recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Atferdsanalyse** er en tilnærming til å forstå atferd og atferdsendring ut fra læringsbetingelser, spesielt operant betinging. Anvendt atferdsanalyse viser til bruk av denne tankemåten i terapeutisk sammenheng.

En atferdsanalytisk tilnærming antar at atferd - normal og avvikende - i prinsippet kan forstås ved å analysere betingelsene atferden er opprettholdt av. Slike analyser tar utgangspunkt i situasjonen der atferden inntreffer, hva personen gjør, og hvilke konsekvenser denne atferden har. Eksempelvis kan man ta for seg et vanlig problem som utsettelsesatferd (prokrastinering), og analysere betingelser som kan antas å opprettholde denne uvanen: Under hvilke betingelser utsetter jeg? Hva gjør jeg når jeg utsetter? Hva er typisk konsekvens av denne atferden? Hvis en slik analyse viser at jeg typisk utsetter når jeg jobber med noe vanskelig, og utsettelsen består i å se på TV i stedet, og at jeg velger et artig TV-program, er det lett å forstå hvorfor utsettelse inntreffer. 

De tre spørsmålene i denne analysen angår situasjonen (når og hvor?), atferd (hva?), og typisk konsekvens. Dette benevnes tretermkontingensen, som er en grunnleggende analyse-enhet i atferdsanalyse.Vanlige begreper i atferdsanalyse er ellers 

* *SD*: Diskriminativ stimulus, foranledning for en respons
* *R*: Respons; Den atferd individet viser i en bestemt situasjon
* *SR*: Forsterkende stimulus, den konsekvens som øker sannsynligheten for at atferden gjentas
* *Forsterkningsbetingelser*, samvirke mellom de tre foran nevnte over tid
* *Forming* (engelsk, "shaping"), det at forsterkningsbetingelser endrer en respons *kvalitativt* - den inntreffer på en annen måte enn før på grunn av de konsekvensene den har hatt
* *Forsterkning* (engelsk, "reinforcement"), det at forsterkningsbetingelser endrer en atferd *kvantitativt* - den inntreffer hyppigere enn før på grunn av de konsekvense den har hatt

Referanser
----------

1. ↑  Eikeseth, S. & Svartdal, F.(2010). *Anvendt atferdsanalyse: Teori og praksis*. Oslo: Gyldendal akademisk.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store medisinske leksikon
 |
Grenser etter de to balkankrigene
**Balkankrigene** var to kriger i det sørøstlige Europa i årene 1912–1913. Den andre krigen var et resultat av den første som brøt ut den 8. oktober 1912, da Bulgaria, Hellas, Montenegro og Serbia (*se Balkanforbundet*), som hadde store deler av deres etniske befolkning underlagt overherredømmet til Det osmanske rike, gikk til angrep på sistnevnte og avsluttet osmanenes femhundreårige styre. Krigen varte i syv måneder og endte i freden i London av 1913. Som følge av krigene ble Det osmanske rike nær snevret inn i dagens tyrkiske grenser.

Den andre balkankrig brøt ut den 27. juni 1913, da Bulgaria, misfornøyd med sitt resultat, angrep sine tidligere allierte, Serbia og Hellas. De sistnevntes hærer sto imot det bulgarske angrepet, gikk til motangrep på Bulgaria og trengte langt inn i landet. Romania og Det osmanske rike utnyttet samme tidsrom til å gå til angrep på Bulgaria for selv å vinne landområder. I den resulterte București-traktaten (1913), tapte Bulgaria det meste av de landområder det hadde vunnet i den første balkankrig.

* Den første Balkankrigen (8. oktober 1912 – 18. mai 1913)
* Den andre Balkankrigen (27. juni – 18. juli 1913)

Eksterne lenker
---------------

* «The Balkan Wars: 100 Years Later, a History of Violence», Time, 8. oktober 2012

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Nationalencyklopedin **·** LCCN **·** NDL **·** NKC **·** BNE
 |
Adriaen van Ostade: «Der Maler in seiner Werkstatt» (1663)
**Atelier** (uttales *atelié*) er et fransk ord for en billedkunstners, fotografs eller en annen kreativ eller kunstnerisk persons arbeidsrom, verksted eller studio. Betegnelsen brukes også om et arbeidslokale for kunstindustri og enkelte typer skredderier og finere systuer.

*Ateliers libres* var uformelle akademier som utviklet seg på 1800-tallet; der ble det skaffet modeller, men ikke gitt noen undervisning. De ble mye søkt av avantgarde-kunstnere. Charles Gleyres atelier ble brukt som møtested for unge Monet, Renoir og Sisley, og det finnes en levende beskrivelse av den uformelle omgangsformen i George du Mauriers roman *Trilby* (1894).

Se også
-------

* Furtebu
* Studio
* Enslighet

Referanser
----------

1. 1 2  
Mørstad, Erik (1996). *Malerileksikon*. Oslo: Ad notam Gyldendal. s. 31–32. ISBN 82-417-0596-4.
2. ↑  
«Charles Gabriel Gleyre». *Store norske leksikon*. Besøkt 8. februar 2022.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Ateliers – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Atelier – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** GND **·** LCCN **·** NKC **·** NKC
 |
**Evidence Exchange Network** (EENet; tidligere OMHAKEN) er et nettverk for forskere, klinkere, beslutningstagere, tjenestetilbydere, systemplanleggere, politikere, personer med erfaring og deres familier i Ontario i Canada. Evidence Exchange Network (EENet) startet som Ontario Mental Health and Addictions Knowledge Exchange Network (OMHAKEN). EENet Management and Resource Centre er lokalisert hos Centre for Addiction and Mental Health (CAMH). Centre for Addiction and Mental Health (CAMH) er Canadas største undervisningssykehus for mental helse og avhengighet i tillegg til å være et av verdens ledende forskningssentre på avhengighet og mental helse .

Referanser
----------

1. ↑  Hentet fra Evidence Exchange Network Arkivert 5. desember 2012 hos Wayback Machine. (EENet) 9. desember 2012
2. ↑  Hentet fra Evidence Exchange Network Arkivert 30. oktober 2012 hos Wayback Machine. (EENet) 9. desember 2012:
3. ↑  Centre for Addiction and Mental Health (CAMH) 9. desember 2012
4. ↑  Centre for Addiction and Mental Health Arkivert 9. januar 2013 hos Wayback Machine.
**Kõpu fyr** er det eldste fyrtårnet i Estland, og (2011) antakelig også det eldste kontinuerlig drevne fyrtårn i verden. Det ligger på Kõpu-halvøya som er den vestlige utstikkeren av øya Hiiumaa, i Kõrgessaare kommune.

Fyrtårnet er 36 meter høyt, men lyser fra hele 102 meter over havnivået. Det skriver seg tilbake til 1531, da de tyske hanseatene fullførte den første fyrlykten etter byggearbeider som hadde startet allerede i 1504. Hansatene hadde mistet mange skip her, og trengte en fyrlykt for å lose handelen gjennom disse farvannene. Enkelte krønikere mener det først var i 1649 at en ordentlig lykt kom på plass da det første steintårnet fikk en ytterkonstruksjon i tre og en metallkasse på toppen til brenning av kull eller ved.

I 1845 fikk lykten økt høyde og sin nåværende form, samt installert oljelamper og et system med speil. Under Verdensutstillingen i Paris i 1900 kjøpte den russiske staten et moderne fotooptisk lyssystem til fyret.

Fyret er bygget av 5 000 m³ stein, med en vekt på omkring 12 000 tonn. Hvert år besøkes det av 30 000 turister, og er et kjent symbol for Estland. De har blitt avbildet av maleren Paul Kamm (1917-1979) og andre estiske kunstnere.

I kommunen er det også to andre tilsvarende fyrtårn, nemlig Ristna fyr lengst ute på Kõpu-halvøya, og i tillegg Tahkuna fyr.

Referanser
----------

1. ↑  Kokk, Aavo og Eilart, Andres: *Brushstroke Estonia*, forlaget Regio. Tallinn, 2011, side 86.

Portal: Estland
Baliqiao
**Baliqiao** 八里桥 (*Åttemilsbroen*; tidigere transkribert som *Palikao*) er en historisk bro i Beijings østligste bydistrikt Tongzhou. Den ligger i forstaden Baliqiao, som har sitt navn fra broen. 

Broen markerte tidligere Beijings grense; her begynte provinsen Zhili (som i grove trekk svarer til dagens Hebei).

Det er vanskelig å vite hvor gammel broen er. Antagelig var det bro her allerede under Yan-dynastiet, men det nåværende byggverk er fra siste del av Ming-dynastiet. Broen, som lå åtte li fra Tongzhous gamle sentrum, er ved et knutepunkt i kanal- og elvenettet ved Beijing. Herfra kommer man med kanal til Sommerpalasset og inn i selve byen, og herfra startet Qianlong-keiseren sine kjente seks lange inspeksjonsreiser langs Keiserkanalen sørover i landet. 

Under annen opiumskrig i 1860 stod det den 21. september et slag mellom en anglofransk styrke og en kinesisk hær ved Baliquiao. Ved dette «slaget ved Palikao» vant vestmaktene en knusende seier. Det var vestmaktenes avgjørende seier under krigen. 

De franske styrkers kommandant Charles Guillaume Cousin-Montauban ble deretter slått til greve av Palikao av keiser Napoleon III.
**Nelli Vissarionovna Gorbatkova** (russisk: Нелли Виссарионовна Горбаткова, født 25. juni 1958, død 7. august 1981) var en sovjetisk landhockeyspiller som deltok i de olympiske leker 1980 i Moskva.

Gorbatkova vant en olympisk bronsmedalje i landhockey under Sommer-OL 1980 i Moskva. Hun var med på det sovjetiske damelaget som kom på tredjeplass landhockeyturneringen bak Zimbabwe og Tsjekkoslovakia. Det var første gangen landhockey for damer var med på det olympiske programmet. Seks lag deltok og det ble spilt en enkeltserie der alle lagene møttes én gang. Sovjetunionen vant tre kamper og tapte to og med seks poeng ble de nummer tre på tabellen, ett poeng bak Tsjekkoslovakia og to bak Zimbabwe. Gorbatkova spilte fem kamper i OL-turneringen.

OL-medaljer
-----------

* 1980 Sovjetunionens flagg Moskva - Bronse Bronse i landhockey, damer Sovjetunionens flagg Sovjetunionen

Eksterne lenker
---------------

* (en) Nelli Gorbatkova – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Nelli Gorbatkova – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Baljåsen** (301 moh), er Dalslands høyeste punkt. Det ligger øst for innsjøen Edslan, i Åmål kommune i Sverige.

Toppen kan nås via merket sti fra torpet Pettersborg i sørøst. På toppen er det en hvilehytte og vid utsikt.

Naturreservat
-------------

Fjellet ligger i **Baljåsens naturreservat**, som består av bratte, kalkholdige skråninger med verdifull fauna og flora. Her finnes blant annet trollbær og myske.

På de høyeste åsene vokser fattig barskog med hovedsakelig i furu, men med innslag av bjørk, osp og eik. I fuktige daler og bakker, og i ura vokser rikere furuskog og frodig løvskog. Noen steder dominerer edelløvskog med mange treslag som ask, eik, lind, lønn og alm.

Den næringsrike leirskiferen gir en rik og interessant flora. Mange av artene er rødlistede arter, slik som skogsvingel. Området er et viktig habitat for hvitryggspett, og for øvrig finnes alle Sveriges hakkespettarter i reservatet.

Området er inkludert i EUs økologiske nettverk av verneområder Natura 2000, og forvaltes av Västkuststiftelsen.

Referanser
----------

1. ↑  Avstand til Ulvfjället i nord-nordøst.
2. ↑  «Kartsök och ortnamn». Lantmäteriet.
3. 1 2  Baljåsen - *länsstyrelsen i Västra Götaland*.

Eksterne lenker
---------------

* «Bildandet av naturreservatet Baljåsen i Åmåls kommun» (PDF). Länsstyrelsen Älvsborgs län. 29. august 1994.
Paul VIs *Missale romanum*, tredje *editio typica*, 2002
**Missale Romanum**, norsk **Det romerske missale**, alminnelig kalt **Messeboken**, er en av den vestlige (latinske) del av den katolske kirkes liturgiske bøker. Boken inneholder 1) messens samtlige tekster, 2) liturgiske anvisninger, og 3) noter til de av presten sungne delena av messen. Det foreligger i dag (2016) to gjeldende romerske missaler; dels den 2002 i utgitte, tredje offisielle utgave av Paul VIs romerske missale (de to første utgaver er fra 1970 og 1975; tredje utgave er en lett bearbeidelse), dels det romerske missale som inneholler den klassiske romerske ritus (såkalt tridentinsk ritus, siste offisielle utgave 1962).

Også i den latinske ritus, men ikke som del av hovedriten, er noen liturgier kjent henholdsvis i og rundt Milano i Italia og i Toledo og andre deler av Spania. Der benyttes egne missaler, *Missale Ambrosianum* og *Missale Hispano-Mozarabicum*.

Referanser
----------

1. ↑  Det nye romerske missalet endelig ferdig, katolsk.no, hentet 06.02.17

Eksterne lenker
---------------

* Missale Romanum på norsk, hos katolsk.no (besøkt 06.02.17)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
**Balikh** (eller *Belich*, *Balich*, *Nahr Balīh*, *Nahr Belîkh*, arabisk: ‏نهر البليخ‎,, *Nahr al-Balīḫ*) er en elv som utspringer i 'Ayn al-'Arus i Syria. Den renner sørover og munner ut i Eufrat ved den moderne byen Ar-Raqqah. Etter Khabur-elven er Balikh den største sideelven til Eufrat i Syria. Den er en viktig vannkilde og store deler av den er kanalisert. 

Hovedkilden til Balikh er en karstisk kilde i 'Ayn al-'Arus, like sør for den syrisk-tyrkiske grense. I tillegg får Balikh vann fra periodevis elver og wadier fra Harransletten i nord, samt sletter vest og øst for elvedalen. Dette er Jullab, Wadi Qaramogh og Wadi al-Kheder.

Historie
--------

Balikh danner hjartet i et område med rik kultur. Ved breddene er det mange bosetninger som er datert tilbake til steinalderen, på 5000-tallet f.Kr. I antikken var Tuttul (nær dagens ar-Raqqah i Balikhdeltaet) og Tell Chuera i nord (ved Wadi Hamad nær Balikh) viktige byer. I løpet av tusenårene har regionen sett mye samhandel mellom nomadiske folk og faste bosetninger. 

I antikken ble regionen kalt Osroene med Edessa/Callirrhoe (ar-Ruha') som hovedstad. Ar-Ruha' og andre viktige byer i antikken i Balikhdalen, som Harran (romersk Carrhae), er omtalt i muslimske og jødiske tradisjoner om Abraham og andre hebraiske patriarker. Etter den islamske erobring på 600-tallet ble regionen oppkalt opp etter et arabisk folk, Diyar Mudar, landet til mudarene. I 762 bygde kalif al-Mansur en garnisonby ved samløpet til Eufrat, Ar-Rafiqa, som vokse sammen med den hellenistiske byen Kallinikos til byen Ar-Raqqah.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Balikh River – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Parikshit av Datia** var fra 1801 til 1839 hersker over staten Datia i India. Han hadde tittelen raja. Parikshit var sønn av raja Shatrujit.

Raja Parikshit undertegnet i 1804 en allianse- og vennskapstraktat med Det britiske ostindiske kompani. Dette markerte starten på perioden da Datia ble en vasallstat under britene. Warren Hastings besøkte raja Parikshit i 1818. Samtidig fikk Datia utvidet sitt territorium med distriktet Indargarh.

Raja Parikshit hadde ingen arving og adopterte derfor i 1826 Vijai Bahadur. Adopsjonen ble godkjent av britene, men ble ikke akseptert av stormennene i Baroni, som var direkte etterkommere etter statens grunnlegger Bhagwan Rao. Tross dette etterfulgte Vijai Bahadur raja Parikshit på gaddien i 1839.

Referanser
----------

1. ↑  David Henige: *Princely States of India: A Guide to Chronology and Rulers*, Bangkok: Orchid Press, 2004, s. 56.
2. ↑  Somerset Playne: «The State of Datia», i *Indian States. A Biographical, Historical, and Administrative Survey*, opprinnelig utgitt i London 1922, nytt opptrykk New Delhi: Asian Educational Services, 2006, s. 272. ISBN 81-206-1965-X
3. ↑  *Imperial Gazetteer of India*, bind 11, Oxford: Clarendon Press, 1908, s. 196.
Serna-klasse landgangsfartøy
**Serna-klasse landgangsfartøy**, eller Prosjekt 11770, er et luftputefartøy som kan forsere typiske minefelt i en strandsone - konstruert for den russiske marinen. Fartøyet er 25.8 meter langt og 5.8 meter bredt med en høyde på 9.6 meter. Toppfart er 30 knop og deplasement er 61 tonn, som betyr at en vanlig stridsvogn eller 2 panservogner kan lastes om bord. Alternativt kan en sikringsstyrke fra marineinfanteriet på 92 soldater med utstyr få plass om bord. Tolv båter ble bygget i 1994-2014. Fire båter av eksportprosjektet 11771 ble bygget i 1994.

Referanser
----------

1. ↑  «Быстроходный морской грузовой катер с воздушной каверной СЕРНА».

Kilder
------

* Десантный катер «Серна» на сайте ФПГ «Скоростной флот»
* 
* Десантные катера проекта 11770
* Три катера проекта 11770 войдут в состав Каспийской флотилии в 2013 г.
**Brøtsø** er en øy i Færder kommune. Brøtsø ligger mellom øyene Tjøme og Hvasser, og er nesten to kvadratkilometer stor. Brøtsø ligger som en fortsettelse mot nord av den vestligste del av Hvasser, bare atskilt av et smalt sund. 

På Brøtsø ligger Holme gård, flere eneboliger og mange fritidsboliger. Noen av de landets best betalte fritidseiendommer ligger på Brøtsø ved Røssesundet.

Veiforbindelsen fra Tjøme sentrum til Sandøsund går over Brøtsø, og Røssesundbrua er en del av denne veiforbindelsn. 

På 1800-tallet var det fire gårder på Brøtsø: Holme, Rød, Norde Brøtsø og Søndre Brøtsø.

Referanser
----------

1. ↑  Hvasser og Brøtsø historieforening. (2017). «Kulturvandring på Brøtsø 30. september 2017» Arkivert 30. januar 2018 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* Bildeserie: «Hytte til 23 millioner på Røssesund sør på Brøtsø», *Øyene*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
En bunt med kamgarn.
**Kamgarn** (på engelsk: «worsted yarns») er glatt garn av kjemmet ull, en tilvirkningsmåte for garn, som enten er fremstilt av ull eller av ullblandinger. Kamgarn ble bl.a. produsert på Sandnes Kamgarn Spinneri i Sandnes, og Sygna Uldvarefabrik på Hermansverk.

Fremstillingsmåte
-----------------

Etter at ulla er kardet blir det kjemmet slik at langfibrene blir strukket og blir liggende parallelt. Samtidig blir både korte fibre, bøss og urenheter fjernet. Så starter spinningen. Resultatet er at fibermaterialet mer slitesterkt.

Kamgarn er et fint, fast, kompakt og ensartet garn som ikke krymper. Det brukes derfor ofte til veving av tette og glatte stoffer.

Se også
-------

* Spinning

Referanser
----------

1. ↑  «Kamgarn»[*død lenke*], *Bokmålsordboka*

Litteratur
----------

* Barber, E. J. W. (1991): *Prehistoric Textiles*. Princeton University Press. ISBN 0-691-00224-X.
* Burnham, Dorothy K. (1980): *Warp and Weft: A Textile Terminology*. Royal Ontario Museum. ISBN 0-88854-256-9.

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen har ingen egenskaper for offisielle lenker i Wikidata*
* Woolen and Worsted Yarns, ull og kamgarn
* Worsted Spinning, spinning

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Nationalencyklopedin **·** GND **·** NKC **·** KulturNav
 |
**Kamfertre** (latin: *Cinnamomum camphora*) er en art løvtrær innenfor kaneltreslekten, og et brukstrevirke som anvendes i produksjon av skrin og møbler, som medisinsk middel, i parfyme, som krydder og som naturlig insektmiddel. Kamfertreet vokser opprinnelig i Taiwan og Japan, sørøstlige Kina og Indokina. Det har også spredt seg i det sørøstre Australia etter introduksjon i hager og parker siden 1822. Dyrkingen for tømmer- og farmasøytisk produksjon har hatt stor betydning både på Taiwan og i Indokina.

Antatt 1 000 år gammelt kamfertre i Japan.
Kamfertreet blir fra 15 til 30 meter høyt, bladene er bredt lansettformede, tykke og voksaktig mørkegrønne. Når bladene knuses, lukter de kamfer. Om våren danner treet en mengde små, gulhvite blomster, mens bærene kan minne om solbær eller blåbær.

Bruk
----

Den hvite, krystallinske substansen **kamfer** utvinnes av treet. Produksjonen innebærer tradisjonelt at stykker av treet hugges opp, røykes i en lukket røykbeholder, og tørkes via utluftning hvorpå det hvite, krystallinske pulveret skrapes av treet. 

Bruksområdene for kamfer har omfattet:

* Sukkertøy
* Krydder
* Legemiddel
* Hostemedisin
* Parfyme og røkelse
* Insektmiddel
* Celluloid-produksjon
* Røyksvakt krutt
* Kister og bokser
* Møbler

Man kjenner bruk av kamfer i sukkertøy og til duftformål fra oldtiden, og i Tankdynastiet (618-907) ble det brukt i produksjon av et næringsmiddel som minnet om iskrem. En kokebok fra Andalucía fra 1200-tallet nevner en kjøttrett med kamfer. I Europa falt kamfer ut av bruk i matlaging på 1500-tallet, men i India brukes fortsatt *Pachha Karpooram* i desserter. Under bønn (pudsja) bruker hinduer kamfer som en slags rituell røkelse. I Sichuan brukes bladene av kamfertreet i tilberedelsen av retten *Zhangcha-and*.

Referanser
----------

1. ↑  Charles Perry, «An Anonymous Andalusian Cookbook of the 13th century» *Cariadoc¹s Miscellany*.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Kamfertre* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Kamfertre* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (sv) *Kamfertre* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *Kamfertre* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Kamfertre* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kamfertre* hos The International Plant Names Index Rediger på Wikidata

* (en) *Kamfertre* hos Tropicos Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Cinnamomum camphora* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Camphora officinarum* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Cinnamomum camphora* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** NDL
 |
**Brühlsche Terrasse** er et praktanlegg i sentrum av Dresden. Terrassen strekker seg langs venstre bredden av Elben mellom bruene Augustusbrücke og Carolabrücke. Navnet har anlegget fått etter den saksiske ministeren grev Heinrich von Brühl, som på 1700-tallet fikk området langs Elben i gave. Tidligere lå en del av byen Dresdens festningsanlegg her, og terrassen er anlagt på restene av disse.

Von Brühl anla en privat lysthage og fikk reist flere bygninger, men ingen av disse står i dag. I 1814 ble hagen gjort offentlig, og etter hvert ble stedet så populært at det fikk tilnavnet Europas balkong. Populariteten skyldtes ikke minst de to kaffehusene Belvedere og Café Reale.

Trappa opp til terrassen fra slottsplassen prydes av skulpturgruppa «Die vier Tageszeiten» av Johannes Schilling. Bygningen nærmest slottsplassen var en gang sete for Sachsens landdag. Bygningen ved sida av er Sekundogenitur. Den ble reist i 1897 for å huse den kongelige grafikksamlinga. Etter tradisjonen skulle denne tilfalle nest eldste sønn i kongefamilien – derav navnet. (Sekundogenitur betyr andrefødsel.) I dag eies bygningen av Hotel Dresden Hilton og rommer en kafé.

Sentralt på Brühlsche Terrasse står bygningene som ble reist mellom 1891 og 1894 i historisk stil for å huse det saksiske kunstakademiet og kunstforeningen. Glasskuppelen på kunstakademiet med berømmelsens gudinne på toppen kalles på folkemunne for «sitronpressa». Ved foten av trappa nedenfor finnes en nedgang til kassemattene fra 1500-tallet.

Ved østre enden av terrassen ligger Brühls hage, anlagt på Venusbastionen til det tidligere festningsanlegget. Sfinksgruppa av Gottfried Knöffler på spissen av bastionen markerer inngangen til lystslottet Belvedere, som en gang lå her. Her ble Johann Friedrich Böttger holdt fast av August den sterke for å lage gull; i stedet oppfant han porselenet. En støtte med Böttgers portrett i meissenerporselen minnes hendelsen. Belvedere ble ødelagt under bombinga i 1945, og er ikke gjenoppbygd.

På øversida av Brühlsche Garten ligger det berømte kunstmuseet Albertinum.

* Lystslottet Belvedere, 1880.Lystslottet Belvedere, 1880.
* Brühlsche Terrasse sett mot øst, omkring 1900.Brühlsche Terrasse sett mot øst, omkring 1900.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND
 |

Portal: Tyskland
«**Summer Night City**» er en poplåt skapt og fremført av den svenske musikkgruppa ABBA. Låten ble skrevet av Björn Ulvaeus og Benny Andersson.

Historie
--------

Innspillingen av «Summer Night City» ble påbegynt 30. mai 1978 og resultatet var tenkt å utgis på albumet *Voulez-Vous* i 1979. ABBAs nye innspillingsstudio, Polar Music Studio, var blitt innviet på Kungsholmen i Stockholm den 18. mai, men var ennå ikke klart til å tas i bruk, så innspillingen begynte i Metronome Studio.

Under innspillingen ble låten prøvd i ulike arrangement og den hadde opprinnelig en 43-sekunders balladelignende intro, men denne ble tatt bort før låten ble gitt ut. Til tross for flere ulike forsøk var gruppa fortsatt ikke fornøyd. Å mikse singelen tok minst ei uke, lengre enn noen annen ABBA-låt. ABBA besluttet å gi ut «Summer Night City» som single den 6. september 1978 til tross for sin misnøye. Låten ble den andre av gruppas singler som ikke ble tatt med på noe musikkalbum (den første var «Fernando»). Singlens B-side var et potpurri med de amerikanske folkevisene *Pick a Bale of Cotton*, *On Top of Old Smokey* og *Midnight Special* som gruppa hadde spilt inn allerede i 1975. Disse var de eneste låtene ABBA ga ut som de ikke hadde skrevet selv.

Til tross for ABBAs negative innstilling ble «Summer Night City» en stor hit og toppet listene i Irland, Finland og Sverige. Den var for øvrig gruppas siste single i Sverige. «Summer Night City» var gruppas første single siden «SOS» i 1975 som ikke nådde topp tre på den britiske singlelista.

Den tidligere utgitte lengre versjonen med balladelignende intro ble til slutt gitt ut på CD-boksen ABBA - Thank You For The Music i 1994. På gruppas verdensturné i 1979 hadde de fremført låten med en lignende roligere intro spilt på Benny Anderssons synthesizer.

Listeplasseringer
-----------------

| Liste (1978) | Plassering |
| --- | --- |
| Australia | 13 |
| Belgia | 2 |
| Finland | 1 |
| Frankrike | 15 |
| Irland | 1 |
| Japan | 24 |
| Canada | 34 |
| Mexico | 10 |
| Nederland | 5 |
| Norge | 3 |
| New Zealand | 37 |
| Zimbabwe (Rhodesia) | 4 |
| Sveits | 5 |
| Storbritannia | 5 |
| Sverige | 1 |
| Vest-Tyskland | 6 |
| Østerrike | 18 |
***The Masked Rider*** er en amerikansk stumfilm fra 1916, regissert av Fred J. Balshofer.

Handling
--------

Bruce Edmunds forsøker å hjelpe til med å bli kvitt produsenter av hjemmebrent i North Carolina, og for å hevne drapet på broren hans: George Edmunds. Broren hans var en landskapsmaler, men ble forelsket i Jill Jamison - datter av Jimmy Jamison, eier av Bat Cave Hotel. Men vennskapet mellom Jill og George vekket fiendskapet til Squid Archer, sjefen for gjengen som produserer hjemmebrent. Ved to anledninger krangler Squid og George om Jill. George blir senere funnet død med et skuddsår, i hodet og kroppen hans ble forsøkt begravet i fjellene.

Bruce ankommer deretter Bat Cave forkledd som en prest. Jills far har også forsvunnet. Bruce retter snart oppmerksomheten til myndighetene, mot de ulovlige destillatørene. Men disse søker deretter tilflukt under bakken, gjennom en rekke hemmelige passasjer. Men de blir snart drevet ut, når Bruce eksploderer en ladning dynamitt - noe som sprenger katakomben deres. Men Squid kommer seg unna, og havner i slåsskamp mot Bruce Edmunds.

Skuespillere
------------

* Harold Lockwood som Bruce Edmunds.
* May Allison som Jill Jamison.
* Lester Cuneo som Squid Archer.
* H.W. Willis som Grant Carr.
* Jack McDonald som Tom Monjar.
* Harry Burkhardt som Patrick Hart.
* Clarissa Selwynne som Mrs. Hart.
* Harry Linkey som George Edmunds.
* Howard Truesdale som Jimmy Jamison.

Referanser
----------

1. ↑  The Masked Rider
2. ↑  THE MASKED RIDER

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Masked Rider* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Masked Rider* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *The Masked Rider* på Silent Era Rediger på Wikidata
Gernikatreet i 2006
Eiketrær vokser langsomt. Per 31. august 2012
**Gernikatreet**, baskisk **Gernikako Arbola**, er et eiketre i byen Gernika i Baskerland i Spania. Det er et nasjonalsymbol for baskerne, som i gammel tid holdt ting i skyggen av store trær. Eiketreet i Gernika symboliserer baskernes tradisjonelle friheter. Under eiketreet i denne byen sverget herrene over Bizkaia, også kongene av Castilla, å respektere baskernes rettigheter. Etter at spansk Baskerland ble en autonom region, avlegger *lehendakari*, den baskiske regjeringspresidenten, sin innsettelsesed her.

Eiketreet
---------

Gamleeika var ganske skrøpelig etterhvert
Eiketreet står utenfor *Eusko Legebiltzarra* (*Casa de Juntas de Guernica*), Gernikas forsamlingshus, der regionalforsamlingen for Bizkaia møtes i våre dager. 

I førkristen tid var eiketreet hellig blant baskerne. Flere steder i Baskerland finnes det steder der forsamlinger har møttes under eiketrær. Eiketreet i Gernika, der forsamlingen for Bizkaia møttes, utviklet seg til å bli det viktigste symbolet for regionen.

Det gamle eiketreet ble i 1860 erstattet av et nytt. Stammen av det gamle treet ble bevart. Det nye treet overlevde bombingen av Gernika under den spanske borgerkrigen i 1937, men måtte felles i 2004. Nye trær var da allerede dyrket fram fra nøtter av det gamle og året etter ble det erstattet av et nytt, seremonielt plantet 25. februar 2005.

Symbol
------

Bizkaias våpenskjold
Eiketreet og eikebladet benyttes i Baskerlands heraldikk og som nasjonalt og politisk symbol. Gernikatreet er motiv i Bizkaias våpenskjold og er et av feltene i Baskerlands riksvåpen. Det er også å finne i Gernikas byvåpen og i andre våpenskjold i regionen.

Eksterne lenker
---------------

* «The Tree of Gernika» Arkivert 20. november 2008 hos Wayback Machine. Baskerlands parlament (engelsk)
* «Árbol de Gernika», *Auñamendi Encyclopedia* (spansk)
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Sveits Sveits’ flagg |
| Orientering |
|  Seiere sammenlagt i Verdenscupen: 0
(to ellevteplasser) |
| Verdenscupseiere, enkeltløp: 0
(3 pallplasseringer)
*Per 7. oktober 2018* |
| Europamesterskap |
| Bronse | 2018 Sveits’ flagg Ticino | Lang |

**Gernot Kerschbaumer** (født 18. august 1983 i Vorau) er en østerriksk orienteringsløper. Han representerer den svenske orienteringsklubben OK Pan-Kristianstad.

Karriere
--------

Gernot Kerschbaumer har gjennom mange år oppnådd gode resultater i verdenscupen i orientering. Han har opnådd pallplasseringer ved tre anledninger, og ble nummer ni sammenlagt i verdenscupen i orientering 2018. 13. mai 2018 tok han sin første internasjonale mesterskapsmedalje da han løp inn til bronsemedalje på langdistansen under EM i Ticino, kun slått av Olav Lundanes og Matthias Kyburz.

Referanser
----------

1. ↑  «Gernot Kerschbaumer». *WorldofO*. Besøkt 8. oktober 2018.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Gernot Kerschbaumer – World of O Rediger på Wikidata
**«Summer Holiday»** er en britisk sang med melodi og tekst av Bruce Welch og Brian Bennett.

Den ble spilt inn i Abbey Road Studios av Cliff Richard og The Shadows 9. mai og 19. november 1962. Sangen ble utgitt på singlen Columbia 45-DB 4977 i februar 1963. Produsent var Norrie Paramor.

B-siden var «Dancing Shoes».

Den er hentet fra filmen med samme navn og er blant av Richards mest kjente sanger.

«Summer Holiday» var én av seks klassiske hits som Richard fremførte under sin spontane opptreden på Wimbledons centercourt i 1996, da regnet stoppet tennismatchen.

Den fortsetter å være et viktig element på Richards liveshows.

Norsk versjon
-------------

Steinar Fjeld har skrevet en norsk tekst. På norsk bærer den tittelen «Sommerferie».

### Innspilling

* Steinar Fjeld, Knut P. Knutsens orkester. Utgitt på singlen RCA NA 1399 i 1972.

Listeplasseringer
-----------------

| Artist | Liste | Høyeste  plassering | Uker på listen | Dato for listeplassering |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Cliff Richard | Norges flagg VG-lista | # 1 | 21 (# 1 i 7 uker) | 1963 |
| Cliff Richard | Storbritannias flagg Storbritannia | # 1 | 18 | 23. februar 1962 |

Referanser
----------

1. ↑  Summer Holiday – Soundtracks hos Internet Movie Database
2. ↑  Se plateetiketten
3. ↑  norwegiancharts.com - Cliff Richard & The Shadows - Summer Holiday
4. ↑  Chart Stats - Cliff Richard - Summer Holiday

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forrige mottaker:«Jeg vil ha en blå ballong» med Arne Bendiksen | **Nr. 1 på VG-lista**(Uke 11–17 1963) | Neste mottaker:«From a Jack to a King» med Ned Miller |
En **taktisk seier** er en seier der tapene til den beseirede oppveier tapene til seierherren. En taktisk seier kan også være en seier som resulterer i ingen vesentlige eller langsiktige gevinster. Det motsatte av en taktisk seier er en strategisk seier. Begrepet brukes ofte i politisk og militær sammenheng. Et **taktisk tap** refererer til det samme, men det brukes om den beseirede parten.

Betydning
---------

Storskala planlegging av mål kan kalles *strategi*, i motsetning til organisert håndtering av ressurser i mindre skala som kalles *taktikk*. Taktiske ressurser inkluderer blant annet soldater, kjøretøy, våpen og ammunisjon. Strategi kan være så altomfattende som en nasjonal politikk, mens taktikk kan være så enkelt som kampmanøvrene til en individuell soldat i en trefning med en fiendtlig soldat. Disse definisjonene kan bli utydelige når det gjelder storskala taktisk manøvrering av tropper i formasjoner på størrelse med divisjoner, eller strategiske mål til enheter på størrelse med kompanier for å utøve kontroll over viktige posisjoner. Nasjoner kan ha ulike strategiske mål for en konflikt og deres individuelle kampavdelinger kan selv da ledes til å tro på ulike målsettinger. Overlevelse på individuelt eller enhetlig nivå kan bli et viktig mål i kampene. Forskjellige mål gjør begge parter i stand til å opprettholde moralen ved hjelp av seierserklæringer for å rettferdiggjøre krigens kostnader. Mange slag som involverer flere enheter inkluderer elementer av taktisk suksess for de to motstridende styrkene. Men det er ikke sikkert at disse individuelle taktiske seirene vil føre til at den militære styrken lykkes i akkurat det slaget eller i å oppnå konfliktens større mål.

Eksempel
--------

Et eksempel vil være slaget i Korallhavet. Slaget ble betraktet som en strategisk seier for de allierte fordi de stoppet en japansk invasjon, men japanerne mistet færre skip (de allierte mistet et hangarskip, en jager og en oljetanker mens japanerne mistet et lett hangarskip og en jager) og det ble derfor betraktet som en taktisk seier for Japan.

Se også
-------

* Strategisk seier
* Avgjørende seier

Referanser
----------

1. ↑  Potter & Nimitz (1960) s. 3
2. ↑  Dunnigan (1982) s. 235-239
3. ↑  Potter & Nimitz (1960) s. 667

Litteratur
----------

* Jim F. Dunnigan (1982). *How to Make War*. William Morrow and Company. ISBN 0-688-00780-5.
* E. B. Potter og Chester W. Nimitz (1960). *Sea Power*. Prentice-Hall.
***Jonsoknatt*** er et episk dikt av Hans Henrik Holm, utgitt i 1933. Det var Holms litterære debut og mest kjente verk, og det første av en rekke diktepos han kalte *Folkeeposet*, «bygget over mytologisk og folkloristisk stoff, og gitt en språkform så bundet til arkaisk telemarks- og setesdalsmål at det vanskelig kan leses uten filologiske kommentarer». En sentral person i diktverket er Sveinung Vreim, bygget på fortellinger om en virkelig person som levde i Bø på 1600-tallet, som i Holms *Jonsoknatt* skildres som en elgskytter og jentefut som lokkes av erotiske fantasier og blir forført av hulderen Gusi. «Det dypest menneskelige i *Jonsok-natt* er efter min mening den lange fortelling om Sveinung Vreim, og den eier en spennvidde som når fra den brutaleste sanselighet til den høieste religiøse ekstase», skrev professor i europeisk litteratur Harald Beyer. Fortellingen om Sveinung Vreim i *Jonsoknatt* ble senere satt musikk til av Klaus Egge i det symfoniske eposet *Sveinung Vreim* (1940).

Referanser
----------

1. ↑  Dahl, Willy (1927-) (1971). *Nytt norsk forfatterleksikon*. Oslo: Gyldendal. ISBN 8205004773.
2. ↑  *Hans Henrik Holm: dikting og gransking gjennom 25 år*. Oslo: Sverre Kildahls boktrykkeri. 1958. s. 43.
3. ↑  Frederick Key Smith, *Nordic Art Music: From the Middle Ages to the Third Millennium*, s. 100, Greenwood, 2002
**Alfred Huhnhäuser** (født 14. juni 1885 i Demmin, død 1950) var en tysk pedagog og embetsmann.

Liv
---

Huhnhaüser tok doktorgraden på en avhandling om Rostocks sjøhandel (*Rostocks Seehandel von 1635–1648*, 1913), og arbeidet deretter som lærer. I slutten av 1920-årene var han studiedirektør (*Oberstudiendirektor*) og skoleråd (*Oberschulrat*) i Koblenz. Etter nazistenes maktovertakelse meldte han seg inn i NSDAP og ble ministerråd i undervisningsdepartementet (*Reichsministerium für Wissenschaft, Erziehung und Volksbildung*). Under 2. verdenskrig ble han sendt til Norge som sjef for skoleavdelingen i det tyske rikskommissariatet. I 1944 utga han på oppdrag av rikskommissariatet en bok om den tyske innvandringen til Kongsberg, som skulle innlede en skriftserie kalt *Beiträge zur Geschichte des Deutschtums in Norwegen* («Bidrag til tyskhetens historie i Norge»). Den inneholder biografiske opplysninger om mange tyskfødte bergmenn. Samme år utga han en samling tyske anekdoter (*Kleines Anekdotenbuch*). I stillingen i rikskommissariatet planla han å samle alle norske forskningsinstitusjoner under en sentral ledelse, men denne planen ble aldri ført ut i livet.

Han ble i Norge til 1948 og flyttet deretter til sin datter i England. Hun var gift med en skotte, Alexander Peden. I 1949 vendte han tilbake til Tyskland.

Didrik Arup Seip skriver om Huhnhaüser: «I okkupasjonstiden hadde jeg meget å gjøre med dr. Alfred Huhnhaüser, som var sjef for skoleavdelingen i Reichskommissariat. Alt under krigen var det mitt inntrykk at dr. Huhnhaüser gjorde alt han kunne for å hindre overgrep fra N. S. og fra Reichskommissar.» I 1948 skrev han en artikkel i *Samtiden* om brannen i Universitetets aula i 1943.

I Huhnhaüsers etterlatte papirer ved Universitetet i Sterling finnes det blant annet en dagbok fra 1. verdenskrig og erindringer fra tiden i Norge.

Referanser
----------

1. ↑   archivdatenbank.bbf.dipf.de[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  *St. Hallvard* 1915, s. 89
3. ↑  Jorunn Sem Fure i *Aftenposten* 17. desember 2005.
4. ↑  Innledning til Huhnhäusers artikkel i *Samtiden* 1948.

Eksterne lenker
---------------

* Jorunn Sem Fure: «En vitenskap i Hitlers ånd», i *Aftenposten* 17. desember 2005
* Huhnhäusers arkiv ved Universitetet i Sterling

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC
 |
**Jonsvannsveien** er en vei i Trondheim. Den strekker seg fra krysset Lillegårdsbakken/Tyholtveien på Singsaker til krysset Bratsbergvegen/Drakstvegen sørvest for Jervan ved Jonsvatnet. Jonsvannsveien ble oppkalt i 1914 etter Jonsvatnet. Veien var opprinnelig en gammel vei fra Trondheim til gårdene ved Jonsvatnet, og ble lagt i sin nåværende trasé i 1870-årene, og var ferdig utbygd i 1889. Gamle Jonsvannsveien mellom Moholt og Stokkan var opprinnelig en del av Jonsvannsveien. Strekningen mellom Moholt og Jervan er en del av fylkesvei 6660, og strekningen mellom Jervan og krysset Drakstvegen/Bratsbergvegen er en del av fylkesvei 6674.

Bygninger langs Jonsvannsveien
------------------------------

* **2:** Singsaker skole
* **32:** Tidligere tomt for Berg øvre
* **45:** Berg prestegård
* **46:** «Bandeklosteret»
* **80:** Eberg gård

Litteratur
----------

* Bratberg, Terje T.V. (1996). *Trondheim byleksikon*. Kunnskapsforlaget. s. 277. ISBN 8257306428.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Wikistrinda **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
Tidligere lehendakari Carlos Garaikotexea (til venstre) mottok Gernikatreets kors i 2011. Lehendakari Patxi López applauderer.
**Gernikatreets kors** (baskisk: *Gernikako Arbolaren Gurutzea*, kastiljansk: *Cruz del Árbol de Gernika*) er en utmerkelse innstiftet i 1983 av regjeringen i den autonome regionen Baskerland i Spania til belønning av baskeres eller baskiskættedes innsats for Baskerland, forsvar for baskisk identitet og framragende samfunnsgagnlig, økonomisk og kulturelt virke. Gernikatreet er eiketreet i byen Gernika som symboliserer baskernes tradisjonelle friheter. Utmerkelsen ble regulert ved den baskiske regjeringens dekret i 1996. Blant de offisielle baskiske utmerkelsene rangerer Gernikatreets kors som den fremste, foran Lan Onari og Lagun Onari.

Utforming
---------

Utmerkelsen består av et rødemaljert gullkors med en midtmedaljong i gull. Medaljongen har Gernikatreet som motiv. Dette er hentet fra Bizkaias våpenskjold. Advers bærer også innskriften «BETI ZUTIK» på den horisontale korsarmen. Baskerlands riksvåpen er plassert på revers med innskriften «Eusko Jaurlaritza – Gobierno Vasco» (*Baskerlands regjering* på baskisk og kastiljansk) under. Korsarmene har sammen innskrift som på forsiden. Mottagerens navn inskriberes på revers. Medaljen er opphengt i et bånd i rødt, grønt og hvitt. Fargene er hentet fra Baskerlands flagg.

Mottagere
---------

Det kan maksimalt foretas én tildeling årlig, men i praksis har tildeling skjedd sjeldnere. Gernikatreets kors er tildelt:

* 1983 Miguel Hernández Ocanto, guvernør i Caracas, Venezuela
* 1986 Jesús María de Leizaola Sánchez, regjeringspresident i Baskerland
* 1987 Manuel Lekuona, president i Euskaltzaindia (Det baskiske språkakademi)
* 1987 José Miguel de Barandiarán, president i Eusko Ikaskuntza (Institutt for baskiske studier)
* 1995 Rafael Caldera, president i Venezuela
* 1998 Ramón Rubial Cavia, president i Baskerlands generalråd
* 2010 Jose Antonio Agirre Lekube, Baskerlands første *lehendakari* (regjeringspresident)
* 2011 Carlos Garaikoetxea, Baskerlands *lehendakari* (regjeringspresident)
* 2012 José Antonio Ardanza Garro, *lehendakari* 1985–1999

Referanser
----------

1. ↑  «Distinciones honoríficas», Baskerlands regjering.
2. ↑  «DECRETO 236/1996, de 22 de octubre, por el que se regula la concesión de Distinciones y Honores del Gobierno Vasco» *Boletin Oficial del Pais Vasco*, nr. 217 ZK, 11. november 1996. Dekret fra Baskerlands regjering om utmerkelser.
3. ↑  «Cruz del Árbol de Gernika», Baskerlands regjering.
4. ↑  «Garaikoetxea, premiado con la cruz del Árbol de Gernika», *diariovasco.com*, 19. oktober 2011.
**Gerrards Rederi A/S** ble grunnlagt i 1956 gjennom sammenslutningen av skipsaksjeselskapene S/A Songdal og S/A Germa.

Rederiet ble hardt rammet av skipsfartskrisen på midten av 1970-tallet, men det tok seg opp på 1980-tallet. I 1985 etablerte rederiet samseilingspoolen NOROBO sammen med rederiene Arnt J. Mørland, Tønnevolds Tankrederi A/S, Ugland Management Co. A/S, og Norse Shipping Company Pty. Ltd. Poolen skulle bestå av tolv moderne kombinerte bulk- og tankskip.

Rederiet ble i 1992 kjøpt av London-baserte Ugland Brothers. og i 1994 avviklet rederiet det meste av sin virksomhet i Kristiansand for å flytte til London.

I 1999 ble rederiet gjenstand for oppmerksomhet i forbindelse med Pickupcat-saken, der det var blitt feilaktig informert om at rederiet hadde forpliktet seg til å kjøpe aksjer for ti millioner kroner gjennom en rettet emisjon.

Skip
----

* MS «Gerore»
* MS «Gerina»
* MT «Gerogia»
* MS «Germa»
* MS «Gerlena»
* MS «Marit»
* MS «Gerlin»
* MS «Germa»

Referanser
----------

1. ↑  Gerrards Rederi AS, Statsarkivet i Kristiansand
2. ↑  "Gerrards Rederi i Kristiansand blir det fjerde norske rederiet med bøyelast-kontrakt på Statfjordfeltet i Nordsjøen.", NTB tekst, 05.07.1985
3. ↑  "Rederier med ny samseilingspool", Aftenposten Morgen 10.09.1985 s. 42
4. ↑  "Kjøper rederi" Dagens Næringsliv 10.03.1992 side 12
5. ↑  Gerrards Rederi AS - SAK/D/1098, Statsarkivet i Kristiansand
6. ↑  "Avskjed på grått papir" Dagens Næringsliv Morgen, 22.04.1999, side 16
7. ↑  "MS Gerore" Arkivert 25. april 2012 hos Wayback Machine. Frostship
**Alfred Kucharczyk** (født 2. november 1937 i Radlin i Polen, død 2. desember 2020 i Wodzisław Śląski) var en polsk turner.

Sportskarriere
--------------

Alfred Kucharczyk deltok i Sommer-OL i 1960 og 1964 for Polen. Han deltok også på World Championships 1966 i Dortmund, der han endte på femteplass i team-all-around-konkurransen.

Etter sin aktive karriere trente han Leszek Blanik og satt i styret for «Klub Gimnastyczny Radlin».

Alfred Kucharczyk døde 2. desember 2020 i en alder av 83 år under covid-19-pandemien i Polen som et resultat av en SARS-CoV-2-infeksjon.

Referanser
----------

1. ↑  *Alfred Kucharczyk nie żyje. Trzykrotny olimpijczyk av Radlina zmarł mot Covid-19. Trenował medalistę olimpijskiego Leszka Blanika*, 2020-12-03, lest 2021-10-09

Eksterne lenker
---------------

* (en) Alfred Kucharczyk – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Alfred Kucharczyk – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (pl) Alfred Kucharczyk – Polens olympiske komité Rediger på Wikidata
***Paonias myops*** er en sommerfugl som tilhører familien svermere (Sphingidae). Den ser ut som en liten *Smerinthus-*art med små vinger.

Utseende
--------

En forholdsvis liten (vingespenn 52 – 69 mm) svermer med øyeflekker på bakvingene. **Kroppen** og forvingene er mørkt gråbrune. Brystet har en oransje lengdetrsipe langs midten, og bakkroppen små, gulaktige sideflekker. **Forvingen** er liten sammenlignet med sommerfuglen og noe sigdformede. Den har et bredt, trekantet tverrbånd i midten og en gulaktig flekk ved vingespissen. **Bakvingen** er gul med brune for- og ytterkanter, med en stor, svart og blå øyeflekk. Larven er grønn, kledt med små, hvite vorter, med utydelige, lyse skråstriper på sidene.

* Paonias myops  ♂ *Paonias myops* ♂
* Paonias myops  ♂ △ *Paonias myops* ♂ △
* Paonias myops  ♀ *Paonias myops* ♀
* Paonias myops  ♀ △ *Paonias myops* ♀ △

Levevis
-------

Larven lever på ville kirsebær (*Prunus* spp.)-arter. Som hos alle Smerinthinae har de voksne reduserte munndeler og tar ikke næring til seg. Denne arten flyr gjennom hele natten, ikke bare i skumringen.

Utbredelse
----------

Arten lever i det sørlige Canada og i det meste av USA, fra Atlanterhavs- til Stillehavskysten.

Kilder
------

* Oehlke, W. Sphingidae of the Americas – *Paonias myops*.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Paonias myops* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Paonias myops* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Paonias myops* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Paonias myops* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Paonias myops* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Paonias myops* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata
**Francisco L. Roxas**, **Benedicto Nijaga** og **Geronimo Medina** (henrettet 12. januar 1897 i Manila, Filippinene) var tre av 13 filippinere som ble henrettet av spanjolene på Bagumbayan-feltet i Manila under den filippinske revolusjon. 

*Francisco L. Roxas* ble urettmessig implisert i revolusjonen og henrettet på falske premisser. Roxas var blitt oppsøkt av *Benedicto Nijaga*, en offiser i den spanske hær som hadde gått over til K.K.K.. Han bad om materiell støtte. Roxas ikke bare nektet, men truet med å angi Katipunan til myndighetene. Da la Katipunans leder, Andres Bonifacio, en plan for å avverge faren. For å nøytralisere Roxas og andre *ilustrados* som stod dem imot, ble det utarbeidet forfalskede dokumenter som skulle få det til å fremstå som om Roxas og andre rike filippinere støttet Katipunan økonomisk. Man sørget så for at politiet kom over dokumentene, og på den måten ble Roxas bragt til taushet. Nijaga var ironisk nok en annen av de som ble henrettet sammen Roxas. Også en annen offiser som var gått over til Katipunan, *Geronimo Medina*, var blant de tretten. 

De 13 filippinerne som ble henrettet omtales som *Trece Martires de Bagumbayan*, og gruppen bestod av Numeriano Adriano, Geronimo Medina, José Dizon, Domingo T. Franco, Eustacio Mañalak, Benedicto Nijaga, Ramon Padilla, Braulio Rivera, Francisco L. Roxas, Faustino Villaruel, Moises E. Salvador, Luis Enciso Villareal og Antonio Salazar.