recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Haukøyfjorden** er en innbuktning på østsiden av Tysfjorden i Nordland. Bukta er omtrent åtte kilometer bred mellom neset sør for Skarbergfloget i nord og Grindvikneset i sør, og går omtrent seks kilometer i østlig retning til Sørnesholmen.

Det går tre fjordarmer av Haukøyfjorden: Stefjorden og Tømmeråsfjorden i øst-sørøstlig retning og Fuglfjorden i sørlig retning. Kjelkvika (lulesamisk: *Gielkáluokta*) går ca. 1,7 kilometer i sørlig retning. Haukøyholmen er største øy og ligger i overgangen mellom bukta og to av fjordarmene.

De 25 innbyggerne (2011) langs sørsiden av Haukøyfjorden, fordelt på grenden Hundholmen og gårdene i Kjelkvika, har veiforbindelse til tettstedet Kjøpsvik. På nordsiden ligger det fraflyttede Inner-Skarberget med en kommunal vei til Skarberget.

Fotnoter
--------

**Type numrering**
1. ↑  Lengde og bredde er mål gjort ved hjelp av måleverktøy i Statens kartverks Norgeskart.no.

Referanser
----------

1. 1 2  Haukøyfjorden på Norgeskart.no fra Statens kartverk
2. ↑  SSB: Statistikkbanken; Emne: 02.01.10 – Tabell: 04317 – Grunnkrets 18500103 (Hundholmen).

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Konstantin I Bodin Vojislavljević** var konge av den montenegrinske middelalderstaten Duklja fra 1081 til 1101, og en tid også tsar av Bulgaria som Peter III av Bulgaria, i året 1072 etter en militær seier over bysantinerne. 

Konstantins far Mihailo I Vojislav var hersker i Duklja fra 1050 til 1081. Under hans styre førte Duklja en ekspansiv frigjøringskamp mot bysantinerne, og måtte etterhvert knytte seg tettere til Paven og Normannerne i Sør-Italia, blant annet gjennom sønnen Konstantins ekteskap. 

Mihailo I balanserte dyktig mellom stormaktene og sikret og videre vekst for det nye kongedømmet. I 1072 gjorde bulgarske stormenn i Skopje opprør mot bysantinerne og spurte Mihailo Is sønn Konstantin – som hadde bulgarsk mor – om å lede opprørskrigen. En kort periode i 1072 som bulgarsk tsar endte med bysantinsk gjenerobring samme året, blant annet ved hjelp av bulgarske forrædere. Konstantin ble tatt til fange, men ble reddet av sjømenn fra venezia i 1078, og etterfulgte faren Mihailo som Dukljas konge i 1081.

Konstantin var gift normannisk, men støttet også av iog til bysantinerne mot Normannerne. Balansegangen ble alt i alt ganske vellykket. I 1089 støttet Konstantin Pave Urban II, og som takk ble Bar opphevet til erkebispesete. Et bysantinsk hevntog 1089–1091 lyktes nesten med å utslette Duklja og ta Konstantin til fange for andre gang. I Duklja brøt det ut feider og borgerkrig, men Konstantin lyktes med Kirkens hjelp å holde staten samlet.

Sønnen Mihailo II av Duklja etterfulgte faren Konstantin ved hans død i 1101 (eller kanskje 1108). Etter ett år gled makten over til broren Dobroslav II av Duklja, også han en sønn av Konstantin.

Se også
-------

* Montenegros historie
**Max Hofmeister** (født 22. mars 1913, død 12. april 2000) var en østerriksk fotballspiller som deltok i de olympiske leker 1936 i Berlin.

Hofmeister vant en olympisk sølvmedalje i fotball under OL 1936 i Berlin. Han var med på det østerrikske laget som kom på andreplass i fotballturneringen bak Italia. Østerrike vant kvartfinalen over Peru med 4-2 og i semifinalen beseiret de Polen med 3-1. I finalen, som ble spilt 15. august 1936 med 85 000 tilskuere, møtte de Italia, Østerrike tapte finalen med 1-2. Hofmeister var midtbanespiller og spilte alle fire kampene i OL-turneringen.

OL-medaljer
-----------

* 1936 Nazi-Tysklands flagg Berlin - Sølv Sølv i fotball Østerrikes flagg Østerrike

Referanser
----------

1. ↑   oppført som Max Hofmeister †, www.transfermarkt.com[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Max Hofmeister – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Max Hofmeister – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Max Hofmeister – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Max Hofmeister – Transfermarkt Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Markus Anderson Loen** (1862–1927) var en norsk hotelleier, handelsmann, poståpner, jernbaneformann og restauranteier fra Loen i Sogn og Fjordane. 

Markus immigrerte til USA i 1882 hvor han jobbet som jernbaneformann i Minneapolis i Minnesota.
I 1890 returnerte han til Norge og overtok Hotel Alexandra i Loen etter sin far Anders Markusson Loen i 1890, og drev hotellet fram til sin død i 1927. Markus kjøpt han opp nabohotellet – Kvamme Hotell, fikk bygd Kjenndalsrestauranten og stiftet Lodalen Dampbåtlag for båtskyss på Loenvatnet.

Han var en driftig mann, og i fiskesesongen drev han også som handelsmann i Kalvåg. Han kjøpte også Grand Hotell i Åndalsnes i 1918 som sønnen Alfred Walther Loen drev i 14 år, samt West Hotell i Ålesund i 1920 som sønnen Richard Loen drev i 2 år.

I 1914 var han med på å starte Nordfjord og Sunnmøre Billag L/L, og i seks år fungerte han som formann.

Referanser
----------

1. 1 2   Folketellingen i Norge i 1920, www.digitalarkivet.no, oppført som Markus Andersen Loen[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3   Slekt og Datas Gravminnebase, «Minneside basert på bilder og gravminnedata for Markus A. Loen, født Loen, (30.september 1862 - 03.januar 1927).», besøkt 24. februar 2023[Hentet fra Wikidata]

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister
 |
**Max Frauendorfer** (født 14. juni 1909 i München, død 25. juli 1989) var en tysk jurist, nasjonalsosialist og høytstående medlem i NSDAP. Han var han leder for Arbeidsdepartementet i «Generalguvernementet for de okkuperte polske områdene» fra 1939 til 1942 og dermed ansvarlig for deportasjon av hundretusener polske borgere.

Liv og virke
------------

### Under nasjonalsosialismen

Frauendorfer ble medlem av nazipartiet i 1928 og i 1931 ble han rådgiver for riksledelsen i NSDAP. Han fikk senere ansvaret for skoleringsvirksomheten i partiet og under  Rikspartidagene i 1935 innledet han om politisk indoktrinering sammen med naziideologen Alfred Rosenberg og lederen for den tyske arbeidstjenesten Robert Ley.

Etter Tysklands overfall på Polen i 1939 fikk han jobben som leder for departementet for arbeid i generalguvernementet for Polen, under ledelse av Hans Frank. Frauendorfer var SS-Obersturmbannführer, og fra 1942 utførte han krigstjeneste.

### Etter krigen

Etter krigen levde Frauendorfer lenge under falsk navn. Senere ble han direktør for forsikringsselskapet *Allianz Lebensversicherungs-AG*, Stuttgart og *Allianz Versicherungs AG*, Westberlin-München. I tillegg var han visekasserer i det bayerske kristenkonservative partiet CSU. På slutten av 1950- og 1960-tallet prøvde Frauendorfer å komme inn i den tyske Forbundsdagen gjennom partiet CSU, men måtte nøye seg med en plass som vararepresentant. Hans kandidatur vakte oppsikt i mediene og en tysk-israelsk studentgruppe organiserte protester. Det ble også stilt spørsmål om hvorvidt han hadde deltatt i motstandsbevegelsen mot Hitler (slik han selv hevdet) og hvorfor han hadde levde under falsk navn så lenge etter krigen.

4. juni 1970 var han med å starte *«Det tyske seminar»*, en høyreekstrem gruppering som arbeidet for å frita Tyskland for ansvaret for den andre verdenskrig.

Referanser
----------

1. 1 2   Dienstaltersliste der Schutzstaffel der NSDAP, Stand vom 1. Dezember 1936[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Adenauer's Party May Investigate Nazi Fast of Leading Member». *Jewish Telegraphic Agency* **(engelsk)**. 29. januar 1963. Besøkt 27. januar 2021.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** ISNI **·** SUDOC
 |
En skogsmaskin med lavt marktrykk.
**Marktrykk** er trykket en gjenstand utøver mot bakken, og sier noe om påkjenningen mot underlaget. Marktrykket har SI-enhet pascal (Pa), og består av en kraft (SI-enhet newton, N) fordelt på et areal (SI-enhet kvadratmeter, m²).

Bruk
----

Marktrykk brukes ofte som begrep i forbindelse med kjøretøy som et mål på belastning mot bakken som et bærende underlag, og er viktig for om bakken gir etter. Dette kan for eksempel være nyttig for et beltekjøretøy som skal kjøre på snø eller sand uten av underlaget kollapser.

For luftfylte dekk følger det av Newtons 3. lov at marktrykket er lik lufttrykket + stivheten i dekket.

Forveksling
-----------

Marktrykk må ikke forveksles med aksellast, som er en masse med enhet kilogram.

Marktrykk brukes også noen ganger for å referere til nedoverkraft. Imidlertid omhandler marktrykk et trykk, mens nedoverkraft omhandler en kraft.

Se også
-------

* Nedoverkraft
* Tverrsnittbelastning
* Kvikkleire

Referanser
----------

1. ↑  marktrykk - Det Norske Akademis ordbok
**Mellomplatonisme** er en moderne betegnelse gitt til et utviklingsstadium av Platons filosofi. Den varte fra rundt 90 f.Kr. da Antiokhos fra Askalon avviste filosofisk skeptisisme i Det nye Akademiet, og varte fram til begynnelsen av nyplatonismen under Plotinos på 200-tallet e.Kr. Mellomplatonisme, som et mellomstadium av platonismen, absorberte mange doktriner fra de rivaliserende filosofiske skolene, peripateerne (Aristoteles) og stoikerne (Zenon fra Kition). 

De mest framstående filosofene i denne perioden var Plutark (ca. 45-120), som forsvarte fri vilje og sjelens udødelighet. Han søkte å vise at Gud, i skapelsen av verden, hadde formet materie som beholder for alt ondt, til den guddommelige sjel i verden, men hvor det fortsatte å fungere som kilde til alt ondt. Gud er et transcendent (opphøyd, oversanselig) vesen som fungerer via guddommelige mellomledd. Disse mellomleddene er guder og da *daimoner* fra populære religioner. Numenios fra Apameia i den romerske provinsen Syria (ca. 160) kombinerte platonisme med ny-pythagorisme, og andre, østlige og orientalske filosofier, i en retning som kom til å bebude nyplatonismen.

Litteratur
----------

* James Allen: «Antiochus of Ascalon» i Edward N. Zalta (red.): *Stanford Encyclopedia of Philosophy*
* George Karamanolis: «Plutarch» i Edward N. Zalta (red.): *Stanford Encyclopedia of Philosophy*
* Dillon, John, M. (1977): *The Middle Platonists*, Ithaca: Cornell University Press.

Eksterne lenker
---------------

* Edward Moore: «Middle Platonism» i *Internet Encyclopedia of Philosophy*
* John Dillon : «Platonism, Early and Middle» i *Routledge Encyclopedia of Philosophy* 1998 DOI: 10.4324/9780415249126-A089-1

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GND
 |
Artikkelen omhandler både distriktet og byen Semporna

Distriktskontoret i Semporna.  Foto: Uwe Aranas (2012) 
**Semporna** er et distrikt i Tawau-divisjonen i den malaysiske staten Sabah. Distriktet ligger på Semporna-halvøya, på sørsiden av den ytre delen av Lahad Datu-bukta, og har et areal på 1 145 kvadratkilometer og et folketallet på 133 164 (2010). Administrasjonssenteret er byen Semporna.

Foruten den delen av Semporna som ligger på fastlandet, omfatter distriktet også en rekke øyer i Darvel-bukta, hvorav de største er Timbun Mata og Bum Bum. De to marine nasjonalparkene Tun Sakaran og Sipadan ligger i henholdsvis Darvel-bukta og Celebessjøen. Turisme og produkter fra havet er de viktigste inntektskildene. I 1963 ble Malaysias første perleoppdrett startet opp på Bohey Dulang-øya.

Distriktet ble opprettet den 1. januar 1962.

Byen
----

Byen Semporna har 35 301 innbyggere, og er utgangspunkt for passasjerfergene til nasjonalparkene og en rekke populære dykkersteder langs kysten.

Referanser
----------

1. 1 2  Folketellingen for Sabah (2010) Arkivert 14. november 2013 hos Wayback Machine..
2. ↑  The Star Onlines artikkel 2. november 2008: Master of the South Sea pearl. Besøkt 2. desember 2013. (en)
3. ↑  Sabah LawNet: Semporna District Council Instrument 1961 Arkivert 3. desember 2013 hos Wayback Machine.. Besøkt 2. desember 2013. (en)
4. ↑  Malaysiasite.nl: Semporna. Besøkt 2. desember 2013. (en)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
Kartskisse over landegrenser i Europa mellom 1929 og 1938Europa med land og grenser, mellom 1929 og 1938
**Mellomkrigstiden** er i den vestlige verden forstått som perioden mellom slutten av første verdenskrig i 1918 og begynnelsen av andre verdenskrig i 1939, mer spesifikt mellom den 11. november 1918 (våpenstillstanden i Compiègneskogen) og 1. september 1939 (det tyske Polen-felttoget). Perioden var markert av uro i mye av verden mens Europa strevde med å komme seg etter den første verdenskrigen.

Bakgrunn
--------

I Nord-Amerika var den første delen av mellomkrigstiden preget av stor fremgang, men dette endret seg drastisk med den store depresjonen i 1929. Det er også relevant å se på finanskrisen når man ser på mellomkrigstida. Børskrakket i 1929 gjorde det veldig mye vanskeligere å bygge opp land etter første verdenskrig. I Tyskland brukte de arbeidsløsheten til å bygge opp landets infrastruktur og tungindustri.

Etter andre verdenskrig ble synet på mellomkrigstiden endret, fra å bli sett som en periode med fred, til en slags langvarig våpenhvile mellom de to verdenskrigene.

Se også
-------

* Versaillestraktaten
* Tysklands opprustning i 1930-årene

Referanser
----------

1. ↑  Strachan 2001, s. 2–3

Kilder
------

* Strachan, Hew (2001), *The First World War, Volume I, To Arms*, Oxford University Press, ISBN 0-19-820877-4

Eksterne lenker
---------------

* (en) Interwar period – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* «1914–1940: første verdenskrig og mellomkrigstiden», fra Norgeshistorie.no
* «Mellomkrigstida», artikkel på Lokalhistoriewiki om mellomkrigstiden i Norge

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Nationalencyklopedin
 |
*For markedsbyen, se Dorking.*
**Dorking** er en tung hønserase som stammer fra England.

Dorking stammer sannsynlig fra høns som romerne tok med seg til England i 54 f. kr. Den er oppkalt etter et engelsk grevskap. Den er kanskje en av verdens beste hønseraser når det gjelder kjøttproduksjon. Kroppen er stor og fyldig, og det er en av de tyngste rasene som finnes. Kjøttet er hvitt og av høy kvalitet. Dorking er en god verper, og den ruger gjerne fram kyllinger. Dorking er rolig og besindig av natur og lett å temme. Den trives ikke i fuktig og kaldt klima, og den store kammen er spesielt følsom for kulde. Dorking er blitt brukt til å avle fram faverolles og sussex. Dvergvarianten stammer også fra England. Eggene er hvite og veier 55 gram (35 gram for dverg). Hanen veier 4,5–6 kg og hønen 3–4,5 kg. For dverg veier hanen 1 kg og hønen 900 gram.

Farger
------

* Hvit
* Gråstripet
* Sølvgrå
* Mørkegrå
* Rød

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Kategori:Dorking (chicken)* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
Tunge hønseraser |
| --- |
| 
* Amrocks
* Asil
* Araucanaer
* Australorps
* Barnevelder
* Brahma
* Dorking
* Faverolle
* Indiske kamphøns
* Jerseykjempe
* Kochin
* Maran
* Malayer
* New hampshire
* Orpington
* Plymouth rock
* Rhode island red (R.I.R)
* Sussex
* Welsumer
* Wyandott

 |  |
Kompanifane erobret av svenskena ved Narva i 1700

**Semjonovskijregimentet** (fullt navn: *Livgardens semjonovske regiment* russisk:*Лейб-гвардии Семёновский полк*) var en russisk infanterienhet innen den tsarrussiske krigsmakt.

Historie
--------

Regimentet ble opprinnelig oppsatt i 1687 av tsar Peter den store. Enheten forlagt til St. Petersburg i Russland. Det ble oppløst i og med den ryska revolusjonen.

I 2013 fikk *1. avdelte skytterregiment* (objektbeskyttelsesenhet for forsvarsministeriets anlegg i Moskva) navnet *1. avdelte semjonovske skytterregiment*.

Kjente personer som har tjenestegjort ved regimentet
----------------------------------------------------

* Mikhail Pavlovitsj Bestuzjev-Rjumin
* Jevgenij Baratynskij
* Hans Carl von Diebitsch-Zabalkanskij
* Ivan Mikhailovitsj Dolgorukov
* Ernst Löfström
* Sergej Muravjov-Apostol
* Aleksandr Rediger
* Faddej Sivers
* Aleksandr Suvorov
* Mikhail Tukhatsjevskij
* Pjotr Tjaadajev

### Referanser

1. ↑  В/ч 75384 - Семеновский полк 2015-02-25.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Semenovsky Regiment – kategori av bilder, video eller lyd på Commons

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
***Looking for Alaska*** (norsk tittel, *Hvem er du, Alaska?*) er den første romanen til den amerikanske forfatteren John Green, og ble publisert i mars 2005. Boken er strukturert med et før- og etter-format, der den første halvdelen av boken foregår *før* en viktig hendelse og den siste halvdelen foregår *etter* denne hendelsen.

Handling
--------

Boken begynner med at hovedpersonen Miles Halter skal reise hjemmefra, for å begynne på en kostskole i Alabama. Foreldrene arrangerer en avskjedsfest for han, og de blir skuffet når bare to personer dukker opp til tross for at dette ikke ser ut til å påvirke Miles. Han bruker François Rabelais' siste ord for å forklare hvorfor han drar hjemmefra; «I go to seek a Great Perhaps». Dette sitatet blir det filosofiske fokuspunktet for romanen. Miles møter snart Chip Martin, som gir Miles kallenavnet "Pudge" og han introduserer Pudge for vennene hans: Takumi Hikohito og Alaska Young, en intelligent og attraktiv men følelsesmessig ustabil ung kvinne. Alaska Young arrangerer et stevnemøte mellom Pudge og en rumensk klassekamerat, som heter Lara.

Men dette møtet Pudge og Lara er katastrofalt, som ender med at en hjernerystelse og Pudge spyr på Laras bukser. Men Alaska og Pudge får etter hvert et nærmere forhold, og han begynner å bli forelsket i henne. Imidlertid insisterer hun på å holde forholdet deres platonisk, fordi hun allerede har en kjæreste ved Vanderbilt University som heter Jake - som hun insisterer på at hun elsker. En beruset Alaska betror seg til Pudge om at moren hennes døde, på grunn av av en aneurisme, når Alaska var åtte år gammel. Pudge antyder at det var morens død som har gjort Alaska så impulsiv. Senere kjører Alaska i alkohol-påvirket tilstand, og vennene hennes får snart vite at Alaska hadde dødd.

Medvirkende
-----------

* Miles Halter (med kallenavnet "Pudge") er romanens hovedperson og forteller.
* Alaska er en veldig uforutsigbar, attraktiv og gåtefull ung kvinne som fanger Miles oppmerksomhet.
* Chip Martin er Alaskas beste venn, og Miles romkamerat ved kostskolen.
* Takumi Hikohito er en begavet japansk hiphop-entusiast, som blir venn med Alaska og Chip. Mot slutten av romanen vender han tilbake til Japan.
* Lara Buterskaya er en rumensk innvandrer, som er Alaskas venn, og etter hvert blir Miles kjæreste.
* Mr. Starnes er den strenge dekanen ved kostskolen. Miles, Chip, Alaska, Lara og Takumi finner få en rekke skøyerstreker mot ham gjennom hele romanen.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | OCLC **·** OCLC
 |
***Portrett av Karel van Mallery*** (hollandsk: ***Portret van Karel de Mallery***) er et maleri fra første halvdelen av det 17. århundre av den flamske maler Anthonis van Dyck.

Motiv
-----

Bildet viser den flamske gravør og kobberstikker Karel van Mallery (1571–1635) i halvfigur med blikket vendt nedad og til siden. Han er ikledt et mørkeblått, silkelignende tøy med en hvit skjorte under, over skulderen tildekket med en mørk kappe hvis ende han holder opp foran seg. Hånden er formet som et v-tegn med et par fingre delvis skjult under kappen. Bakgrunnen er en nøytral vegg med en brukken marmorsøyle på en sokkel til høyre i bildet.

Proveniens
----------

I 1682 var van Dycks portrett i den private samlingen til kunstmaleren Sir Peter Lely (Pieter van der Faes) i London, i 1686 var det overgått til Alexander Browne i England, mens det samme år var få finne i Anthony Grey, 11. jarl av Kents samlinger. Nasjonalgalleriet i Oslo kjøpte bildet i 1978.

Karel van Mallery-portrettet finnes i flere varianter hvorav Nasjonalmuseets versjon anses som den autentiske.

Referanser
----------

1. 1 2  Frode Haverkamp. «Karel van Mallery». *Nasjonalmuseet*. samling.nasjonalmuseet.no. Besøkt 8. mars 2018.
2. ↑  «Anthony van Dyck». *Rijksbureau voor Kunsthistorische Documentatie*. rkd.nl/. Besøkt 8. mars 2018.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Karel van Mallery by Anthony van Dyck – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Nasjonalmuseet
 |

Portal: Kunst
«Semjonov» har flere betydninger.

Matrjosjkadukker fra Semjonov
**Semjonov** (russisk: Семёнов) er en by i Nizjnij Novgorod oblast i Russland. Byen ligger rundt 60 km nord for Nizjnij Novgorod. Innbyggertall: 25 298 (folketelling 2002).

Historie
--------

Byen ble grunnlagt på begynnelsen av 1600-tallet som en bosetning av gammeltroende. Den ble første gang nevnt som Semjonovs landsby i 1644, senere som landsbyen *Semjonovo*, og fra 1779 som byen Semjonov.

Fra begynnelsen av 1800-tallet til tidlig på 1900-tallet var den et senter for gammeltroende-bevegelsen og det eneste stedet hvor gammeltroendes religiøse gjenstander som lestovka-bønneperler ble produsert.

Økonomi og håndverk
-------------------

Byen er kjent som et av de største sentrene for tradisjonelle håndverk som Khokhloma-tremaling og matrjosjka-dukker. 

Fra 1918 ble khokhloma-tremaling et dominerende håndverk i Semjonov. I 1960 ble Semjonov organisert som en fabrikk kalt *Khokhlomskaja rospis* (russisk: Хохломская роспись, dvs. Khokhloma-maling).

Denne fabrikken spesialiserte seg på produksjon av håndmalte tregjenstander (fra bordvarer til leketøy og møbler) med en unik stil, og også matrjosjka-dukker, markedsført som souvenirer. Fabrikken tilbyr omvisninger på de forskjellige produksjonsstadiene, og de besøkende kan se håndverkere lage og male gjenstandene i tradisjonell russisk stil.

Referanser
----------

1. ↑  «26. Численность постоянного населения Российской Федерации по муниципальным образованиям на 1 января 2018 года». Rosstat. Besøkt 23. januar 2019.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Semyonov – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Semjonov på MojGorod.ru (russisk)

  


| * v
* d
* r
Byer i Nizjnij Novgorod oblast |
| --- |
| Administrativt senter: Nizjnij Novgorod |
|  | Arzamas **·** Balakhna **·** Bogorodsk **·** Bor **·** Dzerzjinsk **·** Gorbatov **·** Gorodets **·** Knjaginino **·** Kstovo **·** Kulebaki **·** Lukojanov **·** Lyskovo **·** Navasjino **·** Pavlovo **·** Perevoz **·** Pervomajsk **·** Sarov **·** Semjonov **·** Sergatsj **·** Sjakhunja **·** Tsjkalovsk **·** Uren **·** Vetluga **·** Volodarsk **·** Vorsma **·** Vyksa **·** Zavolzje | Russlands flagg |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
**Lov om adgangen til visse områder** er en norsk lov som gir Justis- og beredskapsdepartementet hjemmel til å forby utlendinger adgang til bestemte områder i Norge.

Etter loven kan departementet forby adgang til visse områder «til vern om norske almene interesser». Departementet gis også hjemmel til å bestemme at adgang til visse områder skal være betinget av særlig tillatelse, men i så fall har norske statsborgere krav på tillatelse hvis de er bosatt innenfor området eller har fast arbeid der.

Overtredelse av forbud som er gitt i medhold av loven kan straffes med bøter eller fengsel inntil tre måneder. Ved flere overtredelser eller gjentagelse eller skjerpende omstendigheter, er straffen bøter eller fengsel inntil ett år. Det gjøres også straffbart å leie ut husrom eller gi natteherberge til noen man vet eller bør forstå oppholder seg på stedet i strid med forbud etter loven.

Utlendinger som overtrer lovens bestemmelser kan dessuten utvises fra Norge i overensstemmelse med utlendingsloven.

Lov om adgangen til visse områder ble vedtatt 7. mars 1940 og trådte i kraft umiddelbart.

Referanser
----------

1. ↑  § 1
2. ↑  § 2
3. ↑  § 3

Eksterne lenker
---------------

* Lovdata
**Louwrens Hacquebord** (født 1947) er en nederlandsk arkeolog og var fram til 2013 professor ved Arktis-senteret ved Universiteit Groningen i det nordlige Nederland. Han ledet utgravninger av den 1600-talls nederlandske hvalfangerstasjonen Smeerenburg på Svalbard i årene 1979–1981 - og tok doktorgraden på emnet i 1984. Utgravningene avkreftet de mer fantasifulle historiene om stedets overdrevne storhet. Prosjektets forskere fant derimot en mengde bruksgjenstander og noen av disse ble oppbevart i Rijksmuseum Amsterdam som *Smeerenburgsamlingen*. Den 19. november 2005 ble deler av samlingen overdratt til Riksantikvaren i Oslo. Det ble i 2005 bestemt at noe av den skal stilles ut på Svalbard museum i Longyearbyen.

Det ble i alt registrert syv spekkovner (seks dobbelovner og én enkel), 19 hustufter og 101 graver i Smeerenburg. Det er også graver lengre nord på Smeerenburgsletta mot Smeerenbukta langs østkysten oppover mot Gjøaneset.

Hazquebord har hatt en rekke internasjonale verv i organisasjoner som arbeider med Arktis og bevaring av natur- og kulturarv der, og har vært en pådriver for Nederlands observatørstatus i Arktisk råd.

Hacquebord ble utnevnt til Offiser av Orange-Nassau-ordenen i 2012.

Referanser
----------

1. ↑   Det tyske nasjonalbibliotekets katalog, GND-ID 1062589173, besøkt 28. mai 2020[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   BnFs generelle katalog, catalogue.bnf.fr, besøkt 27. mars 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Farewell symposium for Louwrens Hacquebord  - Groningens Universitet, 5, mai 2013.

Kilder
------

* Louwrens Hacquebord, *Smeerenburg – Zeugnisse vom frühesten Spitzbergen-Walfang im 17. Jahrhundert*, utstillingskatalog fra *Deutsches Schiffahrtsmuseum Bremerhaven,, 6. februar - 1. mai 1988.*

Eksterne lenker
---------------

* Norsk polarinstitutt, *Cruisehåndbok for Svalbard* - Smeerenburg med beskrivelse og kart basert på Hacquebords arbeider.
* L Hacquebord: *We need an international Treaty to protect the Arctic Ocean*, 3. februar 2009.
* Informasjon om forskeren hos Groningens Universitet med oversikt over internasjonale verv knyttet til Arktis.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC
 |
**Lov om forsvarshemmeligheter** var en norsk lov som skulle beskytte Forsvarets anlegg, militære områder og beskyttelsesverdig informasjon mot uvedkommende. Den ble vedtatt og trådte i kraft 18. august 1914.

Loven gav adgang til å forby uvedkommende adgang til nærmere angitte anlegg, områder eller hendelser. Videre gjorde den det straffbart å kopiere eller mangfoldiggjøre kart, skisser og fotografier av festningsanlegg, havner, fjorder, innseilinger eller norsk sjøterritorium, samt alle kart som kunne antas å være av betydning for fienden i tilfelle krig.

Lovens paragraf 6 gjorde det straffbart å søke å inngå et forbund om ulovlig etterretningsvirksomhet eller overtredelse av andre bestemmelser i loven. Denne bestemmelsen ble kritisert for å kriminalisere forberedelse til en forberedelseshandling, og at den gikk alt for langt i å kriminalisere dagligdagse handlinger.

Lov om forsvarshemmeligheter ble opphevet og bestemmelsene videreført i sikkerhetsloven og straffeloven av 2005 da sistnevnte lov trådte i kraft 1. oktober 2015.

Se også
-------

* Lov om informasjon om bestemt angitte områder, skjermingsverdige objekter og bunnforhold

Referanser
----------

1. ↑  NOU 2003: 18
2. ↑  § 1
3. ↑  § 3
4. ↑  Straffelovkommisjonens delutredning VIII
5. ↑  Ot.prp. nr. 8 (2007–2008)

Eksterne lenker
---------------

* Lovdata
**Weststar Aviation Services Sendirian Berhad**, også kjent som **Weststar Luftfart** er et flyselskap for charterreiser med base på Sultan Abdul Aziz Shah Airport. Det ble etablert i april 2003 med godkjent Air Operation Certificate (AOC) fra Malaysian Department of Civil Aviation (DCA). Selskapets primære flåte består av Eurocopter EC 120 Colibri, EC 135 Ecureuil, AS365 Dauphin og AgustaWestland AW139, det nyeste tillegget til deres flåte.

Flåten
------

En Weststar AW189 før levering i 2014 på utstillingen *Farnborough Air Show* i England
Deres nåværende helikopterflåte består av (per juli 2011):

* AgustaWestland AW139
* AgustaWestland AW189
* Eurocopter Dauphin AS365
* Eurocopter EC120 Colibri
* Eurocopter AS350 Ecureuil
* Eurocopter AS355 Ecureuil 2
* Sikorsky S-76 C++

Selskapet opererer også tre utenlandske registrerte fly (fixed-wing) for VIP-flyvninger:

* Gulfstream II
* Boeing 727
* Boeing 737-200

Referanser
----------

1. ↑  Weststar Aviation Services takes delivery its first AW139 Arkivert 13. mars 2014 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Weststar Aviation – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
**Mickey Newbury**, var en amerikansk låtskriver og musikker født 19. mai 1940 i Houston, Texas som Milton Sims Newbury (Jr.), død 29. september 2002 i Springfield, Oregon. Musikken hans spenner over mange sjangre og har blitt tolket av mer enn 1200 artister. 

Newbury spilte gitar og skrev sanger som tenåring. Han var i United States Air Force og bodde i England i tre år. Etter hjemkomsten reiste han rundt i sørstatene, spilte og tok midlertidige jobber. I 1964 fikk han kontrakt med Acuff-Rose Music. Han slo seg ned i Nashville og i 1966, da Don Gibson og Tom Jones fikk hits med "Funny Forgotten Familiar Feelings", ble han kjent.

Rundt 1970 giftet han seg med Susan Pack og i 1973 flyttet de til Oregon hvor han på 1980-tallet kuttet ned på låtskriving og viet seg til familien. På begynnelsen av 1990-tallet begynte han å skrive igjen, men fra 1995 ble helsen dårligere.

Newbury spilte inn rundt 20 musikkalbum, hvor *Frisco Mabel Joy* fra 1971 plasserte seg høyest på Billboard 200 listen, med en femtiåtte.

Blant hans mest kjente verk er "An American Trilogy", en medley han fremførte i 1970 og som ble covret av over 500 artister, inkludert Elvis Presley og Midnight Choir.

Den psykedeliske "I just dropped in (to see in what condition my condition was in)", er spilt inn av blant andre Jerry Lee Lewis (1967) og Kenny Rogers (1968). Sistnevnte innspilling kom på 5. plass på Billboard listene og er med på lydsporet til filmen *Den store Lebowski.*

I 2014 ga Paal Flaata ut et album med bare Mickey Newbury sanger, *Bless Us All – Songs of Mickey Newbury.*

Album
-----

* 1968: *Harlequin Melodies*
* 1969: *Looks Like Rain*
* 1971: *Frisco Mabel Joy*
* 1973: *Heaven Help the Child*
* 1974: *I Came to Hear the Music*
* 1975: *Lovers*
* 1977: *Rusty Tracks*
* 1978: *His Eye Is on the Sparrow*
* 1979: *The Sailor*
* 1981: *After All These Years*
* 1985: *Sweet Memories*
* 1988: *In a New Age*
* 1996: *Lulled by the Moonlight*
* 2000: *Stories from the Silver Moon Cafe*
* 2002: *A Long Road Home*
* 2003: *Blue to This Day*

Referanser
----------

1. ↑   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Internet Broadway Database, Internet Broadway Database person-id 89616, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w6bx2w4j, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   americanamusic.org, besøkt 23. juni 2020[Hentet fra Wikidata]
5. ↑  «Obituary: Mickey Newbury». *the Guardian* **(engelsk)**. 3. oktober 2002. Besøkt 2. november 2021.
6. ↑  «Mickey Newbury Biography». *www.mickeynewbury.com*. Besøkt 2. november 2021.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** BNE **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Karl Bomann-Larsen** (født 20. april 1947) er en norsk skuespiller. Han har vært ansatt ved forskjellige teatre, slik som Den Nationale Scene 1973–78 og 1981–1983, ved Fjernsynsteatret 1978–1981, der han blant annet medvirket i serien *Grenseland* (1979) etter Sigurd Evensmos romaner.

I 1983 var Bomann-Larsen ansatt ved Teater Ibsen, hvor han blant annet har spilt Dr. Rank i *Et dukkehjem*. Han gjestet Den Nationale Scene som *Claudius* i William Shakespeares *Hamlet* i Terje Mærlis regi i 1987 og spilte tittelrollen i Kai Johnsens oppsetning av Anton Tsjekhovs *Onkel Vanja* samme sted i 1995. I senere år var Bomann-Larsen igjen ansatt ved Den Nationale Scene, hvor han i 2004 mottok velvillige kritikker for sin prestasjon i *Mein Kampf* av George Tabori. Han hadde en filmbirolle som Annas far i *En håndfull tid* (1989) og medvirket også i *Landstrykere* (1989).

Referanser
----------

1. ↑   snl.no[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2  «Karl Bomann-Larsen». *Store norske leksikon*. Besøkt 14. juni 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Karl Bomann-Larsen på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) Karl Bomann-Larsen hos Sceneweb Rediger på Wikidata

* (en) Karl Bomann-Larsen hos The Movie Database Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
Familiebilde fra 1890. Foran: Westye Martinus Egeberg (1805–1898) som ledet det frem til 1858. Bak, hans nevøer, som ledet det fra 1874. Fra venstre: Einar Westye Egeberg (1851–1940), Theodor Christian Egeberg (1847–1915) og Ferdinand Julian Egeberg (1842–1921).
**Westye Egeberg & Co.** var et trelastfirma i Oslo som eksisterte fra 1800 til 1929.

Westye Egeberg (1770–1830) hadde kommet til Christiania i 1786 og ble borger i 1800. Han grunnla så trelastfirmaet og satte også i gang med oppkjøp av skog, blant annet Gahnsbruket ved Øyeren i Fet. Først kjøpte de 1/3 av Frederik Gottschalk von Haxthausen (1750–1825) i 1805, neste 1/3 i 1810 fra Carsten Tank (1766–1832) og siste 1/3 fra Tank i 1824. De var en av få innen trelast som klarte seg gjennom 1820-tallet, da England la på store hindringer for eksport.

I 1835 kjøpte Egeberg og fire andre, landets største sagbruk, Sanne og Solli i Tune, Østfold. Omkring 1842 fikk Egeberg en flott avtale med Frankrike. Fra 1846 eide man Romedal almenning.

I 1844 sørget Egeberg for de første oppmålinger for jernbane, det som i 1854 ble Hovedbanen der han også var medeier. Her fraktet han mye trelast sørover til Christiania.

I 1889 kjøpte de Nitelvens Dampsag (Nitelvens Dampsag var blitt etablert i 1860 som Ekelund Dampsag. Folk kalte den for "Tandbergsaga"), og døpte det om til **Egeberg Brug** (Ekebergbruket). Det ble i 1929 solgt til grosserer Henry Johansen, som i 1941 slo det i hop med Skedsmo Dampsag & Høvleri (etablert 1884) til Skedsmo & Egeberg Bruk.

I 1921 var det et krakk i trelastindustrien. Etter krakket i 1929 ble firmaet og alt solgt.

Ledere
------

* 1800–30: Westye Egeberg (1770–1830)
* 1830–51: Westye Martinus Egeberg (1805–1898), måtte gi seg med daglig ledelse i 1851 grunnet sykdom. Brødrene ble medeier i 1858 og overtok
* 1858–74: Peder Cappelen Egeberg (1810–1874) og Christian August Egeberg (1809–1874)
* 1874–1929: Einar Westye Egeberg (1851–1940) og Ferdinand Julian Egeberg (1842–1921)
* 1911–29: Westye Parr Egeberg (1877–1959)

Se også
-------

* Egeberg (slekt fra Sjælland)

Referanser
----------

1. ↑  E. A. Thomle (1910). *Westye Egebergs slægt : genealogiske og personalhistoriske efterretninger*. W. C. Fabritious.
2. ↑  Egeberg i Store norske leksikon
3. ↑  Fossnes, Anne (1981). *Gansbruket: disposisjonsplan*. S.l: s.n.
4. 1 2  Westye Egeberg i Norsk biografisk leksikon.
5. ↑  Egeberg Brug (Lillestrøm) hos lokalhistoriewiki.no
6. ↑  Skedsmo og Egeberg Bruk (Lillestrøm) i lokalhistoriewiki.no.
7. ↑  Egebergsbruket hos digitaltmuseum.no.
**Karl August Bomansson** (født 5. april 1827, Saltvik, død 7. februar 1906, Helsingfors) var en finsk historiker, statsarkivar 1870-83. Fra 1862 var han dosent i historie ved Helsingfors universitet.

Allerede i 1853 arbeidet han med å ordne og fortegne senatets arkiv, og var den drivende kraften bak arkivets omvandling til et moderne statsarkiv. Middelalderforskningens første glansperiode varte fra midten av 1800-tallets til 1900-tallets første tiår. Som vitenskapsmann var han først og fremst interessert i Ålands historie. Han skrev *Kastelholm* (1956), *Om Ålands folkminnen* (1859), som var den første egentlige avhandlingen i arkeologi i Finland. Bomansson deltok i utgravninger på Kökar i 1867. 

Bomanssons syttenårige assistent var Johan Reinhold Aspelin.

Referanser
----------

Kilder
------

* Bomansson, Karl August[*død lenke*] i Uppslagsverket Finland (webutgave, 2009)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Uppslagsverket Finland **·** Biografiskt lexikon för Finland **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** ISNI
 |
**Heratprovinsen** er en av 34 provinser i Afghanistan. Sammen med Badghis, Farrah og Ghowr utgjør den den vestlige regionen av landet. Hovedbyen og administrasjonsbyen heter også Herat, og provinsens nærhet til Iran gjør området sensitivt siden Iran forsøker å beskytte sine interesser i Afghanistan i tiden etter Taliban. 

Provinsen var en av de første betydelige krigssonene i den sovjetiske invasjonen i Afghanistan, og forble et aktivt gerilja-område videre. Den lokale militære kommandøren og mujahedin Ismail Khan ledet motstanden mot det sovjetiske styret fra 1979 til Sovjetunionen trakk seg ut i 1988. Da Sovjetunionen trakk seg ut, ble Khan guvernør av provinsen, en posisjon han hadde til Taliban tok kontroll i 1995. Etter at Taliban ble kastet i 2001 av Nordalliansen (støttet av den amerikanske invasjonen av Afghanistan), ble igjen Khan guvernør. 

Khan ble fjernet som guvernør i september 2004 etter at han hadde styrt mer eller mindre eneveldig, til tross for forsøk fra interimregjeringen (ledet av Hamid Karzai) på å svekke hans makt. Khans styre var kontroversielt, men har vært nokså fritt for volden som har plaget noen andre regioner i Afghanistan etter Taliban.

Tidligere guvernører
--------------------

* Khirullah Said Wali Khairkhwa (1999–2001) er fange i Guantanamo-fangeleiren, pr. april 2010.

Referanser
----------

1. ↑  Population Estimation 2012 - 13 - Central Statistics Organization Arkivert 30. mars 2013 hos Wayback Machine. - Besøkt 13. mai 2013

| * v
* d
* r
Afghanistans provinser |
| --- |
| Badakhshan **·** Badghis  **·** Baghlan **·** Balkh **·** Bamiyan **·** Daikondi **·** Farah **·** Faryab **·** Ghazni **·** Ghowr **·** Helmand **·** Herat **·** Jowzjan **·** Kabul **·** Kandahar **·** Kapisa **·** Khost **·** Konar **·** Kunduz **·** Laghman **·** Lowgar **·** Nangarhar **·** Nimruz **·** Nuristān **·** Oruzgan **·** Paktia **·** Paktika **·** Panjshir **·** Parvan **·** Samangan **·** Sar-e Pol **·** Takhar **·** Vardak **·** Zabol | Afghanistans flagg |
| ISO 3166-2:AF |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** GeoNames
 |
**Raoping** (kinesisk: 饶平县; pinyin: *Ràopíng Xiàn*) er et fylke i byprefekturet Chaozhou i provinsen Guangdong i Folkerepublikken Kina. Fylket ligger ved kysten mot Sørkinahavet og rett inn mot grensen til provinsen Fujian.

Befolkningen var på 930 722 innbyggere i 1999. Selve byen av samme navn, som er fylkets hovedsete, hadde i 1990 135.600 innbyggere.

Språket teochew, et minnanspråk, har hjemstavn i denne delen av Kina.

Raoping er kjent for sin sjømat og sin frukt. 

Chaozhou Sanbaimen kullkraftverk ligger i fylket.

Kulturminner
------------

Daoyun-jordbygningen (*Daoyun lou* 道韵楼), en gammel festningslignende tulou bygd av hakkaene i åttekantet form (som i de åtte trigrammer – *bagua*), ble i 2006 oppført på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner.

Samferdsel
----------

Kinas riksvei 324 fører gjennom området. Den går fra Fuzhou i provinsen Fujian og gjennom Guangdong, Guangxi, Guizhou, og ender i Kunming i Yunnan.

Referanser
----------

1. ↑  National Population Statistics Materials by County and City 
– 1999 Period, *i* China County & City Population 1999, Harvard China Historical GIS

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Raoping – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Daoyun lou: Zhongguo zuida "bagua" tulou
* Hakka House: DaoYun
* Tulou
* Close encounters

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
**Vidar Oma Steine** (født 3. januar 1949, død 27. september 2009) var en norsk helsebyråkrat. Han var ekspedisjonssjef i Sykehusavdelinga i Helse- og omsorgsdepartementet.

Steine tok cand.jur. graden fra Universitetet i Oslo i 1976. Fra 1976 til 1988 arbeidet han i Finansavdelingen i Finansdepartementet. Fra 1988 til 1991 jobbet han i bank (DnC/DnB). Han var ekspedisjonssjef i Arbeids- og administrasjonsdepartementet. Han var fra 1996-1997 leder av Steineutvalget som leverte utredningen «Pasienten først!
Ledelse og organisering i sykehus». Fra 1998 ledet Stene forum for organiasjonsutvikling i sykehus, som var et samarbeid mellom departementet og Kommunenes Sentralforbund. Han var prosjektleder i arbeidsgruppen som forberedte helseforetaksreformen[]. Han var medlem av Ryssdal-utvalget som forslo endringer i Lov om universiteter og høgskoler.

Litteratur
----------

* (no) Publikasjoner av Vidar Oma Steine i BIBSYS

Referanser
----------

1. ↑   Aftenposten[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  regjeringen.no Vidar Oma Steine ny ekspedisjonssjef i Sjukehusavdelinga i Sosial- og helsedepartementet 11.02.2000
3. ↑  NOU 1997:2 Pasienten først! Ledelse og organisering i sykehus
4. ↑  St.meld. nr. 43 (1999-2000)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
***Manolescus Memoiren*** er en tysk stum kriminalkomedie fra 1920, regissert av Richard Oswald. Filmen er basert på memoarene til ekteskapssvindleren, hotelltyven og svindleren Georges Manolescu som ble utgitt i 1905. Den ble filmatisert på nytt i 1929.

Handling
--------

Rumeneren Georges Manolescu har gjort seg bemerket som en tyv og bedrager. Uansett hvor den verdslige og kjærlige sjarmøren dukker opp, klarer han å få tak i et stort bytte. Ved de fasjonable hotellene i Europa forårsaker navnet hans alene frykt og redsel. Hans medskyldige er kjæresten hans Diane von Montignan – som kan være både sofistikert og forførende - men er også skruppelløs. De finner seg snart et nytt offer: Den gamle, og svært velstående, russiske grevinnen Anastasia Worutzky. Men ting går ikke som de hadde planlagt.

Ting forandrer seg plutselig: Under dramatiske omstendigheter møter Manolescu en blond ung kvinne ved et hotell. Hun heter Cecilie, som viser seg å være en mestertyv. Manolescu avslører hans virkelige identitet, og en dyp kjærlighet utvikler seg snart mellom dem. For Cecilies skyld gir Manolescu snart opp sin kriminelle virksomhet, og han overgir seg til rettsvesenet. Etter å ha blitt løslatt fra fengselet planlegger de et liv sammen.

Skuespillere
------------

* Conrad Veidt som Manolescu
* Erna Morena som Diane von Montignan
* Lilli Lohrer som Leonie
* Hedda Vernon som Cäcilie
* Hermann Wlach som Rudolf Berg
* Alfred Kuehne som den gamle Manolescu
* Clementine Plessner som Manolescus mor
* Kathe Oswald som Inge
* Rudolf Forster som Alfons
* Adele Sandrock som Anastasia Worutzky
* Robert Scholtz som Geheimpolizist Schröder
* Preben J. Rist

Referanser
----------

1. ↑   *filmportal.de*, Wikidata Q15706812,
2. ↑  Manolescu’s Memoirs

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Manolescus Memoiren* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Manolescus Memoiren* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (de) *Manolescus Memoiren* på filmportal.de Rediger på Wikidata
Portal: Askøy

**Mizpa** er et kristent stevnested i Follesebygda, og er kulturminnested for Askøy kommune. Stedet ble vigslet 13. juni 1909. Det eies og driftes av forsamlingen på Follese bedehus.

Follese bedehus ble bygd på dugnad, og stod ferdig i 1892. Bedehuset fikk raskt stor aktivitet, og man fikk behov for en større samlingsplass. Om sommeren arrangerte man møtene i friluft, og disse sommermøtene ble til storsamlinger som samlet mellom fire og fem tusen mennesker fra Askøy og øyene rundt Hjeltefjorden. Disse stevnene ble kalt «Det Stora Møte».

Området Mizpa ligger på Stølen på Follese, og ble skilt ut og gitt vederlagsfritt til forsamlingen i 1890. Stedet er et naturlig amfi, og ble straks tatt i bruk til friluftsmøtene. 13. juni 1909 ble stedet vigslet og gitt navnet *Mizpa*. Navnet er hentet fra 1. Mosebok i Bibelen og betyr «vakttårn».

Mizpa er fremdeles i aktiv bruk. «Det Stora Møte» blir avholdt hver sommer, men uten den oppslutningen det hadde i begynnelsen. Stedet ble valgt tilkulturminnested for Askøy kommune i 2000, og ble godkjent som vigselsted av Bjørgvin biskop i 2004. Det blir avholdt gudstjenester i regi av Strusshamn menighet i Den norske kirke Kristi himmelfartsdag, og stedet er bygdens samlingspunkt på 17. mai.

Amfiet har 800 sitteplasser, og blir og brukt til konserter. Før jul brukes også Mizpa til Follese skole sine juleavslutninger.

* Mizpa fullsatt til jubileumskonsert med Oslo Gospel ChoirMizpa fullsatt til jubileumskonsert med Oslo Gospel Choir
* Den geistlige prosesjonen i jubileumsgudstjenesten ved hundreårsjubileet i juni 2009. Bakerst går biskop Halvor Nordhaug.Den geistlige prosesjonen i jubileumsgudstjenesten ved hundreårsjubileet i juni 2009. Bakerst går biskop Halvor Nordhaug.

Kilder
------

* *Jubileumsprogram. Mizpa 100 år*, Askøy, 2009.
Songhuas løp
**Songhua** (kinesisk: 松花江, pinyin: *Sōnghūajiāng*) i provinsen Heilongjiang i det nordøstre Kina er Amur-elvens største sideelv, og har et løp på omkring 1.927 km fra Changbaifjellene. Av større byer ved elven kan nevnes Harbin og Jiamusi.

På mandsjuisk ble elven kalt *Sunggari ula*, og den er kjent under dette navnet på russisk: *Сунгари*.

Det meste av elven renner gjennom et flatt terreng. Elven er farbar store deler av året i lange strekninger, og det er også de nedre deler av noen av dens sideelver slik at elvesystemet har spilt, og spiller, en viss rolle kommunikasjonsmessig i Mandsjuria. Den er islagt om vinteren, og flommer ofte over etterpå, under snøsmeltingen som setter inn i mars. Lengste sideelv er Nenjiang.

Det er i alt 11 større demninger i elva, som reguleres både for irrigasjon, flomkontroll, vannforsyning og vannkraft. De største reguleringene er: Cha'ersen-demningen, Yueliangpao-demningen, Shankou-demningen, Hongshi-demningen, Baishan vannkraftverk, Fengman vannkraftverk, Hailong-demningen, Shitoukoumen-demningen, Xinlicheng-demningen, Jingpohu vannkraftverk og Lianhua-demningen. 

Den 13. november 2005 ble elven kraftig forurenset av benzen (kreftfremkallende) og nitrobenzen som følge av en serie av eksplosjoner i en kjemisk fabrikk i Jilin. Ifølge offisielle rapporter fløt ca. 100 tonn benzol ut i elven. Mange av byene langs elven hadde vann derfra som drikkevannskilde, og vannforsyningen ble derfor stanset i en periode. Også Harbin ble rammet.

Litteratur
----------

* Katrin Willmann: Der Chemieunfall von Songhua und das Potenzial für soziale Proteste i *China aktuell* 1/2006, s. 57-65. Nettsted besøkt 21. mars 2009

Eksterne lenker
---------------

* (en) Songhua River – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN **·** NDL **·** GeoNames
 |
**Manolo Navarro Salido** (født 20. juli 1926 i Albacete i Spania, død 2. april 2020 i Madrid) var en spansk matador, og siden 2018 den eldste levende tyrefekter (torero) i Spania.

Manolo Navarros karriere tok til i 1942, i Quintanar de la Orden, og han var da 18 år gammel. Han ble presentert i Las Ventas den 24. juni 1945 og valgte alternativet den 25. juli 1947 ved *San Jaime*-markedet i Valencia. Den 10. august 1947 delte han plass på posteret med Manolete bare dager før dennes tragiske død. I 4. oktober 1947 tok han doktorgraden i Madrid.

Han opptrådte i tyrefekterringen ikke bare i de tradisjonelle land der tyrefekting er utbredt, men kjempet også i Angola, Mosambik, USA og Filippinene. Etter en elleve år lang karriere som tyrefekter trakk han seg tilbake fra dette i Mexico i 1958.

Han døde 2. april 2020 i en alder av 95 år på *Puerta de Hierro*-sykehuset i Madrid av covid-19.

Referanser
----------

1. ↑  «Fallece por coronavirus el decano de los matadores, Manolo Navarro». *Diario de Cádiz*. 3. april 2020.
2. ↑  «Fallece el diestro albacetense Manolo Navarro por Covid-19». *Tribuna de Albacete*. 2. april 2020.
3. ↑  «Fallece por coronavirus Manolo Navarro, el decano de los matadores de toros». *Cadena COPE*. 2. april 2020.
4. ↑  «Muere por coronavirus Manolo Navarro, el decano de los matadores de toros». *ABC*. 2. april 2020.