recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Vardal** er et sogn i Gjøvik og en tidligere selvstendig kommune i daværende Oppland fylke, opprettet som Vardal formannskapsdistrikt i 1837. 1. januar 1964 ble Vardal, Biri, Gjøvik og Snertingdal kommuner slått sammen til den nye Gjøvik kommune. Vardal hadde da omtrent 9 500 innbyggere.

Vardal kirke
Vardal formannskapsdistrikt bygde på det gamle Vardal prestegjeld, som oppsto alt i middelalderen. Hovedkirka i dette prestegjeldet sto ved gården Haug i øvre del av Vardal. Annekset Hunn lå nærmere den senere kjøpstaden Gjøvik. Også gården Bråstad var kirkested i middelalderen.

Grensejusteringer
-----------------

* 1. januar 1861 ble Gjøvik skilt ut fra Vardal som egen kommune. Vardal hadde etter fradelingen 4 114 innbyggere, Gjøvik 626.
* 1. januar 1896 ble en del av Østre Toten kommune med 49 innbyggere overført til Vardal. Dette var matrikkelgardene *Østby* og *Ås*.
* 1. januar 1900 ble en ubebodd del av Søndre Land overført til Vardal.
* 1. juli 1921 ble en del av Vardal med 723 innbyggere overført til Gjøvik og på samme dato i 1955 ble ytterligere en del med 1 372 innbyggere overført til Gjøvik.
* *Sørligrenda* i Vardal ble i 1964 slått sammen med Eina, en del av Gran samt Vestre Toten til den nye Vestre Toten kommune. Ved sammenslåingen hadde Sørligrenda 87 innbyggere.

Politisk historie
-----------------

Vardal var fram til ca. 1900 ei utpreget bondebygd, og dette ble gjenspeilet i de politiske maktforholdene. I 1902 tok Arbeiderdemokratene over ordførervervet, og i en tjueårsperiode var dette det dominerende partiet i Vardal. I 1928 mistet det makten til Arbeiderpartiet. Med unntak av okkupasjonsårene beholdt Arbeiderpartiet ordføreren fram til Vardal gikk inn i Gjøvik kommune.

Bygde- og innbyggernavnet
-------------------------

Bygdenavnet Vardal kan en via skriftlige kilder følge tilbake til 1300-tallet. Rygh setter navnet *Vardalr* i sammenheng med et elvenavn, sannsynligvis et eldre navn på Vesleelva (Mustadelva). Etter sammenslåingen med Gjøvik har navnet Vardal fått en snevrere geografisk basis. I dag er det hovedsakelig området rundt Vardal (Haug) kirke (*Haugsbygda*) som regnes som Vardal. En person fra Vardal kalles en *vardøling*.

Kjente vardøler
---------------

* Anne Brandfjeld (1815–1905)
* Hans Mustad (1837–1918)
* Ole Evinrude (1877–1934)
* Sverre Braastad (1879–1979)
* Viggo Sandvik (født 1951)
* Dag Alexander Olsen (født 1989)
* Jan Erik Larssen (født 1970)
* Kjell Egil Bakkelund (født 1988)

Se også
-------

* Liste over ordførere i Vardal 1837–1963

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Drammen Roklubb** ble stiftet i 1924, men har histore helt tilbake til 1878 da klubben ble stiftet første gang. Gjennom årene har klubben hatt flere roere på olympisk nivå. Roklubben ligger plassert rett nedenfor Øvre Sund i Drammen ved siden av Parken og i enden av Ypsilon.

Historie
--------

Drammen Roklubbs historie går helt tilbake til 1878 da klubben ble stiftet første gang. Allerede første året deltok Drammen Roklub i sin første regatta, en regatta som de forøvrig vant. Regattaresultatet ble den gang sendt tilbake til Drammen per brevdue. Aktivitetsnivået de første årene var heller varierende, men klubben deltok på enkelte regattaer og arrangerte også en regatta på Drammenselv**en** i 1893. I perioden fra 1904 lå klubben inaktiv før driften igjen ble gjenopprettet 12. juni 1924, og etter dette har Drammen Roklubb vært et fast innslag på nasjonale og internasjonale regattaer. Slik som ofte var kutyme i rosporten den gang var Drammen Roklubb utelukkende en herreklubb, og kvinnene var henvist til Drammen Kvinnelige Roklubb. Drammen Kvinnelige Roklubb er noe yngre enn sin mannlige motpart, og ble stiftet noen måneder etter krigens slutt i 1945. Klubbene eksisterte uavhengig av hverandre frem til 1987, da det ble vedtatt at de to klubbene skulle slå seg sammen til den utgaven av Drammen Roklubb vi kjenner i dag.

Olympiske roere
---------------

* Arne Bergodd
* Rolf Andreassen
* Pål Sandli
* Kristine Bjerknes
* Fredrik Bekken
* Morten Gundro Adamsen

Annet
-----

I 1994 fikk Drammen Roklubb nytt klubbhus som inneholder: utleiedel, treningsrom, båthall, oppholdsrom, styrerom og garderober.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
Vin jaune med Comté-ost og valnøtter, en typisk regional serveringmåte i Jura.
**Vin jaune** (fransk for 'gul vin') er en særmerket type hvitvin fra Jura i Frankrike. Vinen kan minne om tørr fino-sherry og får egenskapene sine gjennom å mogne på fat under et «slør» (*voile*) av vingjærsopp. Mens vin jaune har mange egenskaper til felles med sherry, som aromaen, er det ikke en sterkvin som sherry.

Vinen er lagd av savagnin-druen og lagres på fat i seks år og tre måneder. Vinen gros i fire appelasjoner; Arbois, Côtes du Jura, L’Etoile og Château-Chalon, hvor sistnevnte er forbeholdt vin jaune.

I andre franske vinregioner lager de lignende viner, for eksempel *vin de voile* fra Gaillac.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  «Verdt å vite om vin jaune». *vinmonopolet.no* **(norsk)**. Besøkt 20. februar 2024.
2. 1 2 3 4  Robinson, Jancis, red. (2015) [1994]. *The Oxford Companion to Wine* (4 utg.). Oxford University Press. ISBN 978-0-19-101607-3.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | TasteAtlas
 |
**Microsoft Exchange Server datainnbruddet i 2021** bestod av et stort antall individuelle datainnbrudd og nettangrep som fant sted flere steder i verden mot Microsoft Exchange-Servere. Angrepene startet i januar 2021 og ga angripere full tilgang til brukeres e-post og passord på de berørte serverne, i tillegg til administratorrettigheter og tilgang til tilkoblede enheter på samme nettverk. Per 9. mars 2021 ble det anslått at 250 000 servere hadde blitt ofre for angrepene, inkludert servere som tilhører rundt 30 000 organisasjoner i USA, 7000 servere i Storbritannia, samt Den europeiske banktilsynsmyndighet. og Chiles kommisjon for finansmarkedet (CMF).

I februar/mars 2021 ble Det Norske Stortinget utsatt for angrep som trolig var en følge av innbruddet.

Den 12. mars 2021 bekjentgjorde Microsoft oppdagelsen av "en ny type ransomware" som krypterte alle filer, gjorde serverne ubrukelige og krevde betaling for å reversere skaden.

Den 22. mars 2021 kunngjorde Microsoft at angrepet var stanset eller redusert i 92 % av Exchange-serverne.

Referanser
----------

1. ↑  .
2. ↑  Murphy, Hannah (9. mars 2021). «Microsoft hack escalates as criminal groups rush to exploit flaws». *Financial Times*. Besøkt 10. mars 2021.
3. ↑  O'Donnell, John (8. mars 2021). «European banking regulator EBA targeted in Microsoft hacking». *Reuters* **(engelsk)**. Besøkt 10. mars 2021.
4. ↑
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet. Helt uten kilder. *(10. okt. 2015)*
Barnards stjerne har den største egenbevegelsen, over ti buesekunder per år
**Egenbevegelse** er en stjernes (vinkel)bevegelse tangentielt mot synslinjen. Selv om stjernenes hastigheter typisk går opp til et titalls eller hundretalls km/s, er deres avstand så store at egenbevegelsen blir ligen. At noen stjerner kan produsere sine egne bevegelser ble oppdaget av Edmund Halley i 1718 da han sammenlignet moderne observasjoner med gamle kilder. Den største egenbevegelsen går opp til noen buesekunder per år, noe som er høyst merkbart over en slik tidsbase. I prinsippet bestemmes egenbevegelsen fremdeles helt enkelt gjennom at stjernenes posisjoner måles med flere års mellomrom. I praksis har man imidlertid store problemer med å tilordne observasjonene til et felles referansesystem. Først i Hipparcos-prosjektet har man fått stjerneposisjonene og egenbevegelsen inn i et veldefinert ikke-roterende system knyttet til fjerne kvasarer. Stor egenbevegelse er ofte et tegn på litt avstand, og Barnards stjerne (bildet) er bare en av solens nærmeste naboer i Melkeveien. En fjern stjerne som Deneb (alfa i Svanen) har derimot en egenbevegelse på ca. 0,002 buesekunder per år.

Portal: Astronomi

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica
 |
**Sølvbuskfamilien** eller **tindvedfamilien** (Elaeagnaceae) er en plantefamilie i roseordenen.

Artene er trær og busker; noen er løvfellende og andre eviggrønne. Hele planten er dekket av sølvfargete eller brune stjerne- eller skjoldhår. Alle artene lever i symbiose med aktinobakterier i slekta *Frankia*. Bakteriene finnes i utvekster på røttene og fikserer nitrogen fra luften. Plantene kan derfor vokse på svært næringsfattig sand og grus. Bladene er helrandete, fjærnervede og stilkete; de sitter spredt, motsatt eller kransstilt. Akselblad forekommer aldri.

Blomstene sitter enkeltvis eller i korte klaser. De kan enten være tvekjønnede eller enkjønnede på særbu planter. Hunn- og tvekjønnede blomster har et klokke- eller traktformet beger, mens hannblomstene hos tindvedslekten har to membranaktige begerblad. Kronblad mangler, og det er 4–8 pollenbærere. Den egentlige frukten er tørr, men den er omgitt av en oppsvulmet blomsterbunn slik at frukten minner om et bær eller steinfrukt. Det er ett frø i hver frukt, og frøene spres ved hjelp av fugler som eter de saftige fruktene.

Familien omfatter 45–60 arter fordelt på 3 slekter. Den er utbredt i tempererte strøk på den nordlige halvkule, men det er også noen som vokser i tropiske deler av Asia og Australia. Flere arter dyrkes og finnes forvillet andre steder. I Norge vokser tindved (*Hippophae rhamnoides*). Mange arter har spiselige frukter, og de blir også plantet som prydbusker i hager.

I Cronquist-systemet var sølvbuskfamilien plassert i ordenen Proteales, mens Takhtajan satte den alene i ordenen Elaeagnales.

Litteratur
----------

* «Elaeagnaceae». APWEbsite. Besøkt 14. mars 2019.
* «Elaeagnaceae». *Flora of China*. Besøkt 14. mars 2019.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Sølvbuskfamilien* – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen Rediger på Wikidata

* (en) *Sølvbuskfamilien* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Sølvbuskfamilien* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *Sølvbuskfamilien* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *Sølvbuskfamilien* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *Sølvbuskfamilien* hos Fossilworks Rediger på Wikidata

* (en) *Sølvbuskfamilien* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Sølvbuskfamilien* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Sølvbuskfamilien* hos The International Plant Names Index Rediger på Wikidata

* (en) *Sølvbuskfamilien* hos Tropicos Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Elaeagnaceae* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** NKC
 |
**Arkitektstudentenes Broderskab** (**Broderskabet**) er linjeforeningen til arkitektstudiet ved Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet i Trondheim.

Linjeforeningen gir ut *studentavis* *Tidsskriftet A.*

Historikk
---------

Broderskabet ble stiftet 1. desember 1913 og er den nest eldste av linjeforeningene ved Norges tekniske høgskole, etter byggingeniørstudentenes linjeforening, H.M. Aarhønen, som ble stiftet tidligere samme år. Linjeforeningens første navn var "Arkitektstudentenes forening", før det ikke lenge etter ble byttet til "St. Arnoldi Broderskab".

Ifølge historieboken *N.T.H. femti år* er «Broderskabets historie [bygget] i stor utstrekning på myter og sagn». Studentene ved arkitektlinjen fant det påkrevet å ha en egen forening hvor man kunne møtes til foredrag og diskusjoner om faglige spørsmål, og hvor man kunne knyttes nærmere sammen som kamerater og faglærde under selskapelig samvær.

Broderskabet produserte et håndskrevet tidsskrift, som skulle utkomme med et nummer til hvert møte i linjeforeningen: «Akhantusbladet springer ut paa hvert møte». Dette tidsskriftet gjenoppstod, riktig nok i nytt maskintrykket format, 4. juni 2013 og eksisterer per 2022 under navnet *Tidsskriftet A*.

Broderskabet ble nedlagt i 1968. Broderskabet eksisterte som Arkitektenes Linjeforenings alumniforening for avgåtte styremedlemmer frem til dets hundreårsjubileum november 2013, da linjeforeningen tok tilbake navnet og nystartet Arkitektstudentenes Broderskab.

Ledere
------

* 2016-2017: Vera Slapø Nes
* 2017–2018: Espen Samdal
* 2018–2019: Sanne Storesund Hansson
* 2019–2020: Nanna Helland Berger
* 2020–2021: Julie Maria Thune Eide
* 2021–2022: Rikke Eftang Meinich
* 2022-2023: Ingrid Marie Sæther Halbjørhus
* 2023-2024: Elias Buyle

Se også
-------

* Fakultet for arkitektur og billedkunst
* Gløshaugen
* Liste over bygningene på campus NTNU Gløshaugen
* Linjeforeninger ved NTNU

Referanser
----------

1. ↑  «tidsskrifteta.no: Om tidsskriftet A». Arkivert fra originalen 29. juni 2015. Besøkt 29. juni 2015.
2. 1 2 3 4  Devik 1960, s. 305. sfn error: no target: CITEREFDevik1960 (help)
3. ↑  «Linjeforeningens historiske spalte. Arkitektstudentenes forening.». *Under Dusken*. 5 (10): 7–8. 1918.
4. ↑  Fra Arkitektenes Linjeforenings nettsider -  Arkivert 17. oktober 2013 hos Wayback Machine.

Litteratur
----------

* Dervik, Olaf (1960). *N.T.H. femti år : Norges tekniske høgskoles virksomhet 1910-1960*. Teknisk Ukeblad.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* Arkitektstudentenes Broderskab på Facebook Rediger på Wikidata

* Arkitektstudentenes Broderskab på Instagram Rediger på Wikidata
* Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** Brønnøysundregistrene
 |
*Elysium omdirigerer hit. For albumet av det finske power metal-bandet Stratovarius, se Elysium (album). For sci-fi-filmen fra 2013, se Elysium (film)*
«Amor i de elyseiske sletter» av Giulio Bonasone 1563. Elysion er et dødsrike i gresk mytologi der de mest fremragende menneskene fra fortiden lever et bekymringsfritt liv som minner om gudenes tilværelse.
**Elysion** (gresk Ἠλύσια πεδία, latin *Elysium*), også omtalt som **de elysiske marker** eller **den elyseiske sletten**, var ifølge gresk og romersk mytologi et paradisisk sted som gode, heroiske og rettskafne mennesker kommer til når de dør. Elysion var del av underverdenen. Å «komme til de elysiske marker» er en eufemisme (forskjønnende omskrivning) for å dø. 

Paradegaten i Paris, Champs-Élysées, betyr direkte oversatt «de elysiske marker» og har sitt navn herfra. Stedet er også omtalt i *Ode til gleden* (*An die Freude*) av den tyske poeten Friedrich Schiller.

Elysion som betegnelse på de saliges oppholdssted etter døden, og gudinnen Eileithyia, har trolig gitt navn til den greske byen Eleusis utenfor Athen. Stedet var hovedsete for den hemmelige religiøse kulten de eleusinske mysterier.

Etymologi
---------

Elysion er et obskurt, dunkelt og mystisk ord som har utviklet seg fra opprinnelig en betegnelse for et sted eller en person som er truffet av lynet, *enelysion*, *enelysios*. Dette kunne være en referanse til Zevs, tordenguden, og således kunne det å bli truffet av lynet henspille på en form for velsignelse (truffet) fra Zevs (lynet). Forskere har også foreslått at det greske Elysion kan ha kommet fra det egyptiske begrepet *ialu* (eldre utgave *iaru*) i betydningen «gress» med en spesiell referanse til «gressmarker» (egyptisk *sekhet iaru* / *ialu*), et paradisisk land med overflod og hvor de døde håpet å tilbringe evigheten.

Adjektivet *elyseisk*, og de eldre formene *elysæisk*, *elysisk* og *elysinsk*, kan på norsk bety «lykkelig, salig».

Referanser
----------

1. ↑  Burkert 1985, side 198.
2. ↑  Oppslagsordet «elyseisk» i *Det Norske Akademis ordbok*

Litteratur
----------

* Catholic Encyclopaedia - Google-resultater til «Elysian» i *Catholic Encyclopaedia*
* Burkert, Walter: *Greek Religion*, 1985.

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND
 |
Familien Hasselbalchs gravsted på Garnisons Kirkegård
**Sonia Varvara Hasselbalch**, baronesse **Heyd** (født 16. april 1920 i København, død 3. april 2008 samme sted) var en dansk fotograf og forfatter.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Sonia Varvara Hasselbalch var datter av forretningsmannen Erik Hasselbalch og hustru Louise de Plessen, og gjennom sin mor oldebarn av storfyrstinne Gagarina og den danske diplomat i St. Petersburg Otto von Plessen. Hun vokste opp i det *Plessenske Palæ* – i dag *Domus Medica* i Kristianiagade 12 i København – under trygge økonomiske vilkår med 97 værelser og 14 tjenestefolk. Hennes far døde da hun var liten, og moren kastet seg over ridesporten. Hasselbach kom som ung i lære hos sosietetsfotografen d'Ora i Paris og senere hos Uggla i Stockholm. 

### Karriere

I 1943 åpnet hun fotoatelieret *Varvara Foto* i København med filial i London.

Under annen verdenskrig virket hun først som ambulansesjåfør for det franske Røde Kors og senere som lastebilsjåfør, hvor hun smuglet fanger og brev ut av tyskernes leire. Dette ble hun senere hedret for med den franske æreslegionen. Etter krigen reiste hun rundt i verden og lagde fotoreportasjer, skrev bøker om sine opplevelser under krigen samt utstilte bilder. Hasselbach var gift tre ganger, og etterlot seg en sønn. 

### TV

I den danske offentligheten ble hun i nyere tid først kjent gjennom sin medvirken i et TV-portrett om venninnen Erna Hamilton. Senere ble hun også portrettert alene i dokumentaren *Varvara - uden mors velsignelse* (2005) av journalisten Per Wennick. Her fikk hun blant andre møte den australske TV-stjerne *Dame Edna*. Hasselbalch er begravet på Garnisons Kirkegård.

Referanser
----------

1. ↑   gravsted.dk[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2  *Sonja Varvara baronesse Heyd*, gravsted.dk. Besøkt 15. mai 2015
3. 1 2  «*Varvara - uden mors velsignelse*, presse.dr.dk. Besøkt 15. mai 2015». Arkivert fra originalen 19. mai 2015. Besøkt 15. mai 2015.
4. ↑  *Om Domus Medica*, domusmedica.dk. Besøkt 15. mai 2015
5. 1 2  *Døde*, kristeligt-dagblad.dk. Besøkt 15. mai 2015

Eksterne lenker
---------------

* *Varvara Hasselbalch i intervju med TV2*, youtube.com

  

Portal: Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | WikiTree **·** VIAF
 |
Dannelsen av primitivfuren og nerverøret hos en skilpadde.
**Primitivfuren** eller **primitivstrek** er en forsenkning over ryggen på fostere hos deuterostomier (ryggstrengdyr, hemichordater og pigghuder), som gir opphav til sentralnervesystemet i det voksne dyret. Furen begynner som en forsenkning ved urmunnen, og strekker seg over det som blir ryggen på dyret. I egg med stor plommemasse vil fosterutviklingen skje som en skive på toppen av plommen, og dannelsen av primitivfuren er gjerne de første synlige strukturelle endringene i fosteret.

Hos ryggstrengdyr starter dannelsen av primitivfuren ved at cellene i fosterests ytterhud (ectoderm) som ligger over ryggstrengen, begynner å strekke seg nedover i forsteret, ned mot urmagen/plommen.  Etter hvert synker hele området inn, og kantene lukkes over de innbuktede delene. Denne lukkingen begynner bakfra, ved urmunnen, og beveger seg framover over ryggen på dyret. Den innbuktede delen blir nå et rør som ligger over ryggstrengen. Kantene langs primitivfuren blir også trukket inn, men blir ikke en del av selve nerverøret, men danner neurallisten, som gir opphav til det perifere nervesystemet, netthinnen og glatt muskulatur. Hjernen, hos de dyregruppene som har en slik, vil dannes som utposninger i framenden av det hule nerverøret.

Referanser
----------

1. ↑  Aarnes, H. (2019). «Utviklingsbiologi hos dyr». *Kunnskapsressurser*. Universitetet i Oslo. Besøkt 12. februar 2024.
2. ↑  Haines, D.E. & Mihailoff, G.A. (2018). «Development of the Nervous System». *Fundamental neuroscience for basic and clinical applications* (5th utg.). Philadelphia: Elsevier. s. 73-74. ISBN 978-0-323-39632-5. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)
3. ↑  Feinberg, Todd E. (2013). «The evolutionary and genetic origins of consciousness in the Cambrian Period over 500 million years ago». *Frontiers in Psychology*. 4. doi:10.3389/fpsyg.2013.00667. Besøkt 12. februar 2024.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
***Odontomaches*** er en slekt av biller i familien snutebiller (Curculionidae)..

Utseende
--------

Små, mørke snutebiller, kroppsformen kort sylindrisk. De har lang snute og store fasettøyne, beina er middels lange (ikke påfallende lange som hos mange andre Conoderinae).

Levevis
-------

For de fleste av de tropiske artene er lite kjent om biologien, men disse billene ser ut til å være tallrike i trekronesjiktet i tropisk regnskog. Man finner ofte billene på død ved og løvverk. Det er kjent at larvene kan utvikle seg i død ved, i bladstilker (på tropiske planter med store blader, blant annet slekten *Cecropia*), som bladminerere og i frø. Noen få arter er kjent som skadedgjørere, blant annet på bomull. Hos noen arter kjemper hannene om hunnene, de har da gjerne spesielle strukturer (spydlignende pigger, lange bein) som de bruker i denne kampen. Et uvanlig trekk er at de voksne billene av noen arter er svært kjappe og løper rundt på en måte som minner om enkelte fluer. Det vanlige hos snutebiller er at de voksne billene er ganske trege.

Utbredelse
----------

Slekten er utbredt i det sørlige og østlige Afrika.

Systematisk inndeling
---------------------

Slekten må ikke forveksles med *Odontomachus*, en slekt av maur.

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
	+ Underordenen Polyphaga Emery, 1886
		- Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
			* Overfamilien snutebiller, Curculionoidea Latreille, 1802
				+ Familien snutebiller, Curculionidae Latreille, 1802
					- Underfamilien **sandsnutebiller**, Conoderinae (= Zygopinae)
						* Stammen **Menemachini** Lacordaire, 1865
							+ Slekten ***Odontomaches*** Schönherr, 1843
								- *Odontomaches hypocritus* Boheman, 1843
								- *Odontomaches vestitus* Boheman, 1843

Referanser
----------

1. ↑  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 16. oktober 2020. Besøkt 16. oktober 2020.
2. ↑  «Artsdatabankens navneopplysninger med artstre». Artsdatabanken. 16. oktober 2020. Besøkt 16. oktober 2020.

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen er ikke koblet til Wikidata*
> **Kromosomtall**  
> 
> 
> 
> Antallet kromosomer i cellene skrives ofte som en ligning. 
> 
> 
> For eksempel gjengis kromosomtallet i de fleste menneskelige kroppsceller ofte som 2n = 2x = 46. I dette eksempelet tilsvarer det 2 x 23 = 2 x 23 = 46, hvor *n* er antallet kromosomer i en kjønnscelle (23), *x* er antallet kromosomer i et sett (23), og 46 er det totale antallet kromosomer i cellekjernen.
> 
> 
> I dette eksempelet, og alle andre diploide celler er n=x, men i polyploide celler forholder det seg annerledes. Hvete er heksaploid, med 7 sett kromosomer og 21 kromosomer i kjønnscellene (2 x 21 = 6 x 7 = 42).
> 
> 
> 

**Ploiditet**, **ploidi** eller **ploidinivå** brukes for å angi antallet sett kromosomer man finner i en cellekjerne. Ordet er avledet av uttrykk som **haploid** og **diploid**, og er brukt fra begynnelsen av det tjuende århundret på engelsk.

Alt levende har sitt arveanlegg uttrykt i gener som er ordnet i en lang tråd av DNA. Den er pakket tett sammen i kromosomer. Normalt finnes kromosomene i par, men de kan også eksistere alene, eller i flere kopier. En komplett utgave av et arveanlegg, det samlede antall ulike kromosomer, omtales som et *sett*.

En celle som har bare ett sett kromosomer kalles haploid eller i noen tilfeller *monoploid* avhengig av definisjonen som benyttes. Dette et normalen i kjønnsceller hos de fleste dyrearter. Avvik fører gjerne til sykdommer, for eksempel ved trisomi. Hos diploide arter har friske haploide celler alltid halvparten av det totale antall kromosomer i en diploid celle.

Hos mennesket er det for eksempel 23 kromosomer i hvert sett og en kopi av hver enkelt av disse i de fleste celler, slik at det til sammen er 46 kromosomer. Kjønnscellene, det vil si sædcellen hos mannen og eggcellen hos kvinnen, har gjennomgått meiose, en spesiell form for celledeling, og har derfor kun én kopi av de 23 ulike kromosomene. Man sier da at de er haploide. Disse må smelte sammen til en zygote for å kunne gjenoppta celledeling. Man sier at mennesket er en diploid organisme, siden kroppscellene normalt er diploide og bare sædcellene og eggcellene er haploide.

Noen ganger inneholder cellene mer enn to sett kromosomer. Det kalles polyploidi og er vanlig hos planter. En slik celle kan for eksempel være *triploid* eller *tetraploid*, *pentaploid* og så videre.

Referanser
----------

1. ↑  «Ploidy». *Merriam-Webster.com Dictionary*. Merriam-Webster. Besøkt 11.06.2022.

Litteratur
----------

* Sjøberg, Nils Olav (1998). *Molekylær genetikk*. Vett & viten. s. 12,13. ISBN 8241203713.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** GND
 |
Lugnarohaugen ved Lugnaro, sett fra vegen.
**Lugnarohaugen** er en svensk gravhaug fra yngre bronsealder. Den ligger ved Lugnaro, et torp (husmannsplass) ved Hasslöv, 10 km sør for Laholm i Halland. Graven kalles for et «skjult steinskip» ved at en skipsformet steinsetning er dekket med en kappe av jord og torv.

Lugnarohaugen ble lenge misligholdt, men på initiativ fra presten Victor Ewald i Östra Karup ble haugen gravd ut og undersøkt i 1926–1927. Under en kjernerøys midt i haugen fant man en 8 meter lang skipsformet steinsetning. I «skipet» lå en steinkiste med brente bein fra menneske og sau, samt tre små bronsegjenstander fra rundt 700-500 f.Kr.; en unik miniatyrdolk, en pinsett og en syl. Utenfor denne graven fant man ytterligere to andre graver som antagelig var blitt anlagt senere - såkalte sekundærgraver. Til sammen er det funnet levninger av fire personer i haugen.

Antagelig var bakken blitt rettet ut før skipssetningen ble reist, antakelig på det stedet der likbålet hadde stått, før haugen ble lagt over. I første omgang ble to mennesker gravlagt, deretter ble velvet reist over skipet og dekket med jord og gresstorv. I andre omgang ble det begravd ytterligere to mennesker. Det er mulig at det finnes flere rester av flere graver i den skadde delen av haugen.

En moderne tunnel gjør det mulig å komme inn haugen og se på steinskipet. Det finnes også mange andre fortidsfunn i samme område. I Lugnaro finnes det en liten utstilling om utgravningene.

Litteratur
----------

* Lennart Lundborg, *Lugnarohögen*, Stockholm 1974, ISBN 91-7192-134-6

Eksterne lenker
---------------

* Engelsk nettsted for megalittkultur med bilder og vegbeskrivelse
**Nankang** (kinesisk: 南康; pinyin: *Nánkāng*) er et byfylke i byprefekturet Ganzhou i provinsen Jiangxi i Folkerepublikken Kina.

Befolkningen var på 754 358 innbyggere i 1999.

Samferdsel
----------

### Jernbane

Den viktige jernbanelinjen Jingjiubanen har stoppested her på sin ferd fra Beijing vestbanestasjon til Kowloon i Hongkong. Denne linjen løper gjennom blant annet Hengshui, Heze, Shangqiu, Xinzhou (ved Wuhan), Jiujiang, Nanchang, Heyuan, Huizhou og Shenzhen.

### Vei

Kinas riksvei 323 løper gjennom området. Den begynner i Ruijin i provinsen Jiangxi og fører gjennom Guangdong og Guangxi og ender opp i Lincang i Yunnan, på grensen mot Burma.

Referanser
----------

1. ↑  National Population Statistics Materials by County and City – 1999 Period, *i* China County & City Population 1999, Harvard China Historical GIS

Eksterne lenker
---------------

* Lokalregjeringens side
* Fotos fra *Panoramio*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GeoNames
 |
**Overmannsund bru** eller **Hvitebrua**, som lokalt også blir referert til som «Vesterntangbrua», er ei veibru over et tidligere sundsted med samme navn. Brua ligger på Nordsiden i Hønefoss og går over Randselva til Vesterntangen. Brua har to kjørefelt, samt fortau på begge sider. 

Den første brua over Randselva ble trolig bygd alt på 1700-tallet, men denne gikk tapt i en av de mange flommene. Ny bru ble bygget av «Bru-Iver» Sætrang i 1833. Denne var laget av tre, men var så lav at den ble tatt av storflommen i 1860. Ei ny bru ble satt opp i 1861. Brua gikk ut fra Brubakken i Ullerålsgate, der det fortsatt skal finnes spor etter den. Den nye brua var også ei trebru, og den skal på sine eldre dager ha vært så skral at det bare var lov å kjøre i skritt (med hest og vogn) over den. Denne brua endte sine dager i 1903, da ei ny stålbru med steinkar sto klar over det opprinnelige sundstedet. Stålbrua ble erstattet av ei ny betongbru som ble oppført i 1953, og den står fortsatt.

Brua, som er én av tre veibruer i Hønefoss, er cirka 87 meter lang og går over Randselva like ved Hønefoss skole og danner forbindelse på fylkesvei 163, mellom Hønengaten ved Sankthanshaugen (Hønefoss) og Vesterntangen. Før den første brua kom var det sundsted (ferje) der.

Se også
-------

* Hønefoss bru
* Kvernbergsund bru
* Hønefoss

Referanser
----------

1. 1 2  Norgeskart. Stedsnummer 450651 *Overmannsund* (Norsk - Hovednavn). Faktaark. Kartverket. Besøkt 2022-08-21
2. 1 2  NVDB via *Overmannsund* FV2860 K S1D1 m100. Vegkart. Statens vegvesen. Besøkt 2022-08-21
3. ↑  Marianne Borge, Sveinung Krokann Berg og Siv Leden (2018) *Kulturhistorisk stedsanalyse (DIVE-analyse) – Hønefoss Arkivert 10. januar 2022 hos Wayback Machine.*. s. 51. Norsk institutt for kulturminneforskning 93/20

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Sentralt stedsnavnregister **·** Nasjonal vegdatabank
 |
**⅍ Scandi Line Sandefjord–Strømstad Linjen** (forkortet til **⅍ Scandi Line**) var et norsk rederi og ferjeselskap som ble etablert i 1986 i Sandefjord for å drifte fergeforbindelse mellom Sandefjord i Norge og Strømstad i Sverige. Driften ble videreført av Larvik Scandi Line ASA etter en selskapsfusjon i 1994.

Selskapsstruktur og nyetableringer
----------------------------------

⅍ Scandi Line ble grunnlagt i 1986 for å drifte fergesambandet Sandefjord-Strømstad etter tidligere kontrakter med staten og kommunene hadde gått ut. Staten og kommunene så etter noe langvarige faste kontrakter istedenfor kortvarige kontrakter, der man kunne ha faste ruter hver uke istedenfor charter virksomhet. ⅍ Scandi Line ble også første rederiet til å få tillatelser for salg av taxfree varer på en så kort fergerute og første på fergesambandet Sandefjord-Strømstad.

⅍ Scandi Line ble kjøpt opp av Vard AS i 1990. Vard AS hadde fra 1986 vært eier A/S Larvik Frederikshavnferjen som hadde blitt omdannet til Larvik Line AS. Vard solgte i 1994 begge selskapene (Larvik Line og Scandi Line) til investoren Olav Nils Sunde. Som konsekvens av det oppkjøpet ble Larvik Line AS slått sammen med ⅍ Scandi Line til konsernet Larvik Scandi Line ASA.

Skip og linjer
--------------

### Sandefjord-Strømstad

* M/S Bohus II, bygget i 1971 (1987–1994, det vil si frem til sammenslåingen med Larvik Line AS)
* M/S Sandefjord, bygget i 1965 (1992–1994 det vil si frem til sammenslåing med Larvik Line AS)

### Tidligere skip på linjen

* M/S Bohus, bygget i 1977 (1986-1989)

Referanser
----------

1. 1 2 3  «Scandi Line A/S, Larvik - Sjøhistorie». *www.sjohistorie.no*. Besøkt 7. august 2020.
**Mannhullet** er en linjeforening for sivilingeniørstudenter på studieprogrammet for marin teknikk ved NTNU. Linjeforeningen Mannhullet ble grunnlagt 31. januar 1917 og har i uavbrutt tradisjon siden da holdt stand som en av Trondheims mest aktive linjeforeninger.

Linjeforeningens tradisjoner kan spores helt tilbake til 1917. I dag består Mannhullet av en rekke undergrupper. Blant foreningens ulike arrangementer bør Skiregattaen, Mi(d)T-revyen, RUKA, Steinbitens bursdag og Barslingen nevnes. Linjeforeningen disponerer egen seilbåt og motorbåt, henholdsvis Steinbiten III og Havfruen V.

Linjeforeningen drives til daglig av et eget styre. I tillegg til dette styret er Mannhullet delt opp i undergrupper. 

Et mannhull er en åpning i en stålkonstruksjon, f.eks. et skipskrog, der man kan krype igjennom. Et mannhull brukes f.eks. til inspeksjon av lukkede tanker.

Se også
-------

* Tåkeluren, undergruppe av Mannhullet.
* Mannhull

Referanser
----------

1. ↑  Heyerdahl 1967, s. 11. sfn error: no target: CITEREFHeyerdahl1967 (help)
2. ↑  Osnes, Andreas (23. august 2023). «mannhull». *Store norske leksikon* **(norsk)**. Besøkt 14. februar 2024.

Litteratur
----------

* Heyerdahl, Lars (1967). *50 år : Mannhullet 1917 - 1967*. Linjeforeningen Mannhullet.
* Nørgaard, Elise Lossius (2017). *Mannhullet 1917-2017 : 100 år*. Linjeforeningen Mannhullet. ISBN 9788230334942.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* Mannhullet på Facebook Rediger på Wikidata

* Mannhullet på Instagram Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Wikistrinda **·** Brønnøysundregistrene
 |
Brownhill Road i Catford
**A205**, eller **South Circular Road**, er en hovedvei som forbinder østlige og vestlige deler av Stor-London via de sørlige bydelene. Sammen med A406, North Circular Road, utgjør den en ringvei gjennom ytre London.

South Circular er 33 km lang. Det meste av veien her en veibane, et spor i begge retninger, bortsett fra en liten seksjon med to spor i nærheten av Woolwich Ferry (fergeforbindelse over elven Themsen i østlige London). Det er hovedveien i hele dens lengde.

Kart over Londons ringvei

Referanser
----------

1. ↑  «Woolwich Free Ferry timetable» Arkivert 10. mars 2015 hos Wayback Machine. *Transport for London*.
2. ↑   «A205», *Google Maps*

Litteratur
----------

* Hart, Douglas (1976): *Strategic Planning in London: The Rise and Fall of the Primary Road Network*. Elsevier. ISBN 978-1-483-15548-7.
* Weinreb, Ben; Hibbert, Christopher; Keay, Julia; Keay, John (2008): *The London Encyclopedia*. Pan MacMillan. ISBN 978-1-4050-4924-5.

Eksterne lenker
---------------

* (en) South Circular Road, London – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* A205, *SABRE*
**Nasrin Khusrawi** (født 21. mars 1983) er en norsk skuespiller utdannet på Statens teaterhøgskole ved KHiO.

Utdannelse
----------

Khusrawi er utdannet på Statens Teaterhøgskole ved KHIO (2010-2013). Et halvt år av disse var utveksling i New York, ved William Esper Studio. Fra 2006 til 2009 studerte hun i New York ved Circle in the Square Theater School og Stella Adler Studio of Acting deretter ved Nordic Black Express i Oslo, en fysisk og performance basert Teaterskole.

På Statens Teaterhøgskole var hun den første kvinnen med innvandrerbakgrunn som er blitt tatt opp som elev. Hun kom også inn på Kunstakademiet i Bergen og på kunstfag både i Oslo og Bergen samme år som hun kom inn på Statens Teaterhøgskole.

Skuespillerkarriere
-------------------

Hun hadde sin debut ved Oslo Nye Teater, hvor hun spilte flere roller i forestillingen *Neste Kamp,* senere tittelrollen i *Snøhvit* ved Riksteatret. Hun ble så engasjert ved Teatret Vårt i Molde, Kilden Teater i Kristiansand hvor hun blant annet spilte Nora i *Et dukkehjem* og ved Nationaltheatret hvor hun spilte Heksa i *Reisen til Julestjernen*. 

Hun gjorde også performancen *Håpet kommer programmatisk til slutt* på Kunstnernes Hus. 

Høsten 2020 hadde hun en av hovedrollene i NRK-serien *Norsk-ish*. Sesong 2 kom høsten 2023. Hun spilte dronningen i filmen *Tre nøtter til Askepott* som kom på kino i november 2021. I desember 2021 var hun med i NRKs julekalender *Kristiania magiske tivolitheater*.

Filmografi| År | Film/Serie | Rolle |
| --- | --- | --- |
| 2024 | Sex | Sangpedagog |
| 2022 | *Rådebank* | Robin Pink |
| 2021 | *Kristiania magiske tivolitheater* | Edel Holst-Hanssen |
| 2021 | *Tre nøtter til Askepott* | Dronningen |
| 2020–2023 | *Norsk-ish* | Fariba |
| 2020 | *Livstid* | Advokat |
| 2019 | *Exit* | Advokat Nordstedt |
| 2019 | *The Manchador* |  |
| 2017 | *Askeladden - I Dovregubbens hall* | Servitrise |
| 2015 | *Okkupert* | Line |
| 2012 | *Erobreren* | Ana |
| 2012 | *Lillyhammer* | Aisha |

Referanser
----------

1. ↑   sceneweb.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Dagbladet, 16. juli 2010, side 8
3. ↑  «Norsk-ish». Besøkt 1. oktober 2020.
4. ↑  «Tre Nøtter til Askepott». *Filmweb.no* **(norsk)**. Besøkt 8. november 2021.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Nasrin Khusrawi på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) Nasrin Khusrawi hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (no) Nasrin Khusrawi hos Sceneweb Rediger på Wikidata

* (en) Nasrin Khusrawi hos The Movie Database Rediger på Wikidata
* *Artikkelen har ingen egenskaper for filmpersondatabaser i Wikidata*
Denne artikkelen omhandler høydedraget i Israel.  For dokumentarfilmen, se Oljeberget (film).  For supporterklubben, se Oljeberget (supporterklubb).

Utsikt over gamlebyen i Jerusalem over den jødiske gravplassen på Oljeberget
Oljeberget
**Oljeberget** (hebraisk: הר הזיתים, *Har HaZeitim*; arabisk جبل الزيتون, الطور, *Jebel az-Zeitun*) er et høydedrag øst for Jerusalem på den israelske. Oljeberget har fått navn etter oliventrærne som gror der.

Haven Getsemane, kjent som stedet der Jesus Kristus oppholdt seg før han ble korsfestet, ligger ved foten av Oljeberget.

I jødisk religion
-----------------

Oljeberget er et ettertraktet sted for jøder å bli gravlagt. Dette kommer av at stedet er sentralt i den jødiske religion. På kong Davids tid var dette et sted man pleide å tilbe Gud.

Det gamle testamentet forteller at profeten Sakarja i et syn så at Herren selv skulle komme ned til jorden for å dømme ved å sette sin fot på Oljeberget. Dommedag vil altså starte ved at Gud kommer til Oljeberget.

I kristendommen
---------------

Det nye testamentet forteller at Kristi himmelfart skjedde fra Oljeberget. Deretter kom en engel til Jesu apostler, og forklarte at Jesus skal komme tilbake på samme måte som han forlot jorden. Tusenårsriket vil altså starte ved at Jesus kommer tilbake til Oljeberget. 

Da Jesus fra Nasaret underviste i Jerusalem hadde han byen Betania, som lå ved foten av Oljeberget, som sin base. Antakelig bodde han hos sin venn Lasarus. Flere av Jesus sine mest kjente taler ble holdt ved Oljeberget, blant annet talen om de siste tider.

Hagen Getsemane, kjent som stedet der Jesus Kristus oppholdt seg før han ble korsfestet, ligger ved foten av Oljeberget.

Bildegalleri
------------

* Den jødiske gravlunden i JerusalemDen jødiske gravlunden i Jerusalem
* Yad AvshalomYad Avshalom
* Sakarjas gravSakarjas grav
* Benei Hesirs gravBenei Hesirs grav
* 
* 
* 
* Maria Magdalena-kirken (Jerusalem)Maria Magdalena-kirken (Jerusalem)
* Augusta VictoriaAugusta Victoria
* Brigham Young UniversityBrigham Young University

Referanser
----------

1. ↑  2.Samuelsbok 15,30-32
2. ↑  Profeten Sakarja kapittel 14
3. ↑  Apostlenes gjerninger 1,6-12
4. ↑  Johannes evangelium 8,1
5. ↑  Matteus evangelium kapittel 24 og 25

Eksterne lenker
---------------

* (en) Mount of Olives – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

  

Portal: Israel

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** GeoNames
 |
Denne artikkelen inneholder en liste over kilder, litteratur eller eksterne lenker, men enkeltopplysninger lar seg ikke verifisere fordi det mangler konkrete kildehenvisninger i form av fotnotebaserte referanser. Du kan hjelpe til med å sjekke opplysningene mot kildemateriale og legge inn referanser. Opplysninger uten kildehenvisning i form av referanser kan bli fjernet. Se Mal:Referanseløs for mer informasjon.

**Éva Tófalvi** (født 4. desember 1978 i Miercurea Ciuc) er en rumensk skiskytter.

I 1997 debuterte Tófalvi i verdenscupen ved å bli nr. 75 på 15 km i Ruhpolding. Årets høydepunkt var imidlertid juniorverdensmesterskapet i Forni Avoltri, der hun ble nummer 6 på normaldistansen og nummer 4 på sprinten. Sesongen deretter startet hun også sporadisk i verdenscupen, men den eneste poengfangsten kom i Östersund, der hun ble nr. 29. Denne sesongen deltok hun under OL 1998 i Nagano, der hun ble nummer 11 på 15 km.

Den første verdenscupplasseringen blant de 10 fremste kom i sesongen 1998/99, da hun ble nr. 9 på sprinten i Val Cartier. Hun hadde en god sesong i 2000/01. Hun tok flere plasseringer blant de 20 fremste, og ble nummer 6 på 15 km under VM i skiskyting 2001 i Pokljuka. Hun deltok i OL 2002 i Salt Lake City uten nevneverdige resultater, og under OL 2006 i Torino ble hun nummer 19 på 15 km. I løpet av karrieren har hun ofte gjort det best på normaldistansen, noe som skyldes hennes gode skyteferdigheter.

Sesongen 2008/09 begynt svært godt for den rumenske skiskytteren, med 9.- og 7.-plass på henholdsvis sprinten og jaktstarten. Karrierens hittil beste resultat kom på 15 km i Hochfilzen i desember 2008, der hun tok en andreplass etter feilfri skyting. Vinneren Albina Akhatova ble imidlertid tatt i doping, så Tófalvi ble den egentlige vinneren.

Hun tilhører den ungarske minoriteten i Romania.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Éva Tófalvi – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Éva Tófalvi – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Éva Tófalvi – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Éva Tófalvi – IBU Rediger på Wikidata

* (en) Éva Tófalvi – biathlon.com.ua Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**MG-3** eller **MG3**, på tysk *Maschinengewehr 3*, er et tysk, luftkjølt maskingevær med kort piperekyl. Våpenet er beltematet og benytter 7,62 x 51 mm NATO-ammunisjon.

MG-3 bygger på MG42, som tyskerne innførte under andre verdenskrig, og er med små modifikasjoner identisk med dette geværet. Med unntak av pipe i annet kaliber og annen kamring er delene i de to våpnene de samme. MG-3 ble tatt i bruk av den tyske hæren i 1969 og den norske hær fra 1970. På mange norske MG-3 kan man finne det tredje rikes riksvåpen stemplet på sluttstykket. Maskingeværet benyttes på tofot, trefot og luftmålsstativ og både i stridsvogner og som lagsvåpen i infanterilag. MG-3 er solgt til veldig mange land, men er i ferd med å fases ut til fordel for lettere maskingevær kamret for 5.56x45 mm.

Norske forhold
--------------

MG-3 benyttes som middelstungt maskingevær (MMG) i Forsvaret. Selv om våpenet betjenes av to soldater (én skytter og én observatør/ammunisjonsbærer) er egenvekten på 11.7 kg (med to-fot) noe tungt sammenliknet med nyere maskingevær som bruker samme patron. Videre har MG-3 en meget høy skuddtakt, med et ammunisjonsforbruk på opptil 22 skudd i sekundet. Kombinasjonen av høyt ammunisjonsforbruk og høy vekt gjør våpenet best egnet som kjøretøymontert støttevåpen. MITR-3 er basert på MG-3.

I det norske Forsvaret er MG-3 kun i bruk i Heimevernet. Hærens avdelinger brukte tidligere MG-3, herunder på flere typer kjøretøy, men faset ut MG-3 til fordel for maskingeværet FN MAG.

Se også
-------

* Liste over maskingeværer
* MITR-3

Referanser
----------

1. ↑  tu.no - *Har kjøpt 12,7 mm og 5,56 mm fra før - nå skal Forsvaret også ha nye maskingevær i kaliber 7,62 mm* (09.08.2019)

Eksterne lenker
---------------

* (en) MG3 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) MG3 – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Presentasjon med bilder av MG-3 (på tysk)

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
Bilde av Festningsprofilen nord i Festningen geotopvernområde
Kart som viser Festningen geotopvernområde i forlhold til andre naturreservater (lilla) og nasjonalparker (grønn) i Svalbard
**Festningen geotopvernområde** er et geotopvernområde på Svalbard opprettet ved forskrift av 26. september 2003 med hjemmel i lov av 15. juni 2001 nr. 79 om miljøvern på Svalbard. 

Formålet med fredingen er å ta vare på et område med verdifulle geologiske og kvartærgeologiske forekomster, herunder Festningsprofilet, et av Svalbards mest kjente og komplette geologiske referanseprofiler. 

Verneområdet omfatter det nordvestre hjørnet av Nordenskiöld Land, fra Grønfjorden til Lewinodden med Russekeila. Helt i nord ligger øya og landformen Festningen. Geotopvernområdet utgjør vel 14 km² landareal (inkludert breer og ferskvatn) og ca. 3 km² marint areal på gårdsnummer 16 på Svalbard. 

Den vestlige delen av ble tatt som utmål av nordmannen Arthur S. Lewin i 1904, og utmålet strakk seg bort til Kapp Linné ved åpne havet 3,5 km mot nordvest. Utmålet som Russekeila og Lewinodden tilhørte var på 68,7 km².

Referanser
----------

1. ↑   Common Database on Designated Areas, besøkt 26. juni 2021[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   (på en) *Nationally designated areas (CDDA)*, Wikidata Q1116062,

Se også
-------

* Verneområder på Svalbard
* Geotop

Eksterne lenker
---------------

* Kart over Festningen geotopverneområde
* Forskrift frå Lovdata

| * v
* d
* r
Verneområder på Svalbard |
| --- |
| *Områdene er definert ved Svalbardmiljøloven* |
| Fuglereservater | 
* Blomstrandhamna
* Boheman
* Dunøyane
* Forlandsøyane
* Guissezholmen
* Gåsøyane
* Hermansenøya
* Isøyane
* Kapp Linné
* Kongsfjorden
* Moseøya
* Olsholmen
* Plankeholmane
* Skorpa
* Sørkapp

 |
| Naturreservater | 
* Bjørnøya
* Hopen
* Moffen
* Nordaust-Svalbard
* Ossian Sars
* Søraust-Svalbard

 |
| Nasjonalparker | 
* Forlandet
* Indre Wijdefjorden
* Nordenskiöld Land
* Nordvest-Spitsbergen
* Nordre Isfjorden
* Sassen-Bünsow Land
* Sør-Spitsbergen

 |
| Andre | 
* Festningen geotopvernområde

 |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Naturbase **·** Norsk polarinstitutt
 |
**Ertsvikskjær naturreservat** ble oppretta 15. desember 1978. Det ligger sørøst for Ersvika ytterst på Hurumlandet, i Asker kommune.

Naturreservatet omfatter det omtrent 10 dekar store Ersvikskjæret, og sjøen inntil 50 meter fra land rundt skjæret. Formålet med fredninga er å verne om fuglelivet. Det hekker flere ulike måkearter, ærfugl og knoppsvane på skjæret. Fra 15. april til 15. juli er det ferdselsforbud i naturreservatet.

Berggrunnen på skjæret består av gneis, og skjæret har noe spredt buskvegetasjon.

Landområdet nord for skjæret er ikke verna, men bare 500 meter lengre øst på fastlandet starter Sandbukta–Østnestangen naturreservat. Også de øvrige øyene sør for Tofte er verna som naturreservater.

Referanser
----------

1. ↑   Common Database on Designated Areas, besøkt 26. juni 2021[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (no) Ertsvikskjær naturreservat i Miljødirektoratets nettsted Naturbase
* Naturreservatrs verneforskrift hos Lovdata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Naturbase
 |