recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Erik Tangevald Diesen** (født 8. oktober 1922 i Kristiania, død 13. september 1999 i Oslo) var en norsk radio- og tv-journalist, tv-produsent og programleder kjent fra NRK. Han huskes for sine reiseprogrammer (såkalte *Billedbrev*) blant annet fra Florida og Hawaii, og for *Slagerparaden*.

Som barn fikk han allerede i 1926 bli med faren Thorstein Diesen, som var nyansatt i Kringkastingsselskapet. Etter Berg videregående skole og examen artium 1942 ble det et par sesonger ved Centralteatret som tekstskribent. Han jobbet for NRK radio fra 1945 til 1960, og deretter som programsekretær for NRK fjernsyn, forfremmet til programredaktør 1964–1978, og fra 1978 virket som frilanser.

Radioprogrammer han skapte eller ledet
--------------------------------------

* *Ungdommens radiomagasin*
* *Rundtomkring* med Leif Rustad som programleder
* *Stjernebilder*
* *Show i Store Studio*
* *Sommerfuglen*
* *Den lette timen*
* *Det ligger i luften*

Fjernsynsprogrammer
-------------------

* *Startskuddet går* i 1960
* *Slagerparaden for Nordvisjonen* 1960–1961
* *That's Entertainment* 1966
* *Bedside Story* 1970
* *Sing Sala Bim* 1974
* *Postkort*
* *Billedbrev fra Norge*

Han skapte det som skulle bli *Ungdommens radioavis*, ledet Melodi Grand Prix 1960 og 1961 sammen med Odd Grythe samt *Slagerparaden*. Ellers var han tekstforfatter for The Monn Keys, Kurt Foss, Reidar Bøe og ved Chat Noir. Diesen hadde i mange år en egen spalte i *Norsk Ukeblad* hvor han besvarte spørsmål fra leserne om radio- og tv-programmer.

Han ble belønnet med Leonardstatuetten. Den fikk han for sin innsats innen norsk underholdning, som revyforfatter og som programskaper i radio og fjernsyn.

Han var gift med assisterende fjernsynsdirektør Anne Torjusson Diesen.

Priser
------

* Leonardstatuetten 1995
* Amandaprisen ærespris 1989

Referanser
----------

1. 1 2   snl.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   www.dagbladet.no[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   nbl.snl.no[Hentet fra Wikidata]
4. ↑  artikkel i Store norske leksikon, samt jobbeside med audiomateriale fra NRK.
5. 1 2  Dagbladet - Erik Diesen er død (13.9.1999)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Erik Diesen på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) Erik Diesen hos Sceneweb Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Prabook **·** Geni **·** VIAF **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
***Søndag Søndag*** var en ukeavis som utkom søndager samt på enkelte bevegelige helligdager. Avisen ble lagt ned i juni 2006 etter en konkurs.

Utgivelsessted var Drammen, men avisen ble distribuert til hele landet. Opplaget i 2004 var ifølge Medieregistret 14 950 eksemplarer. Eier og tidligere redaktør ved nedleggelsen var Nils Olav Fardal Bruteig, mens ansvarlig redaktør var Ole Jacob Johansen.

*Søndag Søndag* ble startet i 1984 som en gratis, budlevert avis i Nedre Eiker, Drammen, Svelvik, Sande, Røyken, Hurum og Asker. I november 1985 gikk den over til å bli en løssalgsavis for Oslo- og Drammensområdet, i den første tiden annenhver søndag.

*Søndag Søndag* ble i 2002 anmeldt for brudd på hallikparagrafen ved å tillate prostituerte å annonsere sine tjenester. I 2004 ble avisen dømt for dette i Oslo tingrett, men senere samme år opphevet Borgarting lagmannsrett denne dommen.

*Søndag Søndag* ble etablert av den tidligere eieren av *Morgenbladet*, Hroar Hansen. I 1993 solgte han *Morgenbladet* til Truls Lie. Hansen påstår å ha eierrettighetene til avisens tittel og har gått til rettssak mot Radio Norge som har et radioprogram med samme navn.

Eksterne lenker
---------------

* Artikkel fra Kampanje Media om søndagsaviser i Norge. Avisa Søndag Søndag startet 1984.
* Nasjonalbibliotekets avisoversikt. Avisa Søndag Søndag dokumenteres til 1984.

Referanser
----------

1. ↑  Kanal 24 trues med søksmål

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | ISSN
 |
**Perilampinae** er en gruppe som hører til blant parasittvepsene og er en familie i ordenen vepser. Familien omfatter rundt 200 kjente arter fordelt på 6 slekter.

Utseende
--------

Små, som oftest blankt metalliske vepser. De er gjerne blå eller grønne. Forkroppen (mesosoma) er kraftig, særlig prothorax (det første thorax-avsnittet) er sterkt utviklet og mer eller mindre skiveformet. Bakkroppen (metasoma) er vanligvis liten og trekantet. Overflaten er vanligvis kraftig skulpturert.

Levevis
-------

Denne gruppen er stort sett hyperparasitoider, det vil si at de snylter på insekter som selv er parasitoider, spesielt snyltefluer (Tachinidae) og snylteveps (Ichneumonoidea) som snylter på sommerfugl- og planteveps-larver. De har også blitt funnet på larver av nettvinger, biller og nymfer av gresshopper. Hunnen kan legge opptil 500 små egg på planter. I likhet med Eucharitidae har de et første larvestadium som er såkalte *planula*-larver (navnet er også brukt om helt andre larvetyper hos enkelte marine, virvelløse dyr), knøttsmå og svært aktive larver som leter opp passende verter. Planula-larven finner en sommerfugl- eller planteveps-larve og borer seg inn i denne på jakt etter andre parasitoider. Man vet ikke om de kan skille mellom parasiterte og ikke-parasiterte larver. De voksne vepsene finner man ofte på blomster.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* ordenen vepser, (Hymenoptera)
	+ gruppen stilkvepser, Apocrita
		- gruppen Proctotrupomorpha
			* gruppen Chalcidoidea
				+ familien Perilampidae
					- underfamilien **Perilampinae** – 202 arter i 6 slekter
						* slekten *Burksilampus* Bouček, 1978
						* slekten *Euperilampus* Walker, 1871 – én art i Europa
						* slekten *Krombeinius* Bouček, 1978
						* slekten *Monacon* Waterston, 1922
						* slekten *Perilampus* Latreille, 1809 – 28 arter i Europa
						* slekten *Sericops* Kriechbaumer, 1894
						* slekten *Steffanolampus* Peck, 1974 – én art i Europa

Kilder
------

* Natural History Museum, Universal Chalcidoidea Database
* Fauna Europaea, utbredelsesdatabase over europeiske dyr:

Eksterne lenker
---------------

* (no) *Perilampinae* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (en) *Perilampinae* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *Perilampinae* hos Fossilworks Rediger på Wikidata

* *Perilampinae* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
Elverum kirke
**Elverum prestegjeld** var et prestegjeld tilhørende Sør-Østerdal prosti i Hamar bispedømme i Den norske kirke. Det omfattet Elverum kommune i Hedmark fylke, og hovedkirken var Elverum kirke.

Elverum prestegjeld og dets sogn er nå en del av Elverum kirkelige fellesråd underlagt Sør-Østerdal prosti.

Historikk
---------

*Alfareimr sókn* (norrønt) har sin opprinnelse fra kristningen av landet.

Idre og Särna hørte til Elverum prestegjeld inntil 22.3.1644, men de to bygdene ble først formelt svenske ved grensetraktaten av 2.10.1751. Ved reskript 28.6.1780 ble Trysil anneks fraskilt Elverum prestegjeld og opprettet som Tryssild prestegjeld.

Elverum prestegjeld dannet grunnlaget for Elverum formannskapsdistrikt opprettet i 1837.

Fra 2004 ble prestegjeldet som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk det også ut av lovverket.

Kirkesogn
---------

Prestegjeldet hadde ved sin avvikling følgende sogn og kirker:

* Elverum
* Sørskogbygda
* Hernes
* Nordskogbygda
* Heradsbygd

Referanser
----------

1. ↑  Rygh, O. (Oluf) (1900). *Norske Gaardnavne*. Kristiania: Fabritius. s. 306.
2. ↑  Dietrichson, L. (Lorentz) (1888). *Sammenlignende Fortegnelse over Norges Kirkebygninger i Middelalderen og Nutiden*. Malling. s. 36.
3. ↑  Prestegjeld og sogn i Hedmark, arkivverket.no
4. ↑  Endringer i gravferdsloven og kirkeloven - Rundskriv 20.12.2011. regjeringen.no
5. ↑  «Kirkelig enheter og endringer i prosti og menigheter». *docplayer.me*. Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste AS. 2009. Besøkt 5. mars 2023.
**Baskerlands regjering** (baskisk: Eusko Jaurlaritza) er den utøvende makt i den autonome regionen Baskerland, også kjent under navnet Euskadi, nord i Spania.

Regjeringens overhode er presidenten (baskisk: lehendakari) som blir utpekt av Baskerlands parlament hvert fjerde år. Regjeringens hovedkvarter er i Lakua-distriktet i Vitoria-Gasteiz, Álava.

Historie
--------

Den første baskiske regjeringen ble nedsatt 1. oktober 1936 etter at den vedtok de første statuttene om regionens autonomi, og ble ledet av lehendakari José Antonio Aguirre (EAJ-PNV). Regjeringen var støttet av alle partiene som kjempet på republikkens side mot Fransisco Francos opprør i den spanske borgerkrigen: Frente Popular, Partido Socialista Obrero Español (PSOE), Partido Comunista de España (PCE) og Eusko Abertzale Ekintza (EAE-ANV).

Regjeringen fikk kort levetid og ble tvunget i eksil da republikanerne tapte den spanske borgerkrigen. Regjeringen forble i eksil i USA og ble ledet av Jesús María Leizaola etter Aguirres død i 1960. Den ble ikke formelt oppløst før de nye statuttene om autonomi ble godkjent etter Francos død i 1979.

I 1978 ble det pre-autonome organet det baskiske generalråd opprettet, ledet av sosialisten Ramón Rubia. Fra 1979 ble generalrådet ledet av Carlos Garaikoetxea (EAJ-PNV). Etter godkjennelsen av de nye statuttene om Baskerlands autonomi erstattet Baskerlands regjering det baskiske generalråd. Regjeringen ble opprettet i 1980 med Garaikoetxea som lehendakari.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (es) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (eu) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Basque Government – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

Portal: Baskerland

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** ISNI
 |
***The Crossroads of New York*** er en amerikansk stumfilm fra 1922 regissert av F. Richard Jones.

Handling
--------

Grace St. Clair er villig til å ta imot de store sjekkene fra millionæren James Flint, selv om hun egentlig ikke bryr seg om kjærtegnene hans og hans romantiske fremskritt. James sin nevø Michael (spilt av George O'Hara) kommer en dag til storbyen fra landsbygda, og forventer å leve i luksus hjemme hos onkelen sin i byen. Men Michael blir raskt desillusjonert, og klarer bare å få seg jobb som gatefeier.

Michael bor ved et billig pensjonat. Når onkel James reiser til Alaska, faller han ned en klippe og det blir rapportert at han har dødd, skal Michael arve onkelens hjem og alle millionene hans. Men Grace St. Clair gjør at hun kan for å få tak i alle pengene som hadde tilhørt onkelen hans.

Skuespillere
------------

* George O'Hara som Michael Flint
* Noah Beery som James Flint
* Ethel Grey Terry som Grace St. Clair
* Ben Deeley
* Billy Bevan
* Herbert Standing som John D. Anthony
* Dot Farley

Referanser
----------

1. ↑  «Silent Era : Progressive Silent Film List». *www.silentera.com*. Besøkt 21. oktober 2023.
2. ↑  «AFI|Catalog». *catalog.afi.com*. Besøkt 21. oktober 2023.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Crossroads of New York* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Crossroads of New York* på AllMovie Rediger på Wikidata
**Bøygard** er en norsk sangduo som består av søstrene Tove (født 1966) og Anita Bøygard (født 1974) fra Ål i Hallingdal. De platedebuterte i 2004 med CD-albumet *Belly Dream*, der tekstene er skrevet på engelsk, og fulgte opp i 2008 med *Røre ved deg*, med tekster på hallingmål. I oktober 2013 ga de ut sin tredje plate, *Blågras På Skrindo,* med Jonas Fjeld som produsent og bluegrassgruppen Chatham County Line fra USA som musikere. Musikken deres er blitt beskrevet som «melodiøs pop i viseinnpakning» og «godt komponerte låter innen pop, country og folk». – og «utsøkt bluegrass» Søstrene har i mange år arbeidet blant prostituerte og rusmiddelavhengige sprøytebrukere. Dette preger også flere av tekstene. «Koma heim» er en nedtegnelse av en jentes telefonsamtale med moren, hvor jenta ber moren om å få komme hjem – bare for i natt.

Diskografi
----------

* 2004: *Belly Dream*
* 2008: *Røre ved deg*
* 2013: *Blågras på Skrindo*

Referanser
----------

1. ↑  *Røre ved deg* anmeldt i VG 2008
2. ↑  *Røre ved deg* anmeldt i Fredriksstad Blad 2008
3. ↑  Nye Takter. 11. oktober 2013, sist oppdatert: 11. nov 2014;
4. ↑

Eksterne lenker
---------------

* (en) Bøygard på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Bøygard på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Bøygard på Songkick Rediger på Wikidata
* (no) Offisielt nettsted Arkivert 10. november 2019 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Varanger** (nordsamisk: *Várjjat*, kvensk: *Varenki*, skoltesamisk: *Va'rjjel*, finsk: *Varanki*, russisk: *Varenga*) er den østligste delen av Finnmark fylke. Det er ikke et presist definert område, men til vanlig anses Varanger å omfatte Varangerhalvøya og områdene rundt Varangerfjorden, det vil si kommunene Berlevåg, Båtsfjord, Vardø, Vadsø, Nesseby og Sør-Varanger.

Opprinnelig er Varanger et fjordnavn, det norrøne *Ver(j)angr*, sammensatt av *ver* – «fiskevær», og *angr* – «trang fjord». 

Navnet ble sannsynligvis først brukt om Meskfjorden, den smale fjordarmen innerst i Varangerfjorden som strekker seg fra Angsnes inn til Varangerbotn.

Turisme
-------

Varanger er kjent for sin vakre natur. Langs Varangerfjorden og kysten av Barentshavet ligger nasjonal turistvei Varanger. Området preges av bjørkeskog, myrdrag, vidder og klipper i et arktisk klima. Varanger er et av Nord-Europas rikeste fugleområder og er med i boken «Top 100 Birding Sites of the World».

Referanser
----------

1. ↑   Norgeskart.no
2. ↑   Magnus Olsen: Hvad våre stedsnavn lærer oss. Oslo 1934. s. 26. NB digitalbibl
3. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 10. mars 2016. Besøkt 7. desember 2013.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
***Chasing the Moon*** er en amerikansk stumfilm fra 1922 regissert av Edward Sedgwick.

Handling
--------

Dwight Locke, en millionær som har sett og gjort alt, arrangerer en fest ved en restaurant. Hans forlovede, Jane Norworth, legger merke til ham sammen med en annen ung kvinne og hun bebreider ham fordi han ikke er en vanlig arbeider som broren hennes Milton Nortworth - en kjemiker. Når Dwight ødelegger en glass-flaske i Miltons laboratorium, og får et kutt i den ene hånden, får han vite at flasken inneholdt en gift som kommer til å drepe ham i løpet av 30 dager - med mindre stoffet kan oppveies av en motgift som bare er kjent for professor Sulphite.

Men professor Sulphite hadde nylig seilt til Russland. Dwight tar straks opp jakten for å finne igjen professoren innen fristen. Underveis opplever han en rekke eventyr om bord på både skip, vogner, hester og tog. I mellomtiden oppdager Milton at beholderen faktisk ikke hadde inneholdt gift likevel, og at Dwight straks kommer til å dø hvis han inntar motgiften. Så Milton og Jane prøver å finne igjen Dwight, før det er for sent.

Skuespillere
------------

* Tom Mix som Dwight Locke
* Eva Novak som Jane Norworth
* William Buckley som Milton Norworth
* Sid Jordan som Velvet Joe
* Elsie Danbric som Sonia
* Wynn Mace som Albert

Referanser
----------

1. ↑  «Chasing the Moon (1922)» **(engelsk)**. Besøkt 17. oktober 2023.
2. ↑  «AFI|Catalog». *catalog.afi.com*. Besøkt 17. oktober 2023.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Chasing the Moon* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Chasing the Moon* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (nl) *Chasing the Moon* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Chasing the Moon* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *Chasing the Moon* på American Film Institute Rediger på Wikidata
***Catch My Smoke*** er en amerikansk stumfilm fra 1922 regissert av William Beaudine.

Handling
--------

Når Bob Stratton kommer tilbake etter å ha slåss under første verdenskrig i Frankrike, oppdager han snart ranchen hans nå blir drevet av en attraktiv ung kvinne, Mary Thorne, som forklarer at hun etter farens dødsfall ble eneeier av gården. Thorne hadde vært eksekutør for Strattons testamente, og trodde at Bob var blitt drept under krigen. 

Etter en rekke eskapader med noen skruppelløse karakterer som ønsker å overta hele ranchen, avgjør Stratton spørsmålet om eierskap ved å be Mary om å gifte seg med ham. Faren til Mary hadde tidligere blitt myrdet på mystisk vis, og hun hadde deretter engasjert Tex Lynch som ny formann ved gården. Men Tex vet at eiendommen er utrolig mye verdt, fordi det finnes olje der. Han forsøker derfor å tvinge Mary til å selge hele området til ham.

Skuespillere
------------

* Tom Mix som Bob Stratton
* Lillian Rich som Mary Thorne
* Claude Payton som Tex Lynch
* Gordon Griffith som Bub Jessup
* Harry Griffith som Al Draper
* Robert Milasch som Frank Hurd
* Pat Chrisman som Joe Bloss

Referanser
----------

1. ↑  «Silent Era : Progressive Silent Film List». *www.silentera.com*. Besøkt 16. oktober 2023.
2. ↑  «AFI|Catalog». *catalog.afi.com*. Besøkt 16. oktober 2023.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Catch My Smoke* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Catch My Smoke* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) *Catch My Smoke* på Silent Era Rediger på Wikidata
***Hjerter er trumf*** (originaltittel: *Hearts Are Trumps*) er en amerikansk drama-stumfilm fra 1920, som ble regissert av Rex Ingram, med Alice Terry i hovedrollen. Filmen er basert på et britisk skuespill av Cecil Raleigh fra 1900.

Handling
--------

Lady Winifred gifter seg i all hemmelighet med Michael Wain, som er ansatt som viltvokter på godset til familien hennes. Faren hennes, lord Altcar, blir rasende da han oppdager giftermålet; han vil gifte bort datteren sin til lord Burford for å dekke sin egen spillegjeld. Lord Altcar sørger derfor for at Wain blir banket opp, og deretter får viltvokteren beskjed om aldri å vise seg på godset igjen.

Mange år senere vender Wain tilbake. Han er bitter og hevnlysten, og kjøper opp gjeldsbrevene som lord Altcar har utstedt, slik at han kan slå godset konkurs. Men så oppdager han at lady Winifreds datter Dora, som har vokst opp i et kloster, nå er forlovet med den amerikanske kunstneren John Gillespie. Samtidig ønsker den samme lord Burford som i sin tid var ute etter Doras mor, nå å gifte seg med Dora. For å så splid mellom Dora og Gillespie forsøker Burford å bringe Dora i vanry ved å få montert en naken kvinnekropp på portrettet som Gillespie har malt av Dora. Dette får Dora til å flykte tilbake til klosteret der hun vokste opp – full av skam og ulykkelig over hva hun tror er Gillespies svik mot henne. Hendelsen får Wain til å erkjenne at det er han som er Doras far, og han forlikes med lady Winifred. Samtidig oppdager lord Burford hvor Dora har tatt veien, og han forsøker å bortføre henne. Men hennes foreldre og John Gillespie tar opp jakten, og sammen lykkes de med å befri Dora fra kidnapperen.

Rolleliste
----------

* Alice Terry som Dora Woodberry
* Winter Hall som Lord Altcar
* Frank Brownlee som Michael Wain
* Francelia Billington som Lady Winifred
* Joseph Kilgour som Lord Burford
* Brinsley Shaw som Maurice Felden
* Thomas Jefferson som Henry Dyson
* Norman Kennedy som John Gillespie
* Edward Connelly som Christopher
* Bull Montana som Jake
* Howard Crampton som butler

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑  «Hjerter er Trumf (kinoannonse)». *Arbeiderbladet*. 7. mai 1923. s. 7.
3. ↑  «Hearts are Trumps». *www.silentera.com*. Silent Era : Progressive Silent Film List. Besøkt 21. mars 2023.
4. 1 2  «Hearts are Trumps». *catalog.afi.com*. American Film Institute. Besøkt 21. mars 2023.

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen mangler oppslag i Wikidata*
***Cardigan*** er en amerikansk stumfilm fra 1922 regissert av John W. Noble.

Handling
--------

Michael Cardigan er en amerikansk patriot i tiden som leder opp mot den amerikanske revolusjonen. Han kjemper for å megle frem en fredsavtale mellom nybyggere og Cayugaene, og mister nesten sitt eget liv i prosessen. Han er forelsket i Felicity Warren - som går under kallenavnet Silver Heels - som for tiden blir tatt hånd om av den britiske guvernøren.

Men kaptein Butler ønsker også å gifte seg med henne. Når Cardigan blir sendt for å levere en melding til et fjernt område, blir han forrådt av kaptein Butler. Han overlever derfor bare så vidt å bli drept av en fiendtlig indianer-stamme. Cardigan slår seg deretter sammen med militsen Minutemen for å planlegge revolusjon, noe han håper endelig kan til å føre til en fri og uavhengig amerikansk nasjon.

Skuespillere
------------

* William Collier, Jr. som Michael Cardigan
* Betty Carpenter som Silver Heels
* Thomas Cummings som Sir William Johnson
* William Pike som Walter Butler
* Charles Graham som John Murray
* Madeleine Lubetty som Marie Hamilton
* Hattie Delaro som Lady Shelton

Referanser
----------

1. ↑  «AFI|Catalog». *catalog.afi.com*. Besøkt 16. oktober 2023.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Cardigan* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Cardigan* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) *Cardigan* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *Cardigan* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *Cardigan* på Silent Era Rediger på Wikidata
***Parlor, Bedroom and Bath*** er en amerikansk stumfilm-komedie fra 1920, regissert av Edward Dillon og med Ruth Stonehouse og Eugene Pallette i hovedrollene. Filmen er basert på et skuespill fra 1917 av Charles W. Bell og Mark Swan. Stykket ble filmatisert på nytt i 1931 med tittelen *Don Juan i pyjamas*, med Buster Keaton og Charlotte Greenwood i hovedrollene.

Filmen er antatt tapt.

Handling
--------

Når kona Angelica bestemmer seg for at hun ikke kan elske ektemannen sin lenger, med mindre venninnene hennes også blir interessert i ham, sender Reggie Irving duftende kjærlighetsbrev til seg selv i håp om å gjøre Angelica misunnelig. Men dette trikset mislykkes, så Reggie får hjelp av Polly Hathaway - kjent som Town Tattler - for å skrive risikable kommentarer i avis-spalten hennes om ham.

Men Reggie klarer fremdeles ikke å fascinere sin kone, og avtaler derfor å møte Polly på et hotell som en del av planen for å narre Angelica til å oppdage dem sammen. Men uforutsette komplikasjoner oppstår snart.

Skuespillere
------------

* Eugene Pallette som Reggie Irving
* Ruth Stonehouse som Polly Hathaway
* Kathleen Kirkham som Angelica Irving
* Charles H. West som Jeffrey Haywood
* Dorothy Wallace som Virginia Irving
* Helen Sullivan som Leila
* Henry Miller, Jr. som Ferdie Eaton
* George Periolat som Fred Leslie
* Josephine Hill som Nita Leslie
* Graham Pettie som Barkis

Referanser
----------

1. ↑  «AFI|Catalog». *catalog.afi.com*. Besøkt 26. april 2023.
2. ↑  Dillon, Edward; Pallette, Eugene (1920). «Parlor, Bedroom And Bath». Besøkt 26. april 2023.

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen mangler oppslag i Wikidata*
**Phloeomyzidae** er en gruppe med plantelus som hører til gruppen bladlus (i vid forstand), Aphidomorpha. De er insekter med sugende munndeler og hører til i den store gruppen nebbmunner. Man kjenner bare én art.

Utseende
--------

Det finnes både vingede og vingeløse former. De vingeløse mangler øyne, og hode og pronotum er tydelig adskilt. Antennene er seks-leddete.

Levevis
-------

*Phloeomyzus passerinii* lever på stammer og store greiner av trær i poppel-slekten (*Populus* spp.). De har ingen vertsveksling.

Utbredelse
----------

Arten er vidt utbredt i den palearktiske sone inkludert Sør- og Mellom-Europa. Den forekommer også i det østlige Nord-Amerika, men disse bestandene er trolig innført fra Europa.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* ordenen Nebbmunner, Hemiptera
	+ underordenen Plantelus, Sternorrhyncha
		- gruppe Aphidomorpha
			* overfamilien bladlus, Aphidoidea
				+ familien Phloeomyzidae
					- *Phloeomyzus passerinii* (Signoret, 1875)

Kilder
------

* Fauna Europaea, utbredelsesdatabase over europeiske dyr

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Phloeomyzidae* hos NCBI Rediger på Wikidata
***Back Fire*** er en amerikansk stumfilm fra 1922 regissert av Alan James.

Handling
--------

Carson og en tilfeldig bekjent, Jim Hampton, kommer til en liten by i det vestlige USA. Desperat er penger foreslår Hampton som en spøk at de burde stjele fra den lokale avdelingen til Wells Fargo-banken. Men en lokal innbygger overhører tilfeldigvis dette forslaget. Når banken faktisk blir ranet kort tid senere, blir Carson og Hampton umiddelbart mistenkt.

Hampton blir kastet i fengsel, og Carson blir forfulgt av byens sheriff. Underveis møter han søsteren til Hampton, og blir straks forelsket i henne. Når byens sheriff til slutt arresterer Carson blir det oppdaget at han faktisk er medlem av Texas Ranger Division. Carson slår seg deretter sammen med det lokale politiet, for å arrestere de virkelige fredløse kjeltringene.

Skuespillere
------------

* Jack Hoxie som Carson
* Florence Gilbert som Betty Hampton
* Lew Meehan som Baxter
* William Gould som Steve Rollins
* Zalla Zarana som Juanita Rollins
* Milton Ross
* Poke Williams som Hess Collins

Referanser
----------

1. ↑  «Back Fire (1922)» **(engelsk)**. Besøkt 5. oktober 2023.
2. ↑  «AFI|Catalog». *catalog.afi.com*. Besøkt 5. oktober 2023.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Back Fire* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
**La Piazza di San Silvestro** populært kalt **Piazza S. Silvestro** er et torg i Roma, nær Colonna (Rendina og Paradisi 2004:1196).

Historie
--------

Navnet skriver seg fra Basilikaen San Silvestro i Capite, som ble grunnlagt av pave Paul I, som bodde i nærområdet. I høymiddelalderen ble stedet omtalt som *Catapauli*, som betyr «ved Pauls hus». Klosteret ved siden av kirken har også fungert som postkontor.

I 1880 ble det reist en statue av Pietro Metastasio her, men den ble på 1920-tallet demontert og flyttet til Piazza della Chiesa Nuova ved Corso Vittorio.

Mot torget ligger *Palazzo dell'acqua Pia antica Marcia* og *Palazzo Marignoli*, som begge ble oppført mellom 1874 og 1883. Den 25. desember år 274 inviet keiser Aurelianus et tempel til solgudenes ære på dette sted (Salles 1997).

* Torget med bussterminaler, fotografert i 2010.Torget med bussterminaler, fotografert i 2010.
* Torget fotografert i 2012, etter at bussterminalen var nedlagt.Torget fotografert i 2012, etter at bussterminalen var nedlagt.
* Postkontoret som tidligere var kloster.Postkontoret som tidligere var kloster.
* San Silvestro-kirken i Capite med postkontoret til høyre.San Silvestro-kirken i Capite med postkontoret til høyre.

Begivenheter
------------

Utover i 1940-årene ble *Piazza San Silvestro* hovedterminal for buss- og trolleybuss-linjene som gikk i retning sentrum og forstedene, men torget ble i 2011 stengt for trafikk og ombygd til område for gående.

* Piazza San Silvestro Arkivert 27. februar 2017 hos Wayback Machine.

Referanser
----------

Litteratur
----------

* Gennari, Rinaldo 2013: Stravaganze romane. Firenze: FIRSTonline e goWare. ISBN 978-88-6797-092-6
* Rendina, Claudio og Donatella Paradisi 2004: Le strade di Roma. Volume 3. P-Z. Roma: Newton & Compton. ISBN 88-541-0210-5
* Salles, Catherine 1997: «Soleil invaincu». Yann Le Bohec (red.) *L'Empire romain de la mort de Commode au concile de Nicée*. Paris. ISBN 2-84274-018-1
**Strømsø gravlund** ligger sørvest for Strømsø kirke og ble innviet i 1665, to år før Strømsø kirke som ble innviet i 1667. Gravlunden har et areal på ca. 16 dekar og som en av sentrumskirkegårdene i Drammen har den ikke utvidelsesmuligheter, men det er noe plass til nye urnegraver. Mot Knoffs gate er det inngang med granittstolper og jernport. Strømsø gravkapell med ca. 80 sitteplasser ligger i den sørøstre delen. På kirkegården er det bevart en rekke eldre gravminner av både støpejern og stein, noen er samlet på familiegravsteder, blant annet tilhørende familiene Cappelen-Ottesen, Weberg, Kiær og Malling. Det står også et minnesmerke over lokale falne i andre verdenskrig på gravlunden, utført av tegnelærer Alf Nor Knudsen.

Historie
--------

Fram til 1805 ble formuende og innflytelsesrike personer gjerne gravlagt under gulvet inne i kirken, mens andre ble gravlagt ute, de fattigste lengst unna kirkebygget. I 1805 kom en forordning fra Sundhedvæsenet som forbød gravlegging inne, såkalt græfting, av hygieniske årsaker. Kirkegårder som lå inne i bybebyggelsen, måtte flyttes. Denne bestemmelsen fikk ingen konsekvenser for Strømsø kirke der det fortsatt er gamle gravkamre under kirkegulvet.

Referanser
----------

1. ↑  «ISYMap». Besøkt 4. november 2023.
2. ↑  «Gravplasser». *Drammen kirkelige fellesråd*. Besøkt 4. november 2023.
3. ↑  «Strømsø kirke og kirkegård – lokalhistoriewiki.no». *lokalhistoriewiki.no*. Besøkt 4. november 2023.
4. ↑  «Strømsø kirke – Norges Kirker». *norgeskirker.no*. Besøkt 4. november 2023.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Lokalhistoriewiki
 |
***Krigskorset og St. Olavsmedaljen med ekegren*** er en bok redigert av Erik Gjems-Onstad og utgitt med støtte fra Forsvarsdepartementet.

Boken omhandler de militære medaljene Krigskorset og St. Olavsmedaljen med ekegren. Krigskorset ble innstiftet i 1941 og er Norges høyeste utmerkelse. Det ble bestemt i 1943 at St. Olavsmedaljen skulle utstyres med ekegren når den ble utdelt for tapperhet og mot i krig.

I boken beskrives hvordan og hvorfor utmerkelsene ble opprettet, de offisielle innstillingene til statsråd med begrunnelsen for den enkelte tildeling og ofte også omfattende detaljerte redegjørelser for de krigshandlinger der mottagerne utmerket seg.

Forfatteren har selv mottatt begge for sin deltakelse under andre verdenskrig.

Innholdsfortegnelse
-------------------

* Forord (av redaktøren)
* Resolusjoner og statutter
* Mottagere av Krigskorset
* Innstillinger
* St. Olavsmedaljen
* Alfabetisk register over innehavere av Krigskorset

Se også
-------

* Liste over norske krigsmedaljer 1940–1945

Referanser
----------

1. 1 2  Bugge, Erle Moestue: «Heltegjerninger nøkternt fortalt», *Aftenposten Morgen*, 6. april 1995, s. 49.

Eksterne lenker
---------------

* *Krigskorset og St. Olavsmedaljen med ekegren*, i elektronisk format fra Nasjonalbiblioteket

Portal: Andre verdenskrig
**Åssiden idrettspark** ligger langs buskerudveien ved Åssiden skole i Drammen og består av Åssiden stadion, fotballhall, kunstgressbaner, klubbhus, kiosk, tribune, garderober og toaletter.

Åssiden fotballhall
-------------------

Treningshallen er en del av Åssiden idrettspark som åpnet 18. november 2020. Den ble bygget av Peab og arkitekt i forprosjektet var Arch Uno, i utførelsesfase og detaljprosjektering ble SG Arkitektur benyttet.

Hallen er eid av Drammen kommune gjennom Drammen Eiendom KF, den har et bruttoareal på 4 666 kvadratmeter og er Drammens første innendørs treningshall som skal brukes av breddeidretten og skolene i Drammen.

Den ene siden av bygget inneholder en kunstgressbane med spilleflate 40 x 60 meter. Den andre siden av hallen er delt inn i to etasjer. Første etasje inneholder fire spillergarderober, to trenergarderober, lagerrom og vestibyle. Andre etasje inneholder tekniske rom og ett uinnredet rom.

Åssiden Stadion
---------------

Åssiden Stadion er en del av Åssiden idrettspark og ligger rett ved siden av parkeringen mot buskerudveien. Den består av er en belyst kunstgress fotballbane på 100 ganger 66 meter. Stadion fikk i 2021 ny tribune med vegger og tak som løfter stemningen og atmosfæren på stadion. Den gamle tribunen måtte skiftes ut ved opprykket til 3.divisjon i forkant av 2020-sesongen.

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑

Eksterne lenker
---------------

* Åssiden idrettspark på Drammen.kommune.no
* Åssiden fotballhall på Drammen.kommune.no

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Sentralt stedsnavnregister
 |
Nøddebo Præstegård er et dansk skuespill i komediesjangeren skrevet av skuespiller Elith Reumert basert på en fri tolkning av romanen Ved Nytaarstid i Nøddebo Præstegaard skrevet av professor, dr.theol. Henrik Scharling og utgitt i 1862 under pseudonymet "Fortelling af Nicolai, 18. Aar gammel". Romanen handler om tre studenter fra København, som i juleferien er hos prestefamilien i Nøddebo Præstegaard og de romantiske forviklingene som oppstår under oppholdet.

Stykket, som inneholder en rekke populære sanger, ble første gang satt opp på Folketeatret i 1888 med Reumert i hovedrollen som Nicolai. Oppsetningen ble en fast del av Folketeatrets repertoar rundt juletider og ble fremført over 2000 ganger på Folketeatret i stort sett uendret versjon frem til 1970, da originalstykket ble fremført for siste gang. Den da nytilsatte direktøren ved Folketeatret Preben Harris uttalte i 1971 at tiden var inne for en oppdatering av stykket, og det ble da gjort en endring i det originale stykket, dels oppdatering av språket, forenkling av rollebesetningen og vendt stykket i retningen. av vaudeville. Det justerte stykket ble utgitt i bokform i 1980 av Nøddebo Præstegaard hos Thaning & Appel (ISBN 87-413-6216-0).

Nøddebo Præstegaard har blitt spilt en rekke ganger på andre teatre enn Folketeatret rundt om i landet og er med mer enn 5000 forestillinger sammen med Elverhøj det mest spilte danske stykket. Mange danske skuespillere har deltatt i oppsetningene, deriblant Else Marie Hansen, som i 1909 som femåring debuterte som nissebarn i forestillingen og ved vekkelsen i 1979 på Folketeatret spilte rollen som Sidse Lugekone.
**Magnus Falkberget** (født 10. oktober 1900 på Røros, død 4. desember 1957 i Roma, Italia) var en norsk skuespiller. Han var grunnlegger av og kunstnerisk leder for Falkbergets teater 1929–1957.

Falkberget debuterte som skuespiller i 1920 og virket blant annet ved Drabløs teater. Samme år spilte han sin første og eneste filmrolle som nabogutt i *Fante-Anne*.

Magnus Falkberget grunnla Falkbergets Teater i 1929 og var dets praktiske og kunstneriske leder fram til dets siste turné i 1957. Teateret mottok ingen statlig støtte og var kjent for sitt folkelige repertoar. Falkbergets Teater hadde sin største suksess med *Bør Børson* med Toralf Sandø i tittelrollen. Med sine landsomfattende turnéer var teateret en forgjenger til Riksteatret.

Han var sønn av forfatteren Johan Falkberget, bror til forfatteren Aasta Falkberget og var gift med skuespilleren Didi Holtermann.

Filmografi
----------

* 1920 – *Fante-Anne*

Referanser
----------

1. 1 2   sceneweb.no[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2  «Magnus Falkberget». IMDb.com. Besøkt 9. juni 2016.
3. 1 2 3 4  «Falkbergets Teater». *Store norske leksikon*. Besøkt 9. juni 2016.
4. ↑  «Didi Holtermann». IMDb.com. Besøkt 9. juni 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Magnus Falkberget på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) Magnus Falkberget hos Sceneweb Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister **·** BIBSYS **·** Geni **·** VIAF
 |
Ordenstegn for storkors av Frigjøreren San Martins orden
**Frigjøreren San Martins orden** (spansk:*Orden del Libertador San Martín*) er en argentinsk orden. Den ble innstiftet 17. august 1943 og er oppkalt etter nasjonalhelten José de San Martín. Frigjøreren San Martins orden er Argentinas høyeste utmerkelse. Presidenten er ordenens stormester.

Inndeling
---------

Frigjøreren San Martins orden er inndelt i seks grader:

* kjede (*Collar*)
* storkors (*Gran Cruz*)
* storoffiser (*Gran Oficial*)
* kommandør (*Comendador*)
* offiser (*Oficial*)
* ridder (*Caballero*)

Insignier
---------

Ordenstegnet for Frigjøreren San Martins orden består av en stjerne med stråler i ulike lengder. Motivet er hentet fra de første myntene som ble slått i Argentina etter frigjøringen i 1813 og viser solen som også pryder Argentinas flagg. San Martins portrett er plassert på en medaljong i midten av stjernen. Medaljongen er omgitt av en hvitkantet blå bord der det står skrevet «LIBERTADOR SAN MARTIN». Baksiden av ordenstegnet er prydet av Argentinas riksvåpen. Ordenstegnet er opphengt i båndet med et ledd bestående av en krans i gull. Når ordenen tildeles for militære fortjenester, prydes ordenstegnet av sverd plassert i kransen.

Ordensstjernen er som ordenstegnet, men større.

Ordenskjedet har består av ledd med sol og laurbærkranser. Ordenstegnet er opphengt i kjedet i et ledd som består av en andeskondor med utspente vinger.

Ordensbåndet er lyst blått med hvite kanter. Lyst blått og hvitt er fargene i Argentinas flagg.

Tildeling
---------

Frigjøreren San Martins orden kan tildeles for både sivile og militære fortjenester. Den tildeles utenlandske borgere.
 Ordenens høyeste grad, kjede, tildeles fremmede lands statsoverhoder. Tildeling skjer etter mottakerens rang, slik at jo høyere en person rangerer, desto høyere ordensgrad tildeles.

Norske innehavere
-----------------

Kong Olav V var innehaver av storkors av Frigjøreren San Martins orden.

Referanser
----------

1. 1 2  Robert L. Ross og Alan M. Stahl: *From a Thankful Nation: Latin American Medals & Orders in the Robert L. Ross Collection, Princeton University*, Princeton: Princeton University Library, 2014, s. 47–48.
2. 1 2 3 4 5  «Argentina», i Guy Stair Sainty og Rafal Heydel-Mankoo: *World Orders of Knighthood and Merit*, første bind, Buckingham: Burke's Peerage, 2006, s. 848–849.
3. 1 2 3  «Argentina» i Robert Werlich: *Orders and decorations of all nations. Ancient and modern, civil and military*, 2. utgave, Washington DC: Quaker Press, 1974, s. 42–43.
4. ↑  Kong Olavs dekorasjoner, kongehuset.no. Lest 8. november 2015.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Nationalencyklopedin
 |
**Tsushima** (japansk: 対馬 – *Tsushima*) er en øygruppe i Koreastredet mellom Koreahalvøya og øya Kyushu i Japan. Tsushimas to hovedøyer utgjør en nordlig del (*Kamijima*) og en sørlig (*Shimojima*) som blir adskilt ved flo. I tillegg hører tre mindre øyer til gruppen. Øyene tilhører Nagasaki. Den største byen på øyene heter Tsushima. Changwon i Sør-Korea gjør krav på øygruppen og kaller den *Daemado* som betyr det samme som det japanske navnet på øyene.

Historie
--------

### Tidlig historie

Ifølge japansk mytologi hører Tsushima til en av de originale øyene skapt av guddommene Izanagi og Izanami. Arkeologer har funnet ut at Tsushima ble befolket av mennesker fra Japan og Koreahalvøya allerede i Jōmon-perioden og Kofun-perioden. Tidlig i det 6. århundre var Tsushima en japansk provins. Under Rytsuō-systemet var Tsushima også en provins.

Tsushima ble mellom årene 1274 og 1281 invadert av Mongolriket. Invasjonen var ledet av Kim Bang-gyeong og drepte en stor andel av befolkningen.

Under middelalderen ble Tsushima et viktig handelssenter. Øyene ble også viktig for wokouer (japanske pirater)

### Moderne historie

#### Slaget ved Tsushima

Utdypende artikkel: Slaget ved Tsushima

Mellom 27. og 28. mai 1905 ble slaget ved Tsushima utkjempet ved Tsushima, som det siste og avgjørende sjøslaget i den russisk-japanske krigen. Japan seiret i krigen.

#### Nyere historie

Byene Izuhara, Mitsushima,Toyotama, Mine, Kamiagata og Kamitsushima ble slått sammen 1. mars 2004 til byen Tsushima.

Flora og fauna
--------------

Tsushima er hjem til Tsushima-leopardkatten som tidligere ble regnet som en egen underart av leopardkatt. Det er nå funnet ut at den tilhører underarten *Prionailurus bengalensis euptilura*. Byen Tsushima har sine egne «symboler» i form av et tre, en blomst og en fugl. Treet er *Chionanthus retusus*, blomsten en asalea og fuglen en fasan.

* Tsushima-leopardkattTsushima-leopardkatt
* Chionanthus retusus*Chionanthus retusus*
* AsaleaAsalea
* FasanFasan

Bilder
------

* Tsushima ligger mellom Kyushu og Korea.Tsushima ligger mellom Kyushu og Korea.
* Topografisk kart.Topografisk kart.
* Riaskyst i Asōbukta.Riaskyst i Asōbukta.
* Fra Tsushima by.Fra Tsushima by.

Referanser
----------

1. 1 2  Tsushima, Japan *Encyclopædia Britannica*
2. ↑  «Tsushima – Store norske leksikon». *Store norske leksikon* **(norsk)**. Besøkt 7. april 2017.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Tsushima Island – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Tsushima Island – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Tsushimaøya *Tsushima.weebly.com*
* Tsushima by Arkivert 10. september 2020 hos Wayback Machine. *City.tsushima.nagasaki.jp*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** NDL **·** NKC **·** GeoNames
 |
Rekrutteringsplakat for hjulrytteravdelingen South Midland Divisional Cyclist Company.
**Army Cyclist Corps** var en våpenart i British Army som besto av hjulryttere.

Frivillige hjulrytteravdelinger var blitt dannet så tidlig som 1880-årene; den første hele hjulrytteravdelingen (26th Middlesex Rifle Volunteers) ble opprettet i 1888. Hjulryttere ble brukt på periodisk basis under boerkrigen – selv om de ikke ble innsatt som organiserte kampavdelinger, viste hjulryttere seg å være uvurderlige for oppklaring og ordonnanstjeneste, ettersom de var både lettere, stillere og logistisk enklere å støtte enn hester. 

Da første verdenskrig brøt ut ble hjulrytterbataljonene satt i tjeneste ved kystforsvaret i Storbritannia. Deres rolle ble ansett å være så viktig at ingen av dem ble sendt til utlandet. I 1915 ble Army Cyclist Corps dannet som en overbygning for disse bataljonene; det ble senere utvidet til å omfatte ytterligere et dusin bataljoner skapt fra yeomanryregimenter som var blitt konvertert til hjulryttere.

De fleste hjulrytteravdelingene tjenestegjorde aldri utenfor Storbritannia, og fungerte i stedet som mannskapserstatninger for infanteribataljoner; noen ble konvertert tilbake til konvensjonelt infanteri og ble satt inn i strid, slik som Kent Cyclists (på nordvestfronten) eller 2/10th Royal Scots (i Nord-Russland).

To bataljoner, 25th (County of London) Cyclist Battalion og Kent Cyclist Battalion, kjempet i den tredje anglo-afghanske krig.

Bibliografi
-----------

* Rinaldi, Richard A (2008). *Order of Battle of the British Army 1914*. Ravi Rikhye. ISBN 978-0-97760728-0.
* Westlake, Ray (1986). *The Territorial Battalions, A Pictorial History, 1859–1985*. Tunbridge Wells: Spellmount.

Referanser
----------

1. ↑  Westlake s. 224
2. ↑  Westlake s. 67

Eksterne lenker
---------------

* (en) Army Cyclist Corps – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
**Øystein Norvoll** (født 26. juni 1954) er en norsk jazzmusiker (gitar), tidlig interessert og vinner av den europeiske «Gjett på Jazz» (1973).

Hans tidlige inspirasjon lå i vestkystjazzens Barney Kessel og Jim Hall.

Norvoll ledet Nordnorsk Jazzforum, og var sentral i forumets utgivelse av *Distant Reports* med nordnorsk jazz (Gemini, 2001). «Øystein Norvoll quintet» besøkte Kongsberg Jazzfestival i 1988. Han har ellers spilt med Hallgeir Pedersen i deres samarbeidsprosjekt «Bebop Guitars» (Nordland Musikkfestuke og Festspillene i Nord-Norge, 1999), ektefellen Marit Sandvik (duo på Moldejazz 2003), Jan Arvid Johansen på «Tonen og Kjærligheten» (2005), samt Stett med Jørn Øien, Asbjørn Johannessen, Konrad Kaspersen og Trond Sverre Hansen (1989). 

I «Bossa Nordpå» ga han ut platen *Uma Onda No Mar* (2005), sammen med 
Marit Sandvik på vokal, Henning Gravrok på saksofon, Finn Sletten på trommer, Oddmund Finnseth på bass og Helge Sveen på saksofon.

Internasjonalt har han samarbeidet med gitarkollegene Randy Johnston, Louis Stewart og altsaksofonisten Jon Gordon.

Han var lærer i musikkskolen i Tromsø.

Utmerkelser
-----------

* Stubøprisen 1995
* Norske Barne- og Ungdomsbokforfatteres pris 2007

Eksterne lenker
---------------

* (en) Øystein Norvoll på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Øystein Norvoll på MusicBrainz Rediger på Wikidata

  

Portal: Jazz

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** BIBSYS **·** VIAF **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
***Lange flate ballær*** er en norsk filmkomedie fra 2006, regissert av Bjørn Fast Nagell og Harald Zwart.

Filmen ble etterfulgt av *Lange flate ballær II* i 2008 og *Lange flate ballær III* i 2022.

Handling
--------

*Lange flate ballær* handler om seks menn som jobber sammen på verkstedet EdGarasjen i Fredrikstad. Verkstedet står i fare for å gå konkurs, og de seks er redde for å miste jobbene sine. Etter at det har gått så langt at kreditorene fra Oslo har kommet på døren foreslår verkstedets daglige leder å bruke resten av verkstedets kassabeholdning til å reise på guttetur – til fotball-VM i Tyskland - «uten kjerringær». Det skal etterhvert vise seg å være løsningen på de økonomiske problemene.

Filmen fikk mye omtale i media på grunn av det store antallet kjendiser som medvirker i cameoroller i filmen.[] Noen av dem er: Jose Mourinho, Ari Behn, Elin Tvedt, Dorthe Skappel, Åsne Seierstad, Martin Bull Gudmundsen, Lars Olav Karlsen, Thomas Strzelecki, Valgerd Svarstad Haugland, Carola Häggkvist, Wig Wam, Åge Hareide og Stig Inge Bjørnebye. Også dialekten som karakteriserer Nedre Glommaregionen får komme til sin rett i filmen.

Uttrykkets opprinnelse
----------------------

Selve uttrykket «lange, flate ballær» skal visstnok stamme fra 1949, da regjerende mester Sarpsborg Fotballklubb skulle spille cupfinale mot Skeid. Sigrun Riise var kontordame på Sarpsborg Papp, og lagde et kamprop for SFK. Kampropet lød slik:
«Blå og hvite kællær ut på banen tællær. Lange, flate ballær døm i nettet skallær.» Sarpingene vant for øvrig cup-oppgjøret.

Noen hevder uttrykket var innarbeidet i fotballmiljøet i Sarpsborg allerede før dette nye slagordet ble skrevet, men den påstanden er det ingen som foreløpig har kunnet bekrefte eller avkrefte.

Referanser
----------

1. ↑  «13 år etter blir det «Lange flate ballær 3»». *vg.no*. 2. februar 2021. Besøkt 16. juli 2022.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Lange flate ballær* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Lange flate ballær* i Nasjonalbibliotekets filmografi Rediger på Wikidata

* (no) *Lange flate ballær* hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (fr) *Lange flate ballær* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Lange flate ballær* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Lange flate ballær* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata
* (no) *Lange flate ballær* hos Filmweb
**Thorbjørn Wale** (1931–1992) var en norsk pressemann.

Wale begynte som journalistlærling i *Bladet Tromsø* i 1950 og gikk journalistakademiet. I 1957 ble han redaksjonssekretær i *Trønder-Avisa* i Steinkjer. To år senere ble han den ene av to sidestilte, partipolitiske redaktører i samme avis. Den andre var Gregar Rekaa. Wale og Rekaa representerte henholdsvis Venstre og Senterpartiet. Det var i Wales redaktørperiode at *Trønder-Avisa* utviklet seg fra å være lokalavis for Steinkjer til å bli «fylkesavis» for Nord-Trøndelag.

Mens han var i full jobb som redaktør studerte han ved Universitetet i Oslo, og fullførte sitt hovedfag i statsvitenskap i 1972. Samme år ble han ansatt som leder for etterutdanningen ved Norsk Journalistskole i Oslo. Ved presseorganisasjonenes hjelp klarte han å løsrive etterutdanningen fra grunnutdanningen i journalistikk og grunnla Institutt for Journalistikk i 1975. Wale etablerte også Norsk Pressefotografskole i tilknytning til instituttet, som etter 12 års drift ble overført til Norsk Journalisthøgskole.

Han utgav i 1978 boken *Innføring i journalistikk*. I flere år redigerte han fagbladet *Journalisten*. Wale var aktiv i partiet Venstre og i Det Nye Folkepartiet. Han ble orlogskaptein i marinen og deltok som presseoffiser på større marineøvelser.

Wale fikk en rekke utmerkelser – blant annet presseforbundets gullmerke og avisutgivernes æresbevisning Avisgutten. Etter hans død ble Thorbjørn Wales minnefond opprettet. Ved tildeling prioriteres kvinner i pressen, pressefotografer og journalister ved avdelingskontorene – tre kategorier av pressefolk som Wale mente var stemoderlig behandlet.

Referanser
----------

1. 1 2   Slekt og Datas Gravminnebase, «Minneside basert på bilder og gravminnedata for Thorbjørn Wale, (10.juni 1931 - 31.august 1992)»[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Aftenposten, «Thorbjørn Wale er død», utgitt 1. september 1992[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Andenæs, Ivar (2006): *Ord og gjerning. Thorbjørn Wale – kriger og brobygger*.
* Wale, Thorbjørn (1978): *Innføring i journalistikk*
* Øy, Nils E. (red.) (1991). *Pressefolk 1990*. Oslo: Norsk Presseforbund. s. 300. ISBN 82-7147-087-6.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |