recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Sydals kommune** er en tidligere kommune i Sønderjyllands amt i Danmark. Kommunen ble dannet ved kommunalreformen i 1970, men ble oppløst ved regionreformen 2005-07 og innlemmet i den nye Sønderborg kommune i Region Syddanmark.

Den tidligere kommunen ligger sør på øyen Als, øst for Jylland. 

Administrativt sentrum var byen Hørup, andre byer i kommunen var Høruphav, Lysabild, Mommark, Skovby og Sønderby.

På østsiden av kommunen ligger Lillebælt, i sørdøst Østersjøen og i sør Flensborg fjord som går over i Østersjøen. Den sørvestre delen av kommunen består av et nes kalt *Kegnæs*.

Sydal har en fergeforbindelse mellom Mommark og Ærø (Søby).

Kommunen oppstod etter kommunalreformen i 1970 da Hørup Sogn, Kegnæs Sogn, 
Lysabild Sogn og Tandslet Sogn (alle i Als Sønder Herred) ble slått sammen.

Kilder
------

* Fil med informasjon om sogn og kommuner
* Kommuner i tall fra Danmarks Statistik

Eksterne lenker
---------------

* Kommunens offisielle nettsted
* Den nye kommunens offisielle nettsted

| * v
* d
* r
Kommuner i Sønderjyllands amt (1970–2006) |
| --- |
| Augustenborg **·** Bov **·** Bredebro **·** Broager **·** Christiansfeld **·** Gram **·** Gråsten **·** Haderslev **·** Højer **·** Lundtoft **·** Løgumkloster **·** Nordborg **·** Nørre-Rangstrup **·** Rødding **·** Rødekro **·** Skærbæk **·** Sundeved **·** Sydals **·** Sønderborg **·** Tinglev **·** Tønder **·** Vojens **·** Aabenraa | Danmarks flagg |

Portal: Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Russlands flagg Russland |
| Friidrett |
|  Paralympiske leker |
| Gull | London 2012 | T13 - 400 meter |
| Gull | London 2012 | T13 - 4x100 meter |
| Sølv | London 2012 | T13 - 200 meter |
| Sølv | Beijing 2008 | T13 - 100 meter |
| Sølv | Beijing 2008 | T13 - 200 meter |
|  Handikapp-VM i friidrett |
| Gull | Christchurch 2011 | T13 - 100 meter |
| Gull | Christchurch 2011 | T13 - 200 meter |
| Gull | Christchurch 2011 | T11-13 - 4x100 m |
|  VM i friidrett for blinde (IBSA) |
| Gull | Antalya 2011 | T13/B3 - 100 meter |
| Gull | Antalya 2011 | T13/B3 - 200 meter |

**Alexei Labzin** (født 7. desember 1978) er en russisk handikappet friidrettsutøver, som konkurrerer i sprintløp. Han konkurrerer i klassen T13, som er en klasse for synshemmede.

Karriere
--------

Han representerte Russland under Sommer-OL 2008, der han fikk sølv på 100 og 200 meter. På 100 meter tangerte han den paralympiske rekorden i innledningsheatet, med 10,98, men i finalen ble han slått av Jason Smyth, som løp inn på ny verdensrekord med 10,62. Labzin løp på 10,88 i finalen. Også på 200 meter ble han slått av Jason Smyth, men Labzon løp på 21,87.

Ved VM i friidrett for handikappede (*IPC Athletics World Championships*) i Christchurch på New Zealand i januar fikk han gull på 100 meter, med tiden 11,09. Også på 200 meter fikk han gull, med tiden 22,49, og på 4 x 100 meter stafett vant han gull sammen FredorTrikolitsj, Artem Loginov og Andrei Koptev.

I april deltok han også ved VM i friidrett for blinde (*IBSA World Championships and Games*), og vant både 100 og 200 meter der.

Ved Paralympiske sommerleker 2012 i London fikk han gull på 400 meter. I finalen løp han på 48,59, som var ny paralympisk rekord i denne klassen. Han fikk også gull på 4 x 100 meter stafett, der det russiske laget satte ny paralympisk rekord på 42,66. I tillegg fikk han sølv på 200 meter, bak Jason Smyth. Her løp Labzin inn på ny personlig rekord med tiden 21,95 i finalen. Han deltok også på 100 meter, der han kom på 4.-plass.

Referanser
----------

1. ↑  IPC - *Results Book from 2011 IPC Athletics World Championships* (PDF), besøkt 26. september 2012
2. ↑  IBSA - *IBSA World Championships and Games* Arkivert 30. august 2012 hos Wayback Machine. (PDF), besøkt 27. september 2012.

Eksterne lenker
---------------

* IPC - historiske resultater - Alexei Labzin
* London 2012 - Alexey Labzin
* London 2012 - Athletics - Men's events (resultater PL 2012)
**Mona Lyngar** (født 6. januar 1944 i Drammen, død 6. januar 2023 i Stor-Elvdal) var en norsk forfatter.

Lyngar debuterte i 1966 med romanen *Ved stupet*. Hun har senere utgitt noveller og prosastykker som *Ballonger*, som kom ut i 1967 og novellesamlingene *Fra den ene til den andre* (1976) – og *Bare en advarsel* i 1982. Hennes mest eksperimentelle roman *Hull* kom ut i 1970. Den av hennes romaner som har høstet flest lovord, er *Adjutanten* fra 1981, men de senere bøkene, Noe-trilogien, har også vært med på å befeste forfatternavnet. Hun har også skrevet hybridromanen *Historien om frøken Raubal* som med historisk utgangspunkt finner sin egen konklusjon, den kom ut i 1975 og vakte betydelig oppsikt.

Etter utgivelsen av kriminalromanen *Gris* på Aventura Forlag, siden Aventura ble kjøpt opp av Mona Lyngars gamle utgiver Cappelen, valgte hun å opprette et forlag selv, Abovo, som har gitt ut *Lykkesmeden*, Noe-trilogien og den eksterne faktaboken *Husmann for livet* av historikeren Børge Strand.

Med sine tidlige arbeider føyde Mona Lyngar seg inn i en modernistisk prosatradisjon som var påvirket av de franske nyromanforfatterne. Lyngar har i flere av sine senere bøker beveget seg nær kriminalsjangeren for eksempel i spenningsromanen *Adjutanten'.*

I 1984 kom romanen *Fasadeklatrerne* ut, den handler om sosial streben og hvilke konsekvenser det kan få. Romanen *Ånderøtter* i 2008 har sitt utspring i en del av *Fasadeklatrerne* – og vil dessuten kunne leses som en kommentar til *Adjutanten*.

Bibliografi
-----------

* *Ved stupet*, roman, Cappelen (1966)
* *Ballonger*, noveller, Cappelen (1967)
* *Hull*, roman, Cappelen (1970)
* *For livet*, roman, Cappelen (1972)
* *Historien om frøken Raubal*, roman, Gyldendal (1975)
* *Fra den ene til den andre*, noveller, Gyldendal (1976)
* *Adjutanten*, roman, Cappelen (1981)
* *Bare en advarsel*, noveller, Cappelen (1982)
* *Fasadeklatrerne*, roman, Cappelen (1984)
* *Gris*, roman, Aventura (1985)
* *Lykkesmeden*, roman, Abovo (1992)
* *Noe å slekte på*, roman, Abovo (1996)
* *Noe å skryte av*, roman, Abovo (2001)
* *Noe til snakk*, prosa, Abovo (2006)
* *Ånderøtter*, roman, Abovo (2008)

Kilder
------

* Presentasjon av Mona Lyngar i Forfatterkatalogen på Forfattersentrums nettsider

Referanser
----------

1. ↑   Merkedager : fødselsdager, stiftelsesdatoer, begivenheter, urn.nb.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   «Dødsannonse Mona Lyngar Landet», verkets språk bokmål, besøkt 8. februar 2023[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Dødsannonse i Aftenposten

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Drammen byleksikon **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
***Syndere*** (originaltittel: *A Free Soul*) er et amerikansk drama fra 1931 regissert av Clarence Brown med Norma Shearer, Leslie Howard, Lionel Barrymore og Clark Gable.

For filmen ble Barrymore nominert til Oscar for beste skuespiller, Shearer for beste skuespillerinne og Brown for beste regi, hvor førstnevnte vant.

Handling
--------

Forsvarsadvokat Stephen Ashe forsvarer en beryktet gangster Ace Wilfong (spilt av Clark Gable) fra anklaget om drap, til tross for at Stephen kjenner til hans andre ulovlige aktiviteter. Stephen glir hele tiden dypere inn i alkoholisme. Ace og Stephen reiser en dag på camping-ferie sammen med Stephens lojale assistent Eddie.

Men etter tre måneders nøkternhet fra alkoholisme kjøper Stephen en flaske brennevin og går om bord på et tog til en ukjent destinasjon. Når han kommer hjem igjen oppdager han at resten av overklasse-familien hans har snudd ryggen til både ham og hans datter Jan Ashe, på grunn av hennes romantiske involvering til gangsteren Ace.

Skuespillere
------------

* Norma Shearer som Jan Ashe
* Leslie Howard som Dwight Winthrop
* Lionel Barrymore som Stephen Ashe
* Clark Gable som Ace Wilfong
* James Gleason som Eddie
* Lucy Beaumont som bestemor Ashe

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Syndere* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Syndere* hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (sv) *Syndere* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (en) *Syndere* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Syndere* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Syndere* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Syndere* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *Syndere* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *Syndere* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
***Det nådeløse landet*** (originaltittel: *Badlands*) er en amerikansk spillefilm fra 1973 regissert av Terrence Malick med Martin Sheen og Sissy Spacek i hovedrollene.

Handling
--------

Holly Sargis forteller historien som en 15-åring som bor i Fort Dupree, en blindvei i South Dakota. Hun har et anstrengt forhold til faren sin, en skilt-maler, etter at moren hennes døde av lungebetennelse flere år tidligere. Holly møter Kit Carruthers, en 25 år gammel søppel-tømmer og veteran fra Koreakrigen. Hun synes han ligner på James Dean, en skuespiller som Holly beundrer. Etter at Kit sjarmerer Holly, tar han jomfrudommen hennes. Men etter hvert som de kommer nærmere hverandre, avsløres gradvis mer av Kits voldelige og anti-sosiale tendenser.

Hollys far avviser forholdet hennes til Kit, og dreper hunden hennes som straff for å ha tilbrakt tid sammen med Kit. Men Kit bryter seg inn i Hollys hus, og insisterer på at hun stikker av sammen med ham. Når faren protesterer og truer med å kontakte politiet, dreper Kit ham. Etter at Kit og Holly forfalsker deres selvmord ved å brenne ned hele huset, reiser de til Montana. De bygger en liten hytte i et avsidesliggende område og bor lykkelig der, fisker og stjeler kyllinger for å skaffe seg mat.

Men de må flykte, etter å ha blitt oppdaget av tre menn (som Kit senere forteller at Holly var dusørjegere) som Kit skyter og dreper. Kit og Holly blir forfulgt av politiet. De stopper ved et herskapshus og skaffer forsyninger, klær og stjeler en Cadillac. Men Holly har blitt lei av livet på flukt og av forholdet til Kit.

Rolleliste
----------

* Martin Sheen - Kit Carruthers
* Sissy Spacek - Holly Sargis
* Warren Oates - Father
* Ramon Bieri - Cato
* Alan Vint - Deputy
* Gary Littlejohn - Sheriff
* John Carter - Rich Man
* Bryan Montgomery - Boy
* Gail Threlkeld - Girl
* Charley Fitzpatrick - Clerk
* Howard Ragsdale - Boss
* John Womack, Jr. - Trooper
* Dona Baldwin - Maid
* Ben Bravo - Gas Attendant

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Det nådeløse landet* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Det nådeløse landet* hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (sv) *Det nådeløse landet* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) *Det nådeløse landet* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata

* (en) *Det nådeløse landet* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Det nådeløse landet* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Det nådeløse landet* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Det nådeløse landet* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *Det nådeløse landet* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *Det nådeløse landet* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

Portal: Film

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** BNE
 |
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Cubas flagg Cuba |
| Friidrett |
|  Paralympiske leker |
| Gull | Rio 2016 | T12 - 100 meter |
| Gull | Rio 2016 | T12 - 100 meter |
| Para-VM i friidrett |
| Gull | London 2017 | T12 - 100 meter |
| Gull | Doha 2015 | T12 - 100 meter |
| Gull | Doha 2015 | T12 - 200 meter |
| Parapanamerikanske leker |
| Gull | Lima 2019 | T11/12 - Lengdehopp |
| Bronse | Lima 2019 | T12 - 100 meter |
| Gull | Toronto 2015 | T12 - 100 meter |
| Gull | Toronto 2015 | T12 - 200 meter |
| Sølv | Toronto 2015 | T11/12 - Lengdehopp |

**Leinier Savon Pineda** (født 21. mars 1989 i Guantánamo) er en cubansk parafriidrettsutøver som konkurrerer i sprintløp og lengdehopp. Han er synshemmet, og konkurrerer i klassen T12. Dette er en klasse for blinde og svaksynte. Hans synshemming er medfødt, han er diagnostisert med retinoschisis.

Han vant to gullmedaljer under Paralympiske sommerleker 2016 i Rio de Janeiro - på 100 meter og 200 meter.

Idrettskarriere
---------------

Pineda deltok i Parapanamerikanske leker 2015 i Canada, og vant der 100 meter og 200 meter i klassen T12. I tillegg fikk han sølv i lengdehopp, bak Elexis Gillette fra USA. Han deltok i Para-VM i friidrett 2015, der han vant 100 meter og 200 meter, og han kom på åttendeplass i lengdehopp. Under Paralympiske sommerleker 2016 fikk han de samme plasseringene som under VM året før; gull på 100 meter og 200 meter og åttendeplass i lengdehopp. Han vant på nytt 100 meter under Para-VM i friidrett 2017.

Referanser
----------

1. ↑  IPC - *Leinier Savon Pineda*, besøkt 24. august 2021.
2. ↑  Paralympic.org - *Leinier Savon Pineda*, besøkt 24. august 2021.

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen har ingen egenskaper for sportsdatabaser i Wikidata*
***Night Train*** (kinesisk: 夜车, pinyin: *Yè chē*) er en film fra Folkerepublikken Kina som hadde premiere i 2007. Regi og manus var ved Diao Yi'nan 刁亦男. Filmen utspiller seg i Diaos hjemmeprovins Shaanxi og ble innspilt i og rundt Baoji.

*Night Train* hadde premiere 25. mai 2007 på Filmfestivalen i Cannes med den franske tittelen *Train de nuit*. Den ble spilt inn av Diaos filmselskap *Ho-Hi Pictures* basert i Beijing, med støtte fra amerikanske og franske interessenter innen filmindustrien, *Fonds Sud Cinema* og *DViant Films*.

Filmen handler om Wu Hongyan (spilt av Liu Dan), 35 år og enke, fengselsbetjent i et fengsel med spesialoppgave å utføre henrettelser av kvinnelige dødsdømte. I sin ensomhet begynner hun å ta nattoget hver weekend til en annen by og søker kjærligheten der. Den mann hun etterhvert blir sammen, Li Jun (spilt av Qi Dao), bærer på den historie at han er enkemann etter en av de fangene som er blitt henrettet i Wus fengsel.

Referanser
----------

1. ↑   (på en) *Internet Movie Database*, IMDb-nummer tt1032941, Wikidata Q37312,
2. ↑  ; besøksdato: 20. mai 2016.
3. ↑  ; besøksdato: 20. mai 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Night Train* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) *Night Train* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (en) *Night Train* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Night Train* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Night Train* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Night Train* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *Night Train* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata
Biogradska Gora nasjonalpark ligger i Kolasin kommune.
**Biogradska Gora nasjonalpark** er en nasjonalpark i det sentrale Montenegro, i fjellmassivet sørvest for byen Mojkovac og i kommunen Kolašin som strekker seg sørover. Arealet er ca. 56 km² og den ble regulert i 1952. Parkens kontor ligger i Kolašin.

Den omfatter et vilt, delvis skogvokst fjellområde (Biogradska Gora) i elvedalen Biogradsko som er en sidedal til elven Tara. Parken har dype daler og fjellsjøer – den mest kjente er den meget vakre Biogradsko jezero. 

Fjellene når opp i 2 139 moh. (Crna gl.), og 2 117 moh. (Zekova gl.).

Nasjonalparken er den minste i Montenegro, men en av de mest biologisk interessante, med 26 plantehabitater, over 220 plantearter, 200 fuglearter, og ti typer pattedyr i parken. Bjørn, hjort, grevling, moldvarp og flaggermus er blant artene. Antallet tre og busker oppgis til 86 og antallet insektarter 350.

Referanser
----------

1. ↑  Biogradska Gora nasjonalpark *Nacionalni parkovi Crne Gore*
2. ↑  Biogradska Gora Nasjonalparks hjemmeside – "Flora" og "Fauna". Arkivert 9. juni 2008 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* (sh) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Biogradska gora – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Østerriksk-montenegrinsk organisasjon for Biogradska og Komovi.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** NKC **·** GeoNames
 |
*For komponisten, se Giovanni Pierluigi da Palestrina.*

**Palestrina** er en by i storbyområdet Roma hovedstad i regionen Lazio i Italia. Kommunen grenser til Artena, Castel San Pietro Romano, Cave, Gallicano nel Lazio, Labico, Rocca di Cave, Rocca Priora, Roma, San Cesareo, Valmontone og Zagarolo.

Palestrina var i antikken kjent under navnet **Praeneste** og var en betydelig småby langs landeveien (*Via Praenestina*) gjennom Latium til Campania. Rike fyrstegraver fra begynnelsen av 600-tallet f.Kr. vitner om stedets betydning og nære kontakter med Etruria og Hellas. Praeneste var medlem av det latinske forbund, allierte seg i 499 f.Kr. med Romerriket, gikk imidlertid ut i 381 f.Kr. men ble så underkuet i 338 f.Kr.

Under romersk overhøyhet fulgte en ny økonomisk oppblomstring, da Praeneste ble kjent for sine dekorerte bronsegjenstander. Av arkeologiske funn fremgår at 100-tallet f.Kr. var en intensiv byggeperiode i byen. Blant de fremste byggverkene kan nevnes Fortuna, hovedsakelig oppført omkring 80 f.Kr. og avdekket etter at byen ble utsatt for bombing i samband med de alliertes offensiv gjennom Italia i 1944.

I 82 f.Kr. ble Praeneste besatt av Marius' adoptivsønn og ble deretter erobret av Sulla, som straffet byen ved å omgjøre den til en veterankoloni. Under keiser Tiberius fikk imidlertid byen tilbake sin stilling som municipum.

På 700-tallet ble Palestrina knyttet til Kirkestaten, men byens svakhet innebar at den i større deler av middelalderen ble styrt av ætten Colonna. I 1572 ble Palestrina et selvstendig fyrstedømme.

Referanser
----------

1. ↑  «Superficie di Comuni Province e Regioni italiane al 9 ottobre 2011». Istituto nazionale di statistica. Besøkt 16. mars 2019.
2. ↑  «Popolazione Residente al 1° Gennaio 2018». Istituto nazionale di statistica. Besøkt 16. mars 2019.
3. 1 2 3 4  *Nationalencyklopedin* multimedia plus, 2000 (oppslagsord Palestrina)

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Palestrina – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Palestrina – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Brockhaus Enzyklopädie **·** VIAF **·** GND **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
***Lystløgneren*** (1997) er en amerikansk filmkomedie med Jim Carrey i hovedrollen. Den ble regissert av Tom Shadyac etter manus skrevet av Paul Guay og Stephen Mazur. Carrey ble nominert til en Golden Globe-pris i 1998 for beste mannlige skuespiller i en komedie/musikal for filmen.

Handling
--------

Fletcher Reede er en veldig karrierefokusert advokat og fraskilt far. Han har som vane å bryte løfter om å være sammen med sin unge sønn Max hvis jobben kommer i veien, og deretter bruker han å lyve til sin eks-kone Audrey og Max om grunnen til at han er for sen til avtaler. Fletcher skuffer Max en gang for mye da han går glipp av fødselsdagsfesten, og han må møte konsekvensene da Max ønsker at faren ikke kan lyve mens han blåser ut lysene på kaken. Følgen er at Fletcher ikke kan lyve de neste 24 timene. 

Fletcher havner raskt i pinlige situasjoner der han buser ut med det han tenker istedenfor det han har lyst til å si, siden han ikke er i stand til å lyve. Dette skjer på et dårlig tidspunkt siden han har en sak i retten som han bør vinne, siden det vil hjelpe ham godt på vei med karrieren. Hovedvitnet hans er villig til å begå mened for å vinne saken, men Fletcher finner ut at han ikke engang kan stille et spørsmål hvis han vet at svaret er en løgn. I mellomtiden truer Audrey med å flytte til Boston med sin nye kjæreste Jerry, og å ta Max med seg.

Igjennom handlingen i filmen finner Fletcher ut hva som virkelig er viktig for ham, og på slutten strever han med å stoppe sønnen fra å reise så langt fra ham. Han greier også å vinne saken ved hjelp av ærlighet da han finner et smutthull i loven, og dette fører til at han får full forståelse for hva han er i ferd med å miste.

Rolleliste
----------

| Skuespiller | Rolle |
| --- | --- |
| Jim Carrey | Fletcher Reede |
| Maura Tierney | Audrey Reede |
| Justin Cooper | Max Reede |
| Cary Elwes | Jerry |
| Jennifer Tilly | Samantha Cole |
| Amanda Donohoe | Miranda |
| Swoosie Kurtz | Dana Appleton |
| Jason Bernard | Dommer Marshall Stevens |
| Anne Haney | Greta |
| Mitch Ryan | Mr. Allan |
| Krista Allen | Sexy jente i heis |

Cheri Oteri og Randall Cobb har cameoopptredener

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Lystløgneren* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Lystløgneren* hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (no) *Lystløgneren* på NRK TV Rediger på Wikidata

* (sv) *Lystløgneren* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) *Lystløgneren* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata

* (en) *Lystløgneren* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Lystløgneren* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Lystløgneren* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Lystløgneren* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *Lystløgneren* på American Film Institute Rediger på Wikidata

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Fleksibel utdanning Norge** er en norsk medlemsorganisasjon for institusjoner som tilbyr fleksibel utdanning i form av nettstudier, nettstudier kombinert med samlinger og andre fleksible tilpasninger.

Fleksibel utdanning Norge er et samarbeids- og kontaktorgan i saker om fleksibel utdanning for Kunnskapsdepartementet og HK-Dir.

Fleksibel utdanning Norge utgir fagbladet *SYNKRON*, og står i tillegg bak en rekke enkeltstående publikasjoner.

Historie
--------

Organisasjonen ble stiftet i 1968 under navnet Norsk Brevskoleforbund. Den skiftet senere navn til Norsk Forbund for Fjernundervisning og fleksibel utdanning (NFF) og igjen i 2013 til Fleksibel utdanning Norge (FuN).

Norsk Brevskoleforbund utarbeidet regler for god brevskolepraksis. Alle brevkurs som ga grunnlag for statsstøtte måtte godkjennes og kvalitetssikres av Brevskolerådet under Kirke- og undervisningsdepartementet. I 1993 la endringer i Voksenopplæringsloven ansvaret for kvalitet på den enkelte institusjon og ansvaret for godkjenning til departementet. I den forbindelse ba departementet NFF om å utarbeide veiledende kvalitetsnormer for fjernundervisning. Normene er siden revidert fire ganger i tråd med utvikling og gjeldende regelverk. Siste revisjon var i 2015.

Medlemmer
---------

Medlemmene i organisasjonen er i dag offentlig godkjente nettskoler, fylkeskommunale nettskoler, fagskoler, universiteter, høgskoler, private institusjoner og bransjeopplæringssentre.

Ifølge hjemmesiden har FuN følgende medlemmer per mars 2017:

* Akademiet nettstudier
* Campus NooA
* CampusOnline.no
* Cyberbook
* eCademy
* E-skuvla
* Folkeuniversitetet Nettstudier
* Globalskolen
* Handelshøyskolen BI
* Høgskolen i Innlandet, SELL
* Høgskolen i Oslo og Akershus
* Høgskolen i Sørøst-Norge
* Høyskolen Kristiania Nettstudier
* Lime Green Digital
* Luftfartsskolen
* Læringsnettverket, NHO Service
* Nettskolen Buskerud
* Nettskolen i Nordland
* Nettskolen Rogaland
* Nettskolen Telemark
* Nettskolen Vestfold
* Nord universitet
* Norges grønne fagskole -Vea
* Norsk industri nettskole
* Norsk Nettskole AS
* NTNU VIDERE
* Næring og samfunn nettskole
* OPK-instituttet
* Samisk høgskole
* Senter for eiendomsfag
* STFK Nettskole
* Studiesenteret.no
* TISIP
* Universitetet i Agder
* Universitetet i Bergen
* Universitetet i Oslo
* VID vitenskapelige høgskole

Referanser
----------

1. ↑   w2.brreg.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑   Fleksibel utdanning Norge «Kvalitetsnormer for nettbasert utdanning» (2015)
6. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 21. mars 2016. Besøkt 16. mars 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* (no) Fleksibel utdanning Norge på Twitter Rediger på Wikidata

* (no) Fleksibel utdanning Norge på Facebook Rediger på Wikidata

* (no) Fleksibel utdanning Norge på LinkedIn Rediger på Wikidata
* (no) SYNKRON
* (no) Kvalitetsnormer for nettutdanning

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Brønnøysundregistrene
 |
**Tore Onshuus Sandvik** (født 31. august 1969 i Trondheim) er en norsk politiker (Ap) som har vært fylkesordfører i Trøndelag siden 2018. Han var også den siste fylkesordføreren i Sør-Trøndelag, før Sør-Trøndelag og Nord-Trøndelag ble slått sammen til nye Trøndelag fylke. På nasjonalt nivå har Sandvik gjennom mange år fått oppmerksomhet som en nær alliert av Trond Giske.

Biografi
--------

Sandvik er oppvokst på Kolstad i Trondheim. Etter avgangseksamen ved Heimdal videregående skole i 1988 studerte han ved NTNU 1988–1992. Han var strategidirektør i IT-selskapet Extend AS i Trondheim 2002–2003.

Sandvik meldte seg inn i AUF i 1987, og ble valgt til leder i AUF i Sør-Trøndelag i 1990. Deretter var han ungdomssekretær i LO i Sør-Trøndelag 1995–2000 og visepresident i ungdomsorganisasjonen til Den europeiske faglige samorganisasjon. Sandvik var statssekretær i Nærings- og handelsdepartementet 2000–2001. 

Han har vært medlem av Sør-Trøndelag fylkesting og fylkesutvalg siden 1999 og fylkesordfører siden 2003. Ved valgene i 2007, 2011 og 2015 har Arbeiderpartiets oppslutning ligget på rundt 40 % av stemmene i fylket. 

Som fylkesordfører har Sandvik særlig vært opptatt av regional næringspolitikk, og var blant initiativtagerne til et næringspolitisk regionssamarbeid med Kina og det bedriftsrettede programmet «Innflagging Trøndelag». Han har også arbeidet med å styrke samarbeidet mellom myndighetene og NTNU, SINTEF og næringsliv i Trøndelag. Han er tilhenger av å slå sammen Sør-Trøndelag, Nord-Trøndelag og Nordmøre til én administrativ region. Han er valgt til første fylkesordfører i det sammenslåtte Trøndelag.

I 2004 utgav Sandvik boken *Et nytt nei* sammen med partifellene Wegard Harsvik, Jo Stein Moen og Anne Marit Bjørnflaten.

Referanser
----------

1. ↑  «Fylkesordførar: Nærare 100 prosent sjanse for Giske-comeback». *dagsavisen.no* **(norsk)**. 5. august 2020. Besøkt 13. april 2021.
2. 1 2 3  Bertelsen, Morten (15. august 2003). «Ett folk, én region, én fylkesordfører». *Adresseavisen*: 14.
3. ↑  «Visjonæren» – *Uke-Adressa* (9. juni 2007), s. 24.
4. ↑  Cadamarteri, Frank (18. oktober 2017). «Sandvik er valgt til fylkesordfører». *adressa.no*. Besøkt 19. oktober 2017.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Tore O. Sandvik – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (no) Tore O. Sandvik hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata
* «Fylkesordføreren». Sør-Trøndelag fylkeskommune. Arkivert fra originalen 26. januar 2013.
* «Tore O. Sandviks blogg».

  


| * v
* d
* r
Nåværende fylkesordførere i Norge |
| --- |
| 
* **Agder:** Arne Thomassen (H)
* **Innlandet:** Aud Hove (Sp)
* **Møre og Romsdal:** Tove-Lise Torve (Ap)
* **Nordland:** Kari Anne Bøkestad Andreassen (Sp)
* **Oslo:** Marianne Borgen (SV)
* **Rogaland:** Marianne Chesak (Ap)
* **Troms og Finnmark:** Tarjei Jensen Bech (Ap)
* **Trøndelag:** Tore O. Sandvik (Ap)
* **Vestfold og Telemark:** Terje Riis-Johansen (Sp)
* **Vestland:** Jon Askeland  (Sp)
* **Viken:** Roger Ryberg (Ap)
 |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Wikistrinda
 |
**Elgjestraumen bru** er en steinhellebro i Sokndal kommune i Rogaland fylke. Broen er trolig bygget på midten eller slutten av 1800-tallet og krysser Elgjestraum, et smalt sund i Steinsvatnet. Broen er nesten 40 m lang, 2 m bred og har ni spenn. Broen var ufarbar fra 1950-årene til den ble reparert i 2014 av Sokndal kommune og Statens vegvesen.

Historie
--------

Elgjestraumen bru er del av en tilførselsvei til den gamle hovedveien mellom Sogndalstrand og Vestlandske hovedvei på Heskestad. Veien går fra Elgjestraum gård og sørover mot Songdalstrand gjennom Gildredalen til Hølen og Bakka. På samme veistrekning ligger også Bakka bru, Indre Høla bru og Hølen bru, som ble bygget i første halvdel av 1800-tallet. Den ordinære ferdselen på hovedveien gikk til Vassenden, sør for Elgjestraum, hvor man byttet til båt for reisen over Steinsvatnet og Eidsvatnet til Heskestad. Det var også mulig å fortsette på land gjennom Gildredalen og over Duefjell til Steine og videre til Heskestad. Broen var derfor ikke en del av selve hovedveien.

Gården på Elgjestraum ble fraflyttet i 1950-årene, og kombinert med ny hovedvei til Eide forsvant i praksis all ferdsel på veien mellom Elgjestraum og Bakka bru. Mellom 1950 og 1953 ble bunnen mellom de to største brokarene forsøkt gjort dypere for å muliggjøre ferdsel med motorbåt forbi sundet. Det ene brodekket og deler av brokaret ble sprengt bort ved et uhell. Det forble ødelagt og broen var ufarbar inntil brokaret og brodekket ble reparert i 2014.

Byggemåte
---------

Elgjestraumen bru er en vestlandsk steinhellebro/huldikebro. Broen består av ti brokar av stablet stein med ni spenn. Byggemåten er lik nærliggende *Bruno* på Barstad som er av samme alder.

De ytterste tre spennene på vestsiden og to spennene på østsiden er bygget med steinheller, mens de tre midterste spennene har tredekke på betongspenn og det siste (som var bortsprengt) har tredekke på stålbjelker. I følge beskrivelser av broen fra før reparasjonen i 2014 bestod den da av fem spenn med store steinheller, mens de øvrige fire hadde betongspenn fra 1920- eller 1930-årene.

Navn
----

Navnet Elgjestraumen bru kommer av sundet og gården Elgjestraum, som ligger rett ved. Opphavet til Elgjestraum er i følge O. Ryghs *Norske Gaardsnavne* en sammenstilling av *straum*, fra strømmen mellom to deler av Steinsvatnet, og et ukjent ord *\*elgr* som kan bety hellig, elg eller myrlendt/vannsykt/skittent. Sistnevnte blir fremhevet som mest sannsynlig. Andre skrivemåter er Eljestraum, Ellestrøm, Elgestrøm og Elvestrøm. Elve- er en misforståelse basert på lydlikhet og den elvelignende strømmen.

* Elgjestraumen bru (nord)Elgjestraumen bru (nord)
* Elgjestraumen bro (ovenfra)Elgjestraumen bro (ovenfra)
* Infoplakat om Elgjestraumen bruInfoplakat om Elgjestraumen bru

Referanser
----------

1. 1 2 3  «Kulturminner og kulturmijø i Sokndal» (PDF). Besøkt 13. august 2023.
2. 1 2  «Statens vegvesen, infoplakat Eljestraum bru».
3. ↑  «O. Rygh, Norske Gaardsnavne, Elgestrøm».
4. ↑  «O. Rygh, Norske Gaardsnavne, Elgane».
Generalmajor Carl Johan Adlercreutz
Generalløytnant Nikolai Kamenskij

**Konvensjonen i Olkijoki** er navnet på den avtalen mellom Sverige og Russland som ble undertegnet 19. november 1808 under finskekrigen.

Både dårlig vær og mangel på proviant og utstyr hemmet begge arméene verre enn tidligere og den svenske kommandanten, friherre og generalmajor Carl Johan Adlercreutz tok initiativ til forhandlinger. Han møtte den russiske kommandanten, greve og generalløytnanten Nikolaj Kamenskij og sammen arbeidet de frem vilkårene som i korthet innebar:

1. De svenske styrkene forlater Uleåborg by i løpet av 10 dager og Russland overtar byen den 30. november 1808.
2. Alle svenske styrker trekker seg tilbake til vest for Kemi älv. Tidsfristen avhenger av forsinkelser grunnet isløsning m.m.
3. De svenske styrkene får ikke ødelegge, gi bort eller selge materiell eller livsfornødenheter som de må legge igjen.
4. Alt etterliggende materiell og livsfornødenheter tilfaller den russiske arméen.
5. Ingen personale eller materiell får bortføres fra finske administrative enheter.
6. Alle tjenestemenn og andre innbyggere fra de tidligere forlatte områdene skal, med deres egen godkjennelse, tillates å vende tilbake med tilhørende.

Konvensjonen ble undertegnet den 19. av Adlercreutz og Kamenskij. Dagen etter ble konvensjonen godkjent av grev Fredrik Vilhelm von Buxhoevden, general og kommandant for den keiserlige russiske arméen.

Konvensjonen i Olkijoki innebar den endelige svenske retretten fra Finland.

Eksterne lenker
---------------

* Oversettelse av konvensjonsteksten (svensk)
**Farris Bad** er et spahotell på Batteritomta i Larvik. Byggestart var i mai 2007, mens åpningen fant sted 5. mars 2009. Hotellanlegget har vært omstridt, og det tok nesten 20 år fra Mille-Marie Treschow lanserte idéen til bygget var realisert. Underveis ble byggingen blant annet stoppet av Miljøverndepartementet. Farris Bad ble tegnet av arkitekt Halvorsen & Reine og landskapsarkitekt Gullik Gulliksen AS.

Totalarealet er på 14 500 kvadratmeter. Hotellet har 176 rom, 10 suiter, samt 40 sparom. Spaanleggene utgjør om lag 2 100 kvadratmeter av hotellet. Hotellet er i fire etasjer med fire fløyer, hvorav to, den nordre og østre, hviler på fast grunn. Den søndre og østre fløyen står på søyler og vil «sveve» over stranden, som vil bli tilgjengelig for publikum.

Hotellet ga 100 nye arbeidsplasser i Larvik.

Det er Treschow-Fritzøe og Canica AS som sto for byggingen av hotellet, mens Choice Hotels Scandinavia skulle leie og drive. Hotellet var det første som ikke skulle inkluderes i kjedens ordinære merkevarer, men markedsføres som et selvstendig produkt. Byggekostnadene ble stipulert til 350 millioner kroner. I 2019 solgte Canica anlegget til Norwegian Hospitality Group.

Farris Bad er også navnet på en den eldre herrskapsboligen Nedre Nanset, hvor det tidligere var badehotell. Senere var det sete for de kommunale kontorene til Hedrum kommune og for Bøkeskogen Kultursenter. Larvik kulturskole holdt til i denne bygningen til 2008.

* Skipsvrak dukket opp på hotelltomta under byggearbeidene 2007Skipsvrak dukket opp på hotelltomta under byggearbeidene 2007
* Farris Bad sett fra Batteristranda 2008  Foto: Rune KFarris Bad sett fra Batteristranda 2008  Foto: Rune K
* Foto: Gullik Gulliksen AS Foto: Gullik Gulliksen AS
* Uteområdet er tegnet av landskapsarkitekt Gullik Gulliksen AS. Foto: Gullik Gulliksen ASUteområdet er tegnet av landskapsarkitekt Gullik Gulliksen AS. Foto: Gullik Gulliksen AS

Referanser
----------

1. ↑  Bygger spa for 2,4 mrd. Arkivert 27. april 2010 hos Wayback Machine.
2. ↑  *Østlandsposten* 6.3.2009: «Sprudlende Farris Bad åpning»
3. ↑   Arkivert 28. mars 2009 hos Wayback Machine.
4. ↑
5. ↑  op.no, 14. november 2008: Over 600 søkere til Farris Bad
6. ↑   Arkivert 28. mars 2009 hos Wayback Machine.
7. ↑

Eksterne lenker
---------------

Hotellets hjemmeside
**Valget i Hessen 2018** er det 18. valget til Hessens landdag siden andre verdenskrig. Valget ble avholdt 28. oktober 2018.

Samtidig med landdagsvalget ble det avholdt 15 folkeavstemninger om endringer av delstatens grunnlov. En av folkeavstemningene gjaldt et forslag om opphevelse av adgangen til å avsi dødsstraff og det ble vedtatt med 83,2 % av stemmene. 

Valget viste stor tilbakegang for CDU. Partileder og forbundskansler Angela Merkel kunngjorde etter valget at hun ikke ville stille til gjenvalg som partileder i desember samme år.

Utgangsposisjon
---------------

Hessens landdag hadde minimum 110 medlemmer, men ordningen med overskuddsmandater kunne ifølge valgreglene gjøre at antallet ble større. Etter valget i 2013 var det 110 medlemmer av landdagen.

Ved valget i 2013 ble CDU det største partiet med 47 medlemmer av landdagen. Nest største parti ble SPD med 37 landdagsmedlemmer, deretter fulgte Bündnis 90/Die Grünen med 14, og Die Linke og FDP med seks medlemmer hver.

Folkeavsteminger
----------------

Samtidig med landdagsvalget fant det sted også 15 folkeavstemninger om endringer av delstatens grunnlov. En av folkeavstemningene gjaldt et forslag om opphevelse av adgangen til å avsi dødsstraff. I Tysklands grunnlov (Grundgesetz) fra 1949 er dødsstraffen opphevet, og den omfattet også Hessen. Forslaget om endring i delstatsforfatningen gjorde dette klart.

Hessens befolkning bestemte under folkeavstemningen i 2018, med 83,2 % av stemmene å endre bestemmelsen i Hessens grunnlov som ga hjemmel for dødsstraff.

Valgresultat
------------

Valget resulterte i en sterk tilbakegang for CDU (-11,3 %) og SPD (-10,9 %). De øvrige partiene, og særlig Bündnis 90/Die Grünen opplevde fremgang. AfD kom inn i delstatsforsamlingen for første gang. Landdagen besto etter valget av 137 medlemmer.

Valgresultatet for CDU medførte at daværende kansler og partileder Angela Merkel at hun ikke kom til å stille til gjenvalg som partileder i 2018. Hun ville imidlertid sitte som forbundskansler ut perioden.

Referanser
----------

1. ↑  «Ihr Wahlkreis: Alle Zahlen zur Landtagswahl in Hessen». *FAZ.NET* **(tysk)**. ISSN 0174-4909. Besøkt 29. oktober 2018.
2. ↑  «Volksabstimmungen 2018». *Wahlen in Hessen* **(tysk)**. 23. mai 2018. Arkivert fra originalen 17. juli 2018. Besøkt 26. august 2018.
3. ↑  «Gesetz zur Änderung der Artikel 21 und 109 der Verfassung des Landes Hessen». *Wahlen in Hessen* **(tysk)**. 23. mai 2018. Arkivert fra originalen 26. august 2018. Besøkt 26. august 2018.
4. ↑  «Landtagswahl und Volksabstimmungen 2018 | Statistik.Hessen». *statistik-hessen.de* **(tysk)**. Arkivert fra originalen 8. november 2020. Besøkt 9. november 2018.
5. ↑  «Landtagswahl und Volksabstimmungen 2018 | Statistik.Hessen». *statistik-hessen.de* **(tysk)**. Arkivert fra originalen 18. juni 2019. Besøkt 29. oktober 2018.
6. ↑  WELT (29. oktober 2018). «Zeitenwende nach Hessen-Wahl 2018: Merkel zieht die Reißleine». *DIE WELT*. Besøkt 9. november 2018.

| * v
* d
* r
Valg til delstatsparlamenter i Tyskland 2018 |
| --- |
| Våpen | Bayern • Hessen | Tysklands flagg |

Portal: Tyskland
| Artikkelen inngår i serien om
**Protestantisme** |
| --- |
|  |
| **Reformasjonen (1500-tallet)** |
| Reformasjonskirker (Europa)
Protestantiske bevegelser
Lutherdom (Tyskland)
Kalvinisme (Sveits)
Den reformerte kirke
Anabaptisme
Hugenotter (Frankrike)
Mennonitter (Nederland)
Den engelske kirke
Den anglikanske kirke
Puritanisme
Presbyterianisme (Skottland) |
| **Etterreformatoriske kirkeretninger** |
| Adventisme (USA)
Baptisme (USA)
Evangelikalisme (USA)
Metodisme (England) |
| **Norske, protestantiske kirker** |
| Den norske kirke
Pinsebevegelsen i Norge
Det Norske Baptistsamfunn
Misjonskirken Norge
Den Evangelisk Lutherske Frikirke
Brunstad Christian Church |

**Den reformerte kirke** er en kristen protestantisk trosretning som er utgått av Ulrich Zwinglis og Jean Calvins virke i reformasjonen på 1500-tallet. Uttrykket den reformerte kirke er relativt bredt og kan omfatte ulike trossamfunn som skiller seg noe fra hverandre. Den reformerte kirke er forskjellig fra, men står relativt nær, den lutherske kirke, og de omtales ofte med fellesbegrepet evangelisk kristendom og inngår f.eks. i Tyskland i en felles kirkeorganisasjon, Den evangeliske kirke.

Lære
----

Den reformerte kirke legger vekt på en bestemt kirkeforfatning (presbyterianisme eller kongregasjonalisme), den kalvinistiske predestinasjonslæren og en enkel liturgi. Den reformerte kirke har ellers mye til felles med de lutherske kirker. Både den reformerte kirke, den lutherske kirke, den anglikanske kirke og døperbevegelsen (anabaptister) er oppstått i reformasjonstiden.

Den reformerte kirke står sterkt i Sveits og Nederland og har en viss oppslutning i enkelte deler av Tyskland der kirken inngår i en felles paraply sammen med den lutherske kirke, Evangelische Kirche in Deutschland. I Danmark er der reformerte menigheter i Fredericia, København og på Bornholm.

Kirken er beslektet med kalvinistiske kirkesamfunn som den presbyterianske kirke i Skottland og USA. Også de engelske puritaner og de franske hugenotter var reformerte/kalvinistiske. Kirkesamfunnet har ca. 75 mill. medlemmer i hele verden. 

Begrepet den reformerte kirke, eller noen ganger den kontinentale reformerte kirke, brukes gjerne for å skille den fra de andre kalvinistiske kirkene.

Se også
-------

* Remonstrant
* Den skotske kirke
* Den franske reformerte kirke
* Den nederlandske reformerte kirke
* Reformert kirke i København
* Reformert kirke i Fredericia

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) World Alliance of Reformed Churches
* (da) Reformerte Menigheder i Danmark
* (no) Information om den reformerte kirke[*død lenke*]
* (no) Den reformerte kirke i Store norske leksikon

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** BIBSYS **·** VIAF **·** NDL **·** NKC
 |
Fra Columbia Pictures' kortfilm *Disorder in the Court* fra 1936 med den populære amerikanske komikertrioen *The Three Stooges*.
**The Three Stooges** var en amerikansk komikertrio som ble berømt i USA gjennom en mengde kortfilmer. Gruppa var aktiv med litt forskjellige medlemmer fra 1925 til 1970. I perioden fra 1934 til 1946 bestod den av brødrene Moe (1897–1975) og Curly Howard (1903–1952) samt Larry Fine (1902–1975), en besetning som regnes som den mest populære. Enda en viktig *stooge* ble spilt av Shemp Howard (1895–1955), forgjenger og etterfølger til broren Curly. Komikken til trioen hadde røtter i amerikansk vaudevilletradisjon, var farsepreget og kjennetegnet ved hyppige innslag av ganske brutal slapstick. The Three Stooges ble ofte også markedsført under betegnelser som *Moe, Larry, and Curly* og *Moe, Larry, and Shemp*. På tross av ofte dårlige kritikker har komikergruppa fortsatt en viss posisjon i amerikansk populærkultur og mange TV-publikummeres bevissthet, på samme måte som filmkomikerne Helan og Halvan og Abbott og Costello. I Europa er de mindre kjent.

Den engelske betegnelsen *stooge* kan på norsk oversettes med «prygelknabe» («hakkekylling») eller «tulling (som blir latterliggjort)».

I 2012 kom filmkomedien *The Three Stooges: The Movie* med regi og manus av Farrelly-brødrene. Den bygger på de gamle kortfilmene og har Sean Hayes, Chris Diamantopoulos og Will Sasso i rollene som Moe, Larry og Curly.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Three Stooges – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** NLA **·** NKC **·** BNE **·** MusicBrainz
 |
**Gaustatoppen turisthytte**, også kalt Gaustahytta, er en turisthytte som eies og drives av Den Norske Turistforening Telemark, et lokallag av Den norske turistforening (DNT). Hytta ligger ca. 1830 moh. nær toppen av Gaustatoppen, og er en steinhytte fra 1893 bygget av Skien - Telemark Turistforening (senere: DNT Telemark). Hytta ble modernisert i 1999 og har enkel servering hver dag i sommersesongen frem til rundt midten av september samt noen helger etter det.

Velger man å starte turen til toppen fra parkering ved Svineroi er turen på ca 3 km og man bruker ca 2 timer opp, fra Stavsro er turen ca 5,1 km og du bruker ca 3 timer. For de som ikke ønsker å gå kan man benytte Gaustabanen inne i fjellet.

Hytta har elleve senger, men i perioder der hytta er betjent skal overnatting avtales med betjeningen.

Eksterne lenker
---------------

* Telemark Turistforenings side om Gaustatoppen turisthytte
* Ut.no sine turforslag til Gaustatoppen
* Gaustabanen

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF
 |
**Hallvard Frøysnes** (født 26. februar 1933 på Frøysnes) arbeidet som lærer i Bygland kommune fra 1958. Han representerte Arbeiderpartiet som medlem av kommunestyret i Bygland i 20 år, 16 av disse var han med i formannskapet. Han var varaordfører da ordfører Osmund Faremo ble valgt inn på Stortinget i 1965, og dermed overtok han som ordfører i kommunen fra 1966–1968. Han hadde også en rekke andre politiske verv, blant annet som formannskapssekretær og formann i skolestyret da man bygget sentralskole og svømmehall i kommunen. 

Før han tok lærerutdanning hadde Frøysnes tatt landbruksskole og gått på Hornnes landsgymnas. Han var også aktiv i idrett og kretsmester i stille lengde og høyde.

Kilder
------

* Sigurd Haugsgjerd: *Vil framleis ha eit ord med i laget* – Omtale i Setesdølen 26. februar 2008 side 2.
* 75 år: Omtale i Aftenposten Kultur 26. februar 2008 side 13


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Osmund Faremo** | **Byglands ordfører**(1966–1968) | Etterfølger:***ukjent*** |
**Trygve Ingebretsen** (født 6. oktober 1907 i Kristiania, forsvunnet og antatt død 25. juli 1990) var en norsk idrettsutøver. Han konkurrerte for Vålerengens Idrettsforening (VIF) på høyt nivå i fotball, skiidrett og orientering.

Totalt fikk Ingebretsen ca. 60 skipremier på slutten av 1920- og i begynnelsen av 1930-årene, flere av disse var i landsrenn. Han vant også mange løp i orientering, og var på Oslos bylag. Senere var han aktiv i VIF-miljøet som ski-oppmann og medlem av orienteringsutvalget. Ingebretsen ble tildelt Vålerengens Idrettsforenings fortjenstmedalje i 1938.

På VIFs fotballag spilte Ingebretsen som løper (angrepsspiller). Han ble først Oslomester klasse A med VIF i 1927, og deretter fulgte tre nye Oslomesterskap i 1932, 1933 og 1934. Ingebretsen fikk totalt 11 sesonger på fotballbanen for Vålerenga, og hans elegante spillestil gjorde at han fikk tilnavnet «Kremen».

Ingebretsen var demenssyk på sine eldre dager, og forsvant fra Diakonhjemmet Sykehus 25. juli 1990. Han ble aldri funnet, men ble erklært død ved dødsformodningsdom året etter.

Trygve Ingebretsen var far til musikeren Trond Ingebretsen, og hans kjente sang «Vålerenga kjerke» er skrevet som en hyllest til faren. Trygve Ingebretsen og VIF-laget på hans tid (med spillere som Henry «Tippen» Johansen og Birger «Tuben» Sørensen) hylles også i Trond Ingebretsen-sangen «Fra Store Stå på Bislett» (1995).

Referanser
----------

1. 1 2   Folketellingen i Norge i 1910, www.digitalarkivet.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  *Norske skiløpere: skihistorisk oppslagsverk i 5 bind*. Oslo: Skiforlaget - Erling Ranheim. 1956. s. 560.
3. ↑  «Da Vålerenga kjerke fikk himmeln sjøl til tak» (pdf). *Mer gammelt enn nytt*. Vålerenga historielag (4/2013).
4. ↑  «Eldste spreking: Første trimløp på 50 år». *Dagbladet*, 6. juni 1977.
5. 1 2  *Vålerengens idrettsforening gjennom 50 år*. Oslo: Foreningen. 1963. s. 2, 205–206.
6. ↑  Johansen, Viggo (1983). *Vål'enga i våre hjerter*. Oslo: Grøndahl. s. 41. ISBN 8250406494.
7. 1 2  «- Stolt når Klanen synger». Aftenposten. 30. september 2005. Besøkt 28. mars 2018.
8. ↑  «Savnet». *Dagbladet*, 16. august 1990.
9. ↑  «Hovedsaken». *Dagbladet Magasinet*, 16. mai 2015.
10. ↑  Nome, Petter; Andersen, Rune og Bredesen, Dag H. (1997). *Vi er Vål'enga*. Cappelen. s. 41. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister
 |
Den Nordenfjeldske Kreditbanks bygning i Dronningens gate 3 før den ble revet.  Foto: Byantikvaren/Trondheim byarkiv 
**Den Nordenfjeldske Kreditbank** var en forretningsbank i Trondhjem fra 1868 til 1963.

Den ble opprettet i 1868 av en rekke kjøpmenn, deriblant E.C. Dahl, med overrettssakfører Karl Ludvig Bugge som frontfigur og overrettssakfører Christian Hirsch som første banksjef. Banken skulle ta opp konkurransen med Trondhjems Privatbank, som ble opprettet i 1859. Allerede i 1875 var Kreditbanken større enn Privatbanken, men tapte store summer ved konkurskrisen i Trondhjem og Nord-Norge i 1880-årene, og i samme tiår ble det avdekket bedrageri og underslag i banken.

Bankkrisen i 1920-årene rammet Kreditbanken hardt, men etter tre år under offentlig administrasjon ble den gjenreist i 1928.

Otto D. Adeler overtok etter Christian Hirsch som banksjef i 1887, og han ble etterfulgt av A. Pedersen i 1897, Andreas Berg i 1901, Einar Aas i 1931 og Sverre Andresen høsten 1946.

I 1947 overtok banken Trondhjems Realkreditbank, og i 1963 fusjonerte den med Forretningsbanken, som senere gikk inn i Fokus Bank i 1987.

Banken lå fra 1875 i Dronningens gate 3 i Trondhjem, men det gamle banklokalet ble revet i 1972.

Litteratur
----------

* Bratberg, Terje; Arntzen, Jon Gunnar (1996). *Trondheim byleksikon*. Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 388. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)
* Gierløff, Christian (1943). *En norsk banksaga : Den Nordenfjeldske Kreditbanks jubileumsskrift : 1868–1943*. Trondheim.
* Martinsen, Tor Anders B. "En glemt perle: Den Nordenfjeldske Kreditbank i Dronningens gate (1875-1972)" *Trondhjemske Samlinger 2012*
* *A/S Forretningsbanken – Den Nordenfjeldske kreditbank : 1868–1968*. Trondheim. 1968.

Portal: Trondheim