* tar for seg normale forhold, med hovedvekt på oppbygning (anatomi), funksjon (fysiologi) og regulering av funksjonen for å opprettholde indre likevekt. *Det syke mennesket* omhandler sykdommer i de ulike organene og gjennomgår underliggende årsaksmekanismer (patofysiologi, mikrobiologi), undersøkelser og behandling, inkludert farmakologi.

Verket består av 12 bind (pluss et registerbind) og er bygd opp omkring menneskets organer og organsystemer slik at to og to kapitler hører sammen. På denne måten blir det normale og det syke presentert på en parallell måte for leseren. 

*Det friske og Det syke mennesket* dekker pensumkravene i de medisinske og naturvitenskapelige fagene for bachelorutdanningen i helsefag.

Kari Toverud var billedredaktør og hovedillustratør.

Prof. dr. med. Per Alf Brodal og prof. dr. med Torgeir Bruun Wyller var hovedkonsulenter. Læreverket er i tillegg kvalitetssikret av en medisinske og sykepleiefaglige fagkonsulenter.

Utgiver i Norge er Akribe AS. Verket er også oversatt til dansk og utgitt av Gads forlag. 

Førsteutgaven av *Det friske og Det syke mennesket* fikk i 2005 tildelt Merket for god design. I 2006 fikk læreverket sølv i kategorien «Lærebok» under arrangementet Årets vakreste bøker. I 2007 fikk verket tildelt prisen Citations of Merit av Association of Medical Illustrators i USA.[]

Referanser
----------

1. ↑  *Sykepleien*, nummer 9, 2007.

Eksterne lenker
---------------

* Læreverkets egne nettsider: www.akribe.no/dfdsm
**Gabriele von Lutzau**, født **Gabriele Dillmann** (født 1954 i Wolfsburg) er en tysk kunstner og billedhugger.

Som ung arbeidet hun som flyvertinne i Lufthansa, og ble i 1977, da hun var 23 år gammel, kjent som medlem av flybesetningen under kapringen av Landshut. Under gisseldramaet var hun en viktig støtte for passasjerene, og ble av boulevardpressen etter frigjøringen av flyet kalt «engelen fra Mogadishu». Hun mottok også Bundesverdienstkreuz fra Helmut Schmidt for sin innsats for flypassasjerene under kapringen.

Mellom 1984 og 1995 studerte hun under Walther Piesch ved universitetet og kunsthøyskolen i Strasbourg. I senere år har hun særlig blitt kjent som billedhugger, og har stilt ut i en rekke land.

Referanser
----------

1. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 29. mars 2015[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (de) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Gabriele von Lutzau – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Gabriele von Lutzau på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** ISNI
 |
OSI-modellen| * 7 Applikasjonslaget
* 6 Presentasjonslaget
* 5 Sesjonslaget
* 4 Transportlaget
* 3 Nettverkslaget
* 2 Datalink-laget
* 1 Det fysiske laget
 |
| * v
* d
* r
 |

**Det fysiske laget** er det første av de sju lagene i OSI-modellen for datanettverk. Det utfører tjenester for datalink-laget.

Dette laget refererer til nettverksmaskinvare, fysisk kabling og trådløse elektromagnetiske forbindelser. Det omhandler også elektriske spesifikasjoner, kollisjonskontroll og annen lavnivå funksjonalitet.

Det fysiske laget er det aller enkleste og definerer bare hva en bit egentlig er, med andre ord hvordan overføre nuller og enere. For eksempel vil man på dette laget spesifisere hvordan de elektriske kontaktene ser ut, hvilke frekvenser som brukes til overføring og hvilke frekvenser som vil ødelegge nettverkskortet. I et brevpostnettverk, altså et nettverk bygget opp av folk som sender brev til hverandre, vil det fysiske laget omhandle hvordan man leser og skriver de ulike tegnene i alfabetet.

Hovedfunksjonene og -tjenestene som utføres på det fysiske laget er:

* opp- og nedkobling av en forbindelse til et kommunikasjonsmedium;
* deltakelse i prosessen som avgjør hvordan kommunikasjonsressursene effektivt skal deles mellom flere brukere, slik som konflikthåndtering og flytkontroll;
* konvertering mellom måten digitale data representeres hos brukeren og de tilsvarende signalene som overføres på kommunikasjonskanalen.

Dellag for fysisk signalering
-----------------------------

I et lokalt datanett (LAN) eller bynett (MAN) som benytter seg av OSI-arkitektur er dellaget for fysisk signalering den delen av det fysiske laget som tar seg av:

* grensesnittet til dellaget for medietilgangskontroll (MAC) på datalink-laget
* koding, overføring og dekoding av tegn

Eksempler
---------

* EIA standarder: RS-232, RS-422, RS-423, RS-449, RS-485
* ITU standarder: V.24, V.35
* ISDN
* T1, E1
* 10BASE-T, 10BASE2, 10BASE5, 100BASE-TX, 100BASE-FX, 100BASE-T, 1000BASE-T, 1000BASE-SX som alle er fysiske lag for transport av Ethernet
* elektrisitet
* radio
**Gabrielle Drake** (født 30. mars 1944 i Lahore) er en britisk skuespiller.

Drake ble født i Lahore i Britisk India (nå Pakistan) og bodde i flere land i Det fjerne østen (inkludert Burma der broren hennes, musikeren Nick Drake, ble født). Etter skolegang i England tilbragte hun noe tid i Paris som au pair.[]

Selv om Drake er en klassisk skolert skuespiller som har spilt mye av Shakespeare er hun kanskje mest kjent for rollen som løytnant Gay Ellis i science fiction-TV-serien *UFO*.[] I serien jobbet Ellis på månebasen, som var jordens første forsvarsverk mot invaderende romfartøy. Kostymet Drake og medskuespillerne hennes brukte inkluderte gråe «catsuits» og lilla parykker (grunnen til dette ble aldri forklart i serien). Hun var med i omtrent halvparten av de 26 episodene som ble produsert. Hun forlot serien midtveis for å prøve lykken andre steder. Blant de mer kjente filmene hun har medvirket i, er *There's a Girl in My Soup* mot Peter Sellers, *Au Pair Girls* og en fjernsynsfilmatisering av *Hvem er Ernest*.

Hun har også vært med i flere britiske TV-serier, blant andre *Coronation Street*, *The Brothers*, *The Avengers*, *The Kelly Monteith Show*, *Crossroads* og *Inspektør Lynley*. Etter fjernsynskarrieren har Drake spilt mer teater og har opptrådt på fjernsyn av og til.

Referanser
----------

1. ↑   ČSFD, ČSFD person-ID 283381[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   www.rada.ac.uk[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Gabrielle Drake på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) Gabrielle Drake på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) Gabrielle Drake hos The Movie Database Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Det første slaget ved Kapp Finisterre** ble utkjempet 14. mai 1747 da 14 britiske linjeskip under admiral George Anson gikk til angrep på en fransk konvoi på 30 skip kommandert av admiral de la Jonquière under Den østerrikske arvefølgekrigen. Britene kapret fire linjeskip, to fregatter og syv handelsskip i et sjøslag som varte i om lag fem timer i Biscayabukta utenfor Kapp Finisterre nordvest i Spania. En fransk fregatt, et krigsskip fra Det franske østindiske kompaniet og de andre handelsskipene kom seg unna.

Anson var om bord på «Prince George» og kontreadmiral Peter Warren på «Devonshire». De hadde seilt fra Plymouth 9. april for å hindre fransk skipsfart. Da Anson oppdaget en stor konvoi gjorde han signal og dannet en slaglinje da kontreadmiral Warren mistenkte at fienden alt var på flukt bort fra de. Han sa ifra til admiralen, som så ga signal om å følge etter. «Centurion» seilte raskest og kom først fram til de bakerste franske skipene, som ble kraftig angrepet og to andre skip kom akterut for å gi det franske skipet støtte. Tre engelske skip til kom fram, blant dem «Devonshire». Franskmennene hadde mange flere skip og kjempet fram til kl. 19 på kvelden da alle bortsett fra to av skipene deres var kapret, samt ni av handelsskipene. Franskmennene mistet 700 mann som ble skadet eller drept, og britene 520. Det ble funnet i overkant av 300 000 pund om bord på krigsskipene, dette ble overført til britene.

Etter seieren ble Anson forfremmet til viseadmiral og ble adlet.

Et annet slag i samme området, det andre slaget ved Kapp Finisterre, fulgte i oktober samme år.

Involverte skip
---------------

### Britiske (George Anson)

Tallet bak skipsnavnet er tallet på kanoner.

«Prince George» 90 (flaggskip)
«Devonshire» 66
«Namur» 74 (opprinnelig 90)
«Monmouth» 64
«Prince Frederick» 64
«Yarmouth» 64
«Princess Louisa» 60
«Nottingham» 60
«Defiance» 60
«Pembroke» 60
«Windsor» 60
«Centurion» 50
«Falkland» 50
«Bristol» 50
«Ambuscade» 40 (tidelgere franske «Emuscade»)
«Falcon» 10 (korvett)
«Vulcan» 8 (brannskip)
### Franske (dere la Jonquière)

«Diamant» \* 30/56 - Kapret, senere senket
«Philibert» \* 30 - Kapret
«Vigilant» \* 20 - Kaprete
«Chimère» 36 - Slapp unna
«Rubis» 52 - Kapret
«Jason» 50 - Kapret
«Sérieux» 64 (flaggskip) - Kapret
«Invincible» 74 - Kapret
«Apollon» \* 30 - Kapret
«Thétis» \* 22 - Kapret
«Modeste» \* 18 - Kapret
«Gloire» 40 - Kapret
«Emeraude» 40 - Slapp unna
«Dartmouth» (tidligere britisk sjørøverskip) - Kapret
Av en konvoi på 24 skip eller færre ble 6 kapret
Skip markerte med \* var fra Det franske østindiske kompaniet

Referanser
----------

1. ↑  
William Williamson, p. 253
Det franske polarinstiuttets forskningsskip RV «Marion Dufresne». Bildet fra Golfe du Morbihan i øygruppen Kerguelen.
**Det franske polarinstitutt – Paul Émile Victor** (fransk: *Institut polaire français – Paul Émile Victor*, forkortet *IPEV*) er et fransk forskningsinstitutt. Etablert som *Institut Francais pour la Recherche et la Technologie Polaires* (IFTRP) i 1992. Polarinstituttet har 120 ansatte, 50 ved hovedkontoret i Brest i Bretagne og 70 ved de ulike feltstasjonene. 

Polarinstituttets feltstasjoner:

* Sør-Indiahavet:
	+ Kerguelen
	+ Crozetøyene
	+ île Amsterdam
* Antarktis
	+ Dumont d'Urville i Adélie Land
	+ Concordia ved Dome C inne på Antarktisplatået
* Ny-Ålesund, Svalbard

Budsjettet for 2004 var på 26 millioner euro.

Polarinstituttet er oppkalt etter den franske etnolog, polarforsker og oppdagelsesreisende Paul Émile Victor.

Referanser
----------

1. ↑  *SIRENE*; sist oppdatert: 29. august 2022.
2. ↑  .

Eksterne lenker
---------------

* (fr) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Jack Dempsey** er en ciklide som har fått navnet etter bokseren Jack Dempsey. Som de fleste ciklider er den territoriell, spesielt ovenfor artsfrender og lignende arter. Denne fisken er populær i akvariehandelen blant annet på grunn av sitt slående utseende. Den er imidlertid ikke enkel å holde, på grunn av størrelsen og adferden.

Etter hvert som fisken blir voksen, endres fargen fra lysegrå eller -brun med svake turkise flekker, til en mørk purpur-grå med veldig sterke blå, grønne og gylne flekker. Gatt- og ryggfinnen hos voksne hanner har lange, spisse tupper.

Den foretrekker en pH på 7, en hardhet på 9-20 dGH og en temperatur på mellom 22 og 30 grader celsius. Den kan bli opptil 25 cm lang. Den er kjøtteter.

Jack Dempsey legger eggene på substratet (bunnen av akvariet eller dammen). Som de fleste ciklider viser de omfattende yngelpleie. Begge foreldrene hjelper med rugingen, og vokter yngelen når de klekker. Jack Dempsey er kjent for å være oppofrende foreldre, og tygger maten for å gi til avkommet. De kan imidlertid lett ete yngelen hvis de blir skremt eller miljøet er feil.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Jack Dempsey* – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen Rediger på Wikidata

* (en) *Jack Dempsey* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Jack Dempsey* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Jack Dempsey* hos FishBase Rediger på Wikidata

* (en) *Jack Dempsey* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Rocio octofasciata* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Rocio octofasciata* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* (en) *Rocio octofasciata* (Regan, 1903) Jack Dempsey - FishBase

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
Denne artikkelen omhandler rockegruppen.  For navnene fra religiøse skrifter, se Gog og Magog.

**Gogmagog** var en supergruppe fra Storbritannia som ble satt sammen av plateprodusenten Jonathan King. Vokalisten Paul Di’Anno og trommeslageren Clive Burr var kjent fra Iron Maiden. Gitaristen Janick Gers skulle senere bli med i Iron Maiden, men var i 1985 allerede kjent fra Gillan. Den andre gitaristen, Pete Willis, kom fra Def Leppard, og bassisten Neil Murray fra Whitesnake. Bare tre låter ble innspilt, som ikke førte til platekontrakt før bandet var oppløst. De ble imidlertid utgitt etterpå av Food For Thought, et imprint hos plateselskapet Music For Nations.

Bandmedlemmer
-------------

* Paul Di’Anno – vokal
* Pete Willis – gitar
* Janick Gers – gitar
* Neil Murray – bass
* Clive Burr – trommer, perkusjon

Utgivelse
---------

*I Will Be There* (EP, 1985)
1. «I Will Be There» – 4:35 (Russ Ballard)
2. «Living in a Fucking Time Warp» – 3:14 (Jonathan King)
3. «It's Illegal, It's Immoral, It's Unhealthy, but It's Fun» – 3:30 (Jonathan King)

Referanser
----------

1. ↑  «Legendary UK producer Jonathan King still thinks Gogmagog "Sounds terrific"» på *BraveWords* 12. august 2006
2. ↑  Biografi om Gogmagog hos *AllMusic*
**Jack Blaine Dailey** (født 20. mai 1929, død 21. desember 2006 i West Palm Beach i Florida i USA) var en amerikansk sanger som bodde i Norge i mer enn 20 år. I 1962 fikk han en hit med «No vin, no øl, no dram» på Kjell Karlsens platemerke Viking Music (VM 9). Den lå 11 uker på VG-lista med en 5- plass som best.

Ellers var han blant annet tilknyttet platemerkene Metronome i Sverige, Manu samt Nor-Disc. På sistnevnte spilte han inn Juul Hansens norskspråklige versjon av «Yesterday»: «En dag» (1965). Dailey var den første artisten som sang med liveorkester og playback i tillegg.

Han drev nattklubben *Down Town* i Oslo inntil han i 1982 vendte tilbake til hjemlandet. Dailey var gift og hadde barn i Norge.

I 1963 var han oppvarmingnummer som sang før Beatles begynte sin konsert i Stockholm.

Diskografi (i utvalg)
---------------------

* *Honeysuckle Rose*, *Rose of Washington Square*/*Mexicali Rose*, *Roses of Picardy*, Metronome MEP 9035
* *Farewell, I Love You*/*Nobody's Waitin' For Me*, Triola TN-246
* *Jack sings* (Jack Dailey med kor og orkester, Triola, EP)
* *My Bird*/*Hey You* (Jack Dailey with The Caretakers, Pop Hat Records JD 7112, single)
* *My ABC's* Refused by the GRAND PRIX jury /*With Someone New* (Jack Dailey with the Jay-Dee studio orchestra ?, Pop Hat Records JD 7115)

Referanser
----------

1. ↑

Kilder
------

* Den Store Norske Hitboka, Exlex Forlag a/s 1994
* ROCK: Manu[*død lenke*]
* EP på Metronome
Stempel (øverst) koblet til råde (engelsk *connecting rod*). Nede på råden sees rådelageret (engelsk *rod bearing*) som kobles til veivakselen. 
**Råde** (fra engelsk: *rod*) eller **veivstang** er koblingen mellom et stempel og veivakselen i en stempelmotor. Det er en råde for hvert stempel.

Dersom en råde knekker slår den mest sannsynlig hull i motorblokka, og motoren er ødelagt. 

En råde kan man få i forskjellige lengder som da igjen er knyttet til kompresjon.

Rådelager
---------

Firesylindret motor. De fire rådene er festet i hver sin veiv, som er den delen som stikker ut på veivakselen (i rødt). Sylindrene er i blått.
To råder der rådelageret er delt nederst.
**Rådelageret** er et lager som består av to halvsirkelformede lagerskåler plassert der råden er festet på veiva på veivakselen.

Når motoren startes og oljetrykket stabiliserer seg, sprøytes det olje under trykk inn i rådelagrene, og veiva hviler direkte på en film av olje og er ikke i kontakt med rådelageret i det hele tatt. Rådelagrene slites mer når motoren går på høyt turtall. Er rådelagrene utslitt, holdes ikke oljefilmen som sprøytes inn der permanent, da veivas slående bevegelser banker oljefilmen vekk, og rådelagrene slites, siden veiva banker direkte mot lagrene, uten filmens beskyttelse, samtidig som at veiva også slites litt etter litt for hver omdreining, og det kan slites spor i veiva. Når veiva slites og slår mot rådelagrene høres en jevn bankende lyd i motoren. Dette kalles **rådebank**.

Referanser
----------

1. ↑  Olafsen, Erik (1980). *Motorlære*. Rud: NKI. s. 50–51. ISBN 8256209518.

Litteratur
----------

* Paulsen, Helge (1982). *Praktisk bilmotorlære*. KA skolen. s. 12.

Eksterne lenker
---------------

* (en) connecting rods – kategori av bilder, video eller lyd på Commons

| * v
* d
* r
Lager |
| --- |
| Rullingslager | Konisk rullelager  **·** Kulelager  **·** Nålelager  **·** Rullelager  **·** Sfærisk rullelager |  |
| Glidelager | Rådelager  **·** Sfærisk glidelager |
| Smøring | Smøremiddel **·** Viskositet |
| Øvrig | ABEC-skalaen  **·** Aksiallager  **·** Brolager  **·** Elektrodynamisk lager  **·** Friksjon  **·** Kamrullelager  **·** Lagerbukk  **·** Lineærlager  **·** Sporkulelager |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GND
 |
**Trinitiatis kirke** er en kirke i Fredericia i Jylland, innviet i 1689.

Frederik III la ned grunnstenen til kirkebygget den 29. mai 1655, i forbindelse med oppførelsen av en festning som skulle beskytte den nordlige innseilingen til Lillebælt. Samtidig nedbrøt man den nærliggende Ullerup kirke fra 1100-tallet, og gjenbrukte en del av stenkvadrene til den nye kirke. I 1685 var kirken så ødelagt av krigshandlinger at den ble revet ned og den nåværende barokkirke oppført.

Kirken er en langhusbygning, hvitkalket med røde taksten og oppført uten tårn, fordi tårnet ikke skulle være synlig over voldene og bli siktepunkt for fiendens artilleri. Omkring vestinngangen ses en sokkel med flere relieffsten fra Ullerup kirke.

Inventar
--------

Kirkerummet var opprinnelig fylt med losjer og lukkede stolestader, som ble bortforpaktet hvert år på en kirkeauksjon. Disse ble fjernet etter Grunnlovens innførelse i 1849, og erstattet med de nåværende stolene. Altertavlen er et barokkarbeide fra 1691, med en kopi av Leonardo da Vincis Nattverden. Prekestolen er datert 1690. Orgelfasaden stammer fra et orgel bygget av Marcus Christensen i 1695. Den romanske døpefont menes å stamme fra Ullerup kirke. 

Kirken ble under beleiringen fra mai til august i 1849 benyttet som oppholdssted for danske soldater og tyske krigsfanger. I denne periode ble gudstjeneste holdt under åpen himmel. Også under krigen i 1864 ble kirken brukt til innkvartering. Kirkegården har gravmonumenter for falne fra begge disse kriger.

Referanser
----------

1. ↑  *Trinitatis Kirkes historie - 1655 – 2005*, trinitatis-kirke.dk. Besøkt 27. mars 2016 Arkivert 2. april 2016 hos Wayback Machine.
2. ↑  «*Fredericia Trinitiatis kirke*, nordenskirker.dk. Besøkt 27. mars 2016». Arkivert fra originalen 31. januar 2011. Besøkt 27. mars 2016.
3. ↑  *Trinitatis Kirke*, danmarkskirker.dk. Besøkt 27. mars 2016

Portal: Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** VIAF
 |
**Ringeriksregionen interkommunale politiske råd** eller **Regionsrådet for Ringeriksregionen** er et politisk samarbeidsorgan for kommunene Hole, Krødsherad, Modum, Ringerike og Jevnaker i Viken, opprettet 1. januar 2021. IPR representantskapsmøtet er Ringeriksregionens øverste organ og består av ordfører, varaordfører og en representant fra opposisjon i hver av de samarbeidende kommunene.

Rådet var en oppfølging av **Rådet for Ringeriksregionen** opprettet i 2009 som et samarbeidsorgan for Hole, Ringerike og Jevnaker.. Ledelsen av rådet gikk på omgang mellom kommunene, med to års funksjonstid for hver. Rådet møtte vanligvis fem ganger i året og innstilte til **Ringerikstinget** som besto av de respektive formannskapene. Ringerikstinget møtte vanligvis to ganger i året.

Referanser
----------

1. ↑  «Regionrådet». Besøkt 10. juni 2022.
2. ↑  «Årsmelding 2021» (PDF). 16. mai 2022.
3. ↑  «Vedtekter». Arkivert fra originalen 5. juli 2017. Besøkt 29. september 2020.

Eksterne lenker
---------------

* Rådets hjemmeside
***Smerinthus cerisyi*** er en sommerfugl som tilhører gruppen svermere (Sphingidae). Den er svært lik den europeiske arten kveldpåfugløye (*Smerinthus ocellata*), som den erstatter i Nord-Amerika.

Utseende
--------

En middelsstor (vingespenn 60 – 85 mm) sommerfugl, kroppen er forholdsvis kort og vingene brede til svermer å være. **Hodet** er ganske lite med reduserte munndeler, antennene smalt fjærformede. Forvingene er noe flikete. **Brystet** er svart i midten, grått på sidene, bakkroppen grå. **Forvingene** er gulbrune, med flere smale, lyse og mørke tverrbånd. **Bakvingene** er for det meste rosa, nær bakkanten med en stor, rund, svart øyeflekk med en blå ring inne i. **Larven** er blålig grønn med noen gule skråstriper på sidene, hornet på bakkroppen er grønt og gult.

* Smerinthus cerisyi ♂*Smerinthus cerisyi* ♂
* Smerinthus cerisyi ♂  △*Smerinthus cerisyi* ♂ △

Levevis
-------

De voksne sommerfuglene har reduserte munndeler og tar ikke næring til seg. Larvene lever på vier og selje (*Salix* spp.).

Utbredelse
----------

Finnes over det meste av det nordlige USA og Canada, sørover til Arizona og California. Lengst i sør bare i fjellene.

Kilder
------

* Milne, L. og Milne, M. (1992) *The Audubon Society Field Guide to North American Insects and Spiders*. Alfred A. Knopf, New York. ISBN 0-394-50763-0

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Smerinthus cerisyi* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Smerinthus cerisyi* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Smerinthus cerisyi* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Smerinthus cerisyi* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Smerinthus cerisyi* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Smerinthus cerisyi* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Smerinthus cerisyi* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**Tommy Marthinsen** (født 24. desember 1976) er en norsk tidligere ishockeyspiller, som spilte løper. Han representerte Storhamar IL, TSV Erding, TIK, Frisk Asker, Hasle/Løren, Vålerenga Hockey og har 33 offisielle landskamper.

Hockey karriere
---------------

Moderklubb til Tommy Marthinsen er Vålerenga IF og er sønn til Jim Marthinsen. Han ble innmeldt i klubben når han var 3 dager gammel. Tommy startet som femåring sammen med Morten Fjeld og Kenneth Larsen. Tommy dro til Storhamar IL som junior i 1995 da han fikk for lite spilletid i Vålerenga. Her ble han lagkamerat med pappa Jim, og debuterte hjemme mot Frisk i femte serierunde. Etter noen år i tyske TSV Erding og Norske TIK, Hasle/Løren og Frisk Asker endte han opp i moderklubben igjen fra sesong 2000/01 der spilte han fram til 2006/2007. Mange år senere kom han tilbake til Hamar og fungerte som trener i Storhamar U20.

Klubber
-------

* 1995-96 Storhamar Hockey
* 1996-98 TSV Erding
* 1997-98 Trondheim
* 1998-99 Frisk Asker og Hasle/Løren
* 1999-00 Trondheim
* 2000-07 Vålerenga

Meritter
--------

* Norgesmester 1996 med Storhamar IL.
* Norgesmester 5 ganger med Vålerenga IF.

Referanser
----------

1. 1 2   Elite Prospects, Eliteprospects.com spiller-ID 73824, besøkt 26. august 2021[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Marthinsen, Tommy Storhamar IL

Eksterne lenker
---------------

* (en) Tommy Marthinsen – Eurohockey.com Rediger på Wikidata

* (en) Tommy Marthinsen – Eliteprospects.com Rediger på Wikidata

* (en) Tommy Marthinsen – Eliteprospects.com (personale) Rediger på Wikidata
En **smertepumpe** er en medisinsk infusjonspumpe for legemidler oppløst i vann for konstant og langvarig injeksjon, enten subkutant, intravenøst eller epiduralt. Smertepumper er ofte batteridrevne, og kan være utformet som sprøytepumper eller peristaltiske infusjonspumper.

Smertepumper brukes ofte med morfin eller andre sterke smertestillende midler for å behandle sterke smerter. Pumpen tas ofte i bruk på medikament hvor man ikke oppnår god effekt med tabletter, smerteplaster eller enkeltinjeksjoner.

Det kan gis flere legemidler samtidig i samme sprøyte med smertepumpe. Hastigheten av infusjonen kan innstilles innen et stort variasjonsområde. Mange smertepumper har en egen knapp for en forhåndsinnstilt enkeltdose som pasienten kan gi dersom det oppstår smerter (se pasientkontrollert analgesi).

Se også
-------

* Palliativ behandling

Referanser
----------

1. ↑  Opdahl, Helge (27. januar 2023). «smertepumpe». *Store medisinske leksikon* **(norsk)**. Besøkt 5. februar 2023.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store medisinske leksikon
 |
**Det offentlige krimtatariske TV- og radioselskapet** (russisk: *Общественная крымско-татарская телерадиокомпания* eller *ОКТРК*) er et russisk allmennkringkastningsselskap som ble etablert i Simferopol av Krims regjering den 9. juni 2015. Selskapet ble dannet i etterkant av en resolusjon av president Vladimir Putin om rehabilitering av krimtatarene og andre folkeslag på Krimhalvøya, og som en erstatning for de ukrainsk-tatariske kringkasterne ATR TV og radio Mejdan som ifølge russiske myndigheter ikke rakk å fornye lisensen for kringkasting på Krimhalvøya.

I august 2015 fikk selskapet tildelt konsesjon av Roskomnadzor til å kringkaste på Krimhalvøya med TV-kanalen Millet («Folk») og radiokanalen Vatan sedasy («Moderlandets stemme»). Kringkasteren skal gi en omfattende dekning av den politiske og økonomiske situasjonen på Krim, kulturelle hendelser og andre hendelser i og utenfor Krim som kan ha interesse for den krimtatariske befolkningen. Det ble bevilget 177 millioner rubler fra det føderale budsjettet for innkjøp av teknisk utstyr til selskapet.

Direktører
----------

* 2015– >: Sejran Mambetov

Referanser
----------

1. ↑  ria.ru 1. september 2015, Телеканал "Миллет" запустил вещание в Крыму с гимна России. Besøkt 6. september 2015. (ru)
2. 1 2  qha.com.ua 2. september 2015, В Москве откроют корпункт провластного крымскотатарского телеканала Arkivert 4. september 2015 hos Wayback Machine.. Besøkt 8. september 2015. (ru)
3. ↑  Krims departement for innenrikspolitikk, informasjon og kommunikasjon 31. august 2015, Телеканал «Миллет» и радиостанция «Ватан седасы» получили лицензию Роскомнадзора Arkivert 2. september 2015 hos Wayback Machine.. Besøkt 8. september 2015. (ru)
4. ↑  Republikken Krims regjering 13. august 2015, Дмитрий Полонский: Роскомнадзор зарегистрировал телеканал «Миллет» и радиостанцию «Ватан седасы» Arkivert 5. mars 2016 hos Wayback Machine.. Besøkt 8. september 2015. (ru)
**Bélep** (fransk: *Bélep*, *archipel des Bélep*, nyelâyu: *Dau Ar*) er en øygruppe og en kommune nordvest for Grande-Terre i Ny-Caledonia. Kommunen dekker 69,5 km² og hadde i 2014 en befolkning på 843. Den tilhører provinsen Nord.

Geografi
--------

Øygruppen ligger i forlengelsen av hovedøya Grande Terre innenfor Ny-Caledonias barriererev og består av to større koralløyer, Pott (Phwoc) og Art (Aar), samt flere mindre øyer. Kommunen omfatter i tillegg også Îles Daos du Nord og Îles Daos du Sud sør for Art. Høyeste punkt er 283 moh.

Historie
--------

Første europeiske besøkende var orlogskaptein James Cook i 1774.

Samfunn
-------

Kommunen hadde en befolkning på 843 ved folketellingen i 2014. Største tettsted er Wala på Art.

En del av befolkningen er kanaker. Disse taler i hovedsak yalâyu (98,6 %). Kanakbefolkningen tilhører det tradisjonelle distriktet Bélep i det tradisjonelle området Hoot ma Waap og er fordelt på sju stammer: Saint Joachim, Saint Joseph, Saint Louis, Saint Pierre, Sainte Anne, Sainte Marie og Sainte Thérèse. Stammeland utgjør 80 % av arealet i kommunen.

Referanser
----------

1. ↑  «Bélep Islands», *Encyclopaedia Britannica Online*. Lest 31. juli 2014.
2. ↑  *1-Territoire-environnement*, Isee. Lest 31. juli 2014. Arkivert fra originalen av Wayback Machine hos Internet Archive.
3. ↑  Quanchi, Max og John Robson: *Historical Dictionary of Discovery and Exploration of the Pacific Islands*, Scarecrow Press, 2005, s. xiv.
4. ↑  *Recensement de la population 2014. Populations légales 2014*, Isee. Lest 26. desember 2014.
5. ↑  *Chiffres clés des communes. Bélep*, Isee. Lest 4. august 2014.
6. ↑  «Portrait de votre tribu», Insee. Lest 4. august 2014. Arkivert fra originalen av Wayback Machine hos Internet Archive.
7. ↑  *Organisation coutumière*, Isee. Arkivert fra originalen av Wayback Machine hos Internet Archive.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** SUDOC **·** GeoNames
 |
**Iren Dornier** (født 1. januar 1959 i Friedrichshafen, hans fornavn var Irenäus, men han foretrakk kortformen Iren) er en tysk forretningsmann.

Han er sønnesønn av flykonstruktøren og grunnleggeren av Dornier-Werke, Claude Dornier. Hans far, Silvius Dornier var tredje sønn av Claude Dornier og var frem til 2004 medeier i Dornier og grunnla bl.a. i 2009 Dornier-museet i Friedrichshafen.

Dornier utdannet seg til fotograf, ble en anerkjent motefotograf med to studioer og atelierer i München og i Madrid.[] Etter 20 år solgte han virksomheten, tok privatflygersertifikat, ble instruktør, helikopterpilot og tok flysertifikat for kommersiell luftfart (B-sertifikat). Etter noen års yrkeserfaring etablerte han i 1995 på Filippinene sitt eget flyselskap, Tigerhaier Philippines såvel som et teknologiselskap *BeDo* i Uhldingen-Mühlhofen i 2005.[]

I februar 2004 kjøpte han en Dornier Do 24 flybåt og en Dornier S-Ray-007 til sportsbruk. Do 24 ble restaurert og brukt i forbindelse med pengeinnsamling for UNICEF til inntekt for "World Flight for Youth" (utdannelse for filippinsk ungdom). På Filippinene driver han for tiden et feriested i Palawan. I Tyskland har han siden 2006 drevet et selskap, DOTA (*Dornier Technologie Aviation Services GmbH*) som leverer reservedeler til fly verden over. Dorniers virksomheter har for tiden rundt 500 ansatte, 30 av dem i Tyskland.[]

Eksterne lenker
---------------

* Personlige web-site av Iren Dornier
* Verden flytur med sine Dornier Do 24 ATT
* Sørøstasiatiske flyselskaper Arkivert 23. mai 2019 hos Wayback Machine.
* Den Dornier Foundation
* Dornier Museum
* Dornier Technologie GmbH & co. KG
* Dornier Technologie Systems GmbH
* Dornier Technologie Aviation Services GmbH Arkivert 22. juli 2016 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** ISNI
 |
Denne artikkelen omhandler romanen fra 1962. For TV-serien fra 2015, se Mannen i høyborgen

***Mannen i Høyborgen*** (engelsk originaltittel: *The Man in the High Castle*) er en kontrafaktisk historie-roman av den amerikanske forfatteren Philip K. Dick. Boken ble utgitt i 1962, og handlingen foregår i USA omtrent samtidig. I romanen har aksemaktene vunnet andre verdenskrig og tatt kontrollen over USA. Det vestlige Nord-Amerika er underlagt De japanske stillehavsstater med San Francisco som hovedstad. Kolonien regjeres av Keiserriket Japan. Det østlige USA kontrolleres av Det storgermanske rike, med New York som kolonihovedstad. 

Romanen vant en Hugopris for beste roman i 1963. Ifølge forfatteren selv, ble han inspirert av bøker som Ward Moores alternative borgerkrigshistorie *Bring the Jubilee* (1953), klassiske andre verdenskrig-historier og *Yijing* (som også nevnes i romanen). Boken har også en «roman i romanen», med en alternativ historie i den alternative historien, der de allierte faktisk har vunnet krigen over aksemaktene. Den allierte seieren er imidlertid noe annerledes fra den virkelige allierte seieren i 1945. Den norske oversettelsen ble gjort av Arne Moen og ble utgitt som del av Gyldendals *Lanterne-serie* i 1977. Den norske utgaven har forord av Moen og etterord av Jon Bing og Tor Åge Bringsværd.

I 2015 ble filmen spilt inn som TV-serie, *Mannen i høyborgen*, i fire sesonger på Prime Video. Dicks datter, Isa Dick Hackett, var en av produsentene for serien.

Pris
----

Boken ble tildelt Hugoprisen for beste roman 1963, i klassen for beste science fiction-roman utgitt i 1962.

Referanser
----------

1. ↑  Philip K. Dick (1977). «Mannen i Høyborgen (norsk utgave)». *www.nb.no, Nasjonalbiblioteket*. Oversatt av Moen, Arne. Gyldendals Forlag. Archived from the original on 20. juli 2020. Besøkt 19. juli 2020. CS1-vedlikehold: Uheldig URL (link)
2. ↑  *Mannen i det höga slottet* **(swe)**. Jönköping: Kindberg. 1979. ISBN 91-85668-14-1.
3. ↑  «Philip K. Dick, Won Awards For Science-Fiction Works». *The New York Times*. 3. mars 1982. Besøkt 17. oktober 2014.
4. ↑  «1963 Award Winners & Nominees». *Worlds Without End*. Besøkt 17. oktober 2014.

Eksterne lenker
---------------

* Bokens norske utgave på Nasjonalbiblioteket
* Analyse og referat av boken
* Gjennomgang og bokanalyse
* "The World Hitler Never Made"
* *The Man in the High Castle* Ulike utgaver og illustrasjoner av romanen
* The Man in the High Castle i Worlds Without End


Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN
 |
**Tommy Rødningsby** (født 20. november 1974 på Skreia på Østre Toten, død 23. mai 2004 i Kabul) var en grenader i den norske Hæren og medlem av Telemark Task Force II. Rødningsby ble drept da hans patrulje ble beskutt av raketter på en av hovedveiene i Kabul, klokken 20.37, afghansk tid, 23. mai 2004.

Rødningsby hadde tidligere også tjenestegjort på Balkan og i Norbatt i Libanon.

Dødsfallet
----------

Rødningsby var med i en patrulje som ble beskutt på en av hovedveiene i Kabul klokken 20.37 afghansk tid. Patruljen på rundt 15 soldater fordelt på fire norske kjøretøyer var på vei tilbake til den norske leiren «Camp Invicta», da de ble angrepet. Rødningsby ble såret, og døde senere samme dag på et tysk feltsykehus. En annen norsk soldat ble lettere såret i angrepet, mens to soldater i samme kjøretøy slapp fysisk uskadd fra angrepet.

Bilen de norske soldatene fra Telemark Task Force kjørte, var en modifisert Mercedes feltvogn (MB-290). Den er bevæpnet med blant annet et 12,7 millimeter maskingevær på taket. Bilen er ikke pansret, og kunne ikke stå imot et rakettangrep. Taliban påtok seg ansvaret for angrepet.

Rødningsby ble tildelt Forsvarets medalje for falne i strid.

Referanser
----------

1. ↑  Dagbladet: «Tommy var en flott gutt». Publisert 25. mai 2004. Besøkt 19. april 2009.
2. ↑  Aftenposten: Den drepte soldaten var en 29 år gammel totning. Publisert 24. mai 2004. Besøkt 21. februar 2009.
3. ↑  VG: Kjørte videre etter rakettangrepet. Publisert 26. mai 2004. Besøkt 19. april 2009.
4. ↑  Norsk veterannettverk: KUNNGJØRINGER Arkivert 15. november 2004 hos Wayback Machine.. Publisert 24. mai 2004. Besøkt 19. april 2009.
5. ↑  Aftenposten: Taliban: Vi drepte norsk soldat. Publisert 25. mai 2004. Besøkt 19. april 2009.
6. ↑  TV2-nyhetene. Publisert 28. juni 2010. Besøkt 30. juni 2010.

Se også
-------

* Krigen i Afghanistan (2001–2021)
* Nordmenn drept i tjeneste under krigen i Afghanistan (2001–2021)
**Det nådeløse parlamentet**, *Merciless Parliament*, er et begrep som viser til en engelsk parlamentssesjon av februar 1388 hvor hele hoffet til kong Rikard II av England ble dømt for forræderi.

Etter deres seier ved Radcot Bridge mot styrkene til Robert de Vere var kongens motstanderne i en sterk og ubestridt posisjon. I parlamentssesjonen forfulgte gruppen (kalt for *Lords Appellant*) – som besto av kongens onkel Thomas av Woodstock, 1. hertug av Gloucester, og jarlene av Arundel, Warwick, Nottingham og Derby (Henry Bolingbroke, den senere Henrik IV av England) – deres tidligere anklager mot Rikards inneste sirkler, bortimot helt uten å møte motstand.

Dette betydde at et antall av Rikards nærmeste støttepunkter, først og fremst Michael de la Pole, Nicholas Bembre (borgermester av London), Robert de Vere, Alexander Neville og øverste justitiarius Robert Tresilian, ble funnet skyldig i «å leve i last, syndflod mot den navngitt konge... omfavne skjenselens mammon for seg selv».

Brembre og Tresilian ble henrettet ved Tyburn den samme måneden mens de la Pole, Neville og de Vere klarte å unnslippe og flykte fra landet, men ble dømt i sitt fravær. Andre medlemmer av kongens krets ble også dømt, blant annet Simon Burley, John Beauchamp, James Baret, og John Salisbury som alle ble hengt og halshugget; Robert Bealknap (Belknap), John Holt, Roger Fulthorp, William Burgh, John Locton og John Cary ble sendt i eksil til Irland. Thomas Usk (forfatteren av skriftet *Kjærlighetstestamentet* som han skrev mens han satt fengslet) og John Blake, henholdsvis medlemmer av Brembres og Tresilians husholdning, ble også henrettet.

Det nådeløse parlamentet tok også grep for beskytte seg selv ved avslutningen ved å erklære at dets handlinger aldri kunne bli opphever av et framtidig parlament. På samme tid skulle deres egen fremgangsmåte aldri brukt som presedens. Parlamentet belønnet også seg selv med 20 000 pund for deres store tjenester for landet. 

Etter dette *coup d'etat*, statskuppet, fortsatte gruppen å dominere engelsk politikk inn i det neste året. Kong Rikard var blitt effektivt redusert til deres marionett inntil John av Gaunt kom tilbake fra hærtokt mot Spania i 1389. Gaunt som tidligere hadde vært upopulær ble hyllet som den store gamle statsmann ganske enkelt for at han ikke hadde vært involvert i de politiske opprøret i 1386–1388. Kongen selv ble myndig og fikk til slutt sin hevn over gruppen i 1397 da han arresterte sin onkel Gloucester, sendte ham i fangenskap til Calais og sannsynlig fikk ham myrdet på kongens ordre.

Referanser
----------

1. ↑  «...living in vice, deluding the said king...embracing the mammon of iniquity for themselves», sitert etter Thomas Favent, *History or Narration Concerning the Manner and Form of the Miraculous Parliament at Westminster*, oversatt av Andrew Galloway, i *The Letter of the Law: Legal Practice and Literary Production in Medieval England*, red. Emily Steiner og Candace Barrington (Ithaca, New York, og London: Cornell Univ. Press, 2002), sidene 231-252. ISBN 0-8014-8770-6

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
***Mannen med gullpistolen***, originalt ***The Man with the Golden Gun***, er den tolvte og siste romanen om James Bond som er skrevet av Ian Fleming. Den ble utgitt i 1965, ett år etter Flemings død. Det verserer rykter om at det var en annen forfatter som fullførte boken, trolig Kingsley Amis, som senere skrev en Bondroman. I 1975 ble den filmatisert med Roger Moore som James Bond. Bortsett fra at skurken heter Francisco Scaramanga og at han har visse likhetstrekk med den litterære skurken, har boken og filmen ingen ting med hverandre å gjøre.

Handling
--------

Etter den forrige boken, *You Only Live Twice*, er Bond forsvunnet – trolig død. Men så dukker det opp en mann som hevder han er Bond i MI6s kontorer. Han vil snakke med "M". Tilslutt møter han "M", som konstaterer at han virkelig er Bond. James holder nå en tale om hvor bra sovjet er, før han trekker en cyanid-pistol og skyter mot "M". Men det viser seg at "M" sitter bak en glassvegg, og overlever angrepet. Bond skal nå bli helbredet for hjernevaskingen russerne har påført ham. "M" har fortsatt tro på at Bond kan bli en god agent igjen. Han sender ham så på et oppdrag for å undersøke Francisco Scaramanga. Også kjent som mannen med den gyldne pistol.