**Bernhard Ernst von Bülow** (født 2. august 1815 i Cismar i hertugdømmet Holstein, i det nåværende Grömitz; Schleswig-Holstein, død 20. oktober 1879 i Frankfurt am Main) var en dansk og tysk embetsmann og politiker. Han var statssekretær, og dermed leder av utenriksdepartementet til Det tyske keiserriket.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Bülow ble født i Holsten som sønn av den danske embedsmannen Adolf von Bülow, og tilhørte en kjent mecklenburgsk adelsslekt. Han studerte jus ved universitetene i Berlin, Göttingen og Kiel.

### Karriere

Bülow begynte sin karrière i dansk tjeneste, først ved det tyske kanselli i København (kanselliet for Slesvig, Holsten og Lauenburg), og senere i den diplomatiske tjenesten.

I 1842 ble han legasjonsråd, og i 1847 dansk *chargé d'affaires* til hansastedene, hvor hans omgang omgang i borgerskapet førte til at han ble kjent med den rike Louise Victorine Rücker, og som han giftet seg med i 1848.

Da opprøret brøt ut i hertugdømmene ved Elben i 1848, forlot han den danske tjenesten. Han tilbød sine tjenester til den midlertidige regjering i Kiel, men ble der avvist.

I 1849 gikk han på nytt i dansk tjeneste, ble utnevnt til geheimekammerherre og i 1850 sendt til forbundsdagen i Frankfurt am Main for å representere hertugdømmene Slesvig og Holsten. Her kom han i kontakt med Otto von Bismarck, som beundret hans behandling av problemene knyttet til spørsmålet om Slesvig-Holsten. Det radikale Ejder-danskepartiet i Slesvig-Holsten mislikte han imidlertid sterkt, og da dette partiet kom til makten i 1862 ble han kalt tilbake fra Frankfurt.

Han gikk deretter i storhertugen av Mecklenburg-Strelitz' tjeneste, og ble hertugdømmets regjeringssjef. I 1867 ble han fullmektig for de to hertugdømmene Mecklenburg i Det nordtyske forbunds forbundsråd, hvor han utmerket seg med sitt vellykkede forsvar av hertugdømmenes middelalderlige konstitusjon, mot liberale angrep.

### I prøyssisk tjeneste

Bismarck overbeviste om å gå i Preussens tjeneste, og i 1873 ble han utnevnt til prøyssisk utenriksstatssekretær. Frem til sin død var han kanslerens mest lojale medarbeider. I 1875 ble han prøyssisk fullmektig i Forbundsrådet. I 1877 ble han utnevnt til tysk utenrikssekretær (utenriksminister), og i 1878 var han sammen med Bismarck og fyrst Chlodwig zu Hohenlohe-Schillingsfürst prøyssisk fullmektig ved kongressen i Berlin.

Han døde i 1879 i Frankfurt. Av hans seks sønner ble den eldste, Bernhard Heinrich Karl, senere tysk utenriksminister og rikskansler.

Referanser
----------

1. 1 2   Gemeinsame Normdatei, besøkt 9. april 2014[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w6v41f4h, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 30. desember 2014[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   hdl.handle.net[Hentet fra Wikidata]
5. ↑  Meisner, Heinrich Otto (1955). «Deutsche Biographie». Neue Deutsche Biographie. Besøkt 20. november 2015.

Eksterne lenker
---------------

* Wikikilden: Allgemeine Deutsche Biographie om Bernhard Ernst von Bülow.
* Bernhard Ernst von Bülow Dansk biografisk leksikon, på Prosjekt Runeberg.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Hermann Ludwig von Balan** | **Statssekretær for utenrikssaker**(1873–1879) | Etterfølger:**Joseph Maria von Radowitz** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Prabook **·** Deutsche Biographie **·** Geni **·** WikiTree **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |

Portal: Tyskland