recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Franz Krienbühl** (født 24. mars 1929, død 13. april 2002) var en sveitsisk arkitekt, først og fremst kjent som skøyteløper. Ikke primært for sine sportslige prestasjoner, men for oppfinnelsen av en aerodynamisk trikot som skulle revolusjonere skøytesporten.

I 1968, nesten 40 år gammel, ble han sveitsisk mester, og debuterte i olympisk sammenheng i OL i Grenoble. Han endte alltid langt nede på resultatlistene, inntil han i 1974 sammen med sine hjelpere utviklet en aerodynamisk trikot i én del, som bidro til betydelige forbedringer av hans personlige rekorder.

Den nye og tettsittende trikoten ble først latterliggjort, men Krienbühls resultater gjorde mange av konkurrentene nysgjerrige. I OL 1976 kom Krienbühl i en alder av 47 år på åttendeplass på 10 000 meter. Dette førte til en revolusjon innenfor skøytesporten, og snart brukte alle denne typen trikot.

1984 ble Krienbühl sveitsisk mester for 14. gang, 55 år gammel. Han la opp i 1986.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (de) Franz Krienbühl – Munzinger Sportsarchiv Rediger på Wikidata

* (en) Franz Krienbühl – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Franz Krienbühl – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Franz Krienbühl – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Franz Krienbühl – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Franz Krienbühl – Speedskatingbase.eu Rediger på Wikidata

* (en) Franz Krienbühl – SpeedSkatingNews.info Rediger på Wikidata

* (en) Franz Krienbühl – SpeedSkatingStats.com Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Munzinger (sport)
 |
Ulriksbanen med gondolen like nedenfor toppen av Ulriken.  
Foto: Svein-Magne Tunli (2011)
Ulriken med teletårnet og to av Ulriksbanens master (2008)
**Ulykken på Ulriksbanen** i Bergen skjedde 9. juli 1974 da en av banens gondoler falt ned. Om bord i gondolen var sju passasjerer og én vognfører. Fire av passasjerene omkom i ulykken, de andre fire ble skadet. Først fem år etter ulykken ble Ulriksbanen reparert og tatt i bruk igjen.

Hendelsen inntraff like før klokka 12. Trekkabelen røk i det en gondol var på vei inn til stasjonen på toppen av fjellet Ulriken. Gondolen raste nedover på bærekabelen til den vippet over den første masten nedenfor toppen og hoppet av bærekabelen. Gondolen falt i bakken og ble knust. De åtte personene som var om bord ble kastet ut av gondolen og landet i en svært bratt skråning. De fire passasjerene som landet på steinknauser og hardt underlag omkom av skadene de pådro seg, mens vognføreren og de tre andre passasjerene, som landet på gresset i skråningen, overlevde.

Blant personene om bord var et ektepar fra Bergen som hadde med seg sitt åtte år gamle barnebarn. Gutten overlevde mens besteforeldrene omkom. To kvinner fra Canada omkom begge i ulykken. De tre siste overlevende var en tysk mann og hans voksne datter, samt vognføreren.

Årsaken til at trekkabelen røk var at den var skadet av langvarig slitasje. Under granskingen av ulykken kunne det ikke fastslås hvorfor slitasjeskaden hadde oppstått. Den automatiske nødbremsen som skulle slå inn da kabelen røk, fungerte ikke. Årsaken til det ble ikke funnet. Gondolen hadde også en manuell nødbrems, men vognføreren ble kastet bakover da kabelen røk, og greide ikke å nå nødbremsen før gondolen sporet av og falt ned.

Vraket av taubanegondolen ble liggende i fjellskråningen i lang tid etter ulykken.

Kilder
------

* NRK: Ulykken som ingen trodde kunne skje (9. juli 2014, besøkt 11. juli 2014)
* NRK: - Ulriksbanen er trygg i dag (9. juli 2014, besøkt 11. juli 2014)

| * v
* d
* r
Bergen og tettsted |
| --- |
| Historie | 
* Alrek
* Angrepet i 1135
* Slaget i 1181
* Slaget på Bergens våg
* Slaget ved Alvøen
* Hansaforbundet
* Andre verdenskrig: Eksplosjonen på Vågen
* Bombingen av Laksevåg

 |
| Geografi | 
* Bergenshalvøya
* De syv fjell
* Omland

 |
| Politikk og administrasjon | 
* Bystyre
* Byråd
* Grunnkretser
* Ordførere

 |
| Kultur og samferdsel | 
* Bispedømme
* Bryggen
* Buekorps
* Bybanen
* Dialekt
* Festspillene
* Gater
* Det Hanseatiske Museum og Schøtstuene
* Monumenter
* Høyeste byggverk
* Største bedrifter
* Trikk

 |
| Relaterte artikler | 
* Bybranner
* Politivoldsakene

 |
| 
* **Portal**
* **Kategori**

 |
**Valentourettes** er et norsk tributeband som hyller rockeartisten Joachim «Jokke» Nielsen. Bandet ble etablert i forkant av Stavanger Punkrockfestival 2003 og er en samling av musikere fra Jokke & Valentinerne og  Jokke med Tourettes.

Bandet besto opprinnelig av Petter Baarli, Runar «Kula» Johannessen (Tourettes), Petter Pogo (Valentinerne og Tourettes) samt Jokke-fan Vidar Rugset. 

Bandet la ut på turne i 2003 og gjennomførte 31 konserter høsten 2003. Høsten 2006 bestemte Vidar Rugset seg for å slutte i Valentourettes. Tarjei Foshaug, alias Strange? Gentle fra Trashcan Darlings ble hans etterfølger.

Plateutgivelser
---------------

Valentourettes er et tributeband og har ikke gitt ut egne plater. Bandet deltar imidlertid på hyllingsplata *Det beste til meg og mine venner* som ble utgitt på Big Dipper og JEPS 12. september 2005. Bandet bidro med låtene «Tida er inne» og «Misforstått» sammen med vokalist Michael Krohn fra Raga Rockers.

Annet
-----

Valenourettes var musikere i Jokke-musikalen «Jokkes verdiløse menn» som gikk på Torshovteateret våren 2008. Det er Jokkes bror, Christopher Nielsen, som har skrevet manus. Regissøren er Anders T. Andersen.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Valentourettes – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (no) Valentourettes hos Nationaltheatret Rediger på Wikidata
* (en) Valentourettes på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Valentourettes på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Valentourettes på Songkick Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz **·** Discogs
 |
Franz Pfeffer von Salomon (til høyre for Hitler) på Rikspartidagene i 1927 i Nürnberg Foto: Deutches Bundesarchiv 
**Franz Felix Pfeffer von Salomon** (født 19. februar 1888 i Düsseldorf, død 12. april 1968 i München) var en tysk nazist og medlem av Riksdagen. Han var leder av Sturmabteilung (SA) etter at organisasjonen ble gjenopprettet etter den midlertidige nedleggelsen i 1923 (på grunn av Ølkjellerkuppet). Han satt i Riksdagen for NSDAP.

Salomon falt i unåde hos Hitler på grunn av sine nære forbindelser med Rudolf Hess som hoppet av til England i 1941. Han var politisk aktiv på delstatsnivå etter krigen.

Liv og virke
------------

Solomon var sønn av en Preussisk byråkrat og den eldste i en barneflokk på syv. 

Han gikk i inn militæret i 1910 hvor han ble fanejunker. Han tjenestegjorde i infanteriet i første verdenskrig og mottok Jernkorset i første klasse for sin innsats. Han gikk ut av krigen med graden Hauptmann. 

Han var like krigen etter avdelingsleder i et frikorps. Han ble senere kjent for å ha organisert en motstandsbevegelse mot Frankrikes okkupasjon av Ruhrområdet mens han var gauleiter for Westfalen. Han ble senere gauleiter for det øvre Bayern (Oberbayern), og på dette tidspunktet ble Heinrich Himmler hans sekretær. 

Etter å ha sverget lojalitet til Adolf Hitler i 1926, ble han den første lederen for SA etter reorganiseringen. Men han ble avskjediget 12. august 1930, da han mislyktes med å forhindre SA-lederen for det østlige Tyskland, Walter Sennes, fra å okkupere NSDAPs hovedkontor i Berlin, i misnøye over manglende lønnsutbetalinger, og konflikt med ulike gauleitere.

Etter avskjedigelsen var Salomon representant for NSDAP i Riksdagen, fram til november 1941, og var en del av forbindelsesleddet mellom Riksdagen og Rikskanselliet. Hans nære forbindelser med gauleiter Josef Wagner i Schlesien, som falt i unåde på denne tiden, og til Rudolf Hess, som fløy til Storbritannia, gjorde imidlertid at også Salomon falt i unåde.

Etter andre verdenskrig var Salomon aktiv i den hessiske folkevalgte forsamlingen fra det konservative partiet Deutsche Partei.

Referanser
----------

1. 1 2   Munzinger Personen, Munzinger IBA 00000007813, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Autorités BnF, BNF-ID 17105467w[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* History of the SturmAbteilung (engelsk)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Hermann Göring (til 1923)** | **Oberste SA-Führer**(1926–1930) | Etterfølger:**Adolf Hitler** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Deutsche Biographie **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** Munzinger (iba)
 |
***Neocrepidodera ferruginea*** (Scopoli 1763) er en bille som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae). 

*Neocrepidodera ferruginea* er mellom 2,7-3,6 mm lang. Den er gyllen eller lyst gulbrun på hodet, halsskjoldet (pronotum) og dekkvingene. Den eller har bare svak (nesten ikke synlig) punktur på halskjoldet og dekkvingene. Kroppen er litt langsmal og pæreformet. Beina er lyse, gulbrune. Baklåret er tykkere enn de andre lårene.

Både larvene og de voksne (imago) billene lever av å spise blad på næringsplanten. 

*Neocrepidodera ferruginea* tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Neocrepidodera ferruginea* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *Neocrepidodera ferruginea* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *Neocrepidodera ferruginea* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *Neocrepidodera ferruginea* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *Neocrepidodera ferruginea* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Neocrepidodera ferruginea* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata
* *Neocrepidodera ferruginea* - Fauna Europaea
* Norsk Entomologisk forening
**Valentinos Sielis** (gresk: *Βαλεντίνος Σιέλης*, født 1. mars 1990 i Paphos) er en kypriotisk fotballspiller som for øyeblikket spiller for den kinesiske klubben Gangwon FC. Sielis har tidligere spilt for blant andre Thoi Lakatamia, Anorthosis Famagusta og AEL Limassol i tillegg til aldersbestemte lag hos flere engelske klubber.

Klubbkarriere
-------------

Sielis startet sin fotballkarriere i England på aldersbestemte ungdomslag hos Arsenal FC (2001–2002) og Tottenham Hotspur (2002–2007). Han ble profesjonell hos Doncaster Rovers FC i 2007, men klarte ikke å slå igjennom på førstelaget og fikk ingen tellende kamper for klubben. I 2008 dro Sielis tilbake til Kypros hvor han skrev under på en kontrakt med Thoi Lakatamia. Den 15. august 2009 meldte han overgang til den kypriotiske storklubben Anorthosis Famagusta, hvor han til tross for skader og stor konkurranse om midtstopperplassen spilte over 60 seriekamper frem til 2014.

Den 1. august 2014 gikk Sielis på en fri overgang til konkurrenten AEL Limassol, hvor han ble førstevalg på midtstopperplass og fikk 65 seriekamper på tre sesonger. Den 23. januar 2017 meldte han overgang til den sørkoreanske klubben Gangwon FC med en overgangssum på €100 000 euro.

Landslagskarriere
-----------------

Sielis debuterte for Kypros U-21 i 2009 og spilte flere kamper med kapteinsbindet frem til 2012. Han fikk sin a-landslagsdebut for Kypros i en vennskapskamp hjemme mot Romania den 9. februar 2011 (1–1). Hans første landslagsmål kom i en vennskapskamp hjemme mot Skottland den 11. november 2011 (1–2).

Meritter
--------

AEL Limassol
* Kypriotisk supercup (1): 2015

Referanser
----------

1. ↑   FBref, FBref spiller-ID ef053b4f[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   transfermarkt.com, Transfermarkt spiller-ID 123627, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  National-football-teams.com – Sielis, Valentinos (Besøkt 5. september 2019)
4. ↑  Transfermarkt.com – Profil, Valentinos Sielis (Besøkt 5. september 2019)
5. ↑  EU-football.info – Valentinos Sielis (Besøkt 5. september 2019)
6. ↑  Transfermarkt.com – Valentinos Sielis, National team (Besøkt 5. september 2019)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Valentinos Sielis – UEFA Rediger på Wikidata

* (en) Valentinos Sielis – K League database Rediger på Wikidata

* (en) Valentinos Sielis – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) Valentinos Sielis – national-football-teams.com Rediger på Wikidata

* (en) Valentinos Sielis – Soccerway Rediger på Wikidata

* (en) Valentinos Sielis – EU-Football.info Rediger på Wikidata

* (en) Valentinos Sielis – FBref Rediger på Wikidata
**Franz Mandl** (født 4. august 1916 i Wien, død 4. februar 1988) var en østerriksk fotballspiller som deltok i de olympiske leker 1936 i Berlin.

Mandl vant en olympisk sølvmedalje i fotball under OL 1936 i Berlin. Han var med på det østerrikske laget som kom på andreplass i fotballturneringen bak Italia. Østerrike vant kvartfinalen over Peru med 4-2 og i semifinalen beseiret de Polen med 3-1. I finalen, som ble spilt 15. august 1936 med 85 000 tilskuere, møtte de Italia, Østerrike tapte finalen med 1-2. Mandl var angrepsspiller og spilte en kamp i OL-turneringen og scoret et mål.

OL-medaljer
-----------

* 1936 Nazi-Tysklands flagg Berlin - Sølv Sølv i fotball Østerrikes flagg Østerrike

Eksterne lenker
---------------

* (en) Franz Mandl – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Franz Mandl – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Franz Mandl – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Franz Mandl – Transfermarkt Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Aktivering** er et regnskaps- og skattebegrep som viser til at anskaffede gjenstander føres som eiendeler (et *aktivum*) i balansen i stedet for å kostnadsføres.

Når anskaffelsen av en gjenstand ikke direkte kan føres som kostnad i anskaffelsesåret, heter det at det foreligger *aktiveringsplikt* for gjenstanden. Skillet mellom aktiveringsplikt og *direkte fradragsrett* går som oftest ved om det har foreligget et ombytte av formuesverdi eller om det foreligger en økonomisk oppofrelse. For eksempel vil innkjøp av et skip føre til aktiveringsplikt, da man har formuesverdi i skipet. Oppofrelsen vil da skje gradvis ettersom skipet forfaller eller blir utrangert.

Små foretak
-----------

Små foretak kan velge å legge de skattemessige kriteriene til grunn ved aktivering, ved å kostnadsføre varige driftsmidler med en inngangsverdi på under 15 000 kr og levetid på under 3 år.
Ved vurderingen av anskaffelsesbeløpet i forhold til grensen på kr 15 000, er det viktig å se produkter som er relatert til hverandre under ett. Dette selv om de kommer på forskjellige fakturaer.

Se også
-------

* Avskrivning

Referanser
----------

1. ↑  «kontohjelp.no: Aktivering». Arkivert fra originalen 12. august 2014. Besøkt 12. august 2014.
2. ↑  «Skatteetaten.no: Når foreligger det ett eller flere driftsmidler». Arkivert fra originalen 13. august 2014. Besøkt 13. august 2014.

Kilder
------

* Frederik Zimmer (2009). *Lærebok i skatterett* (6 utg.). Universitetsforlaget. ISBN 978-82-15-01589-7.
**Aktive Studenters Forening** (**ASF**) er en forening for studenter i Bergen, og er byens nest eldste, etter Studentersamfunnet i Bergen. Foreningen ble stiftet ved et allmannamøte 22. august 1940 på nåværende Geofysisk institutt mens det fortsatt het Bergens Museum. ASF hadde fra sin begynnelse to formål. Det første var å være en studentforening i ordets rette forstand, i motsetning til Studentersamfunnet som ASF mente var dominert av eldre akademikere som ofte hånet studentene når de forsøkte å delta i debatten. Det andre var å gi studentene et utenomfaglig tilbud. Studentforeningens første formann var Egil Helland. 

Foreningen har endret sine virkeområder opp gjennom årene, ofte i takt med utviklingen i samfunnet generelt, og tidvis av mer tilfeldige årsaker. Fra å være en forening som i all hovedsak inviterte til debatter, foredrag og dans i Klubben, og et «mellomspill» som største studentforening på Hulen («mellomspillet» varte i hele 27 år), er ASF i dag Bergens største studentdrevne konsertarrangør med tilhold på Det Akademiske Kvarter. Det var på Hulen foreningen i stor grad fant dagens form. Der begynte man så smått å arrangere konserter i tillegg til andre arrangementer, og etter hvert ble det mer konsertvirksomhet enn andre arrangementer. Etter at man flyttet til Kvarteret ble det stadig mindre fokus på annet enn konserter. Nylig har foreningen bestemt seg for å forsøke å bygge opp et miljø for stand-up på Kvarteret under navnet Stand Up Bergen.

Det første studentdrevne utestedet i Bergen, Klubben, hytten på Kvamskogen, UKEN, BSI, Hulen, Larmonien, Studvest, StåOppJazz og Stand Up Bergen ble alle startet av ASF, gjerne sammen med andre studentorganisasjoner lokalisert i Bergen, som Bergen Realistforening, Studentersamfunnet i Bergen og NHHS.

I dag er foreningen en av de fire driftsorganisasjonene på Det Akademiske Kvarter, hvor de arrangerer konserter hver fredag. I tillegg er de en av de mest aktive hovedarrangørene på lørdagskonseptet Helhus.

Maskoten til ASF er en ugle, kalt «Ugla». Den opprinnelige uglen var en gave fra Universitetet i Bergen og NHHS til ASFs 10-årsjubileum i 1950 og er som oftest tilstede ved foreningens generalforsamling og andre spesielle begivenheter i regi av studentforeningen.
***Neodalmus*** er en slekt av små, rødlige til svarte køllebiller.

Utseende
--------

Små, avlange, rødaktige til svarte køllebiller. Kroppen er nokås jevnbred og forholdsvis langstrakt (til køllebiller å være). **Hodet** er omtrent så langt som bredt, ofte med påfallende groper eller utvekster. Fasettøynene er vanligvis små og noe utstående, hos noen arter mangler de helt. Antennene er ganske lange og kraftige, lett kølleformede. Det nest-innerste leddet er ofte mer eller mindre kuleformet og kan ha påfallende utvekster. Palpene (munnfølerne) er ofte lange med et kølleformet ytterste ledd. Brystskjoldet (pronotum) er omtrent så langt som bredt, vanligvis bredest foran midten, ofte med påfallende groper eller furer. Dekkvingene er mer eller mindre runde i omriss, med tydelige skuldre. og mye bredere enn brystskjoldet. De er vanligvis glatte og blanke, med en eller flere dype lengdefurer. De to eller tre bakerste bakkroppsleddene stikker ut bak dekkvingene. Beina er ofte forholdsvis lange og kraftige, gjerne med fortykkede lår.

Levevis
-------

De voksne billene finnes gjerne i råtnende plantemateriale, som kompost, løvstrø, under bark eller lignende. De fleste lever sannsynligvis av midd og andre små leddyr.

Utbredelse
----------

Arten er beskrevet fra Venezuela.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, **Coleoptera**
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien åtsel- og rovbiller, **Staphylinoidea**
			* Familien kortvinger (Staphylinidae)
				+ Underfamilien **køllebiller, Pselaphinae**
					- Overstammen Euplectitae
						* Gruppen **Trichonychini** Reitter, 1882
							+ Understammen Trimiina Bowman, 1934
								- Slekten ***Neodalmus*** Raffray, 1891
									* *Neodalmus carinatus* Raffray, 1891

Referanser
----------

1. ↑  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 15. november 2020. Besøkt 15. november 2020.
2. ↑  Raffray, A. 1891. Voyage de M. E. Simon au Venezuela (Décembre 1887–Avril 1888), 10e mémoire. Psélaphides. *Annales de la Société entomologique de France* 60: 297–330, pl. 6.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Neodalmus* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* *Neodalmus* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
Den greske skulpturen Laokoon-gruppen fra ca. 50 f. Kr. viser den trojanske presten Laokoon og sønnene som blir drept av sjøormer. En romersk kopi av statuen ble funnet i Roma i 1506. Den har siden tilhørt vatikanmuseene der.
**Laokoon** var en trojansk prest i gresk mytologi. Han advarte forgjeves innbyggerne i Troja å ta imot hestestatuen som grekerne hadde gitt dem.

I en kjent linje fra *Aeneiden* av Vergil sier Laokoon:

*Equo ne credite, Teucri*
*Quidquid id est, timeo Danaos et dona ferentis*
*Stol ikke på hesten, trojanere.*
*Hva det enn er, frykter jeg grekerne selv når de bringer gaver*
Byboerne hørte ikke på presten, som i sinne kastet spydet sitt på hesten. En gud som støttet grekerne, Athene eller Poseidon, sendte deretter sjøormer som drepte Laokoon og de to sønnene hans. 

En annen versjon av legenden forteller at Apollon sendte slangene som straff for en annen gjerning, men trojanerne tolket hendelsen som et tegn på at hesten var hellig. Det skulle de uansett komme til å angre på.

Laokoons død er beskrevet i Laokoon-gruppen, en monumental marmorstatue av Laokoon og hans sønner, antagelig fra år 50 f. Kr.. Statuen er bevart i en romersk kopi som står i Vatikanmuseene.

Se også
-------

* Laokoon-gruppen

Kilder
------

* (no) Laokoon i Store norske leksikon

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Encyclopædia Universalis **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** VIAF **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
**Alliance française** (etablert 21. juli 1883 i Paris) arbeider for å fremme fransk kultur utenfor Frankrike. I startet var Louis Pasteur, Ferdinand de Lesseps og Jules Verne med.

I dag[*når?*] lærer nær fem hundre tusen personer om fransk språk ved nær 1100 læresteder i over 130 land. Til Norge kom Alliance française i 1896. med kontorer i Oslo, Trondheim, Tønsberg, Skien, Stavanger og ved Torget i Bergen.

Sammen med tilsvarende kulturinstitutt for andre språk – Goethe-Institut, Instituto Camões, Instituto Cervantes, Società Dante Alighieri og British Council – mottok instituttet i 2005 Fyrstinnen av Asturias' pris for kommunikasjon og humaniora.

Referanser
----------

1. ↑  Hjemmeside for Alliance française i Norge
2. ↑  france-bergen.no
3. ↑  Alliance française à Trondheims private arkiv finnes ved NTNU Universitetsbiblioteket Dorabiblioteket
4. ↑  Prince of Asturias Award for Communication and Humanities 2005; fpa.es

Eksterne lenker
---------------

* (es) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Alliance Française – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NLA **·** NKC **·** CiNii
 |
***Amblispa*** er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae). Både larvene og de voksne (imago) er planteetere.

Utseende
--------

Middelsstore (5-6 millimeter), avlange, svarte skjoldbiller, oftest med blålig eller grønnlig metallglans. Kroppsformen er avlang og hvelvet. Hodet er lite, antennene noe kraftige og under halvparten så lange som kroppen. Pronotum er noe rundet, dekkvingene rundede, med fine punktrader.

Levevis
-------

Både larver og voksne lever på planter og eter fra dem. Denne slekten lever på ulike gress.

Utbredelse
----------

Slekten er kjent fra India, Sri Lanka, Bangladesh og Nepal.

Systematisk inndeling
---------------------

Hispinae inkluderer noen ganger gruppen (underfamilien) skjoldbiller, da som stammen Cassidini, i denne oversikten er den holdt utenfor, og plassert inn i som søstergruppen skjoldbiller. Andre klassifikasjoner plasserer denne gruppen (som Hispini) som en undergruppe av skjoldbillene.

**Treliste**
* orden **biller** (Coleoptera)
	+ underorden **Polyphaga**
		- overfamilie **Chrysomeloidea** Latreille, 1802 (=Phytophaga)
			* familien bladbiller (Chrysomelidae Latreille, 1802)
				+ underfamilien skjoldbiller, Cassidinae
					- stamme **Callispini** Chapuis, 1875
						* slekten ***Amblispa*** Balý, 1858
							+ *Amblispa dohrnii* Balý, 1858
							+ *Amblispa laevigata* (Guérin-Méneville *in* Cuvier, 1844)

Litteratur
----------

Eksterne lenker
---------------

* *Amblispa* på ITIS
* Hispines of the World - *Amblispa*
* (en) *Amblispa* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Amblispa* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Amblispa* hos ITIS Rediger på Wikidata
**Erik Johannessen** (født 20. mars 1952) er en norsk fotballtrener og tidligere -spiller. Han spilte på Viking fra 1971 til 1983, og er klubbens mestvinnende spiller noensinne med seks seriemsterskap. Moderklubben var Sportsklubben Jarl som hører til i bydelen Hillevåg i Stavanger. Pr. 2012 er Johannessen lærer på Kristanslyst ungdomsskole.

Johannessen fikk hele 501 kamper for Viking, og er dermed på fjerdeplass på listen over hvem som har spilt flest kamper for Viking (bak André Danielsen (553), Svein Kvia (551) og Sigbjørn Slinning (523)). Johannessen var med på gullalderen på 70-tallet, der Viking fikk seriegull i 1972, 1973, 1974, 1975 og 1979. Disse gullårene fikk en fantastisk avslutning, da Viking vant «The Triple» ved å bli både seriemester, cupmester og cupmester for juniorer.

Johannessen fikk tilsammen med seg seks seriemesterskap og ett cupmesterskap, og ble i tillegg kåret til årets keeper i eliteserien i 1973, 1974 og 1975. Johannessen holdt buret rent i 672 minutter (over syv kamper) i 1974 hvilket ennå er Norgesrekord.

Erik Johannessen fikk i løpet av sin fartstid i Viking oppleve den store triumfen da FC Köln ble slått 1-0 hjemme i 2. runde av Europacupen (1972). Johannessen regnes som en av Vikings beste spillere, og har fått egen vegg på Viking Stadion. I 2020 ble han utnevnt til æresmedlem i Viking.

Johannessen fikk også seks A-landskamper.

Referanser
----------

1. 1 2 3  Erik Målmann er tilbake aftenposten.no 26.10.2006
2. ↑  Her er de fleste lærerne menn Arkivert 2. april 2015 hos Wayback Machine. aftenbladet.no 08.07.2012
3. ↑  Udjus klarte 557 minutter uten baklengsmål dagbladet.no 15.04.2012

Eksterne lenker
---------------

* (en) Erik Johannessen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Erik Johannessen – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) Erik Johannessen – WorldFootball.net Rediger på Wikidata

* (en) Erik Johannessen – EU-Football.info Rediger på Wikidata

* (no) Erik Johannessen – Norges Fotballforbund Rediger på Wikidata
**Erik Hinsch** (født i Oslo 17. januar 1925, død 16. april 1958) var en norsk arkeolog. Hinsch arbeidet mest innenfor steinalderforskning, og utga blant annet magistergradsavhandlingen *Yngre steinalders stridsøkskulturer i Norge* i 1949.

Han tok artium i latin ved Oslo katedralskole i 1943 og ble samme år immatrikulert ved Universitetet i Oslo, der han begynte sine arkeologiske studier. Alt i januar 1944 begynte han som assistent ved Oldsaksamlingen, og tidlig etablerte han et nært samarbeide med
Gutorm Gjessing som da var i gang med sine omfattende steinalderstudier. Her fikk han i oppdrag å utarbeide en oversikt over steinalderbosetningen på Mørekysten. Våren 1944 ble han sendt ut på sin første utgravning. På Heimdalsjordet like sør for Gokstadhaugen, hadde grunneieren funnet en del jernnagler og Hinsch reiste for å foreta en undersøkelse. Han hadde ingen erfaringer
som feltarkeolog, men i løpet av tre kalde våruker gravde han fram en båtgrav fra vikingtiden. Resultatene fra utgravningen på Gokstad ble publisert i Viking året etter og står som den da 20-årige Hinsch' offisielle debut som vitenskapsmann.

Hinsch hadde i etterkrigstiden flere studieopphold i utlandet, deriblant i Frankrike, Sverige, Finland og England. I 1950 fungerte han som konservator ved Oldsaksamlingen i Oslo, og ved årsskiftet 1950-51 ble han ansatt som konservator ved Historisk Museum ved Universitetet i Bergen.

Publikasjoner
-------------

* En ny båtgrav på klassisk grunn. Viking bind IX, 1945, side 163-183
* Buplasskulturen på Møre-kysten i dolktida. Viking bind XII, 1948, side 89-132
* Keltertidsproblemet i nordisk arkeologi. Nordisk Tidskrift, Stockholm 1950, side 201-212
* Førromersk jernalder i Norge. Finska Fornminnesforeningens Tidskrift LII:1, Helsingfors 1951, side 51-71
* *Traktbegerkultur - megalitkultur: En studie av Øst-Norges eldste, neolitiske gruppe*, Universitetets Oldsaksamlings årbok 1951/53, Oslo 1953, side 10-176
* *Yngre steinalders stridsøkskulturer i Norge*, Universitetet i Bergen. Årbok 1954, hist.-ant. rekke nr. 1, side 1-237
* Gokstadhøvdingens jaktransel? Viking bind XXI/ XXII, 19 5 7/19 58, side175-201, med 10 f1g. i teksten. Resume en franc;ais.
* *Naust og hall i jernalderen**, Universitetet i Bergen, 1960*

Kilder
------

* Hagen, Anders: Erik Hinsch, 1925 – 1958, Viking bind XXI, 1958, side V
Hans mest kjente bilde: Reklamen for Tuborg øl, *Den tørstige mand*.
Forhandlinger ved de skandinaviske naturforskeres femte møte som ble holdt i København fra 12. til 17. juli 1847.  
H.C. Ørsted står på talerstolen, Christopher Hansteen står til høyre for Ørsted. Stående til venstre Japetus Steenstrup. Maleri fra 1895.
**Erik Henningsen** (født 29. august 1855 i København, død 28. november 1930 samme sted) var en dansk maler og illustratør. 

Som syttenåring begynte han i malerlære hos dekorasjonsmaler A. Hellesen. Han tegnet også hos C.V. Nielsen og kom inn på Kunstakademiet i 1873, hvor han studerte frem til 1877. To år senere begynte han å stille ut årlig på Charlottenborg Forårsudstilling. Legater ga ham muligheten til å reise rundt i Europa. Populær ble han over natten i 1881 med «Morgen i Adressekontorets Gaard» - den første av hans skildringer av københavnsk gateliv.

Som kunstner har han særlig skildret gatelivet i København. Til hans mest kjente arbeider hører «Morgen i Adressekontorets Gaard», «En Snevejrsdag paa Gammeltorv» (1886), «Frikvarter i Efterslægtens Skole» (1887), «Infanteriets Vagtparade» (1888), «En Grundlovsfest paa Landet» (1891), «Dans ved Grøndalshuset» (1892), «Sat ud» (1892), maleriet fra 1895 som fremstiller de skandinaviske naturforskernes møte i København i 1847 og «Et møde i foreningen Bogstaveligheden» fra 1910.

I 1900 skrev bryggeriet Tuborg ut en plakatkonkurranse om en «dekorativ reklameplakat» i anledning av sitt 25-årsjubileum. Førstepremien gikk til maleren J.F. Willumsen. Imidlertid var det Henningsens forslag «Den tørstige mand» som ble satt i produksjon.

Priser og utmerkelser
---------------------

* 1889 – Det Anckerske Legat
* 1890 – Eckersbergmedaljen
* Dannebrogordenen

Referanser
----------

1. ↑   Benezit Dictionary of Artists, «Erik Ludwig Henningsen», Benezit-ID B00086042[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Kunstindeks Danmark, Kunstindeks Danmark kunstner ID 424, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   RKDartists, rkd.nl, besøkt 23. august 2017[Hentet fra Wikidata]
4. 1 2 3   www.kulturarv.dk[Hentet fra Wikidata]
5. ↑   det svenske Nasjonalmuséets kunstnerliste, kulturnav.org, utgitt 12. februar 2016, besøkt 25. februar 2016[Hentet fra Wikidata]
6. ↑  Merete Bodelsen: Erik Henningsen i Dansk Biografisk Leksikon, 3. udg. Gyldendal 1979-84. Hentet 30. desember 2019 fra
7. ↑  Tuborg-Øl - plakat på Kunstindustrimuseet Arkivert 24. mars 2012 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* (da) Erik Henningsen på Kunstindeks Danmark / Weilbachs Kunstnerleksikon

  

Portaler: Danmark | Kunst

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Dansk biografisk leksikon **·** Prabook **·** Kunstindeks Danmark **·** Kunstindeks Danmark **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** ISNI **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** ULAN **·** KulturNav
 |
**Erik Hesby Johnsen** (født 18. januar 1963 i Tønsberg) er en norsk bildekunstner og kunstformidler, utdannet ved Kunstakademiet i Trondheim (1991–1995). 

Erik Hesby var virksom på 1990-tallets kunstscene som video- og performancekunstner. Videoen *American Actress Wanted* er hans mest kjente produksjon, vist på diverse festivaler, TV-kanaler og representert på Dansk Filminstitutts antologi *Spin Off II – Dansk og europæisk kunstvideo i halvfemserne*. Lars Movin skriver i katalogen til videoantologien *Spin Off* at filmen *American Actress Wanted* «demonstrerer hvordan videomediet har revolusjonert betydningen av å lage film».

I perioden 1983-1984 tegnet Hesby for vittighetsbladet KoNK under psevdonymet «Melke».

I studietiden ved Kunstakademiet I Trondheim opprettet Hesby kunstmagasinet Kitsch, og var redaktør for dette gjennom ni nummer i perioden 1994-1995. Magnus Engstedt, Hans H. Horneman, Tommy Olsson, Terje Nicolaisen, Beate C. Rønning og Per Teljer var blant bidragsyterne.

I perioden 1994-1997 skrev han diverse artikler om bildekunst og kunstpolitiske forhold i UKS Forum for samtidskunst (utgitt av Unge Kunstneres Samfund), Billedkunst, Kunstinnsikt (utgitt av Anders Eiebakke og Bjønnulv Evenrud) og Visuelt (utgitt av Grafill).

Fra 1999 til 2003 var Hesby redaktør og prosjektleder for Kunstnett Norge. Han var i 2001 redaktør for boka «Kunst.no/01 – En guide til norsk kunst på nettet» (ISBN 8292342001), som foruten lenkeoversikt inneholder tekster om nettkunst.

Litteratur
----------

* Schmedling, Olga (red.) (1997). *Norsk Kunstårbok 1997*. PAX. ISBN 8200376915.
* «Spin Off», Det Danske Filminstitut, 1998

Eksterne lenker
---------------

* Erik Hesbys egen webside

Portal: Kunst

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Odense slott** som ligger i Kongens Have i Odense, ble opprinnelig bygget som et hospital (*Domus hospitalis St. Johannis*) i 1280 av Johanniterordenen, senere ble det til et kloster (Sankt Johannes Kloster). I 1571 ble klosteret, som da var nedlagt, bygget om til lensmannsbolig, men i 1579 ble det igjen ombygget, denne gang til Odense slott på befaling av Frederik II.

Slottet ble endret på et senere tidspunkt. Frederik IV fikk arkitekt J.C. Krieger til å oppføre den lange nordfløyen i to etasjer med valmet tak og dette ble utført i perioden 1721–23. Samtidig anla Krieger Kongens have foran bygningen. 
Frederik IV døde forøvrig på slottet i 1730.

I H.C. Andersens barndom bodde Christian Frederik, den senere Christian VIII, med sin ektefelle Caroline Amalie på Odense slott; Christian Frederik var guvernør på Fyn og slottet fungerte som guvernørbolig.

H.C. Andersens mor arbeidet på slottet og H.C. Andersen ble som barn invitert til slottet av prinsen, hvor H.C. Andersen ifølge sin egen beskrivelse i *Levnedsbogen* skal ha spilt noen scener fra Holberg og improvisert sang.

Christian Frederiks sønn, Frederik bodde senere på slottet sammen med sin andre kone Mariane av Mecklenburg-Strelitz og senere grevinne Danner. Etter marsrevolusjonen i 1848 og slutten på eneveldet, ble slottet overtatt av staten.

I 1907 kjøpte Odense kommune bygningskomplekset og det inneholder i dag administrasjonskontorer.

Odense slott ble fredet i 1918.

Eiere av Odense slott
---------------------

* (1280–1536) Johanniterordenen
* (1536–1849) Kronen
* (1849–1907) Staten
* (1907-) Odense kommune

Referanser
----------

1. ↑  H.C. Andersen, Levnedsbogen, kapitel 5.
2. ↑  Fredningssag / Odense Slot, Nørregade 36-38, Odense fra Kulturarvsstyrelsen (besøkt 30. juni 2014)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |

Portal: Danmark
**Anders Hejlsberg** (født 2. desember 1960 i København i Danmark) er en innflytelsesrik dansk programmerer. Han studerte til ingeniør på Danmarks Ingeniørakademi, men fullførte aldri.

I 1980 begynte Hejlsberg å skrive programmer til mikrodatamaskinen Nascom, deriblant en Pascal-kompilator. I første omgang ble den markedsført som *Blue Label Pascal compiler* til Nascom-2. Han skrev den snart om til operativsystemene CP/M og MS-DOS og markedsførte den i første omgang som *Compass Pascal* og siden som *Poly Pascal*. Etter at kompilatoren ble solgt til Borland ble den markedsført som Turbo Pascal, som ble den mest populære kommersielle Pascal-kompilatoren for MS-DOS maskiner noensinne. Den første utgaven av denne kompileren kom på markedet i 1983. 

Som en del av avtalen ble Hejlsberg et av de opprinnelige medlemmene av Borland, hvor han ble til 1996 som sjefsingeniør. I sin tid hos Borland videreutviklet han Turbo Pascal, og endte med å bli hovedansvarlig for utviklingen av Delphi, Turbo Pascals etterfølger.

I 1996 forlot Hejlsberg Borland til fordel for Microsoft, hvor han var mannen bak J++ og Windows Foundation Classes. Senere ble han leder for gruppen som utviklet C#.

I 2000 mottok han databladet «Dr. Dobb» sin pris «*Excellence in Programming*» for sitt arbeide med Turbo Pascal, Delphi, C# og Microsoft .NET Framework.

Bibliografi
-----------

* Med Scott Wiltamuth, Peter Golde *The C# Programming Language* Addison-Wesley, 2003, ISBN 0-321-15491-6

Referanser
----------

1. ↑   Gemeinsame Normdatei, GND-ID 107108299X, d-nb.info, besøkt 28. oktober 2022[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

### Intervjuer

* Intervju fra PROSAbladet, 13. februar 2002 (på dansk)
* Flere intervjuer fra sommeren 2003 (på engelsk)
* Interview fra .NET Developer's Journal, Vol 1 issue 1. (på engelsk)
* The C# Design Process: A Conversation with Anders Hejlsberg (på engelsk)

  

Portal: Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC
 |
**Anders Hasselgård** (født 1. februar 1978) er en tidligere norsk fotballspiller og statsviter.

Han spilte for Lørenskog Idrettsforening, Eidsvåg IL og Lisleby Fotballklubb. Etter å ha debutert for Molde FK 17 år gammel som innbytter i oktober 1995, jobbet han fra 1996 fast med Odd Berg som juniortrener. Hasselgård var i 1997-98 ofte midtspiss i «kyllingrekka» under Erik Brakstad, da sammen med de andre juniorene
Thomas Mork og Stian Ohr. Kamper for G/U-landslaget ble det også. Han scoret i grunnen lite, og ble flyttet til midtbane og tillitsvalgt for Norske Idrettsutøveres Sentralorganisasjon. Men, det løsnet målmessig i 2002 og 2003. Hasselgård la opp 26 år gammel etter drøyt 110 kamper i Eliteserien og 12 mål. Siste kamp var 30. oktober 2004 da de slo Bodø/Glimt 3-0. Sine studier i psykologi og statsvitenskap ved Høgskolen i Molde fortsatte han i Stockholm.
Etter hovedfag fra Universitetet i Oslo har han jobbet ved Norsk utenrikspolitisk institutt sitt prosjekt «Sport og forsoning», om hvordan idrett kan skape fred og vennskap i land som Irak, Serbia, Vietnam, Elfenbenskysten.
Han er i 2011 doktorgrads-stipendiat og foreleser ved Norges idrettshøgskole.

Referanser
----------

1. ↑   transfermarkt.com, oppført som Anders Hasselgard, Transfermarkt spiller-ID 160904, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Anders Hasselgård, spillerinfo». Altomfotball.
3. ↑  Sindre Halkjelsvik (14.4.2002). «Endelig! Anders (24) matchvinner etter fem år med lyskesmerter». Dagbladet.
4. ↑  Anders Hasselgård (2009). «Idrettsbistand, idrettsorganisasjoner og norsk utenrikspolitikk» (PDF). Internasjonal politikk. s. 481-492. Arkivert fra originalen (PDF) 6. april 2016. Besøkt 21. mars 2012.
5. ↑  Anders Hasselgård og Einar Winge (24.7.2009). «Fotballen er rund». Morgenbladet.  *Kronikk*
6. ↑  «Anders Hasselgård, stipendiat». Norges idrettshøgskole. Arkivert fra originalen 3. august 2009.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Anders Hasselgård – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (no) Anders Hasselgård – Norges Fotballforbund Rediger på Wikidata

* (en) Anders Hasselgård – FBref Rediger på Wikidata
**Ditanyè**, også kalt **Une Seule Nuit**, er nasjonalsangen til Burkina Faso. Den er skrevet av Thomas Sankara og ble innført i 1984.

Fransk
------

Contre la férule humiliante il y a déjà mille ans,   

La rapacité venue de loin les asservir il y a cent ans.  

Contre la cynique malice métamorphosée  

En néocolonialisme et ses petits servants locaux  

Beaucoup flanchèrent et certains résistèrent.  

Mais les échecs, les succès, la sueur, le sang  

Ont fortifié notre peuple courageux et fertilisé sa lutte héroïque.

Refrain:  

Et une seule nuit a rassemblée en elle  

L'histoire de tout un peuple.  

Et une seule nuit a déclenché sa marche triomphale  

Vers l'horizon du bonheur.  

Une seule nuit a réconcilié notre peuple  

Avec tous les peuples du monde,  

A la conquête de la liberté et du progrès  

La patrie ou la mort, nous vaincrons.

Nourris à la source vive de la Révolution.  

Les engagés volontaires de la liberté et de la paix  

Dans l'énergie nocturne et salutaire du 4 août  

N'avaient pas que les armes à la main, mais aussi et surtout  

La flamme au coeur pour légitimement libérer  

Le Faso à jamais des fers de tous ceux qui  

Çà et, là en poluaient l'âme sacrée de l'indépendance, de la souveraineté.

Refrain

Et séant désormais en sa dignité recouvrée  

L'amour et l'honneur en partage avec l'humanité,  

Le peuple du Burkina chante un hymne à la victoire,  

A la gloire du travail libérateur, émancipateur.  

A bas l'explotation de l'homme par l'homme!  

Hé en avant pour le bonheur de tout homme,  

Par tous les hommes aujourd'hui et demain, par tous les hommes ici et pour toujours!

Refrain

Révolution populaire notre sève nourricière.  

Maternité immortelle du progrès à visage d'homme.  

Foyer éternel de démocratie consensuelle,  

Où enfin l'identité nationale a droit de cité,  

Où pour toujours l'injustice perd ses quartiers,  

Et où, des mains des bâtisseurs d'un monde radieux  

Mûrissent partout les moissons de væux patriotiques, brillent les soleils infins de joie.

Refrain

Referanser
----------

1. ↑  Xing Hang (red:): *Encyclopedia of National Anthems*, Scarecrow Press, 2003, s. 95.

| * v
* d
* r
Nasjonalsanger i Afrika |
| --- |
| 
* Algerie
* Angola
* Benin
* Botswana
* Burkina Faso
* Burundi
* Kamerun
* Kapp Verde
* Den sentralafrikanske republikk
* Tsjad
* Komorene
* Den demokratiske republikken Kongo
* Republikken Kongo
* Elfenbenskysten
* Djibouti
* Egypt
* Ekvatorial-Guinea
* Eritrea
* Etiopia
* Gabon
* Gambia
* Ghana
* Guinea
* Guinea-Bissau
* Kenya
* Lesotho
* Liberia
* Libya
* Madagaskar
* Malawi
* Mali
* Mauritania
* Mauritius
* Marokko
* Mosambik
* Namibia
* Niger
* Nigeria
* *Réunion*
* Rwanda
* São Tomé og Príncipe
* Senegal
* Seychellene
* Sierra Leone
* Somalia
* Somaliland
* *St. Helena* (også God Save the Queen)
* Ascension og Tristan da Cunha (også God Save the Queen)
* Sør-Afrika
* Sør-Sudan
* Sudan
* Swaziland
* Tanzania
* Togo
* Tunisia
* Uganda
* Zambia
* Zimbabwe

 |
| Afrika **·** Asia **·** Europa **·** Nord- og Sentral-Amerika **·** Oseania **·** Sør-Amerika |

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Odense Bulldogs** er en dansk ishockey klubben stiftet i 1978. Stammer fra tidligere Odense Skøjte og Ishockey Klub, da interessen ble for stor til å huset ishockey i en skøyteklubb.

Etter mange år i lavere divesjon, flyttet klubben første team (kalt Odense Bulldogs) i 1991 opp i øverste rad, Superisligaen nå kalt AL-Bank League. Klubben har ikke vunnet det danske mesterskapet, men har vunnet cupen Tuneringen 3 ganger, sist i 2008-2009 (4-1 over Herning Blue Fox) Klubben trenes av Pär Johansson. Odense Ishockey Klub A / S som selskapet opererer klubben ble stiftet den 26. Mai 2008 og ledes av president Jack Nielsen.

OIK's hjemmebane heter Alban Arena fordi OIK's hovedsponser er Albani bryggerier og Royal Unibrew.

Eksterne lenker
---------------

* (da) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata


| * v
* d
* r
Superisligaen 2022/23 |
| --- |
|  | Aalborg **·** Esbjerg **·** Frederikshavn **·** Herlev **·** Herning **·** Odense **·** Rungsted **·** Rødovre **·** SønderjyskE | Danmarks flagg |
**Älmhult** er et tettsted i Kronobergs län i Småland i Sverige. Det er Älmhult kommunes administrasjonssenter. I 2010 hadde tettstedet 8 955 innbyggere.

Tettstedet ligger nær grensen til Skåne. Älmhult er hovedsakelig kjent for Carl von Linné og IKEA. Botanikeren Carl von Linné ble født i Råshult i 1707, noen kilometer utenfor tettstedet Älmhult. 

Älmhult vokste frem rundt jernbanen som kom til dit i 1862.

I 1906 startet Gotthard Nilsson sin gjenbruksvirksomhet i Älmhult. Fra 1949 startet smelting av aluminiumavfall. I 1998 kjøpte Stena Metall Gotthard-konsernet og byttet navn til Stena Aluminium i 2001. Virksomheten har 82 ansatte (per 2008) i Älmhult

Färgeköps glasbruk flyttet til Älmhult i 1917 og ble Elme Glasbruk. Det ble tettstedets største arbeidsgiver med ca. 300 ansatte på sitt meste på slutten av 1920-tallet. Virksomheten ble nedlagt på begynnelsen av 1970-tallet.

På begynnelsen av 1950-tallet, da melkeruten ble lagt ned, måtte IKEAgründer, Ingvar Kamprad, flytte virksomheten fra sitt hjem, gården Elmtaryd. Valget stod mellom Älmhult og Diö hvor det var jernbanestasjon, på linjen mellom Malmö og Stockholm. Valget falt på Älmhult hvor en låve (Lagerbergska) ble kjøpt og IKEAs første møbelutstilling ble åpnet i 1953. I 1958 ble IKEAs første varehus åpnet i Ålmhult. 

IKEA er den største arbeidsgiveren i Älmhult med over 2400 ansatte (per 2008), fordelt bl.a. på varehus, distribusjon, sentrallager, produktkontor, katalog-/nettproduksjon og vertshus.

Referanser
----------

1. 1 2   (på sv) *Statistiska tätorter 2020, befolkning, landareal, befolkningstäthet per tätort*, Statistiska centralbyrån, 24. november 2021, Wikidata Q112914414,
2. ↑  «Sveriges tätorter 2010» (PDF). Statistiska centralbyrån. Arkivert fra originalen (PDF) 16. juni 2011. Besøkt 14. mars 2016.

  


| * v
* d
* r
Älmhult kommune i Kronobergs län i Sverige |
| --- |
|  | 
* Delary
* Diö
* Eneryda
* Liatorp
* Älmhult

 |  |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** VIAF **·** GND **·** GeoNames
 |
**By- og bygdeoriginaler** er mennesker som skiller seg ut fra den store hop og gjerne rendyrker sine særegenheter. Ofte blir de også tillagt oppfinnsomme klengenavn som understreker det som er spesielt ved den enkelte, for eksempel Snipp-Møller og Tårnpetter.

Nyere studier har vist at disse menneskene ofte fylte viktige roller i samfunnet. Ren tigging har ikke vært så utbredt eller typisk for originaler, men de kunne i blant nyte almisser fra naboskap og velgjørere.

Enkelte var spesialiserte og dyktige håndverkere, men en vel så viktig side ved originalene var at de opptrådte som samfunnsmarkører. Gjennom sine handlinger og væremåte viste de folk flest som ønsket å holde seg innenfor rammene for sosial atferd hvor grensen for det akseptable gikk.

Det snakkes gjerne om to typer originaler i henhold til området hvor de er tilknyttet; *byoriginaler* om de oppholder seg i urbane strøk og *bygdeoriginaler* i rurale omgivelser.

Referanser
----------

1. ↑  Erik Henning Edvardsen, Trude Nedregård Isaksen og Hilde Lysengen Havro: «Redaksjonens forord» (s.7-12). Hildur Charlotte Tande: *Måneskinn og grøt. Oslo 2009. s. 3.*

Litteratur
----------

* Berg, Frank 1996: *Byoriginaler og andre kjentfolk i Moss*. Moss: Valdisholm Forlag.
* Caspari, Theodor 1938: *Bygdeoriginaler. Bygdelivsskildringer fra gammel og ny tid*. Frontispiece av Øyvind Sørensen. Oslo: Sverre Scheens Forlag.
* Nielson, Haakon B. 1966: *Byoriginaler*. Oslo: Cappelen.
* Paulsen, John 1904: *Bergenske originaler*. København og Kristiania: Gyldendal.
* Tande, Hildur Charlotte 2009: *Måneskinn og grøt. Anekdoter om «ekte» gudbrandsdøler*. Norsk Folkeminnelags skrifter nr. 160. Aschehoug: Oslo. ISBN 978-82-03-19450-4. [Boka er supprimert.]