«Fausts pakt med Mefisto», illustrasjon til Goethes berømte diktverk *Faust* der den middelalderske djevelfiguren Mephostophiles er utrustet med åndelig vidd og kritisk iakttakelsesevne. Illustrasjon: Julius Nisle, ca. 1840  
**Mefistofeles**, også skrevet **Mephistopheles** og gjerne forkortet **Mefisto** eller **Mephisto**, er navnet på en demon som er utsendt av Satan. Skikkelsen er best kjent som djevelens utsending i den tyske dikteren Johann Wolfgang von Goethes drama *Faust* (*Urfaust* 1773–75, *Faust 1. del* 1808, *Faust 2. del* 1832).

Etymologi
---------

Navnets opprinnelse er ikke fullstendig avklart. Det er nærliggende å anta at navnet er en sammensetning av de to hebraiske partisippene *mephir* (eller *mefir* – Ødelegger, Forderver) og *tophel* (eller *tofel*, Løgner).
Det forekommer også andre tolkninger av navnets opprinnelse, blant annet fra gresk, italiensk og latin.

William Shakespeare benytter formen «Mephistophilus», mens Christopher Marlowe bruker flere former, blant annet «Mephostophilis». I eldre, folkelige former og oppsetninger for dukketeater finner man former som «Mephostophiles», «Mephostophilus», men også den som gjennom Goethes stykke er kommet i vanlig bruk.

Mefistofeles-skikkelser i litteraturen
--------------------------------------

### Folkebok

*Historia von D. Johann Fausten* fra 1587 er en tidlig gjenfortelling av Faust-myten.
Mefistofeles omtales første gang i folkeboken om den tyske sagnskikkelsen Faust i 1587 og kalles da Mephostophiles.

### Christopher Marlowe

I Christopher Marlowes drama *The Tragical History of Doctor Faustus* (*Den tragiske fortellingen om Doktor Faustus*) fra 1589 opptrer Mephistofeles og Beelzebub som Lucifers sendemenn og inngår en pakt med Faust.

### Goethe

Utdypende artikkel: Faust (Goethe)

I Goethes drama opptrer Mefisto som den viktigste antagonisten, hvis oppgave det er å forføre hovedpersonen, slik at Faust oppgir sin streben efter kunnskap og isteden søker verdslige goder. Goethe utdypet den middelalderske figuren og utrustet ham med åndelig vidd og kritisk iakttagelsesevne.

### Klaus Mann

Gustaf Gründgens, modellen for hovedpersonen i Manns roman, som Mefisto.
Klaus Manns roman *Mephisto* (*Mefisto*) utkom i 1936, og forteller om skuespilleren Hendrik Höfgen, basert på Manns svoger Gustaf Gründgens, som finner seg til rette under tysk nasjonalsosialisme for å fremme sin egen karriere. Både i romanen og den virkelige verden var Mefisto blant Gründgens sentrale teateroller. István Szabó regisserte *filmversjonen* av romanen fra 1981 med Klaus Maria Brandauer i hovedrollen. Den mottok Oscar for årets beste fremmedsproglige film i 1982.

Litteratur
----------

* André Bjerke: *Djevelens omgangsfelle*, Aschehoug, 1974, ISBN 82-03-06377-2
* Irene Gerber-Münch (1997): *Goethes Faust. Eine tiefenpsychologische Studie über den Mythos des modernen Menschen*
* Carl Gustav Jung: *Psychologie und Alchemie*
* Carl Gustav Jung: *Symbolik des Geistes*

Referanser
----------

1. 1 2 3  (no) Mefistofeles i Store norske leksikon
2. ↑  Andrea Komp: *Faust I – Inhalt, Hintergrund, Interpretation*, Verlag Mentor, München, 2008, S. 42
3. ↑  William Shakespeare. «The Merry Wiues of Windsor» (Drama) **(Engelsk)**. Besøkt 8. april 2011. «How now, Mephostophilus?»
4. ↑  Christopher Marlowe. «Doctor Faustus A- and B- texts» (Drama) **(Engelsk)**. Besøkt 8. april 2011.
5. ↑  «Es sind Typen» **(tysk)**. Der Spiegel. 2. januar 1957. Besøkt 14. juli 2014.
6. ↑  «The 54th Academy Awards (1982) Nominees and Winners» **(engelsk)**. oscars.org. Arkivert fra originalen 6. juni 2014. Besøkt 15. juni 2013.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Mephisto – kategori av bilder, video eller lyd på Commons

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN
 |