recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
***SAK. Søren Aabye Kierkegaard : en biografi*** er en Søren Kierkegaard-biografi skrevet av Joakim Garff. Den ble først utgitt på dansk i 2000. Den norske utgaven fra 2002 er oversatt av Knut Johansen.

Boken solgte 20 000 eksemplarer i Danmark de første to årene, og ble oversatt til mange andre språk og utgitt av utenlandske universitetsforlag. *SAK* gjorde at Joakim Graf i 2000 fikk tildelt Georg Brandes-Prisen, og ifølge juryen fremstod den som «gjennom-researchet og vederheftig» med «akademisk grundighet». *SAK* vant også *Weekendavisen*s litteraturpris samme år.

Sommeren 2004 førte boken til strid mellom de to Kierkegaard-forskerne Joakim Garff og Peter Tudvad, da sistnevnte gikk ut i media og mente *SAK* ikke skiller mellom «historisk sannhet og fiksjon». Tudvad mente boken i stor grad reproduserte tidligere Kierkegaard-forskeres misforståelser heller enn å gå til primærkildene, samtidig som Garff skal ha sitert andres arbeid uten å bruke sitattegn. Påstandene om uredelighet ledet til månedslange stridigheter i danske aviser mellom de to Kierkegaard-forskerne. I norsk presse ble striden sammenlignet med debatten rundt kildebruken til Karsten Alnæs i *Historien om Norge*-serien.

Trond Berg Eriksen sa i 2013 at den er «en biografi som gjør alle andre biografier [om Kierkegaard] avleggs».

Referanser
----------

1. ↑  Knut Olav Åmås: «Kikker Kierkegaard over skulderen». *Aftenposten*, 3. november 2002.
2. ↑  Lars Bukdahl (2000). «Pennen i kødet : Tale ved overrækkelse af Georg Brandes-Prisen for 2000 til Joakim Garff for SAK, Søren Aabye Kierkegaard». Kritikerlavet. Arkivert fra originalen 6. februar 2017. Besøkt 5. februar 2017.
3. 1 2 3  Bendik Wold: «Kierkegaard-feide splitter danskene». *Morgenbladet*, 6. august 2004.
4. ↑  
«Weekendavisens litteraturpris». weekendavisen.dk. Arkivert fra originalen 25. januar 2017. Besøkt 5. februar 2017.
5. ↑  «Joakim Garff - et liv med mange Kierkegaarde». Kristeligt Dagblad. 24. februar 2010. Besøkt 5. februar 2017.
6. ↑  Aftenposten 2013-04-08 «Søren Kierkegaards forfatterskap kunne påvirke både kulturradikale og pietister, vekkelseskristne og marxister, jøder og nazister, feminister og kvinnehatere»
Styrbord lanterne på museumsskipet S/S «Sołdek»
**Styrbord** er et fartøys høyre side sett aktenfra (det vil si bakfra). Dette i motsetning til babord som er dets venstre side sett aktenfra.

Rød lanterne på babord side og grønn lanterne på styrbord side, så fartøyet har kurs mot betrakteren. De to hvite lysene betyr at det er et motorskip lengre enn 50 m.
Navigasjonslys på fartøyets styrbord side skal være grønt. På babord side skal navigasjonslyset være rødt.

Etymologi
---------

Ordet **styrbord** stammer fra norrønt *stýri*, fra verbet *stýra* (lede, føre) og *borð* (kant). Vikingene styrte sine båter med styreåre (ror) som alltid var festet på styrbord side. Rormannen, som holdt styreåren med begge hender, stod delvis med ryggen mot båtens babord [*bak*] side.

En seilbåt sies å seile for styrbords halser når den har vinden inn fra styrbord.

Se også
-------

* Baug
* Akter
* Skipskonstruksjon

Referanser
----------

1. 1 2 3  «Styrbord». Store norske leksikon. Besøkt 2. august 2021.
2. ↑  Jon Winge (18. mai 2011). «Huskeliste for styrbord og babord». Seilmagasinet. Arkivert fra originalen 25. november 2015. Besøkt 24. november 2015.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi
 |
**Grenseinntekt** eller **marginalinntekt** er et økonomisk begrep som viser til økningen i inntekt ved å produsere én ekstra enhet av en vare under en gitt tidsperiode. Grenseinntekt er sammen med grensekostnad sentralt når man skal beregne den optimale produksjonen, ettersom overskuddet vil være maksimert når grenseinntekten er lik grensekostnaden. Grenseinntekten er gitt som den deriverte av inntektsfunksjonen. Dette kan skrives som {\displaystyle MR={\frac {d(TR)}{dQ}}}, der MR er grenseinntekten (Marginal Revenue), TR er inntekt (Total Revenue) og Q er antall enheter etterspurt (Quantity).

Dersom selskapet opererer i et market med fullkommen konkurranse så vil selskapet ikke har mulighet til å sette egne priser fordi kundene vil kjøpe av konkurrentene dersom selskapet setter en pris høyere enn gjeldende markedspris. Det er heller ingen poeng å sette en lavere pris fordi selskapet kan allerede få solgt alt de har å selge til den gjeldende prisen. Det betyr at dersom gjeldene pris er lik P så er {\displaystyle TR={P}\times {Q}}. Hver ekstra enhet solgt øker dermed inntekten med P og vi får at grenseinntekten er lik P, {\displaystyle MR=P}. Grenseinntekten under fullkommen konkurranse er med andre ord lik markedsprisen.

Referanser
----------

1. ↑  «Grenseinntekt». *Nasjonal digital læringsarena*. 20. mars 2013. Besøkt 30. april 2017.
2. ↑  CFA Institute (2022). "CFA Program Curriculum. 2023, Level 1, Volume 2" (PDF). ISBN 978-1-953337-24-5
**Anna Pushkova** (født 31. mars 1987 i Russland) er en norsk-russisk kunstløper. Hun studerte idrettsfag på Ulsrud videregående skole fra 2003 til 2006. Hun er kanskje best kjent fra TV 2s TV-program *Isdans*, som ble sendt våren 2007 der hun vant konkurransen sammen med sin dansepartner og ørkenrallykjøreren Pål Anders Ullevålseter. Hennes far, Sergei Pushkov, var med på Russlands herrelandslag i ishockey da de vant ishockey-VM 1993. Hun har studert idrettsfag ved Høgskolen i Bergen. For tiden jobber hun som kunstløptrener i Oslo Skøiteklub og er kunstløpkoordinator i Norges Skøyteforbund.

Referanser
----------

1. ↑  «Ullevålseter vant «Isdans»». Side2. Arkivert fra originalen 1. juli 2007. Besøkt 14. september 2010.
2. ↑  «Oslo Skøiteklub – Trenere 2011/2012». Oslo Skøiteklub. Arkivert fra originalen 3. juli 2013. Besøkt 29. mai 2013.
3. ↑  «Om NSF – Administrasjon». Norges Skøyteforbund. Arkivert fra originalen 21. april 2013. Besøkt 29. mai 2013.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Anna Pushkova på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) Anna Pushkova hos Filmfront Rediger på Wikidata
**Advanced Access Content System (AACS)** er en standard for innholdsdistribusjon og digital rettighetsadministrasjon, og skal sørge for å kontrollere hvem som får tilgang og for å forhindre kopiering fra neste generasjon optiske disker og DVD-er. Det hevdes likevel at slik kopiering er mulig ved å benytte programmet BackupHDDVD.

AACS Licensing Administrator (AACS LA), som utviklet AACS, er et konsortium bestående av IBM, Intel, Microsoft, Panasonic, Sony, Toshiba, The Walt Disney Company og Warner Brothers.

Eksterne lenker
---------------

* ArsTechnica article: BD+ delays AACS
* AACS homepage
* Specifications Arkivert 28. januar 2007 hos Wayback Machine.
* Whitepaper on the technology (PDF)
* Independent Security Evaluators (ISE) evaluation of AACS (PDF)
* The Authoritative Blu-ray Disc (BD) FAQ av Hugh Bennett
* The Authoritative HD DVD FAQ Arkivert 8. desember 2006 hos Wayback Machine. av Hugh Bennett

Security attacks
* SlashDot on December AACS Crack
* Heise Security article on the PrintScreen Security Hole
* YouTube Video of AACS Crack
Astor House i Shanghai
**Astor House** er en femetasjes bygning i distriktet Hongkou i Shanghais sentrum. Det neoklassiske barokke bygget ble reist i 1846 som *Richard's Hotel and Restaurant*, men fikk navnet Astor House i 1857. Mange berømtheter har bodd på hotellet, blant andre den amerikanske generalen og senere presidenten, Ulysses S. Grant, fysikeren Albert Einstein, ragtimekomponisten og musikeren Scott Joplin, filosofen Bertrand Russell, ballettdanseren Margot Fonteyn og stumfilmkomikeren Charlie Chaplin. Chiang Kai-shek sov på rom 24 natten før han flyktet til Formosa i 1949. 

Astor House var den første bygning i Kina som fikk elektrisk lys.

I 1990 ble huset det første tilholdssted for Shanghaibørsen. Senere ble det et hotell igjen, under navnet **Pujiang Hotel**. Det stengte igjen 1. januar 2018, og ble deretter **China Securities Museum.**

Det ligger like ved Suzhouelvens utløp i Huangpu, nord for broen som fører sør til The Bund.

Litteratur
----------

* Frank Dikötter: *Exotic Commodities: Modern Objects and Everyday Life in China*, Columbia University Press, 2007

Eksterne lenker
---------------

* The Bund
* Astor House Hotel
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Belgias flagg Belgia |
| Boccia |
|  Paralympiske leker |
| Bronse | London 2012 | BC3, par |
|  Europa Cup |
| Bronse | Hamar 2011 | BC3, individuelt |

**Kirsten de Laender** (født 22. juli 1993 i Herzele) er en belgisk handikappet bocciaspiller, som konkurrerer i klassen BC3, som er en av klassene for utøvere med cerebral parese eller andre funksjonshemminger, som ikke greier å holde og kaste ballen selv, men må bruke bocciarenne. 

De Laender har cerebral parese, og har en bronsemedalje fra paralympiske sommerleker 2012 i London.

Karriere
--------

Hun deltok i sitt første internasjonale mesterskap da hun deltok i EM i boccia 2009, der hun kom på 21.-plass. Året etter kom hun på 24.-plass i VM i boccia. I 2011 kom hun på 3.-plass i Europa Cup som ble arrangert på Hamar, der hun slo Thomas Jacob i bronsefinalen, og hun kom på 6.-plass i World Cup 2011. Ved utgangen av 2011 var hun rangert som nummer 5 i verden i klassen BC3.

Hun deltok i Paralympiske sommerleker 2012 i London. I parkonkurransen i klassen BC3 fikk Belgia bronsemedalje, der hun spilte sammen Pieter Cilissen og Pieter Verlinden. Belgia slo her Sør-Korea 4-3 i bronsefinalen, etter å ha tapt 0-7 for Hellas i semifinalen. Individuelt kom hun på 6.-plass, etter at hun tapte kvartfinalen 1-4 for José Macedo, og hun tapte for Grigorios Polychronidis i kampen om 5.-plassen i plasseringsspillet.

Referanser
----------

1. ↑  Norges Fleridrettsforbund - *Europa Cup 2011 - BC3* Arkivert 18. januar 2021 hos Wayback Machine. besøkt 20. desember 2012.
2. ↑  CPISRA - *Boccia World Rank List - Friday, Dec 16 2011* Arkivert 16. september 2012 hos Wayback Machine. besøkt 20. desember 2012,

Eksterne lenker
---------------

* Profil hos IPC Arkivert 5. mars 2016 hos Wayback Machine.
* London 2012 - Kirsten de Laender
* London 2012 - Athletics - Boccia (resultater PL 2012)
**Spill.no** er et norsk spillmagasin tidligere drevet av Biip.no AS, et datterselskap av Egmont Serieforlaget og TV 2. I dag eies nettstedet av Omega Media.

Spill.no tilbyr spillrelaterte nyheter, anmeldelser, trailere og intervjuer. Nettsiden har også en oversikt med kommende spill med norske utgivelsedatoer. Spill.no er fokusert rundt PlayStation 3, Xbox 360, PC og Nintendo Wii, men tilbyr også nettspill – såkalte casual games.

Per februar 2011 har Spill.no cirka 11.000 unike besøkende i snitt per dag, og har dermed omtrent halvparten så mange lesere som Norges største spillside Gamer.no på undersøkelsebyrået TNS Gallup sine topplister for det norske internettet. Spill.no hadde totalt 10 704 medlemmer i august 2011.

Historie
--------

I 2008 inngikk Biip.no AS et såkalt joint venture med Mediehuset Nettavisen, hvor ambisjonen var å samarbeide om en større spillsatsning (Se Spillmagasinet). I 2009 ble dette samarbeidet avsluttet, og Spill.no ble lansert som en selvstendig spillportal 1. oktober 2009. Selve domenet hadde frem til dette tidspunktet stort sett vært inaktivt. I 2013 ble nettstedet solgt til Omega Media.

Ansatte
-------

Tidligere ansatte inkluderer redaktør Jon Cato Lorentzen, ansvarlig redaktør Erling Løken Andersen, TV 2-medarbeider Alec Thom, Frede Kristoffer Herstad og Lisa Søndmør. Frem til 1. april 2010 var også Frode Haugen engasjert som fagredaktør.

Referanser
----------

1. ↑  «TNS Metrix Topplisten». TNS Gallup. Arkivert fra originalen 8. februar 2010. Besøkt 31. januar 2010.

Eksterne lenker
---------------

* Kampanje.com: – Lanserer ny spillportal Arkivert 4. oktober 2009 hos Wayback Machine.
* Spill.no

Portal: Videospill
**BMW M73** er en stempelmotor med 12 sylindre i V-form bygget av BMW. Motoren er utstyrt med motorblokk i aluminium og sylindertopper med overliggende kamaksel. Til tross for at BMW hadde gått over til fire ventiler per sylinder i de fleste av sine motorer, fikk M73 fortsatt to ventiler per sylinder.


**Modeller**| Motor | Sylindervolum | Effekt | Dreiemoment | Turtallssperre | År |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| M73B54 | 5.4 L (5379 ccm/328 in³) | 240 kW (326 hk) @ 5000 | 490 N·m (361 ft·lbf) @ 3900 | 6000 | 1994 |
| M73TUB54 | 240 kW (326 hk) @ 5000 | 490 N·m (361 ft·lbf) @ 3900 | 6000 | 1998 |

M73 vant *International Engine of the Year*-prisen i klassen for motorer over 4 liter i 1999. 

**N73B60** er en 6.0-liters (5 972 ccm) versjon av samme motor, nå med fire ventiler per sylinder og Valvetronic variable ventiltider. Boringen er 89 mm mens slaglengden er 80 mm. Motoren er brukt i 760i og 760Li, og leverer en effekt på 445 hk (327 kW) ved 6 000 omdreininger per minutt og et dreiemoment på 600 Nm (443 ft-lbf) ved 3 950 o/min.

En større utgave, med 6.75 liter sylindervolum, brukes i Rolls-Royce Phantom.

Brukt i:

* 1993-2001 E38 7-serie
* 1994-1999 E31 8-serie
* 1997-2001 E38 7-serie (M73TU)
* 1999-2002 Rolls-Royce Silver Seraph

Se også
-------

* Liste over BMW-motorer

´•´
**BMW:** Hovedartikkel · Portal · Kategori
Portal: BMW
Åsene i Gilead (dagens område Jalʻād) i Jordan hvor Jairs slekt styrte.
**Jair** (hebraisk יאיר Ya'ir) var ifølge Dommernes bok i *Bibelen* en av dommerne i Israel. Han kom fra Manasses stamme i Gilead, øst for Jordanelven. Etter at Tola var død ble Jair dommer/høvding for de israelittiske stammene, en posisjon han holdt i 22 år.

Hans avstamming var i Gilead via slektslinja til Makir, sønn av stamfaren Manasse med dennes arameiske medhustru. I henhold til Dommernes bok 10:3-5 hadde Jair ikke mindre enn tretti sønner, og disse hadde dertil tretti esler og hadde tretti byer, som ble kalt for «Jairs teltbyer» (*Havoth-Jair*), som alle lå i området Gilead. Da Jair døde ble han gravlagt i Kamon.

Dette ordet *Havoth-Jair*, eller *chawwoth*, opptrer kun i denne konteksten (Fjerde Mosebok 32:41; Femte Mosebok 3:14; Dommernes bok 10:4;), og er et ord som er arvet fra de tidlige nomadiske tider i den hebraiske kulturen. Forskeren W. Ewing har foreslått at Kamon, stedet hvor Jair ble gravlagt, antagelig korresponderer med Kamun som ble tatt av Selevkidrikets konge Antiokos III den store på hans marsj fra Pella i oldtidens Hellas til Gephrun.

Bortsett fra Jairs betydelige ætt er det som nevnes om han sparsommelig. Ingen dåder eller handlinger er knyttet til ham. Det kan merkes at det er besynderlig likhet i tid som dommer. Jair styrte i 22 år; hans forgjenger Tola i 23 år.

Referanser
----------

1. ↑  Nettbibelen: Dommernes bok 10:3-5
2. ↑  Bibelkart
3. ↑  Nettbibelen: Fjerde Mosebok 32:41[*død lenke*]
4. ↑  Nettbibelen: Femte Mosebok 3:14[*død lenke*]
5. ↑  Nettbibelen: Dommernes bok 10:4
6. ↑  Polybios: Bok V. 70:12
7. ↑  *Havvoth-Jair*, International Standard Bible Encyclopedia

Eksterne lenker
---------------

* International Standard Bible Encyclopedia
* «Book of Judges», artikkel i Jewish Encyclopedia


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Tola** | **Dommerne i Israel**(-–-) | Etterfølger:**Jefta** |

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND
 |
**Oona Borghild Dunlop** (født 17. februar 1958 i Oslo) er en norsk lege, dr.med. infeksjonsmedisiner og medisinsk etiker. Hun er leder for klinisk etikk-komité (KEK) ved Oslo universitetssykehus, der hun også er overlege i infeksjonssykdommer.

Hun ble cand.med. ved Universitetet i Oslo i 1986 og har også studert kriminologi. Hun er spesialist i indremedisin og infeksjonssykdommer, og ble dr.med. ved Universitetet i Oslo i 1999 med avhandlingen *Brain affliction in AIDS*. Hun har i en årrekke vært sentral i etikk-arbeidet innen norsk medisin, og leder nå KEK-komiteen ved OUS.

Hun er gift med departmentsråd i Helse- og omsorgsdepartementet og tidligere helsedirektør Bjørn-Inge Larsen; hun var tidligere gift med Terje Rootwelt. Alle tre studerte medisin sammen i Oslo.

Referanser
----------

1. ↑  Den tyngste jobben, DN Magasinet
2. 1 2  *Norges leger*. Oslo: Den norske lægeforening. 1996. s. 682. ISBN 8290921462.
3. ↑  Mektigere enn statsråden

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF
 |
Portugisisk emblem for Benjamins stamme.
**Benjamins stamme** (hebraisk: בִּנְיָמִין, *Binyamin*) er ifølge *Den hebraiske Bibelen* og *Det gamle testamente* en av Israels stammer. I henhold til *Tora* besto Benjamins stamme av etterkommere fra stamfaren Benjamin, den yngste sønnen til Jakob og Rakel.

Fra etter erobringen av landet ved Josva og fram til opprettelsen av Israels første kongedømme ca 1050 f.Kr. var Benjamins stamme en del av en løs sammenslutning av israelittiske stammer. Det eksisterte ingen sentral myndighet, og i tider med krise ble folket ledet av høvdinger som ble kjent som dommere, se *Dommernes bok*. Hele stammen til Benjamin, kvinner og barn inkludert, ble bortimot utryddet av andre israelittiske stammer etter slaget ved Gibea. De gjenværende ble spart og tillatt å gifte seg med kvinner fra en annen by der deres ektemenn hadde blitt drept, og således fortsatte stammen å eksistere. *Se Dommernes bok 19-21*.

Da angrepene fra filisterne økte besluttet de israelittiske stammene å opprette en sterkt sentralisert monarki for å møte utfordringen. Den første kongen av denne nye eksistensen var Saul som kom fra Benjamins stamme, som på den tiden var den minste av alle stammene. Saul styrte fra Gibea i 38 år, noe som synes å være hans hjemby.

Etter Sauls død besluttet alle de andre stammene, bortsett fra Judas stamme, å være lojale til Sauls slekt, men etter at hans sønn Isjbosjet var død, gikk Benjamins stamme sammen med de nordligste israelittiske stammene i å gjøre Sauls utfordrer, David, som da allerede var konge av Judea, til konge av et forent israelittisk kongedømme. Ved tronebestigelsen til Rehabeam, Davids sønnesønn, en gang rundt 930 f.Kr. skilte de nordligste stammene seg fra Davids hus for opprette Det nordlige kongedømme. Denne gangen var imidlertid Benjamins stamme lojale til Davids hus, og forble en del av kongedømmet Judea fram til Judea ble erobret av Babylonia en gang rundt 586 f.Kr. og hele dens befolkning ble deportert.

Da jødene kom tilbake fra landflyktigheten i Babylon var de ulike stammetilknytningene blitt opphørt, antagelig på grunn av umuligheten av etablere på nytt de tidligere stammeområdene. De særskilte religiøse rollene bestemt for Levi og Kohen ble bevart, og hele befolkningen ble kalt for Israel. Disse betegnelsene er fortsatt fulgt den dag i dag.

Referanser
----------

1. ↑  Nettbibelen: Dommernes bok 19[*død lenke*], 20[*død lenke*], 21
2. ↑  Nettbibelen: Første Samuelsbok 9:1-2
3. ↑  Nettbibelen: Første Samuelsbok 8[*død lenke*] og til 31

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** LCCN
 |
**MS «ANT 1»** er en roroferge som ble lagt i opplag ved Harland & Wolff repair Quay, Belfast i desember 2010. I mai 2011 solgte Stena Line henne til Anship LLC, og hun fører etter dette moldovsk flagg. I Stena Line sin tjeneste het hun «Stena Pioneer» og mellom 2004 og 2010 gikk hun i rute mellom Larne i Nord-Irland og Fleetwood i England som frakteskip.

Skipet ble opprinnelig bestilt av Stena Line, men ble solgt til Pandoro før hun ble satt inn i trafikk. Ved sjøsettingen i 1975 ble hun døpt «Bison».
Trafikken på Larne–Fleetwood-ruten økte, og i 1980 ble hun sendt til Tyne Shiprepair Ltd i Newcastle for å forlenges. Skipet ble delt i to, og en seksjon på 15 meter lagt til.

Ni år senere, i 1989, ble «Bison» satt inn i chartertrafikk for B&I Line og skulle trafikkere ruten mellom Dublin og Liverpool i fire år. Ved returen til Pandoro Ltd ble hun ombygget for å tilfredsstille de siste SOLASforskriftene. «Bison» ble blant annet utrustet med sponsons som gjorde skipet 4 meter bredere. Dette påvirket sjøegenskapene hennes, og i 1995 ble hun sendt til Cammel Laird-verftet i Birkenheadfor å få føyd til ekstra vekt, et ekstra trailerdekk som ble bygget inn akter.

Pandoro Ltd. fuserte i 1998 med P&O European Ferries (Felixstowe Ltd.) og resultatet ble P&O Irish Sea. I forbindelse med fusjonen ble «Bison» omdøpt til «European Pioneer». Seks år senere ble hun solgt til Stena Line og skiftet samtidig navn til «Stena Pioneer». Da Fleetwood–Larne-ruten ble nedlagt i desember 2010 gikk hun i opplag, og i juni 2011 ble skipet solgt til det russiske operatørselskapet Anship LLC og omdøpt «ANT 1».

Søsterskip
----------

«ANT 1» er et av tre skip basert på samme design, de andre to er MS «Anna Marine» og MS «ANT 2».

Referanser
----------

1. ↑  «MS «ANT 1» på faktaomfartyg.se». Arkivert fra originalen 29. juli 2012.  (besøkt 11. august 2012)
2. ↑  ««ANT 1» på faktaomfartyg.se». Arkivert fra originalen 29. juli 2012.  (besøkt 11. august 2012)
3. ↑  ««ANT 1» på faktaomfartyg.se». Arkivert fra originalen 29. juli 2012.  (besøkt 11. august 2012)
4. ↑  ««ANT 1» på faktaomfartyg.se». Arkivert fra originalen 29. juli 2012.  (besøkt 11. august 2012)

Eksterne lenker
---------------

* (en) IMO 7361570 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) MS «ANT 1» – Den internasjonale sjøfartsorganisasjonen Rediger på Wikidata
**Airbus A318** er et jetfly som brukes for passasjer- og fraktflygninger på korte til middels lange strekninger. Flytypen er produsert av Airbus og er en forkortet versjon av Airbus A319 (som igjen var en forkortet versjon av den opprinnelige Airbus A320). Flytypen fløy for første gang i 2002 og kan ta fra 107 til 117 passasjerer. A318 er den første flytypen fra Airbus hvor platene er lasersveiset sammen, i stedet for tradisjonell nagling. Denne teknologien benyttes også på Airbus A380. Flytypen benytter digitalt fly-by-wire-system hvor flygerne kontrollerer rorene ved hjelp av elektronikk i stedet for den tidligere mekaniske teknologien.

I forhold til andre Airbus-modeller har salget av denne utgaven vært heller dårlig. Ifølge *Airliner World* for september 2006 hadde produsenten fått ordre på 88 fly. Blant de større kundene var Air France med 18 fly, LAN Airlines med 20 og Mexicana med ti. British Airways har to fly av typen A318-100, innredet med kun 32 Business Class-seter, som trafikkerer strekningen mellom London City Airport og New York JFK airport. På reisen vestover har flyet en mellomlanding på Shannon lufthavn i Irland for å fylle drivstoff. All tollbehandling samt passkontroll for innreise til USA skjer på Shannon lufthavn, slik at passasjerene ankommer JFK på terminal 7 innenriks.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Airbus A318 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Airbus A318 – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
Luftfartøy fra Airbus |
| --- |
| Fly | 

|  |  |
| --- | --- |
| **Sivile (Airbus)** | A300 **·** A300 Beluga **·** A310 **·** A320-familien (A318 / A319 / A320 / A321) **·** A330 **·** A340 **·** A350 XWB **·** A380 **·** E-Fan (eksperimentelt) **·** A320neo-familien **·** A330neo (under utvikling) **·** NSR (foreslått) |
| **Militære (Airbus Defence and Space)** | A310 MRTT **·** CC-150 Polaris **·** A330 MRTT **·** A400M **·** C212 **·** CN235 **·** C295 **·** HC-144 **·** Mako/HEAT (kansellert) **·** KC-45 (foreslått) **·** Eurofighter Typhoon |

 |
| Helikoptere(Airbus Helicopters) | 

|  |  |
| --- | --- |
| **Sivile** | H120 **·** H125 **·** H130 **·** H135 **·** H145 **·** H155 **·** H160 **·** H175 **·** H215 **·** H225 **·** AS355 **·** SA/AS365 **·** X3 (eksperimentelt) |
| **Militære** | H125M Fennec **·** H135M **·** H145M **·** H215M **·** H225M **·** AS565 Panther **·** EC665 Tiger **·** HH/MH-65 **·** NH90 **·** UH-72 |

 |
| EU-portalen · Luftfartsportalen |
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Seiling |
| Konkurrerte for Norges flagg Norge |
|  Paralympiske leker |
| Bronse | London 2012 | Seiling – Sonar |

**Aleksander Wang-Hansen** (født 19. mars 1982 i Tønsberg) er en norsk seiler. Han har deltatt i Paralympiske leker siden 2000, og fikk sin hittil beste plassering med tredjeplass og bronse under sommerlekene 2012 i London, Storbritannia. Wang-Hansen har også en fjerdeplass fra lekene i 2008 i Beijing, Kina, og en femteplass fra lekene i 2016 i Rio de Janeiro.

Han seiler mest i klassen Sonar, som også var klassen han ble nummer fire sammen med Per Eugen Kristiansen og Jostein Stordahl. Han var i tillegg med under paralympiske sommerleker 2000 i Sydney, Australia. Der ble båten nummer 11. Under paralympiske sommerleker 2004 i Athen, Hellas ble båten hans nummer 11.

Han har også bidratt til VM-medaljer med gull i 2012, sølv i 2005 og bronse i 2006, 2011 og 2015.

I 2010 og 2013 vant han verdenscupen sammenlagt sammen med Per Eugen Kristiansen og Marie Solberg. I 2011 og 2012 kom de på tredjeplass.

I 2005 ble han, sammen med Per Eugen Kristiansen og Jostein Stordahl, kåret til North Crew-prisen og nominert til Årets Seiler.
I 2008 ble de kåret til Årets Seiler. Denne prisen fikk han også i 2012, nå sammen med Marie Solberg og Per Eugen Kristiansen.

Aleksander er en eldre bror til Sebastian Wang-Hansen, som deltok under Sommer-OL 2012 i London i brettseiling. Han er også fetter av Mats Wang-Hansen som er verdensmester i seiling (europajolle i 2000).

Eksterne lenker
---------------

* olympiatoppen.no: Wang-Hansen, Aleksander
* Profil Arkivert 5. mars 2016 hos Wayback Machine. på Internasjonale Paralympiske Komités biografisider på ipc.infostradasports.com
* Profil på Sailing.org
* Bilde av mannskapet i bronsebåten hos eurosport.yahoo.com
***Bridegroom*** (full tittel: ***Bridegroom: A Love Story, Unequaled***) er en amerikansk dokumentarfilm fra 2013. Filmen handler om oppveksten og forholdet mellom to homofile gutter. Filmen ble regissert og produsert av Linda Bloodworth-Thomason. *Bridegroom* hadde premiere under Tribeca Film Festival 23. april 2013. Filmen fikk mye presseomtale da den tidligere presidenten Bill Clinton introduserte filmen under filmfestivalen.

Den vant publikumsprisen under festivalen for beste dokumentarfilm. *Bridegroom* vant også en GLADD Media Award i 2014 for beste dokumentarfilm sammen med *Call Me Kuchu*. Filmen ble vist på TV 27. oktober 2013 på *The Oprah Winfrey Show*. I etterkant ble den også utgitt på Netflix og på DVD 19. november 2013. *Bridegroom* fikk god kritikk, noe som gjenspeiles i 89 % på kritikersiden Rotten Tomatoes. På Metacritic har den tilsvarende 85 %.

Handling
--------

*Bridegroom* handler om Shane Bitney Crone og forholdet hans med Thomas Lee «Tom» Bridegroom, som døde i en ulykke i 2011. Etter Bridegrooms dødsfall, ble ikke Crone gitt juridisk beskyttelse. Han fikk heller ikke lov av Toms familie til å gå i begravelsen hans. Shane er fra Montana og Tom var fra Indiana. De møttes i California og søt musikk oppstod øyeblikkelig. Deres forhold er skildres ved hjelp av arkivopptak, og de to elsket virkelig å filme og opptre sammen og hver for seg. Filmen skildrer også foreldrenes vidt forskjellige reaksjoner på deres sønners seksuelle legning: Shanes foreldre trer støttende til, mens Toms far blir voldelig og hans mor hardnakket hevder at homofili er synd.

Referanser
----------

1. ↑  «An American Love Story». *The Huffington Post*. 27. juni 2012.
2. ↑  «Here Are the 22 Films Premiering in the Viewpoints Section of the 2013 Festival». Tribeca Film Festival. Arkivert fra originalen 8. mars 2013.  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 8. mars 2013. Besøkt 29. januar 2016.
3. ↑  "Bill Clinton Introduces 'Bridegroom,' Shane Bitney Crone's Documentary, At Tribeca Film Festival". *Huffington Post*, 24. april 2013.
4. ↑  "Tribeca: 'The Rocket', 'Bridegroom' Win Audience Awards". *The Hollywood Reporter*, 27. april 2013.
5. 1 2  Bibel, Sara (3. oktober 2013). «OWN Presents A Night of Programming About Being Gay in America on Sunday, October 27». *TV by the Numbers*. Arkivert fra originalen 1. november 2013. Besøkt 29. januar 2016.
6. ↑  Se profil på Rotten Tomatoes
7. ↑  Se profil på Metacritic

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* (en) Bridegroom på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) Bridegroom hos Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata
**Nordisk institutt for kunnskap om kjønn** (**NIKK**), opprinnelig **Nordisk institutt for kvinne- og kjønnsforskning**, ble etablert i 1995 og var et tverrnordisk kunnskapssenter for kjønnsforskning og likestilling i Norden. NIKK hadde kontor ved Universitetet i Oslo og var finansiert av Nordisk ministerråd. NIKKs mandat var blant annet å være en bro mellom nordisk kjønnsforskning og nordisk likestillingspolitikk. NIKKs virksomhet foregikk i aktiv dialog med de nordiske likestillingsministrene (MR-JÄM) og embetsmannskomiteen for likestilling (ÄK-JÄM). NIKK bidro til å gjennomføre det nordiske samarbeidsprogrammet for likestilling: «Med fokus på kjønn er målet et likestilt samfunn (2006–2010)».

NIKK initierte, koordinerte og gjennomførte prosjekter for å bidra til å belyse viktige likestillings- og kjønnspolitiske problemstillinger. Dette omfattet forskningsprosjekt, utredninger, oversikter og rapporter.

I 2011 avgjorde Nordisk ministerråd at instituttet skulle avvikles innen 31. desember 2011.

Prosjekt
--------

* Kjønn og makt i Norden (2008–2009)
* Prostitusjon i Norden (2007–2008)
* Gendered Citizenship in Multicultural Europe: The Impact of Contemporary Women's Movements (FEMCIT) (2007–2011)
* Effekter av familiepolitiske ordninger for likestilling mellom kjønnene (2007)
* Flerdimensional diskrimineringspolitikk i Norden (2007)
* Likestilling og livskvalitet 2007. Undersøkelse om menn, likestilling og livskvalitet (2007)
* Unge, kjønn og pornografi i Norden (2004–2006)

Resultatene fra prosjektet Prostitusjon i Norden, utført på oppdrag av de nordiske likestillingsministrene, ble presentert i oktober 2008. Studien Kjønn og makt i Norden ble lagt fram i november 2009.

Magasin
-------

NIKK utga *NIKK magasin* tre ganger per år. Magasinet løftet fram nye og aktuelle tema og problemstillinger innen kjønnsforskning og likestillingspolitikk i Norden. Det var gratis å abonnere på NIKK magasin.

Referanser
----------

1. ↑  Stackpole Dahl, Miriam (17.10.2008). «Sexkjøpforbud kan bli sovepute». Ny Tid. Arkivert fra originalen 22. oktober 2008.  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 22. oktober 2008. Besøkt 15. juli 2010.
2. ↑  Bjurwald, Lisa (17.10.2008). «Bland liljor och rhododendronbuskar». Dagens Nyheter.
3. ↑  Björk, Evalis (19.11.2009). «Få kvinnor i styrelser». Göteborgs-Posten. Arkivert fra originalen Bruk av `|arkiv_url=` krever at `|arkivdato=` også er angitt (hjelp). Besøkt 15. juli 2010.
4. ↑  «NIKK magasin». Arkivert fra originalen 25. mai 2012.

Eksterne lenker
---------------

* www.nikk.no
* www.norden.org
*Se også: Sønderborg kommune og Sønderborg kommune (1970–2006)*

Dybbøl mølle
Sønderborg slott og Kongeskipet Dannebrog
**Sønderborg** (tysk: *Sonderburg*, sønderjysk: *Synneborre*) er en 
dansk by som ligger på begge sider av Als Sund. Den er vokst opp omkring borgen som ble bygget litt før 1200. Sjøfart var en viktig inntektskilde fra 1500-tallet frem til i dag, når vei- og jernbanetransporten har overtatt.

Byen er med sine 27 391 innbyggere (2006) Sønderjyllands største by og består av en blanding av gamle og nye bygninger. 

Tidligere ble jyllandssiden kalt «Den Hellige side». Om man skulle krysse pongtongbroen måtte man betale bropenger, alle dager unntatt søndag da folk gikk til kirke. Folkevandringen hver søndag gjorde, at jyllandssiden på folkemunn fikk navnet «Den Hellige side». 

To broer fører trafikken fra Jylland over til Als, Kong Christian den X's bro fra 1930 midt i byen og den nye høybroen fra 1981 (Alssundbroen).

Kultursenteret Alsion i Sønderborg huser deler av Syddansk Universitet.

Referanser
----------

1. ↑  .

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Sønderborg – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Sønderborg – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Kommunens hjemmeside
* Sønderjyllands Symfoniorkester
* Webcams på Alssundbroen
* highways.dk – Portrett av Alssundbroen
* highways.dk – Portrett av Kong Christian den Xs Bro

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |

Portal: Danmark
**Baranavitsjy** (belarusisk: Бара́навічы), eller **Baranovitsji** (russisk: Бара́новичи; polsk: Baranowicze; jiddisch: באראנאוויטש – *Baranovitsh*), er en by som ligger i regionen Brest voblasts i Belarus. Byen har 169 468 innbyggere (beregnet 2012).

Historie
--------

Under den polsk-sovjetiske krig ble byen gjenvunnet av Polen fra Sovjetunionen. I 1919 fikk Baranavitsjy byrettigheter. I 1921 hadde byen i overkant av 11 000 innbyggere (67% jøder og resten var for det meste polakker, belarusere og russere). På 1920-tallet begynte byen å vokse og ble raskt et viktig senter for handel i regionen. I 1939 hadde byen nesten 30 000 innbyggere og var den viktigste byen i den polske provinsen Nowogródek voivodskap.

Rett etter starten av andre verdenskrig i 1939 blei byen okkupert av Sovjetunionen som følge av Molotov–Ribbentrop-pakten. Byens jødiske befolkning gikk fra 9 000 til 12 000 på grunn av jødiske flyktninger fra det tyskokkuperte Polen. Da tyskerne gikk til angrep på Sovjetunionen den 22. juni 1941 under navnet Operasjon Barbarossa, ble byen erobret av Wehrmacht den 25. juni 1941. I august samme år ble det opprettet en getto i byen med i overkant av 12 000 jøder. Jødene levde i dårlige kår i gettoen. Mellom 4. mars og 14. desember 1942 blei hele den jødiske befolkningen i gettoen transportert til forskjellige konsentrasjonsleirer og drept i gasskamrene. Bare 250 av de 12 000 jødene som var i byen under andre verdenskrig overlevde.

Byen ble frigjort fra tyskerne den 6. juli 1944 av den røde armé. Etter krigen ble store deler av den polske befolkningen i byen utvist til Sibir og Kasakhstan. Etter krigen ble byen en del av den belarusiske SSR som var en provins i Sovjetunionen. I 1991 ble byen en del av det uavhengige Belarus.

Referanser
----------

1. ↑   (på ru) *Численность населения на 1 января 2023 г. и среднегодовая численность населения за 2022 год по Республике Беларусь в разрезе областей, районов, городов, поселков городского типа*, National Statistical Committee of the Republic of Belarus, 28. mars 2023, Wikidata Q117319279,
2. ↑  *City population by sex, city and city type*, UNdata, United Nations Statistics Division.
3. ↑  «Baranovichi. Holocaust». Arkivert fra originalen 18. august 2011. Besøkt 20. juli 2014.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Baranavičy – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* BARANOVICHI.BY - CITY PORTAL
* Modern views of Baranovichi
* INTEX-PRESS online - latest news of Baranovichi region
* Public Transport in Baranavichy
* Baranovichi University Photos
* Photos on Radzima.org
* Baranowicze Radio Station Arkivert 26. oktober 2008 hos Wayback Machine.
* Pre-war photos of Baranovichi
* History of Baranovichi
* Baranavichy in history
* Baranovichi. Synagogues Arkivert 19. august 2011 hos Wayback Machine.
* British 1:25,000 map from 1943

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** SUDOC **·** NKC **·** GeoNames **·** GeoNames
 |
**Bearys**  (også kjent som **Byari**) er et samfunn, konsentrert omkring sydvestkysten av India, i Dakshina Kannada, et distrikt i den sørindiske staten Karnataka. Det er et etnisk samfunn som har sine særegne og unike tradisjoner og spesiell kulturidentitet. Bearysamfunnet har en viktig plass blant andre muslimske samfunn som Nawayath i Uttara Kannada-distriktet Mappilas (Moplahs) ved Malabarkysten og Labbay ved Koromandelkysten.

Bearys lokale Tulu-kulturer i Dakshina Kannada omfatter flere tradisjoner av Moplahs ved Malabarkysten.

Bearysamfunnene Dakshina Kannada eller Tulunadu er noen av de tidligste muslimer i India med en historie som går mer enn 1 350 år tilbake.

Språk
-----

Dialekten er kjent som Beary Bashe. Mens muslimer i Uttar Kannada, (kalt Nawayaths) taler en konkanidialekt og mappilas i Kerala taler malayalam, og Bearys taler et språk med malayalamidiomer og tulu uttale og grammatikk. Denne dialekten var tradisjonelt kjent som Mappila-malayalam på grunn av Bearys nære kontakt med Mappilas.

På grunn av Tulu-innflytelse i århundrer er det oppfattet som et eget språk, nær malayalam og tulu.

Media aktiviteter
-----------------

Folket har spilt en viktig rolle i media aktiviteter i Tulunadu eller Dakshina Kannada distriktet. Bortsett fra å utgi et stort antall bøker på beary bashe og kannada, Utgir bearys også tidsskrifter, magasiner og aviser med go reputasjon. Helt nylig har de startet en online news portal: coastaldigest. com.

Kultur
------

Ekteskapet hos Bearys blir sett på som en pekepinn på deres velstand og rikdom. Bryllupsfeiringen foregår vanligvis over tre dager og starter i brudens hjem med dagen før vielsen med Moilanji (hennamaling), i nærvær av nære venner og familie og moden islamskinspirert forestilling Nikah kjent som *Kayeen* blir fremført i brudgommens hjem også dagen før vielsen. Utveksling av girlander mellom brud og brudgom er også en del av seremonien som er en overlevning fra Tulukultur. Medgiftsystemet er fortsatt ganske vanlig blant de fleste Bearys.

På den måten er Bearylevesettet sterkt influert av jainisme De fleste ornamenter brukt Agakkar har jainisme navn *Kharjana* er et smykkeskrin som brukes av både Jains ogi dag har Bearys både Paunaraga og Agakkar mistet sin sosiale og økonomiske status, men noen av deres hus finnes fortsatt i Bunder-området. Disse navn vitner om deres fordums storhet.

Mat
---

Poo-pole og pinde
Bearymaten er sterkt influert av det sydindiske kosthold på samme måte som Mangalore-kostholdet. Maten innholdet mye kokos, curryblader, ingefær, chilli og krydder som pepper og kardemomme. Bearykosten er kjent for en spesiell biryani som er svært forskjellig andre. Risretter med både fersk og tørket fisk, kjøtt og egg står på toppen av en Bearys daglige meny.

Den økonomiske situasjon
------------------------

Bearys som en gang hadde en høy sosial status, mistet gradvis sin posisjon under britisk og portugisisk styre. Deres motstand mot engelsk resulterte i at de ble nektet engelsk undervisning som etterhvert førte dem i en sosial bakevje.

Referanser
----------

1. ↑  Ahmed Noori, Maikala, Preface to 1st edition (1960)
2. 1 2 3 4  Upadhyaya, U. Padmanabha.
Sottocenere al Tartufo.
**Sottocenere al tartufo** er en blekgul til offwhite ost med trøfler som har en gråbrun askeskall. Den har en ganske mild smak og halvmyk konsistens.

Etymologi
---------

Ostens navn er italiensk. *Sottocenere* betyr «under aske», mens *al tartufo* betyr «med trøffel» og refererer til at ostemassen tilsettes skiver av svart trøffel under fremstillingen.

Opprinnelse og fremstilling
---------------------------

Osten er opprinnelig fra Venezia i Italia. Den lages av pasteurisert kumelk og skiver av trøfler, og blir deretter gnidd med forskjellige urter og krydder. Osten lagres i et askeskall, som er en måte å bevare den over en lang periode uten å miste smaken – en tradisjon i den venetianske regionen. Asken gir også smak til osten; asken er tilsatt en rekke krydre (blant annet kanel og muskatnøtt).

Referanser
----------

1. ↑  Marchetti, Domenica (2008). *Big Night In: More Than 100 Wonderful Recipes for Feeding Family and Friends Italian-Style* **(engelsk)**. San Francisco: Chronicle. s. 17. ISBN 9780811859295. Besøkt 13. juli 2012.
2. ↑  «Sottocenere® al Tartufo». *Cheese.com* **(engelsk)**. Besøkt 20. september 2019.
3. ↑  Ridgway, Judy (2004). *The Cheese Companion* **(engelsk)**. Running Press. s. 61. ISBN 9780762419562. Besøkt 13. juli 2012.
**Bridgnorth** er en by i Shropshire, England. Den er delt i to i en nedre og øvre del, *Low Town* og *High Town*, og som har navn etter deres beliggenhet i høyde i forhold til elven Severn, som skiller den øvre bydelen på høyre elvebredd fra den nedre på motsatte av elven. Byen er administrasjonssenter for, og har gitt navn til, distriktet Bridgnorth. I henhold til folketellingen i 2011 har byen en befolkning på 12 079 innbyggere, noe som er en liten økning fra 2001 med 11 891 innbyggere.

De to bydelene er forbundet med den bratteste jernbanestrekningen i Storbritannia, Castle Hill Railway. I Low Town finner man Severn Valley Railway, som går sørover mot Kidderminster. High Town domineres av festningen Bridgnorth Castle og rådhuset fra 1600-tallet. Det er også bevart en byport, og vannmøllen Daniel's Mill. Festningen er i ruiner etter at det ble sprengt under den engelske borgerkrigen. Ved samme anledning ble store deler av byen brent.

21. august 2003 fikk Bridgnorth status som Fairtrade Town.

Den lille byen har hele 27 puber, noe mange turister til Black Country utforsker nærmere. Det arrangeres en årlig folkemusikkfestival.

Vennskapsbyer
-------------

Bridgnorth har følgende vennskapsbyer:

* Frankrikes flagg Thiers, Frankrike
* Tysklands flagg Schrobenhausen, Tyskland[]

Referanser
----------

1. ↑  ««Town population 2011»». Arkivert fra originalen 4. mars 2016. Besøkt 12. februar 2016.
2. ↑  «National Commission for Decentralised cooperation». Délégation pour l’Action Extérieure des Collectivités Territoriales, *Ministère des Affaires étrangères*

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Bridgnorth – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

(en)  Bridgnorth hos Wikivoyage

* Bridgnorth, Much Wenlock and the Severn Valley
* Om Bridgnorth, nettsted for turister og lokal informasjon
* Discover Bridgnorth, Bridgnorth Guided
* Bridgnorth Music and Arts Festival 2010, musikkfestvalen

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Vision of Britain **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** GeoNames **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
**Nordmørsmusea** (NMAS), tidligere **Nordmøre Museum**, er regionmuseum for den nordmørske kulturarven, med hovedkontor i Kristiansund og lokalmuseer i åtte kommuner. Museet er en del av det nasjonale museumsnettverket, og har både kultur- og naturhistoriske samlinger. Nordmørsmusea skal flytte inn i Normoria - kulturhuset i Kristiansund sommeren 2025 sammen med Operaen i Kristiansund, Kristiansund bibliotek og Kristiansund kulturskole. Direktør er Eigunn Stav Sætre, som tiltrådte stillingen 1. mai 2022.

Historikk
---------

Museet ble etablert under navnet *Kristiansund Museum* i 1894, og hovedbygningen fra starten av var en utstillingspaviljong fra den store fiskeriutstillingen som ble arrangert i 1892. Wilhelm Lund var en engasjert ung museumsmann som i samarbeid med museumsgründeren Anders Sandvig på Lillehammer la planer for et stort kulturhistorisk friluftsmuseum i Kristiansund. Almskårstua, en av de siste autentiske røykovnstuene fra Nordmøre, ble flyttet til Kristiansund. Museet sikret seg også et stabbur, før man konstaterte at været i Kristiansund ikke egnet seg til et vanlig friluftsmuseum med tilflyttede bygninger.

Kristiansund Museum ble hardt rammet da byen med sin gamle trehusbebyggelse ble bombet av tyske fly i april 1940. Museet mistet mesteparten av sine samlinger da paviljongen brant ned.

I 1960-årene ble det lille friluftsmuseet flyttet til Dalen gård, et gårdstun i byens utkant som man anså som verneverdig. I 1965 kunne museet åpne sin nye brannsikre murbygning i Knudtzondalen i byens utkant. Fra 1980 satset museet på bygningsvern ved Vågen, der museets avdeling i Kristiansund nå profilerer seg gjennom Norsk klippfiskmuseum og Mellemværftet.

* Milnbrygga i Kristiansund med Norsk klippfiskmuseumMilnbrygga i Kristiansund med Norsk klippfiskmuseum
* Mellemværftet i KristiansundMellemværftet i Kristiansund
* Sunndal Bygdemuseum på Grøa utenfor SunndalsøraSunndal Bygdemuseum på Grøa utenfor Sunndalsøra
* Rossvoll prestegårdRossvoll prestegård

Referanser
----------

1. ↑  NRK (17. januar 2022). «Får ny direktør». *NRK*. Besøkt 24. mai 2022. «Stiftelsen Nordmøre Museum har ansatt Eigunn Stav Sætre som ny direktør. Hun starter i stillingen 1. mai. Stav Sætre går fra stillingen som kultursjef i Kristiansund, et ansvar hun har hatt de siste ti årene. Det melder stiftelsen i en pressemelding.»
2. ↑  «Våre ansatte». *Nordmøre museum*. Besøkt 24. mai 2022.

Litteratur
----------

* Kristiansund Museum 1894 – 1904 – 1964.
* Sverre Johan Svendsen: Tale i anledning Nordmøre Museums 100-årsjubileum. Årbok for Nordmøre Museum 1995.

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen mangler oppslag i Wikidata*
***Guitar World*** er et amerikansk musikktidsskrift med musikerintervjuer, omtale av album og musikkinstrumenter, og transkripsjoner på tabulaturform for gitar og bass.

Magasinet gis ut månedlig med et ferienummer i tillegg, totalt 13 utgivelser i året.

Historikk
---------

Det første nummeret kom ut i 1980, med Johnny Winter på forsida. Guitar World hatt intervjuer med mange innflytelsesrike rockegitarister, som Ritchie Blackmore, Jeff Beck, Arthur Rhames, Jimmy Page, Eric Clapton, Joe Satriani, Steve Vai, og ikke minst Eddie Van Halen, som har vært avbildet på forsida hele 16 ganger.

Fra oppstarten av ble magasinet gitt ut av Harris Publications. I 2003 ble det kjøpt av Future US, og i 2012 ble Future US' musikkavdeling med blant annet *Guitar World* og heavy metal-magasinet *Revolver* kjøpt opp av NewBay Media.

Per januar 2009 inneholder *Guitar World* stoff fra mange spaltister som opprinnelig skrev for de nedlagte *Guitar One* og *Guitar World Acoustic*. Eksempler er:

* «Symphony of Instruction» av Dave Mustaine fra Megadeth
* «The Alchemical Guitarist» av Richard Lloyd fra Television
* «Time to Burn» av Michael Angelo Batio fra Nitro
* «Practice What You Preach» av Eric Peterson fra Testament
* «Left-Hand Path» av Ihsahn fra Emperor
* «All That Jazz» av Vic Juris
* «Talkin' Blues» av Keith Wyatt
* «Gypsy Soul» av John Jorgenson

Referanser
----------

1. ↑  www.foliomag.com: *NewBay Media Buys Music Mags from Future US*

Eksterne lenker
---------------

* *Guitar World* webside
* 100 Greatest Guitar Solos (som rankert av Guitar World)
* *Guitar World* Interviews Past and Present


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | ISSN
 |
**Melhuslista** er en lokal liste som stiller til valg i Melhus kommune i Trøndelag. Lista stilte for første gang til kommunestyrevalget 2015. I 2023 stilte lista til valg for tredje gang. 

Slagordet til partiet er «Med Melhuslista for et ekte lokaldemokrati». Bakgrunnen for dette slagordet er at lista ikke er styrt av politiske partier sentralt, men er selvstendig hva angår kampsaker. Lista formulerer det slik: «I erkjennelse av at det er de valgte representantene - og ikke de politiske partiene - som skal være ditt talerør, ber vi deg stemme Melhuslista».

Historikk
---------

Lista ble opprettet våren 2015 av Tore Johansen og Sigmund Gråbak. Melhus Høyre hadde ført opp Johansen på sin liste uten samtykke.. Da kommunens uavhengige varaordfører, Sigmund Gråbak, ble vraket som ordførerkandidat av Høyres nominasjonsmøte. valgte han i stedet å engasjere seg i Melhuslista, og ble satt opp som listas ordførerkandidat. Lista fikk 732 stemmer, og fire representanter i kommunestyret.

Valgresultat 2019
-----------------

Lista fikk 832 stemmer (en oppslutning på 10,2%), og beholdt fire representanter i kommunestyret.

I perioden 2019-2023 hadde lista følgende representanter i styre, råd og utvalg i Melhus kommune:

* Kommunestyret: Merethe Moum, Sigmund Gråbak, Kaare Qvenild, Lars Borten
* Formannskapet: Merethe Moum og Sigmund Gråbak
* Utvalg for teknikk og miljø: Ann Kristin Bolland og Ann-Synøve Eidsmo
* Utvalg for helse, oppvekst og kultur: Kaare Qvenild og Oddrun Berntsen
* Melhus eldreråd: Tor Arne Granmo
* Administrasjonsutvalget: Merethe Moum

Listekandidater 2023
--------------------

Jorid Jagtøyen var listas ordførerkandidat ved kommunestyrevalget i 2023.

Referanser
----------

1. ↑  «Har nok underskrifter til Melhuslista», *Trønderbladet* 6. mars 2015
2. ↑  «Tore Johansen havnet på Høyre-lista, men har aldri stemt Høyre», *Adressa.no* 18. januar 2015
3. ↑  «Sigmund Gråbak vraket hos Høyre» Arkivert 20. august 2016 hos Wayback Machine. *Gaula og Melhusporten* 15. januar 2015
4. ↑  «Valgresultat for Melhuslista, Tverrpolitisk liste for hele Melhus kommune – Valg 2019». *NRK*. Besøkt 10. mars 2023.
5. ↑  «Styrer, råd og utvalg - Melhus kommune». *www.melhus.kommune.no*. Besøkt 10. mars 2023.
6. ↑  «Listeforslag». *listeforslag.valg.no*. Besøkt 10. mars 2023.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted