recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Józef Kowalczyk** (født 28. august 1938 i Jadowniki Mokre i Polen) er en polsk katolsk geistlig, diplomat for Den hellige stol, emeritert erkebiskop av Gniezno og derfor primas-emeritus av Polen.

Liv og virke
------------

### Prest

Etter å ha studert katolsk teologi og filosofi ved *Hosianum*-seminaret i Olsztyn, ble han ordinert til prest for bispedømmet Warmia den 14. januar 1962 av biskop Józef Drzazga.

Han var deretter som kapellan i Den hl. tTreenighets sogn i Kwidzyn. I 1963 ble han sent for doktorstudier ved Det katolske universitet i Lublin, som han videreførte fra 1965 ved Det pavelige gregorianske universitet i Roma og tok doktorgrad i kirkerett i 1968. Han fullførte også Rota-kurset ved Den romerske rota, som han fullførte med kvalifiseringseksamen for å Rota-advokater, og utdannet seg til arkivar ved Vatikanets arkivskole.

Fra 1969 til 1978 arbeidet han for Kongregasjonen for gudstjenesten og sakramentsdisiplinen. Mellom 1976 og 1978 var han også en del av erkebiskop Luigi Poggis delegasjon flere ganger; Poggi var apostolisk nuntius med særlige oppgaver og forhandlet med den polske regjeringen for å forbedre situasjonen til den polske katolske kirke. 

Fra 1978 var han organisator av og ansvarlig for den polske seksjonen i Den hellige stols Statssekretariat.

### Tityulærerkebiskop, nuntius til Polen

Den 26. august 1989 utnevnte pave Johannes Paul II ham til titulærerkebiskop av *Heraclea* og apostolisk nuntius til Polen. Han ble ordinert til biskop av Johannes Paul II personlig den 20. oktober samme år i Peterskirken; medkonsekratorer var kurirerkebiskop Edward Idris Cassidy og hans forgjenger som apostolisk nuntius i Polen, erkebiskop Francesco Colasuonno.

Som nuntius var han ansvarlig for forhandlingene om og undertegnelsen av konkordatet mellom Den hellige stol og Polen i 1993 og for forberedelsen og organiseringen av besøkene til Johannes Paul II (1991, 1995, 1997, 1999 og 2002) og Benedikt XVI (2006) til Polen. I følge polske medieoppslag hadde han og pavens sekretær, Stanisław Dziwisz, som han var venn med, en sterke innflytelse på utnevnelsen av biskoper i Polen.[3]

### Erkebiskop av Gniezno

Den 8. mai 2010 utnevnte pave Benedikt XVI ham til erkebiskop og metropolitan av Gniezno og primas av Polen.[4] Innsettelsen fant sted 26. juni samme år.

I august 2013 ba Kowalczyk om innføring av obligatorisk deltakelse i romersk-katolsk religionsundervisning for alle polske elever som en forutsetning for å fullføre skolen.[5]

Den 17. mai 2014 aksepterte pave Frans erkebiskop Józef Kowalczyks anmodning om å få trekke seg av aldersgrunner.
**Finlands president** er valgt av folket i direkte valg. Presidenten styrer landets utenrikspolitikk, og er øverstkommanderende for de finske militære styrkene. Hen samarbeider med landets regjering, som utvelges i henhold til parlamentarismens prinsipper. Landets statsminister er presidentens stedfortreder.

Presidentens rolle og embetsutøvelse er beskrevet i den finske grunnloven fra 2000. Presidenten velges for en periode av seks år, og kan gjenvelges én gang. Presidenten tiltrer på den første dagen i måneden, i måneden etter valget. Valget skjer som direkte valg. Dersom en kandidat får mer enn 50 % av stemmene i første valgomgang, er valget avgjort. Dersom ingen får absolutt flertall, går de to kandidatene med størst oppslutning videre til en ny valgomgang.

Presidenten har embetsresidens i Presidentpalasset ved Salutorget i Helsingfors sentrum. Embetsboligen Talludden ligger i Mejlans bydel nordvest for sentrum. Ekudden, som var embetsbolig fra 1940 til 1981, er i dag et museum over tidligere president Urho Kekkonen. Slottet Gullranda, som ligger vest for Nådendal, er presidentens feriested.

Se også
-------

* Finlands historie

Eksterne lenker
---------------

* (fi) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (sv) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Presidents of Finland – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r

* Finlands president
* Liste over Finlands statsoverhoder

 |
| --- |
| 
* Ståhlberg (1919–1925)
* Relander (1925–1931)
* Svinhufvud (1931–1937)
* Kallio (1937–1940)
* Ryti (1940–1944)
* Mannerheim (1944–1946)
* Paasikivi (1946–1956)
* Kekkonen (1956–1982)
* Koivisto (1982–1994)
* Ahtisaari (1994–2000)
* Halonen (2000–2012)
* Niinistö (2012–)
* Stubb (påtroppende)

 | Finlands flagg |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Uppslagsverket Finland
 |
Leonardo da Vincis raske utkast eller skisse til *Madonna med barn og fruktfat* er fra 1478
Karikaturtegneren Sems (Georges Goursat, 1863-1934) skisser av den franske poeten og dandyen Robert de Montesquiou fra 1891
Skissepregede frihåndstegninger av den franske kunstneren Charles Alexandre Lesueur fra 1831.
En **skisse betyr at dunlager en tegning av noe du har laget** forslag. I billedkunsten er en skisse en enkel og raskt utført tegning som kan være en kladd eller et forlag til et mer forseggjort bilde. I arkitekturen kan ordet også brukes om den ferdige arkitekttegningen. I musikk er en skisse et forslag til en komposisjon, og i litteraturen en kortfattet skriftlig framstilling eller rask disposisjon. 

Å skissere noe kan bety å antyde hovedlinjene i en plan eller idé i korte trekk. Det kan også bety å risse opp linjer som grunnlag for en tegning, oftest med blyant eller penn.

Skisser i billedkunst
---------------------

En mer inngående fortegning eller øvelse til et større arbeid eller til en detalj i et annet verk kalles i billedkunsten ofte en *studie*. Slike forberedende skisser og studier til kjente avdøde kunstnere har i ettertid ofte blitt vurdert som selvstendige kunstverker.

Fra og med renessansen deles tegnehåndverket og tegningen inn etter ferdighetsgraden: 

1. *Pensiero* – et løst idéutkast.
2. *Schizzo* (skisse) – en mer utarbeidet figuruttegning.
3. *Studie* (studie) – er detaljene angitt nærmere.
4. *Disegno* (tegning) sammenfatter alle de tre forutgående gradene.

En rask, skissepreget tegning kan antyde en stemning eller situasjon og passer godt til illustrasjoner som vignetter i bøker og vitsetegninger.

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Detaljert skisse, en såkalt studie, og et ferdig kobberstikk av Albrecht Dürers Ritter, Tod und Teufel fra 1513. |  | Detaljert skisse, en såkalt studie, og et ferdig kobberstikk av Albrecht Dürers Ritter, Tod und Teufel fra 1513. |
| Detaljert skisse, en såkalt studie, og et ferdig kobberstikk av Albrecht Dürers *Ritter, Tod und Teufel* fra 1513. |

*Susanna i badet* av Pieter Lastman fra 1614, Rembrandts raske skisse av dette bildet fra 1634 og hans egen malte versjon av det samme motivet fra 1647. |

Se også
-------

* Tegnekunst

Eksterne lenker
---------------

* (en) Sketches – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Nasjonalmuseets samling av skissebøker

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** GND **·** NDL **·** NKC
 |
*For den tidligere kommunen, se Jelsa kommune*

**Jelsa** er et lite strandsted som ligger ved Jelsafjorden i Suldal kommune i Rogaland. Stedet har om lag 250 innbyggere, og her finnes barneskole, barnehage, dagligvarebutikk, bensinstasjon, bo- og omsorgssenter og Europas største steintak. Tidligere var det også en tønnefabrikk på stedet, men denne blei lagt ned vinteren 2009. Hver sommer strømmer det folk til for å feriere i sommerhus, hytter eller båt.

Jelsa har ferjeforbindelse med Foldøy, Hebnes (Suldal), Nedstrand (Tysvær), Helgøy, Eidssund (Ombo), Halsnøya, Fogn og Judaberg (Finnøy). Ferja går to ganger daglig. Fra Jelsa går fylkesvei 517 til riksvei 13 Lovraeid og Fv686 til riksvei 13 Vik.

Jelsa er en plass som ikke er likt av andre steder i kommunen siden her er dem kjente for og ver ufine i språket og gjør ting mot folk som ikke blir sett på som ett kristent miljø. I Jelsa kjører dem bare bensin biler dette er noke som ikke blir støttet med tanke på att det er jille disedl som teller på en skikkelig måte

Eksterne lenker
---------------

* Regional statistikk Suldal kommune

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
Denne artikkelen inneholder en liste over kilder, litteratur eller eksterne lenker, men enkeltopplysninger lar seg ikke verifisere fordi det mangler konkrete kildehenvisninger i form av fotnotebaserte referanser. Du kan hjelpe til med å sjekke opplysningene mot kildemateriale og legge inn referanser. Opplysninger uten kildehenvisning i form av referanser kan bli fjernet. Se Mal:Referanseløs for mer informasjon.

**Lars Vik** (født 8. april 1958) er en norsk skuespiller og dramatiker. Han var med å starte Grenland friteater i 1976, der han fortsatt arbeider som skuespiller, pedagog og dramatiker med spesiell interesse for teater for barn og unge. Lars Vik er særlig kjent for klovnefiguren Fritjof Fomlesen som han har spilt både for scene, film og fjernsyn. Lars Vik sin første kommersielle gjennombrudd var i et samarbeid med Trond Hannemyr som klovneduoen Sjakk & Ludo, som også ble sendt som barne-TV tidlig på 1980-tallet.

Lars Vik bor og arbeider i Porsgrunn i Telemark. Han er sønn av forfatteren Bjørg Vik og bror av bildekunstneren Leiken Vik.
Han er gift med skuespilleren Gerd Helen «Geddy» Aniksdal, som også er ansatt ved Grenland Friteater.

Vik utga i 2021 biografien *Bjørg Viks vei*, der han har skrevet om morens oppvekst, liv og forfatterskap. Han mottok Riksmålsforbundets litteraturpris for biografien.

Hørespill
---------

* *Det er noe jeg må si deg* (for ungdom) (produsert 1988)
* *Kystsymfonikerne* (tre deler) (sammen med Jesper Halle) (produsert 1993, reprise 1993)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Lars Vik på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) Lars Vik hos Sceneweb Rediger på Wikidata
* (no) Offisiell hjemmeside
* (no) Lars Vik Arkivert 12. mai 2021 hos Wayback Machine. hos Norske Dramatikeres Forbund
* (no) Fyldig egenpresentasjon på Kjentfolk.no
* (no) Presentasjon av Lars Vik Produksjoner AS i Forfatterkatalogen på Forfattersentrums nettsider


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forrige mottaker:Karin Fossum | **Vinner av Riksmålsforbundets litteraturpris**(2021) | Neste mottaker: |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** MusicBrainz
 |

Portal: Litteratur
**Slott Drakestein** (også kalt **Drakenstein**, **Draakestein** eller **Drakensteyn**) er et slott og et gods som ligger nær stedet Lage Vuursche i kommunen Baarn i den nederlandske provinsen Utrecht. Fra 1963 til 1981 var slottet residensen til hennes majestet Beatrix av Nederland og hennes mann, prins Claus. Slottet er fremdeles i den nederlandske kongefamiliens eie.

Historie
--------

Gravering av Hendrik Spilman etter Jan de Beijer (ca. 1750)
Landstedet Drakestein ble første gang omtalt i skriftlige kilder i 1360. I 1385 ble Frederik van Drakenburg tilkjent eiendomsretten over Drakestein. 

I 1634 ble Ernst van Reede den første eieren av Drakestein. I 1640 fikk hans sønn Gerard bygget et nytt, symmetrisk, åttekantet hus. Muligens var Jacob van Kampen arkitekten bak dette huset. Huset ble godkjent som riddergods, og Gerard ble adlet til ridder. Omtrent på samme tid oppstod landsbyen Lage Vuursche, der ridder Gerard lot bygge en kirke med prestebolig, en skole, en mølle og et herberg.

I Nederlands blomstringstid i det 17. århundre, den såkalte Gullalderen (ned.: de Gouden Eeuw), ble det bygget og restaurert mange slott og gods i området Laagte van Pijnenburg. Blant disse var Soestdijk (senere kalt Paleis Soestdijk), som var boligen til prinsesse Juliana og hennes mann prins Bernhard etter hennes abdikasjon i 1980, Slott De Hooge Vuursche, De Eult, Pijnenburg og Eeuwijckshoeve. 

I det 17. og 18. århundre hadde slottet en rekke eiere. Under en ombygging i 1780 ble de joniske søylene i fasaden fjernet. Fra 1807 frem til 1959 var slottet eid av advokaten Paulus Wilhelmus Bosch, som var borgermester i Utrecht. I 1959 ble daværende prinsesse Beatrix slottets nye eier. Hun lot slottet restaurere, og flyttet inn i 1963. Etter at hun tok over tronen etter dronning Juliana i 1980 flyttet hun til Huis Ten Bosch i Haag. Etter dette brukte hun Drakestein som landsted og gjestebolig frem til hun abdiserte, og 4. februar 2014 ble Slott Drakensteyn hennes offisielle residens, slik det ble bekjentgjort av Rijksvoorlichtingsdienst (RVD) samme dag.

Godset og boligen/slottet er i privat eie, og dermed ikke åpent for besøkende. På eiendommen ble Johan Friso av Oranien-Nassau begravet i 2013.

Referanser
----------

1. ↑  Prinses Beatrix verhuisd naar Kasteel Drakensteyn

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Rijksmonument **·** GeoNames
 |

Portal: Nederland
**Kongeå** (tysk: *Königsau*) er en elv i Danmark. Den danner grensen mellom Nørrejylland og Sønderjylland. Elven har sitt utspring sydøst for Vejen og Vamdrup og munner etter ca. 50 kilometer ut i Vadehavet nord for Ribe.

I perioden 1864–1920 fungerte den også i det alt vesentlige som grense mellom Danmark og Tyskland. I middelalderen kaltes elven for Skodborg Å etter den kongelige borgen Skodborghus, som lå ved et overfartssted sør for Vejen. Det var i århundrer tollgrense ved Kongeå, som skilte Kongeriket Danmark fra Hertugdømmet Slesvig. Kongeå nevnes også i Magnus den godes saga, som *Skotborgará*, i beskrivelsen av slaget ved Lyrskogshede.

Referanser
----------

1. ↑  Jan Løve Østerbye (1997). «Skodborg». Besøkt 20. januar 2016.
2. ↑  «Magnus den godes saga». *heimskringla.no*. Besøkt 20. januar 2016.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** VIAF **·** GND **·** GeoNames
 |

Portal: Danmark
Betty Nansen Teatret, Frederiksberg
**Betty Nansen Teatret** er et teater som har adressen Frederiksberg Allé 57 i bydelen Frederiksberg i København. 

Det har vært teater på stedet siden 1869 under forskjellige navn. Teatret er oppkalt etter Betty Nansen som var leder av teatret fra 1917–1943, med avbrudd 1925–1927 og 1930–1931, og som satte et sterkt preg på teaterlivet i Danmark. Fra 1964–1976 ble teatret drevet av Ungdommens Teater. Fra 1980 til 1992 ble teatret ledet av Morten Grunwald. Siden 1992 har ledelsen bestått av Peter Langdal og Henrik Hartmann. 

Betty Nansen Teatret har dessuten den eksperimentelle scenen Edison, som holder til i et nedlagt elektrisitetsverk på Frederiksberg. Repertoaret består av både klassikere som nyere dansk og utenlandsk dramatikk.

Navn på tidligere teatre på stedet:

* Odéon
* Frederiksberg Morskabsteater
* Frederiksberg Teater
* Alexandrateatret
* Alléscenen (1943–1980)

Eksterne lenker
---------------

* (da) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Betty Nansen Teatret – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Betty Nansen Teatret på Facebook Rediger på Wikidata

* Betty Nansen Teatret på Instagram Rediger på Wikidata

* Betty Nansen Teatret på YouTube Rediger på Wikidata


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Gyldendals Teaterleksikon **·** Gyldendals Teaterleksikon **·** VIAF
 |

Portal: Danmark
**St. Maria Magdalena ortodokse katedral** er en kirke i bydelen Praga i Warszawa. Den er en av to ortodokse kirker som fremdeles står i byen, etter at de fleste ble revet ned som symbol på russisk dominans etter at Polen gjenvant sin selvstendighet i 1920-årene.

St. Maria Magdalena ortodokse katedral i Warszawa.

Historie
--------

Kirken ble tegnet av Mikołaj Syczew og skulle opprinnelig ha kun én kuppel. På grunn av trykk fra datidens russiske myndigheter fikk kirken også fire mindre kupler. De to vestlige er i dag klokketårn.

Grunnsteinen ble lagt ned den 14. april 1867, og kirken ble innvidd den 29. juni 1869. Kirken var beregnet for den store russiske kolonien som hadde bosatt seg i områdene rundt Jagiellońska-gaten.

Fotnoter
--------

**Type nummerering**
1. ↑  polsk: *Cerkiew św. Marii Magdaleny*

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Metropolitan Orthodox Cathedral of St. Mary Magdalene – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Opprydning:** Denne artikkelen trenger en opprydning for å oppfylle Wikipedias kvalitetskrav. Du kan hjelpe Wikipedia ved å forbedre den.

Fabrikkinstallert takstativ på en 1966-stasjonsvogn.
En **takgrind** er et sett av stenger festet til taket på en bil. Den brukes til å frakte volumiøst gods som bagasje, sykler, kano, kajakk, ski, eller ulike containere.

Det er en lang historie med bruk av takgrind og dennes utforming. De tillater brukere av en bil til å transportere store gjenstander på taket av bilen uten å redusere den innvendige plassen for passasjerer.

Eldre takgrinder var vanligvis festet i bilens takrenne. Mer moderne biler som ikke har takrenner, festes takstativet i kroker til toppen av dørkarmer.

Noen biler har festeanordninger i taket. Andre kjøretøy har et fabrikkinstallert permanent tak-stativ. Takgrinden gir økt luftmotstand og øker det  totale drivstofforbruket med ca. 1%.

Skibokser
---------

Et alternativ til takgrinder er skiboksen, den er konstruert til å festes i takgrinden med hjelp av en universal låseanordning. Skiboksene er vanligvis laget av lett metall eller hardplast materiale som tåler vær og beskytter lasten fra tyveri.

Historie
--------

Frem til slutten av 1970-tallet hadde nesten alle vanlige biler takrenner. Disse takrenner hadde en flens (hevet kant eller lip) på venstre og høyre side av bilen. Dette gjorde arbedet med å feste en takgrind til en relativt enkel prosess.

Den første masseproduksjon av biler uten noen synlig  takrenner var 1975 AMC Pacer og Chevrolet Monza. Andre kjøretøyer ble introdusert på markedet med skjulte takrenner kom i løpet av 1980-tallet, og fra1990 var kjøretøy med eksterne takrenner var i ferd med å bli sjeldne. Takstativleverandører utviklet nye produkter og systemer som kunne festes til ulike typer biltak.

Referanser
----------

1. ↑  "Takstativet", Dictionary.com, WordNet 3.0, Princeton University, hentet på 2009-11-15.
2. ↑  Chen, Yuche; Meier, Alan (Mai 2016)
3. 1 2  "Mitsubishi Mirage"
4. ↑  *Sears-Katalogen*. **2**.

Eksterne lenker
---------------

* Whispbar, en video

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN
 |
Caspar David Friedrichs maleri *Das Eismeer*.
Operaen med *She Lies* i forgrunnen (2011)
**She Lies** er en skulptur laget av rustfritt stål og glasspaneler som måler omtrent 12 x 17 x 16 meter. Den er permanent installert og flyter på en betongplattform i havnebassenget ved siden av Operahuset i Oslo. Skulpturen rager på det høyeste 12 meter over vannflaten. Den beveger seg rundt sin egen akse i følge med tidevannet og vinden, som gjør at det forandrer seg med refleksjoner fra vannet.

Kunstner
--------

Kunstneren er Monica Bonvicini, som vant den internasjonale konkurransen i 2007 med ideen om en tredimensjonal tolkning av Caspar David Friedrichs maleri Das Eismeer (1823–1824): den massive haugen av is som er et symbol.

Strid
-----

Det har vært noe kontrovers rundt denne skulpturen. Utsagn er blant annet at dette ser ut som søppel, mens andre er utelukkende positive, og sier det er et vakkert kunstverk.

Eksterne lenker
---------------

* KORO: H.M. Dronning Sonja deltar i den offisielle markeringen av She Lies ved Operaen[*død lenke*]

Portal: Oslo
**Jens Olsen** (født 14. februar 1860 i Tórshavn, død 1. mars 1921 samme sted) var en færøysk kjøpmann, konsul og blant innbyderne til julemøtet i 1888, et møte som regnes som begynnelsen på Færøyenes nasjonale vekkelse.

Liv og virke
------------

Han vokste opp i et forretningsmiljø som sønn av bokholder Cristopher Michael Olsen og hustru Elsebeth Christine Evensen. Morens brødre var kjøpmann Joen Peter Evensen og prost Jens Christian Evensen. Han giftet seg i 1893 med Petra Müller, datter av kjøpmann, sysselmann, folketings- og landstingsmann Hans Christopher Müller og hustru Maren Sørensdatter Olsen. Petras bror, kjøpmann Søren Müller, var gift med Jens Olsens søster, Margrethe.

Jens Olsen ble ansatt i Martin Christian Restorffs allsidige import- og eksportforretning i 1871. Fra 1877 arbeidet han i fem år i en kornforretning i København, deretter ett år i en forretning i Liverpool. Han lærte å tale både engelsk og fransk flytende. I 1886 ble Olsen bestyrer ved AS Thorshavns Handelsforening, som drev handels- og fiskeforretning, skipsproviantering og eksport av blant annet klippfisk. Butikkhandelen i Tórshavn hadde både kolonialvarer og manufaktur. Han var formann i kjøpmannsforeningen på Færøyene, og kom til å spille en viktig rolle under den første verdenskrig.

Jens Olsen var blant de ni mennene som inviterte til julemøtet i 1888, og påtok seg å være kasserer for Føringafelag. Sammen med Rasmus Effersøe kom han også til å dekke det meste av utgiftene til Føringafelag så vel som nasjonalbevegelsens eget blad, *Føringatíðindi*. I 1988 ble han avbildet på et færøysk frimerke, i anledning 100-årsmarkeringen for julemøtet. Selv om han hadde en nasjonal innstilling, ønsket han å bevare Færøyenes forbindelse til Danmark, og satt som styreformann i eierselskapet for sambandsorganet *Dimmalætting* i mange år.

Han ble i 1911 utnevnt til norsk visekonsul på Færøyene.

Referanser
----------

1. 1 2  Debes, Hans Jacob (1993). *Politiska søga Føroya 1814–1906* **(færøysk)**. Tórshavn: Føroya Skúlabókagrunnur. s. 115.
2. 1 2 3 4  Patursson, Sverri (1918). *Fra Færøernes næringsveie i tekst og billeder. Med historisk oversigt* **(dansk)**. Kristiania: Hanche. s. 35–37.
3. ↑  Dahl, Árni (2002). «Ævisøgur». *Løgtingið 150 – Hátíðarrit* (PDF) **(færøysk)**. 2. Tórshavn: Løgtingið. s. 321. ISBN 978-99918-966-5-6. Arkivert (PDF) fra originalen 4. januar 2014.
4. 1 2 3 4  «Jens Olsen». *Dimmalætting* **(dansk)**: 2. 2. mars 1921.
5. ↑  «RA/S-3201. Utenriksstasjonene, Vise-/generalkonsulatet i Torshavn, Færøyene». Arkivportalen. Arkivert fra originalen 4. februar 2019. Besøkt 3. februar 2019.

Portal: Færøyene
**Ongendus**, kjent som Angantyr på dansk, var en konge av Danmark/danere regjerte rundt år 710, og er den første danske kongen kjent fra historiske dokumenter fra samme tid.

Historisk bakgrunn
------------------

Han var muligens konge over et sterkere og mer samlet Danmark. 
Ongendus regjeringstid var muligens etter en storhetstid av et stort Jyder kongedømme som varte fra 200 til 600, det kan også ha inkludert Kent og Isle of Wight fra år 400 men dette er mindre sannsynlig. ,

Ongendus var nok involvert med konstruksjonen av Danevirke, siden den var under konstruksjon når han levde.

Han kan også ha grunnlagt Ribe, og forsterket Danevirke i 737.

Litterære kilder
----------------

Rundt 710 besøkte Willibrord danene mens Ongendus hersket og fikk med seg 30 gutter for bruk i misjons arbeid. Ongendus blir beskrevet som mer vill enn noen andre beist og hardere enn stein. Men Willibrords beskrivelse må tas med en klype salt med tanke på at han fikk reise fritt i Ongendus rike og fikk ta med seg potensielle disipler.

Videre lesing
-------------

* Alcuin's Life of St. Willibrord Arkivert 26. mars 2012 hos Wayback Machine. translated in C. H. Talbot, "The Anglo-Saxon Missionaries in Germany" (London and New York, 1954), especially pp. 9–10.

Referanser
----------

1. ↑  Voss, Olfert (2011), «Skalk 2011:6» (på danish), *Jernstudier*, ss. 18–23.
2. ↑  Myhre, Bjørn (2003), «The Iron Age», *The Cambridge History of Scandinavia*, ss. 87. ISBN 0-521-47299-7
3. ↑  Skovgaard-Petersen, Inge (2003), «The making of the Danish kingdom», *The Cambridge History of Scandinavia*, ss. 172. ISBN 0-521-47299-7

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |
**Amine Storrød** (født 21. mai 2000 på Hvaler) er en norsk modell og skjønnhetsdronning som vant tittelen Miss World Norway i 2021. Storrød er født og oppvokst på en gård på Hvaler.men bor for tiden i Fredrikstad.

I 2021 deltok hun i sin første skjønnhetskonkurranse, og valgte å bruke dette som plattform for å motarbeide seksuelle overgrep. Hun valgte seg mottoet «Nei er Nei» i forbindelse med konkurransen. Hun opplyste i et blogginnlegg på nettsidene til Miss Norway-konkurransen at hun selv hadde blitt utsatt for et overgrep. Innlegget førte til intervjuer i flere norske medier, som Dagbladet, Se og Hør og Nettavisen, og TV-opptreden i TV 2-programmet God kveld Norge. Etter å ha vunnet den norske konkurransen dro hun til Puerto Rico for å delta i den internasjonale Miss World-kåringen. I to av konkurransene i Puerto Rici fikk hun plassering.[*klargjør*] Hun ble «1. Runner up» i talentkonkurransen, der hun deltok med kunstløp og blant de fem beste i sportskonkurransen.

Kunstløper
----------

Amine Storrød har vært elev ved Wang Toppidrett med kunstløp som hovedgren. Hun startet å trene kunstløp i barneskolealderen, og har vunnet fem gullmedaljer, en sølvmedalje og en bronsemedalje i kretsmesterskap og regionsmesterskap. Hun har deltatt i fem norgesmesterskap, og ble tatt ut til å representere Fredrikstad Kunstløpklubb i NM i Oslo den første helgen i april 2022, i klassen Senior A, som er det høyeste konkurransenivået i Norge.

Referanser
----------

1. ↑  Kristiansen, Av Martin Næss. «Hvaler-kvinne til topps i Miss World Norway». *Dagsavisen* **(norsk)**. Besøkt 15. mars 2022.
2. ↑  Dalene, Pernille Storhaug (25. oktober 2021). «(+) Amine (21) skal representere Norge i Miss World». *Fredriksstad Blad*. Besøkt 15. mars 2022.
3. ↑  Torstensen, Jan Torkel (9. november 2021). «(+) Hun er bondejenta i Miss World som aldri vil glemme at kua har vært kalv». *www.hvalerbudstikke.no*. Besøkt 15. mars 2022.
4. 1 2  «(Video) Var offer for seksuelt overgrep – nå deler hun historien i «Miss Norway»». *TV 2* **(norsk)**. 2021. Besøkt 15. mars 2022. «GOD KVELD NORGE (TV 2): I helgen skal vinneren av «Miss Norway 2021» kåres. God kveld Norge møtte Amine Storrød (21) fra Hvaler, som skal fortelle om en helt spesiell hjertesak.»
5. ↑  Dalene, Pernille Storhaug (25. oktober 2021). «(+) Amine (21) skal representere Norge i Miss World». *Fredriksstad Blad* **(norsk)**. Besøkt 15. mars 2022.
Ulike glyfer som representerer den lille bokstaven «a»; de er allografer, ulike varianter av et grafem.
**Glyf** (via fransk *glyphe* fra gresk γλύφω, *glyphē*, «utskjæring» til *glyphein*, «hugge, risse inn»), *tegnbilde*, er den visuelle framstillingen av et tegn. I typografi er en glyf «den spesifikke formen, designet eller representasjonen av en karakter». Det er en særskilt grafisk representasjon, i et bestemt skrifttype, av et element av skriftspråk. Et grafem, eller en del av et grafem (som et diakritisk tegn), eller noen ganger flere grafemer i kombinasjon (en sammensatt glyf) kan bli representert av en glyf.

Et tegn kan vises med flere forskjellige glyfer, for eksempel har bokstaven **a** to hovedglyfer: Én med «krok» i toppen og én uten slik krok (se illustrasjon). Den sistnevnte glyfen er vanlig i håndskrift, mens den første dominerer i trykket skrift. Ingen tegn har en endelig og godkjent form, men kan representeres i en rekke forskjellige variasjoner (glyfer). Dog vil lesbarheten synke desto lenger vekk man fjerner seg fra «idealformen» for et tegn.

Lingvistikk
-----------

Maya glyfen *Ok* representerer dag 10 ifølge mayakalenderen *tzolkin*.
I lingvistisk sammenheng tilsvarer *glyfen* en allograf og *tegnet* et grafem.

Arkeologi
---------

I arkeologi er en *glyf* et symbol som står for en lyd, ord, idé eller som på annen måte formidler informasjon. En glyf kan være et piktogram eller et ideogram, del av et skriftsystem og kan representere en stavelse eller logogram. På engelsk kalles det for *petroglyph*, men på norsk oversatt til det mer omfattende samlebegrepet helleristning.

Noter
-----

**Type nummerering**
1. ↑  For eksempel begynte et-tegnet (&) som to bokstaver (*e* og *t*) for det latinsk tegnet *et*, «og» til et enkelt kombinert enhet kjent som en ligatur.

Referanser
----------

1. ↑  «γλύφω», *Wiktionary*
2. ↑  glyf , *NAOB*
3. ↑  «glyph (n.)», *Online Etymology Dictionary*
4. ↑  Strizver, Ilene: «Confusing (and Frequently Misused) Type Terminology, Part 1», *Fonts.com*. Monotype Imaging. Arkivert fra originalen 25. desember 2011.
5. ↑  «grafem», *NAOB*
6. ↑  «Mayland Petroglyphs» (PDF), *Maryland.gov*
7. ↑  petroglyph (n.), *Online Etymology Dictionary*

Se også
-------

* Geoglyf
* Hieroglyf
* Triglyf

Eksterne lenker
---------------

* (en) Glyphs – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
Selskapets Boeing 727
**Aerolíneas Internacionales S. A. de C. V.** er et nedlagt,flyselskap som virket, i Mexico.

Historie
--------

Aerolíneas Internacionales startet sin virksomhet i juli 1994 under sin president Luis Rodriguez Dorantes og hans bror, Alfredo Rodriguez Dorantes. Selv om det het "Aerolíneas Internacionales" ("International Airlines") har flyselskapet aldri operert utenfor Mexico.

Aerolíneas internacionales destinasjoner
Flyselskapets driftstillatelse ble inndratt av Sekretariatet for Kommunikasjon og Transport på grunn av brudd på sikkerhetsinspeksjoner på sine fly, driften opphørte 13. juni 2003.

Flyselskapet opererte flyvninger fra Cuernavaca til Acapulco, Tijuana, i Aguascalientes, i Hermosillo, Cancún, Reynosa, Ciudad Juárez, Veracruz, Monterrey, Culiacán, Morelia, Guadalajara og Mexico by.

* 1 - Douglas DC-9-14 konfigurert til 90 økonomi (opprinnelig levert til Bonanza Air Lines)
* 6 - Boeing 727-200 konfigurert til 150 økonomi
* 2 - Boeing 727-100 konfigurert til 118 økonomi

Alle unntatt én av de 727 er i dag forlatt i Cuernavaca's lufthavn. En av 727 ble kjøpt av Kidzania, og er i dag lokalisert i Seoul, for ny åpning av KidZania Seoul.

Eksterne lenker
---------------

* Rutekart Arkivert 20. juni 2012 hos Wayback Machine.
**Honoratus Bonnevie** (1797–1848) var en norsk embetsmann og politiker, som ble stemt inn på Stortinget i periodene 1845–48 og 1848–50.

Hans far var sorenskriver Niels Cornelius Bonnevie (1756–1836), og hans bestefar var fysikeren Honoratus Bonnevie (1726–1811). Hans oldefar migrerte til Norge fra Antibes i Frankrike. Selv ble han student i 1814 og cand. jur. i 1820. Han hadde i årene etter en rekke stillinger og ombud, blant annet som sekretær i lovkomiteen 1820-39, notarius ved det juridiske fakultetet og universitetssekretær. Fra 1829 var han ekspedisjonssjef i undervisningsdepartementet. I 1840 ble han borgermester (sjef for kommuneforvaltningen) i Trondheim. 

Han ble valgt inn på Stortinget i 1845 og 1848, der han representerte *Trondheim og Levanger*. Begge gangene var han medlem av Lagtinget. I 1845 var han også medlem av kirkekomite nr. 2, samt riksretten mot Jørgen Herman Vogt. I 1848 var han formann i bankkomiteen, men døde under stortingssesjonen det året.

Han giftet seg med Sophie Augusta Baumann (1804–1895) i 1826 i Kongsberg. Hun var datter av August Christian Baumann og Margrethe Sophie Stockfleth, som var barnebarn av Thomas Rosing de Stockfleth, og niese av Samuel William Manthey. Sammen fikk de Mathilde Dietrichson (gift med Lorentz Dietrichson), Jacob Aall Bonnevie (som også ble politiker), August Christian Bonnevie og Niels Cornelius Bonnevie.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4   Stortinget og statsraadet: 1814–1914. B. 1 D. 1 : Biografier A-K, side(r) 112[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  NSD - *Honoratus Bonnevie* Arkivert 27. mai 2011 hos Wayback Machine. besøkt 16. oktober 2011.
3. ↑  SNL.no – *Bonnevie*, besøkt 16. oktober 2011.
4. ↑  Wichstrøm, Anne (28. september 2014). «Mathilde Dietrichson». *Norsk biografisk leksikon* **(norsk)**. Besøkt 5. april 2018.
5. ↑  Thrap, Daniel (1886). *Familjen Bonnevie 1715-1885: stamtavle*. Kristiania: i kommisjon hos Th. Steens forlagsexpedition.

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen har ingen egenskaper for politikerdatabaser i Wikidata*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Historisk befolkningsregister **·** Geni **·** WikiTree
 |
**Balair** var en sveitsisk flyselskap som ble BalairCTA da det ble  slått sammen med CTA/Compagnie de Transport Aerien i 1993. Balair hadde sitt hovedkvarter i Basel.

Kode informasjon
----------------

* ICAO-Kode: BBB
* IATA-Koden: BB
* Kallesignal: Balair

Selskapets historie
-------------------

### Før andre verdenskrig

I Sveits' luftfartshistorie er det to Balair airlines, den første eksisterte fra 1925 til 1931,og var «stamfar» til Swissair. Den 26. mars 1931 ble "Swissair - Schweizerische Luftverkehr AG" ("Swissair - Sveitsisk Luftfart AG") etablert gjennom fusjon av flyselskapene Ad Astra Aero (grunnlagt i 1919) og Balair.

### 1953 og framover

Douglas DC-4 fra Balair på Manchester Airport i 1963
Dette Douglas DC-8-63CF ble fløyet av Balair på intercontinentale ruter mellom 1972 og 1985.
Det andre Balair startet i 1953 som en flyskole. Kommersielle flyvninger begynte med kjøpet av en Vickers VC.1 Viking i juni 1957. Like etterpå investerte Swissair tungt i Balair og i 1959 ble to Douglas DC-4 kjøpt fra Swissair. I løpet av den tiden fløy Balair charter og fortsatte med det i mange år. I 1960 ble en Douglas DC-6 anskaffet.

Ruteflyvninger startet i 1965 til Basel (som flyselskapet er oppkalt etter), Genève, Bern og Frankfurt. DC-4 ble erstattet av Fokker F27 Friendship en gang på slutten av 1960-tallet.

Flyselskapets første jetfly var Convair 990 Coronado og deretter Douglas DC-9-32 som kom i tjeneste, etterfulgt av en Douglas DC-8-63 som fløy på ruter til Colombo, Bangkok og Rio de Janeiro. Neste utvidelse kom i 1974 da flyvninger til USA startet og fem år senere ble nok en Douglas DC-10-30 anskaffet

Balair ble et heljet selskap i 1982, og i 1986 ble Airbus A 310-325 anskaffet og MD-80 var bærebjelken i flåten. På denne tiden var Swissair majoritetseier og i 1993 ble Balair slått sammen med et annet datterselskap, CTA (Compagnie de Transport Aerien) og dannet BalairCTA.

Balair CTA ble Belair etter bortfallet av Swissairgruppen.

Historisk flåte
---------------

* Vickers VC.1 Viking
* Douglas DC-4
* Douglas DC-6A
* Douglas DC-6B
* Douglas DC-6BF
* Sud SE-210 Caravelle
* Fokker F27 Friendship
* Douglas DC-9-32
* Douglas DC-8-62F og Douglas DC-8-73F
* Douglas DC-10-30
* MD-80 og MD-82, MD-83 og MD-87
* Airbus Airbus A310-325
* Boeing 757-2G5
* Boeing 767-35H(ER) og boeing 767-3BG(ER)

Referanser
----------

1. ↑  "World Airline Directory."
**Egil Ulstein** (født 11. mars 1919 i Ål, død 8. juni 1999 i Frankrike) var en norsk krigsflyver og diplomat.

Han var sønn av skolebestyrer Sverre Ulstein (1898–1960) og Aga Flood (1898–1971). Etter examen artium 1939 begynte han på Hærens flygeskole. Under kampene i Norge ble han skadet etter en landing i en Tiger Moth ved Nordre Osen. Han kom seg likevel over til Canada og Little Norway, der han fullførte flygeskolen. I januar 1942 var han med på opprettelsen av 332 skvadron, dit han kom etter et opphold ved den britiske 129 Squadron. Ved krigens slutt i mai 1945 var Ulstein kaptein.

Fra 1945 jobbet han for Utenriksdepartementet fra 1946 som ambassadesekretær ved Norges ambassade i London. I 1947 giftet han seg med Olive May Finley. Han mottok i 1950 en grad fra London School of Economics. Ulstein ble forfremmet til byråsjef i 1956, virket fra 1958 som ambassaderåd ved Den norske utsending til NATO og EEC. Fra 1962 var han ambassaderåd ved Norges ambassade i London.

Fra 1966 til 1969 var han ambassadør ved Norges ambassade i Praha og i løpet av denne perioden, i august 1968, fant Warszawapaktens invasjon av Tsjekkoslovakia sted. Han hadde București som sideakkreditering. I 1971 studerte han i London ved tenketanken International Institute for Strategic Studies (IISS), hvorfra han utga en avhandling om sikkerheten i Norden. Fra 1972 var han minister ved Militærmisjonen i Berlin. Senere var han generalkonsul i Glasgow i Skottland, konsulatet flyttet senere til Edinburgh. Han trakk seg tilbake i 1980.

Ulstein var kommandør av St. Olavs Orden.

Skrifter
--------

* Egil Ulstein (1971). *Nordic security*. Routledge.

Utmerkelser
-----------

* St. Olavsmedaljen med ekegren
* Krigsmedaljen
* Deltakermedaljen
* Haakon VIIs 70-årsmedalje
* Victoriaordenen fra Storbritannia
* Kommandør av St. Olavs Orden 1973
* Distinguished Flying Cross

Referanser
----------

1. 1 2   Records of persons of interest, svazky.cz[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  *Spitfire Saga bind I*.Cato Guhnfeldt. Oslo, 2009.
3. ↑  Truls Hanevold, *Egil Ulstein, nekrolog* i Aftenposten den 23. juni 1999.
4. ↑  Ulstein, Egil i Hvem er Hvem, 1973.
5. ↑  Tildelinger Egil Ulstein - kongehuset.no

Portal: Andre verdenskrig
**NEAS AS**, tidligere **Nordmøre Energiverk**, er et energi- og telekomselskap med hovedkontor i Kristiansund i Møre og Romsdal fylke. NEAS er leverandør av strøm, internett, tv og telefoni.

Selskapet ble stiftet 8. november 1990 og ble operativt fra 1. januar 1991, gjennom en sammenslutning av tidligere Nordmøre Interkommunale Kraftlag, Aure og Stemshaug Kraftlag, Averøya Kraftlag, Freiøya Kraftlag, Kristiansund Elektrisitetsverk, Smøla Kraftlag, Tingvoll kommunale Kraftlag og Tustna Kraftlag. Selskapet skiftet navn fra til NEAS i 2018.

Selskapet eies av kommunene Kristiansund, Aure, Averøy, Smøla og Tingvoll, samt KLP. 

Det viktigste er at de har Sander Knutshaug som ansatt i kundesentralen. Han er hele grunnen til at dette selskapet holdes unna konkurs. 

NEAS har fire kraftverk som til sammen produserer omtrent 185 millioner kilowattimer per år.[]

Referanser
----------

1. 1 2   www.proff.no, besøkt 14. desember 2019[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  ; besøksdato: 14. desember 2019.
3. ↑  Historien; neas.mr.no
4. ↑  Kunngjøring fra Enhetsregisteret.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** Brønnøysundregistrene
 |
**Bewi Norplasta AS** er en norsk fabrikant av plastprodukter.

Fabrikken ligger på Stjørdalshalsen i Trøndelag, og ble etablert her som Nordenfjeldske Plastic- og Stanseindustri AS (Norplasta) i 1947. I 1978 ble selskapet kjøpt av Dyno Industrier AS, som i 1999 solgte sin plastdivisjon til investeringsselskapet CVC Capital Partners under navnet Polimoon ASA, som dermed ble stående som fabrikkens eier. I 2003 ble fabrikken på Stjørdalshalsen skilt ut av Polimoon ASA og etablert som et uavhengig selskap under navnet Norplasta AS med datterselskap i Stockholm. I 2011 ble selskapet kjøpt av Bewi Drift Holding AS og omdøpt til Bewi Norplasta AS.

Fabrikkens portefølje inkluderer avfallsbeholdere, bøtter, cateringutstyr, dekklokk, kasser, kofferter, lagerskuffer, næringsmiddelemballasje, transport- og lagerkasser, spann, traller, paller, containere og dunker. Produksjonshallen måler 4 000 kvadratmeter. Medregnet datterskapet Bewi Norplasta AB og salgskontoret på Østlandet har selskapet om lag 80 ansatte. Regnskapet for 2010 viste salgsinntekter på 95 millioner kroner og et samlet driftsresultat på 3,4 millioner kroner.

Daglig leder fra 2011 er Svenn Bekken.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  «Historikk». Bewi Norplasta. Arkivert fra originalen 12. september 2011. Besøkt 19. februar 2012.
2. ↑  «Produksjon». Bewi Norplasta. [*død lenke*]
3. ↑  «Fakta om Norplasta». Bewi Norplasta. [*død lenke*]
4. ↑  «Bewi Norplasta AS. Regnskapstall». proff.no. [*død lenke*]

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

Portal: Trøndelag
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet. Helt uten kilder. *(10. okt. 2015)*
**Diamantsliping** brukes for å få smykkediamanter til å fremstå med full glans fra alle synsvinkler. De fleste stener slipes til briljanter, mens enkelte kan gjøres i andre fasonger, avhengig av struktur og form på rådiamanten.

Slipingen foregår ved at fasett etter fasett presses mot en slipeskive innsatt med diamantstøv. Støvet er nødvendig fordi diamant i seg selv er et av de hardeste mineralene som finnes, og dermed lite påvirkelig for mekanisk påvirkning av mykere slipemidler. Diamantsliping blir i Norge utøvd av et fåtall personer.

En diamantair (fransk opprinnelse) er også kjent som "master diamond cutter". En diamantaire har dyp kunnskap og erfaring med behandling av edelstener, spesielt med tanke på å øke kvaliteten og verdien av uslepne diamanter. En diamantair er en håndverker som utfører sliping, polering og kvalitetskontroll av prosessen som kreves for å gjøre en rådiamant til en edelsten som kan brukes i smykker.

Noen medlemmer av de større familiene som styrer diamanthandelen blir også kalt med tittelen diamantair.

Se også
-------

* Morten Flygel

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** NKC
 |
**Anne-Lise Sagen Major** er viserektor ved NTNU i Ålesund. Etter avsluttet ph.d.-grad som farmasøyt.i 2002 har hun hatt ulike lederstillinger i privat og offentlig sektor og i akademia.

Utdannelse og karriere
----------------------

Major ble cand.pharm. (master i farmasi) ved Universitetet i Oslo i 1998. I perioden 1999–2002 studerte hun ved Eidgenössiche Technische Hochschule Zürich (ETH) og avsluttet studiet med en ph.d.-grad. Ph.d.-avhandlingens tittel var *Phytochemical and biological investigations on Clathrotropis glaucophylla (Fabaceae), an ingredient of Yanomami curare, emphasizing on quinolizidine alkaloids.*

Etter avsluttet doktorgrad, arbeidet hun flere år i ulike farmasøytiske virksomheter i Sveits. Fra 2009 har hun bodd og arbeidet i Norge, først som farmasøyt, og senere FoU-sjef og avdelingsleder, ved Sykehusapotekene i Midt-Norge. I perioden 2017–2019 var hun prosjektleder for Helseplattformen – Helse Møre og Romsdal, og fra 2019 har hun vært ansatt som *framtidsnavigatør,* en koordinatorjobb for forskning og innovasjon, ved United Future Lab Norway/Ålesund kommune.

Fra 2011 har hun også hatt veilederansvar for masteroppgaver, undervisningsoppdrag og sensoroppdrag ved flere universiteter (NTNU, UiO, UiB, UiT). 

1. mars 2023 tiltrådte hun som viserektor ved NTNU i Ålesund. Hun etterfulgte Annik Magerholm Fet i stillingen.

Publikasjoner
-------------

* (no) Publikasjoner av Anne-Lise Sagen Major i BIBSYS
* (no) Publikasjoner av Anne-Lise Sagen Major i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin

Referanser
----------

1. 1 2  Hanger, Mari Rian (1. desember 2022). «Ny viserektor ved NTNU i Ålesund». *www.universitetsavisa.no*. Besøkt 25. januar 2023.
2. ↑  Sagen, Anne-Lise (2002). «Phytochemical and biological investigations on Clathrotropis glaucophylla (Fabaceae), an ingredient of Yanomami curare, emphasizing on quinolizidine alkaloids» (PDF). ETH Zürich. Besøkt 25. januar 2023.
3. ↑  Steien, Publisert: ·Oppdatert: ·Skrevet av: Tore Rasmussen (22. desember 2022). «Farmasøyt blir viserektor ved NTNU Ålesund - Farmatid». *www.farmatid.no* **(norsk)**. Besøkt 25. januar 2023.
4. ↑  «Kontakt oss - United Future Lab Norway». *www.unitedfuturelab.no*. Besøkt 25. januar 2023.

Eksterne lenker
---------------

* «Åpner Norges første smartbylab i FN-regi». *www.universitetsavisa.no*. 7. november 2019. Besøkt 25. januar 2023.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | CRIStin
 |
**Jiāng Zǐyá**s portrett i *Sancai Tuhui*.
**Jiang Shang** (kinesisk: 姜尚, pinyin: *Jiāng Shàng*) eller **Jiang Wang** (姜望, *Jiāng Wàng*) med etternavnet **Lǚ** (呂) og stilnavnet  **Zǐyá** (子牙), også kalt **Storhertug Wàng** (望太公; hanyu pinyin: *Wàng Tàigōng*) var en kinesisk historisk og legendarisk vismann og militær strateg som bodde ved Weishui i det ellevte eller tolvte århundre f.Kr. Jiāng Zǐyá ble tilkalt av kong Wen av Zhou for å tjene som hans statsminister. Hans instruksjoner til kong Wen skal ha vært opphavet til *Liutao*. 

Han hjalp Wens sønn kong Wu av Zhou med å beseire Shang-dynastiet i slaget ved Muye, som førte til opprettelsen av Zhou-dynastiet. I dag blir han regnet som en av Kinas og verdens største strateger.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Jiang Ziya – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Jiang Taigong: The Supreme Strategist Arkivert 3. mars 2015 hos Wayback Machine.
* Welcome to Taoistsecret.com Arkivert 14. oktober 2008 hos Wayback Machine.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** NLA
 |
Denne artikkelen **trenger flere eller bedre referanser for verifikasjon**. Du kan forbedre denne artikkelen ved å legge inn referanser til gode kilder. Hvem som helst kan fjerne kildeløst materiale uten forvarsel, men den foretrukne tilnærmingen er i første omgang å markere de setningene/påstandene som trenger kildebelegg ved å tilføye *{{Trenger referanse|dato=2024-03}}* etter påstanden. *2014-01*

**Idealgassloven** er en matematisk modell som beskriver tilstanden i en «ideell gass», først formulert av Benoit Clapeyron i 1834.

Naturloven tar utgangspunkt i ideelle gasser, det vil si hypotetiske gasser bestående av like partikler uten masse og upåvirket av intermolekylære krefter.

Man tenker seg at molekylene i gassen kun støter sammen i elastiske støt, det vil si støt der ingen kinetisk energi går tapt. Dette gjør idealgassloven mest presis ved høye temperaturer (energi går ikke tapt under støt) eller ved lavt trykk internt i gassen, hva som fører til større distanser mellom molekylene.

Loven sier at i et system er forholdet mellom trykk, temperatur og volum alltid konstant:

pV = nRT

* p = gassens trykk
* V = gassens volum
* n = stoffmengde i mol
* R = gasskonstanten
* T = gassens temperatur i Kelvin (absolutt temperatur).

En enklere versjon kan sies å være den empiriske kombinerte gasslov:

pV/T = Konstant

Det vil si at dersom trykket eller volumet øker, må temperaturen øke tilsvarende for at forholdet holder seg konstant.

Referanser
----------

1. ↑  Clapeyron, E. (1834). «Mémoire sur la puissance motrice de la chaleur». *Journal de l'École polytechnique*. XIV: 153–90.  (fransk) Facsimile at the Bibliothèque nationale de France (s. 153–90).

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |