recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Shin So-geol** (신소걸; 辛笑傑, 申笑杰; opprinnelig *Jun-Hyeon Shin*; født 6. november 1941 i Yesan i Chungcheongnam-do i Korea, død 6. september 2020) var en koreansk komiker som senere ble protestantisk pastor.

Biografi
--------

*Jun-Hyeon Shin* ble født i Yesan, men vokste opp i Hongseong og Cheonan, også dette i Chungcheongnam-do.

Han debuterte i 1963 som teaterskuespiller, og i 1968 som komiker i *TBC Oriental Broadcasting*, gikk i 1969 til *Seoul Central Broadcasting* og i 1972 til MBC Cultural Broadcasting. Denne karrieren var ikke sammenhengende, for fra tidlig 1965 til tidlig 1968 gjorde han militærtjeneste og kjempet i Vietnamkrigen.

I 1982 trakk han seg tilbake fra underholdningsindustrien og begynte på seminar for å utdanne seg til pastor, etter at dette var blitt foreslått for ham av pastor Cho Yong-gi.

I 1989 ble han formann for Taihan nasjonalføderasjon, som organiserte vietnamveteraner. Så ble han anklaget for voldtekt av en bokholder. Selv avviste han det og betraktet anklagen som et utslag av at ambisiøse personer var sinte for at det var han som hadde fått dette ledervervet. 

I 1993 grunnla han en ny kirke i Ansan tett ved Seoul. Så flyttet han til Japan, var der i syv år, og ble involvert i svindelvirksomhet. Et av hans menighetslemmer trakk han for retten i Tokyo; Jun-Hyeon Shin tapte (dette var før han endret navn til Shin So-Geol), men betalte ikke tilbake det han var blitt pålagt.

I 2011 grunnla han *Full Gospel Woori*-kirken i Seongnae-dong i Gangdong-gu i Seoul, og virket som pastor der. Han engasjerte seg også politisk, blant annet i protestene mot at president Park Geun-hye ble tvunget til å fratre i 2017. Han bragte seg selv også i konfliktfylt terreng i presidentvalgkampen i 2019 og i 2020.

Den 15. august 2020 deltok han i Gwanghwamun på en demonstrasjon som krevde president Moon Jae-ins avgang. Da var det mange av de deltagende som ble smittet av koronaviruset. To dager etter Gwanghwamun-prostestene fikk han diagnosen Covid-19, og han døde den 6. september, på Seoul Medical Center.

Referanser
----------

1. ↑  ""低質 코미디는 공동책임" 辛笑傑 발표에 박수갈채". 《동아일보》. 1978년 11월 25일. 2020년 9월 7일에 확인함.
**Clément Marot** (født ca. 1496 i Cahors i Frankrike, død 12. september 1544 i Torino) var en fransk dikter.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Marots far, Jean Marot (1463–1523), som også var dikter, var kammertjener hos Frans I. 

### Dikter

Sønnen studerte i Paris, ble i 1519 pasje hos kongens søster, vant kongens gunst med diktet «Le temple de Cupidon», dro med ham til Italia og ble i 1525 tatt til fange i slaget ved Pavia, men ble raskt befridd fra fangenskapet.

I 1526 ble han fengslet, beskyldt for kjetteri. Han satt først i Châtelet, deretter i Chartres, men ble løslatt av Frant I som han hadde skrevet et dikt til. I fengselet satiriserte han over sine anklagere og dommere i det allegoriske dikter «L'enfer». 

Han ble igjen anklaget for å være kalvinist, denne gangen av Sorbonnen, og flyktet i 1535 til dronning Marguerite av Navarra og videre fra henne til hertuginne Renée i Ferrara, hvor han gikk over til protestantismen. Siden dro han til Venezia og i 1536 tilbake til Frankrike, hvor han hadde kongens beskyttelse inntil 1542, da han igjen fikk Sorbonne på nakken, denne gangen med en oversettelse av Davids salmer. Dette gjorde at han måtte flykte til Genève og derfra videre til Torino. 

I Marots diktning møtes renessansen og reformasjonen. Det gikk ut fra middelalderen, men ble etterhvert mer og mer preget av den nye tidens ånd og tenkemåte ettersom han ble påvirket av de klassiske dikterne og av de italienske humanistene. Som hoffmann og hoffdikter utdannet han seg til en vittig, konverserende og åndfull poet. 

Han gjorde seg bemerket som salmedikter, og hovedtyngden i det hugenottiske salmeverket *Pseaumes de David mis en rime francaise par Clément Marot & Theodore de Beze* kommer fra ham. I *Norsk Salmebok* og *Norsk salmebok 2013* er han representert med en salme.

Sammenlagt forfattet Clément Marot 65 epistler, 80 rondos, 15 ballader, 300 epigram og 27 elegier. Han var dypt forankret i den franske tradisjons alle lyriske former, som han videreutveiklet, og var en av de første som på inspirert vis innførte tonegivende italienske og klassiske diktformer. Og han var populær. En samlingsutgave av hans verker, *Les Œuvres* (1538), ble gjenutgitt et par hundre qanger bare under 1500-tallet.

Referanser
----------

1. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 30. desember 2014[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Anne Kristin Aasmundtveit, *Biografisk leksikon til Norsk Salmebok og Norsk Koralbok*, Verbum forlag, Oslo, 1995. ISBN 82-543-0573-0. Side 29-30
* (da) Artikkelen bygger på det danske Salmonsens konversationsleksikon 2. utgave (1915–1930).

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Deutsche Biographie **·** Encyclopædia Universalis **·** Nationalencyklopedin **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** BPN **·** HDS **·** NLA **·** NKC **·** ICCU **·** BNE **·** CiNii **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Wendelin Tieffenbrucker** (før 1551 – etter 1611) ble regnet som en av sin tids dyktigste luttbyggere. Han virket i Padova og Venezia.

Liv og virke
------------

Renessanselutt med påskriften *«MANDOLA GIA 'LIUTO, V.Venere, Padova – 1595»*, Musikkinstrumentmuseet i Roma
Wendelin Tieffenbruckers far, Leonhard Tieffenbrucker, drev et verksted i Padova. Ved siden av Michael Hartung og Magnus Tieffenbrucker, regnes Wendelin Tieffenbrucker til den betydeligste luttbyggeren som brukte en teknikk som i 1580-årene ble vanlig på eksklusive instrumenter. Teknikken innebar at korpus kunne bli laget av svært mange lameller, i noen tilfeller over 50, mot tidligere bare 9, 11 eller 13.

Bevarte instrumenter etter Tieffenbrucker oppbevares i *Cité de la musique* i Paris, *Accademia Filarmonica di Bologna, Kunsthistorisches Museum i Wien, Germanisches Nationalmuseum i Nürnberg og Museum für Musikinstrumente der Universität Leipzig.*

Litteratur
----------

* Willibald Leo Freiherr von Lütgendorff: *Die Geigen und Lautenmacher vom Mittelalter bis zur Gegenwart.* 4. opplag, 1. bind. Frankfurter Verlags-Anstalt, Frankfurt, 1922.

Referanser
----------

1. ↑  Michael Lowe: *The Historical Development of the Lute in the 17th Century.* I *The Galpin Society Journal, Vol. 29,* mai 1976, s. 13

Eksterne lenker
---------------

* Bayerisches Musiker-Lexikon Online, hrsg. von Josef Focht,  (Version vom 8. oktober 2012)
* Kopi av en av Vendelio Veneres instrumenter, Padova 1592
* Wendelin Tieffenbrucker,  & Tieffenbrucker. «Luth». Europeana. Besøkt 20. november 2015.
* Tieffenbrucker, Wendelin. «Tieffenbrucker, Wendelin». Europeana. Besøkt 20. november 2015.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND
 |
**Kenneth William Blackburne** (født 12. desember 1907 i Bordon i England, død 4. november 1980 på Isle of Man) var en britisk kolonitjenestemann. Han er mest kjent som den første generalguvernøren på den karibiske øya Jamaica. 

Blackburne var utdannet ved Marlborough College. Han studerte deretter moderne språk og geografi ved Clare College ved University of Cambridge. 

Blackburne gikk inn i den britiske koloniforvaltningen i 1930 og var før andre verdenskrig utstasjonert i Nigeria og Palestina. Fra 1938 til 1941 var han ved kolonidepartementet i London og fra 1941 til 1943 var han utstasjonert i Gambia. Deretter ble han sendt til Karibia der han mellom 1943 og 1947 tjenestegjorde i britisk koloniadministrasjonen med ansvar for utvikling og velferd i britisk Vestindia. Han var så ansatt som direktør i de britiske informasjonstjenester i London fra 1947 til 1950, før han igjen vendte tilbake til Karibia, denne gang som sjefguvernør og øverstkommanderende for Leewardøyene fra 1950 til 1956. 

Blackburne tjenestegjorde som guvernør på Jamaica fra 1957 til 1962. Da Jamaica fikk sin uavhengighet fra Storbritannia 16. august 1962, ble Blackburne utnevnt til generalguvernør i landet. Han tjenestegjorde i denne stillingen i tre måneder før hans etterfølger overtok. 

I 1946 ble Blackburne utnevnt til følgesvenn av Sankt Mikaels og Sankt Georgs orden. I 1952 ble han forfremmet til kommandørridder og derved opphøyet i ridderstanden. Han fikk dermed rett til å føre tiltaleformen *sir* foran sitt navn. Blackburn ble i 1939 utnevnt til offiser (OBE) av Den britiske imperieordenen.

Blackburne døde i Douglas på Isle of Man i 1980, i en alder av 72 år.

Referanser
----------

1. 1 2   Encyclopædia Britannica Online, oppført som Sir Kenneth Blackburne, Encyclopædia Britannica Online-ID biography/Kenneth-Blackburne, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Munzinger Personen, oppført som Sir Kenneth Blackburne, Munzinger IBA 00000008399, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Sir Kenneth William Blackburne, biografi fra Kings House, Jamaicas generalguvernørembete

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Prabook **·** Munzinger (iba)
 |
**Warren Farrell** (født 26. juni 1943) er en amerikansk forfatter og maskulinist. Han er mest kjent for sin kritikk av hovedretningen innen nyere tids feminisme, som han hevder kveler debatt og er diskriminerende mot menn.

Farrell har en mastergrad and Ph.D. i statsvitenskap ved (UCLA; New York University (NYU)). Han har undervist ved School of Medicine ved University of California, San Diego, og ved Georgetown University, Rutgers, Brooklyn College, og American University.

Med publikasjonen av *The Myth of Male Power*, ble Farrell en av de første maskulinistene. Uttrykket er vanskelig å definere nøyaktig, men han hevder at menn har blitt diskriminert av nyere tids feminisme. I begynnelsen av 1970-årene var han aktiv feminist, og satt i styret for New York-avdelingen av National Organization for Women (NOW). Etter et par år ble han bedt om å forlate organisasjonen på grunn av at hans synspunkter hadde begynt å avvike betraktelig fra det NOW sto for, han var blitt kritisk til det han anså som en kvinnelig eksklusivitet og en avvisning av menns problemer. Hans tidlige bøker, *The Liberated Man* og *Why Men Are the Way They Are* tok i større grad til orde for frigjøring av menn uten å være kritisk til feminisme.

Farrells kritikere har erklært ham for å være sexist og misogynist. Farrell har svart at hans tilnærming er for likestilling og humanisme.

Hans tilnærming til kjønn har blitt en hjørnestein i maskulinismen. Hans ideologi kjemper for kjønnslikhet og, ulikt mange maskulinister, en reduksjon i tradisjonelle kjønnsroller. 

Farrell var kandidat i valget til guvernør i California i 2003. Han kom på 79.-plass av 135 kandidater.

Referanser
----------

1. ↑   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w6zf27fg, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** NLA **·** NDL **·** NKC **·** CiNii
 |
Deler av utstyret under montering  Foto: Max-Planck-Institut für Plasmaphysik, Tino Schulz 
**Wendelstein 7-X** er en stellerator i Greifswald i Tyskland. Pr. desember 2015 er fusjonsreaktoren verdens største i stelleratorklassen.

Formålet med reaktoren er å evaluere hvilke hovedkomponenter som skal brukes i fusjonreaktor, i veien fram mot en reaktor som produserer nettoenergi (produsere mer energi enn det som blir brukt under prosessen). Den 10. desember 2015 ble reaktoren skrudd på for aller første gang, da et milligram heliumgass lyste i et tiendelssekund. Dette var imidlertid kun en test for å se at reaktor klarte å oppnå en høy nok temperatur - omtrent 150 millioner grader celsius. 

Videre forsøk med hydrogen i kjernereaksjonene, skal settes i gang utover 2016.[]

Referanser
----------

1. ↑  «Wendelstein 7-X». Besøkt 24. april 2016.
2. ↑  «Blaff av håp for ny fusjonenergi». Besøkt 24. april 2016.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND
 |
**Warren Robinson Austin** (født 12. november 1877 i Highgate Center i Franklin County i Vermont, død 25. desember 1962 i Burlington i Vermont) var en amerikansk politiker og statsmann som i en periode også var en amerikansk senator fra delstaten Vermont.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Han ble utdannet på offentlige skoler i Vermont, blant andre ved Bakersfield Academy, og deretter studerte han ved University of Vermont, derfra ble han uteksaminert i 1899. Han studerte juss og gikk inn advokat-praksisen i 1902. I 1904 ble han utnevnt til advokat for kommunen i Franklin County, en stilling som han hadde i to år.

### Politiker

I løpet av hans første tid i politikken, hadde han en rekke forskjellige roller og posisjoner, blant annet satt han som formann i det republikanske State Convention for Vermont i 1908, som ordfører i At. Albans i 1909, som delegat til kongressen til Mint i 1912, og han satt som medlem av USAs domstol for Kina i 1917. I denne perioden, fungerte han også som en kommisjonær for staten mellom 1907 og 1915.

Hans stigning i de politiske gradene førte senere til oppnevnelsen av ham som bobestyrer av University of Vermont i 1914, en stilling han fikk beholde frem til 1941. Han var også en spesiell rådgiver for Vermont i en krangel om den nøyaktige grensen mellom Vermont og nabostaten New Hampshire som varte i hele 12 år mellom 1925 og 1937.

Han ble valgt inn til Senatet den 31. mars 1931, i et spesielt valg etter den døde tidligere senator Frank L. Greene, og Austin tok hans plass dagen etter valget av ham. Han fortsatte med å vinne gjenvalg til senatet to ganger (i 1934 og 1940). Han gikk av den 2. august 1946, nær slutten av sin siste periode, for å akseptere utnevnelsen av ham som USAs ambassadør til FN, en stilling han hadde frem til 25. januar 1953, da han trakk seg tilbake fra politikken og flyttet til Burlington.

Han var medlem av en rekke organisasjoner og foreninger, inkludert American Bar Association, den amerikanskeJudicature Society, de såkalte Lojale Legion, The Society of Cincinnati, frimurerne, Shriners, Rotary Club og Kappa Sigma. Innen religion var han en kongregasjonalistisk kristen. Austin ble minnet i en marmor-statue av ham i Vermont State House hall i delstaten Vermont hvor han kom fra.

Referanser
----------

1. 1 2   Munzinger Personen, Munzinger IBA 00000000996, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Find a Grave, oppført som Warren Robinson Austin, Find a Grave 46, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   Social Networks and Archival Context, oppført som Warren Austin, SNAC Ark-ID w6cn7m1b, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
4. 1 2   Geni.com[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Warren Austin – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Warren R. Austin hos Amerikas forente staters kongress' biografiske kartotek Rediger på Wikidata

* (en) Warren R. Austin hos American National Biography Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** US Congress **·** Munzinger (iba)
 |
**New York Mercantile Exchange** (**NYMEX**) NYSE: NMX er verdens største børs for råvarer. Selskapet ble notert på New York Stock Exchange den 17. november 2006 med ticker *NMX*. Selskapet ble etablert i 1882 og hovedkontoret er i New York.

Hvert selskap som handler på børsen må sende sine egne uavhengige meglere. Etter terrorangrepet 11. september 2001 bygget NYMEX et reservehandlegulv utenfor New York.

Historie
--------

Råvarehandel begynte på midten av 1800-tallet da forretningsmenn begynte å organisere markedsplasser for å sette standard for kvalitet og etablere regler for handel. På slutten av 1800-tallet fantes 1600 markedsplasser på havner og jernbanestasjoner. I 1872 startet en gruppe dagligvarehandlere Butter and Cheese Exchange og New York. Snart kom også egg med blant varene og navnet ble modifisert til Butter, Cheese, and Egg Exchange. I 1882 ble navnet endret endelig til New York Mercantile Exchange da handel ble åpnet for tørket frukt, boksevarer og poultry. På 1900-tallet foregikk en sentralisering ved at større varehus ble bygget sammen med markedsplassene og markedsplasser i mindre byer forsvant. I 1933 ble COMEX etablert ved sammenslåing av fire mindre børser; the National Metal Exchange, the Rubber Exchange of New York, the National Raw Silk Exchange, og the New York Hide Exchange. Den 3. august ble tilslutt NYMEX og COMEX slått sammen til NYMEX, og NYMEX opererer med to handelsgulv i World Financial Center i Manhattan sentrum.

Lokalisering
------------

Adresse til NYMEX hovedkvarteret: One North End Avenue, New York, NY 10282-1101. Selskapet har også kontorer i Houston, Washington D.C. London, and Hong Kong.

Råvarer som handles på børsen
-----------------------------

* Aluminium
* Kull
* Kobber
* Råolje
* Elektrisitet
* Bensin
* Gull
* Fyringsolje
* Naturgass
* Palladium
* Platina
* Propan
* Sølv
* Mais
* Soyabønner

Volatilitet 2008-2009
---------------------

I august 2008 økte oljeprisens volatilitet; kongressmann John Dingell kritiserte Commodity Futures Trading Commission for ikke å stagge oljefuturetradere, spesielt  det sveitsiske selskapet Vitol. Overraskende var størrelsen på Vitols portfølje - i juni [2008] holdt selskapet 11 prosent av alle oljeontrakter på NYMEX.

Referanser
----------

1. ↑  David Cho, "Sway of oil speculators revealed", *Washington Post*, August 21, 2008, synidated at the *Albany Times Union*, found at Albany Times Union website Arkivert 14. oktober 2008 hos Wayback Machine.. Accessed August 27, 2008.

Eksterne lenker
---------------

* (en-US) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) New York Mercantile Exchange – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** GeoNames
 |
**Ragna Rohde** (født 17. oktober 1876 i Nedre Eiker, død 1954 i Tønsberg) var en norsk kvinnesakskvinne og Arbeiderparti-politiker.

Hun satt som formann i APs kvinneorganisasjon i Tønsberg fra 1915, og igjen en periode fra 1917. Fra 1918 var hun aktiv i arbeidet med å organisere AP-kvinnene i en egen kvinneforening for Jarlsø og Husvik, senere kjent under navnet Søndre Slagen arbeiderpartis kvinnegruppe. I 1919 opprettet man en fylkesorganisasjon for kvinneforeningene, med Ragna Rohde som første formann. Hun var også sentral i partiet i Vestfold.

Ved partisplittelsen i 1923 fulgte store deler av fylkespartiet det nye Norges Kommunistiske Parti. Det samme gjorde flertallet i kvinneforeningen i Vestfold. Blant DNA-tilhengerne stile Rohde seg da i spissen for å etablere en ny kvinneforening. Hun tiltrådte selv som den første formannen i Arbeiderpartiets kvindeforbunds nyetablerte Vestfoldavdeling.

Hun var gift med gullsmedsvend Hjalmar Jensen Rohde.

Referanser
----------

1. 1 2   Folketellingen i Norge i 1920, www.digitalarkivet.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Tønsbergs Blad, type referanse dødsannonse, utgitt 19. februar 1953[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Sverre Hjertholm: *Arbeiderbevegelsen i Vestfold* 1956 Arkivert 2016-03-04, hos Wayback Machine.
4. ↑  Side 62. Sigrid Syvertsen: *Arbeiderpartiets kvinnebevegelse i Norge*, Det norske arbeiderpartis forlag, Oslo 1934

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister
 |
|  |
| --- |
| artikkelen inngår i**«serien om tamhunden»** |
|  |
| Andre artikler om hunder |
| Generelle artikler |
| Artikler om brukshundtyper |
| Artikler om hundegrupper |
| Artikler om hunderaser |
| Artikler om hundesport |
| Artikler om hundeforeninger |
| Artikler om hundeskoler |
| Lister over hunderaser |
| Alfabetisk raseliste |
| Gruppevis raseliste |

En **kennelklubb** er i realiteten et stambokregister (også kalt *hunderegister*) der såkalte raserene hunder registreres, med hensyn til avl og opphav, utstillinger og konkurranser. En kennelkubbs fremste oppgave er således å sikre en rase for ettertiden. Man skiller mellom internasjonale, nasjonale og lokale kennelklubber.

Kennelklubbtyper
----------------

### Internasjonalt samarbeid

Fédération Cynologique Internationale (FCI) organiserer cirka 80 nasjonale kennelklubber rundt om i hele verden. FCI er imidlertid ikke i seg selv et stambokregister, men snarere et organ der nasjonale stambokregistre blir enige om felles retningslinjer eller et slags minste felles multiplum. Et annet eksempel på slike organisasjoner er Nordisk Kennelunion (NKU), som organiserer de nasjonale kennelklubbene i Norden.

De nasjonale kennelklubbenes regler og retningslinjer kan allikevel variere, for eksempel med hensyn til hvilke hunderaser de anerkjenner. Internasjonalt anerkjente raser skal imidlertid ha samme rasestandard i alle land tilsluttet FCI.

### Nasjonale kennelklubber

Det finnes nasjonale kennelklubber i nesten alle land, men ikke alle er tilsluttet en internasjonal organisasjon som FCI. I Norge er Norsk Kennel Klub (NKK) et eksempel på et nasjonalt stambokregister, som organiserer en rekke raseklubber og spesialklubber på nasjonalt nivå. NKK er som sådan tilsluttet FCI og etterlever FCIs felles regler og retningslinjer for hundeavl, hundeutstillinger og konkurranser. Alle de nasjonale kennelklubbene i Norden er tilsluttet både FCI og NKU.

Både The Kennel Club (KC) i Storbritannia og American Kennel Club (AKC) i USA er eksempler på store nasjonale kennelklubber som ikke er tilsluttet et overordnet organ. De har sine egne regler og retningslinjer, men organiserer raseklubber og spesialklubber på lik linje med andre nasjonale kennelklubber. KC fungerer som sådan som en overnasjonal kennelklubb for hele Storbritannia, mens AKC fungerer på samme måte for de føderale kennelklubbene i USA.

### Lokale kennelklubber

Lokale kennelklubber kan være lokale hunderegistere eller avdelinger i en nasjonal kennelklubb. NKK har i så måte lokale avdelinger over hele Norge. I USA har hver stat gjerne sin egen nasjonale kennelklubb, som er tilsluttet AKC.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Johannes Farestveit** (født 11. mars 1923 i Modalen, død 16. september 1995 i Larvik) var Norsk barneblads redaktør, tegneserieskaper, barnebokforfatter og oversetter.

Farestveit var utdannet lærer, og var redaktør av Norsk Barneblad fra 1956 til 1979. I hans tid i bladet, i 1963, flyttet redaksjonen til Larvik. Gjennom arbeidet med bladet og dets forlag fikk Farestveit arbeide med et bredt spekter av skrift- og kulturoppgaver, blant annet med over 20 oversettelser, og med manuskriptansvar for tegneserien Smørbukk i hele sin redaktørtid fra 1956 til 1979. *Tuss og troll* skrev han fram til 1986. 

Han fikk Nynorsk barnelitteraturpris i 1970 for sine oversettelser. Sammen med Zinken Hopp fikk han i 1984 den første Bastianprisen for oversettelser av barne- og ungdomslitteratur. Sammen med Solveig Muren Sanden fikk han fikk Kirke- og undervisningsdepartementets første tegneseriepris i 1973 for arbeidet med *Smørbukk* og *Tuss og troll*. Han fikk også departementets oversetterpris samme år for *Bak krigens kjerre* av Erik Christian Haugaard. Han var æresmedlem i *Smørbukks vener*.

Referanser
----------

1. ↑   awardsandwinners.com[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3 4 5  Grepstad, Ottar (1953-) (1998). *Nynorsk faktabok 1998*. Oslo: Nynorsk forum. ISBN 8291939004.
3. ↑  Jo Tenfjord (1997). *Hundre års barndom*. [Oslo]: Cappelen akademisk forl. ISBN 8245602523.
4. ↑  Birkeland, Risa, Vold. *Norsk barnelitteraturhistorie*. 2. utg. Samlaget, 2005. Side 327. ISBN 82-521-5933-8

Eksterne lenker
---------------

* Om Johannes Farestveit i Norsk Oversetterleksikon
* 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** ISNI
 |
**Clément Mouamba** (født 1943 eller 1944 i Sibiti i Fransk Ekvatorial-Afrika, død 29. oktober 2021 i Paris) var en brazzavillekongolesisk politiker, som fra 2016 til 2021 var statsminister i Republikken Kongo. Han var også landets finansminister.

Mouamba var finansminister under president Pascal Lissouba, fra september 1992 til juni 1993. Mouamba var et sentralt medlem i Union panafricaine pour la démocratie sociale (UPADS), som var regjeringsparti under president Lissouba, men som ble opposisjonsparti da presidenten ble kastet etter borgerkrigen i 1997-1999. 

Han var en av mange som ble anklaget for korrupsjon i forbindelse med underslag av penger fra salg av olje til langt under markedspris til det amerikanske oljeselskapet Occidental Petroleum i 1993, men anklagene mot ham og Claudine Munari frafalt i 2001, med begrunnelsen at han bare hadde fulgt ordre.[]

Mouamba brøt ut av partiet i 2015, i forkant av folkeavstemningen om ny grunnlov. Grunnlovsforslaget ville tillatt president Denis Sassou Nguesso å inneha presidentvervet i nok en periode. Forslaget ble vedtatt, og da Denis Sassou Nguesso vant presidentvalget i Republikken Kongo 2016 utnevnte han Mouamba som statsminister.

I mai 2021 trakk Mouamba og hans regjering seg. Han døde i Paris den 29. oktober 2021 av covid-19.

Referanser
----------

1. 1 2 3   fichier des personnes décédées, deces.matchid.io, besøkt 16. desember 2021[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   www.africanews.com[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Jeune Afrique - *Congo-Brazzaville : qui est Clément Mouamba, le nouveau Premier ministre?*, besøkt 5. juli 2020.
4. ↑  Republic og Congo - *Former ministers*, besøkt 5. juli 2020.
5. ↑  l'Agence d'information d'Afrique centrale - *Exécutif congolais: Clément Mouamba nommé Premier ministre, chef du gouvernement*, besøkt 5. juli 2020.
6. ↑  *Ancien premier ministre du Congo, Clément Mouamba est décédé à Paris*

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND
 |
**Raghupati Raghav Raja Ram**, noen ganger kalt **Ram Dhun**, er en populær «bhajan» (hinduistisk andaktsang), og var en av Mahatma Gandhis favoritter. Teksten er skrevet av fra et episk indisk dikt, Ramayana av Lakshmanacharya.

Saltmarsjen
-----------

Den versjonen som er mest vanlig ble tonesatt av Vishnu Digambar Paluskar, og ble sunget av Gandhi og hans tilhengere da de gikk den 241 kilometerlange saltmarsjen til Dandi.

I populærkulturen
-----------------

Sangen er brukt i flere filmer. Raghupati Raghava Raja Ram har vært sunget flere kjente sangere. Pete Seeger brukte den i sitt album *Strangers and Cousins* (1964). Sangen var et viktig motiv i Bollywood-film fra 2006 *Lage Raho Munna Bhai*, og er omtalt i filmen *Gandhi, My Father*. Den har også vært brukt i videospillet *Grand Theft Auto: Liberty City Stories*.

Referanser
----------

1. ↑  Dalton, Dennis (1993). *Mahatma Gandhi: Nonviolent Power in Action*. Columbia University Press. s. 109. ISBN 0-231-12237-3.
2. ↑  Sinha, Manjari (8. august 2008). «Tuned to excellence». *The Hindu*. Arkivert fra originalen 25. desember 2018. Besøkt 27. april 2009.
3. ↑  «Dandi: Salt March». Lal, Vinay. University of California, Los Angeles. Besøkt 16. november 2007.

Litteratur
----------

* Dalton, Dennis (1993). *Mahatma Gandhi: Nonviolent Power in Action*. Columbia University Press. ISBN 0-231-12237-3.

Eksterne lenker
---------------

* Raghupati Raghava Raja Ram – Mahatma Gandhi - Piano Keyboard Notes & Western Notations[*død lenke*]
**Sven Christer Swahn** (født 3. august 1933 i Karlskrona, død 15. januar 2005) var en svensk forfatter, oversetter og litteraturhistoriker. Han debuterte i 1956 med diktsamlingen *Eftermiddagens nycklar* og i 1957 med ungdomsromanen *Indianresan*, og skrev nærmere 70 bøker.

Swahn var en produktiv «mångsysslare» og virket som poet, novellist, romanforfatter, ungdomsbokforfatter og dramatiker. Han skrev flere stykker for teaterscenen og for radioteatret. Han var litteraturkritiker i *Sydsvenska Dagbladet* og oversatte lyrikk og skjønnlitteratur for barn og voksne; blant annet Shakespeares og Keats' sonetter og dikter av Emily Dickinson. Bland hans verk finnes psykologisk realistiske romaner som *Pinan* (et utnavn på Karlskrona) og *Ett monsters memoarer*. Han skrev også science fiction, grøssere, fantasy og krim. Boken *7 x framtiden* er en oversikt over svensk science fiction-litteratur; han har også redigert en bokserie med oversatt science fiction. Han har oversatt Ursula K. Le Guins *Øyverden*-trilogi, og oversatt to Grundtvigsalmer i Den svenska psalmboken 1986. Hans fantasynovelle *Orgeladjunkten* ble filmatisert av Jan Troell med tittelen *Bang!* (1977).

Han var svensk lektor ved universitetet i København 1960–1966 og ble fil.dr. ved Lunds universitet 1971. Han var bror av Jan-Öjvind Swahn og far til Jan Henrik Swahn.

Priser
------

* Astrid Lindgren-priset 1992

Referanser
----------

1. 1 2   Autorités BnF, BNF-ID 128712095[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3 4   Sveriges dödbok, oppført som 19330803-3376 Swahn, Sven Christer Peder, besøkt 19. mai 2018[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   Internet Speculative Fiction Database, ISFDB forfatter-ID 227564, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* enhorningen.net, Minneord

Portaler: Litteratur | Sverige

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Svenskt översättarlexikon **·** Nationalencyklopedin **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC
 |
***Mencius*** (kinesisk: 孟子; Mandarin Pinyin: *Mèngzǐ*; Jyutping: maang6 zi2), eller ***Mengzi***, er en samling av anekdoter og samtaler vedrørende den konfucianske tenker og filosof Mencius. Verket dateres til annen halvdel av det fjerde århundre før Kristus. Det ble tilregnet de konfucianske klassikere og dets status ble elevert på Songdynastiets tid. Zhu Xi, som regnes som stifter av neo-konfucianismen, medregnet *Mengzi* som en av *de fire bøker*, og den ble en av neo-konfucianismens kanoniske tekster.

Opp gjennom kinesisk historie har det vært flere teorier om forfatterskapet til boken. Historikeren Sima Qian (Han-dynastiet) mente at Mencius selv var forfatteren, assistert av sine disipler Wan Zhang og Gongsun Chou. Zhu Xi, Zhao Qi og Qing-mandarinen Jiao Xun mente at Mencius skrev boken uten noen hjelp fra andre. Tang-forfatterne Han Yu og Su Shi, likesom 1100-tallsmandarinen Chao Gongwu, mente at Wan Zhang og Gongsun Chou forfattet boken etter Mencius' død, basert på egne nedtegnelser og minner. 

Som med alle kinesiske klassikere er *Mengzi* blitt flittig adnotert og kommentert opp gjennom tidene, med dem av Zhao Qi, Zhu Xi og Jiao Xun anses som de mest autoritative.

*Mengzi* hadde i lang tid ikke noen særlig opphøyert status blant de kinesiske klassikere. Men verkets status bare vokste med årene, og på Mingdynastiets tid og Qingdynastiets tid var den del av pensum ved embedsmannseksamen.

Oversettelser
-------------

* Ole Bjørn Rongen: *Læra om det gode mennesket*
* Bloom, Irene (2009). *Mencius*. New York: Columbia University Press. ISBN 978-0231122047.
* Lau, D. C. (1970). *Mencius*. London: Penguin Books. ISBN 978-0140449716.
* Lau, D. C. (2003). *Mencius (New Bilingual Edition)*. Hong Kong: Chinese University Press. ISBN 978-9622018518.
* Legge, James (1895) [1st ed. 1861]. *The works of Mencius*. The Chinese Classics. II (2nd utg.). Oxford: Clarendon Press.  Reprinted by Dover Books in 1990 (ISBN 978-0-486-26375-5).
* van Norden, Bryan (2008). *Mencius: With Selections from Traditional Commentaries*. Indianapolis, IN: Hackett Publishing Company. ISBN 978-0872209138.

Referanser
----------

1. ↑  Magill, Frank N. Magill and John Roth (1991). *Masterpieces of World Philosophy*. HarperCollins. s. 93. ISBN 0-06-270051-0.

Eksterne lenker
---------------

* 

|  |  |
| --- | --- |
| Wikisource | (en) Mencius – originaltekster fra den engelskspråklige Wikikilden |

* *The Works of Mencius*: Legge's English translation
* *Mengzi* Chinese text with Legge's English translation
* *Mencius* (Selections), translated by A. Charles Muller


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Ragna Bugge** (født 28. februar 1878, død 30. oktober 1957) fra Borge i Lofoten. Bugge kom til Oslo i 1899 for å utdanne seg til snekker; imidlertid ville ingen ha en slik lærling, til hun ble ansatt i antikvitetsforretningen hos Arntzen i Vika. Her fikk hun sin læretid og ble medlem i Snekkerforbundet. Hun ble senere sykepleierske ved Ullevål sykehus i 4–5 år, senere bylegesøster, før hun ble assistent i Fabrikktilsynet under Betzy Kjeldsberg. Bugge ønsket å arbeide som fattigforstander i Kristiania, i 9. krets, noe hun oppnådde etter ei tid. Her virket hun fra 1916 til 191, så blir hun inspektør i Morspensjonen i byen.

Referanser
----------

1. ↑  «Ragna Bugge». *geni\_family\_tree* **(engelsk)**. Besøkt 7. mars 2020.
2. ↑  *www.ancestry.com*. Besøkt 7. mars 2020.  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)
3. ↑  «Nasjonalbiblioteket – Hentet fra Arbeiderbladet : Fram tirsdag 1. mars 1938, s. 4». *www.nb.no*. Besøkt 7. mars 2020.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister
 |
En Stetsonhatt av typen fedora 
Musikerne Bill og Charlie Monroe (1936) med Stetson-hatter. Bill Monroe, som regnes for «gudfaren av bluegrass», satte også standarden for bruk av hodeplagg innen denne musikksjangeren.
**Stetson** er en amerikansk hattefabrikant. Stetson er mest kjent for å ha den originale cowboyhatten.

Selskapet ble grunnlagt av John B. Stetson i 1869, med base i Philadelphia. Årene før dette hadde grunnleggeren tilbragt i Colorado, der han utviklet selskapets distinkte hattetype. De første Stetsonhattene ble laget og solgt i 1865. Bedriften ble en rask suksess, og allerede i 1886 var Stetson verdens største hatteprodusent.

Stetson fikk flere kontrakter med offentlige etater i USA og Canada de første par tiårene av 1900-tallet, blant annet med Royal Canadian Mounted Police og med US Park Rangers. Dette bidro til at Stetsonhatter ble assosiert med «det ville vesten».

Eksterne lenker
---------------

* Nettsted (eng.)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Nationalencyklopedin
 |
Et damplokomotiv i museet
**Det nasjonale transportmuseet** i Ruse, Bulgaria (bulgarsk: Национален музей на транспорта; Natsionalen Muzey na Transporta), ligger ved bredden av Donau, i landets første jernbanestasjon, bygget i 1866.

Museet
------

Museets gjenstander finnes både utenfor og inne i den tidligere jernbanestasjonen. 
Blant gjenstandene er mer enn ti damplokomotiver, heriblant landets eldste damplokomotiv, bygget i England i 1865. Videre finnes ulike vogner, blant disse de personlige vognene for kong Ferdinand av Bulgaria og Boris III av Bulgaria, samt vognen til den tyrkiske sultanen fra 1866. Museet ble nasjonalt transportmuseum 26 juni 1966, i anledning hundreårsjubileet for jernbanen i Bulgaria.

Jernbanestasjonen
-----------------

Byggingen av den tidligere Ruse jernbanestasjon ble påbegynt i 1863 og fullført tre år senere. Stasjonen ble lagt til det som på det tidspunktet var utkanten av byen, langs Donaus bredd, rett overfor Giurgiu i Romania. Jernbanestasjonen var begynnelsen på et større prosjekt, nemlig Ruse-Varna-jernbanen. Byggingen ble tilskyndet av England, Frankrike og Østerrike-Ungarn. Linjen forkortet reisen fra London til Tsarigrad (Konstantinopel) med fem til seks dager. 

Stasjonen fikk raskt stor trafikk av så vel person- som godstrafikk, bl.a. som følge av beliggenheten til den nærliggende donauhavnen.

Etter åpningen av Ruse-Tarnovo-jernbanen i 1900 ble denne stasjonen kalt Ruse sør, omdøpt til Ruse øst. Stasjonen var i virksomhet til 1954 da den ble en del av museet.

Eksterne lenker
---------------

* (bg) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Rousse Transport Museum – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**«Det må du bare huske på»** er en norsk sang som ble skrevet av Øystein Sunde og utgitt 11. november 2016 på Sundes musikkalbum *Bestefar*. Opptaket ble gjort i Fagerborg Studio i Oslo i 2005 med Per Sveinson som lydtekniker.

Teksten tar for seg blant annet problematikken rundt passord og PIN-koder som ofte har en tendens til å gå i glemmeboken. Regler vedrørende svømmebasseng i hagen er også nevnt; samt hvilket drivstoff som skal benyttes på diverse kjøretøy. Teksten er gjengitt i CD-heftet/omslaget til *Bestefar*.

«Det må du bare huske på» ble fremført høsten 2006 på Dizzie Showteater i showet *Sånn er'e bare*. Han fremførte den også i NRK Radio-programmet Reiseradioen den 16. august 2008 med sin akustiske gitar som komp.

Musikere og instrumenter
------------------------

* Øystein Sunde: vokal, akustisk gitar
* Jens Christian Bugge Wesseltoft: trekkspill
* Sveinung Hovensjø: bass
* Per Hillestad: trommer

Referanser
----------

1. ↑  Releasekonsert til Øystein Sundes album «Bestefar» - Oslo Konserthus Arkivert 9. november 2016 hos Wayback Machine.
2. 1 2  *Bestefar*– informasjon i CD-heftet
3. 1 2  Spinner Records – Medium: *Bestefar* – Øystein Sunde (2016)
4. ↑  Programmet som ble solgt på Dizzie Showteater i forbindelse med showet *Sånn er'e bare*.
**Sabah al-Khalid al-Sabah** (født 3. mars 1953) er en kuwaitisk diplomat og politiker som har vært statsminister i Kuwait siden 19. november 2019. Han fikk fornyet tillit som statsminister i desember 2020. Han er blant de eldste medlemmene av den herskende al-Sabah-familien som har styrt Kuwait siden 1752.

Biografi
--------

Han ble født 3. mars 1953. som sønn av Khalid bin Hamad al-Sabah og hans kone Mouza bint Ahmad al-Sabah. Hans morfar var Ahmad al-Jaber al-Sabah, Kuwaits tiende emir som styrte landet fra 1921 til 1950. Hans bror Mohammad al-Khalid al-Sabah er første visestatsminister og innenriksminister, mens hans andre bror Ahmad al-Khalid al-Sabah er tidligere visestatsminister og forsvarsminister. Sabah har bachelorgrad i statsvitenskap fra Universitetet i Kuwait i 1977.

Politisk karriere
-----------------

Sabah startet sin politiske karriere i utenriksdepartementet i 1978. Han var der fram til 1995 og deltok blant annet i Kuwaits FN-delegasjon. I 1995 ble han utnevnt til Kuwaits ambassadør i Saudi-Arabia hvor han var fram til 1998. Fra 1998 til 2006 var han nasjonal sikkerhetssjef.

I juli 2006 kom han for første gang inn i regjeringen som arbeids- og sosialminister. Han var også konstituert utenriksminister i denne perioden. I oktober 2007 ble han informasjonsminister.

22. oktober 2011 overtok han som både visestatsminister og utenriksminister. 4. august 2013 ble han utnevnt til første visestatsminister i tillegg til at han fortsatt var utenriksminister. 19. november 2019 ble han Kuwaits åttende statsminister etter at Jaber al-Mubarak al-Hamad al-Sabah hadde søkt om avskjed.

Familie
-------

Sabah er gift med Aida Salim al-Ali al-Sabah og paret har to barn.

Referanser
----------

1. ↑  «Kuwait emir reappoints Sheikh Sabah al-Khalid as PM - state media». Reuters. 8. desember 2020.
2. 1 2 3  «His Excellency Sheikh Sabah Khalid Al-Hamad Al-Sabah». Kuwait Embassy (Tokyo). Arkivert fra originalen 3. juli 2013. Besøkt 21. april 2013.
3. 1 2  «Index Sa». Rulers. Besøkt 8. september 2013.
4. ↑  «Premier on mission to select team of competent ministers». Kuwait Times. 14. september 2013. Arkivert fra originalen 31. mars 2019. Besøkt 2. mars 2021.
5. ↑  «Profiles of new Kuwaiti Cabinet members». Arkivert fra originalen 13. oktober 2013. Besøkt 2. mars 2021.
6. 1 2  «Sheikh Sabah Khalid Al-Hamad Al-Sabah». Kuwait Embassy (Berlin). Arkivert fra originalen 25. mars 2013. Besøkt 21. april 2013.
7. ↑  «Biography of Ministers». Arab Times. Besøkt 21. april 2013.
8. ↑  «Sheikh Sabah Al-Khalid named Kuwait PM». www.tradearabia.com. Besøkt 19. november 2020.
9. ↑  «Kuwaiti minister on talks between foreign ministers of GCC, Egypt, Jordan, US». BBC Monitoring International Reports. 1. desember 2006.
10. ↑  «Sheikh Sabah Appointed FM». Arab Times. 23. oktober 2011.
11. ↑  «Kuwait's new cabinet». Global Post. 4. august 2013. Arkivert fra originalen 6. mars 2016. Besøkt 2. mars 2021.
12. ↑  «Profile of new PM Sheikh Sabah Al-Khaled Al-Sabah». Kuwait News Agency.
En hvit skuffseng.
En **oppbevaringsseng** er et kombinasjonsmøbel bestående av en seng som også er bygget for å ha ekstra lagringsplass til oppbevaring. De to vanligste typene oppbevaringssenger er **skuffseng** (med skuffer på undersiden) og **ottomanseng** (hvor madrassen vippes opp for å få tilgang til innholdet).

Typer
-----

### Skuffseng

En skuffseng, skuffeseng eller kommodeseng er som regel en sengeramme som er bygd opp fra grunnen av med skuffer som går på skinner eller beslag, og som har en vanlig madrass eller seng montert oppå. Kapteinseng kan vise til en type skuffseng som i tillegg til skuffer på undersiden også har hyller på oppsiden av sengen, for eksempel som en del av hodegavlen.

Sammenlignet med ottomansenger kan skuffsenger være enklere å åpne og gjøre seg nytte av til daglig eller for hyppig tilgang til innholdet, gitt at rommet er stort nok til dette. Til daglig kan skuffene tildekkes med en sengekappe slik at de ikke er synlige.

### Ottomanseng

En ottomanseng har fått sitt navn fra det osmanske rike, og omfatter senger hvor madrassen må vippes opp for å få tilgang til lagringsplassen, og kan være bedre egnet til små rom ettersom det ikke trengs ekstra plass rundt sengen for å åpne en skuff for å komme til innholdet.

Frittstående sengeskuffer
-------------------------

Vanlige senger kan også gjøre seg nytte av lagringsplassen under sengen ved hjelp av sengeskuffer eller oppbevaringsbokser (med eller uten hjul), men det men det gjør dem ikke nødvendigvis til en skuff*seng*.

Se også
-------

* Kommode
* Uttrekkbar seng

Referanser
----------

1. ↑  What Types of Storage Beds are Available? | Mattress Online
2. ↑  «What Is A Captains Bed?».
3. ↑  «Captain’s Bed vs Storage Beds». *OCFurniture* **(engelsk)**. Besøkt 25. januar 2022.
4. ↑  The Pros and Cons of Storage Beds | TODAY.com
Skolelostjenesten arbeider på mange forskjellige skoler i Oslo, men er lokalisert på Språksenteret.
**Skolelostjenesten** er et tiltak i Oslo kommune som bistår skoler som har elever fra den nasjonale minoriteten rom. I Skolelostjenesten arbeider det lærere skoleassistenter/mediatorer. Assistentene/mediatorene snakker både norsk og romanés. Skolelostjenesten er en ekstraressurs og skal hjelpe skole og elever med undervisning, lekser, kulturkompetanse og hjem-skole samarbeid. Skolelostjenestens lærere og assistenter/mediatorer arrangerer leksehjelp i det romske kulturhuset Romano khers lokaler en gang i uka i skoleåret. 

Skolelostjenestens formål er «å styrke læringsutbyttet til romske elever, redusere fravær og øke andelen elever som fullfører grunnopplæringen.».

Skolelostjenesten holdt tidligere til ved Oslo voksenopplæring Skullerud, men har fra og med skoleåret 2020/2021 vært lokalisert ved Språksenteret i Osloskolen. Tjenesten er ambulerende og jobber ute på de skolene hvor barna de følger opp er elever.

Referanser
----------

1. ↑  «Skolelostjenesten» **(norsk)**. Besøkt 14. september 2020.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted
**Vålerenga Håndball** er en håndballavdeling av Vålerengens Idrettsforening. Vålerenga Håndball sitt herrelaget rykket på to år fra 2008 til 2010 opp fra 2. divisjon til eliteserien, (Postenligaen) men rykket ned igjen etter én sesong etter to uavgjorte kamper og bare to poeng. Laget spilte to sesonger i 1 divisjon, men rykket ned på grunn av økonomisk rot fra en gruppe personer som ønsket en elitesatsing, klubben gikk neste over ende på grunn av denne feilvurdering. To år etter er klubben på rett vei økonomisk og organisatorisk, nå arbeider klubben med å løfte det sportslige i et langsiktig perspektiv.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted
* Vålerenga Håndballs historie

| * v
* d
* r
Vålerengens Idrettsforening |
| --- |
| Lag | 
* VIF fotball:
	+ herrer og damer
* Vålerenga Håndball
* Vålerenga Ishockey
* Vålerenga Trolls

 |
| Arenaer | 
* Jordal Amfi
* Nye Jordal Amfi
* Jordal Idrettshall
* Jordal Idrettspark
* Valle Hovin Kunstgress
* Vallhall Arena
* Intility Arena

 |
| Annet | 
* Klanen
* «Vålerenga kjerke»
* Vålerenga mot rasisme

 |
**Skolefobi** (også kjent som *scolionofobi*) er angst for å gå på skole. Symptomene for skolefobi er et intenst ubehag ved og derfor motvilje mot å gå på skole, og kan medføre vondt i magen eller hodet, kvalme,krampe og mer.

Skolefobi handler typisk om ting i skolen, som virker overveldende (såsom mobbing, sosiale utfordringer, voksensvikt eller faglige vansker), eller (sjeldnere) om noe i hjemmet, man ikke vil bort fra. Behandlingen består især i å tilrettelegge barnets tilbakevendende på denne måten: ett lille skritt av gangen, og til rammer i skolen, hvor det, som utløste reaksjonen, har blitt brakt i orden (nedtonet eller fjernet). Noen ganger er det behov for å supplere med terapi.

Skolefobi, som ikke blir håndtert fort og riktig, utvikler seg drastisk til det verre - spesielt, fordi barnet opplever en lettelse, når det har stoppet helt med å komme i skole. En lettelse, som står i motsetting til barnets alt mer angstfylte opplevelser av skolegang. Det hjelper ikke å legge press på foreldrene om å tvinge barnet i skole - det vil bare gjøre ondt være.

Skolefobi rammer typisk 1-5% av barn i løpet av skoletiden deres. Når det handler om autisme, er risikoen helt oppe på 27%, og ofte forutsetter en tilbakevenden til skolegang i disse tilfelle, at det først skjer en omplassering til et autismerettet skoletilbud.

Referanser
----------

1. 1 2 3   Den danske spesialpsykologen Christian A. Stewart-Ferrer har skrevet dette offentligt tilgjengelige paper  med en grundig gjennomgang av problemet og forskellige tiltak.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** LCCN
 |
**Roberto de' Nobili** (født 5. september 1541 i Montepulciano i Italia, død 18. januar 1559 i Paris) var en av den katolske kirkes kardinaler.

Allerede som tiåring behersket han latin og gresk, og ble i en alder av 12 kreert til kardinal den 22. desember 1553 av pave Julius III.

Han ble bibliotekar for den romerske kirke i en alder av 14 år. Roberto brydde seg ikke meget om livet som kardinal og ønsket i stedet at tre inn i en munkeorden for å føre et mer avsondret liv, men hans skriftefar talte ham fra disse planene. Isteden slet han seg opp med den den store arbeidsmengde han påtok seg, og det strenge, asketiske levnet han påla seg. Han døde 17 år gammel som følge av denne strenge askese.

Han var grandnevø til pave Julius III på morssiden, og onkel til kardinal Francesco Sforza (kreert 1583).

Eksterne lenker
---------------

* Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Catholic-Hierarchy **·** Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data)
 |
**«Opp og ned»** er en coverlåt med humortrioen Prima Vera, opprinnelig utgitt som åpningsspor 12. oktober 1981 på albumet *Den 5te*. Sangen ble innspilt 24.-27. august 1981 i Roger Arnhoff Studio i Oslo. Lava var musikere.

Originalen heter «Upside Down» og ble utgitt med Diana Ross i 1980. Den ble skrevet av Nile Rodgers og Bernard Edwards. Originalteksten handler om en dame som tilgir sin kjære hans sidesprang siden ingen andre menn får henne til å føle det samme slik han får henne til.

I Prima Veras versjon er det gjestevokalist Øivind Blunck som synger (med kor fra Tom Mathisen og Jahn Teigen) og teksten tar utgangspunkt i hans rolle som Staahl-Pedersen i Herfra til Haglemoen som ble sendt på NRK høsten 1980. Siste episode ble ikke sendt grunnet slakt i avisene og diverse negative synsinger fra TV-publikum. Mot slutten brøler han «Var det noen her som sa noe dritt om Haglemoen, Ned i gjørma!»

> Introducing: The most overacting actor of the year: Øivind Blunck. Staahl-Pedersen vender tilbake for å ta hevn.
> 
> 
> Kommentar til «Opp og ned» på albumomslaget.
> 
> 

«Opp og ned» ble også utgitt september 2000 på *Rest of the best vol 2,5*.

Referanser
----------

1. ↑  *Absolute Prima Vera* – cover informasjon
2. ↑  VG – Bort med Haglemoen 4. oktober 1980, side 60

Eksterne lenker
---------------

* Sangen på youtube