recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Prinsesse Tatjana Jusupova med den bayerske Thereseordenen over brystet. Oljemaleri fra 1858 av Franz Xaver Winterhalter
**Thereseordenen** (tysk: *Theresienorden*) er en bayersk orden innstiftet 12. desember 1827 av dronning Therese av Bayern, som var gift med kong Ludwig I av Bayern. Ordenen ble tildelt ubemidlede adelskvinner og regnes derfor som en dameorden. Etter at Bayerns siste konge døde i 1919 gikk Thereseordenen ut av bruk.

Inndeling
---------

Ordenen hadde én klasse, med to kategorier medlemskap: Ordinært medlemskap og æresmedlemskap. Med ordinært medlemskap fulgte en årlig pensjon.

Insignier
---------

Ordenstegnet for Thereseordenen består av et hvitkantet blåemaljert malteserkors med kongekrone. I korsvinklene finnes to hvite og to blå spissruter. Disse er hentet fra Bayerns riksvåpen. Midtmedaljongen er hvit med en gyllen «T» omgitt av en grønn krans. 

Ordensbåndet er hvitt med en bred og en smalere lys blå stripe ved hver kant.

Tildeling
---------

Ordenen opptok ubemidlede og ugifte adelskvinner som medlemmer. Ved ekteskap eller bedret økonomisk stilling gikk ordensmedlemmet over fra ordinært medlemskap til æresmedlemskap. Ordenen hadde opprinnelig et begrenset medlemskap på tolv damer. Seks av disse fikk en årlig støtte på 300 gylden, mens de seks andre ble støttet med 100 gylden per år. Utenlandske adelskvinner kunne opptas som æresmedlemmer i ubegrenset antall.

Kilder
------

* Gritzner, Maximilian: *Handbuch der Ritter- und Verdienstorden*, Leipzig, 1893, s. 34–35
***There's No Disgrace Like Home*** var den fjerde halvtimesepisoden av TV-serien *Simpsons* som ble vist. Episoden handler om familiens relasjoner, sinne, og sammenligninger med andre familier.

Handling
--------

Homer tar med seg familien til en piknik som sjefen hans, mr Burns holder for de ansatte i atomkraftverket. Siden Burns er slik en slem og tyrannisk sjef, gir han alle de ansatte hvis familie ikke trives på pikniken sparken. Homer ser at Burns liker en familie som behandler hverandre med kjærlighet og respekt, og lurer på hvorfor han er forbannet med sin egne uelskende og urespektfulle familie. 

Familien Simpson observerer de andre familiene som bor i gaten deres. Da de smugtitter ut imellom gardinene i stua ser de glade familier som tilbringer kvalitetstid sammen. Homer drar til Moe's Tavern, overbevist om at han og familien hans er tapere. På Moe's ser han en reklamefilm fra Dr. Monroes familieterapisenter. Da han hører at Dr. Monroe garanterer familielykke eller «det dobbelte av pengene tilbake» pantsetter han TV-en til familien og tar dem med seg til klinikken.

Da standardmetodene viser seg ubrukelige mot familien, tyr Dr. Monroe til sjokkterapi. Da heller ikke det fungerer bestemmer han at familien Simpson er ukurbare, og gir dem det dobbelte av pengene tilbake. Med 500$ i lomma tar Homer med seg familien for å kjøpe et nytt TV-apparat.

Denne episoden introduserer Dr. Marvin Monroe, Itchy and Scratchy og de to politimennene Eddie og Lou. Smithers, som var tegnet mørkhudet i forrige episode, er lysere i huden enn Burns i denne episoden. Burns standardfrase «release the hounds» blir også brukt for første gang i denne episoden.

Eksterne lenker
---------------

* Om *There's No Disgrace Like Home* på «Simpsons Archive»
Varm sjokolade på Bewley's Cafe på gågaten Grafton Street i Dublin.
**Kakao**, eller **varm sjokolade**, er en drikk tilberedt av kakaopulver og sukker, blandet med varm melk eller vann. Man kan også lage kakao ved å smelte sjokolade og spe det med melk. Enda en metode er å ha ferdigblandet pulver i varm melk eller vann. Drikken ble populær i Europa etter at kakao ble introdusert etter oppdagelsen av nåværende Mexico.

Kakao kan serveres med vispet kremfløte, iskrem eller marshmallows øverst i koppen.

Nyere forskning har antydet at kakao kan gi en god helseeffekt på grunn av høyt innhold av antioksidanter.[]

Se også
-------

* Sjokolademelk
* Caffè mocca
* Sjokolade
* Sjokoladekanne

Referanser
----------

1. ↑  «Store norske leksikon» **(norsk)**. Besøkt 31. januar 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Hot chocolate – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Hot chocolate – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND **·** LCCN
 |
NASA-forsker kontrollerer hydroponisk løk (i midten), Hagesalat (venstre), og reddiker (høyre)
**Hydroponisk dyrkning** er et del av hydrokulturen

, som er en metode for dyrking av planter uten jord, ved hjelp av løsninger med minerale næringsstoffer i vann som løsemiddel. Terrestriske planter kan dyrkes med bare en av sine røtter i næringsrik væske, eller røttene kan fysisk støttes av et inert medium som for eksempel perlitt, grus, eller andre substrater. 

De næringsstoffene som brukes i hydrokultur kan komme fra mange ulike kilder, inkludert (men ikke begrenset til) fiskeekskrementer, husdyrgjødsel, kunstgjødsel, eller kunstige næringsstoff-løsninger.

Planter som vanligvis dyrkes med hydroponi på inerte media, inkluderer tomater, paprika, agurk, salater, marihuana, og modelle planter som *Arabidopsis thaliana*.

Hydroponisk dyrkning tilbyr mange fordeler, en av dem er en nedgang i bruk av vann for landbruket. For å vokse 1 kilogram (2,2 lb) tomater ved hjelp av intensiv dyrking i jord kreves 400 liter (88 imp gal; 110 U.S. gal) vann, men ved hjelp av hydroponisk dyrkning, 70 liter (15 imp gal; 18 U.S. gal); og bare 20 liter (4,4 imp gal; 5,3 U.S. gal) ved hjelp av aeroponisk dyrkning. På grunn av mangel på vann som trengs for planter å vokse, vil det være mulig i fremtiden for tøffe miljøer, som ikke har mye tilgjengelig vann, - være i stand til å dyrke sin egen mat.

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑  Jones, Jr. J. B. *Hydroponics: A Practical Guide for the Soilless Grower* (2nd utg.). Boca Raton, London, New York, Washington, D. C.: CRC Press. ISBN 9780849331671.
5. ↑  «A simplified hydroponic culture of *Arabidopsis*». *Bio-101* **(engelsk)**. Besøkt 4. mars 2020.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC **·** BNE
 |
**Hydrogenhalider** er syrer som dannes som et resultat av en kjemisk reaksjon mellom hydrogen og et halogent grunnstoff. De halogene grunnstoffene som kan inngå i en hydrogenhalid, er fluor, klor, brom eller jod. Astat er også et halogent grunnstoff, men er utelatt på grunn av stoffets ustabilitet, og fordi det ikke er framstilt i noe mengde av betydning.

| Forbindelse | Også kalt | Formel | Struktur | Atommodell | *d*(H−X) / pm(gassfase) | *μ* / D |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| hydrogenfluorid | Flussyre | HF |  |  | 91.7 | 1.86 |
| hydrogenklorid | saltsyre | HCl> |  |  | 127.4 | 1.11 |
| hydrogenbromid |  | HBr |  |  | 141.4 | 0.788 |
| hydrogenjodid |  | HI |  |  | 160.9 | 0.382 |

Egenskaper
----------

Disse forbindelsene er syrer på grunn av deres evne til å frigjøre H3O+-ioner.

Hydrogenhalider som ikke er løst i vann, er fargeløse gasser ved STP, med unntak av hydrogenflurid som har et kokepunkt på 19 °C på grunn av sterke hydrogenbindinger.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GND
 |
Plassen med boder i 1930. Til høyre ses «amagerkoner» med karakteristisk hodebekledning.
Torvehallerne, september 2011  Foto: Knud Winckelmann 
**Israels Plads** er en plass mellom Frederiksborggade, Rømersgade, Vendersgade og Linnésgade tett ved Nørreport stasjon i Indre By i København. Plassen er oppkalt etter staten Israel og fikk sitt navn i 1968, samtidig med at *Denmark Square* i Jerusalem ble omdøpt til Danmarks Plads.

Plassen fungerte frem til 1958 som Københavns grønnsakstorg. Senere flyttet grønnsakstorget til Valby, men det var fortsatt mange frukt- og grønnsaksboder på stedet. Københavns Loppetorg holdt også til her.

Fra 2009 til 2011 ble plassen renovert for ca. 60 mill. kroner, finansiert av *Oticon Fondet* og Københavns kommune. Prosjektet innebar blant annet at det ble etablert torghaller på stedet, tegnet av Arkitekturværkstedet ApS ved arkitekt Hans Peter Hagens.

Torghallene
-----------

Torvehallerne er plassert på en 7 000 m² stor granittbelagt torgplass, åpnet den 2. september 2011. Området er hovedsakelig innendørs i to overdekkede torghaller, men også utendørs finnes det over 60 såkalte *stader* (boder) som først og fremst selger matvarer. Det kan være bakerier, ostehandler, fiskehandlere, frukt- og grønnsaksboder og slaktere, samt forskjellige andre delikatesser, som for eksempel tapas, smørrebrød og greske spesialiteter. Flere boder serverer på stedet, og en enkelt restaurant, et italiensk *rotisserie*, er etablert ved siden av hallene.

Referanser
----------

1. ↑  *Storbyens Stednavne*, s. 142, av Bent Jørgensen.

Kilder
------

* Sådan skal Israels Plads se ud fremover *Berlingske Tidende* 18. mars 2008
* Torvehallerne
**Insolvens** er et vilkår i norsk og andre lands konkursrett for konkurs, og er definert i Norge i konkursloven som at skyldneren har problemer med å innfri sine økonomiske forpliktelser etter hvert som de forfaller (illikviditet) og vedkommende er i økonomisk underbalanse (insuffisiens).

Insolvens består av to faktorer, insuffisiens og illikviditet, som begge må være oppfylt. Insuffisiens inntreffer når skylderens eiendeler og inntekter ikke er tilstrekkelig til å dekke pådratt gjeld, og illikviditet inntreffer når skylderen ikke er i stand til å betale sine forpliktelser ved forfall. Det forutsettes videre at betalingsvanskelighetene ikke er av forbigående karakter.

Insolvens foreligger ikke når skyldnerens eiendeler og inntekter tilsammen antas å kunne gi full dekning for skyldnerens forpliktelser, selv om oppfyllelsen av forpliktelsene vil bli forsinket ved at dekning må søkes ved salg av eiendelene.

Insolvens er ikke et synonym for konkurs, men en forutsetning for å få åpnet en konkurs.

Det motsatte av å være insolvent er å være solvent.

Referanser
----------

1. ↑  Lov om gjeldsforhandling og konkurs (konkursloven) fra 1984, §61

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Nationalencyklopedin **·** GND **·** NKC
 |
***Inspiration*** er en amerikansk stumfilm fra 1915, skrevet av Virginia Tyler Hudson og regissert av George Foster Platt med skuespilleren Audrey Munson. Den er kjent for å være den første ikke-pornografiske amerikansk film med en helt naken kvinne.[] I en nyutstedelse i 1918 ble filmen kalt ***The Perfect Model***. Alle kopier av filmen antas å ha blitt tapt.
'

Scene fra filmen

Handlingen
----------

En ung skulptør søker etter den perfekte modell for å inspirere ham i sitt arbeid. Han finner en fattigslig jente som han mener er den han har vært på jakt etter. Da hun vandrer videre, oppsøker han alle de kjente statuene i Manhattan, i håp om å finne henne igjen.

Referanser
----------

1. ↑   .  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Inspiration* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Inspiration* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) *Inspiration* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *Inspiration* på Silent Era Rediger på Wikidata
**Leif Isaksen** (født 19. april 1928 i Nannestad, død 20. juni 2018 i Oslo) var en norsk tegner og tegneserieskaper, særlig kjent for den humoristiske tegneserien Nr. 91 Stomperud, som han hadde ansvaret for i over 30 år.

Karriere - og *Stomperud*
-------------------------

Isaksen jobbet som illustratør hos *Norsk Ukeblad* fra 1950-årene. Han tegnet bl.a. flere av bladets forsider i denne perioden.

I 1973 bestemte den daværende forfatteren bak tegneserien *91 Stomperud*, Odvar Strand, at han ville trekke seg tilbake. *Stomperud* var et fast og populært innslag i *Norsk Ukeblad*, i tillegg til årlige julehefter. Strand hadde skrevet serien siden 1951. Isaksen tok dermed over som forfatter for serien, og fra og med året etter - i 1974 - tegnet han også serien selv, da tegneren Odd Jørgensen pensjonerte seg.

Følgelig ble *Stomperud* ført videre av Isaksen alene. Fra slutten av 1990-tallet sluttet han å levere nye sider til *Norsk Ukeblad* - bladet trykket i stedet repriser av serien fra da av - men han fortsatte å produsere det årlige juleheftet helt fram til 2005. *Stomperud*-serien ble da overtatt av serietegneren Håkon Aasnes.

Isaksen fortsatte til en viss grad den tegnestilen Stomperud-tegnerne hadde hatt siden 1930-tallet. Det er for eksempel ikke snakkebobler i serien, men dialogen og teksten ligger som en billedtekst under rutene. Isaksens stil var ellers preget av tydelige figurer og detaljer, jevntykke pennestreker, rolige fargeflater og sparsom skyggelegging i stiliserte brukstegninger. Han brukte ofte signaturen «isak-».

Leif Isaksen bodde og arbeidet i Bølerskogen i Oslo.

Referanser
----------

1. 1 2   uli.nli.org.il[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Minneside, lest 28. august 2018.
3. ↑  Aftenposten morgennummer, 19. april 2008, s. 13. Lest 1. juli 2018.

Eksterne lenker
---------------

* Intervju om Stomperud på frimerke 2003
* Bildeeksempel på Lambiek.net (på engelsk)

Portal: Tegneserie

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** SUDOC
 |
*For andre personer med samme navn se: Leif Larsen (andre betydninger)*

**Leif Johan Haukefehr Larsen** (født 1945) er en norsk litteraturviter og sakprosaforfatter. Han er førsteamanuensis ved Høgskolen i Bergen.

Larsen fullførte i 1982 hovedfag i nordisk ved Universitetet i Bergen med en hovedoppgave om Kristofer Uppdal. I 2001 avla han doktorgrad ved Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet på en avhandling om Agnar Mykles romaner om Ask Burlefot. Larsen har tidligere vært førsteamanuensis ved Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet i Trondheim før han ble førsteamanuensis ved Høgskolen i Bergen.

Bibliografi
-----------

* (no) Publikasjoner av Leif Johan Larsen i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
* (no) Publikasjoner av Leif Johan Larsen i BIBSYS
* Leif Johan Larsen: *Innføring i litteraturteori og litterær analyse*, Bergen: Fagbokforlaget, 2009

Referanser
----------

1. ↑  Leif Johan H. Larsen Arkivert 30. mai 2006 hos Wayback Machine. omtale fra Høgskolen i Bergen.

Eksterne lenker
---------------

* «Lasso rundt en ironiker», intervju på forskning.no

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** CRIStin
 |
*For musikeren med samme navn, se: Leif Johansen (musiker)*

**Leif Johansen** (født 11. mai 1930, død 29. desember 1982) var en norsk samfunnsøkonom, født på Eidsvoll. Han utmerket seg svært tidlig i faget ved Universitetet i Oslo, og allerede under besvarelse av grunnfagseksamen lanserte han sin *utvidede Keynesmodell*, som senere ble pensum for alle grunnfagsstudenter. Han fikk beste karakter foran Kåre Willoch i sitt kull på sosialøkonomisk embetseksamen (cand.oecon.). Hans doktoravhandling *Multisectoral Growth Model* (en nyklassisk orientert likevektsmodell) ble tatt i bruk av Finansdepartementet for analyse av langsiktig økonomisk utvikling – under navnet MSG. Leif Johansen var svært opptatt av forholdet mellom planlegging og marked, og ble av mange regnet som Ragnar Frischs «arvtager» på Blindern, samt en sentral skikkelse innenfor den såkalte Osloskolen i samfunnsøkonomi. 

Johansen befattet seg særlig med temaene økonomisk vekst og økonomisk politikk. Hans bok *Offentlig økonomikk* fra 1967 er et hovedverk i norsk sosialøkonomisk litteratur. Johansen satt også i redaksjonen for en rekke økonomiske fagtidsskroft verden over, ifølge sosialøkonom Øystein Olsen så ville Johansen vært en meget sterk kandidat til Nobels minnepris i økonomi om han ikke hadde gått bort så ung.

Politisk var han kommunist og satt i NKPs sentralstyre mellom 1961 og 1973. Av denne grunn fikk han aldri innreisevisum til USA, til tross for at han satt i en rekke fagredaksjoner der. Han var også medlem av styret i Folkebevegelsen mot EEC.

Bibliografi
-----------

* *A Multi-sectoral Study of Economic Growth* (1960)
* *Offentlig økonomikk* (1967)

Referanser
----------

1. 1 2   Autorités BnF, BNF-ID 12615054t[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   nbl.snl.no[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   www.econometricsociety.org, besøkt 6. april 2023[Hentet fra Wikidata]
4. ↑  «Johansen ville vært en meget sterk Nobel-kandidat hvis han hadde fått leve lenger», artikkel om Øystein Olsen i avisen *Dagens Næringsliv*, lørdag 30. oktober 2010

Eksterne lenker
---------------

* Om Leif Johansen, fra Økonomisk Institutt, Universitetet i Oslo (engelsk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Store Danske Encyklopædi **·** Prabook **·** Nationalencyklopedin **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** MGP **·** NKC
 |
**Leif Iversen** (født 13. desember 1911 på Raudeberg, død 18. mai 1989) var en norsk tollarbeider, ligningssjef og politiker (H). Han var fylkesordfører i Sogn og Fjordane og ordfører i Nord-Vågsøy. 

Iversen arbeidet ved tollen i Måløy havn før han ble ordfører i Nord-Vågsøy i 1937. Han tok da over etter sin far, Karl Iversen som hadde sittet siden 1922. Med unntak av krigsårene satt Leif Iversen som ordfører i Nord-Vågsøy frem til 1965 da Nord- og Sør-Vågsøy slo seg sammen til Vågsøy kommune. Han var på nytt ordfører i den sammenslåtte Vågsøy kommune fra 1968 til 1969. Han satt også i fylkestinget i Sogn og Fjordane fra 1938 til 1979, igjen med unntak av okkupasjonsårene. Han var fylkesordfører fra 1968 til 1975. Iversen satt dermed i politisk ledende verv i nær 40 år, det lengste av noen person i Sogn og Fjordane.

Iversen satt i styret som stod ansvarlig for byggingen av Måløybrua.

Referanser
----------

1. 1 2  *Leif Iversen og Måløybrua*. [Hermansverk]: Statens vegvesen, Sogn og Fjordane. 1995.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Nils Helgheim** | **Fylkesordfører i Sogn og Fjordane**(1968–1975) | Etterfølger:**Ola M. Hestenes** |
| Forgjenger:**Karl Iversen** |  **Nord-Vågsøys ordfører**(1937–1965) | Etterfølger:**Kommunen ble del av Vågsøy** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Himmelbjerget** er en 147,3 meter høy ås som ligger mellom Ry og Silkeborg i Danmark. Navnet er kjent fra 1700-tallet og er blant annet brukt i Erik Pontoppidans *Den danske atlas* fra 1727. Lokalt har stedet gått under navnet *Kollen* i mange år.

Historie
--------

Helt frem til 1847 trodde man at Himmelbjerget var Danmarks høyeste punkt, men Møllehøj er høyere. Det var derfor naturlig at forfatteren Steen Steensen Blicher gjorde Himmelbjerget til et nasjonalt samlingspunkt med Himmelbjergmøtene i perioden 1839–1844.

I 1854 sto Silkeborgs grunnlegger Michael Drewsen i ledelsen for en grunnlovsfest på Himmelbjerget, en fest som senere fikk mange etterfølgere. Også i våre dager holdes det grunnlovsfester på Himmelbjerget, og området er et populært utfluktssted på grunn av den storslåtte utsikten og naturen.

Det er mulig å seile med rutebåt til Himmelbjerget fra Ry og Silkeborg – fra Silkeborg blant annet med det gamle dampskipet «Hjejlen».

Himmelbjergtårnet
-----------------

Himmelbjergtårnet
På toppen av Himmelbjerget står et 25 meter høyt murtårn, tegnet av den senere byarkitekten i København, Ludvig Fenger. Tårnet er reist til minne om kong Frederik VII, og som en takk fra det danske folk for grunnloven i 1849. Øverst på tårnet er det en frise som løper rundt på alle fire sidene, og som bærer innskriften: «Til minde om kongen – Frederik d. 7. – det danske folks ven – Grundlovens giver». 

Oppføringen av tårnet begynte i 1874, og det ble innviet 6. juni 1875. Utsmykkingen med kongens relieff ble ferdigstilt i 1891.

Minnesteinene
-------------

Rett ved toppen av Himmelbjerget står en rekke minnesteiner. De er reist til minne om Steen Steensen Blicher, A.F. Tscherning, Leopold Budde og Vilhelm Beck. I tillegg er det en stein reist til minne om innføringen av kvinners stemmerett i 1915.

* Himmelbjerget med tårnet på toppen og Julsø og Ry i bakgrunnenHimmelbjerget med tårnet på toppen og Julsø og Ry i bakgrunnen
* Himmelbjerget med «Hjejlen» i forgrunnenHimmelbjerget med «Hjejlen» i forgrunnen

Referanser
----------

1. ↑  Pihl, Roger (2005). *Guide til det danske høyfjellet* **(norsk)**. Imprintforlaget. s. 120. ISBN 82-7981-031-5.
2. ↑  Flaatten, Camilla (7. juni 2016). «Er Himmelbjerget Danmarks høyeste topp?». *Aftenposten.no*.

Se også
-------

* Liste over Danmarks høyeste topper

Eksterne lenker
---------------

* Himmelbjergets historie

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** VIAF **·** GeoNames
 |

Portal: Danmark
**DeathClutch Gym** var et mixed martial arts-treningssenter i Alexandria i Minnesota ledet av tidligere tungvektsmester i UFC, Brock Lesnar, da han begynte satse på en karriere innen MMA. Team DeathClutch var den dyreste leiren i MMA. Treningsstudioet ble grunnlagt av Brock Lesnar etter at han forlot Minnesota Martial Arts Academy i 2008. Leiren var spesielt utviklet for tungvektere med erfaring i grappling.

Treningssenteret var på hell etter at Brock Lesnar ga seg med MMA i desember 2011. Otto Konrad og Pat Barry holdt en stund treningssenteret flytende som de eneste gjenværende tungvekterne. Da Konrad i 2012 også ga seg med MMA, markerte det kroken på døren for DeathClutch Gym.

MMA instruktører
----------------

* Marty Morgan, trener i bryting
* Erik Paulson, trener i bryting og grappling
* Rodrigo Medeiros, trener i brasiliansk jiu-jitsu
* Peter Welch, trener i boksing
* Brock Lesnar, fungerer som trener med sin partner

### Kjente utøvere

* USAs flagg Brock Lesnar
* USAs flagg Randy Couture
* USAs flagg Cole Konrad
* USAs flagg Chris Tuchscherer
* USAs flagg Pat Barry
* USAs flagg Tony Ferguson
* USAs flagg Eric Prindle
* USAs flagg Shane del Rosario
* USAs flagg Jon Madsen
* USAs flagg Mike Russow
* USAs flagg Kirk Klosowsky
**«Dear Mrs. Applebee»** er en amerikansk sang, skrevet av Billy Meshell og P. L. Barr. Den mest kjente versjonen er med David Garrick, som i Storbritannia ble utgitt på singlen Piccadilly 7N 35335. Akkompagnementet var dirigert av Alan Tew. Produsent var John Schroeder.

Innhold
-------

Sangens jeg-person henvender seg til kjæresten Michelles mor, Mrs. Applebee. Hun har hørt at han er slem (*bad*) og ber henne om å endre oppfatningen av ham, fordi han har forandret seg.

Norsk versjon
-------------

Tuss har skrevet en norsk tekst. På norsk bærer den tittelen «Kjære fru Johannessen».

Innspilling
-----------

* Jan Rohde. Utgitt på singlen Decca F.44471 i 1966.

Listeplasseringer
-----------------

| Artist | Liste | Høyeste  plassering | Uker på listen | Dato for listeplassering |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| David Garrick | Storbritannias flagg Storbritannia | # 22 | 9 | 22. september 1966 |
| David Garrick | Østerrikes flagg Østerrike | # 3 | 12 | 15. mars 1967 |

Referanser
----------

1. ↑  David Garrick - Dear Mrs. Applebee - austriancharts.at
**Kärrsjön** er to innsjøer ved siden av hverandre, på Södertörn i Stockholms län, og i landskapet Södermanland, i Sverige. Den nordlige Kärrsjön (svensk *Norra Kärrsjön*) ligger på grensen mellom kommunene Botkyrka og Huddinge, den sørlige Kärrsjön (svensk *Södra Kärrsjön*) ligger drøyt to kilometer lenger sør, i Haninge kommune.

Den nordlige innsjøen ligger i Tyresån-vassdraget, mens den sørlige har drenering mot Stormossen og innsjøen Getaren. Begge passeres av Sörmlandsleden, og det går her en trepromenade mellom begge innsjøene. Nærmeste knutepunkter langs Sörmlandsleden er i vest Lida friluftsgård, i øst torpet Paradiset, i nordvest Flemingsbergs stasjon (Stockholm Syd) og Huddinge Station.

Ved den sørlige Kärrsjøen, samt i Bockån fire kilometer lenger vest, lever det bever. Selv om synet av bever ikke er vanlig, kan man finne spor av dem i form av mengder av felte trær, og da spesielt ved Bockån og ved sen sørlige Kärrsjön.

Eksterne lenker
---------------

* Kärrsjön Tyresåns vattenvårdsförbund
* Kärrsjön Huddinge naturguide
Strøk og boligområder i Bergen kommune.
**Nattland** eller **Natland** er et strøk i bydelen Årstad i Bergen. Det omfatter grunnkretsene Øvre Kolstien, Øvre Slettebakken, Kolstien og Nattlandsfjellet, med til sammen 2 661 innbyggere og 1,02 km² landareal.

Området grenser til strøket Sædalen i bydelen Fana i sør og vest, og til strøkene Fantoft i vest, Slettebakken og Landås i nord (alle i Årstad bydel). Området har for det meste småhusbebyggelse, og inngår i Slettebakken sogn under Fana prosti i Den norske kirke.

Navnet er avledet av *natt*, dialekt for «knatt», «knaus». Opprinnelig stavemåte var Natland, som er bevart av blant andre Natlandsveien borettslag. Navnet har ingenting med «natt» å gjøre, men en «nat», dvs en knatt eller knaus. Stavemåten som viser til navnets opprinnelige betydning, er bevart i Natlandsveien i Sortland.

Referanser
----------

1. ↑  «Bergen kommune: Levekårsoner i Bergen» (PDF). Arkivert fra originalen (PDF) 1. mars 2018. Besøkt 28. mars 2015.
2. ↑  «NRK.no - Språkspalten : Nattland». *www.nrk.no*. 22. mai 2003. Besøkt 8. mars 2021. «Med én eller to t-er?»
3. ↑  «Velkommen til Natlandsveien borettslag». *www.nattlandsveien.no*. Besøkt 8. mars 2021.
4. ↑  NRK (22. mai 2003). «Nattland». *NRK*. Besøkt 8. mars 2021.
5. ↑  «Natlandsveien - veg i Sortland - Norske postnummer med koordinatar». *www.erikbolstad.no*. Besøkt 8. mars 2021.

| * v
* d
* r
Årstad bydel |
| --- |
| 
* Fantoft
* Fridalen
* Gyldenpris
* Kronstad
* Landås
* Minde
* Nattland
* Slettebakken
* Solheim
* Løvstakken
* Ulriken

 |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Bergen byleksikon **·** GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
Biskop **Sigfrid** (død 1358) var biskop i Stavanger i 1351–1352 og biskop i Oslo i 1352–1358. 

Sigfrid kom fra Linköping i Sverige. Han brukte initialene S.O.P. som kan vise til at han var sønn av en Oluf eller et annet navn på O.

Sigfrid var pavelig pønitentiarius fra 1347.

Han ble utnevnt til biskop av pave Clemens VI i Villeneuve 31. mai 1351. Han var i Stavanger 21. august 1352. Han kan også ha vært i Stavanger 1. juni 1352 da erkebiskop Olaf av Nidaros  innkalte han til bispemøtet i Bergen i august samme år.

Han ble forflyttet til biskop i Oslo av pave Clemens VI 13. august 1352. Han er kjent fra en lang rekke dokumenter som biskop i Oslo.

Referanser
----------

1. ↑  Oluf Kolsrud, Den norske kirkes Erkebiskoper og Biskoper indtil Reformationen, DN XVIIb, side 235.
2. ↑   Han ble utnevnt 5.9.1547 - DN XVII nr. 69 - .
3. ↑  DN VI nr. 202 - .
4. ↑  DN Vi nr. 210 - .
5. ↑  DN IV nr. 357 - .
6. ↑  DN XVII nr 96 - .

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Norsk biografisk leksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Catholic-Hierarchy
 |
**Fangeleir Fiskevollen** eller **Ljanskollen fangeleir** var en tysk fangeleir under andre verdenskrig. Leiren ble benyttet 1944–1945 og lå ved Fiskevollen på Ljan om lag en mil sør for Oslo sentrum, mellom Mosseveien og Bunnefjorden.

Leiren var en brakkeleir for opp til 250 fanger. Innenfor piggtråden bestod leiren av fem fangebrakker samt bygninger som rommet kjøkken og vaskerom. Utenfor gjerdet lå et bygg for kjøkken og kontor, et for vaktmannskaper og et med vaktstue - samt vakttårn.

Lite vitner i dag om fangeleiren som lå her. Stedet er per 2013 markert med en beskjeden informasjonstavle.
Fangeleir Fiskevollen var underlagt Grini fangeleir, og ble opprettet høsten 1944 fordi fangene skulle arbeide på et større tankanlegg for olje og bensin ved Ljanskollen. For å slippe å transportere fangene, ble Fiskevollen oppretta som en midlertidig leir. Mellom 500 og 600 fanger var innom i løpet av krigen.

Leiren var bedre enn mange andre tyske fangeleirer, ikke minst fordi fangene fikk inn en del mat og tobakk utenfra, og man hadde noe kontakt med omverdenen. Fanger som satt i leiren fortalte at særlig på nyåret 1945 var de tyske vaktene vennligsinna og liberale, fordi de forsto at krigen var tapt. Tyskerne drev leiren fram til 7. mai 1945.

Etter frigjøringa tok norske myndigheter over, og leiren ble i noen måneder brukt til internering av «tyskertøser» inntil Statens interneringsleir for kvinner på Hovedøya ble åpnet.

Referanser
----------

1. ↑  Opplysninger på informasjonstavle på stedet, 2013

Kilder
------

* Artikkelen er basert på oppslaget Ljanskollen leir i lokalhistoriewiki.no (versjonen av 18. juli 2013)
* Oslo kommunes turkart, Oslo sør, 2010
* Thune-Holm, Anton: Som fange i arbeidsleieren ved Ljanskollen leir syd for Oslo på Lurøy lokalhistorie og fotoarkiv

Eksterne lenker
---------------

* Miljøprosjekt Ljanselva: Kulturminner langs Ljanselva, side 4 - 5

Portal: Andre verdenskrig

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Oslo Byleksikon
 |
**Sykemelding** eller **sykmelding** (legemeldt sykefravær) er et dokument som attesterer sykdom eller skade hos yrkesaktive medlemmer av Folketrygden, selvstendig næringsdrivende, frilansere og enkelte andre grupper overfor NAV og arbeidsgiver. Som hovedregel etter folketrygdloven kan arbeidstakere bruke egenmelding for å dokumentere egen sykdom eller skade til arbeidsgiver for inntil tre dager, opptil fire ganger i året. Arbeidsgivere har imidlertid all anledning til å utvide arbeidstakers adgang til å benytte egenmelding. Tidligere var det et krav om at bedrifter som aktivt tilsluttet seg avtalen om inkluderende arbeidsliv (IA-avtalen) måtte utvide arbeidstakeres adgang til å benytte seg av egenmeldinger. IA-avtalen ble imidlertid endret med virkning fra 1. januar 2019. Det er nå ikke lenger et krav om at de bedrifter som ønsker å benytte seg av IA-avtalens virkemidler skal utvide sine arbeidstakeres adgang til å benytte egenmelding.

Leger har rett til å sykmelde for lengre tid, mens tannlege, kiropraktor eller manuellterapeut har rett til å sykmelde i opptil 12 uker. Sykmelding gir etter nærmere bestemmelser rett til sykepenger, som er en ytelse som skal erstatte tapt arbeidsinntekt på grunn av sykdom. Personer mellom 67 og 70 år har begrenset rett til sykepenger, etter fylte 70 år har man ikke rett til sykepenger.

Hvis en person har vært sykmeldt i minst ett år, og sykdom eller skade gir varig reduksjon av evnen til å utføre inntektsgivende arbeid, vil man kunne bli søke om arbeidsavklaringspenger (AAP) og senere uførepensjon.

Bestemmelsene om sykmelding er inntatt i lov om folketrygd (folketrygdloven).

Eksterne lenker
---------------

* lovdata.no Folketrygdloven - Sykepenger

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store medisinske leksikon **·** GND
 |
Trekasse med stålbeslag.
Ei **trekasse** er en boks med lokk som er snekret av trematerialer for bruk ved forsendelse og transport av varer. Trekasser har dimensjoner som passer innholdet med egnet fasong og størrelse. Lokket er festet med spiker og åpnes med brekkjern. Hvis transporten gjør det nødvendig kan kasser også lukkes kraftigere med båndjern. Store trekasser kan ha en fasong som gjør det mulig å flytte dem med jekketralle eller løfte dem med truck. Ved løfting med talje eller heisekran brukes løftestropper. Små kasser som kan bæres har vanligvis håndtak på sidene. Innvendig brukes vanligvis fyllmasse eller støtdempende materiale av bølgepapp, isopor, bobleplast, halm eller treull.

Ved transport merkes trekasser med avsenders og mottakers navn og adresse, og også med antall kolli i forsendelsen. Merkingen kan også skje på en måte som ikke forteller direkte hvem avsender og mottaker er.

Se også
-------

* Kiste

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | NKC
 |
«***Trekkspill-Anders***» ble presentert som et skillingstrykk i «Magasinet for Alle» på midten av 1950-tallet, i visespalten til Alf Prøysen. Selv var ikke Prøysen overbevist om at dette var en meget gammel vise, han skriver i et notat under visa at det er mye som tyder på at det er en dreven visemaker fra nyere tid som har diktet denne.

Teksten
-------

**1.**Anders Pladsen eier kun en fattig rønne  

en flokk høns, en hane og en mager ko,  

og en haveflekk hvis gress og nesler grønne  

aldri kues av en eiers knokleklo.  

Men det viktigste av alt til slutt jeg gjemmer  

set et trekkspill er dets eiers beste trøst.  

Når han ved kveld det sprukne belgverk klemmer  

lytter hele grenden til dens hese røst.  

  

**2.**Anders spillet har i lange tider  

og hans doredrag er hevet over ros,  

når han fingre langs de blanke taster glider  

føler han seg som en verdens-vitituos.  

Og han møter om enn nokså silde  

alltid villig når man beiler til hans gunst.  

Han har vel spillet ved så mangt et lystig gilde  

når med snaps og sølv man lønnet har hans gunst.  

  

**3.**Dengang Anders var en knekt med dun på kinnen  

traff han sammen med en lyseblond pikelill  

hun var arm som ham, men fin og slank som hinden  

svært betatt hun gjerne lyttet til hans spill.  

Å hvor grenseløst han kunne fantasere  

mannens lengsel hun bak tonene forsto,  

de ble gode venner, siden meget mere  

for musikken er en forbundsfelle god.  

  

**4.**Mangen aften var det lystighet og latter  

lett de unge seg i dans på gresset svang  

Anders spilte men han måtte titt og atter  

se at Marit dansen tren med Ole Vang,  

lykken hadde Ole til sin yndling kåret  

han var rik og ansett, men en dårlig venn  

på hans falske arm ble lille Marit båren  

bort fra Anders, hun kom aldri mer igjen.  

  

**5.**Er det minnene der om som dugger øyet  

og gjør toneklangen sitrende og sprø.  

Når den gamle stiv og strunk i søndagstøyet  

bearbeider spilleverket på sitt skjød.  

Er det lengselen fra fjerne ungdomsdager  

all den skuffelse det arme hjerte led.  

Som igjennom instrumentets dumpe klager  

lik en hulken bryter sommerdagens fred.

Kilder
------

* De gamle visene 2 med Alf Prøysen, Forlaget For Alle, Oslo 1973
Treinta y Tres-flagget
**Treinta y Tres-flagget** («Trettitreflagget»; spansk: *Bandera de los Treinta y Tres Orientales*, «De trettitre østliges flagg») er et av nasjonalsymbolene til Uruguay. Det ble anerkjent 26. august 1825 som offisielt symbol på ilandstigninga av den revolusjonære gruppa De trettitre østlige på Playa Agraciada 19. april 1825.

Flagget har tre vannrette striper, den øverste blå, den midterste hvit og den nederste rød. På den hvite stripa står det skrevet *Libertad o Muerte*, som betyr «frihet eller død». Dette er Uruguays nasjonalmotto.

Treinta y Tres-flagget flagges ved sida av nasjonalflagget og Artigsflagget på offentlige bygninger i Uruguay.

Referanser
----------

1. ↑  Ejército Nacional del Uruguay. «Símbolos nacionales y militares de Uruguay» **(spansk)**. Arkivert fra originalen 11. juli 2010. Besøkt 7. februar 2016.
2. ↑  Uruguay Educa. «Treinta y Tres-flagget» **(spansk)**. Arkivert fra originalen 3. mars 2016. Besøkt 7. februar 2016.
3. ↑  Samuel Blixen. «Hugo Cores, Brecha» **(spansk)**. Montevideo. Besøkt 7. februar 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Flag of the Thirty-Three Orientals – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
**ECPAT** er et nettverk av organisasjoner og enkeltpersoner som arbeider mot kommersiell seksuell utnyttelse av barn. Nettverket ble opprettet i 1990 og har sitt hovedkontor i Bangkok, Thailand. Nettverket har spesiell rådgivende status hos FNs økonomiske og sosiale råd (ECOSOC). 

Bokstavene i **ECPAT** står for "**E**nd **C**hild prostitution, child **P**ornography **A**nd the **T**rafficking of children for sexual purposes". (Avslutt barneprostitusjon, barnepornografi og barnehandel).

ECPAT anslår at mer enn en million barn rundt om i verden er barneprostituerte, mange av dem lever i fangenskap og under slavelignende forhold. ECPAT arbeider for etablere et globalt lovverk som gir barn beskyttelse mot kommersielle seksuelle overgrep. ECPAT arbeider også blant barneprostituerte for å øke deres selvbevissthet, slik at barna selv settes i stand til å protestere mot overgrep. 

ECPAT ble tildelt Raftoprisen i 1998 for sitt bidrag til å rette oppmerksomheten mot det faktum at også barn har menneskerettigheter.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
Mottakere av Raftoprisen |
| --- |
| 
* Jiří Hájek (1987)
* Trivimi Velliste (1988)
* Doina Cornea (1989)
* Aung San Suu Kyi (1990)
* Jelena Bonner (1991)
* Preah Maha Ghosananda (1992)
* José Ramos-Horta) (1993)
* Leyla Zana (1994)
* Unionen av komiteene for soldatmødre i Russland (1995)
* Palermo Anno Uno (1996)
* Ian Hancock (1997)
* ECPAT (1998)
* Gennadij Grusjevoj (1999)
* Kim Dae-jung (2000)
* Shirin Ebadi (2001)
* Mohammed Daddach (2002)
* Paulos Tesfagiorgis (2003)
* Rebiya Kadeer (2004)
* Lidija Jusupova (2005)
* Thích Quảng Độ (2006)
* The National Campaign on Dalit Human Rights (2007)
* Bulambo Lembelembe Josué (2008)
* Malahat Nasibova (2009)
* José Raúl Vera López (2010)
* Sexual Minorities Uganda (2011)
* Nnimmo Bassey (2012)
* Bahrain Centre for Human Rights (2013)
* Agora (2014)
* Padre Melo (2015)
* Yanar Mohammed (2016)
* Parveena Ahangar og Imroz Parvez (2017)
* Adam Bodnar (2018)

 |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
**Johannes X** (født ca 860 i Tossignano nær Imola i Romagna, død 28. mai 928 i Roma) var pave fra mars 914 til sin død.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Johannes ble født i Tossignano i Romagna, men dato er ikke kjent. Man vet at han av slekten Cenci og da var i slekt med Teodora, som var hustru till senatoren greve Theophylact av Tusculum og meget innflytelserik.

### Prest, biskop

Johannes var diakon, ble biskop av Bologna, og omkring 905 ettertrådte han Kailo som erkebiskop av Ravenna, noe han ennå var den 5. februar 914.

### Pave

Ifølge Liudprand av Cremona hadde Johannes Teodora å takke for sin opphøyelse på pavestolen ettersom hun, fortsetter Liudprand, ville skjule at hun skulle ha hatt et utilbørlig forhold med ham. Dette turde ha vært grunnløs baktale, ettersom Liudprand skrev sin historie 50 år etter hendelsen samt var hatsk innstilt mot romerne og derfor gjentatte ganger baktalte og svertet dem.

Senere foranlediget pave Johannes ekteskapet mellom Marozia og Alberik I, sønn av Alberik av Tusculum.

Johannes gjorde forsøk på å vinna visse slaviske folk for den katolske kirke, og ville knytte bedre bånd med kirken i Spania. Sin største berømmelse vant Johannes som politiker og feltherre. Han kronet Berengar av Friuli til keiser, forente Italias fyrster mot sarasenerne og slo dem i slaget ved Garigliano (916). Etter Berengars mord (924) sluttet pave Johannes forbund med Hugo av Burgund, noe som ble misbilliget av romerne. 

Etter anstiftelse fra Marozia ble han kastet i fengsel i 928, der han døde - ifølge Liudprand myrdet ved kvelning, men ifølge Flodoard av Reims død av den angst som fangeskapet medførte. Johannes' bror Petrus, som var prefekt av Roma, ble myrdet i juni samme år.

Johannes ble sannsynligvis begravet i Laterankirken.

Referanser
----------

1. 1 2   Enciclopedia dei Papi, www.treccani.it[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Union List of Artist Names, ULAN 500355749, utgitt 3. februar 2015, besøkt 21. mai 2021[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Harald Zimmermann: *Das dunkle Jahrhundert.* Graz 1971.
* Harald Zimmermann: *Papstabsetzungen des Mittelalters*. Graz 1968.
* (de) Werner Schulz: «Johannes X» i *Biographisch-Bibliographisches Kirchenlexikon* (BBKL). Bind 3, Herzberg 1992, ISBN 3-88309-035-2, sp. 205–207.

Kilder
------

* Artikkelen bygger delvis på oversatt materiale fra Catholic Encyclopedia, Volume VIII (1910)
* (sv) Johannes X i *Nordisk familjebok* (2. utgave, 1910)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Ioannes X – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Catholic-Hierarchy **·** Deutsche Biographie **·** Geni **·** VIAF **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** ULAN **·** NKC **·** BNE
 |
**John Andersen** (født 1943) er en dansk arkitekt, polarforsker, forfatter og eventyrer.

John Andersen ble utdannet som tømrer, konstruktør og arkitekt fra Kunstakademiets Arkitektskole i 1970. 

Andersen har reist på Grønland siden 1960 på mange ulike ekspedisjoner fra tindebestigning, arkeologi (med Eigil Knuth 1965-66) til isbjørnmerkninger (med Christian Vibe i 1974-75). Han gjennomførte den første danske krysning av Grønlands innlandsis på ski i 1971. Han rodde rundt Grønland i kajakk fra 1976 til 2010. Første gjennomseiling uten motorkraft i kajakk fra Grønland til Alaska (Nordvestpassasjen 1988). 

Som arkitekt har John Andersen gjennom mange år reist spesielt i islamske land fra Marokko til Afghanistan, blant annet i Jemen har John Andersen har arbeidet i Mustang i (Tibet) med registrering av et buddhistisk tempel og i Borneo med registrering av et Iban langhus. 

Andersen har undervist som lektor på Kunstakademiets Arkitektskole i København fra 1980-tallet. 

Andersen har dessuten skrevet en del bøker spesielt om arktiske emner fra eventyr til historiske ekspedisjoner. Den første bok,*Mit Grønland* utkom i 1998. Andre bøker er *Pakkis* og *Fjerne horisonter* i 2002, en gjenutgivelse av Knud Rasmussens *Min Reisedagbog* med omfattende etterskrift.

I 2012 utkom på Gyldendal (København): *Reiser til det lykkelige Arabia.* *På sporet av Carsten Niebuhr*.

I 2014 kjørte John Andersen på motorsykkel til Kina og hjem gjennom Sibir. Den 5. november 2015 utkom på Gyldendal boken. "Silkevejen på motorcykel. 35 000 km fra Istanbul til Xian*. Boken handler om de gamle karavanehotell kalt* Karavanseraier', men også om nåtidens motell og hvordan livet i dag utfolder seg på de historiske reiseruter.

John Andersen er medlem av den danske Eventyrernes Klub og var formann fra 1997 til 2001. Han er medlem av Den Berejstes Klubb, hvor han i 2016 ble tildelt klubbens *Folkersenpris.*

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑  «John Andersen». *Eventyrernes Klub* **(dansk)**. Besøkt 3. januar 2022.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC
 |
**Leiv Rygg Langerak** (født 19. juli 1967, død 15. september 2022) var en norsk politiker som var ordfører i Bygland kommune. Han representerte Senterpartiet og overtok etter Knut A. Austad.

Han gikk på Hornnes gymnas og Voss folkehøgskole. Etter siviltjeneste i Noregs Bygdeungdomslag i Nordland hadde han flere lærerjobber i Nord-Norge før han tok utdanning innen organisasjon og administrasjon, personaladministrasjon og kommunal økonomi og ledelse. Det meste av dette tok han på Høgskolen i Nordland, men han hadde også eksamen fra Høgskolen i Nord-Trøndelag og Høgskolen i Finnmark. Han var journalist i avisa Setesdølen et år, ellers jobbet han for det meste med kommunal administrasjon, personalarbeid og saksbehandling. Langerak var sønn av tidligere ordfører i Bygland Magnhild Rygg.

Referanser
----------

1. ↑   www.setesdolen.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Fædrelandsvennen, side(r) 6, utgitt 19. september 2022[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Leiv Rygg hos Kommunal Rapport Arkivert 9. mai 2013 hos Wayback Machine.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Knut A. Austad** | **Byglands ordfører**(2011–2019) | Etterfølger:**Sigbjørn Åge Fossdal** |
**Leiv Frodesen** (1900–1985) var en norsk redaktør og oversetter.

Redaktør for Vestlandske Tidende
--------------------------------

Leiv Frodesen kjøpte avisen *Vestlandske Tidende* i Arendal fra Karl W. Olsen i 1936 og ble redaktør. I mai 1940 ble Frodesen den første pressemann i Norge som ble arrestert av tyskerne fordi han hadde offentliggjort kongens 17. mai-tale med et bilde av kong Haakon VII i avisens utgave for 22. mai. Hele opplaget av denne utgaven ble beslaglagt. Den finnes derfor ikke i redaksjonens arkiv.[]

Etter dette fikk avisen utgivelsesforbud i fire uker. Frodesen avslo å be om unnskyldning til Reichskommissariatet i Oslo. Han ble derfor sittende fengslet i fire uker. Frodesen sto imot også videre tyske krav om å innordne seg. Nazistene inntok redaksjonslokalene og gjorde det umulig å publisere en god avis. Med nazistene i avisens lokaler fikk ble folk skeptiske til avisens innhold. Opplaget sank og 30. juni 1943 avviklet Frodesen selv avisen.

Oversetter
----------

Frodesen har oversatt en rekke bøker, men i 1956 var han redaktør for eventyrsamlingen, *Eventyrbok for de små*. Boken samlet eventyr av Peter Christen Asbjørnsen og Jørgen Moe.

Bibliografi over oversettelser:

* 1950: *Staten og individet*, George Allen & Unwin, Ernst G. Mortensens Forlag
* 1962: *Konsulene av Ivo Andrić*, sammen med Lotte Holmboe
* 1967: *Måløyraidet: Commando-angrepet som endret forløpet av den annen verdenskrig, (The Vaagso raid)*, Joseph H. Dewins jr. Asbjørn Barlaup, Gyldendal Norsk Forlag.
* 1978: *I eventyrland med John Bauer*, av forfatter Elsa Olenius og illustratør John Bauer
* 1980: *Taletten venter i vest*, forfatter Olle Mattson (Treff-bøkene)
* 1980: *Fem lys for Taletten*, forfatter Olle Mattson (Treff-bøkene)
* 1982: *Robin Hood og hans menn* (Gyldendals ungdomsklassikere)

Referanser
----------

1. 1 2   Fanger.no, norsk fangeregister person ID 18674[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2  deichman.no: *Leiv Frodesen*, hentet 19. april 2023
3. ↑  snl.no: Vestlandske Tidende, hentet 19. april 2023
4. ↑  Joseph H. Dewins jr.; Asbjørn Barlaup (1967). *Måløyraidet: Commando-angrepet som endret forløpet av den annen verdenskrig* [*The Vaagso raid*]. Oversatt av Leiv Frodesen. Oslo: Gyldendal norsk forlag.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Fangeregisteret

 |
Leiv Vidars fabrikk på Hønefoss.
**Leiv Vidar** er en norsk kjøttvareprodusent, som siden mai 2017 eies av matvarekonsernet Scandza.

Bedriften ble etablert den 23. november 1950 av Leiv Vidar (1919–1996), som en liten slakterforretning i Stangs gate 7 i Hønefoss. I 1964 ble bedriften flyttet til større lokaler i Torvgata. Sønnen Arne Vidar overtok ansvaret for familiebedriften I 1975. Faren Leiv Vidar rømte til Sverige under andre verdenskrig og ble tatt til fange da en av Kvarstadbåtene ble senket i april 1942. Han satt resten av krigen som Nacht und Nebel-fange i tysk konsentrasjonsleir

I 1991 flyttet bedriften inn i nye og moderne produksjonslokaler i Birkebeinerveien 2, der selskapet fremdeles er lokalisert. Bedriften har siden innflytting i 2001 gjennomført syv større utvidelser som følge av økt volum og endrede krav fra kundene. De gamle lokalene ble overtatt av det som i dag er kjent som delikatesse- og slakterbutikken Leiv Vidar. Butikken har samme hovedeier som Leiv Vidar AS, Arne Vidar.

Bedriften inngikk i 1990-årene avtaler med de fleste landsdekkende bensistasjonskjedene og kioskkjeder, og vokste år for år. I 1990-årene var produksjonen 4000 tonn pølser i året. I 2001 mistet de avtalen med Statoil og i 2005 med Shell. Statoil kom i 2008 tilbake igjen som kunde. I 2002 startet et samarbeid med REMA 1000 og Leiv Vidar pølsene var med ett å få tak i også i nasjonale dagligvare over hele Norge.

I 2003 kjøpte selskapet en andel i en pølseprodusent i Sverige, Lindvalls Chark, for å posisjonere seg for økende skandinavisk orientering fra kjedekundenes side. Eierandelen ble økt i 2007, og i dag eier Leiv Vidar majoriteten i Lindvalls. Lindvalls leverer i dag blant annet til Statoil i Sverige og Danmark.

Under NM i kjøttprodukter 2008 vant Leiv Vidar fem gullmedaljer for sine produkter.[]

Bedriften hadde 91 ansatte per desember 2008.[]

Referanser
----------

1. ↑  «Tradisjonsrik pølseprodusent slukes av matgigant». *E24*. Besøkt 6. februar 2018.
2. 1 2  Pølsekongen. *Dagens Næringsliv*, 29. Juli 2017, s52
3. ↑  Fastfood.no – *Leiv Vidar vinner tilbake Statoil*[*død lenke*]

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* (no) Leiv Vidar på Facebook Rediger på Wikidata