recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Cisitalia** var et italiensk selskap som kontrollerte Formel 1-teamet ved samme navn. Selskapet ble stiftet av Piero Dusio i 1946.

Modeller
--------

### Cisitalia D46 og 360

Dante Giacosa konstruerte selskapets første bilmodell med Fiat-deler i 1946. Modellen fikk navnet D46, og både motor og drivverk var hentet fra Fiat 500 Topolino, som Giacosa selv hadde designet. Dette ble radikalt ombygget for å fungere til racingbruk, og bilen leverte mellom 60 og 70 hestekrefter, noe som var mer enn nok bilens lave vekt tatt i betraktning (under 400 kilo).

Dusios opprinnelige drøm om en serie bestående kun av Cisitalia D46 ble aldri oppfylt, men bilen dominerte andre racingserier med kjente førere som Tazio Nuvolari bak rattet. Suksessen ledet videre til et noe mer ambisiøst prosjekt som skulle vise seg å bli for omfattende for det lille selskapet, og Ferdinand Porsche tok over. Resultatet ble Type 360 (se også Porsche 360).

### Cisitalia 202

Cisitalia 202
Dusio bestilte flere bilmodeller fra Europas ledende designhus. Pininfarina endte opp med å bygge produksjonsmodellen, som var basert på et chassis fra Cisitalia hvor Pininfarina bygget karosseriet. Dette var håndbygget med aluminiumspaneler formet over treprofiler. Dette er en svært tidkrevende prosess, og derfor ble kun 170 eksemplarer produsert mellom 1947 og 1952. Da modellen ble presentert for publikum på bilutstillingen i Paris i 1947 ble den umiddelbart en stor suksess, og var nyskapende i den forstand at bilens støtfangere, panser og lykter var en del av karosseriet, og ikke hengt på senere.

### Cisitalia 202 MM

Fordi 202 ble håndbygget og aldri produsert i noe særlig antall bygget en liten gruppe hos Cisitalia, bestående av blant andre Carlo Abarth, Dante Giacosa og Giovanni Savonuzzi, å bygge flere forskjellige varianter av 202. Av de mer kjente utgavene ble SMM Nuvolari Spider bygget og oppkalt etter en seier i Mille Miglia-løpet i 1947. Den kjennetegnes av store halefinner, dobbel frontrute og rød lakk.

### Cisitalia 202 SMM

Giovanni Savonuzzi gjorde i 1946 noen skisser på en løpsbil basert på 202. To eksemplarer ble bygget før en cabrioletutgave, kalt SMM (*Spider Mille Miglia*), ble ferdigstilt. Dette eksemplaret deltok i Mille Miglia-løpet samme år, med Tazio Nuvolari bak rattet. Til tross for at konkurrentene hadde opp til tre ganger så store motorer klarte Nuvolari å holde konkurrentene bak seg frem til det begynte å regne. Totalt tok Cisitalia andreplass i løpet, med en førsteplass i sin klasse. Etter denne seieren fikk ytterligere eksemplarer av modellen navnet *202 SMM Nuvolari*, for å hedre Tazio Nuvolari. Produksjonen fortsatte etter seieren i Mille Miglia, og omkring 20 eksemplarer ble bygget.

Eksterne lenker
---------------

* Cisitalia Museum
* Cisitalia Club of North America
* Museum of Modern Art New York

  

Portal: Formel 1

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet. Helt uten kilder. *(10. okt. 2015)*

**Commer** var en britisk produsent av nyttekjøretøyer som eksisterte fra 1905 til 1979.

Selskapet ble stiftet som *Commercial Car Company* i Lavender Hill, Sør-London. For å starte serieproduksjon ble det kjøpt en eiendom i Biscot Road, Luton, hvor produksjonen av den første lastebilen, *Type RC*, startet i 1907. I 1909 ble den første bussen produsert. Ved utbruddet av 1. verdenskrig ble det i stedet produsert militære kjøretøyer for den britiske hæren, og frem til 1919 ble over 3000 slike kjøretøyer produsert.

I 1926, etter å ha vært på konkursens rand flere ganger, ble Commer tatt over av Humber, som i 1931 ble en del av Rootes-gruppen.

Commer ble senere kjent som produsent for varebiler for det britiske postverket, noe de produserte frem til de ble lagt ned i 1979. Commer-navnet ble erstattet med Dodge på 1970-tallet, etter Rootes' oppkjøp av Chryslers Europa-avdeling.

Commer overlevde ikke kollapsen i Chryslers europeiske avdeling i 1978, da Peugeot tok over. Fabrikken ble brukt til produksjon av lastebiler av Renaults lastebilavdeling, som fortsatte å produsere Dodge-modellene i en tid, med Renault-logoer, men gikk over til å produsere Renault-motorer for lastebiler og busser tidlig på 1990-tallet.

* Commer Superpoise, 1955Commer Superpoise, 1955
* Commer van, 1955Commer van, 1955
* Commer FC van, 1968Commer FC van, 1968
«Opus» har flere betydninger.
**Opus** (fra latin *opus*, «arbeid, verk») er en betegnelsen på et *verk* som er blitt utført eller gjort av en kunstner eller en kunsthåndverker. Med opus kan også en persons samlede verker være ment. Det blir oftest brukt i musikk og arkitektur.

I musikk blir ofte uttrykket brukt med et nummer bak. Nummeret viser da til rekkefølgen en komponists musikkstykker har blitt publisert i. Opus forkortes på norsk uten punktum slik: «op».

De aller fleste komponisters verker er opusnummerert. Unntak finnes: Johann Sebastian Bachs verker har fått egen betegnelse: BWV (Bach-Werke-Verzeichnis) og Mozart har en tilsvarende lang liste oppkalt etter katalogmakeren Köchel. I begge tilfeller har der dukket opp til nå ukjente verk, som har gitt ugreie med den opprinnelige nummereringen.

Opus har også gitt opphavet til italienske opera.

Se også
-------

* Magnum opus

Referanser
----------

1. ↑  «opus», *NAOB*
2. 1 2  «opus (n.)», *Online Etymology Dictionary*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Ingjald Reichborn-Kjennerud** (født 25. september 1901 i Kristiania, død 9. juni 1981) var en norsk tannlege som var ekspert på tannproteser og blant de første i Norge som var professor i odontologi (læren om tennene og tannsykdommer). Han hadde etter examen artium 1920, blitt utdannet som vanlig tannlege i 1924 og ble i 1925 tilsatt ved Statens Tandlægeinstitut (etablert 1909) i Oslo. Han virket under den tysk-tsjekkiske sjefsodontolog Karl Häupl (1893–1960) som hadde arbeidet i Norge siden 1923 og tok doktorgraden i 1935. Han gjestet institutter i Tsjekkoslovakia i 1935 og hadde flere opphold i USA frem til 1940, blant annet ved et laboratorium ved University of Michigan. Han var professor fra 1940. 

Etter krigen ble han i 1945 innvalgt i Det Norske Videnskaps-Akademi, og i 1946 mottok han Fridtjof Nansens belønning for fremragende forskning. Instituttet hans var fra 1958 en del av Universitetet i Oslo og Reichborn-Kjennerud ble dets første dekanus.

Reichborn-Kjennreud ble tildelt St. Olavs Orden i 1966 og var også æresdoktor ved Universitetet i Lund.

Han var sønn av Ingjald Reichborn-Kjennerud (1865-1949) og Aagot Jost (1872-1949). Moren var datter av kjøpmann William Jost i Kristiansand. Faren var sønn av Hermana Reichborn og skolebestyrer Hans Kjennerud på Hamar. Hans far (Ingjald sr.) var militærlege og som i 1901 utga «Kokebok for den norske hær». Ingjalds yngre bror Odd Jost Reichborn-Kjennerud (1903–1992) ble dosent ved samme institutt som Ingjald. Egil Reichborn-Kjennerud (1903–1974) fra Kristiansand var deres søskenbarn.

Reichborn-Kjennerud ble gift i 1926 med Sigrid Bergman (1900) fra Halden, datter av grosserer Johan Hilmar Bergman. Han ble atter gift i 1952 med tannlege Astrid Marie Kristiansen (1911–2004), datter av en urmaker Peder Kristiansen i Stavanger.
 Hans datteren Sissel Reichborn-Kjennerud (1936-2021) var overlege ved Radiumhospitalet.

Referanser
----------

1. ↑  Bjerke, Nils (1879-1953) (1934). *Norges tannlæger ; første og annet bind*. Oslo: Hanche.
2. ↑  Ingjald Reichborn-Kjennerud i Hvem er Hvem, 1948.
3. ↑  Brorens dødsår er fra familiegraven ved Gravferdsetaten i Oslo.
4. ↑  Odd Jost Reichborn-Kjennerud i Hvem er Hvem, 1973.
5. ↑  Ingjald Reichborn-Kjennerud i Hvem er Hvem, 1973.
6. ↑  At Astri var tannlege er vist i *Norges tannleger: 1984*. [Oslo]: Den norske tannlegeforening. 1984. ISBN 8271030167.
7. ↑  Ingjald Reichborn-Kjennerud i lokalhistoriewiki.no.
8. ↑  *Norges leger: 1967*. Oslo: Centraltrykkeriet. 1968.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Ingjald Reichborn-Kjennerud på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Lokalhistoriewiki **·** Historisk befolkningsregister **·** VIAF
 |
**Museet Midt IKS** er regionmuseum for Namdalen i Nord-Trøndelag. Museet består av avdelingene Namdalsmuseet, Kunstmuseet Nord-Trøndelag og Norsk Sagbruksmuseum i Namsos, og avdelingen Norveg i Rørvik.

Namdalsmuseet har et fokus på skog- og utmarksnæringer, samt byutvikling i regionen. Nord-Trøndelag fylkesgalleri er et kunstgalleri hvor det spesielt satses på samtidskunst i utstillingene, og Norsk Sagbruksmuseum er bygget opp rundt det teknisk-industrielle kulturminnet Spillum Dampsag & Høvleri, det verneverdige fartøyet Hauka og en nasjonal sagbrukshistorisk gjenstandssamling. Kystmuseet Norveg består av et moderne museumsbygg, samt en rekke antikvariske bygninger i Rørvik og det fredede fiskeværet Sør-Gjæslingan. Museets ansatte utgjør i overkant av 30 årsverk og museets direktør er Sigmund Alsaker.

Se også
-------

* Museene i Sør-Trøndelag er regionmuseum for tidligere Sør-Trøndelag
* Stiklestad Nasjonale Kultursenter er regionmuseum for Innherred og Stjørdalen

Eksterne lenker
---------------

* Museet Midt IKS

| * v
* d
* r
Museet Midt er regionmuseum for Namdalen i Trøndelag |
| --- |
| 
* Kystmuseet Norveg
* Norsk Sagbruksmuseum
* Namdalsmuseet
* Kunstmuseet Nord-Trøndelag

* Bygdesamlinger: Fosnes bygdemuseum
* Olav Duuns barndomsheim
* Grong bygdemuseum
* Norli bygdemuseum
* Sørli museum
* Salsbruket Industrimuseum
* Haugum mølle

 |
Tradisjonell manuell kaffekvern
Elektrisk kaffekvern
**Kaffekvern** er en innretning som brukes til å male brente kaffebønner.

Før elektrisiteten kom var alle kaffekverner manuelle. Kverna bestod av ei trakt hvor man helte bønnene oppi. I midten satt ei sveiv som drev en knuser nederst i trakta. Den ferdigmalte kaffen ble samlet opp i ei lita skuff nederst i kverna.

Senere kom også elektrisk drevne kaffekverner. Disse finnes i to typer, hvorav den ene i stedet for å knuse bønnene hakker dem i stykker med «kniver» lik en mikser, det vil si ved slipende overflater vanligvis bestemt av brukeren. Når de to overflatene er satt langt fra hverandre, er det resulterende grunnmaterialet grovere (som ved stempelkaffe), og når de to overflatene settes nærmere hverandre, blir det resulterende grunnmaterialet finere og mindre (som ved filterkaffe). Den andre typen er utstyrt med valser som knuser bønnene på samme måte som de manuelle.

Produkter av typen kaffekvern produseres vanligvis for et bestemt formål: som kaffebønner, men også tørkede pepperkorn, grovt salt, krydder eller valmuefrø. Kaffekverner for volumforbruk er vanligvis drevet av elektriske motorer, men raske og presise manuelle møller har opplevd en økning i popularitet på 2020-tallet for individuell servering av skjenking og espresso. Pepper-, salt- og krydderkverner, som brukes til å strø litt krydder på maten, drives vanligvis manuelt, tidvis av en batteridrevet motor.

Referanser
----------

1. ↑  «kaffekvern», *NAOB*
2. ↑  Steiman, S. (2015): *The Little Coffee Know-It-All: A Miscellany for growing, roasting, and brewing, uncompromising and unapologetic*. Quarry Books. ISBN 978-1-62788-322-1; s. 89.
3. 1 2  Stephenson, T. (2015): *The Curious Barista's Guide to Coffee*. Ryland Peters & Small. ISBN 978-1-84975-908-3; s. pt180.
4. ↑  «Kaffekvern, kaffekvern - hva er viktig når kaffebønnene skal males?», *Coffee Greens*
5. ↑  Easto, J.; Willhoff, A. (2017): *Craft Coffee: A Manual: Brewing a Better Cup at Home*. Agate Publishing. ISBN 978-1-57284-804-7; s. pt69.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Coffee grinders – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* «What is a Burr Coffee Grinder: In-Depth Guide», *Majestycoffee.com*
* «Derfor bør du kverne kaffe for hånd», *Tek.no*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GND **·** LCCN
 |
**Dragedans** (kinesisk: 舞龙, pinyin: *Wǔ Lóng*) er en kinesisk tradisjonell fremvisningsdans. Likesom løvedansen ser man den fortrinnsvis under festiviteter. Han-kinesere kaller seg gjerne *Dragens etterkommere* (龍的傳人 eller 龙的传人, *Lóng De Chuán Rén*) for å identifisere seg som folk.

Under dansen bærer folk dragen — som skal forestille den kinesiske drage — på pæler. De fremre danserne løfter, senker, støter og svinger på hodet, som kan ha bevegelige deler som kontrolleres av danserne. Den kan ha montert mekanismer som gjør at den spyr ut røyk eller gnister. Danserne får dragekroppen til å bølge og svinge. 

Dragedansen er særlig vanlig til kinesisk nyttår, og kan også sees i de fleste Chinatowns verden rundt. 

Drager går i kinesisk kultur for å innvarsle hell og lykke, og det kan være slikt som makt, verdighet, fruktbarhet og visdom. Selv om dragen kan virke skremmende, er den velvillig innstilt, og dette var grunnen til at den kom til å symbolisere keisermakten.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Dragon dance – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Lion Directory Worldwide Directory for Lion & Dragon Dancing
* Dragon Dance Info and Media Hjemmesiden til Chinese Youth Society of Melbourne (www.cysm.org)
* Loong Sing Dragon and Lion Dance Kuala Lumpur[*død lenke*]
* New York United Lion & Dragon Dance Troupe
* Western Australia Chin Woo Dragon and Lion Dance Troupe — Perth, Western Australia
* Emplion World Lion Craft Trading — US Arkivert 8. mai 2021 hos Wayback Machine.
* Chinese Cultural Association of the Kai Leung Institute, Montreal (Canada)
* Nam Yang Pugilistic association UK branch, Dragon and Lion dance information (UK)
* Nanyang Wushu Federation of Sarawak
* Australian Yau Kung Mun Dragon and Lion Dance Team
* Danse du Lion – French Information about Dragon Dance
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Friidrett |
| Konkurrerte for Iraks flagg Irak |
| Friidrett Arabisk mesterskap i friidrett |
| Bronse | Isa Town 2015 | Diskos |
| Friidrett Islamic Solidarity Games |
| Gull | Baku 2017 | Diskos |
| Friidrett Juniorasiamesterskapet i friidrett |
| Gull | Taipei 2014 | Diskos |
| Friidrett Arabisk juniormesterskap i friidrett |
| Gull | Kairo 2014 | Diskos |
| Gull | Amman 2012 | Diskos |

**Mustafa Kadhim Dagher Al-Saamah** (født 29. november 1995 i Basra i Irak er en irakisk friidrettsutøver som konkurrerer i diskos. Hans fremste internasjonale meritt er gull under Islamic Solidarity Games 2017 og bronse under Det arabiske mesterskapet i friidrett 2015.

Hans personlige rekord på 60,69 ble satt i mai 2017, og er nasjonal rekord i Irak.

Idrettskarriere
---------------

Al-Saamah vant diskos (1,75) under det Det arabiske juniormesterskapet i friidrett 2012. Året etter deltok han i det arabiske mesterskapet i friidrett 2013, og kom der på sjuendeplass.

Han vant diskos både under Det arabiske juniormesterskapet i friidrett 2014 og Juniorasiamesterskapet i 2014, og under Asian Games 2014 kom han på tiendeplass. Han fikk bronse under Det arabiske mesterskapet 2015, bak henholdsvis Essa Mohammed Al-Zankawi og Ahmed Mohamed Dheeb.

Den 16. mai 2017 satte Al-Saamah ny irakisk rekord i diskos da han vant Islamic Solidarity Games i Baku. Han kastet der 60,69 meter i sitt femte kast. Han kom på fjerdeplass under Asiamesterskapet i friidrett 2017, cirka en halv meter bak Vikas Gowda som fikk bronse.

Han representerte Irak under VM i friidrett 2017, men ble slått ut i forsøksheatet der han kastet 58,40 meter og fikk 27. beste resultat.

Referanser
----------

1. ↑   World Athletics Database, World Athletics utøver-ID 268449, oppført som Mustafa Kazem Dagher[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Tunis Athle - *15th Pan Arab Junior Championships in Athletics*, besøkt 22. august 2017.
3. ↑  Africathle - *18th Arab Championships, Doha (Qatar)*, besøkt 22. august 2017.
4. ↑  Baku 2017 - *Iraq's Alsaamah lands discus gold* Arkivert 2017-08-23, hos Wayback Machine. besøkt 22. august 2017.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Mustafa Al-Saamah – World Athletics Rediger på Wikidata
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet. Helt uten kilder. *(10. okt. 2015)*

**Det nye partiet Sakigake** (japansk: *Shinto Sakigake* , Sakigake betyr «pionerene») var et japansk politisk parti. Partiet ble grunnlagt 22. juni 1993 av utbrytere fra Japans liberaldemokratiske parti, blant dem partilederen Masayoshi Takemura, og plasserte seg i sentrum av japansk politikk. Det fikk tilslutning fra politikere som Shusei Tanaka, Yukio Hatoyama og Naoto Kan.

Etter valget i 1993 gikk Det nye partiet Sakigake med i koalisjonsregjeringen under statsminister Morihiro Hosokawa, den første regjering siden 1955 der Japans liberaldemokratiske parti ikke var representert. Partiet støttet også regjeringen til etterfølgeren Tsutomu Hata, men deltok ikke i denne med ministre. I 1994 gikk partiet inn i koalisjonsregjeringen til statsminister Tomiichi Murayama.

Etter flere navneskifter ble partiet oppløst i 2004, etter at partiet mislykkes i å få innvalgt representanter i nasjonalforsamlingen.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (ja) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** NDL
 |
Fra Sam Rainsy-partiets valgkamp i 2008
**Sam Rainsy-partet** (*Kanakpak Sam Rainsy*) **Sam Rainsy Party** er et personalistisk og liberalt politisk parti i Kambodsja. Partiet er medlem av Rådet for asiatiske liberale og demokrater. Navnet på lederen er Sam Rainsy (uttales på khmer som *Som Raeangsee*).

Sam Rainsy-partiet ble grunnlagt i 1995 som **Khmer National Party** og gitt sitt nåværende navn i 1998, og utgjør den offisielle motstanden mot den herskende Kambodsjas folkeparti. Siden nedgangen til koalisjonspartneren Funcinpec ved valget i 2008 er Sam Rainsy-partiet nå regnet som det nest største partiet i Kambodsja.

Partiet vant 15 av de 123 setene i nasjonalforsamlingen ved valget i 1998, 24 seter i 2003 og 26 plasser i 2008-valget med 21% av stemmene. Ved senatsvalget i 2006 fikk partiet to seter.

I 2009 gikk inngikk partiet en valgallianse med Menneskerettspartiet for å stille samlet til lokalvalget i 2012 og valget på nasjonalforsamling i 2013.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Candlelight Party – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Susan Michaela Sullivan** (født 18. november 1942 i New York City) er en amerikansk skuespiller.

Sullivan spilte rollen som Lenore Curtin Delaney i såpeoperaen *Another World* i 1971 til 1976. Rollen Maggie Gioberti Channing i såpeoperaen *Falcon Crest* spilte hun fra 1981 til 1989. I såpeopera-komedien *Dharma & Greg* spilte hun Gregs mor, Kitty Montgomery i årene 1997 til 2002. 

Hun ble uteksaminert fra Freeport High School i 1960 og har en BA i drama fra Hofstra University fra 1964. I løpet av sine siste år på universitet, 1963-1964, jobbet hun som en Playboy Bunny. Hun begynte sin karriere som profesjonell skuespiller i 1960 ved å spille mot Dustin Hoffman i skuespillet *Jimmy Shine*. Hun hadde også en underskrevet kontrakt med Universal Studios i 1969, og hun var gjeste-skuespiller i flere TV-programmer. 

I 1981 ble Sullivan tildelt rollen som Maggie Gioberti i CBS-serien *Falcon Crest*, og spilte den i årene 1981-1989. Rollen som Maggie Gioberti ble en av Sullivans mest fremtredende roller, og hun ble nominert til tre «Soap Opera Digest Awards» for den. Sullivan har også spilt i TV-serier som *Brothers and Sisters*, *Joan of Arcadia*, *Hope & Faith* og *Two And A Half Men*. I 1998 ble hun sammen med Jane Wyman tildelt en pris fra Arthritis Foundation.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Susan Sullivan på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) Susan Sullivan i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (fr) Susan Sullivan på Allociné Rediger på Wikidata

* (en) Susan Sullivan på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) Susan Sullivan hos The Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) Susan Sullivan hos Internet Broadway Database Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni **·** VIAF **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** BNE
 |
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet. Helt uten kilder. *(10. okt. 2015)*

**Līdztiesība** («Like rettigheter») var et politisk parti i Latvia som hovedsakelig fikk sin støtte blant den russiske minoriteten i landet. Līdztiesība blei etablert som parti i 1996, men hadde en forhistorie som en fraksjon i parlamentet. 

Mellom 1998 og 2003 var partiet medlem av den russiskvennlige alliansen *For menneskerettigheter i et forent Latvia* (*PCTVL*). Ved parlamentsvalget i 2002 fikk denne alliansen 19 prosent av stemmene og 25 av de 100 setene i Saeima. Alliansen brøyt imidlertid sammen i 2003, da *Folkets harmoniparti* og *Latvias sosialistparti* trakk seg ut av alliansen. Et annet parti, *Fritt valg i folkets Europa*, blei imidlertid med i alliansen. I 2007 blei Līdztiesība slått sammen med dette partiet og *For menneskerettigheter i et forent Latvia* gikk da fra å være en allianse til å bli et politisk parti.

Referanser
----------
**Motorveimassakren i Tennessee** var en drapssak i Greenville i Tennessee i 1997 som ble omtalt i mediene i USA og Norge. En norsk-amerikansk familie ble utsatt for bilkapring og deretter skutt av seks unge personer.

Beskrivelse
-----------

Nordmannen Vidar Lillelid (34), hans amerikanske kone Delphina (28) og deres datter Tabitha (6) ble skutt ned på en øde veistrekning i Tennessee den 6. april 1997. Vidar og Delphina ble funnet døde, mens datteren døde etter å ha blitt fraktet til sykehus. Parets 3 år gamle sønn Peter overlevde, og ble funnet gråtende i sin døde mors fang. Han pådro seg skader i ryggen og ble blind på det ene øyet.

Vidar Lillelid vokste opp i Bergen, men flyttet i 1985 til USA, der han giftet seg med Delphina Zelaya i 1989. Hun var født i New York av foreldre fra Honduras. De møttes gjennom sitt felles engasjement i Jehovas vitner.

Seks unge personer, Joseph Risner (21), Edward Dean Mullins (19), Natasha Wallen Cornett (18), Crystal R. Sturgill (18), Karen R. Howell (17) og Jason Blake Bryant (15), ble kort tid etter arrestert i delstaten Arizona, mistenkt for drapene. De hadde alle hatt en vanskelig oppvekst og levde på kant med loven, i tillegg til at de hadde gjort seg bemerket for at de var opptatt av okkultisme og satanisme. De ble arrestert av politiet da de kjørte samme Dodge varebil som familien Lillelid. Vitner observerte ungdommene, som var i alderen 15 til 21 år, i samtale med familien. De skal ha kommet over familien på en rasteplass. Derfra skal de ha tvunget familien til å kjøre dem et stykke. Ungdommene skal ha skutt 17 skudd mot familien. Familien ble funnet ved den forlatte bilen til ungdommene.

### Dom

Rettergang ble avsluttet i mars 1998. De seks ungdommene ble dømt til fengsel på livstid. Dommeren anvendte de samme skjerpende omstendigheter for alle: Tortur og bestialitet ved at ofrene ble plaget før drapene, barna så foreldrene bli skutt, ofrene ble overkjørt mens ihvertfall moren var i live, og drapene ble utført for å skjule forbrytelser og hindre arrestasjon. 

Imidlertid ble det ikke nøyaktig avgjort hvem av dem som hadde hovedskylden for drapene. Det ble sagt at den yngste, Jason Bryant, hadde avfyrt skudd, men at en annen også trolig hadde gjort det. Flere klaget over at rettssaken ble avsluttet uten at alle detaljer hadde kommet frem.

Vidars søster Randi Heier, som bodde i Sverige, ble tilkjent foreldreretten til den overlevende nevøen. Han har siden vokst opp hos henne og hennes familie. I en alder av omkring tolv år hadde han fortsatt problemer med å gå.

Eksterne lenker
---------------

* Six – the movie Arkivert 8. mars 2023 hos Wayback Machine. En film av psykolog Helen Smith
* Satanist-jenter sugde hverandres blod (Dagbladet, 1997)
* Strengeste straff for Lillelid-drap (Dagbladet, 1998)
* Lillelid-dømte fortsetter bortforklaringene (Dagbladet, 1998)
* Kjemper for byens rykte (Dagbladet, 1998)
**Polygnotos av Thasos** (gresk Πολύγνωτος) var en antikk gresk maler fra midten av 400-tallet f.Kr. sønn av Aglaophon som også var maler og Polygnotos' læremester. Han var født på øya Thasos, men kom til Athen og fikk borgerskap i byen.

På samme tid som den athenske statsmannen Kimon malte Polygnotos et bilde av erobringen av Troja på murene av Stoa Poikile (*Den malte portal*), og et annet med emne fra ekteskapene til den greske filosofen Leukippos' døtre i Anaceum. Det er nevnt av Plutark at historikerne og poeten og maleren Melanthios ga Polygnotos attesten at han malte ikke bare for penger, men også for sin gode følelser for athenerne. I hallen til Akropolis' inngang ble andre verker av ham utstilt. Det mest betydningsfulle var imidlertid hans freskoer i en bygning reist i Delfi av folket på Knidos. Emnene for disse var Odysseus' besøk i Hades og erobringen av Troja.

Det meste av maleriene til Polygnotos har gått tapt, men til alt hell har den reisende Pausanias etterlatt en omfattende beskrivelse av disse maleriene, figur for figur. Fundamentet av bygningen har blitt gjenopprettet som følge av en fransk arkeologisk utgravning i Delfi. Fra disse bevisene har noen arkeologer forsøkt å rekonstruere maleriene, unntatt fargene på dem. Figurene var frittstående og sjelden overlappende, rangert i to eller tre rekker den ene over den andre, og ingen var mindre eller mer neddempet enn den andre. Det synes som om maleriene på denne tiden ble utført med den samme plan som de samtidige skulpturelle relieffene.

Vi lærer at Polygnotos benyttet seg av en sparsommelig fargepalett. Teknisk sett var hans kunst primitiv og hans fortreffelighet lå i skjønnheten av hans tegninger av enkeltfigurene, men spesielt i det «etiske» og de ideelle karakterer i hans kunst. Han hadde den samme storslåtte væremåte som den store Feidias, hans samtidige, og som han kanskje var læremester for. Enkelhet som var nær barnelik, stemning som både var edel og mild, store ynde og sjarm i utførelsen er noen av de superlativer som har blitt benyttet om hans verker i kontrast til de mer livlige, kompliserte og teknisk mer overlegne malerier fra den senere tid.

Referanser
----------

1. ↑  Pausanias: *X. 25-31*

Kilder
------

* *Denne artikkelen inneholder materiale fra* Encyclopædia Britannica *Eleventh Edition**, en publikasjon som nå er offentlig eiendom.*

Portal: Kunst

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Deutsche Biographie **·** Encyclopædia Universalis **·** VIAF **·** VIAF **·** VIAF **·** VIAF **·** VIAF **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** ULAN **·** NKC
 |
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet. Helt uten kilder. *(10. okt. 2015)*
Gange rundt juletreet i Folkets Hus i Oslo i 1969. Juletrefest for barn i regi av Oslo stein-, jord- og sementarbeideres forening.  
Foto: Leif Ørnelund, Byhistorisk samling, Oslo Museum.
**Juletrefest** er en norsk festtradisjon for barn og småbarnsfamilier knyttet til feiring av jul. I dag arrangeres juletrefester oftest av foreldrene ved skoler og barnehager, men også av enkelte større foreninger og bedrifter. Slike juletrefester holdes gjerne i desember, ofte i romjula, eller tidlig i januar. Programmet består vanligvis av kakespising og sosialt samvær, enkel underholdning eller selskapsleker for barna, gang rundt juletreet, da en sammen synger julesanger, og besøk av julenissen med gavesekk aller sist.

Historikk
---------

Juletrefestene viderefører en veletablert festtradisjon som ble innført i Norge midt på 1800-tallet. Skikken ble utviklet i kjølvannet av at juletreet ble en del av den norske juletradisjonen. Det var først og fremst lærere, men også en del prester som etablerte juletrefester i landet. Når det første juletreet ble pyntet i Norge, vet vi ikke, men Studentersamfunnet i Christiania arrangerte juletrefester med juletre i 1840-årene. 

På mange av juletrefestene holdes en del av de gamle julelekene i hevd. Det dreier seg blant annet om leker som var en selvsagt del av julefeiringa før juletre og juletregang ble allment, for eksempel *Reven rasker over isen*, *Bro, bro brille*, *Kjerringa med staven* og flere. 

På 1900-tallet har julenissen som kommer med små gaver eller godterier til barna, blitt et sentralt dramaturgisk grep og et høydepunkt under juletrefestene. 



| * v
* d
* r
Jul |
| --- |
| Dager | 
* Førjulstid
* Svartsøndag
* Lille julaften
* Julaften
* Julenatt
* Første juledag
* Andre juledag
* Boxing Day
* Tredje juledag
* Romjul
* Helligtrekongersaften
* Helligtrekongersdag

 |  |
| Kristendom | 
* Advent
* Juleevangeliet
* De tre vise menn
* Jesus Kristus
* Jomfru Maria
* Josef
* Engelen Gabriel
* Betlehemsstjernen
* Herodes den store
* Nikolas av Myra
* Juleoratorium
* Juleoblater

 |
| Folkeminne | 
* Julenissen
* Befana
* Belsnickel
* Fader Frost
* Sinterklaas
* Zwarte Piet

 |
| Tradisjoner | 
* Adventskalender
* Adventskrans
* Glitter
* Julebukk
* Julegate
* Julegave
* Julekort
* Julekrybbe
* Julemarked
* Julemerke
* Julemusikk
* Julepynt
* Julestue
* Juletre
* Juletrefot
* Juletrelenke
* Juletrekurv
* Julestrømpe
* Juletrefest
* Kakelinna
* Kravlenisse
* Kornbånd
* Luciadagen
* NORAD sporer julenissen
* Norsk juletre som gave til byer i andre land
* Nøtteknekker

 |
| Mat og drikke | 
* Julemarsipan
* Julekake
* Julemat
* Lutefisk
* Pinnekjøtt
* Svineribbe
* Juleøl
* Julemust
* Julebrus
* Sukkerøl
* Gløgg

|  |  |
| --- | --- |
| Julebakst | 
* Berlinerkranser
* Fattigmann
* Goro
* Kokosmakroner
* Kransekake
* Krumkaker
* Pepperkaker
* Peppernøtter
* Rosetter
* Sandkaker
* Serinakaker
* Sirupssnipper
* Smultringer

 |

 |
**Berit Opheim** (1967) er en norsk sanger, kjent fra flere innspillinger med folkemusikk.

Hun er utdannet ved Bergen Musikkonservatorium (1987–90) og Norges musikkhøgskole (1990–92), og har siden 1992 arbeidet ved Ole Bull-akademiet på Voss, samt hatt engasjement hos NTNU og Norges musikkhøgskole.

Opheim var frontfigur i Orleysa (flere utgivelser), solist i Bergen Domkantori (utgivelse 1990). Opptak av kveding fra Urnes stavkirke resulterte i hennes debut *Eitt steg* (NorCD, 1996) som ga Spellemannprisen-nominasjon i klassen folkemusikk. Et mangeårig engasjement for historie resulterte i boken *Solè mi sela* (Ole Bull-akademiet, 1996), en samling tekster fra Voss.
Hun har ledet Småkvedarane fra Voss frem til utgivelse (NorCD, 1998) og ellers vært aktiv i Voss Spellemannslag. Ellers har hun medvirket på flere utgivelser med Utla.

Forøvrig har hun vært solist med BIT20 ved flere anledninger, vunnet Landskappleiken, hatt rollen som *Månefruva* i oppsetningen av Tryllefløyten i folkemusikk-versjon, med Rikskonsertene (2004) og vunnet Gammleng-prisen i klassen folkemusikk i 2003. Med «Sullekoppane» (Ole Hamre og Yngve Ådland) hadde hun flere forestillinger (2005). 
I trioen «BNB» har hun siden 1998 spilt med fiolinist Nils Økland og Bjørn Kjellemyr bass. De ga ut *Ein song for dei utsungne stunder* (2L, 2005) med egne komposisjoner.

Hun var solist i bestillingsverket til Dei nynorske festspela 2006, *Ny rørsle* av Karl Seglem.
Hennes andre egne utgivelse er *Den blide sol* (NorCD, 2007) med organist Sigbjørn Apeland i opptak fra Voss kirke. For albumet ble hun nominert til Spellemannprisen 2007 i klassen folkemusikk/gammaldans. I 2019 ga hun ut albumet *Tidekverv* med Benedicte Maurseth, Rolf Lislevand og Håkon Stene og ble for det nominert til Folkelarmprisen 2019 i åpen klasse.

Referanser
----------

1. ↑  «Folkelarmprisen 2019 - De nominerte er». *folkelarm.no*. Arkivert fra originalen 23. juli 2021. Besøkt 24. november 2019.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted
* biografi fra Norsk Musikkinformasjon

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet. Helt uten kilder. *(10. okt. 2015)*

**Irish Socialist Republican Party** (**ISRP**) var et irsk politisk parti, som ble grunnlagt av James Connolly i den hensikt å etablere en irsk arbeiderrepublikk.

Partiet hadde aldri mer enn 40–50 medlemmer, og det var bare laget i Dublin som hadde kontinuerlig aktivitet. Det ble gjort forsøk på å opprettet lag i Cork og Belfast, men disse fikk aldri etablert seg skikkelig. 

ISRP gav ut den første regelmessige sosialistiske avisen i Irland, *Worker's Republic*. Partiet stilte også kandidater i lokalvalg, representerte Irland i Den andre internasjonalen og agiterte omkring saker som boerkrigen og minnemarkeringene for 1798-opprøret. Det var det første partiet i Irland som fremmet kravet om en selvstendig republikk. 

Connolly var heltidsansatt i partiet. Han forlot Irland og dro til USA i 1903 etter en intern konflikt, og kom ikke tilbake før i 1910. Det ser ut til at smålige konflikter i partiet og hans personlige økonomiske problemer var de fremste årsakene til at han reiste ut. Hovedkonflikten stod mellom Connolly og den andre ledende stjernen i partiet, Edward Stewart, om strategi for fagforeningsarbeid og valgorganisering. Partiet ble fullstendig inaktivt kort tid etter at Connolly forlot Irland. Han sammenlignet det å miste partiet med det å miste et barn.

I 1909 ble partiet gjenopprettet under et nytt navn, Socialist Party of Ireland. Dette lyktes ikke i å etablere seg skikkelig, først og fremst fordi Connolly da han kom tilbake fra USA året etter hadde kommet til at revolusjonen heller måtte utløses av en stor fagforening enn av et parti, og derfor engasjerte seg i Irish Transport and General Workers' Union og dens milits Irish Citizen Army. 

Partiet ble igjen etablert i 1921 som Communist Party of Ireland. 

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** SUDOC
 |
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet. Helt uten kilder. *(10. okt. 2015)*
Portrett av en mann, sannsynligvis en notar  Malt av: Quentin Matsys (1456/1466–1530) 
En **notar** (av latin *notarius*) er person som i visse land (særlig i Mellom-Europa) har fått offentlig godkjenning til å utføre visse tjenester der store verdier er involvert, og som krever juridisk kompetanse innen sivilrett, og stor grad av upartiskhet.

Notarinstitusjonen kan spores tilbake til Romerriket, der den bredte seg fra Italia til Frankrike, Tyskland og Be-Ne-Lux-landene.

I hvert av landene som har en slik institusjon er det opprettet et visst antall notarstillinger som kan søkes, og besettes ved et statlig vedtak. I Nederland tildeles stillingene ved kongelig resolusjon.

Notarens oppgave er gjerne knyttet til fire ulike juridiske fagfelt, hvor han/ hun i mange tilfeller har enerett til å utføre tjenestene:

* *Eiendomsrett.* – Eiendomsoverdragelser, skjøter, festekontrakter, servitutter o.l.
* *Arverett.* – Testamenter, booppgjør o.l.
* *Familierett.* – Særeie, farskapssaker, underholdsbidrag m.v.
* *Forretningsrett.* – Selskapsdannelser, kontrakter, pantedokumenter o.l.

For å bli utnevnt til notar kreves juridisk embedseksamen fra de aktuelle fagfeltene, eller egen notar-utdannelse av master-grad, samt minst 3 års praksis fra notarvirksomhet. Notaren driver virksomheten på egen regning og risiko, og står økonomisk ansvarlig for de feil og forglemmelser han/ hun måtte begå i tjenesten.

I Nederland er det for tiden utnevnt ca. 1 200 notarer, og i Tyskland ca. 9 000.

I Norge ivaretar advokater – og når det gjelder omsetning av fast eiendom også eiendomsmeglere – mange av de funksjoner en notar har.

Se også
-------

* Notarius publicus
* Advokat
* Eiendomsmegler
* Tinglysing

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL **·** NKC **·** NKC **·** BNE
 |
**Vinstrihreyfingin – grænt framboð** (*Venstrebevegelsen – de grønne*) er et sosialistisk parti på Island. Partiet ble etablert 6. februar 1999 av noen medlemmer i Alltinget i et forsøk på å samle venstresosialister og miljøaktivister før Alltingsvalget i 1999.

Da var det allerede gjort et forsøk på en bred samling på venstresiden med Alþýðubandalagið (Folkealliansen), Alþýðuflokkurinn (Sosialdemokratene), Samtök um kvennalista (Kvinnelista) og Þjóðvaki (utbrytere fra Sosialdemokratene) uten at det lyktes.

Dermed endte det hele i to partier, det sosialdemokratiske Samfylkingin og det mer sosialistiske «Vinstrihreyfingin – grænt framboð». Målet for det nye partiet er å kjempe for sosial rettferdighet, en selvstendig utenrikspolitikk og miljøvern.

Partiet fikk 9,1 prosent av stemmene i 1999 og 6 medlemmer av Alltinget. Ved valget i 2003 gikk partiet litt tilbake og fikk 8,8 prosent og 5 Alltingsrepresentanter. Etter framgang ved valgene i 2007 og 2009 dannet partiet regjering med Samfylkingin i 2009. Regjeringen led nederlag ved valget i 2013.

Partiet er med i det nordiske venstrepartisamarbeidet Nordic Green Left Alliance sammen med blant annet norske Sosialistisk Venstreparti (SV).

Katrín Jakobsdóttir ble partileder i 2013. Hun etterfulgte Steingrímur J. Sigfússon. I 2017 ble Jakobsdóttir statsminister i en koalisjonsregjering med Sjálfstæðisflokkurinn og Framsóknarflokkurinn.

Valgresultat
------------

| Valg | Stemmer |  % | Mandater |
| --- | --- | --- | --- |
| 1999 | 15 115 | 9,1 | 6 |
| 2003 | 16 129 | 8,8 | 5 |
| 2007 | 26 136 | 14,3 | 9 |
| 2009 | 40 580 | 21,7 | 14 |
| 2013 | 20 546 | 10,8 | 7 |
| 2016 | 30 167 | 15,9 | 10 |
| 2017 | 33 156 | 16,9 | 11 |
| 2021 | 25 114 | 12,6 | 8 |
|

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Vinstrihreyfingin – grænt framboð – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Nordic Green Left Alliance

  

Portal: Island

| * v
* d
* r
Politiske partier på Island |
| --- |
| **Representert i Alltinget**: | Island |
| **Regjeringspartier**: | Vinstri græn (*Venstrebevegelsen – de grønne*) **·** Sjálfstæðisflokkurinn (*Selvstendighetspartiet*) **·** Framsóknarflokkurinn (*Fremskrittspartiet*) |
| **Opposisjonspartier**: | Samfylkingin (*Sosialdemokratene*) **·** Píratar (*Piratene*) **·** Miðflokkurinn (*Senterpartiet*) **·** Flokkur fólksins (*Folkets parti*) **·** Viðreisn (*Gjenreisning*) |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN
 |
Norderhov kirke
**Norderhov prestegjeld** var et prestegjeld tilhørende Ringerike prosti i Tunsberg bispedømme i Den norske kirke. Det omfattet kirkesogn i Ringerike kommune i Buskerud fylke, og hovedkirken var Norderhov kirke, som ligger ved Norderhov i nevnte kommune.

Norderhov prestegjeld og dets sogn er nå en del av Ringerike kirkelige fellesråd underlagt Ringerike prosti.

Historikk
---------

*Njarðarhofs sókn* (norrønt) har sin opprinnelse fra kristningen av landet. Norderhov sogn antas opprettet på 1100-tallet og var sammen med Hole sogn de fremste på Ringerike. Da svartedauden kom i 1349, og la store deler av distriktet øde, ble imidlertid Hole innlemmet i Norderhov. I tiden før og etter reformasjonen var det derfor kun ett prestegjeld på Ringerike.

Mot slutten av 1500-tallet ser man at Hole så smått begynner å fungere som eget prestegjeld igjen, men så sent som i 1560 stadfester biskopen at sognepresten i Norderhov skulle ha tienden fra begge sognene. På 1590-tallet slår imidlertid biskopen fast at presten i Hole skal ha andeler av tienden, og fra ca. 1600 regnes Hole igjen som et eget prestegjeld, som da omfattet distriktene vest og sør i regionen. Dette omfattet foruten områdene innenfor dagens kommunegrenser, også Tyristrand, fra Ask til Nakkerud, og Soknedalen.

Nordrehoug prestegjeld dannet grunnlaget for Norderhoug formannskapsdistrikt opprettet i 1837.

Senere var det følgende delinger av prestegjeldet:

* I 1857 ble Ådal prestegjeld skilt ut.
* I 1913 ble Hønefoss prestegjeld skilt ut.
* I 1984 ble Haug prestegjeld skilt ut.

Inndeling 1992: Norderhov, Tyristrand, Lunder og Veme.

Fra 2004 ble prestegjeldet som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk det også ut av lovverket. Kirkesognene er grunnenhetene i kirken og disse er organisert i kirkelig fellesråd. Menighetsprester har ett eller flere kirkesokn som tjenestested og hele prostiet som tjenestedistrikt.

Menigheter
----------

Prestegjeldet hadde ved sin avvikling følgende menigheter:

* Norderhov og Ask
* Tyristrand
* Lunder
* Veme

Kirker
------

* Lunder kirke
	+ Strømsoddbygda kapell
* Veme kirke
* Norderhov kirke
	+ Ask kapell
* Tyristrand kirke

Referanser
----------

1. ↑  Rygh, O. (Oluf) (1900). *Norske Gaardnavne*. xx: Fabritius. s. 22.
2. ↑  Dietrichson, L. (Lorentz) (1888). *Sammenlignende Fortegnelse over Norges Kirkebygninger i Middelalderen og Nutiden*. Malling. s. 22.
3. ↑  *Kommune- og fylkesinndelingen i et Norge i forandring*. no#: Statens forvaltningstjeneste, Seksjon Statens trykking. 1992. s. 364-70. ISBN 8258302612.
4. ↑  Prestegjeld og sogn i Buskerud
5. ↑  Endringer i gravferdsloven og kirkeloven - Rundskriv 20.12.2011. regjeringen.no
6. ↑  «Kirkelig enheter og endringer i prosti og menigheter». *docplayer.me*. Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste AS. 2009. Besøkt 5. mars 2023.
**Chand Torsvik** (født 12. oktober 1982 i India) er en norsk musiker innen sjangeren trønderrock. Han ble kjent for det norske publikum gjennom første sesong av X Factor på TV 2. Han vant finalen mot jentegruppen *Shackles* den 18. desember 2009.

Torsvik er født i India og ble adoptert til Norge ti måneder gammel. Han er oppvokst på Spillum i Namsos kommune i Trøndelag. Han begynte å opptre med selvskrevne sanger i 1999. Senere har han opptrådt både som soloartist og sammen med ulike band.

Han var MOT-ambassadør og ga flere konserter til støtte for stiftelsen MOT. I begynnelsen av 2011 startet han en ny gruppe sammen med Thomas Brøndbo og Ronny Grannes, som fikk navnet BCG.

Chand Torsvik deltok i Stjernekamp i 2021, men gikk ut i andre episode.

Diskografi (utvalg)
-------------------

### Album

* *Kongeriket Norge* (2008)
* *Kongeriket Norge* (2010)
* *Heilt sjæf* (2013)
* *Eremitten* (2020)
* *Viljens Kraft* (2021)

### Singler/EP-er

Ikke ein av dem 

Studiosession

  

### INNAVL

* *E det gæli det å no?* (2011)
* *Aill e i slekt* (2012)

### Deltar på

* Diverse: *Namsos Rock Express* (2001)

Referanser
----------

1. ↑  «Skattelister 2008 – Jørund Chand Torsvik». NRK. 2009.
2. ↑  MOT - Chand Torsvik
3. ↑  Anders Grønneberg (15. mars 2011). «Musikkmedisin til folket». *dagbladet.no* **(norsk)**. Besøkt 16. august 2020. «KARRIERELØFT: Det var vært stille lenge fra Chand Torsvik og Thomas Brøndbo. Nå starter de BCG for å få fart på karrieren. Fra v. Chand Torsvik, Thomas Brøndbo og Ronny Grannes. Foto: Marthe Amanda Vannebo»

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Chand Torsvik – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Chand Torsvik på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** BIBSYS **·** VIAF **·** Discogs
 |
**Strix Television** er et skandinavisk medieselskap grunnlagt i Sverige i 1988. I 1998 etablerte selskapet datterselskap i Norge og Danmark, det norske under navnet Strix Televisjon. Selskapet har senere også etablert datterselskap i Nederland samt i Tsjekkia og Israel, men etter at selskapene i Israel og Tsjekkia er lagt ned, Strix i Danmark fusjonerte med Gong og ble Strong Productions og Strix Nederland ble solgt til Monday Media, finnes Strix nå kun i Norge og Sverige. Strix var lenge eid av det svenske mediekonsernet Modern Times Group (MTG), og deretter Nordic Entertainment Group (NENT) før selskapet ble solgt til Fremantle i september 2021.

I Norge er Strix kjent som produsent av en rekke reality-TV-serier, blant annet Sommerhytta, Sofa (lokal versjon av formatet Gogglebox), *Robinsonekspedisjonen*, *Farmen*, *Søppelkongen*, *Alt for Rognan*, *Prinsessen og professoren,* *Klasse 10 B og* *Den store reisen*.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Strix Television – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
**Nordwestdeutscher Rundfunk** (**NWDR**, *nordvesttysk kringkasting*) var den regionale allmennkringkasteren i de tyske delstatene Hamburg, Niedersachsen, Schleswig-Holstein og Nordrhein-Westfalen fra 22. september 1945 til 31. desember 1955. Frem til 1954 sendte også NWDR i Vest-Berlin, men. NWDR var en av grunnleggerne av ARD – den føderale sammenslutningen av Tysklands regionale allmennkringkastingsselskaper.

Fra 1. januar 1956 ble NWDR etterfulgt av Norddeutscher Rundfunk (NDR) og Westdeutscher Rundfunk (WDR).

Bakgrunn
--------

Etter andre verdenskrig delte seierherrene USA, Storbritannia, Frankrike og Sovjetunionen Tyskland mellom seg. I den britisk-okkuperte sonen opprettet britene høsten 1945 kringkastingsselskapet NWDR, som dekket hele den britiske sonen og Vest-Berlin. Blant annet var NWDR etterkommeren av tv-kanalen Fernsehsender «Paul Nipkow» som startet regulære sendinger fra Berlin i 1935.

NWDR ble fra starten av regulert av britene, og selskapet vokste seg til å bli det største kringkastingsselskapet i etterkrigstidens Tyskland. Fra 1. januar 1948 overtok tyskerne selv full kontroll over NWDR, og selskapet ble en offentlig allmennkringkaster, og ikke lenger en britisk-styrt okkupasjonssender. NWDR var også en av grunnleggerne av den nasjonale allmennkringkasteren ARD i 1950 og gjenopptakelsen av tyske tv-sendinger fra 1952.

De første årene produserte NWDR radiosendinger som ble kringkastet i nedslagsfeltet, men i 1950 startet selskapet med regelmessige prøvesendinger for fjernsyn. Regulære tv-sendinger startet 25. desember 1952.

Fra 1. juni 1954 trakk det nyetablerte kringkastingsselskapet Sender Freies Berlin (SFB) seg ut av NWDR, og 1. januar 1956 ble NWDR splittet opp i selskapene Norddeutscher Rundfunk (NDR) og Westdeutscher Rundfunk (WDR), som produserte sine egne radiosendinger. 1. april samme året overtok Nord- und Westdeutsche Rundfunkverband (NWRV) fjernsynsaktivitetene til NWDR. Oppløsningen av selskapet ble gjort gjennom en egen traktat mellom delstatene Hamburg, Niedersachsen, Schleswig-Holstein og Nordrhein-Westfalen fra februar 1955.

Referanser
----------

1. 1 2  NDR. «Der NWDR als öffentlich-rechtliche Rundfunkanstalt 1948-1955». *www.ndr.de* **(tysk)**. Besøkt 4. oktober 2020.
2. ↑  NDR. «Konflikte, Kämpfe, Kontroversen: Der NWDR 1948-1955». *www.ndr.de* **(tysk)**. Besøkt 4. oktober 2020.
3. 1 2  ARD-Publikationen, Redaktion. «Nordwestdeutscher Rundfunk (NWDR)». *ard.de* **(tysk)**. Besøkt 4. oktober 2020.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** SUDOC **·** NKC **·** MusicBrainz
 |