recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Robert Dennis «Bob» Latchford** (født 18. januar 1951 i Birmingham i England) er en fotballspiller som tidligere har spilt for Birmingham City, Everton FC, Swansea City og det engelske landslaget.

Latchford hadde sine fremste kvaliteter i luften, men var også god langs bakken. Dessuten var han rask, særlig på kortere distanser, til tross for at han var storvokst. Han opplevde aldri nevneverdig suksess i form av medaljer og trofeer i noen av klubbene han spilte for, men han betegnes som en hardtarbeidende spiller som scoret jevnt gjennom hele karrieren.

Han startet karrieren i Birmingham City og lagde store overskrifter da han i 1974 ble solgt til Everton FC i en handel som tok senere Everton-manager Howard Kendall motsatt vei. Overgangssummen var på den gang svimlende £ 350 000, noe som gjorde ham til tidenes dyreste britiske spiller. På Goodison Park var Bob Latchford toppscorer i seks år på rad og i sesongen 1977/78 oppnådde han evig heltestatus i Merseyside-klubben da han ble toppscorer i engelsk 1. divisjon med hele 30 mål.

«Fat Latch», som var ett av kallenavnene hans, gikk inn i historien som en spiller som aldri var med på å vinne noe som helst i løpet av en ellers suksessrik fotballkarriere. Det nærmeste han kom var en tapt finale i Ligacupen i 1977.

Mange mener det er urettferdig at Latchford aldri fikk flere enn tolv landskamper for England, ettersom han var en av de fremste målscorerne i engelsk fotball på 70-tallet. Hans 30 ligamål i 1977/78-sesongen og hans totalt 138 mål vitner om nettopp dette.

I 1981 trappet han ned og meldte overgang til Swansea City, hvor han i sin debutkamp scoret hattrick.

Referanser
----------

1. ↑   transfermarkt.com, Transfermarkt spiller-ID 177213, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Bob Latchford – UEFA Rediger på Wikidata

* (en) Bob Latchford – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) Bob Latchford – national-football-teams.com Rediger på Wikidata

* (en) Bob Latchford – EU-Football.info Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Onion routing** er en teknikk for pseudonym eller anonym kommunikasjon over et datanettverk, utviklet av David Goldschlag, Michael Reed og Paul Syverson. Den er basert på David Chaums miksnettverk, selv om den inkluderer et flertall modifikasjoner og forbedringer. Blant disse modifikasjonene er konseptet å «rute *onions*», som koder rutingsinformasjon i flere krypterte lag (som en løk, derav navnet *onion*).

Målet med *onion routing* er å beskytte integriteten til både avsender og mottaker av en melding, og samtidig tilby beskyttelse for meldingen mens den sendes over nettverket. Dette oppnås ved hjelp av Chaums prinsipper: en melding sendes fra kilden til målet gjennom en rekke mellomtjenere («onion routers»), som ruter meldingen videre i en uforutsigbar bane. For å forhindre at uønskede personer tjuvlytter på meldingsinnholdet, krypteres meldingene mellom ruterne.

Fordelene med *onion routing* er at det ikke er nødvendig å stole på hver medvirkende ruter; om en eller flere rutere blir overtatt, kan anonym kommunikasjon fremdeles ivaretas, siden hver ruter i denne typen nettverk aksepterer meldinger, rekrypterer dem, og deretter sender dem videre til en annen ruter. En person med muligheten til å overvåke hver eneste ruter i nettverket, kan spore veien meldingen har tatt, men en person med mer begrensede ressurser, vil få store problemer, selv om vedkommende kontrollerer en eller flere rutere langs meldingens vei.

Programvare som bruker *onion routing*
--------------------------------------

* The Onion Router (Tor)

Eksterne lenker
---------------

* Onion-router.net
**Nikkatsu** (日活) ble grunnlagt i 1912 og er Japans eldste filmselskap.

Historie
--------

Fram til krigsutbruddet var Nikkatsu det største japanske filmstudioet, men mellom begynnelsen av 40-tallet og midten av 50-tallet produserte selskapet ikke så mye film. På 60-tallet produserte studioet mye filmer i genren Yakuza Eiga (gangsterfilm). Blant annet regisserte Seijun Suzuki flere filmer i den genren. Men hans uortodokse filmer ble mislikt av studioet, og etter *Koroshi no rakuin* (Branded to Kill), som i dag anses som hans kanskje fremste film, fikk han sparken.

På slutten av 60-tallet ble den japanske filmbransjen rammet av en krise, og Nikkatsu gikk over til å bare produsere filmer i genren Roman Porno (mykporno). 

Etter å ha vært veldig nær å gå i konkurs i 1993 begynte Nikkatsu igjen å produsere filmer i flere andre genrer, for eksempel Sabus *DANGAN Runner*.

Regissører hos Nikkatsu
-----------------------

* Tomu Uchida
* Seijun Suzuki (fikk sparken i 1967)
* Shohei Imamura
* Takashi Ishii

Skuespillere
------------

* Yujiro Ishihara
* Akira Kobayashi
* Hiroyuki Nagato
* Joe Shishido
* Hideki Takahashi
* Tetsuya Watari
* Sayuri Yoshinaga

Eksterne lenker
---------------

* (ja) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Nikkatsu – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

Portal: Film

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** NDL **·** CiNii **·** MusicBrainz
 |
***Onichodon*** er en slekt av biller som ligner smellere (Elateridae).

Utseende
--------

Små til middelsstore (7-17 millimeter), slanke, brunlige råtevedbiller, de fleste ligner spinkle smellere (Elateridae). Oversiden er fint hårete. Hodet er forholdsvis lite og lett nedoverbøyd. Fasettøynene er vanligvis store. Antennene er 11-leddete, ganske lange og kraftige, trådformede. Brystskjoldet (pronotum) er rundet, noe hvelvet, omtrent så langt som bredt, med litt uttrukne bakhjørner. En tapp på forbrystet griper inn i en grop på mellombrystet og billene kan "smelle" med å brekke denne tappen ut av gropen, i likhet med smellerne. **Dekkvingene** er avlange, parallellsidige, så brede som eller litt smalere enn brystskjoldet, med tydelige lengdestriper. **Beina** er temmelig korte.

Levevis
-------

De fleste artene har larver som lever i død ved, men enkelte larver graver i jorden og lever på planterøtter. Larvenes munndeler synes bare å tillate flytende føde, og det er uvisst hva de faktisk spiser. Kanskje skiller larvene ut fordøyelsesenzymer, og tar opp oppløste næringsstoffer fra den omkringliggende veden. En annen mulighet er at de lever av slimsopper som vokser i veden. De larvene som er harde og flate kan ta seg fram gjennom ganske tett ved å presse seg mellom vedfibrene. Siden billene er avhengige av død ved er de truet av moderne skogbruksmetoder der lite døde greiner og stokker blir liggende igjen i skogen.

Utbredelse
----------

Slekten er utbredt i Nord-Amerika.

Systematisk inndeling
---------------------

Artene blir noen ganger plassert i slekten *Fornax*.

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien smellere, Elateroidea
			* Familien råtevedbiller (Eucnemidae) Eschscholtz, 1829
				+ Underfamilien Macraulacinae Fleutiaux, 1922
					- Stammen Macraulacini Fleutiaux, 1922
						* Slekten ***Onichodon*** Newman, 1838
							+ *Onichodon canadensis* (Brown, 1940)
							+ *Onichodon downiei* Muona, 2000
							+ *Onichodon orchesides* Newman, 1838
							+ *Onichodon rugicollis* (Fall, 1928)
							+ *Onichodon serraticornis* (Fleutiaux, 1925) - Fiji, hører den hjemme her?
							+ *Onichodon wappesi* Muona, 2000

Litteratur
----------

Eksterne lenker
---------------

* bugguide.net - bildedatabase over nordamerikanske insekter. Besøkt 7.1. 2020
* (en) *Onichodon* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Onichodon* hos NCBI Rediger på Wikidata
Pollen sett i mikroskop
**Pollenanalyse** er en viktig teknikk for å klargjøre en lokalitets vegetasjonshistorie. Teknikken er basert på at pollen fra planter spres i luften og faller ned, blant annet på myrer og tjern, der et tynt lag pollen hvert år blir avsatt på bunnen. Pollen og sporer består av spesielt resistent materiale som bevares i den geologiske lagrekken.
Fra bunnen av små tjern kan man med et spesielt bor ta opp en prøve. Punkter på prøven må dateres med C14. Lag for lag gjennom prøven kan man ta ut masse og telle pollen. Hver arts pollen angis så i prosent av den totale mengden. Nær ved en furuskog vil furupollen være dominerende, ved en havreåker vil havrepollen dominere, og i lyngheilandskapet vil røsslyng og grasarter dominere. Det kan da lages et pollenanalysediagram for den enkelte lokalitet, med kronologi langs en akse, og plantenes dominans i den andre aksen.

Pollenanalyse har vært et viktig redskap i arbeidet med å klargjøre lyngheilandskapets historie på Vestlandet. Dette er ikke bare en historie om vegetasjon og landskap, det er en historie om gårdsbosetning og om hvordan menneskene tok havlandet Norge i bruk, og tilpasset leveveien på kystnære gårder. Lyngheilandskapet er fiskerbondens landskap. 

Pollenanalyse kan også betraktes som en hjelpevitenskap for arkeologer. 

Moderne pollenanalyse er basert på Lennart von Posts arbeide med pollenavsetninger i sørsvenske torvmyrer, som ble presentert på en naturvitenskapelig konferanse i Oslo i 1916.

Palynologi
----------

**Palynologi** er læren om pollen, sporer og fossile planter.

Begrepet palynologi ble introdusert av Hyde og Williams i 1944 etter korrespondanse med den svenske geolog Ernst Valdemar Antevs (1888–1974) i et av de første tidsskrifter om pollenanalyse, «Pollen Analysis Circular».

Referanser
----------

1. ↑  Post, Lennart von (1918): «Skogsträdpollen i sydsvenska torvmosslagerföljder», *Forhandlinger ved de Skandinaviske naturforskeres 16. møte i Kristiania 1916*: s. 433

Se også
-------

* Pollenvarsel

Litteratur
----------

* K. Fægri og J. Iversen (1989). *Textbook of pollen analysis*. (4. utg. ved K. Fægri, P.E. Kaland og K. Krzywinski). Chichester: John Wiley and Sons. ISBN 0-471-92178-5.
* P.D. Moore, J.A. Webb og M. Collinson (1991). *Pollen analysis* (2 utg.). London: Blackwell. ISBN 0-632-02176-4.
* «Pollen og pollenanalyse», *Naturhistorisk museum*, UiO
* «Nye metoder for pollenanalyse», *Forskning.no* 1. mai 2013

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Britannica **·** Canadian Encyclopedia **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Encyclopædia Universalis **·** Nationalencyklopedin **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC **·** BNE
 |
***Ptilodon cucullina*** er en sommerfugl som tilhører familien tannspinnere (Notodontidae). Den er knyttet til lønn (*Acer* spp.) og finnes ikke i Norge, men har sin eneste nordiske forekomst i Danmark.

Utseende
--------

En middelsstor (vingespenn 34 – 42 mm), forholdsvis slank spinner, spraglet i lysebrunt og hvitt. Den kan minne om nattfly av slekten *Apamea,* men skiller seg fra disse ved at den har en "tann" på forvingens bakkant. **Hodet** er middels stort, antennene er smalt fjærformede hos hannen, trådformede hos hunnen. **Brystet** er kledt med lysbrune hår, med en mørk, klokkeformet tegning i midten. **Bakkroppen** er lysbrun. **Forvingen** er avrundet trekantet, med svakt tannet ytterkant (mye mindre markert enn hos slektningen kameltannspinner (*Ptilodon capucina*)). Grunnfargen er lysbrun, med spredte, mørke streker. Bakkanten og vingespissen er noe mørkere, og langs ytterkanten går det er mer eller mindre tydelig, skittenhvitt bånd. **Bakvingen** er lysbrun med en mørk flekk i bakhjørnet, denne er delt i to av en smal, lys stripe. Larven er lysgrønn, med spredte, korte børster. den har en spiss pukkel på siste kroppsledd, og en mer avrundet pukkel på det femte leddet.

Levevis
-------

Larvene lever på naverlønn (*Acer campestre*) og platanlønn (*Acer pseudoplatanus*), kanskje også på andre arter. De voksne sommerfuglene flyr i to generasjoner hver sommer, den første i mai – juni og den andre i juli – august. Hannene kommer gjerne til lys.

Utbredelse
----------

Arten forekommer bare i Europa, fra Den iberiske halvøy og Storbritannia i vest til Svartehavet og det sørlige Russland i øst. I Norden forekommer den bare i den sørlige delen av Danmark, men den ser ut til å være i spredning. Det er mulig at den kan kolonisere nye områder ettersom platanlønnen har blitt spredt over store deler av det sørlige Norden de siste tiårene.

Kilder
------

* Hydén, N. Jilg, K. & Östman, T. 2006. Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna. *Fjärilar: Ädelspinnare-tofsspinnare. Lepidoptera: Lasiocampidae-Lymantriidae.* ArtDatabanken, SLU, Uppsala. ISBN 91-88506-59-2

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Ptilodon cucullina* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Ptilodon cucullina* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (sv) *Ptilodon cucullina* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *Ptilodon cucullina* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *Ptilodon cucullina* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Ptilodon cucullina* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Ptilodon cucullina* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata
**Alversund** er et tettsted i Alver kommune ved utløpet av Alverstraumen i Vestland. På stedet er det kirke og barneskole.

Alversund ble fradelt Hamre den 1. januar 1885 – og fikk også tillagt annekssognet Seim fra Hosanger. Den nye kommunen hadde et folketall på 2 793. Alversund ble videre delt 15. oktober 1923 ved utskillelsen av Meland kommune, hvorav resterende Alversund kommune hadde et folketall på 1 771. Størstedelen av kommunen lå på fastlandet på Lindåshalvøya, og en mindre del på Radøy. Opphørte som egen kommune 1. januar 1964 og gikk inn i Lindås kommune. Alversund hadde ved kommunesammenslutningen et folketall på 2 099. Fra 1. januar 2020 ble Lindås igjen slått sammen med Meland og Radøy kommuner til den nye Alver kommune.

Alversund ble skilt ut som eget prestegjeld fra Hamre 1. januar 1885, med sognene Alversund, Meland og Seim.

Bilder
------

* Alversund bru over Alverstraumen.Alversund bru over Alverstraumen.
* Alversund kirke sett fra øst.Alversund kirke sett fra øst.
* Menighetshuset ved Alversund kirke.Menighetshuset ved Alversund kirke.

Eksterne lenker
---------------

* Kulturnett Hordaland om Alverstraumen
* Arkivkatalog for Alversund kommune Arkivert 5. oktober 2017 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Bob Jungels** (født 22. september 1992 i Luxembourg By) er en profesjonell luxembourgsk landeveissyklist. Han ble profesjonell syklist i 2013.

Meritter
--------

2008
3. etappe, Critérium Européens des Jeunes
2009
1. etappe, Drei Etappen Rundfahrt Frankfurt
2010
Sammenlagt + 1. etappe, Drei Etappen Rundfahrt Frankfurt
Sammenlagt + 1. etappe, Vuelta al Besaya
 Junior-verdensmester tempo
Sammenlagt, GP Rüebliland
Sammenlagt + 2 etapper, Keizer der Juniores Koksijde
2011
Amay Haut
GP Faber
Games of Small States of Europe, Landevei
Games of Small States of Europe, Tempo
2012
Sammenlagt, Le Triptyque des Monts et Châteaux
Sammenlagt + 4. etappe, Flèche du Sud
Paris–Roubaix U23
 Nasjonal mester tempo
4. etappe, Giro della Valle d'Aosta
2013
Gran Premio Nobili Rubinetterie
5. etappe, Tour de Luxembourg
 Nasjonal mester tempo
 Nasjonal mester landevei
2015
Sammenlagt og etappeseier, Étoile de Bessèges
 Nasjonal mester tempo
 Nasjonal mester landevei
2016
1. etappe, Tour of Oman
 Nasjonal mester tempo
 Nasjonal mester landevei
 Ungdomstrøya, Giro d'Italia
2017
15. etappe, Giro d'Italia
 Ungdomstrøya
 Nasjonal mester landevei
2018
Liège–Bastogne–Liège
 Nasjonal mester tempo
 Nasjonal mester landevei
2019
4. etappe, Colombia 2.1
Kuurne–Brussel–Kuurne
 Nasjonal mester tempo
 Nasjonal mester landevei
2020
 Nasjonal mester tempo
2022
 Nasjonal mester tempo
9. etappe, Tour de France

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Bob Jungels – UCI Rediger på Wikidata

* (en) Bob Jungels – ProCyclingStats Rediger på Wikidata

* (en) Bob Jungels – Cycling Archives Rediger på Wikidata

* (en) Bob Jungels – Cycling Quotient Rediger på Wikidata

* (en) Bob Jungels – CycleBase Rediger på Wikidata


| * v
* d
* r
Bora - hansgrohe (2023) |
| --- |
| 
* Aleotti
* Archbold
* Benedetti
* Bennett
* Buchmann
* Denz
* Fabbro
* Gamper
* Haller
* Higuita
* Hindley
* Jungels
* Koch
* Konrad
* Koretzky
* Kämna
* Lipowitz
* Lührs
* Meeus
* Mullen
* Palzer
* Politt
* van Poppel
* Schachmann
* Schelling
* Uijtdebroeks
* Vlasov
* Walls
* Wandahl
* Zwiehoff

 |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
Ruiner fra Pollentia
Levninger av det romerske teater.
**Pollentia** (nå **Alcudia**) var en romersk by som ble grunnlagt av konsul Qintus Caecilius Metellus i år 123 f.Kr. på et strategisk sted mellom buktene til Pollensa og Alcudia nord på den spanske øya Mallorca. Pollentia hadde sin storhetstid under den romerske eneherskeren Augustus fra 63 f.Kr. til 14 e.Kr.

Det ble bygget flere templer ved byens torg, blant annet til gudene Jupiter, Juno og Minerva. Utenfor sentrum ble det bygget et romersk teater med plasser til 2 000 personer. Teateret ble utgravd i 1952 og kan i dag besøkes.

Byens nedgangstid kom på 200-tallet som følge av et økonomisk uføre og den generelle krise i Romerriket, samt flere ødeleggende branner. Nedgangen fortsatte i 300-tallet som følge av vandalenes invasjon, og førte til at byen ble helt forlatt tidlig på 400-tallet.

I dag ligger byen Alcudia over de gamle ruinene til Pollentia.

Referanser
----------

1. ↑  «Roman Remains of Pollentia, Alcudia», *See Mallorca*
2. ↑  «The Roman conquest and occupation» Arkivert 16. februar 2017 hos Wayback Machine. *Alcudia*
**RS «Liv»** (RS 5) er en tidligere redningsskøyte som ble bygget på *Porsgrund Bådbyggeri* i 1893/1894 og ble designet av Christian Stephansen fra Arendal.

RS «Liv» ble – med mindre korrigeringer fra juryformann Colin Archer – bygget etter tegning fra vinnerbidraget i en konkurranse Redningsselskapet satte igang. Målet med konkurransen var å finne den ideelle redningsskøyte som kunne produseres i mange eksemplarer for å kunne dekke selskapets totalbehov langs norskekysten.

«Liv» ble en av de viktigste inspirasjonskildene da Colin Archer bestemte seg for å konstruere den ideelle redningsskøyte, noe som resulterte i RS «Colin Archer» som den første i en lang serie skøyter som ble levert til Redningsselskapet av denne typen.

Frem til 1932 var «Liv» i tjeneste som redningsskøyte og berget 132 personer fra «den visse død», 41 fartøyer fra totalforlis og ga assistanse til totalt 1338 fartøy.

«Liv» er per 2008 i privat eie, og er hjemmehørende ved Blommenholm, Bærum i Oslofjorden.

Et bilde av «Liv» pryder båtførerbeviset som ble innført som obligatorisk fra 1. mars 2010.

Referanser
----------

1. ↑  Nilsen, Oddvar (1990). *Nødrop fra havet! : Redningsselskapet gjennom 100 år*. Ålesund:Nordvest forlag. s. 182–184. ISBN 8290330499.
2. ↑  RS 5 Liv DNVF - Den Norske Veteranredningsskøyteforening

Eksterne lenker
---------------

* «RS 5 «Liv»». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning. .

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Riksantikvaren kulturminne
 |
***Ptitsa*** (originaltittel: *Птица*) er en russisk film fra 2017, regissert av Ksenija Baskakova.

Handling
--------

Hele livet må tenåringsjenta Katya (spilt av Evdokia Malevskaya) flytte mellom forskjellige sykehus, på grunn av tuberkulose. Derfor har Katya aldri mulighet til å skaffe seg noen venner, og jenta ser praktisk talt ingenting bortsett fra sykehus-veggene.

Men en dag blir en populær rockemusiker ved navn Oleg (spilt av Ivan Okhlobystin) innlagt ved det samme sykehuset som Katya. Jenta og musikeren utvikler etter hvert et nært vennskap, noe som skal forandre livene til dem begge.

Skuespillere
------------

* Ivan Okhlobystin - Oleg Ptitsyn
* Jevdokija Malevskaja - Katja
* Anastasija Melnikova
* Kirill Zakharov
* Kirill Rubtsov - Mikhail

Referanser
----------

1. ↑  В Ульяновск на фестиваль «От всей души» едут звезды российского кино
2. ↑  Птица (2016)

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Ptitsa* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
**Prora** er et nasjonalsosialistisk ferieanlegg på Østersjø-øya Rügen. Anlegget ligger mellom byregionene Sassnitz og Binz i det nordøstlige Tyskland, og er et av verdens største kompleks av boligblokker. Anlegget ble tegnet og bygget 1936–39 som ledd i fritidsbevegelsen *Kraft durch Freude* og består av åtte blokkenheter. Planen var å kunne innlosjere 20 000 feriegjester samtidig.

Bygningene ligger 150 meter fra sjøen på et 4,5 kilometer langt område.

Bygningene ble aldri brukt til sitt tenkte ferieformål. Det forble uferdig da andre verdenskrig satte en stopper for byggearbeidene, og de 9 000 bygningsarbeidene ble overført til andre anlegg. 

I DDR-perioden ble de delvis brukt som ferieanlegg for sovjetiske soldater.

I nyere tid har enkelte seksjoner i en av blokkene blitt renovert og brukt som herberge. Ifølge avisen VG ble det per mai 2015 vurdert større renoveringsarbeider på anlegget.[]

* Prora (2011)Prora (2011)
* Prora på Rügen er et eksempel på nasjonalsosialistisk arkitektur, og er blant verdens største boligblokker.Prora på Rügen er et eksempel på nasjonalsosialistisk arkitektur, og er blant verdens største boligblokker.
* Fasadebilde fra sjøsiden.Fasadebilde fra sjøsiden.

Se også
-------

* Byker Wall, Newcastle-upon-Tyne, UK
* Falowiec, Gdańsk, Polen
* Park Hill (Sheffield), Sheffield, UK
* Karl-Marx-Hof, Wien, Østerrike

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Prora – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Prora – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* 360-degree Panoramebilder fra Prora
* Offisiell besøksside
* Björn Sahlberg's foto av Prora fra mars 2008 Arkivert 24. juli 2011 hos Wayback Machine.
* BBC News: "Holiday camp with a Nazi past"
* Interiørbilder av Prora - juli 2009
* PRORA - bilder tatt av Volker Jansen - oktober 2009 / juni 2010

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** GeoNames
 |
**Zofia Antonina Szcześniewska** (født 31. august 1943 i Warszawa, død 2. desember 1978 i Warszawa) var en polsk volleyballspiller som deltok i de olympiske leker 1964 i Tokyo og 1968 i Mexico by. 

Szcześniewska vant en olympisk bronsemedalje i volleyball under Sommer-OL 1964 i Tokyo. Hun var med på det polen laget som kom på tredjeplass i volleyballturneringen for damer bak Japan og Sovjetunionen. Seks lag deltok, det ble spilt en enkeltserie der alle lagene møttes én gang. Japan vant tre kamper og tapte to. Szcześniewska spilte to kamper i OL-turneringen.

OL-medaljer
-----------

* 1964 Japans flagg Tokyo - Bronse Bronse i volleyball damer Polens flagg Polen
* 1968 Mexicos flagg Mexico by - Bronse Bronse i volleyball damer Polens flagg Polen

Eksterne lenker
---------------

* (en) Zofia Szcześniewska – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Zofia Szcześniewska – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (pl) Zofia Szcześniewska – Polens olympiske komité Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Pros Mund** (født ca. 1589, død 13. oktober 1644) var en norsk-dansk offiser i trettiårskrigen.

Pros Mund ble etter all sannsynlighet født på adelsgården Birkevold i Eidanger. Ingen vet presis når han ble født, men foreldrene var Niels Mund og Ingeborg (Inger) Prosdatter Lauritsen, datter av lagmann i Skien Pros Lauridsen.

I tillegg til adelsgården Birkevold i Eidanger, eide Pros Mund også Rønnebæksholm og Grevensvænge i Danmark.

Pros Mund ble etter en utenlandsreise løytnant i fellesflåten den 14. juni 1624 med en lønn eller hyre på 150 danske riksdaler.

I 1633 fikk Pros Mund Island i len. En oppgave som han tok svært alvorlig.

Siste tokt
----------

Sitt siste tokt gjorde Pros Mund i perioden 25. august – 13. oktober 1644 til Østersjøen, hvor han hadde fått kommandoen etter E. Ottesen. Ifølge instruksen av 7. september skulle han med 17 skip ta stilling mellom Femern og Lolland. Han skulle la de mest egnede skip krysse kontinuerlig opp under svenskekysten og ved Kalmarsund. Farleden mellom Danmark og Holsten skulle holdes ren, men hvis den svenske flåte dro til sjøs, skulle han holde sin flåte sammen.

Den 12. september seilte han da av sted, som det ble sagt, med bange anelser. Sykdom hjemsøkte eskadren og hadde snart brakt 400 mann på sykelista. Da de den hollandske hjelpeflåte sammen med noen svenske orlogsskip var forventet å ville gå gjennom sundene, fikk Pros Mund ordre om (i oktober) å hindre dem i dette. Med hensyn på dette oppdraget holdt han sjøen mye lengre enn opprinnelig bestemt. Når han da skulle forflytte seg hjem med flåten, skulle han beordre fire skip til å krysse ennå en tid mellom Lolland, Falster og Vismar, og disse skipene skulle overvintre i Nakskov.

Men det ble annerledes. Den 13. oktober stod det ødeleggende slag under Lolland. Ved entringen av «Patentia» ble Pros Mund drept, «da han ikke vilde tage imod Kvarter»; eller etter en annen versjon: «efter given Kvarter ihjelskød Svenskerne hannem, hans Klæder hannem afrøvede og hannem saa blot og nøgen over Borde kastede». «Pros Mund var vel en behertzig Mand for et Skib, men om han var erfaren for en Admiral, ved jeg ikke» het det i en samtidig kritikk. Man mente at han hadde stor skyld i, at svenskenes angrep på ham ble en overrumpling.

Pros Mund var gift med Edel Urne som var datter av Johan Urne til Valsø, og de bodde i København i Helligkorsstræde.

Referanser
----------

1. ↑   Dansk biografisk leksikon, Dansk Biografisk Leksikon-ID Pros\_Mund[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Arnt Schøning, «Eidanger kirke», side(r) 92, utgitt 1929, besøkt 26. februar 2023[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  «Nedenæs Amtstidende 1885.10.24». Risør. 1885.

Eksterne lenker
---------------

Pros Mund

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Dansk biografisk leksikon
 |
England og Wales (rødt), med resten av Storbritannia og Nord-Irland (rosa).
**England og Wales** er to av de fire landene som utgjør Det forente kongerike Storbritannia og Nord-Irland og regnes i internasjonal privatrett som én enhet (iblant kalt stat) fordi de deler rettssystem.[]

De andre delene i Storbritannia, Skottland og Nord-Irland, samt kronbesittelsene Man, Guernsey og Jersey er også adskilte enheter, hver med sitt eget rettssystem.[]

Wales ble underlagt felles monark med England ved Rhuddlan-loven (*Statute of Rhuddlan*) av 1284 og annektert av England av rettslige hensyn ved *Laws in Wales*-lovene (*Laws in Wales Acts 1535–1542*).[] Henvisninger til «England» i lovgivningen ble imidlertid fortsatt regnet for å ekskludere Wales. *Wales and Berwick*-loven av 1746 (*Wales and Berwick Act 1746*) innebar at referanser til «England» i alle fremtidige lover også ville omfatte Wales (og Berwick-upon-Tweed).[] Dette ble senere opphevet i 1967 og dagens lover bruker «England og Wales» som en enkelt enhet. Cardiff ble erklært som Wales' hovedstad i 1955.

I sporten cricket deltar England og Wales med ett felles lag i internasjonale konkurranser, mens Skottland regnes som en egen nasjon (Nord-Irland har felles lag med Irland). Det engelsk-walisiske laget (vanligvis forkortet til England) administreres av England and Wales Cricket Board.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN
 |
**«Polka Dots and Moonbeams»** er en amerikansk populærmusikksang med melodi av Jimmy Van Heusen og tekst av Johnny Burke. Den ble publisert i 1940.

Den var Frank Sinatras første slager innspilt med The Tommy Dorsey Orchestra. Sangen er én av de hundre hyppigst innspilte jazzstandarder med arrangementer av Gil Evans og andre samt notable innspillinger av blant andre Lester Young og Sarah Vaughan.

Jazzgitaristen Wes Montgomery utgav sin versjon på LP-platen *The Incredible Jazz Guitar of Wes Montgomery* (Riverside/OJC) i 1960. Produsent var Orrin Keepnews

John Denvers versjon ble utgitt på LP-platen *Spirit* (RCA) i august 1976. Produsent var Milton Okun.

Norske versjoner
----------------

Anne Mette samt Alfred Næss og Yngvar Numme har skrevet norske tekster. Anne Metters versjon bærer tittelen «Alle himlens stjerner». Næss' og Nummes tittel er «Det var en gang en gjeng fra Skien og Porsgrunn».

### Innspillinger

| År | Sangtittel | Albumtittel | Artist | Tekstforfatter | Platetype | Platemerke og katalognummer |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1968 | «Alle himlens stjerner» |  | Anne Mette and Phonic Four | Anne Mette | Single | Columbia 45GN 1813 |
| 1992 | «Det var en gang en gjeng fra Skien og Porsgrunn» | *Go'biter live at Dizzie* | Dizzie Tunes | Yngvar Numme | CD | Troll |

Referanser
----------

1. 1 2   Polka Dots and Moonbeams på jazzstandards.com
2. ↑   allmusic ((( The Incredible Jazz Guitar of Wes
 Montgomery > Overview )))
3. ↑  John Denver Music Arkivert 5. mars 2010 hos Wayback Machine.
4. ↑  Norsk nasjonaldiskografi

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN
 |
«Candy canes» - amerikanske eller amerikansk-inspirerte dropsstenger.
**Polkagris** er en type godteri som består av vann, sukker, (peppermynte), glukose og eddik. Den klassiske varianten er rød-og-hvitstripede drops.

Man fremstiller de stripede dropsene ved å rulle ut lengder av en hvit og en rød sukkermasse. Deretter tvinner man en hvit lengde og en rød lengde sammen, og kapper den tvinnede lengden opp i mindre biter.

Den første som laget polkagriser var svenske Amalia Eriksson som i 1859 fikk tillatelse av magistraten i Gränna å etablere sukkerbakeri og til å lage drops. VM i polkagrislaging ble avholdt i Gränna hvert år fra 1994 til 2014.

Polkagriser forbindes ofte med jul. Dette skyldes trolig en sammenblanding med en utbredt amerikansk juletradisjon, som følge av at bilder fra amerikansk julefeiring har blitt svært utbredt over hele verden. Disse bildene viser ofte julepynt bestående av små, rød-og-hvitstripede dropsstenger formet som spaserstokker, såkalte «candy canes».

Se også
-------

* Sukkerstang

Referanser
----------

1. 1 2  Andersson, Elias (18. april 2017). «Polkagris – 5 saker du inte visste». *Mitt Kök* **(svensk)**. Besøkt 14. desember 2018.
2. ↑  «DROPS : Polkagriser». *Roros Helsekost*. Arkivert fra originalen 15. desember 2018. Besøkt 14. desember 2018.
3. ↑  «Gränna i Jönköpings, Småland | Visit Sweden». *visitsweden.no*. Arkivert fra originalen 15. desember 2018. Besøkt 14. desember 2018.
4. 1 2  «Årets matdagar 2018: Polkagrisens dag 20 april». *Stowr* **(svensk)**. Besøkt 14. desember 2018.
5. ↑  Lantliv.com. «Så gör du dina egna polkagrisar till jul». *lantliv.com* **(svensk)**. Arkivert fra originalen 15. desember 2018. Besøkt 14. desember 2018.
6. ↑  JPC-DESIGN, whychristmas?com /. «Christmas Candy Canes on whychristmas?com». *www.whychristmas.com* **(engelsk)**. Besøkt 14. desember 2018.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Polkagrisar – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Oppskrift på polkagrisar Arkivert 18. desember 2010 hos Wayback Machine.
**RS «Biskop Hvoslef»** (RS 38) er en tidligere redningsskøyte.

Skøyta ble bygd for Redningsselskapet av Br. Løvfald i Hardanger i 1932, og satt i tjeneste i 1933. Den er 16,85 meter lang og har en dekksbredde på 5,24 meter.

Dette var den første av i alt fjorten skøyter designet av Bjarne Aas, og den var også den første motoriserte redningsskøyta i redningsselskapets historie.

Navnet
------

Fartøyet ble finansiert av kaptein Hvoslef og frue, og fikk sitt navn etter kapteinens far, biskop Waldemar Hvoslef (1825–1906).

Aktiv tjeneste 1933–1969
------------------------

«Biskop Hvoslef» var i tjeneste som redningsskøyte frem til 1969. I årene 1933–1969 berget båt og mannskap 49 personer fra drukningsdøden. Ni fartøyer ble reddet fra totalforlis, og skøyta bistod i alt 2 000 fartøy mens den var i aktiv tjeneste. Dessuten hjalp «Biskop Hvoslef» til under evakueringen av Finnmark på slutten av andre verdenskrig.

Skøyta ble bygget om flere ganger mens den var i Redningsselskapet. Blant annet ble det skiftet motor i 1955, og da fikk skøyta også nytt rorhus og ny bestikklugar. På 1980-tallet ble taket i aktre salong hevet, og båten ble utstyrt med bermudarigg.

Veteranskøyte
-------------

I 1992 ble «Biskop Hvoslef» kjøpt av Balsfjord bygdemuseum. Senere ble den pensjonerte redningsskøyta overtatt av en stiftelse. Fra 1992 stod skøyta også på Riksantikvarens liste over verneverdige fartøyer, men vernestatusen ble opphevet da skøyta skiftet eier i 2013.

Ved omrigging fikk «Biskop Hvoslef» høyt gaffelsegl med kort gaffel, og bermudasegl på mesanmasta.

Referanser
----------

1. ↑  Nilsen, Oddvar (1990). *Nødrop fra havet! : Redningsselskapet gjennom 100 år*. Ålesund:Nordvest forlag. s. 182–184. ISBN 8290330499.
2. 1 2  «RS 38 Biskop Hvoslef». *www.redningsselskapet.no*. Besøkt 1. mars 2017.
3. ↑  Foss, Bjørn (1994). *Hundre år med redningsskøyta*. Grøndahl Dreyer. s. 315. ISBN 8250420772.
4. 1 2 3  «Biskop Hvoslef». *Norsk Forening for Fartøyvern*. 11. mai 2013. Besøkt 1. mars 2017.
5. ↑  Eliassen, Per (6. juni 1992). «Redningsskøyte til Balsfjord Bygdemuseum». *Tromsø*. s. 17.
6. ↑  «"Biskopen" overføres». *Nye Troms*. 18. april 1995.

Eksterne lenker
---------------

* «RS 38 «Biskop Hvoslef»». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning. .

| * v
* d
* r
Redningsskøyter designet av Bjarne Aas |
| --- |
| 
* «Biskop Hvoslef»
* «Erik Farup»
* «Frithjof Wiese»
* «Christian Bugge»
* «Storebrand»
* «Astrid Finne»
* «Idun»
* «Christian Børs II»
* «Thomas Fearnley»
* «Ragnhild Schanche»
* «Gustav B. Bull»
* «Willie Wilhelmsen»
* «Osloskøyta»
* «Ole O. Lian»

 |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Riksantikvaren kulturminne
 |
**TV Haugaland** er et foretak som ble stiftet 20. november 1990 i Haugesund for å produsere lokal-TV på Haugalandet i daværende Rogaland fylke.

Etter noen år ble TV Haugaland solgt til en gruppe investorer på Åkrehamn, deriblant Bøhn Regnskap. Studioet ble da flyttet til Åkrehamn. De nye eierne ansatte Dag Sandslett som daglig leder. Blant programmene som ble produsert i studioet i Åkrehamn var *TV Bingo*, *Pyramiden*, *Adventsprogram* og reportasjer om hendelser på Haugalandet.

I 1994 overtok nye eiere stasjonen, som ble flyttet tilbake til Haugesund sentrum. Programprofilen ble endret og presentasjonen av kanalen ble modernisert.

Kanalen har[*når?*] konsesjon i 14 kommuner i Nord-Rogaland og Sunnhordland (omtrent det området som blir kalt Haugalandet).

TV Haugaland er blant de eldste lokal-TV-stasjonene i Norge.

Flere programledere i riksdekkende media startet sin karriere i TV Haugaland, for eksempel Julie Strømsvåg (TV 2), Thomas Henschien, Margaret Stakkestad (TV 2), Øyvind Fjeldheim i TV 2 og Ray Kay.

Sommeren 2018 var TV Haugaland truet av konkurs. Høsten 2018 kjøpte en av aksjonærene opp aksjemajoriteten i selskapet TV Haugaland as. Kanalen er i dag[*når?*] en frittstående kanal.

I februar 2022 ble det offisielt kjent at Schibsted kjøpte opp 40 prosent av aksjene i TV Haugaland. Det skjer etter at TV-kanalen har vært lokaleid i 30 år.

Ansvarlig redaktør siden 2018 er Karen Hesseberg.

Redaktører
----------

* Margareth H. Langebro (1994-2004)
* Øystein Merkesvik (?–2018)
* Karen Hesseberg (2018–)

Referanser
----------

1. ↑  Jor, Eira Lie (28. juni 2018). «Fotballklubb selger seg ut av medier igjen: Lokale eiere tar over Karmøynytt». *Medier24.no* **(norsk)**. Besøkt 19. september 2020. «Onsdag ble Norvegen Media AS enige med Haugaland Media AS om en avtale om oppkjøp av lokalavisen Karmøynytt og siden hnytt.no, ifølge en pressemelding. De to lokale mediene har de siste årene vært en del av Haugaland Media, hvor FK Haugesund eier 90 prosent. Men drifta har vært utfordrende, og mediehuset har slitt med lønnsomheten. Mens TV Haugaland er truet av konkurs, er det altså nå blitt en løsning for de to andre merkevarene.»
2. 1 2  «TV Haugaland har fått ny eier». *www.h-avis.no* **(norsk)**. 29. juni 2018. Besøkt 19. september 2020.
3. ↑  Schibsted går inn på eiersiden i TV Haugaland *Extraavisen (Publisert 9.februar 2022)*

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted


| * v
* d
* r
Norges flagg TV-kanaler i Norge |
| --- |
| NRK | 
* NRK1
* NRK2
* NRK3
* NRK Super
* NRK Tegnspråk

 |
| TV 2 | 
* TV 2 Direkte
* TV 2 Livsstil
* TV 2 Nyheter
* TV 2 Sport (Premium)
* TV 2 Zebra

 |
| Discovery | 
* TVNorge
* FEM
* MAX
* VOX
* Discovery
* Eurosport
* ID
* TLC

 |
| Viaplay | 
* TV3
* TV3+
* TV6

 |
| Lokal-TV | 
* Bergen Student-TV
* fvntv
* SeByen
* Trønder-TV
* TVA
* TV Halden
* TV Haugaland
* TV Modum
* TV Nordvest
* TV Nord
* TV Telemark
* TV Vest
* TV Vestfold
* TV Østfold 24
* TV8 Follo
* TV8 Sunnmøre
* Viking TV

 |
| Øvrige | 
* Auto Motor Sport
* Empo TV
* Kanal 10
* Matkanalen
* MTV
* Utrop TV
* VGTV
* Visjon Norge

 |
**Slaget ved København (1342)** den 26. august 1342 mellom danskene støttet av hanseatene og en holstensk-svenske hær ble et midlertidig tilbakeslag for den norsk-svenske kongen Magnus Eriksson.

Han hadde kjøpt til seg de østdanske landsdelene inkludert Skåne i 1332, men den nye danske kongen, Valdemar Atterdag, hadde nektet å anerkjenne det norsk-svenske oppkjøpet av pantet på Skåne, Halland og Blekinge og startet de danske gjenforeningskrigene etter hans tronbestigelsen i 1340.

Under stridighetene mellom de tyske borgherrene og danskene på Sjælland hadde danskekongen kommet i konfrontasjon med kong Magnus Erikssons mor Ingebjørg som residerte på slottet Kalundborg.

Etter en beleiring av Kalundborg hadde gått galt i sommeren 1341 inngått danskekongen og holstenerne samt Ingebjørg og hennes sønn kong Magnus Eriksson en våpenstillstand som ble brutt det neste året. Dermed intervenerte en svensk hær i de danske-tyske kampene på Sjælland og overtok København sammen med slottet som forble uinntagelige for resten av krigen mellom kongene.

Den svenske hæren støttet av holstenske hæravdelinger møtte den danske hæren utenfor byen København den 26. august 1342. Slaget sluttet med en fullstendig dansk seier der store deler av den svenske ekspedisjonen til Sjælland var knust. 350 svensker var drept og langt flere ført bort i fangenskap.

Men København slott holdt ut. Med denne gevinsten som hadde vært mulig ved å kjøpe ut den tyske borgherren von Plessen med 7000 mark sølv, satt kong Magnus Eriksson på en av de viktigste besittelsene i det danske kongeriket. Valdemar Atterdag som mistet sine allierte, hanseatene som sluttet fred med Sverige og holstenerne i 1343, måtte erkjente oppkjøpet av Skåne, Blekinge og Halland ved freden den 18. november 1343. I bytte mot disse innrømmelsene overrakte København slott Magnus Eriksson til danskene.

Kilder
------

* *Ulf Sundberg* Medeltidens Svenska Krig 2002 ISBN 91-89660-11-0
En eske *England's Glory*-fyrstikker
**England's Glory** er et varemerke for fyrstikker i Storbritannia. Det bærer bildet av et slagskip fra viktoriatiden, HMS Devastation.

Historie
--------

Produktet ble opprinnelig laget i Gloucester av S.J. Moreland and Sons, som ble tilknyttet Bryant and May i 1913, skjønt fullt eierskap av *Bryant and May* ikke kom før i 1938.

Konsolideringer i markedet førte til at *Bryant and May's* fyrstikker senere ble produsert i Garston i Liverpool, London og Glasgow. *England's Glory* ble et varemerke, og det ble markedsført fortrinnsvis i Nord-England og i Midlands. The matches made in Glasgow were marketed in Scotland as *Scottish Bluebell* matches.

Bryant and May opphørte i 1980-årene, men varemerkene *England's Glory* og *Scottish Bluebell* ble overtatt og blir produsert av Swedish Match.

Referanser
----------

1. 1 2 3  Beaver, Patrick (1985). *The Match Makers: The Story of Bryant & May*. London: Henry Melland Limited. ISBN 0-907929-11-7.

Eksterne lenker
---------------

* Samuel John Moreland
**Arne Mathiasson Sølvberg** (født 30. november 1950 i Stryn) er en norsk folkemusiker (hardingfele, fele og fløyter) og danser, begge deler innen Nordfjordtradisjonen.

Sølvberg har grunnfag i folkedans ved NTNU. I fem år mottok han arbeidsstipend fra Statens kunstnerstipend. Han har vunnet Landskappleiken to ganger, i 1989 på vanlig fele og i 2004 innen dans sammen med kona Asbjørg. Han har vært dommer på mange kappleiker både i spill og i dans. I perioden 1989–1994 var han fylkesmusiker i Sogn og Fjordane. Han har spilt en rekke konserter med Rikskonsertene og opptrådt i flere europeiske land og i USA. Som musiker opptrer han som regel enten alene eller sammen med gitarist Øyvind Lyslo eller som leder for spelemannslaget Fjelljom.

Han har gitt ut tre album med slåtter kun framført på hardingfele eller fele. For det ene, *Nordfjordslåttar*, vant han Spellemannprisen 1996 i klassen folkemusikk/gammaldans. I tillegg til å være frilans musiker og danser har han hatt deltidsstilling som felelærer ved Stryn kulturskule og i perioder ved Firda vidaregående skule. Han har dessuten holdt en rekke kurs og forelesinger, blant annet ved Ole Bull-akademiet, og vært sensor for folkemusikkstudenter ved Norges musikkhøgskole. I perioden 2004–2007 var han leder i Rådet for folkemusikk og folkedans. Han sitter[*når?*] i styret for Førde Internasjonale Folkemusikkfestival og i styret for Opera Nordfjord.

På kong Olav Vs 80-årsdag den 2. juli 1983 fremførte 150 spelemenn Sølvbergs spesialverk for anledningen, Kongeslåtten. Han har også laget en rekke andre nye slåtter, og mange av dem er utgitt på plate.

Priser og hedersbevisninger
---------------------------

* Stryn kommunes kulturpris 1994
* Spellemannprisen 1996 i klassen folkemusikk/gammaldans
* Sogn og Fjordane ungdomslags ærespris i 2000
* Folkemusikkprisen for Sogn og Fjordane 2006
* I desember 2010 mottok Sølvberg H. M. Kongens Fortenestemedalje i sølv for sin innsats for norsk folkemusikk
* Æresmedlem i FolkOrg – organisasjon for folkemusikk og folkedans i 2012
* Hilmarprisen 2013

Diskografi
----------

* 1970-tallet: To LP-plater med folkemusikk og gammeldans
* 1990: *Syngande strenger* – med gitarist Øyvind Lyslo
* 1996: *Nordfjordslåttar* – solo fele, hardingfele og tussefløyte
* 1997: *Song og spel i Stryn –* med spelemannslaget Fjelljom
* 2005: *Kveik* – solo fele og hardingfele
* 2010: *Din og hass far sin* – med spelemannslaget Fjelljom
* 2010: *Ved Jakupsteinen* – med trekkspiller Kjell Plassen
* 2012: *Korri korri* – med spelemannslaget Fjelljom
* 2013: *Ny glød –* solo på tarmstrengsfeler

Referanser
----------

1. 1 2  Spellemannprisens arkiv Arkivert 17. mars 2016 hos Wayback Machine.. 1996. Besøkt 18. februar 2017.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Slaget ved La Belle-Famille** fant sted 24. juli 1759 under den franske og indianske krigen langs Niagara Rivers østre bredd (omtvistet mellom det franske Canada of den britiske provinsen New York). Den franske hjelpestyrken til François-Marie Le Marchand de Lignery som var på vei til den beleirede franske garnisonen på Fort Niagara gikk rett inn i et bakhold mot britene og irokeserene, som var kommandert av Eyre Massey. Dette var en del av det større Slaget ved Fort Niagara. 

Britene visste at franskmennene var på vei og bygde et brystvern over veien tre km sør for Fort Niagara. Franskmennene ble angrepet i et bakhold og styrken deres ble knust og påført store tap. Kaptein Le marsand de Lignery ble dødelig såret i slaget.

Litteratur
----------

* Brumwell, Stephen. Redcoats: The British Soldier and War in the Americas, 1755-1763. NY: Cambridge University Press, 2002. ISBN 0-521-80783-2
* Dunnigan, Brian Leigh, Siege - 1759, The Campaign against Niagara, 1996, ISBN 0-941967-15-8
*Artikkelen omhandler cellisten Arne Melsom. Se annet sted for oseanografen Arne Melsom (1962).*

**Arne Melsom** (født 31. januar 1905 i Stavern, død 8. mars 2002) var en norsk cellist, en av landets ypperste i sin tid og 2. solocellist side om side med Karl Andersen i Oslo Filharmoniske Orkester (1931–70).

Som ungdom spilte han ofte med den kjente pianisten og organisten Åge Myklegård. I Oslo studerte han cello med filharmonikerne Otto Buschmann og Alexander Schuster før han reiste til Leipzig hvor han studerte med professor Julius Klengel.
Hans offentlige solodebut fant sted i Universitetets Aula i 1926. Som kammermusiker var han svært ettertraktet, og han var medlem av
Arve Arvesens trio, Oslo Kammertrio og Oslo Strykekvartett. Som solist spilte han blant annet Johan Svendsen cellokonsert D-dur.

I ett år (1951 – 1952) var han solocellist i Bergen Filharmoniske Orkester med permisjon fra Oslo Filharmoniske Orkester hvor han fortsatte til oppnådd pensjonsalder i 1970. Orkestrets cellogruppe var på bare 6 musikere, men gruppen var utpreget homogen. De seks cellistene var Karl Andersen, Arne Melsom, Sverre Krøvel, Hans Balchen, Arne Novang og Levi Hindar.

Referanser
----------

1. 1 2 3   www.begravdeioslo.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   eavis.aftenposten.no[Hentet fra Wikidata]
**Wilhelmine Andresine Brandt** (født 25. november 1827 i Trondhjem, død 22. januar 1915 i Kristiania) var en norsk slektshistoriker og filantrop.

Brandt var av borgerslekt, og begynte sitt genealogiske forfatterskap med sin egen slekt, *Familijerne Lossius og Brandt*, i 1863. Hennes virksomhet som genealog toppet seg med *Slægten Benkestok* i 1904. Fra 1884 brukte hun mye av sin tid og genealogiske kunnskap til å bistå trengende med å finne fram til familielegater og stiftelser som de var berettigede til. For dette arbeidet fikk hun fra 1893 statsstipend.

Hun var ugift, bodde fra 1852 med sin mor Wilhelmine Lossius Brandt (1795–1879) i Bergen, og fra 1885 i Kristiania. Faren Peter Andreas Brandt (1792–1862) bodde fra 1834 i Brasil som zoologisk forskningsassistent.

Litteratur
----------

* S.H. Finne-Grønn. «Wilhelmine Brandt» I: *Norsk biografisk leksikon*, 1. utg.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Historisk befolkningsregister **·** BIBSYS **·** Geni **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
Ubåtjageren KNM «Hitra» i Scalloway havn på Shetland, 20. juni 2003
**Realf Joakim Hansen** (født 12. juli 1915, død 28. oktober 1995 i Harstad) var en norsk motstandsmann og medlem av Shetlandsgjengen. Han er kjent for sin innsats under andre verdenskrig, da han ble dekorert med Krigskorset, Norges fremste utmerkelse.

Under okkupasjonen kom Hansen over til Storbritannia der han gikk inn i de norske styrkene. Han ble med i den norske marinens spesialavdeling, populært kalt Shetlandsgjengen. Hansen seilte i hemmelige oppdrag mellom Norge og Shetland, og fraktet soldater, etterretningsagenter, flyktninger og militære forsyninger over Nordsjøen. I vintersesongene 1943–44 og 1944–45 gjennomførte Hansen 41 turer med «Hitra». Han var blant dem som hadde flest turer til det okkuperte Norge.

Utmerkelser
-----------

I statsråd 2. august 1946 ble utskrevet ledende dekksmann Hansen tildelt Krigskorset med sverd «For fremrakende [sic] innsats under utførelsen av særoppdrag».

I 1995 ble han hedret med statuett av Sjømilitære Samfund.

|  |  |
| --- | --- |
| Utmerkelser

|  |
| --- |
| Krigskorset med sverd |

 |

Referanser
----------

1. 1 2  Erik Gjems-Onstad (red.): *Krigskorset og St. Olavsmedaljen med ekegren*, Oslo: Grøndahl Dreyer, 1995, s. 155–156.
2. ↑  Sivertsen, Svein Carl: *Sjømilitære samfunds 160 årige historie. Glimt fra perioden 1835-1996*, Hundvåg: Sjømilitære samfund ved Norsk tidsskrift for sjøvesen, 1996, s. 134–135.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister **·** Krigsseilerregisteret
 |

Portal: Andre verdenskrig