recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Christoffer Urne** (født 27. oktober 1593, Halsted kloster på Lolland, død 27. september 1663, Nielstrup på Lolland) var en dansk adelsmann, embetsmann og stattholder i Norge 1629-42.

Han var sønn av lensherre Knud Axelsen Urne til Aarsmarke (1564–1622) og Margrethe Eilersdatter Grubbe til Alslev (1568–1654). Urnes karriere fulgte den vanlige veien for datidens adelsgutter, godt hjulpet av at familien sto på god fot med kong Christian IV, og av hans egne evner. Han var til oppfostring hos slektninger, gikk på Sorø adelsskole 1605-09, reiste/studerte 6 år i Europa sammen med sine brødre, og begynte deretter i 1615 i kanselliet. Etter 10 år ved Rentekammeret ble han i 1627 lensherre over Nykøbing og Aalholm.

Stattholder
-----------

Ved trettiårskrigens slutt i 1629 ble Urne stattholder i Norge, med de tilhørende vervene: lensherre over Akershus, og medlem av riksrådet. Etter 13 år i Norge vendte han hjem til len i Danmark, og til stillingen som *rikskansler* fra 1646 til 1660. Fra 1658 var han forlenet med Lyse kloster, som han året etter byttet med Hardanger len, og Halsnøy kloster.

Familie
-------

Han ble i 1624 gift i København med Sophie Hansdatter Lindenov (1608–1652). Med henne fikk han barna:

* Knud Urne (født etter 1624, død som liten)
* Lisbeth Sophie Urne (Soffi) (1627–1693)
* Christian Urne (1628–1669)

Referanser
----------

1. 1 2   Eneveldets menn i Norge, side(r) 312[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   RKDartists, rkd.nl, besøkt 23. august 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Store norske leksikon, Store norske leksikon-ID Christoffer\_Urne[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Christoffer Urne i Norsk biografisk leksikon


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Jens Juel** | **Stattholder i Norge**(1629–1642) | Etterfølger:**Hannibal Sehested** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Dansk biografisk leksikon **·** Prabook **·** Geni **·** VIAF
 |

Portal: Danmark
**Friedrich «Fritz» Pinter** (født 22. februar 1978 i Villach, Kärnten) er en østerriksk tidligere skiskytter. Han var med på det østerrikske stafettlaget som tok bronse under VM 2005 i Hochfilzen. Pinter deltok for Østerrike i to olympiske vinterleker, 2006 i Torino og 2014 i Sotsji.

Pinter var lenge en lovende langrennsløper, men gikk over til skiskyting i sesongen 2000/01. Hans var med på Østerrikes lag som tok VM-bronse i stafett i VM i skiskyting 2005. Han deltok i OL 2006 i Torino, men oppnådde bare en 26.-plass individuelt. På stafetten mislyktes Østerrike fullstendig og havnet på 17.-plass.

Pinters beste enkeltresultat i verdenscuprenn ble 2.-plass på jaktstart i Holmenkollen sesongen 2007/08.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen har ingen egenskaper for offisielle lenker i Wikidata*
* (en) Friedrich Pinter – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Friedrich Pinter – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Friedrich Pinter – FIS (langrenn) Rediger på Wikidata

* (en) Friedrich Pinter – IBU Rediger på Wikidata

* (en) Friedrich Pinter – biathlon.com.ua Rediger på Wikidata
Limbukta sett fra verdensrommet.
Kart over Limbukta og dalen innenfor.
**Limski kanal** (kroatisk også: *Limski zaljev*, «Limbukta») er en smal havarm (ria) på vestkysten av halvøya Istria i Kroatia. Navnet kommer fra det latinske ordet *limes*, som betegnet grenser. I dette området gikk grensen mellom de romerske provinsene Dalmatia og Italia.

På folkemunne og i litteraturen kalles bukten iblant uriktig for «Limfjorden» eller «Limkanalen», men Limbukta er verken en fjord eller kanal. Limbukta var opprinnelig dalen til elva Pazinčica, som siden har endret løp. Stigende havvann har siden oversvømt elvedalen, og skapt en ria.

Beskrivelse
-----------

Limbukta er siden 1964 et beskyttet område med status som «betydelig landskap».
Lengden er 12,8 kilometer. På det bredeste er den 600 meter, og i den østligste, smaleste delen 200 meter. Bukta kan minne om en canyon, der åssidene noen steder er 230 meter høye. Limdalen og Limbukta har tilsammen en lengde på 35 kilometer.

I bukta drives det fiskeoppdrett.

Limbukta i fiksjon
------------------

* Filmen *Vikingene* med blant andre Kirk Douglas og Tony Curtis i rollene ble delvis spilt inn ved Limbukta i 1957.
* Filmen *Langskipene* med blant andre Richard Widmark og Sidney Poitier i rollene ble delvis spilt inn ved Limbukta i 1964.

Referanser
----------

1. 1 2 3  «Istarska enciklopedija». *istra.lzmk.hr*. Besøkt 14. april 2019.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Lim (Croatia) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**English Chamber Orchestra** (*ECO*) er et London-basert kammerorkester. Orkesteret holder jevnlig konserter i Cadogan Hall, og *ECO Ensemble* spiller i Wigmore Hall. ECO er Grange Park Operas husorkester, og turnerer ofte i Storbritannia og utenlands.

Orkesteret blei 1948 grunnlagt av Lawrence Leonard og Arnold Goldsbrough under navnet *Goldsbrough Orchestra*. Det nåværende navnet fikk ECO i 1960 da de utvidet repertoaret til å omfatte barokkmusikk. Orkesteret har vært holdt på størrelse med et orkester fra Wolfgang Amadeus Mozarts tid, og det begrenser naturlig nok repertoaret noe.[]

Litt senere startet de et samarbeid med Aldeburgh Festival, hvor de urframførte Benjamin Brittens opera *A Midsummer Night's Dream*, samt *Owen Wingrave*, *Curlew River* og andre av hans verk. Britten dirigerte orkesteret ved forskjellige anledninger, og gjorde en rekke innspillinger med dem. 

På denne tiden hadde ikke orkesteret faste dirigenter, men samarbeidet med en rekke gjestedirigenter, blant annet Raymond Leppard, Colin Davis og Daniel Barenboim. I 1986 ble Jeffrey Tate utnevnt til orkesterets første sjefsdirigent, og i år 2000 ble Ralf Gothóni den andre. 

Juni 2009 ble cellisten Paul Watkins orkesterets nye sjefsdirigent for sesongen 2009-2010, i utgangspunktet med en kontrakt på tre år. Roy Goodman er ECOs første gjestedirigent.

I januar 2005 samarbeidet ECO med det sørafrikanske vokalensemblet Ladysmith Black Mambazo på albumet *No Boundaries*.

Referanser
----------

1. ↑  Martin Cullingford, "Paul Watkins named ECO music director". *Gramophone*, 19 June 2009.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) English Chamber Orchestra – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) English Chamber Orchestra på Apple Music Rediger på Wikidata

* (en) English Chamber Orchestra på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) English Chamber Orchestra på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) English Chamber Orchestra på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) English Chamber Orchestra på Spotify Rediger på Wikidata

* (en) English Chamber Orchestra på Songkick Rediger på Wikidata

* (en) English Chamber Orchestra på AllMusic Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NLA **·** NKC **·** NKC **·** BNE **·** CiNii **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** Discogs **·** AllMusic
 |
**Humentraktaten** (kinesisk: 虎门条约, pinyin: *Hǔmén Tiáoyuē*) ble inngått den 8. oktober 1843 mellom Qing-Kina og Storbritannia og var en tilleggsavtale til Nanjingtraktaten av 1842.

Den fastla tolltariffene for forskjellige handelsvarer som te, silke, bomull, ullvarer, metaller, elfenben og alkoholholdige drikker. Dessuten inneholdt den en såkalt mestbegunstigesklausul som tilsa et enhver rettighet som Kina måtte innrømme en tredjepartsnasjon, automatisk også skulle gjelde for britene. Britiske borgere ble også unntatt fra det kinesiske rettsapparatets myndighetsområde.

Avtalen ble inngått ved Humen ved Perleflodens utløp i provinsen Guangdong. På engelsk kalles den *Treaty of the Bogue*; Bogue er en forvanskning av portugisernes bruk av den latinske oversettelsen av stedsnavnet Humen, *Bocca Tigris*, = «Tigerporten», «Tigermunnen».

Eksterne lenker
---------------

* 

|  |  |
| --- | --- |
| Wikisource | (en) Treaty of the Bogue – originaltekster fra den engelskspråklige Wikikilden |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Mammatus** (**mamma** eller **mammatocumulus**) er et meteorologisk begrep på hengende skykuler på undersiden av en sky, som oftest en cumulonimbussky, men de kan også oppstå under altocumulus- eller stratocumulusskyer. Dette er kanskje det mest spektakulære skyfenomenet som kan oppstå i atmosfæren, og er et yndet mål for værobservatører og fotografer. De kan vare fra et par minutter til flere timer før de oppløses og forsvinner. 

Mammatussky i Tulsa, Oklahoma, 1973
Mammatus i solskinnet
De dannes ved en slags «omvendt konveksjon». I en cumulonimbussky vil varm, fuktig luft stige til toppen av troposfæren. Over troposfæren er luftlagene mer stabile, og dette stanser den vertikale luftbevegelsen, og den stigende luften blir i stedet presset horisontalt ut fra toppen av skyen (kjent som amboltsky). De skyfrie områdene under amboltskyen er kjøligere, og temperaturforskjellen mellom de to luftmassene fører til en instabilitet under ambolten. Dette fører til at lommer med varm og fuktig luft i skyen blir ført nedover. Denne omvendte konveksjonen blir forsterket av tyngdekraften og fallende nedbør i skyen. De synkende luftbevegelsene fører til at den varme, fuktige luften kondenserer i det tørrere luftlaget under skyen, og det blir dannet kuleformede utvekster som henger ned fra undersiden. Disse kan dekke et stort område. 

Mammatus har tidligere blitt koblet til tornadoer, særlig på 1950- og 1960-tallet. Dette er en vanlig feiltolking. Mammatus er ikke et forvarsel for tornadoer, men er et mulig biprodukt.

Det er svært vanlig at cumulonimbusskyer med mammatus inneholder kraftige vindskjær, og i visse tilfeller også kulelyn. Derfor vil flygere alltid prøve å unngå slike skysystem. 

Antydende kuleskyer over Tjøme, farget røde av lyset fra solnedgangen. Bildene er tatt med et par minutters mellomrom etter hvert som sola synker og forsvinner. Foto: Mars 2021

Referanser
----------

1. ↑  Mammatus Clouds: sagging pouch-like structures (engelsk)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Mammatus clouds – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Mammatus – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
Skyer |
| --- |
| Høye skyer (Type A) | Cirrus (Ci) **·** Cirrus uncinus **·** Cirrus Kelvin-Helmholtz **·** Cirrostratus (Cs) **·** Cirrocumulus (Cc) **·** Pileus **·** Kondensstriper |
| Mellomhøye skyer (Type B) | Altostratus (As) **·** Altostratus undulatus **·** Altocumulus (Ac) **·** Altocumulus undulatus **·** Altocumulus makrellsky **·** Altocumulus castellanus **·** Altocumulus lenticularis |
| Lave skyer (Type C) | Stratus (St) **·** Orografisk stratus **·** Nimbostratus (Ns) **·** Cumulus humilis (Cu) **·** Cumulus mediocris (Cu) **·** Stratocumulus (Sc) |
| Konvektive skyer (Type D) | Cumulonimbus (Cb) **·** Cumulonimbus incus **·** Cumulonimbus calvus **·** Cumulonimbus med mammatus **·** Cumulus congestus  **·** Pyrocumulus |
| Andre skyer | Perlemorskyer **·** Lysende nattskyer |
Moreneområdet Grautfatet i den nordlige delen av Humboldtfjella
Humboldtfjella på kartet over AntarktisHumboldtfjellaHumboldtfjellaHumboldtfjella på kartet over Antarktis
**Humboldtfjella** er et stort fjellparti i den østre delen av Fimbulheimen i Dronning Maud Land. Det utgjør den vestlige delen av Wohlthatmassivet. Den sørlige armen av Humboldtfjella er navngitt Betechtinkjeda. Høyeste punkt er Taborovskijtoppen (2895 moh.), som befinner seg i Skarshaugane Betechtinkjeda.

Humboldtfjella befinner seg vest for Petermannkjedene. I øst skiller den 60 kilometer lange isbreen Somoveken Humboldtfjella fra Orvinfjella. Sør for Humboldfjella befinner Polarplatået seg med frembrytende fjelltopper som Granittfjellet og Skeidshovden. Fra den nordligste delen av fjellpartiet er det om lag 80 kilometer til Nivlisen, en isbrem som strekker seg nordover fra Vassfjellet på Prinsesse Astrid Kyst til iskanten.

Humboldtfjella ble oppdaget og flyfotografert av den tredje tyske antarktisekspedisjonen (1938–39) under ledelse av Alfred Ritscher, som navnga dem *Alexander-von-Humboldt-Gebirge* etter den tyske naturforskeren og geografen Alexander von Humboldt (1769–1859). En rekke andre topografiske objekter ble også navngitt av denne ekspedisjonen. Området ble ytterligere flyfotografert og undersøkt under den norske antarktisekspedisjonen 1956–60. Dette dannet grunnlag for utarbeidelse av detaljerte kart over området. De fleste tyske navnene ble oversatt til norsk, og en rekke nye objekter ble navngitt. En sovjetisk ekspedisjon kartla området i 1960–61 og innførte flere nye navn som senere har blitt godkjent av Norsk Polarinstitutt, som har ansvaret for norsk navngivining i Antarktis.

Den 8. januar 1990 omkom tre forskere fra Geological Survey of India (GSI) og en kommunikasjonstekniker fra den indiske marinen i en ulykke under utforskning av Humboldtfjella. Ulykkesstedet ved foten av Flånuten har blitt navngitt *India Point*, og en minneplakett som er satt opp på stedet har siden 2004 vært oppført på lista over historiske steder og kulturminner i Antarktis.

Referanser
----------

1. ↑  Humboldtfjella *Stadnamn i norske polarområde*, Norsk polarinstitutt
2. ↑  Taborovskijtoppen SCAR *Composite Gazetteer of Antarctica* (Norge). Katalognr. 14371
3. ↑  Humboldt Mountains SCAR *Composite Gazetteer of Antarctica* (USA). Katalognr. 6750
4. ↑  List of Historic Sites and Monuments approved by the ATCM (2012)
5. ↑  Historic Site 78 - Management Plan Det antarktiske traktatsekretariat

Portal: Antarktis

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** GNIS **·** SCAR **·** Norsk polarinstitutt

 |
**Jan Johnsen** (født 23. juli 1941 i Stavanger, død 8. april 2000) var en norsk politiker (H). Etter mange år i Stavanger bystyre og formannskap, ble han innvalgt på Stortinget fra Rogaland i 1997.

I tillegg til sitt politiske engasjement var han hottelldirektør på Sola Strand Hotell fra 1976 frem til sin død. Han var gift og hadde tre barn, deriblant Janne Johnsen som var statssekretær i Fiskeridepartementet 2003–2005. Jan Johnsen var initiativtaker til innsamlingsaksjonen «Sykehuset i våre hender», en aksjon som sørget for at Rogaland fikk landets første MR-maskin, det såkalte kroppsøyet.

Stortingsrepresentant Jan Johnsen døde bare 58 år gammel. Han druknet 8. april under Energi- og miljøkomiteens reise i Costa Rica. Det som skulle vært et forfriskende avbrudd i et tett arbeids- og reiseprogram for komiteen, endte i en tragedie. Vararepresentanten Bent Høie trådte inn i Jan Johnsens verv frem til neste valg, og ble deretter valgt inn som fast stortingsrepresentant.

Stortingskomiteer
-----------------

* 1997–2001 medlem i Energi- og miljøkomiteen

Gatenavn
--------

Stavanger har hedret ham med *Jan Johnsens gate* på Våland.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Jan Johnsen hos Stortinget Rediger på Wikidata

* (no) Jan Johnsen hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata

  

Portal: Konservatisme

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Stortinget
 |
**Humlenebbfly** (*Hypena rostralis*) er en sommerfugl som tilhører familien nattfly (Noctuidae). Den er funnet på det sørlige Østlandet i Norge,men er trolig ganske sjelden.

Utseende
--------

Et middelsstort (vingespenn 26 – 30 mm), slankt nattfly. Labialpalpene er svært ange og stikker fram foran hodet som et nebb. Antennene er trådformede hos begge kjønn. Forvingene er temmelig små og smale, bakvingene derimot påfallende store og brede. **Forvingen** er brun- eller gråaktig, av og til svært mørk. Den er vanligvis delt i en mørkere, indre del og en lysere, ytre del av en mer eller mindre lys skrålinje. Vingespissen har en kort, svart skråstrek. **Bakvingen** er hvit med brun ytterkant, med grå bestøvning ved roten. Larven er grønn med en smal, hvit lengdestripe på hver side av ryggen.

Levevis
-------

Denne arten har larver som lever på humle (*Humulus lupulus*) og finnes der denne vokser, helst i skogkanter og i gamle hager der humlen har vært dyrket. Larvene utvikler seg mellom sammenspunne humleblader. De voksne sommerfuglene flyr om natten i august – oktober før de overvintrer og flyr igjen i april – juni. De kommer sjelden til lys. Denne arten er derfor trolig en del oversett, det er enklere å finne larvene enn de voksne sommerfuglene.

Utbredelse
----------

Arten er utbredt i Europa, unntatt lengst i nord, og videre østover til Japan. I Norge er den funnet på Østlandet fra Tvedestrand i sør til Elverum i nord, men den er regnet for å være svært sjelden. Den kan muligens være en del oversett fordi de voksne sommerfuglene ikke kommer til lys og er vanskelige å finne.

Kilder
------

* Aarvik, L. Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) *Catalogus Lepidopterorum Norvegiae*. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe/Norsk Institutt for Skogforskning. ISBN 82-995095-1-3
* Norges sommerfugler – Humlenebbfly [*død lenke*]
* Nettsiden *Svenska Fjärilar*, med bildegalleri:
* *Hypena rostralis* på UK moths:

Eksterne lenker
---------------

* (en) *humlenebbfly* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *humlenebbfly* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *humlenebbfly* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *humlenebbfly* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *humlenebbfly* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *humlenebbfly* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Hypena rostralis* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Hypena rostralis* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
*Monotype er en amerikansk settemaskin som var vanlig i trykkerier* 
**Monotrykk**, **monotypi**, **monoprint** eller **engangstrykk** er en grafisk teknikk som gir ett enkelt trykk i motsetning til vanlige grafikk som gir flere trykk fra samme plate. Slike engangstrykk er plantrykk som er framstilt ved at en maler bildet med trykkfarge direkte på en plate av glass eller blankpolert metall eller ved at platene blir valset inn med en tjukk farge som kan tegnes i med pinner, pensler, hendene, filler eller annet. Platen blir så trykt av på et papir i en kobbertrykkspresse. Vanligvis kan det bare tas ett godt trykk, og teknikken passer derfor ikke til å lage opplag på flere eksemplarer. 

Monotypi har sin opprinnelse fra 1600-tallet. På slutten av 1800-tallet ble teknikken dyrket av blant annet Edgar Degas. Også den britiske kunstpoeten William Blake eksperimenterte med engangstrykk.

Den britiske dikteren og grafikeren William Blakes *The Tyger* fra diktsamlinga *Songs of Experience*, opprinnelig utgitt omkring 1794, der trykket er fargelagt ved bruk av Blakes spesielle form for monotypi. Å kombinere det første trykket med engangstrykk i farger, gjør hver versjon unik. Eksemplene er hentet fra ulike kunstsamlinger.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  Oppslagsordet «monotypi» i *Store norske leksikon* (2005-2007)
2. ↑  Norske grafikere om grafiske teknikker

Eksterne lenker
---------------

* Film av trykketeknikken
* *History of the Monotype* (på engelsk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN
 |
**Ellen Strøm** (født 29. april 1955) er en norsk agronom og foreningskvinne. Hun var tidligere tillitsvalgt og medarbeider i Dysleksiforbundet og er portrettert i Jan P. Hagbergs bok *Ett år i Ellens liv, om mobbing, dysleksi og det tredje øye* som ble utgitt i 2008.

Bakgrunn og arbeid
------------------

Ellen Strøm er oppvokst på Norderhov prestegård på Ringerike i Buskerud, der foreldrene hennes var gårdsforpaktere.  Hun har blant annet treårig videreutdanning ved Buskerud landbruksskole, der hun var ferdig i 1978.  Strøm kjøpte senere Norderhov prestegård, sammen med sin tidligere ektemann, og overtok dermed driften av gården hvor hun hadde vokst opp, inntil paret skilte lag.

Strøm har i det offentlige rom vært en profilert dyslektiker som har kjempet for en ny forståelse av eget og andres handikap. Strøm har hatt en rekke tillitsverv, hvorav 13 år som leder av den regionale Dysleksiforeningen for Buskerud. Som lokalpolitiker har hun representert Sosialistisk Venstreparti som vararepresentant i Ringerike kommunestyre. Inntil hun ble langtidssykemeldt arbeidet Strøm med ulike prosjekter som kontormedarbeider i Dysleksiforbundet. 

I 2008 utgav teologen, forfatteren og lederutvikleren Jan P. Hagberg boka *Ett år i Ellens liv, om mobbing, dysleksi og det tredje øye* på print on demand-forlaget Kolofon forlag i Oslo. I boka som er illustrert med 52 kunstfotografier av Ellen Strøm, skriver Hagberg om hennes erfaringer med dysleksi og et voksent liv som dyslektiker. Boka ble i Dagbladet kritisert av forlags- og pressefolk fordi den i flere kapitler ensidig beskriver en identifiserbar arbeidskonflikt. I boka blir hovedpersonen framstilt som et mobbeoffer med posttraumatiske stressreaksjoner og som en varsler, mens «sjefen» blir beskrevet utfra fem kriterier for mobbing som herskerteknikk. Den 30. mars 2009 ble Ellen Strøm, begrunnet i hennes lange sykefravær, oppsagt fra sin stilling i Dysleksiforbundet med virkning fra 30. mai 2009

Strøm er i dag en selvlært og "offroad"-kunstfotograf som med sin dysleksi som ressurs formidler ordløse budskap som berører mange. Strøm har hatt flere salgsutstillinger (5) med fotografier og fotografikk på henholdsvis papir, lerret, plexiglass og oksidert kunstglass. Videre holder Strøm kåserier og foredrag, gjerne rundt temaet dysleksi som hun kaller «skammens handikap».

Referanser
----------

1. ↑  «Henges ut som sjefsmobber i ny bok». Dagbladet. 3. februar 2008. Besøkt 26. februar 2008.

Eksterne lenker
---------------

* Ellen Strøms hjemmeside
* Reklameside for boka «Ett år i Ellens liv»[*død lenke*]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF
 |
«Neftegorsk» har flere betydninger.
**Neftegorsk** (russisk: Нефтего́рск), før 1970 kalt **Vostok** (russisk: Восто́к), var en bymessig bosetning i Sakhalin oblast i Russland, etablert i 1964 i forbindelse med produksjon av olje i området.
Den 28. mai 1995 ble Neftegorsk ødelagt i et jordskjelv som målte 7,6 på Richterskalaen, og over 2 000 mennesker omkom (av en total befolkning på rundt 3 500). Bosetningen ble ikke gjenoppbygget etter jordskjelvet på grunn av den massive ødeleggelsen, og et minnesmerke er idag reist i Juzjno-Sakhalinsk.

Referanser
----------

1. 1 2 3   «Землетрясение в Нефтегорске 28 мая 1995 г. Справка». РИА Новости (ria.ru). 28. mai 2010. Besøkt 24. januar 2017.
2. ↑   «The 27 May 1995 Ms 7.6 Northern Sakhalin Earthquake: An Earthquake on an Uncertain Plate Boundary». Bulletin of the Seismological Society of America. 1. februar 2004. Besøkt 24. januar 2017.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Jan Godzimir Jaworski** (født 31. oktober 1903 i Sanniki i Polen, død 19. februar 1945 i Stargard) var en polsk sinolog, japanolog og historiker.

Han studerte sinologi og japanologi ved Universitetet i Warszawa og i Paris, og tok doktorgrad i Warszawa i 1930. I 1936 ble han professor i sinologi i Polen, den første i landet. Ett av hans spesialfelt var buddhismen i Kina. 

I årene 1934-1936 virket han ved det polske konsulat i Harbin. 

Blant hans verker kan nevnes *Historię Chin i Historię Japonii* og *Gospodarcze podłoże konfliktu chińsko-japońskiego* (1932).

Referanser
----------

1. 1 2   Persons of Indian Studies ID 2794, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Sejm-Wielki.pl profil-ID psb.10131.1[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Janusz Chmielewski: *Jaworski Jan Godzimir*, i *Polski Słownik Biograficzny*, tom XI (redaktor naczelny Emanuel Rostworowski), Wrocław-Warszawa-Kraków 1964–1965, s. 107–108

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** ISNI **·** SUDOC
 |
**Jan Ivar Bjørnflaten** (født 1949) er en norsk slavist og professor ved Universitetet i Oslo (UiO).

Bjørnflaten studerte ved UiO og ble cand. mag. i slavisk språkvitenskap i 1978. Han ble dr. philos. på en avhandling om russiske dialekter i 1988 og ble samme år professor i slaviske språk ved UiO. Fra 1998 til 2000 var han bestyrer av Det norske universitetssenter i St. Petersburg, og fra 2007 til 2010 leder av Norsk slavistforbund. Bjørnflatens spesialfelt er russisk språkhistorie og sammenlignende slavisk språkvitenskap.

I 2004 mottok han medaljen «Til minne om St. Petersburgs 300-årsjubileum».

Referanser
----------

1. 1 2  «Putin heidrar Jan Ivar Bjørnflaten». 14. mai 2004. Besøkt 11. mai 2023.
2. ↑  «Jan Ivar Bjørnflaten». *Universitetet i Oslo*. Besøkt 11. mai 2023.

Eksterne lenker
---------------

* 

* (no) Publikasjoner av Jan Ivar Bjørnflaten i BIBSYS
* 

* (no) Publikasjoner av Jan Ivar Bjørnflaten i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
* (no) Hjemmeside ved UiO

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** CRIStin
 |
**Jan Bolivar Jenssen** (1921–1989) var en norsk gårdbruker, skogeier og tillitsmann i landbrukets bedrifter og organisasjoner.

Liv og virke
------------

Han vokste opp på Halstad gård i Hommelvik som sønn av Signe, født Møller, og Reidar Jenssen. Det var en stor skoggård med eget sagbruk. Både faren og farfaren var ordførere i Malvik og tillitsmenn i sparebanken.

Jan Jenssen gikk ut av Skjetlein landbruksskole i 1942, ble bestyrer på Halstad i 1943, da faren omkom i en ulykke, og overtok som eier i 1952.

Han var styreformann i Sør-Trøndelag skogeierforening fra 1959 til 1977 og styreformann i Norges Skogeierforbund fra 1970 til 1983. Han ble også utnevnt til æresmedlem av forbundet.

Jenssen var nestformann i styret for Nordenfjeldske Treforedling AS, senere Norske Skog, fra grunnleggelsen i 1962. Han var styreformann i Norske Skog fra 1984 til sin død i 1989. Han ledet dermed styrearbeidet frem mot de store fusjonene i treforedlingsindustrien sist i 1980-årene.

Jenssen hadde også styreverv i Follum Fabrikker, Bøndernes Bank, Landkreditt og Landbrukets Sentralforbund, nå Norsk Landbrukssamvirke.

I perioden 1964–1967 var han innvalgt i Malvik kommunestyre. Han representerte Senterpartiet.

Jan Jenssen stiftet familie med Karen Agnethe Eriksmoen, som var husstellærerinne.

Referanser
----------

1. 1 2   Digitalarkivet, «Døde 1951–2014», oppført som Jan Bolivar Jenssen, besøkt 14. april 2023[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Adresseavisen, side(r) 25, type referanse dødsannonse, utgitt 28. mars 1989[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Adresseavisen, side(r) 11, utgitt 25. september 1963[Hentet fra Wikidata]
4. 1 2 3  Schmidt, Olaus (1956). *Jenssen-slekten fra Daler og Møgeltønder i Sønderjylland*. Oslo. s. 34–35 og 39–41.
5. 1 2  Fiskaa, Haakon M. og Myckland, Haakon Falck (red.) (1956). *Norges bebyggelse. Nordlige seksjon. Herredsbindet for Sør-Trøndelag. Østre del*. I–II. Oslo: Norsk faglitteratur. s. 454. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)
6. 1 2 3 4  Bjella, Lars T. og Molteberg, Egil (29. mars 1989). «Jan Jenssen er død». *Nationen*: 12. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)
7. ↑  «Skogeiernes talsmann». *Adresseavisen*: 5. 26. september 1970.
8. ↑  «Kommunevalgene». *Adresseavisen*: 11. 25. september 1963.
Liang Guanglie, 2007
**Liang Guanglie** (kinesisk: 梁光烈; pinyin: *Liáng Guāngliè*; født i desember 1940 i Santai i byprefekturet Mianyang i provinsen Sichuan i Kina) er en kinesisk politiker og general. Han var Folkerepublikken Kinas forsvarsminister fra 2008 til 2013. 

Liang ble med i Folkets frigjøringshær i januar 1958 og i Kinas kommunistiske parti i november 1959. Mellom 1993 og 2002 innehadde han ledende verv i Beijings, Shenyangs og Nanjings militærregioner. I 2002 ble han utnevnt til stabssjef i Frigjøringshæren og fra 2008 til 2013 var han Kinas forsvarsminister. Han har vært supplant i Sentralkomiteen for Kinas kommunistiske parti siden 1987 og ordinært medlem siden 2007.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Liang Guanglie – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Liang Guanglie hos China Vitae Rediger på Wikidata
* «Liang Guanglie». People's Daily. Besøkt 24. mars 2007.
* China's General Chen Bingde appointed to key military post (AFP via The Straits Times)

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
Skjematisk fremstilling av SAFOD-borehullet og pilothull.
**San Andreas Fault Observatory at Depth** (**SAFOD**) er en av tre deler av Earthscope prosjektet, finansiert av National Science Foundation sammen med USGS og NASA. SAFOD er lokalisert like nord for byen Parkfield, California. SAFOD-hullet ble boret ned til et dyp på ~3.4 km i 2004 og 2005 og krysset San Andreas-forkastningen i et område med hyppige Magnitude 2 jordskjelv.

Et formål med dette prosjektet er å montere instrumenter til å samle inn data nær kilden til disse jordskjelvene. I tillegg til at instrumentene ble montert, ble det tatt prøver av bergarter og væsker som vil bli brukt til å analysere endringer i geokjemi og fysikalske egenskaper i forkastningssonen. Prosjektet vil gi bedre forståelse for de prosesser som styrer San Andreas-forkastningen, og det er håp om at utvikling av instrumenter og målemetoder kan gjøre seismologer i stand til å gi jordskjelvvarsel.

Boring vil bli gjennomført i tre faser. Boringen startet sommeren 2004 (Phase 1) da det ble boret ned til et dyp på 1.5 km (~4,500 ft), hvor det ble boret et sidehull i en vinkel mot forkastningen. Boringen ble fortsatt sommeren 2005 da San Andreas-forkastningen ble krysset i et dyp på omtrent tre kilometer. Fase tre vil bli utført i 2007 da en 1 km lang kjerne skal hentes opp fra aktive deler av forkastningen. Etter at fase tre er ferdig vil instrumenter plasseres i hullet for å registrere forkasningens oppførsel over tid.

Eksterne lenker
---------------

* Earthscope Current Status
* IDCP San Andreas Fault Observatory at Depth
Liancheng
Fylker i Longyan
**Liancheng** (kinesisk: 连城县; pinyin: *Liánchéng Xiàn*) er et fylke i provinsen Fujian i Folkerepublikken Kina. Det ligger i byprefekturet Longyan.

Befolkningen var på 326 593 innbyggere i 1999.

Administrative enheter
----------------------

**Storkommune:**

* Lianfeng;

**Kommuner:**

* Beituan (北团镇), Gutian (姑田镇), Pengkou (朋口镇), Yingxi (营溪镇), Xinquan (新泉镇), Miaoqian (庙前镇).

Samferdsel
----------

Den viktige jernbanelinjen Jingjiubanen har stoppested her på sin ferd fra Beijing vestbanestasjon til Kowloon i Hongkong. Denne linjen løper gjennom blant annet Hengshui, Heze, Shangqiu, Xinzhou, Jiujiang, Nanchang, Heyuan, Huizhou og Shenzhen.

Referanser
----------

1. ↑  National Population Statistics Materials by County and City – 1999 Period, *i* China County & City Population 1999, Harvard China Historical GIS

Eksterne lenker
---------------

* Liancheng fylke
* Liancheng Sibao diaoban yinshua jidi
* Sibao[*død lenke*]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
*Comitato di Liberazione Nazionale*s flagg
**Comitato di Liberazione Nazionale** - CLN, (norsk: «Den nasjonale frigjøringskomiteen» ) var den politiske undergrunns-enheten for de italienske partisanene under den tyske okkupasjonen av Italia i de siste årene av andre verdenskrig.

Den var satt sammen av politikere fra flere av de politiske partiene, som var samlet i deres motstand mot fascismen. Blant medlemmene var Ferruccio Parri, Sandro Pertini, Luigi Longo, Ivanoe Bonomi, Edgardo Sogno, Giovanni Gronchi, Nicolò Carandini, Adone Zoli og Enrico Mattei.

Komiteen ble startet av kommunistpartiet, sosialistpartiet, Partito d'Azione, det katolske kristeligdemokratene, det liberale partiet og det sosialliberale Partito Democratico del Lavoro som slik tok gjennom denne kontroll over motstandsbevegelsen mot den tyske okkupasjonen i samsvar med kong Viktor Emmanuel III og de allierte.

De italienske partisanene som ble kontrollert av CLN var en sammensatt allianse av tre hovedgrupper,, de kommunistiske Garibaldi-brigadene, *Giustizia e Libertà*-brigadene med tilknytning til Partito d'Azione, og de sosialistiske Matteotti-brigadene. I tillegg var det de katolske og monarkistiske grupper, samt noen få anarkistiske grupper.

Etter hvert som stadig nye områder ble befridd i det sentrale og nordlige Italia, fikk komiteen det administrative ansvaret for dette av de amerikanske styrkene, som ledet den allierte krigføringen i Italia, og da Roma ble frigjort i 1944 dannet komiteen en midlertidig regjering som satt fram til den formelle proklamasjonen av republikken Italia i 1946.

Eksterne lenker
---------------

* (it) Comitato di Liberazione Nazionale - CLN Arkivert 28. januar 2022 hos Wayback Machine.
* (it) COMITATO DI LIBERAZIONE NAZIONALE, Treccani, la cultura italiana
* (it) Il Comitato di Liberazione Nazionale, program på RAI

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF
 |

Portal: Andre verdenskrig
**Liang Wudong** (kinesisk: 梁武东, pinyin: *Liáng Wǔdōng*; født i mars 1959, død 25. januar 2020 i Wuhan i Kina) var lege ved Xinhuasykehuset i Hubei som var den første lege som døde av covid-19 i koronaviruspandemien i 2019-2020 på grunn av nosokomiell infeksjon.

Bakgrunn
--------

Liang Wudong var direktør for avdelingen for otorhinolaryngologi ved *Provinsen Hubeis integrerte sykehus for tradisjonell kinesisk og vestlig medisin* (Xinhuasykehuset).

Sykdomsforløp
-------------

Liang hadde en historie med arytmi og vedvarende atrieflimmer.

Den 16. januar 2020 følte Liang seg uvel, han hadde høy feber og kuldetokter. Han dro til *Provinsen Hubeis integrerte sykehus for tradisjonell kinesisk og vestlig medisin* for behandling. Man fant ved computertomografi (CT-scan) at lungene var hvite, og at det var umiskjennelige symptomer på lungeinfeksjon.

Etter å ha blitt diagnostisert med det nye koronaviruset ble han lagt i isolat for sykehusbehandling, ble han overført til Jinyintansykehuset i Wuhan den 18. januar 2020 for videre behandling. Han døde den 25. januar 2020 kl 07:00, seksti år gammel.

Referanser
----------

1. ↑   El Universal, «Fallece en China doctor que atendía a pacientes del coronavirus en Wuhan», besøkt 19. mars 2020[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   21st Century Business Herald, «感染新型肺炎去世的医生梁武东为新华医院退休职工», verkets språk forenklet kinesisk, utgitt 25. januar 2020, besøkt 17. februar 2020[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  «武汉医院告急 第一名医生殉职 中国军医团抵达增援» **(kinesisk)**. rfi. 25. januar 2020.
4. ↑  «武漢肺炎首位醫師殉職　62歲耳鼻喉科主任梁武東今晨不治». 今日新聞.
5. ↑  «封面报道之一 现场篇：武汉围城». 財新網. Arkivert fra originalen 8. februar 2020.
6. ↑  «感染新型肺炎去世的医生梁武东为新华医院退休职工». 21世紀經濟報道.
**Jenny Magdalena Arnesen** (født 8. august 1862 på Lepsøy i Os i Hordaland, død 17. juli 1929 i Voss) var en norsk forfatter og journalist.

Jenny Arnesen var datter av gårdbruker Arent Olai Arnesen og Drude Marcusine Christine Krüger. Moren var av en gammel presteslekt. Da foreldrene ble skilt i 1889, tok Jenny Arnesen med seg sin mor og flyttet til Voss.

I 14-15-årsalderen begynte hun å skrive vers, og i begynnelsen var disse holdt i en dansk språkdrakt. Snart skrev hun også på norsk og svensk. Hennes første fortelling var *Kari Haugen*, som mange år etter hun skrev den, ble publisert i bladet *Unglyden*.

Jenny Arnesen var den første som meldte seg på som elev da Voss Folkehøgskule ble opprettet i 1895. Hun ble tidlig kjent under navnet *Strilagjenta*, som hun benyttet som psevdonym ved publisering av bøker og artikler. Hun betraktet kristendommen som grunnlaget for sitt liv og arbeid, og hennes hjertesaker var først og fremst målsaken, avholdssaken og arbeid for ungdom.

Hennes første publikasjoner var to korte tekster som utkom i 1909, begge med religiøst innhold. Hennes senere utgivelser er drama forfattet på nynorsk.

Hun var en ivrig bidragsyter i ulike publikasjoner, men i størst grad i ungdomsbladet *Unglyden*. Dessuten var hun en ivrig dukkemaker.

Bibliografi
-----------

* 1909: *Forfylgjing eller kva?*
* 1909: *Livande kristentru*
* 1914: *Gunstein Kvaale: folkespel fra 1814 i 4 vendingar* (S …)
* 1914: *Paa heimegrunnar: folkespel i 3 vendingar* (Strilagjenta)
* 1914: *Slurvestell: moro i ei vending* (Strilagjenta)
* 1915: *Gjenta som valde rett: folkespel i tvo vendingar* (Strilagjenta)

Referanser
----------

1. ↑  Klokkerbok for Voss prestegjeld, Voss sokn 1913-1932 (1235P): Begravde: 1929-07-23
2. ↑  "Norway Baptisms, 1634-1927," database, FamilySearch ( : 10 February 2018), Jenny Magdalene Arnesen, 08 Aug 1862; citing ; FHL microfilm 278,080.
3. ↑  *"-i strålearme af lys og varme-"*. [Skulen]. 1995. s. 46. ISBN 8299351707.
4. ↑  *Firda Folkeblad 1929.07.19*. Norge, Sogn og Fjordane, Florø. 1929. s. 2.

Kilder
------

* *Dette skrev kvinner*. Oslo: Skolen. 1984. s. 24. ISBN 8257900109.
* 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni
 |



1. ↑  Aure, Anton (1916). *Kvinnor i den nynorske bokheimen*. Kristiania: Nikolai Olsens Prenteverk. s. 60-67.
***Lianbron*** er en svensk dramafilm fra 1965 regissert av Sven Nykvist. Manuset ble skrevet av Dagmar Edqvist etter en idé av Nykvist. Norske Jack Fjeldstad spiller rollen som elvebåtkapteinen Eigil Thomsen.

Innspillingsfakta
-----------------

Filmen ble spilt inn høsten 1964 - med kompletterende opptak i mars 1965 - på misjons- og legestasjonen Muzana i Republikken Kongo.

Bakgrunn
--------

Nykvist vokste opp i Afrika som sønn av misjonærer. Han hadde lenge båret på idéen om å lage en film hvor han kunne gi uttrykk for sine egne barndomsopplevelser derfra. I filmen finnes også mer eller mindre direkte selvbiografiske innslag.

Handling
--------

Forskerparet John og Viveca Hedman kommer til en liten afrikansk by. Deres oppgave er å bekjempe malariaen i området. Viveca har svært motvillig blitt med ektemannen og føler at hun har blitt rykket opp fra sitt vante miljø. Når John i oppdragsøyemed er borte på rekordlange ekspedisjoner, føler Viveva ensomheten og vantrivselen enda sterkere.

Hun begynner å hate dette Afrika hvor hun tvinges til å bo. Viveca får ytterligere næring av en gammel reiseskildring fra det «mørkeste» Afrika. John vender tilbake fra sin seneste ekspedisjon for så å forulykke. I det øyeblikket begynner Viveca plutselig å se sakene i et annet lys. Hun bestemmer seg for å bli på stedet og føre Johns arbeid videre.

Rolleliste
----------

* Folke Sundquist - John Hedman, lege / Mattias Hedman, Johns far
* Harriet Andersson - Viveca Hedman, Johns hustru
* Jack Fjeldstad - Eigil Thomsen, kaptein på elvebåten
* Mai Zetterling - Ruth Hedman, Johns mor
* Ngoma Neziekoli
* Jean-Jacques Hilaire
* Poiti Paulin

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  «Lianbron». *Svensk Filmdatabas*. Svenska Filminstitutet. Besøkt 4. juli 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Lianbron* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Lianbron* hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (sv) *Lianbron* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata
**Lista Fuglestasjon** ble stiftet i **1990** og holder til ved Lista fyr i Farsund kommune. Fuglestasjonens hovedvirksomhet er standardisert nettfangst og ringmerking av fugl, men det foretas også overvåkning av rastende fugl på stasjonsområdet (ca 3 kvm stort), og tellinger av trekkende sjøfugl. Fuglestasjonens formål er å samle inn data om fugletrekket over tid, og tidsseriene strekker seg per 2013 over en sammenhengende periode på 24 år. 

Den standardiserte ringmerkingen gjennomføres etter samme prinsipper hver sesong, bl.a. er innsats og biotopforhold sammenlignbare år for år. Innsatsen fordeler seg over to perioder i året hvor det blir fanget og ringmerket fugl hver dag gitt at værforholdene tillater det. De to periodene er definert som vårsesong fra 15. mars til 10. juni, og høstsesong fra 15. juli til 15. november. Nettfangsten opphører i hekketida og på vinteren. Årlig blir det ringmerket ca 7000 fugl, rundt 1000 i vårsesongen og omtrent 6000 i høstsesongen. Det blir fanget mest av spurvefugl som piplerker, sangere, fuglekonger, meiser, finker, stær og trostefugler.

Overvåkingsarbeidet ved Lista Fuglestasjon ble i 2005 innlemmet i Program for terrestrisk naturovervåkning (TOV) ved Miljødirektoratet, et program som dokumenterer biologisk mangfold i Norge.

Eksterne lenker
---------------

* listafuglestasjon.no
**Lissmasjön** er en innsjø i Huddinge kommune i Södermanland, Sverige. Innsjøen har et overflateareal på 0,223 km², og ligger 24,6 meter over havet. Innsjøens gjennomsnittsdybde er på 0,8 meter, og største dybde er på 1,6 meter. Lissmasjön rommer 168 000 m³ vann.

Langs innsjøen går *Lissmaleden*, som er en sti langs innsjøen med gangbroer av tre der hvor det er våtområder. Det er også et fugletårn ved Lissmasjöns østre del. Innsjøen er i ferd med å gro igjen, og består for det meste av siv og gresstuer, med vann mellom. Innsjøen inngår i Tyresåns sjøsystem.

Miljø
-----

Lissmasjön er en grunn og næringsrik fuglesjø omgitt av beitemarker. Innsjøens bredder er dekket med siv. Lissmasjön dreneres via Lissmaån til innsjøen Drevviken. Lissmadalgangen er et variert jordbrukslandskap med strandbeitemarker, våtbeitemarker, åkerholmer, åkermarker og åpne grøfter. Skogspartiene rundt innsjøen har et stort innslag av eik og hassel. Åkermarkene består hovedsakelig av slått- og gressbeitemarker.

Dyreliv
-------

Lissmasjön har høy verdi for fugleliv, med en rekke sjeldne hekkefugler, både i og rundt innsjøen, og også langs Lissmaån med de våte engene langs elven. Forekomstene av den rødlistede sørlig gulerle er en av länets største. Der er også en hettemåkekoloni her. Vanlige fuglearter i og ved innsjøen er hettemåke, sothøne, vipe, heipiplerke, kanadagås, taffeland, krikkand, enkeltbekkasin, stokkand, kvinand, stillits, stær, linerle, musvåk, kattugle, gråtrost, svarttrost, måltrost, rødvingetrost. Mere sjeldne fuglearter som regelmessig observeres i eller ved innsjøen er rødstilk, vannrikse, sivhøne, sørlig gulerle, skogsnipe, nattergal, skjeand, knekkand, brunnakke, lerkefalk, trane, sangsvane, tornskate, steinskvett, buskskvett, vepsevåk, gjøk og duetrost. Sjeldne fugler som besøker innsjøen på mere tilfeldig basis, er havørn, svartglente, blåstrupe, lappspurv, dvergfalk, myrhauk, heilo og gransanger.

Omgivelser
----------

Sør for Lissmasjön, hvor *väg 259* (Haningeleden) passerer, ligger Granby koloniområde, samt Paradisets naturreservat. I reservatet finner man Torpet Paradiset, samt flere innsjøer, blant annet Trehörningen, Ådran og Ormputten. Disse innsjøene dreneres via små elver til Lissmasjön. Også Långsjön tilfører Lissmasjön vann, men denne dreneres også til innsjøen Öran.

Eksterne lenker
---------------

* Lissmasjön Huddinge kommun
* Paradisets naturreservat (söder om Lissmasjön)
* Lissmasjön[*død lenke*] Tyresåns vattenvårdsförbund

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
Lin Huiyin, 16 år gammel
**Lin Huiyin** (kinesisk: 林徽因, pinyin: *Lín Huīyīn*, født 10. juni 1904 i Hangzhou i provinsen Zhejiang i Kina, død 1. april 1955 i Beijing), i USA kalt *Phyllis Lin* eller *Lin Whei-yin*, var en kinesisk arkitekt, historiker og forfatterinne. Hennes niese er Maya Lin.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Lin Huiyin kom fra en rik familie og fikk en fremragende utdannelse i Kina (Tsinghuauniversitetet i Beijing), Europa (St Mary's College i London) og USA (University of Pennsylvania og Yale University). I England ble hun kjent med den kjente kinesiske dikter Xu Zhimo. 

Hun kom tilbake til Kina med arkitektur- og designerutdannelse og underviste i en periode i arkitektur i Shenyang. 

### Karriere

Mens hun var i Shenyang, tegnet hun i 1928 en jernbanestasjon i Jilin. Dette var en av de få bygningene hun tegnet som arkitekt.

Sammen med ektemannen Liang Sicheng reiste hun i 1930-årene rundt i Shanxi, Shaanxi, Shandong, Hebei, Jiangsu og andre kinesiske provinser og studerte og gjorde nedtegnelser om arkitektonisk interessante byggverk spredt rundt der. I 1937 oppdaget hun hovedhallen til Foguangtempelet nær Doucun i Shanxi. Denne tempelhallen var den eneste gjenværende tømmerstrukturen fra Tangdynastiets tid som man dermed den gang kjente til. 

Sammen med ektemannen tegnet hun Folkerepublikken Kinas riksvåpen og Monumentet for Folkets Helter i Beijing på Den himmelske freds plass. Blomsterkransmønsteret på basen av nevnte monument er hennes verk.

Lin Huiyin skrev dikt, essayer, noveller og teaterstykker. Som forfatterinne var hun influert av forfattere, filosofer og litterater som Wen Yiduo, Liang Shih-chiu, Shen Congwen og Jin Yuelin. 

Sammen med ektemannen skrev hun også en fagbok om kinesisk arkitekturhistorie. 

Hun oversatte dessuten engelske verker til kinesisk. 

Hun ble gravlagt på Babaoshan revolusjonære gravlund i Beijing.

Litteratur
----------

Liang Sicheng, Lin Huiyin, Zhou Peiyuan og andre.
* Wilma Fairbank: *Liang and Lin: Partners in Exploring China's Architectural Past*. University of Pennsylvania Press. 1994. ISBN 081223278X
* Sidney Wong (黄振翔): «Lin Huiyin (林徽因) and Liang Sicheng (梁思成) as Architectural Students at the University of Pennsylvania (1924–27)», i *Planning and Development* Volume 23, No. 1, s. 75-93, 2008.
* Peter G. Rowe, Seng Kuan: *Architectural Encounters With Essence and Form in Modern China*, MIT Press, 2002, ISBN 026268151X
* Amy D. Dooling, Kristina M. Torgeson: *Writing Women in Modern China: An Anthology of Women's Literature from the Early Twentieth Century*, Columbia University Press, 1998

Eksterne lenker
---------------

* (en) Lin Huiyin – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** ULAN **·** NLA **·** NDL **·** NKC **·** CiNii
 |
**Gondolin** er en fiktiv by fra J.R.R. Tolkiens univers Midgard.

Historie
--------

Gondolin var en by som lå mot nord i Beleriand. Byen ble bygget av Noldoenes konge Turgon nede i en dal fordi han ønsket et skjult samfunn for visse alver. Turgon bygde byen i hemmelighet, mens han ennå bodde på borgen Nevrast ved havet. Gondolin var bevoktet av syv porter, som alle var konstant bemannet. Rundt byen stod også Ringfjellene, hvor ørnene passet på at ingen kom forbi. Men en dag ble Turgon søstersønn Maeglin tatt til fange når han var utenfor ringfjellenes beskyttelse. Morgoth lovet Maeglin herredømme over Gondolin hvis han fikk vite hvor byen lå. Slik fikk Gondolin sin undergang. Byen stod i mer en 400 år før den ble ødelagt av Morgoths hærstyrker. 

Ingen visste hvor byen lå, utenom Huor og Húrin, før Turgon åpnet Gondolins porter og marsjerte med ti tusen alvekrigere i skinnende rustninger for å hjelpe Fingon og de andre alvekongene i De Talløse tårers slag (Nirnaeth Arnoediad). 

Portal: Litteratur
**Limstrandpollen** er en poll på østsiden av Vestvågøya i Lofoten som har innløp fra Sundklakkstraumen mellom Storøya i nord og Grønhaugen i sør. Pollen strekker seg i underkant av 3 kilometer i vestlig retning til den 350 meter lange Straumen som gir forbindelse til Alstadpollen, og videre til Steirapollen, et pollsystem som samlet er 7,3 kilometer langt.

På sørsiden av Limstrandpollen, langs E10, ligger flere gårder og grender med Grundstad og Lyngedal som de største. Europaveien krysser Straumen over en 35 meter lang bru til Kremmarneset. På nordsiden, langs 
Fv996, ligger grenden Limstranden.

Den 1,4 km lange Lyngedalspollen går av i den sørlige delen av Limstrandpollen, inn til Lyngedal.

Fotnoter
--------

**Type numrering**
1. ↑  Storøya-Straumen. Målt ved bruk av måleverktøy i Statens kartverks Norgeskart.no.

Referanser
----------

1. 1 2  Limstrandpollen på Norgeskart.no fra Statens kartverk

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Sentralt stedsnavnregister
 |