recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
En **utvinningstillatelse** representerer en konsesjon, det vil si en rettighet til å drive leting etter petroleumsressurser og deretter produksjon i et angitt geografisk område i et begrenset tidsrom. Utvinningstillatelser kalles ofte i dagligtale bare lisens.1

Norge
-----

Utdypende artikkel: Oljeregimet i Norge

I Norge gis konsesjonen av myndighetene ved Olje- og energidepartementet til et foretak, vanligvis oljeselskap, eller til et konsortium av flere interessenter som må samarbeide. Man kan alternativt betrakte konsesjonen som en leieavtale mellom staten og leietakeren eller leietakerne for et geografisk angitt areal og en tidsperiode. Perioden er vanligvis 30 år.

Forpliktelser. Leietakerne må yte staten kompensasjon i form av årlige arealavgifter og gjennomføring av et gitt antall letebrønner, noen ganger også seismiske undersøkelser i hele leieperioden.

### Geografisk avgrensing

Geografisk angis hver lisens med ett eller flere polygon fra en eller flere blokker. Hvert polygon er definert av et sett av koordinatpar.

Rettighetshaverne – forholdet mellom deltakere. Når flere interessenter samarbeider innenfor lisensen har deltakerne eller rettighetshaverne hver en andel av leiekontrakten. Andelen for en deltaker er en brøk av totalen bestemt av myndighetene ved tildeling av lisensen. Denne fordelingsbrøken benyttes vanligvis til å fordele både kostnader og inntekter mellom alle deltakerne forbundet med aktiviteter knyttet til lisensen. Myndighetene bestemmer også hvilken rolle hver deltaker i lisensen skal inneha, vanligvis er det pekt ut en operatør og de øvrige leietakerne er ordinære medlemmer i lisensen.

### Omsetning av andeler

Andeler av attraktive lisenser er gjenstand for kjøp og salg på lignende måte som at aksjer i vanlige selskaper skifter eier. Slik handel forekommer for eksempel når flere av aktørene ønsker å effektivisere daglige operasjoner og drift i gitte større geografiske områder. Alt kjøp og salg må godkjennes av myndighetene før de trer i kraft.

### Tilbakelevering

Dersom leteboringer leder til en konklusjon om at det ikke vil bli igangsatt utvinning / ikke er drivverdige forekomster i arealet (ingen funn) som omfattes av lisensen, så skal myndighetene underrettes. Det kan og søkes om tilbakelevering av hele eller deler av lisensen for å bli fritatt for innbetaling av arealavgifter og andre plikter.

1Lisens er også en mye brukt betegnelse for organisasjonen av deltakende enheter fra rettighetshaverne som styrer aktiviteter blant rettighetshaverne i en utvinningstillatelse. Rent praktisk blir dette organisert gjennom fag- og styringskomitéer. Operatøren sørger for effektuering av vedtak.
**Michel Oksenberg** (født i 1938 i Antwerpen i Belgia, død 2001 i USA) var en ledende amerikansk sinolog som tidvis arbeidet akademisk, tidvis i den amerikanske statsadministrasjon. Han var nært knyttet til USAs prosess frem mot normalisering av forbindelsene med Folkerepublikken Kina under president Jimmy Carters administrasjon. 

På det akademiske område underviste Oksenberg ved University of Michigan i tyve år, og underviste også ved Stanford University, Columbia University og The East-West Center i Honolulu. Han har hatt stor innflytelse på amerikansk sinologi.

Mellom 1977 og 1980 var Oksenberg et ledende stabsmedlem på USAs National Security Council, med særlig ansvar for Kina og Indokina. I 1978 begynte han på prosessen med normalisering av USAs relasjoner fil Folkerepublikken. Veien for en slik normalisering var fra amerikansk side blitt åpnet av president Richard M. Nixon ved hans besøk i Beijing i 1972, men i 1978 anerkjente USA fortsatt regjeringen i Taiwan som Kinas rettmessige representant i diplomatiet. Oksenberg hjalp den amerikanske regjering til å endre på dette, samtidig som man fikk på plass en forsvarsavtale med Taiwan.

Referanser
----------

1. 1 2   The New York Times, www.nytimes.com[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   www.nytimes.com[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Michel Oksenbergs Stanford.nekrolog

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC
 |
Mondial 8
Mondial QV
Mondial 3.2
Mondial t
**Ferrari Mondial** (1980–93) er en serie italienske sportsbiler levert som coupe med ordentlig tak, to dører og fire seter (2+2), og fra 1983 som cabriolet med to seter og et stofftak som kunne tas bort. Den hadde en midtmontert 8-sylindret motor (V8) montert på langs, og var fabrikkens første serieproduserte bil med bensininnsprøytning, levert av det tyske firmaet Bosch. Om lag 6 100 biler ble laget. Karosseriet var tegnet av Pininfarina og bygget av *Carrozzeria Scaglietti* i samme byen der Ferrari holder til.

Serien var en etterfølger av Ferrari GT4, en 4-seter som ble produsert fra 1972 til 1980. 
Navnet «mondial» markerte at Ferrari for sjette året på rad hadde vunnet Formel 1-sesongen 1979, reserbilenes verdensmesterskap, som på italiensk heter *campionato mondiale*. Modellnavnet brøt ellers med firmaets vante modellnavning efter sylindervolum.

**Mondial 8** utkom i 703 eksemplarer. I 1982 gikk man med modellen **Quattrovalvole (QV)** fra 2 til 4 ventiler per sylinder, og solgte 1145 stykk. Fra 1983 tilbød de også en cabriolet som med sine to bakseter, solgte godt i USA, tilsammen 629.

I 1985 økte man motoren fra 3 til 3.2 L og kalte modellen **Mondial 3.2**. Med modernisert front solgte den i 987 enheter. Cabrioletutgaven solgte 810 enheter.

Den siste utgaven var **Mondial t** fra 1989 og kunne kjøpes med automatisk clutch. Betegnelsen "t" kom av at motor hadde rotert 90 grader og stod vinkelrett på girkassen (som en "t"), samt at fabrikken ville feire F312 T-serien som hadde vunnet flere Formel 1-sesonger på 1970-tallet. Bilen ble også solgt til Norge.

| modell | antall | Syl.volum | Kraft |
| --- | --- | --- | --- |
| Mondial 8, 1980 | 703 | 3 L | 214 hk |
| Mondial Quattrovalvole (QV), 1982 | 1145 + 629 cab | 3 L | 240 hk |
| Mondial 3.2, 1985 | 987 + 810 cab | 3.2 L | 270 hk |
| Mondial t, 1989 | 858 + 1017 cab | 3.4 L | 300 hk |

Referanser
----------

1. ↑  Dan Neil, *The 50 worst cars of all time* i *Time (magasin)Time*, 2007.
2. ↑  Mondial 8 fra auto.ferrari.com.
3. ↑  Mondial quattrovalvole fra auto.ferrari.com.
4. ↑  Mondial cabriolet fra auto.ferrari.com.
5. ↑  3.2 Mondial fra auto.ferrari.com.
6. ↑  3.2 Mondial cabriolet fra auto.ferrari.com.
7. ↑  *Ferrari Mondial review* i Top Gear fra det britiske BBC, se også *Top Gear, the worst car in the history of the world* fra 2012.
8. ↑  Mondial t fra auto.ferrari.com.
9. ↑  *Oslos underverden. «Kriminelle» Ferrarier* i Dagbladet den 23. august 1999.
10. ↑  Christine Engh, *Svindlerliga lurte til seg tre millioner* i Aftenposten den 4. november 2002.
11. ↑  Anders Meier Strømme, *Guttedrømmen* i Rogalands Avis den 13. mars 2010.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Ferrari Mondial – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
***Kveldsnytt*** er et norsk nyhetsprogram som sendes hver kveld på NRK1. Programposten ble først sendt mandag 9. november 1964 under navnet «Nyhetssammendrag», deretter som "Nyheter". Programposten endte med navnet "Kveldsnytt" den 25. januar 1965.

Programmet produseres av *Dagsrevyen*-redaksjonen. Det sendes hver kveld rundt klokka 23 og varer i ca 15 minutter. Sendingen starter med nyheter, før sporten tar over etter rundt 10 minutter.

Studio
------

Studio 5 på NRK Marienlyst, hvor *Kveldsnytt* sendes fra (2008).
*Dagsrevyen*, *Dagsrevyen 21* og *Kveldsnytt* sendes fra studio 5 på Marienlyst i Oslo. Studioet har blitt endret flere ganger, men har i det siste for det meste bestått av NRK-blått. I august 2007 endret NRK alle sine nyhetsstudioer og vignetter. I denne endringen ble det innlemmet en rød sirkel i tillegg til fortsatt en stor del blått, men nå lysere blå en tidligere.

Referanser
----------

1. ↑  «Arbeiderbladet 1964.10.12». s. 10.
2. ↑  *Programbladet*. Norsk Rikskringskasting. 1965. s. 17.

Eksterne lenker
---------------

* Kveldsnytt i NRK Nett-TV
* Nyheter fra NRK
* Kveldsnytt-sending fra ca. 1984 med Anne Holt som nyhetsoppleser (YouTube)
*Utviklingen av kommunestrukturen i Minas Gerais – Vila do Carmo – Vila Rica*
Dette er et stamtre som viser utviklingen av kommunene i Minas Gerais som har sitt opphav i bosetningen Vila de Sabará. Stamtreet er bygd opp slik at hver kommune som er skilt ut av en annen havner til høyre og nedenfor «moderkommunen» og har en heltrukket linje. Dersom en kommune har skiftet navn, vil det nye navnet havne i en boks rett til høyre og med stiplet linje.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Vila de Sabará |   |   |
|   |
|  |  |  |   |   | Vila Nova da Rainha |   | Utvid |
|   |   |
|  |  |  |   |   | Vila do Príncipe |   | Utvid |
|   |   |
|  |  |  |   |   | Nossa Senhora da Piedade de Pitangui |   | Utvid |
|   |   |
|  |  |  |   |   | Paracatu do Príncipe |   | Utvid |
|   |   |
|  |  |  |   |   | Curvelo |   | Utvid |
|   |   |
|  |  |  |   |   | Santa Luzia do Rio das Velhas |   | Utvid |
|   |   |
|  |  |  |   |   | Vila Nova de Lima |   | Utvid |
|   |   |
|  |  |  |   |   | Cidade de Minas |
|   |
|  |  |  |   |   | Santa Quitéria |   | Utvid |
|   |   |

Litteratur
----------

* Toponímia de Minas Gerais. Joaquim Ribeiro Costa. Editora Itatiaia, Belo Horizonte, 1993.
* Slektstre for alle kommunene i Minas Gerais
**«Mrs. Brown, You've Got a Lovely Daughter»** er en britisk populærmusikksang, skrevet av Trevor Peacock. Den ble opprinnelig fremføret av skuespilleren, Tom Courtenay i *The Lads*, et britisk TV-skuespill fra 1963.

Den best kjente versjonen av sangen var med Herman's Hermits,som tok den til førsteplassen på den amerikanske Billboard Hot 100-listen i mai 1965. Herman's Hermits hadde to nummer én-sanger i USA, den andre var «I'm Henry VIII, I Am». Bandets versjoner ble aldri utgitt på singler i Storbritannia. «Mrs Brown, You've Got a Lovely Daughter» ble innspilt som en [afterthought] i to opptak, inneholdt en enestående dempet rytmegitar, spilt av Keith Hopwood, og en sangstemme med kraftig aksent av Peter Noone, med backing av Karl Green og Keith Hopwood. Bandet drømte aldri om den skulle bli utgitt på single, mye mindre en nummer én-sang i USA. Ifølge Noone var sangen velkjent hos britiske band. Den ble ofte fremført på bursdagsselskaper og navnet på jenta som ble feiret ble erstattet, for eksempel *Mrs. Smith* eller *Mrs. Jones* istedenfor *Mrs. Brown*. 

Alvin and the Chipmunks gjoirde en coverversjon av sangen på sitt album *Chipmunks à Go-Go* (1965).

Sangen ble utgitt i Japan av Odeon Records som OR-1272. «Wonderful World».

Svensk versjon
--------------

Robert Broberg og Olle Bergman har skrevet en svensk tekst. Den svenske tittelen er «Hans och Greta».

### Innspilling

* Robert Broberg. Utgitt på EP-platen *Robban* (Columbia SEGS 148) i 1967.
**Tysk jaktterrier** er en hunderase av typen terrier. Det er en mellomstor, kompakt og velproporsjonert jakthund med røtter fra tidsrommet like etter første verdenskrig i Tyskland.

Tysk jaktterrier er modig, tøff, arbeidsvillig, utholdende, vital, temperamentsfull, lojal, omgjengelig og lærevillig. Den skal være verken sky eller aggressiv. Den kan brukes som hihund, sporhund, drivende hund og til og med som apportør på land og i vann. Rasen er en typisk jaktspesialist med tøft temperament og stor skarphet. Den har et stort aktivitetsbehov.

Rasestandard
------------

Rett overlinje, godt markert manke og en sterk, rett ikke for kort rygg. Lend: Kraftig muskulatur. Kryss: Flatt, kraftig muskulatur. Bryst: Dypt, godt velvet ribben, ikke for bredt, langt brystben med lange bakre ribben. Underlinje/buk: Elegant bue bakover; korte stramme flanker, lett opptrukken buk. Hale: Godt ansatt på det lange krysset. Bør bæres litt hevet enn utpreget rett opp, skal aldri bæres inn over ryggen.

Farge: Sort, mørkebrun, sortgrå melert med rødgule avgrensede tegninger på øyebryn, snute, bryst, ben og rundt analåpningen. Lys og mørk maske like tillatt. De kan også ha små hvite tegninger på bryst og tær.

Mankehøyde: Hannhunder og tisper 33–40 cm 
Vekt: Hannhunder 9–10 kg, tisper 7,5-8,5 kg

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** LCCN **·** NKC
 |
**Arne Mæland** (født 4. november 1950 i Etne i Hordaland) er en norsk maler og billedhugger bosatt i Os.

Mæland er lærer av utdanning. Som kunstner er han i hovedsak selvlært, men har likevel studert under professorene Zamfir Dumitrescu, fra Romania, og Rino Giannini, Pietrasanta og Boutros Romhein, Arco Arte, Carrera, fra Italia.

Kunstarbeidet driver han med på heltid og har hatt mange oppdrag, både for private og offentlige institusjoner, for kirker og sykehus, privapersoner og bedrifter, såvel i Norge som i utlandet.

Arne Mæland benytter mange uttrykksformer og arbeider både med skulptur, akvarell og maleri i et allsidig formspråk som spenner fra det naturalistiske til det abstrakte. I dimensjon varierer verkene fra statuett til statue, fra små lysrelieff til kirkeutsmykking.

Kunstneren er dessuten initiativtaker til og leder for det internasjonale skulptursymposiet i Os, der kunstnere fra hele verden deltar.

Bybildet i Bergen bærer også preg av Mælands skulpturer. Nyttåraften 1999 plasserte han skulpturen «Uteliggeren» for å minne oss på at ikke alle har det like bra inn i det nye årtusenet. Kirkens Bymisjon kjøpte senere skulpturen. Statuen bærer teksten: «Ingen er bare det du ser».

Mæland avduket 4. februar 2007 sin hittil største skulptur, «Livet, leiken og draumane», som en gave til bergenserne fra Christian Rieber og Ragna Sofie Rieber.

Arne Mæland driver Galleri Solbakkestova, Os sammen med sin sønn Vidar Bratlund-Mæland.

Verk (utvalg)
-------------

* Fredssenteret «Ulpan Akiva» I Israel.
* FN-monument i Kongsvinger.
* Forliset «Folgefonna» i Skånevik.
* Erdal kirke på Askøy.
* Baptistkirken i Bergen.
* «Pillarguri» og «Steinarbeidaren» i Otta.
* «Tekstilarbeidermonumentet» i Dahle.
* «Til fridom» ved Odda sjukehus.
* «Ung jente» i Gent i Belgia.
* «Gruvearbeidaren» utanfor Stord.
* «Uteliggeren» og «Ventande» i Bergen
* «Livet, leiken og draumane» i Solheimsviken i Bergen

Litteratur
----------

* Geir Keys og Vidar Langeland: Arne Mæland ISBN 9788271292171

Eksterne lenker
---------------

* Arne Mælands offisielle nettsted
* Mæland hos Kulturnett[*død lenke*]
* Drømmen ble virkelighet - Radio Os
* Uteliggeren [*død lenke*]
**Arne Olav Nilsen** (født 27. januar 1941 på Osterøy) er en norsk politiker og lokalhistoriker. Han er utdannet almennlærer og har i tillegg universitetsutdannelse i historie.

I 1972 kom Nilsen inn i Sund kommunestyre som representant for Arbeiderpartiet. Han var ordfører i Sund kommune i 12 år i perioden 1979 til 1991. I tillegg har han vært formann i Hordaland Arbeiderparti og medlem av Hordaland fylkesting. I 1991 fattet han som ordfører et politisk vedtak om at alle kommunens innbyggere skulle være i godt humør, og nyheten om dette gikk verden rundt.

I 2000 ble han rektor på Glesnes skule.

Nilsen er leder for Sund sogelag, og er medforfatter av gards- og ættesoga i Sund kommune.

I 2006 mottok Nilsen Kongens fortjenstmedalje for stor innsats innenfor lokalt og regionalt samfunns- og kulturliv.

Referanser
----------

1. 1 2 3  *Norske ordførere og varaordførere 88-89* s. 155, Kommuneforlaget, ISBN 8272424835
2. ↑  Smiler fortsatt - 15 år etter Bergens Tidende
3. ↑  Måtte trekke seg fra politikken Arkivert 29. september 2015 hos Wayback Machine. Vestnytt
4. ↑  Arne Olav Nilsen held fram som leiar i Sund sogelag[*død lenke*] Sund kommune

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Even Johannes Evensen** | **Sunds ordfører**(1979–1991) | Etterfølger:**Harald Aasen** |
***Piya*** (kinesisk: 埤雅; pinyin: **Píyǎ**; Wade–Giles: *P'i-ya*; «utvidet [Er]ya») var en kinesisk ordbok sammensatt av Lu Dian (陸佃/陆佃, 1042-1102) på Songdynastiets tid. Han skrev dette sitt supplement til *Erya* sammen med sin *Erya Xinyi* (爾雅新義 «Ny utlegning av *Erya*»)-kommentar. Selv om *Piya*s forord var skrevet av hans sønn Lu Zai (陸宰/陆宰) i 1125, var selve ordboken egentlig ferdigstilt tidligere; Liu (1963:87) antar at det var i Yuanfeng-eraen (元豐, 1078–1085), det vil si i siste del av keiser Shenzongs regjeringstid.

Lu Dian delte inn *Piya* i åtte semantisk baserte kapitler som samsvarte tett med *Erya*s kapitler13-19. De eneste unntak er kapitlene 5 («Forklaring av hester») som er behandlet innenfor rammen av *Erya* 19 («Forklaring av husdyr») og 8 («Forlaring av himmelen») som svarer til første del av *Erya*.

| Kapittel | kinesisk | pinyin | oversettelse | Erya-kapittel |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 釋魚 | Shiyu | «Forklaring av fisker» | 16 |
| 2 | 釋獸 | Shishou | «Forklaring av villdyr» | 18 |
| 3 | 釋鳥 | Shiniao | «Forklaring av fugler» | 17 |
| 4 | 釋蟲 | Shichong | «Forklaring av insekter» | 15 |
| 5 | 釋馬 | Shima | «Forklaring av hester» | (19) |
| 6 | 釋木 | Shimu | «Forklaring av trær» | 14 |
| 7 | 釋草 | Shicao | «Forklaring av planter» | 13 |
| 8 | 釋天 | Shitian | «Forklaring av himmelen» | 8 |

Forordet beskriver Lus flora- og fauna-terminologi. Ettersom Song-myndighetene endret pensumet til den keiserlige embedsmannseksamen fra mestring av poesi til *jingyi* (經義/经义 «drøfte et klassisk sitat»), studerte ikke lenge de lærde plantenes og dyrenes lyriske navn.

Litteratur
----------

* Liu Yeqiu 刘叶秋. 1963. *Zhongguo gudai de zidian* 中国古代的字典 [Dictionaries of Ancient China]. Beijing: Zhonghua Shuju.

Eksterne lenker
---------------

* 1478 Korean woodblock edition *Piya*, Chinese University of Hong Kong Rare Book Collection
**Tone Frost Bathen** (født 1970) er professor på Fakultet for medisin og helsevitenskap ved NTNU. Bathen er kreftforsker og leder forskningsgruppen MR Cancer ved NTNUs Institutt for sirkulasjon og bildediagnostikk. Gruppen forsker på medisinske avbildningsmetoder (MR), for å kunne finne bedre metoder for å oppdage, karakterisere og behandle kreftsykdom. I forskningen brukes også kreftprøver fra pasienter og kreftmodeller, for å få bedre forståelse av biologien til kreft og mekanismer for hvordan sykdommen utvikles og reaksjon på behandling. Forskningen har hovedvekt på brystkreft og prostatakreft, i tillegg er gruppen involvert i andre studier knyttet til hjerte-karsykdom, svangerskapsforgiftning og utprøving av nye kontrastmidler. 

Bathen og forskergruppen ble i 2019 tildelt midler fra Trond Mohn stiftelse og Tromsø forskningsstiftelse (begge er basert på donasjoner fra Trond Mohn) i det nasjonale forskningsprosjektet «Kystsamarbeidet 180N». Samarbeidet skal forske på hvordan behandling av ulike kreftsykdommer og nevrologiske lidelser kan bli mer treffsikker og skånsom for pasientene, og omfatter universitetene og universitetssykehusene i Tromsø, Trondheim og Bergen.

Bathen har jobbet som kreftforsker siden 2006 og ble i 2013 ansatt som professor i MR teknologi. Hun har utdanning innen biokjemi og medisinsk teknologi fra NTNU.

Publikasjoner
-------------

* (no) Publikasjoner av Tone Frost Bathen i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
* (no) Publikasjoner av Tone Frost Bathen i BIBSYS

Referanser
----------

1. ↑  «Tone Frost Bathen - NTNU». *www.ntnu.no*. Besøkt 8. juli 2021.
2. ↑  «MR Cancer - Department of Circulation and Medical Imaging - NTNU». *www.ntnu.edu*. Besøkt 8. juli 2021.
3. ↑  «Bedre diagnostikk og behandling med avansert medisinsk avbildning – NTNU Medisin og helse». Besøkt 8. juli 2021.
4. ↑  «Trond Mohn Stiftelse | Banebrytende forskningssamarbeid skal gi bedre kreftbehandling». Arkivert fra originalen 9. juli 2021. Besøkt 8. juli 2021.
5. ↑  ««Kystsamarbeid»: Spleiser på 160 millioner til forskning i tre byer». *Dagens Medicin* **(norsk)**. Arkivert fra originalen 9. juli 2021. Besøkt 8. juli 2021.
6. ↑  Fondenes, Eivind (6. mai 2019). «Storsatsing på norsk kreftforskning: – Flere pasienter kan overleve». *NRK*. Besøkt 8. juli 2021.
7. ↑  «Tone Frost Bathen, Forfatter i Rollemodell». *Rollemodell*. Arkivert fra originalen 9. juli 2021. Besøkt 9. juli 2021.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** ISNI **·** ORCID **·** CRIStin
 |
Jielepagoden i Ruili
**Ruili** (kinesisk: 瑞丽; pinyin: *Ruìlì*) er et byfylke i det autonome prefektur Dehong i provinsen Yunnan i Folkerepublikken Kina. 

Befolkningen var på 108 298 innbyggere i 1999.

Historie
--------

Fylket het tidligere **Mengmao** (kinesisk: 勐卯, *Měngmǎo*), etter det gamle Maoriket som hadde sin hovedsstad ikke langt fra den nåværende byen Ruili. Maoriket eksisterte fra 1254 til 1448, og var styrt av daifolket som inntil nylig har vært nokså dominerende i denne delen av Sørøstasia.

Administrative enheter
----------------------

Ruili består av tyre storkommuner og tre kommuner: 

**Storkommunene** Mengmao 勐卯镇, Wanting 畹町镇, Nongdao 弄岛镇
**Kommunene** Jiexiang 姐相乡, Huyu 户育乡, Mengxiu 勐秀乡

Samferdsel
----------

Ruili er en viktig grenseby mellom Kina og Burma. På burmesisk side av landegrensen ligger byen Muse.

Kinas riksvei 320 går frem til grensen. Den begynner i Shanghai og løper sørvestover til grensen mellom provinsen Yunnan og Burma. Underveis er den innom blant annet Hangzhou, Nanchang, Guiyang, Kunming og Dali.

Referanser
----------

1. ↑  National Population Statistics Materials by County and City – 1999 Period, *i* China County & City Population 1999, Harvard China Historical GIS

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Ruili City – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** GeoNames
 |
Svafrlame sikrer seg sverdet Tyrving fra dvergene. Illustrasjon av Lorenz Frølich, 1906.
**Arngrim på Bolm** var en legendarisk norrøn berserk som omtales blant annet i den mytiske Hervors saga. Arngrim var far til Angantyr og stamfar til den svenske kongeslekten Munsöætten. Kildene til dette er usikre.

Tyrvingsyklusen
---------------

Historien om Arngrim er en del av Tyrvingsyklusen - historien om det magiske sverdet Tyrving (Tyrfing). Svafrlame (norrønt: Svafrlami), kongen av Gardarike, overrasket en gang de to dvergene Dvalin og Dulin, men lot dem beholde livet mot at de smidde et sverd til ham som skar jern like godt som tøy, som ikke rustet, og som ga seier i krig og tvekamp til den som svingte det. På avtalt tid kom Svafrlame tilbake og hentet sverdet. Dvergene ga ham sverdet, men i det de skulle lukke seg inn i steinen svor de på at sverdet skulle bli en manns bane hver gang det ble trukket av sliren, det skulle utføre tre store nidingsverk, og det skulle bli Svafrlames bane.

Berserken Arngrim som herjet i Østerled, kom i kamp med Svafrlame. Arngrim hogg armen av Svafrlame og tok sverdet Tyrving fra ham og drepte ham med det. Han tok stort bytte og bortførte kongens datter Eyfura og dro hjem til garden sin på øya Bolm. Med Eyfora fikk Arngrim tolv sønner. Den eldste var Angantyr, den nest eldste var Hjørvard som fridde til sveakongen Yngves datter Ingeborg. Ingeborg sa nei og foretrakk en av kongens hirdmenn, Hjalmar den hugstore. Hjørvard utfordret Hjalmar til duell på Samsø hvor alle de tolv kjempene ble drept. Før han døde rakk Angantyr å gi Hjalmar banesår med Tyrving.

Munsöætten
----------

Kildene til stamtavlen for Munsöætten er uklare og motstridende. Angantyrs datter Hervor var gift med Höfund og hadde sønnene Heidrek og Angantyr. Heidrek omtales som konge i Reidgotaland (goternes land) og har - ut fra etymologisk likhet - blitt oppfattet som østgoterkongen Ermanarik som døde i 376. Heidrek hadde sønnene Angantyr og Hlod. Hlod skal ha blitt drept i kamp mot sin bror da han ledet en hunnerhær mot goterne.

Heidrek skal ha vært oldefar til Ivar Vidfamne, konge i Svitjod fra 655 til 695.

Referanser
----------

1. ↑  Hervors saga, kap. 2
2. ↑  Snorre Sturlason, Ynglingesagaen, kap. 21
3. ↑  Hervors saga

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
***Placodister*** er en gruppe (slekt) av stumpbiller.

Utseende
--------

Middelsstore, avlange og nokså flate, oftest blankt svarte stumpbiller. Kroppen er nokså jevnbred og temmelig flat. Hodet har forholdsvis kraftige, foroverrettede mandibler, middelsstore fasettøyne og korte, klubbeformede antenner. Pronotum har gjerne skarpe lengdefurer på sidene. Dekkvingene er vanligvis noe forkortede (dekker ikke hele bakkroppen), med få men skarpe punktstriper. Beina er korte og kraftige.

Levevis
-------

Stumpbillene kan finnes i mange ulike habitater, men de fleste er på en eller annen måte knyttet til råtnende dyre- eller plantemateriale. De er rovdyr som lever av andre insekter, for eksempel fluelarver eller billelarver. Mange arter finnes på møkk eller åtsel. Noen arter, som gjerne er flate på form, lever under barken på døde trær. En del arter har spesialisert seg på barkbiller. Disse er tynne og sylindriske slik at de kan komme til i barkbillenes ganger. Noen arter er knyttet til reir av gnagere eller fugler.

Utbredelse
----------

Til tross for at slekten omfatter bare tre kjente arter forekommer den både i Afrika, Sørøst-Asia og Australia.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, **Coleoptera**
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien stumpbiller (Histeroidea)
			* Familien **stumpbiller**, **Histeridae**
				+ Underfamilien **storstumpbiller**, **Histerinae** Gyllenhal, 1808 - 144 slekter
					- Stammen Platysomatini Bickhardt, 1914
						* Slekten ***Placodister*** Bickhardt, 1918
							+ *Placodister mroczkowskii* Mazur, 1997
							+ *Placodister mundus* (Lewis, 1899)
							+ *Placodister nudisternus* Bickhardt, 1918

Referanser
----------

1. ↑  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 12. november 2020. Besøkt 12. november 2020.
2. ↑  Mazur, Slawomir (1997) New species of Histerid Beetles (Coleoptera, Histeridae). *Annales Zoologici*, vol. 47, no. 1-2.

Kilder
------

* Caterino, M.S. 2002. Histeridae, Clown Beetles på Tree of life

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Placodister* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Placodister* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Placodister* hos ITIS Rediger på Wikidata
**Tone Angell Jensen** (født 17. august 1954 i Svolvær) er en norsk journalist.

Hun gikk tidlig ut i arbeid, og hun jobbet som flyvertinne i Widerøe før hun utdannet seg til statsviter og journalist.

Hun har vært journalist, nyhetsredaktør og kommentator i *Nordlys* i Tromsø. Hun har også vært informasjonssjef i Sparebanken Nord-Norge, distriktsredaktør i NRK Troms og Finnmark, sjefredaktør og administrerende direktør i *Avisa Nordland* i Bodø i tre år og sjefredaktør og administrerende direktør i avisa *Fremover* i Narvik i tre og et halvt år.

Tone Angell Jensen fikk, sammen med kollega Linda Vaeng Sæbbe, i september 2012 Amedias journalistpris etter en serie avsløringer om regnskapsmanipulasjon i Troms Kraft og datterselskapet Kraft og Kultur.

Hun var oppnevnt som medlem av PFU for Norsk redaktørforening fra 2014 til 2016.

Referanser
----------

1. ↑  Rasmussen, Sissel M. (14. mars 2020). «Kommentatoren». *LO-Aktuelt*.
2. 1 2  Anders Horne (1. oktober 2012) Jensen tar over Fremover Fremover.no
3. ↑  Tone er ansatt som sjefredaktør Avisa Nordland. 2. mai 2013
4. ↑  Michaelsen, Gard L. (2. mars 2016). «Tone Angell Jensen går av i Fremover. Flytter hjem til Tromsø for å bli kommentator i Nordlys». Medier24. Besøkt 15. januar 2021.
5. ↑  Marianne C. Huseby og Jonas Pettersen (16. juni 2014) Schjenken og Spetalen blir nye varamedlemmer i PFU Dagbladet.
**Rui P. Magone** er en portugisisk sinolog knyttet til Østasiaavdelingen ved Freie Universität Berlin. Hans primære forskningsinteresse er om utdannelse i det senere keiserlige Kina, og da særlig de logistiske, pensummessige og intellektuelle aspekter ved den keiserlige embedsmannseksamen. Han forsker også på sino-portugisiske relasjoner på 1600- og 1700-tallet. 

Sammen med Henrique Leitão fra Universitetet i Lisboa arbeider han med på en oversettelse til engelsk av jesuitten Manuel Dias' *Tianwenlüe* (publisert 1615, et av de første og mest innflytelsesrike verker i Kina om vestlig astronomi). 

Han er medredaktør hos Harrassowitz for den akademiske serie *Opera Sinologica*.

Verker i utvalg
---------------

* «Who Wants to be a Bureaucrat? The Performative Dimension of Qing Civil Service Examinations», i *Asiatische Studien/Études Asiatiques* LVIII.3.2004, s. 581-595.
* *Die Zivil/Militär-Dichotomie in der Qing-Dynastie. Bilder für die Halle des Purpurglanzes. Chinesische Offizierporträts und Schlachtenkupfer der Ära Qianlong.* Berlin: Museum für Ostasiatische Kunst, 2003, s. 8-16.
* «Kanon und Konjektur: Das Lianshan und das Guizang als Topoi der konfuzianischen Exegetik», i *Oriens Extremus* 39.1, 1996, S. 8-28.
**Tillæg til den evangelisk-christelige Psalmebog** var den første salmesamlingen som ble autorisert for bruk i gudstjenester i Norge.

Tidlig på 1800-tallet brukte de fleste norske menigheter enten Kingos salmebok frå 1699 eller Evangelisk-christelig Psalmebog fra 1798.

Ved kongelig resolusjon av 10. september 1853 ble et *Tillæg til den evangelisk-christelige Psalmebog* autorisert for bruk ved siden av den *Evangelsk-christelige* i Vor Frelsers Menighed i Christiania. Dette «Christianiatillægget» ble etterhvert brukt av de fleste norske menigheter som brukte den *Evangelisk-Christelige*. Dette salmeboktillegget er den første salmesamlingen som ble autorisert for bruk i gudstjenester i Norge. Salmene i Christianiatillegget er ordnet tematisk.

Tillegget ble òg brukt ved siden av Kingos salmebok.

Eksterne lenker
---------------

* Digital utgave på nb.no

| * v
* d
* r
**Den norske kirkes Salmebøker**, et utvalg |
| --- |
| Kingos salmebok (Kingo; 1699) **·** Guldbergs salmebok (Harboe og Guldberg; 1778) **·** Landstads kirkesalmebog (Landstad; 1869) **·** Hauges salmebok (Hauge; 1873) **·** Nokre salmar (Blix; 1892) **·** Landstads reviderte (Jensen; 1924) **·** Nynorsk salmebok (Støylen, Hognestad og Hovden; 1925)  **·** Gir’ko-sál’bmagir’ji (1957) **·** Salmer 1973 (1973) **·** Norsk Salmebok (1985) **·** Salmer 1997 (1997)  **·** Norsk salmebok 2013 (2013)  |
| Se også Liste over forfattere i Norsk Salmebok og Salmer 1997 **·** Liste over forfattere i Norsk Salmebok 2013 |
Tianjinmuseeet og Yinheparken
**Tianjinmuseet** (forenklet kinesisk: 天津博物馆; pinyin: **Tiānjīn bówùguǎn**) er det største museet i Tianjin i Folkerepublikken Kina. Det ble grunnlagt den 20. desember 2004 ved sammenslåing av Tianjin kunstmuseum og Tianjin historiske museum. 

Bygget i bydistriktet Hexi har et areal på 31.400 m² og er dermed et av landets største bygninger. Det skal etterligne en flyvende svane. På tre nivåer er det utstilt over 150.000 artefakter knyttet til Tianjins kultur og historie. Blant de mest berømte er bronsefatet *Tai bao ding* (太保鼎) fra Zhoudynastiets tid.

* Tianjinmuseet sett fra fjernsynstårnetTianjinmuseet sett fra fjernsynstårnet
* Kart over museets tre etasjerKart over museets tre etasjer
* Fra museets førsteetasjeFra museets førsteetasje
* Fra tredje etasjeFra tredje etasje

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Tianjin Museum – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Tianjinmuseet
* Tianjinmuseet
Den ganske vanlige mørke formen er brunlig svart.  Foto: James Lindsay 
Typisk fremvinge fra en bladtege, med den lukkede åren, som danner to vingeceller, på den membrane vingespissen.
***Plagiognathus arbustorum*** er en tege som tilhører familiegruppen bladteger (Miridae). 

*Plagiognathus arbustorum* er vanligst lengst sør, men finnes på egnede steder i hele Norge, nord til Troms. Vanlig sørover i Europa.

Utseende
--------

*Plagiognathus arbustorum* er 3,5-5 millimeter lang. Den er variabel i fargen, fra olivenfarget til sortbrun. Oversiden har tett tilliggende hårbekledning. 

Dekkvingenes *membran* er mørk og røykfarget brun, med svarte årer. Årene danner to lukkede celler, som hos de fleste bladtegene (Miridae). Antennene er svarte med noen lysere litt gylne partier. Lårene (femora) er mørkflekket med en svært karakteristisk svart lengdelinje. 

Det er flere fargevarianter som har fått sine egne navn.   
…*f. pallidipennis* Reut.  
…*f. hortensis* Mey.-Dür.  
…*f. nigrofusca* Sti.  
…*f. reteri* Westh.  
…*f. brunnipennis* Mey.-Dür.

Levevis
-------

*Plagiognathus arbustorum* er svært vanlig omtrent på alle slags lolaliteter. Den foretrekker steder med litt skygge. Den lever helst på brennesle (*Urtica donéca*) men også flere andre urter.

Tegen har ufullstendig forvandling, overgang fra nyklekt larve til det voksne kjønnsmodne insektet går gradvis gjennom flere hudskift (nymfestadier). Nymfene ligner mer og mer på de voksne (imago) for hvert hudskifte.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Nebbmunner (Hemiptera)
	+ underorden **teger** (Heteroptera)
		- gruppe **Cimicomorpha**
			* familie **bladteger** (Miridae)
				+ underfamilien **Phylinae**
					- slekten *Plagiognathus*
						* ***Plagiognathus arbustorum* (Fabricius, 1794)**

Kilder
------

* Coulianos, C.-C. 1998. *Annotated Catalogue of the Hemiptera-Heteroptera of Norway.* Fauna Norwegia Ser.B 45 (1-2), side 11-39.
* Gaun, Sven 1974. *Blomsterteger (Miridae).* Danmarks Fauna nr.81, 279 sider.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *jordbærtege* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *jordbærtege* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *jordbærtege* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *jordbærtege* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *jordbærtege* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *jordbærtege* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *jordbærtege* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Plagiognathus arbustorum* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Plagiognathus arbustorum* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
Ordenstegnet for 
Sankt Georgs seiersorden
**Sankt Georgs seiersorden** (georgisk: წმინდა გიორგის სახელობის გამარჯვების ორდენი) er en georgisk orden innstiftet 24. juni 2004 til belønning av fremragende seierrik innsats for Georgia. Ordenen har én klasse og er den nest fremste utmerkelse i Georgia og rangerer etter ærestittelen Nasjonalhelt av Georgia. Ordenen tildeles av Georgias president.

Insignier
---------

Ordenstegnet for Sankt Georgs seiersorden består av et hvitkantet rødemaljert gullkors med utsvingte armer. Midtmedaljongen er rød med hvit bord og bærer et gullmotiv med Sankt Georg som dreper dragen. Dette er også motivet i Georgias riksvåpen. Korset er lagt på korslagte sverd i gull. Korset er opphengt i et ledd utformet som et kronet våpenskjold innrammet av grener. Skjoldet er hvitt med et rødt kors, georgskorset.

Ordensbåndet er tegnet er hvitt med en rød midtstripe. Fargene hvitt og rødt er hentet fra Georgias flagg.

Tildeling
---------

Ordenen er tildelt utenlandske statsledere og politikere, samt framstående georgiere. Første tildeling fant sted i 2005 og gikk til USAs president George W. Bush.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  «Georgia» i Guy Stair Sainty og Rafal Heydel-Mankoo: *World Orders of Knighthood and Merit*, andre bind, Buckingham: Burke's Peerage & Gentry, 2006, s. 1147.

Kilder
------

* «Georgia» i Guy Stair Sainty og Rafal Heydel-Mankoo: *World Orders of Knighthood and Merit*, andre bind, Buckingham: Burke's Peerage & Gentry, 2006, s. 1147
* State Awards, Georgias presidentembete
**Sam Raybould** (født 1875 i Chesterfield i England, død 1949 eller 1953) var fotballspiller. Han var spiss og er mest kjent for sin tid i Liverpool FC.

Raybould spilte for Ilkeston Town, Chesterfield, Derby og New Brighton Tower, før han ble signert av Liverpoolmanager Tom Watson i januar 1900.

Han gjorde sin debut for Anfield klubben 13. januar 1900 hjemme mot West Bromwich i en kamp Liverpool vant 2-0.

Han scoret totalt 128 mål på 226 kamper i alle turneringer for Liverpool, noe som gir ham en 10.-plass på listen over klubbens toppscorere gjennom tidene.

Han forlot Liverpool i 1907 til fordel for Sunderland. Han var også innom Woolwich Arsenal som senere ble til Arsenal FC før han la opp som aktiv fotballspiller.

Medaljer for Liverpool
----------------------

* **1900/1901:** Ligavinner 1. divisjon.
* **1904/1905:** Ligavinner 2. divisjon.
* **1905/1906:** Ligavinner 1. divisjon.

Kamper for Liverpool
--------------------

* **Liga:** 211 kamper, 119 mål.
* **Totalt:** 226 kamper, 128 mål.

Se også
-------

* Statistikk om Liverpool FC

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* Profil på Liverpools offisielle hjemmeside.
* Profil på LFChistory.net

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Ugla** er et boligområde i den vestre delen av bydelen Byåsen i Trondheim. Boligområdet avgrenses av Kyvannet og Ferstad i øst, Lianvannet og Lian i vest, Bymarka i nord og Dalgård i sør. Ugla har egen ungdomsskole, Ugla skole, som mottar elever fra Stavset, Dalgård og Byåsen barneskoler. Området består i all hovedsak av eneboligbebyggelse. Boligområdet er oppkalt etter Ugla gård, og navnet er sannsynligvis et elvenavn. Ugla har en holdeplass på forstadbanen Gråkallbanen.

Historie
--------

Ugla gård mellom 1925 og 1931. Foto: Adam Christian Hassel 
Gården Ugla er nevnt for første gang i 1559, og var i 1647 krongods. I 1661 tilhørte gården Caspar C. Schøller, og senere slekten With, før den i 1769 ble solgt til Frederik Larsen. Ugla tilhørte generalmajor Carsten Gerhard Bang ved slutten av 1700-tallet, og ble da benyttet som underbruk under Ferstad. Gården ble et selvstendig bruk igjen i 1847 da den ble solgt til Peder N. Solberg. I 1794 fantes det et større møllebruk på Ugla. Denne besto i 1847 av to møllebruk og en stampekvern.

I 1917 ble Ugla gård overtatt av A/S Graakalbanen, og jordveien ble utstykket til boligbebyggelse. Gården var omgitt av en liten park, og ble drevet som gjestgiveri og utfluktssted. Parkens inngang var gjennom en hvalkjeve, som var et kjent vartegn på Byåsen. I 1925 ble gården overtatt av A/S Ugla Gjestgiveri, som bygde den ut med restaurant, terrasser, andedam og en liten dyrepark. I 1927 ble det også bygget en fornøyelsesplass på Ugla. Bygningene på gården ble i 1929 ødelagt av en brann. Ugla var i årene 1925–1933 endeholdeplass på Gråkallbanen, før denne ble videre utvidet til Lian. Det tidligere hovedbruket var i 1939 utskilt og solgt til Leotine Emilie Hansen, som oppførte en ny hovedbygning i 1940. Eiendommen ble i 1940 kjøpt av A/S Ugla.

Litteratur
----------

* Bratberg, Terje T.V. (1996). *Trondheim byleksikon*. Kunnskapsforlaget. s. 582. ISBN 8257306428.
* *Strinda bygdebok*. Strinda bygdebokkomité. 1939. s. 490–491. ISBN 8270284386.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Holmen Glassverk** òg kjent som **Purkholmens Glasværk** og **Overgaards Glasværk** var et foretak som ble oppretta i 1827 av Hans Barlien. Verket var i første periode i drift til 1829. I 1831 ble det gjort et nytt forsøk, denne gangen organisert som et interesseselskap. Driften opphørte trolig i 1833, da ingen glassblåsere kan knyttes til verket etter dette. En ufullstendig kontobok fra verket fremvist Schmidt-Nielsen i 1921 indikerte også at driften stoppet i 1833, men at enkelte kontoer ble ført helt til 1840.

Verket produserte vindusglass, samt noe småglass på bestilling. Buteljer er et mulig tredje produkt.

Referanser
----------

1. 1 2  Trondhjems borgerlige Realskoles alene-priviligerede Adressecontoirs-Efterretninger, 23. november 1827, s.3
2. 1 2 3 4 5  Selliaas, Arnt-Erik; Storøy, Carl-Ivar (2019). *Hans Barlien: Denne forunderlige mand*. Embla. ISBN 9788293689058.
3. 1 2  Schmidt-Nielsen, L. (1922). *Glasverker i Trøndelagen*. Trondheim: Trondhjems Adresseavis Boktrykkeri.
Den tidligere klosterkirken, det eneste som i dag er igjen av klosteret.
**Holmcultram Abbey** (også skrevet *Holm Cultram Abbey* eller *Holme Cultram Abbey*) var et kloster tilhørende Cistercienserordenen som ble grunnlagt i 1150 i hva som i dag er den engelske landsbyen Abbeytown i Cumbria. Den gang det ble grunnlagt var det dog på et område som var eid av kong David I av Skottland, og som sammen med sin sønn Henry opprettet klosteret. Dets moderhus var Melrose Abbey i Melrose i Skottland, i seg selv knyttet til klosteret Cîteaux i Frankrike. Holmcultram Abbey etablerte selv et datterhus med Grey Abbey i Nord-Irland i 1193.

Henrik II av England gjorde krav på området i 1157 og klosterets skotske opprinnelse beskyttet det deretter ikke fra angrep fra skotter. Klosteret ble angepet en rekke ganger fra 1216 og framover. Et angrep i 1319 var særlig hardt. Klosteret ble oppløst i 1538 da sognet søkte om og fikk tillatelse for å bruke kirken.

Av klosterbygningene er ingenting blitt bevart. Den tidligere klosterkirken ble rammet av en rekke ulykker, blant annet at tårnet raste ned i 1600. Utbedringene etter ødeleggelsene har ikke forhindret at bygningene gradvis har minsket i størrelse, innbefattet de første seks nisjene av midtskipet, uten sideskip. I tillegg ble taket senket til en etasjes høyde og det har vært to større utbedringer i 1883 og 1913. Dette har etterlatt en bygning som er stor nok til å fortsette å tjene som sognekirken for Abbeytown den dag i dag.

Kirken ble meget skadet av ildspåsettelse den 9. juni 2006 hvor de originale nedtegnelsene til klosteret ble ødelagt, inkludert *cartularium* (avskrifter av grunnleggelse, rettigheter, familieforhold og lignende).

Referanser
----------

1. ↑  Youth charged after fire destroys medieval abbey, *The Guardian*, mandag 12. juni 2006

Litteratur
----------

* New, Anthony (1985): *A Guide to the Abbeys of England and Wales*. London: Constable ISBN 0 09 463520 X
* Robinson, David (red.) (2002): *The Cistercian Abbeys of Britain*. London: B.T. Batsford ISBN 0 7134 8727 5

Eksterne lenker
---------------

* Bilder av kirken før og etter brannen
* British History Online: The Register and Records of Holm Cultram: den komplette teksten av cartularium og andre tekster fra klosteret
* Solway Plain past and present – The Abbey Arkivert 3. desember 2010 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GeoNames
 |
**Vigenèrechifferet** er et polyalfabetisk substitusjonschiffer. Det er oppkalt etter Blaise de Vigenère, selv om det strengt tatt ikke var han som oppdaget metoden. "Polyalfabetisk" innebærer at samme bokstav i klarteksten kan være representert av flere tegn.

Styrken til Vigenèrechifferet er i stor grad avhengig av nøkkelens lengde og at den er tilfeldig valgt. Chiffermetoden ble ikke tatt i bruk med en gang. Det skyldtes to grunner: at metoden er litt langsom og at man ofte ikke trengte den sterke krypteringen.

Om nøkkelen er like lang som klarteksten, og bokstavene i nøkkelen er tilfeldig valgte, er det umulig å knekke chifferteksten. Å bruke nøkler som er like lange som klarteksten er upraktisk, men likevel i bruk (for eksempel i engangspassord).

Beskrivelse av metoden
----------------------

Vigenère-tabell
Om man skal kryptere *jeg kommer i morgen* med nøkkelen *EPLE*, gjør man følgende:
Først er det å anbefalt at man fjerner mellomrom i klarteksten. Deretter skriver man nøkkelen over klarteksten slik: *EPLEEPLEEPLEEPLE*. Når første bokstav i klarteksten *j* skal krypteres med *E*, finner man først E i kolonnen helt til venstre. Deretter følger man raden mot høyre (x-aksen) helt til man kommer til rekken for *j*. Der finner man bokstaven *N*.
Slik gjør man videre for *e*, som blir til *T*, *G*, som blir til *R*, osv.

Dekrypteringen skjer på samme måte. Når man vet at nøkkelordet er *EPLE*, finner man først bokstaven *E* i kolonnen til venstre (markert med rødt på bildet), beveger seg deretter inn i raden til man finner chiffertegnet *N*, og beveger seg til slutt opp til den grønne raden og finner bokstaven *j*.

Se også
-------

* Kryptering

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Britannica
 |
Stien gjennom Heath Wood
**Heath Wood** er et gravfelt bestående av 59 gravhauger fra vikingtiden nær Ingleby, Derbyshire, England. Det er det eneste kjente skandinaviske gravfeltet med gravhauger med kremasjonsgraver på De britiske øyer. Det antas å stamme fra Den store hedenske hæren som overvintret i England mellom 873-8 AD.

Arkeologiske undersøkelser
--------------------------

Under antikvaren Thomas Batemans utgravninger i mai 1855 fant man ut at noen av haugene var tomme kenotafhauger der kroppen formodentlig ikke var tilgjengelig. Utgravninger mellom 1998 og 2000 frembrakte en rekke funn som er tilgjengelige i Derby Museum. Det antas at haugene er fra samme periode som massegraven som ble oppdaget ved Repton noen få kilometer mot sør på 1950-tallet, bortsett fra at disse ikke kremasjoner.

Skogsområdet
------------

Skogsområdet leies for tiden av skogbruksmyndigheten fra Church Commissioners og det er navngitt som «Derbyshire 101» som et Scheduled Ancient Monument. Stien som går gjennom skogen kobler herregården Foremarke Hall med Knowle Hill. Disse to eiendommene, og dette landet, var eid av Burdettfamilien og stien var nyttig når familien flyttet til Knowle Hill mens byggearbeidet pågikk, og de ville fortsatt ha hatt behov for å besøke kirken St. Saviour som familien bygget i 1662. I det attende århundre var Heath Wood faktisk ett enkelt felt og veksten av skog har bare skjedd siden da. Uten skogen ville gravstedet ha hatt god utsikt over Trentdalen. Stien som går gjennom skogen sneier pent noen av gravhaugene, og det antas at ingen gravhauger ble skadet da den ble anlagt.

Referanser
----------

1. ↑  Richards, Julian (2004). «Excavations at the Viking barrow cemetery at Heath Wood, Ingleby, Derbyshire» (PDF). *The Antiquaries Journal* (84): 23–116.
**FLK «Nippon Maru 2»** var et flytende hvalkokeri tilhørende det japanske selskapet Nippon Suisan i Tokyo. Hun ble bygget ved verftet Osaka Iron Works & Co (forløper til Hitachi Zosen Corporation) i 1937, og søsterskipet FLK «Nippon Maru 3» gikk av stabelen året etter ved samme verft. I de tre sesongene før andre verdenskrig fanget hun i Sørishavet.

Under krigen gikk «Nippon Maru 2» i tankfart og ble flere ganger utsatt for ubåtangrep. Ved den japanske landgangen i Sarawaks hovedstad Kuching i desember 1941 ble hun satt i brann av en nederlandsk ubåt. Den 10. oktober 1942 ble hun senket av den amerikanske ubåten USS «Amberjack» utenfor New Ireland i Papua Ny-Guinea. Hun ble senere hevet av japanerne og satt tilbake i tankfart. Den 9. februar 1944 ble hun igjen skadet i et amerikansk ubåtangrep, denne gang fra USS «Bonefish» utenfor kysten av Fransk Indokina. Hun ble omsider senket av en torpedo fra USS «Pintado» 22. august 1944 og ligger ca. 200 nautiske mil sørøst for Shanghai. «Nippon Maru 2» var det største japanske handelsskipet som ble senket av en amerikansk ubåt under andre verdenskrig.

Se også
-------

* Liste over flytende hvalkokerier

Referanser
----------

1. ↑  Robert K. Headland (2009). *A chronology of Antarctic exploration* **(engelsk)**. London: Quaritch. ISBN 978-0-9550852-8-4.
2. ↑  AWM Collection Record: 304056[*død lenke*] Australian War Memorial
3. ↑  Amberjack (i) (SS-219) Uboat.net
4. ↑  Bonefish (SS-223) Uboat.net
5. ↑  Pintado (SS-387) Uboat.net
6. ↑  Japanese Naval and Merchant Shipping Losses The Joint Army-Navy Assessment Committee (JANAC)

Eksterne lenker
---------------

* Miramar Ship Index