**Janka Kupala** (født 7. juli 1882, død 28. juni 1942 i Den hviterussiske sosialistiske sovjetrepublikk i Sovjetunionen), psevdonym for **Ivan Daminikavitsj Lutsevitsj**, var en belarusisk forfatter.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Kupala ble født i Vjasynka utenfor Minsk. Familien hans tilhørte *szlachta*, den gamle adelsklassen i landet, men hans foreldre arbeidet som landløse bønder. Kupala avsluttet sin utdanningen i 1898, og etter at faren døde i 1902, tok han flere kortvarige jobber.

### Forfatter

Førstesiden av diktsamlingen *Жалейка* (1908).
Kupala fullførte sitt første dikt, polske «Ziarno», i 1903–04. Han skrev sitt første dikt på belarusisk, «Мая доля» i 1904. Året etter ga han ut sitt første dikt, «Мужык» («Bonde»). Etter dette ble flere av hans dikter utgitt i belarusiske aviser. Som dikter var han påvirket av belarusisk folkedikting og levesett.[] Fra 1905 skrev han lyrisk-episke dikt og dikt om bønder i landet og deres frihetslengsel.[]

I 1908 flyttet Kupala fra Belarus til Vilnius i Litauen. Her gav han ut sin første diktsamling, *Жалейка* (*Den vesle fløyta*). Boken vekte harme hos tsar-styret, som oppfattet den som oppviglersk. Året etter ble også et nytt opplag av boken konfiskert av de lokale styresmaktene. I 1909 flyttet Kupala til St. Petersburg, der han gav ut flere verk, før han drog tilbake til Vilnius i 1913.

Han støttet den russiske revolusjonen i 1917, og skrev etter dette også om tema som industrialisering og kollektivisering. Han tok for seg flere oversettingsoppdrag, han oversatte blant annet «Internasjonalen» til belarusisk. Kupala hadde problem med å tilpasse seg den kulturelle ensrettingen under Stalin, og ble uglesett som for nasjonalistisk i sin dikting.[] På 1930-tallet beklaget han dette offentlig.[]

I 1928 ble Kupala medlem av det belarusiske og ukrainske vitenskapsakademiet. I 1941 ble han tildelt Leninordenen for diktsamlingen *Ад сэрца* (1940).

Da det nasjonalsosialistiske Tyskland okkuperte Belarus i 1941 flyktet han til Moskva og senere til Tatarstan. Der skrev han dikt til støtte for belarusiske patrioter som kjempet mot okkupantene. I 1942 døde han i Moskva, etter et fall ned en trapp.

Enka til Kupala grunnla et museum over han i Minsk der mange av hans verk er samlet. Byen Hrodna oppkalte i 1978 et universitet etter ham, Janka Kupala statsuniversitet.

Verkliste
---------

(utvalg)

* *Sjalejka* 1908 (diktsamling)
* *Gusljar* 1910 (diktsamling)
* *Advetsjnaja pesnja* 1910 (dikt)
* *Pavlinka* 1912 (skuespill)
* *Sjljakham sjyzzja* 1913 (diktsamling)
* *Son na kurgane* 1913 (dikt)
* *Raskidanaje gnjasdo* 1913 (skuespill)

Referanser
----------

1. 1 2   Archive of Fine Arts, cs.isabart.org, abART person-ID 135645, besøkt 1. april 2021[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Brockhaus Enzyklopädie, Brockhaus Online-Enzyklopädie-id kupala-janka[Hentet fra Wikidata]
4. 1 2  ; *Archive of Fine Arts*; besøksdato: 1. april 2021; abART person-ID: 135645.
5. ↑  ; *Autorités BnF*; besøksdato: 10. oktober 2015; BNF-ID: 11955702q.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Yanka Kupala – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* *Artikkelen har ingen egenskaper for politikerdatabaser i Wikidata*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Prabook **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Deutsche Biographie **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** ISNI **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** NLA **·** NKC **·** BNE **·** CiNii
 |