recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
***Manduca pellenia*** er en sommerfugl som tilhører familien svermere (Sphingidae). Denne arten lever i Mellom-Amerika.

Utseende
--------

En stor (vingespenn 107 – 126 mm), gråbrun svermer. **Hodet** og brystet er brunsvarte med lysgrå sider, bakkroppen har store, runde, gule flekker på sidene. **Forvingen** er gråbrun med noen brune streker og et bredt, V-formet, blågrått tverrbånd nær midten. **Bakvingen** er blålig mørkegrå med to lyse tverrbånd. **Larven** er blekgrønn med brede, hvite skråstriper på sidene. De tre fremste kroppsleddene er kledt med små pigger på ryggsiden. Hornet på bakkroppen er gulrgøtn, nokså kort og piggete. Puppen har en lang, utoverbøyd sugesnabel-slire som er festet til brystet i ytterenden.

Levevis
-------

Larvene lever trolig på planter i søtvierfamilien (Solanaceae). De voksne svermerne besøker blomster.

Utbredelse
----------

Arten finnes fra Mexico i nord til Ecuador i sør.

Kilder
------

* Oehlke, W. Sphingidae of the Americas – *Manduca pellenia*.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Manduca pellenia* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Manduca pellenia* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Manduca pellenia* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Manduca pellenia* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Manduca pellenia* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata
**«Slekten»** er en monumental skulptur i Vigelandsanlegget, Gustav Vigelands utendørs skulpturanlegg i Frognerparken i Oslo. Skulpturen består av 21 nakne menneskefigurer. Den ble modellert i perioden fra 1934 til 1936. Gipsmodellen ble støpt i bronse og reist på en bordformet sokkel i 1988, i enden av en akse mot nord på tvers av hovedaksen i Vigelandsanlegget. 

Hovedenhetene i Vigelandsanlegget i Frognerparken er «Hovedportalen» i øst (utenfor bildet), «Broen» med «Barneplassen», «Fontenen», «Monolittplatået» og «Livshjulet» i vest. De er plassert langs en 850 meter lange akse.

Eksterne lenker
---------------

* Vigeland-museet om «Andre skulpturer i parken»

| * v
* d
* r
Gustav Vigeland og Vigelandsanlegget i Frognerparken |
| --- |
| **Vigelandsanlegget**: Hovedportalen **·** Broen (med Sinnataggen) **·** Fontenen **·** Monolitten **·** Livshjulet **·** Slekten  **Andre Vigeland-verk**: Abelmonumentet **·** Collett-monumentet **·** Snorremonumentet |
| Vigelandmuseet i Oslo **·** Vigeland hus i Mandal **·** broren Emanuel Vigeland |

Portaler: Kunst | Oslo
*Se også sleggekast*
Slegge med skaft på rundt 90 cm
**Slegge** er en stor, tung hammertype med langt skaft. Hodet er som regel av metall og vanligvis flatt eller avrundet. Skaftet er oftest av tre.

Den som bruker en slegge, vil som regel holde skaftet i begge hendene og bruke muskulaturen i hele overkroppen, ikke bare armene, som ved bruk av hammer.

Bruk
----

Slegger kan brukes til å bryte løs stein og grunn og rive ned byggverk. De er viktige redskap i byggekunst, utbygging av transportveier, i gruvedrift og geologisk feltarbeid.

Slegger er også omtalt i kunst og andre offentlige uttrykk, blant annet i det kjente diktet *Sleggja* av Olav H. Hauge og i sangen *Sledgehammer* av Peter Gabriel. Slegger kan symbolisere vold og kraft, anleggsarbeid og arbeiderbevegelse. Redskapet er også brukt som retorisk metafor for tungtslående, ureflekterte argumenter.

Se også
-------

* Hammer
* Feisel
* Spett

Eksterne lenker
---------------

* (en) Sledgehammers – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi
 |
***Manduca florestan*** er en sommerfugl som tilhører familien svermere (Sphingidae). Den finnes fra Arizona i nord sørover gjennom det meste av Sør-Amerika. Larven kan leve på en lang rekke forskjellige planter.

Utseende
--------

En stor (vingespenn 99–110 mm), grålig svermer med forholdsvis kontrastrike vingetegninger. Fargen kan variere en god del. **Kroppen** er grønnlig grå, brystet har svarte og hvite sidestriper, bakkroppen svarte, trekantede sideflekker på alle ledd. **Forvingene** har en diffus, rødbrun flekk rundt midten, like ved denne to korte, svarte lengdestreker. Rundt vingespissen er det et halvsirkelformet, svart bånd. Forvingens bakhjørner er markerte og litt uttrukne hos hannen. **Bakvingene** er mørkt sjokoladebrune med en diffud, lys flekk ved bakhjørnet. **Larven** er grønn med knudrete hud og brede, hvite skråstriper på hvert ledd. Hornet på bakkroppen er stort og påfallende piggete. **Puppen** har en kort, fri sugesnabel. Den ligger på ryggen, trolig for å unngå skader på den utstikkende sugesnabelen.

* Manduca florestan ♀ *Manduca florestan* ♀
* Manduca florestan ♀ △ *Manduca florestan* ♀ △

Levevis
-------

Larven kan lever på en rekke forskjellige planter i familiene Verbenaceae, Bignoniaceae, Boraginaceae og Oleaceae.

Utbredelse
----------

Denne svermeren finnes fra det sørlige Arizona i USA sørover gjennom hele Mellom-Amerika og det meste av Sør-Amerika i alle fall til de nordligste provinsene i Argentina.

Kilder
------

* Oehlke, W. Sphingidae of the Americas – *Manduca florestan*.  Arkivert 27. januar 2011 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Manduca florestan* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Manduca florestan* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Manduca florestan* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Manduca florestan* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Manduca florestan* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Manduca florestan* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**Theodor Nikolai Kjeldsø** (født 29. april 1879 i Hammerfest, død 14. september 1957 i Lødingen) var en norsk embetsmann, og direktør for Telegrafverket våren 1940, og for Nord-Norge inntil hele landsdelen var okkupert. Året etter ble NS-medlemmet Andreas Hadeland innsatt som telegrafdirektør.

Kjeldsø var sønn av Sønn av Oluf (f. 1847) og Antonette Kjeldsø (f. 1846). Han var gift med Kirsten Lovise Olsen Kjeldsø (pikenavn: Nilsdatter) (f. 1887).

Han kom i ung alder inn i telegrafetaten og gikk ut fra den høyere Telegrafskolen i 1900. Han ble deretter ansatt som telegrafassistent i Lødingen. I 1908 kom han som telegrafbestyrer på Gibostad og i 1911 kom han tilbake til Lødingen som fullmektig ved telegrafstasjonen der. Høsten 1918 ble han utnevnt som fullmektig ved telegrafverkets distriktskontor samme sted, og 1. november 1931 ble han forfremmet til telegrafinspektør i Troms telegrafdistrikt. Denne stillingen hadde han til han søkte avskjed i 1949.

Referanser
----------

1. ↑  «Lofotposten 1957.09.17». Norge;Nordland;;Vågan;;;;. s. 4.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni
 |
**Dietrich von Nieheim** (også **Niem** eller **Nyem**, latin *Theodoricus de Niem*; født ca. 1345 i Nieheim ved Paderborn i Tyskland, død 22. mars 1418 i Maastricht i dagens Nederland) var historiker ved kurien i Roma og tysk representant ved konsilet i Konstanz.

Liv og virke
------------

Dietrich von Nieheim var jurist ved det pavelige hoff i Avignon, og dro 1376 til kurien i Roma. Her ansatte pave Urban VI ham ved det pavelige kanselli, og tok ham med da han i 1383 besøkte kong Karl av Napoli. På denne reisen kom han i vanskeligheter, som tvang ham til å forlate kurien i 1385.

I 1395 utnevnte pave Bonifatius IX ham til biskop av Verden, men på grunn av lokal motstand måtte han vende tilbake til kanselliet, hvor han nevnes i 1403. I mellomtiden hadde han medvirket ved grunnleggelsen av et tysk hospits (Collegio Teutonico di Santa Maria dell'Anima) i Roma, og begynte å skrive en krønike, som bare er bevart som fragmenter.

Dietrichs hovedbetydning ligger i hans deltagelse i kontroversene omkring paveskismaet. I mai 1408 fulgte han pave Gregorius XII til Lucca. Da denne ikke ville innlate seg på megling, sluttet han seg imidlertid til de romerske og avignonske kardinalene i Pisa, ble tilhenger av den nyvalgte Alexander V og hans etterfølger Johannes XIII, og vendte tilbake til kurien. Der gikk han sterkt inn for et allment konsil og tok del i konsilet i Konstanz som rådgiver for «den tyske nasjon».

Dietrich skrev om begivenheter der han enten hadde deltatt selv eller stod i en slik stilling at han kunne få nøyaktig kunnskap om dem. Hans viktigste verker er *Nemus unionis* og *De schismate*. Det første ble skrevet i Lucca etter bruddet med Gregorius XII, og er en samling dokumenter som hadde falt i hans hender under forhandlingene. *De schismate* beskriver begivenhetene etter 1376 slik Dietrich selv hadde sett dem. Verket ble fortsatt i *Historia de vita Johannis XXIII*.

I filologien nevnes Dietrich von Nieheim ettersom hans brevveksling i 1411 med Johannes Schele, - som stammet fra Hannover og som senere ble biskop av Lübeck (1420–1439) – er det eldste kjente sted som nevner et Eulenspiegel-skrift.

### Inntrykk av nordmennene

I et av sine verker gir Dietrich en sørgerlig beskrivelse av nordmennenes seder, særlig deres drikkevaner: *Nec quis crederet, nisi videret, quantum quisque utriusque sexus ibidem biberet una vice* («Og ingen ville tro det, hvis han ikke så det, hvor mye enhver, av begge kjønn, der drikker på én gang»).

Verker
------

* *De schismate libri III* (1410)
* *Historia de vita Johannis XXIII*
* *Nemus unionis*

Referanser
----------

1. 1 2   Gemeinsame Normdatei, besøkt 9. april 2014[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 10. desember 2014[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 30. desember 2014[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Catholic-Hierarchy **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** NKC **·** CiNii
 |
Symbol for radioaktiv, biologisk og kjemisk fare.
**ABC-våpen** (også kalt ikke-konvensjonelle våpen) er et samlebegrep som brukes om de tre hovedgruppene av «utradisjonelle» våpentyper: atomvåpen, biologiske våpen og kjemiske våpen. Forkortelsen *ABC* kommer av de engelske begrepene: *Atomic, biological, chemical*. De siste årene har også begrepet masseødeleggelsesvåpen (engelsk: *Weapons of Mass Destruction* eller *WMD*) blitt mye brukt i omtale av disse våpnene. På engelsk og i NATO har forkortelsen **CBRNE** (engelsk: *Chemical, Biological, Radiological, Nuclear, Explosive*) tatt over for ABC.

ABC-våpen er konstruert for å drepe et stort antall mennesker, hovedsakelig sivile. ABC-trusselen tvinger også militært personell til å bruke beskyttelsesutstyr som begrenser deres bevegelsesfrihet og utholdenhet.

Referanser
----------

1. ↑  NAKOS - *Hva blir annerledes ved CBRN hendelser?*, besøkt 27. januar 2019.

Eksterne lenker
---------------

* Store Norske Leksikon - ABC-våpen
* Folk og forsvar - ABC-våpen

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
*Manduca corallina* er en sommerfugl som tilhører familien svermere (Sphingidae). Denne store, grønngrå arten finnes i Mellom-Amerika.

Utseende
--------

En stor (vingespenn 104 – 110 mm) og kraftig, grønnlig grå svermer. **Bakkroppen** har trekantede, svarte sideflekker på det andre, tredje og fjerde leddet, ellers er kroppen ensfarget. **Forvingene** er grønnlig gråspraglete, hos hannen er bakhjørnene markerte. **Bakvingene** er mørkbrune. **Larven** er grønn, med knudrete hud, en hvit lengdestripe på hver side og tynne, hvite skråstriper på siden av hvert kroppsledd. **Puppen** har en kølleformet, fri sugesnabelslire.

* Manduca corallina   ♀*Manduca corallina* ♀
* Manduca corallina   ♀ △*Manduca corallina* ♀ △

Levevis
-------

Larven lever på *Cordia alliodora* (familien Boraginaceae).

Utbredelse
----------

Arten forekommer fra Venezuela i sør til Mexico i nord.

Kilder
------

* Oehlke, W. Sphingidae of the Americas – *Manduca corallina*.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Manduca corallina* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Manduca corallina* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Manduca corallina* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Manduca corallina* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Manduca corallina* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata
***Manduca ochus*** er en sommerfugl som tilhører familien svermere (Sphingidae). Denne sjeldne arten er uvanlig fargerik til å være en *Manduca-*art, med karakteristiske tegninger på forvingene.

Utseende
--------

En stor (vingespenn ca. 120 mm), mest kanelbrun svermer. Forvingenes mønster er karakteristisk. **Hodet**, brystet, det fremste leddet av bakkroppen og mesteparten av forvingene er kanelbrune. **Bakkroppen** (bortsett fra det fremste leddet) er svart med gule sideflekker. **Forvingen** er kanelbrun med tre store, mørkegrå flekker langs fremkanten. **Bakvingen** er mørkegrå, ytterst med et smalt, blått tverrbånd, innenfor dette med en bredt, gulaktig bånd, og med lyse tegninger ved roten.

* Manduca ochus ♂ △*Manduca ochus* ♂ △
* Manduca ochus ♀*Manduca ochus* ♀
* Manduca ochus ♀ △*Manduca ochus* ♀ △

Levevis
-------

*Manduca ochus* kommer sjelden til lys, og man regner med at arten er ganske fåtallig. Larvene lever sannsynligvis på planter i søtvierfamilien (Solanaceae).

Utbredelse
----------

Arten er funnet fra Mexico i nord til Ecuador i sør. I Costa Rica finnes den bare mindre enn 700 meter over havet.

Kilder
------

* Oehlke, W. Sphingidae of the Americas – *Manduca ochus*.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Manduca ochus* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Manduca ochus* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Manduca ochus* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Manduca ochus* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Manduca ochus* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata
*Manduca albiplaga* er en sommerfugl som tilhører familien svermere (Sphingidae). Med et vingespenn på opptil 18 cm er den en av de aller største svermerne.

Utseende
--------

En stor (vingespenn 120 – 180 mm), slank svermer, mørkebrun med gråhvite tegninger. Kroppen er mørkebrun, hodet, et tverrbånd ved roten av bakkroppen og bakkroppsspissen er grålig hvite. På det tredje og fjerde bakkroppsleddet er det gule flekker på sidene. Forvingene er slanke med en stor, gråhvit flekk nær spissen og et bredt, gråhvitt tverrbånd nær roten. Bakvingene er ensfarget mørkt gråbrune.

* Manduca albiplaga ♂*Manduca albiplaga* ♂
* Manduca albiplaga ♂   △*Manduca albiplaga* ♂ △
* Manduca albiplaga   ♀*Manduca albiplaga* ♀
* Manduca albiplaga  ♀ △*Manduca albiplaga* ♀ △

Levevis
-------

Larvene lever på planter i familiene Boraginaceae og Annonaceae. De har også blitt funnet på maniok (*Manihot esculentus*).

Utbredelse
----------

*M. albiplaga* finnes fra Bolivia og Brasil i sør til det sørlige Mexico i nord. Arten har blitt funnet en gang så langt nord som Kansas.

Kilder
------

* Oehlke, W. Sphingidae of the Americas – *Manduca albiplaga*.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Manduca albiplaga* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Manduca albiplaga* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Manduca albiplaga* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Manduca albiplaga* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Manduca albiplaga* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Manduca albiplaga* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Manduca albiplaga* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
| Størrelse | Antall ansatte | Omsetning | *- eller -* | Balanse |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Mellomstor | < 250 | ≤ € 50 m |  | ≤ € 43 m |
| Liten | < 50 | ≤ € 10 m |  | ≤ € 10 m |
| Mikro | < 10 | ≤ € 2 m |  | ≤ € 2 m |

**Små og mellomstore bedrifter** (**SMB**) er et begrep innen næringspolitikk. Den europeiske unions (EU) nåværende definisjon er at bedriften tilhører kategorien «mikro» hvis den har under 10 ansatte, og en årlig omsetning på mindre enn 2 millioner euro, «små» hvis den har under 50 ansatte, og en årlig omsetning eller en samlet årlig balanse på ikke over 10 millioner euro, og kategorien «mellomstor» hvis den har er 50 eller flere, men under 250 ansatte og en årlig omsetning på ikke over 50 millioner euro eller en årlig samlet balanse på ikke over 43 millioner euro.

9 av 10 bedrifter i Europa kan betegnes som en små eller mellomstor bedrift, og disse genererer to av tre arbeidsplasser. Som en del av Lisboa-strategien vil EU ha særlig fokus på små og mellomstore bedrifter.

Norge
-----

I Norge er det vanlig å definere små og mellomstore bedrifter som bedrifter med under 100 ansatte. Bedrifter med 1-20 ansatte defineres som små, mens bedrifter med 21-100 ansatte defineres som mellomstore. Følgelig vil bedrifter med mer enn 100 ansatte omtales som store. Det er ikke vanlig å bruke betegnelsen «mikrobedrift» i Norge.

Små og mellomstore bedrifter utgjør mer enn 99% av alle bedrifter i landet, og står for 47% av de ansatte i privat sektor. Samlet står de for 44% av den årlige verdiskapningen i landet - nær 700 milliarder kroner.

Enkelte små og mellomstore bedrifter kan også omtaltes som hjørnesteinsbedrifter.

Danmark
-------

Da langt de fleste danske bedrifter vil kvalifiseres som små eller mellomstore, anvendes til tider i Danmark andre definisjoner. Håndværksrådet vurderer alene bedriftene ut fra antallet ansatte, idet Håndværksrådet anser en «liten bedrift» som en bedrift med under 10 ansatte, og en mellomstor bedrift som en bedrift med under 100 ansatte. Danmarks Eksportråd definerer små og mellomstore bedrifter som dem med mindre enn 100 ansatte og omsetning under 100 millioner kroner.

Referanser
----------

1. ↑  «SME definition». *single-market-economy.ec.europa.eu* **(engelsk)**. Besøkt 6. september 2022.
2. ↑  «ec.europa.eu» (PDF). Besøkt 6. september 2022.
3. ↑  «CoR - The Lisbon Strategy in short». *portal.cor.europa.eu* **(engelsk)**. Besøkt 6. september 2022.
4. 1 2  «Fakta om små og mellomstore bedrifter (SMB)». *www.nho.no* **(norsk)**. Besøkt 6. september 2022.
5. ↑  Redegørelse til Folketingets Erhvervsudvalg, 18. august 2005
6. ↑  Rapport om SMV'ere med angivelse af definitioner p. 1 Arkivert 5. mars 2016 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* – Håndværksrådet: Organisation for små og mellemstore virksomheder.
* – EUs SMV politik.
* – Den Europæiske Unions Tidende L 124 af 20.5.2003.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** GND **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL **·** NKC **·** NKC
 |
**Jason Billington** er en australsk effektdesigner kjent for arbeidet sitt med effektselskapet Industrial Light & Magic (ILM). Hammack har arbeidet med spesialeffektene i filmer som *Transformers* (2007), *Pirates of the Caribbean: At World's End* (2007), *Transformers* (2007), *Indiana Jones og krystallhodeskallens rike* (2008), *WALL·E* (2008), *Transformers: Revenge of the Fallen* (2009), *Star Trek* (2009), *Avatar* (2009), *Mission: Impossible - Ghost Protocol* (2011), *Transformers: Dark of the Moon* (2011), *Battleship* (2012), *Pacific Rim* (2013), *Transformers: Age of Extinction* (2014), *Jurassic World* (2015) og *Deepwater Horizon* (2016).

Han fikk god kritikk for arbeidet i *Deepwater Horizon* og ble nominert til Oscar for beste visuelle effekter under den 89. Oscar-utdelingen.

Referanser
----------

1. ↑  «Oscar Nominations 2017: The Complete List - 89th Academy Awards». Oscars.com. 24. januar 2017. Arkivert fra originalen 19. februar 2017. Besøkt 20. februar 2017.
2. ↑  «Oscar Nominations 2017: See the Full List». Vanity Fair. 24. januar 2017. Arkivert fra originalen 19. februar 2017. Besøkt 20. februar 2017.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted
* (en) Jason Billington på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
***With Hoops of Steel*** er en amerikansk stumfilm fra 1918, regissert av Eliot Howe.

Handling
--------

Tommy og Nick er to uavhengige ranch-eiere som har sluttet seg til Emerson Mead, i konflikten mot oberst Whittaker og hans korrupte Fillmore Cattle Company. Men Emerson blir anklaget for å ha myrdet Will Whittaker, oberstens savnede sønn. For å unnslippe arrestasjonen forlater Emerson straks byen deres.

Men han kommer snart tilbake når han oppdager at kvinnen han elsker, Marguerite Delarue, har blitt forlovet med Albert Wellesley. Emerson blir arrestert kort tid senere, men på selve dagen for rettssaken mot ham, blir Marguerites lillebror Paul plutselig meldt savnet. Men Emerson oppdager etter hvert at unge Whittaker ikke er død likevel. Han bare gjemmer seg for oberst-faren sin, i forsøk på å skjule sitt hemmelige ekteskap med Amanda Garcia.

Skuespillere
------------

* Henry B. Walthall som Emerson Mead
* William De Vaull som Jim Harlin
* Mary Charleson som Marguerite Delance
* Joseph J. Dowling som oberst Whittaker
* Howard Crampton som Pierre Delarue
* Roy Laidlaw som Albert Wellesley
* Jack Standing som Paul Delarue
* Clifford Alexander som Will Whittaker
* Anna Mae Walthall som Amanda Garcia
* Paul Hurst

Referanser
----------

1. ↑  WITH HOOPS OF STEEL

Eksterne lenker
---------------

* (en) *With Hoops of Steel* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
**«Within You Without You»** er en sang skrevet av George Harrison og innspilt med en gruppe indiske musikere uten hjelp fra de andre medlemmene av The Beatles. Dette var den andre sangen fra Harrison som var utstrakt inspirert fra klassisk indisk musikk etter «Love You To». Den ble utgitt i 1967 på The Beatles legendariske *Sgt. Pepper's Lonely Hearts Club Band*-album. Det var den siste sangen på albumet som ble gjort ferdig.

Harrison skrev sangen som et stykke for 30 minutters framføring. Han trimmet den ned til en miniversjon for albumet. Latteren på slutten av melodien var Harrisons egen ide for å lette stemningen og følge albumets tema. Noen mente at det betydde at de andre medlemmene lo av Harrisons komposisjon, men det er altså ikke tilfelle.

«Within You Without You» var skrevet på et orgel til gammel venn av the Beatles, den tyske musikeren og kunstneren Klaus Voormann, da «mengder av joints ble røykt». Harrison søkte etter indiske musikere til å hjelpe ham å spille inn sangen, skjønt ingen av dem blir kreditert på platen. Av de to som faktisk ble kreditert var produsent George Martin som arrangerte strykerseksjonen og fikk utbetalt 33 pund for jobben og assistent Neil Aspinall som spilte tambura, et slags bulgarsk strengeinstrument.

Kilder
------

* Beatles-Discography.com Beatles Songs – W[*død lenke*], oppdatert pr 31. januar 2005

Eksterne lenker
---------------

* Sangtekst
* Alan W. Pollacks notat om «Within You Without You»
***Crabro cribrarius*** (Linnaeus, 1758)) er en av gravevepsene, en solitær veps som i larvestadiene lever som parasitter på fluer. Den tilhører gruppen Crabronidae (Crabronidene) sm tidligere var slått sammen med graveveps-familien Sphecidae, men man regner ikke i dag med at det er svært nært slektskap mellom disse.

Utbredelse
----------

*Crabro cribrarius* finnes lengst sør i Norge. Den er utbredt i mellom- og sør i Europa.

Utseende
--------

*Crabro cribrarius* er mellom 10 og 16 mm lang og er en svart veps med gule flekker, særlig på sidene av bakkroppen. Brystpartiet (pronotum) er svart. Hodet er mørkt (svart). Munnskjoldet har sølv eller gullfarget korte hår. De har svarte antenner. Frambeina har et spesielt skjoldformet vedheng.

Levevis
-------

*Crabro cribrarius* har larver som lever i små huler moren har gravd ut i sandjord. De lever som parasitoider, larvene utvikler seg på ulike insekter som moren har fanget og lammet med et stikk. De voksne (imago) finnes i juli og august. De er som voksne rovdyr og lever av andre mindre dyr, særlig på fluer som den fanger i luften.

Litteratur
----------

* Sandhall, Åke. (norsk oversettelse: Olsvik, Hans) *Cappelens naturhåndbøker: Småkryp.* Cappelen. Side 30. ISBN 82-02-13551-6

Eksterne lenker
---------------

* (en) *stor sandgraver* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *stor sandgraver* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *stor sandgraver* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *stor sandgraver* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *stor sandgraver* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *stor sandgraver* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *stor sandgraver* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Crabro cribrarius* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata
**Albrecht Penck-breen** er en isbre mellom Frybreen og Evans forlandsbre som flyter i nordøstlig retning mot Tripp Bay på kysten av Victoria Land i Antarktis. Breen ble først kartlagt av den britiske antarktisekspedisjonen (1907−09) og navngitt av Ernest Shackleton etter Albrecht Penck, som var direktør ved Instituttet for oseanografi og geografi i Berlin. Advisory Committee on Antarctic Names (US-ACAN) godkjente navnet i 1949.

Se også
-------

* Cape Penck
* Liste over isbreer i Antarktis

Referanser
----------

1. 1 2  John Stewart (2011). *Antarctica: An Encyclopedia*. 1 (2 utg.). McFarland. s. 21. ISBN 978-0786435906.

* Albrecht Penck Glacier SCAR *Composite Gazetteer of Antarctica* (New Zealand). Katalognr. 177

* Albrecht Penck Glacier SCAR *Composite Gazetteer of Antarctica* (USA). Katalognr. 177

 Denne artikkelen inneholder stoff fra United States Geological Survey-artikkelen «Albrecht Penck Glacier» som er i offentlig eie (innhold fra Geographic Names Information System).

Portal: Antarktis

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** GNIS **·** SCAR

 |
**Cracker Barrel Old Country Store, Inc.**  er en amerikansk kjede av kombinerte restauranter og souvenirbutikker med sydstatstema. Kjeden ble grunnlagt av Dan Evins i 1969, og den første butikken var i Lebanon i Tennessee. Konsernets hovedkontor ligger et annet sted i samme by. Kjedens butikker ble først plassert i nærheten av avkjøringer fra Interstate Highway i Sydøst-USA og Midtvesten, men utvidet over hele landet i løpet av 1990-tallet og 2000-tallet. Per 1. september 2018 (2018 -09-01)[oppdater], har kjeden 645 butikker i 44 av USAs 50 delstater.

Cracker Barrels restaurantmeny er basert på tradisjonell sydstatsmat, og innredningen er utformet for å ligne en gammeldags landhandel. Hver restaurant har en «front porch» med gyngestoler i tre, en peis murt av sten og dekorative gjenstander fra området. Cracker Barrel har samarbeidsavtaler med countrymusikere. Kjeden involverer seg i veldedige aktiviteter, som for eksempel hjelp for ofrene etter orkanen Katrina og sårede krigsveteraner.

Referanser
----------

1. ↑  «Cracker Barrel Old Country Store Inc Company Profile». MSN. Arkivert fra originalen 18. februar 2013. Besøkt 31. desember 2012.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Cracker Barrel – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | ISNI
 |
***Bergtatt*** er en roman av Margit Sandemo fra 1965. Den gikk først som føljetong i Norsk Ukeblad og har utkommet i forskjellige bokopplag, blant annet som nr 9 i serien *Margit Sandmos beste føljetonger*. Originalens svenske tittel på romanen er *Bergtagen*. Hovedpersonen Liv Larsen, er en 17 år gammel jente, som føler at hun lever en Askepott-tilværelse i familien sin, og står i skyggen av sin vakre søster Tulla. I tillegg lever Liv i en fantasiverden, og er en lystløgner. Da hun en ettermiddag blir vitne til et mord, er det derfor ingen som tror henne, spesielt ikke når intet lik blir funnet. Likevel er det en som står ved hennes side, geologen Jo Barheim, og et gryende kjærlighetsforhold vokser frem mellom disse i kjent Margit Sandemo-stil, der Liv blir innviklet dypere og dypere i mordsaken, og til slutt blir det offeret som morderne jager.

Utgivelser i utvalg
-------------------

* *Margit Sandemos beste føljetonger nr.9*, Bladkompaniet 1981 ISBN 82-509-1139-3
* *Margit Sandemos beste dobbeltbok*, Schibsted Forlag 2005

Litteratur
----------

* *Kjære Margit!: Et festskrift til Nordens folkelesningsdronning; Margit Sandemo 70 år*, Bladkompaniet 1994
Satellittbilde av Alborán
Kart over Spanias besittelser i Nord-Afrika
**Alborán** er ei spansk øy i Alboransjøen, beliggende lengst vest i Middelhavet. Den er 55 km nord for Cabo de Tres Forcas i Marokko, og 85 km sør for Punta Cula de Perros i den spanske provinsen Almería. Administrativt hører øya til kommunen Almería, og den er altså ikke en del av de spanske besittelsene i Nord-Afrika (*plazas de soberanía*).

Øya har tilhørt Spania siden 1540. På øya er det i dag en liten garnison som tilhører den spanske marinen, og et automatisk fyr. I 2003 ble øya erklært som naturreservat. Denne lille øya, som bare er 600 m lang, har flere endemiske arter av planter og virvelløse dyr. Gulbeinmåse og den sjeldne audouinmåsen hekker på øya. Det er to gekkoarter: murgekko og *Saurodactylus mauritanicus*.

Historie
--------

I antikken var Alborán kjent som «Erroris» og «Albusama». Den har vært en spansk besittelse siden 1540 da den ble erobret fra den tunisisk-arabiske piraten Al Borani i slaget ved Alborán.

Mens Marokko hevder at de spanskbesatte *plazas de soberanía* («steder av overherredømme») enklavene og øyene på eller nær den marokkanske kysten er en del av Marokko, har landet aldri rettet noe formelt krav på Alborán.

Grunnet stedets strategiske verdi, forsøkte fiskebåter fra Sovjetunionen på 1960-tallet å opprette en base på øya. Av denne grunn har den spanske hær etablert en bosetning på Alborán for å kunne både kontrollere og beskytte øya mot utenlandsk inntrengning.

Se også
-------

* Alboransjøen
* Almería

Eksterne lenker
---------------

* Junta de Andalucía (2007): *Isla de Alborán. Historia Natural* Brosjyre på spansk laget av miljøvernmyndigheten i regionen Andalucía
* Junta de Andalucía (2006): *Entre África y Europa: Historia Natural de la Isla de Alborán* Innholdsrik bok laget av den samme myndigheten
* Paracuellos, M. et al. (2005): *Sobre la presencia de gecónidos (Squamata: Gekkota: Gekkonidae) en la Isla de Alborán (Mediterráneo Occidental*)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** SUDOC **·** GeoNames
 |
**Takashi Murakami** (født 1. februar 1962 i Tokyo i Japan) er en moderne japansk kunstner som arbeider både med billedkunst, malerier samt digitale og kommersielle medier. 

Han er berømt for å ha visket ut flere av grensene mellom høy og lav kunst. Han tilegner populære temaene fra massemedier og populærkultur, og deretter gjør han dem til tretti fots skulpturer, malerier, eller til salgbare kommersielle varer som figurer eller telefoner. 

Takashi Murakami gikk på Tokyo National University of Fine Arts and Music, i første omgang var han der for å studere mer tradisjonell japansk kunst. Han forfulgte senere en doktorgrad i Nihonga, som er en blanding av kunst fra både vest og øst i verden. Denne kunsten kan dateres helt tilbake til slutten av det 19. århundre. 

I 2008 havnet Takashi Murakami på Time Magazine sin liste over «100 mest innflytelsesrike personer». Da var han den eneste visuelle kunstneren som noen sinne var blitt inkludert på en slik liste. I november 2003 rapporterte ArtNews at Murakami sine kunstner-arbeider å være blant de mest ønskede i hele verden. 

I mai 2008 ble Murakami sitt kunstverk «My Lonesome Cowboy" som ble laget i 1998 solgt for $ 15 200 000 på den kjente Sotheby's auksjon i Storbritannia. Dette kunstverket forestilte en skulptur av en gutt som onanerer.

Referanser
----------

1. ↑   Munzinger Personen, Munzinger IBA 00000028415, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   n2t.net[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Babelio, Babelio forfatter-ID 134389[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   Archive of Fine Arts, abART person-ID 102760[Hentet fra Wikidata]
5. ↑   Kunstarkivet, abART person-ID 102760[Hentet fra Wikidata]
6. ↑   Museum of Modern Arts online samling, MoMA kunstner-ID 8480, besøkt 4. desember 2019[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Takashi Murakami – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Takashi Murakami på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) Takashi Murakami på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) Takashi Murakami hos The Movie Database Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Prabook **·** Nationalencyklopedin **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** ULAN **·** NDL **·** BNE **·** CiNii **·** KulturNav **·** Munzinger (iba) **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Fritz Tschannen** (født 13. mai 1920 i Saint-Imier, død 23. mars 2011) var en sveitsisk skihopper og musiker. Han representerte Skiclub Adelboden. Tschannen ble den siste som satte verdensrekord i den gamle skiflygingsbakken i Planica da han hoppet 120 meter i mars 1948.

Han vant skiflygingsuka der verdensrekorden ble satt, og ble også nummer 3 i skiflygingsuka i Planica i 1947. Han ble nummer 9 i OL i St. Moritz i 1948, og nummer 22 i VM i Lake Placid i 1950. Tschannen vant hopprennet Montgomery Cup i Gstaad i 1947 og 1951. Han fikk tilbud om å trene det amerikanske hopplandslaget, men da han ikke fikk visum til USA på grunn av Koreakrigen, valgte han i stedet å flytte til Canada for å jobbe som musiker.

Fritz Tschannen gjorde sin første solokonsert som trekkspiller da han var 8 år, og var senere trekkspillærer. Han var musiker og arrangør for Canadas radio fra 1952 til 1954, han var også musikklærer og hadde sitt eget TV-program. I 1964 flyttet han tilbake til Sveits og grunnla sin egen musikkskole, og han var senere også dirigent.

Referanser
----------

1. ↑   www.diju.ch[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* Jens Jahn, Egon Theiner: *Enzyklopädie des Skispringens*. AGON Sportverlag, Kassel 2004. ISBN 3-89784-099-5, flere sider
* Planica 1934-2010: All international competitions, all podium winners and competitors with the longest ski jumps and flights
* Liste over slovenske skiflygingsrekorder og bakkerekorder i Planica (slovensk)
* Reconstruction Matten ski jumping hill Gstaad, 2000 (s. 4)
* Editions Marc Reift: Fritz Tschannen Arkivert 1. oktober 2011 hos Wayback Machine. (besøkt 26. mars 2013)
* «Tschannen, Fritz (1920-2011)». Dictionnaire de Jura. 30. april 2012. Besøkt 14. april 2013.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Fritz Tschannen – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Fritz Tschannen – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Fritz Tschannen – FIS (skihopping) Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** GND
 |
**Byåsen Skolemusikkorps** ble stiftet 23. april 1948 og består i dag av 111 spillende musikanter fordelt på aspirantkorps, juniorkorps og hovedkorps. Korpset er fastsatt i Trondheim, og består hovedsakelig av elever fra skolene Dalgård, Stavset og Byåsen.

Korpset har deltatt i alle kretsmesterskapene helt siden disse mesterskapene ble startet i 1974. De fleste årene har korpset måttet kjempe alene i 1. divisjon, men har på tross av dette som regel oppnådd 1. ærespris. I nyere tid fortsetter korpset å briljere med førsteplass etter førsteplass.

I nasjonal sammenheng spiller korpset i 1. divisjon når det deltar i NM. Korpset har her mange fine plasseringer opp gjennom årene, med en 5.-plass i førstedivisjon i 2012 og i 2. divisjon 3.-plass og 1. ærespris i 1989 som beste plassering. Forrige deltakelse var i 2017, med en 3.plass (94,5 poeng) i første divisjon.

Utenfor landets grenser har korpset også deltatt i festivaler en rekke ganger. Et godt eksempel på dette er seieren i Göteborg-festivalen i 1990 hvor korpset oppnådde hele 98,5 poeng av 100 mulige, som foreløpig rager høyest.

I dag er Dag Helle Bysting dirigent for hovedkorpset.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* Byåsen skolemusikkorps på Facebook Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Brønnøysundregistrene
 |
**Vranasjøen** (kroatisk: *Vransko jezero*) er med et overflateareal på 30,7 km² den største innsjøen i Kroatia. Sjøen ligger i et vernet område (naturpark, *park prirode*), som omfatter sjøen og et område rundt den på totalt 57 km².

Vranasjøen ligger ved Adriaterhavet, og er adskilt fra dette av en smal landtunge. Karstdalen der sjøen ligger er klassifisert som en kryptodepresjon, det vil si at bunnen av innsjøen er dypere enn havoverflaten.

Naturparken kjennetegnes av å være et nærmest uberørt habitat for fugler, et sjeldent våtmarksområde med stort biologisk mangfold av en enestående vitenskapelig og økologisk verdi. Sjøen har et rikt fiskeliv.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  «GEOGRAFSKI I METEOROLOŠKI PODACI» (PDF). Kroatias statistiske byrå. Besøkt 12. august 2019.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Lake Vrana (Dalmatia) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Kuvlungene** var et norsk opprørsparti som året etter Magnus Erlingssons fall i 1184 reiste seg mot kong Sverre. Navnet «kuvlunger» (av *kufl*, munkehette) var et spottenavn birkebeinerne ga partiet fordi dets fører Jon, som ble utgitt for å være sønn av Inge Krokrygg, hadde vært munk i Sancta Mariae kloster på Hovedøya.

Kuvlungene vant mange tilhengere i Viken og de vant trolig stor støtte blant befolkningen på Agder og Vestlandet. De gjorde effektive streiftog både mot Nidaros og Bergen inntil det i 1188 lyktes Sverre å nedkjempe flokken og felle Jon. Det skjedde i samme periode som også opprørsflokken Øyskjeggene var aktive. Birkebeinerne påsto at Jon var en bedrager fra Bergen.

Referanser
----------

1. ↑  Jon Vidar Sigurdsson (1999): 122
2. ↑  Sverres saga, kap. 101
3. ↑  Torbjørn Låg, *Agders historie 800-1350*, Kristiansand 1999, side 333.
4. ↑  Sverres saga, kap. 104-109

Litteratur
----------

* Jón Viðar Sigurðsson: *Norsk historie 800-1300*. Det norske samlaget, Oslo 1999
* Sverres saga, oversatt av Gustav Storm og Alexander Bugge. Kristiania 1914

* «Kuvlunger», i *Illustreret norsk konversationsleksikon*, bind IV, Kristiania: Aschehoug, 1910, sp. 1546.
**Fritz Stolze** (født 20. desember 1910, død 5. mars 1973) var en tysk vannpolospiller som deltok i de olympiske leker 1936 i Berlin. 

Stolze vant en olympisk sølvmedalje i vannpolo under OL 1936 i Berlin. Han var målvakt på det tyske laget som kom på andreplass i vannpoloturneringen. Det var 16 nasjoner som stilte med lag. Tysklands resultat i finalerunden, 2-2 mot Ungarn, 4-1 over Belgia og 8-1 over Frankrike. Ungarn og Tyskland fikk begge 5 poeng men Ungarn vant på grunn av bedre målsnitt (10/2 = 5) mot Tysklands (14/4 = 3,5). De andre spillerne på det tyske laget var Fritz Gunst, Josef Hauser, Alfred Kienzle, Paul Klingenburg, Heinrich Krug, Hans Schneider, Hans Schulze, Gustav Schürger og Helmuth Schwenn. Stolze spilte en kamp som målvakt i vannpoloturnering i Berlin.

OL-medaljer
-----------

* 1936 Nazi-Tysklands flagg Berlin - Sølv Sølv i vannpolo, (Tyskland)

Referanser
----------

1. 1 2   Gemeinsame Normdatei, besøkt 27. april 2014[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Fritz Stolze – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Fritz Stolze – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Fritz Stolze – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Fritz Stolze – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Fritz Stolze – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** GND
 |
**Vraket utenfor Domkirkeodden** er karakterisert som et enestående arkeologisk funn av en innlandsfarkost i vannet fra senmiddelalderen utenfor Domkirkeodden i Hamar. To dykkere fra Mjøsen Dykkerklubb som kom lengre ut i vannet på større dybde enn vanlig, oppdaget restene av en gammel trebåt i mudderet den 5. oktober 2006.

Dykkerne tok kontakt med Mjøssamlingene og varslet styreleder Arne Julsrud Berg om funnet som foreløpige ble holdt hemmelig fram til mai 2007. Først i det undersøkelsene hadde funnet sted og dateringen av trerester fra vraket var blitt bekreftet ble funnet avslørt for offentligheten.

Båtvraket utenfor Domkirkeodden er trolig fra perioden 1470 til 1570 som har hatt en last med kalkstein fra formodentlig steinbruddene i Furuberget. Undersøkelsene av vraket, som er godt bevart etter 500 år under vannet, tyder på en ny båttype som ikke var sett før på Mjøsa. Det har tynne bordganger og spanter som på farkoster fra vikingtiden og middelalderen i motsetning til båter som føringsbåter i nyere tid.

Størrelsen på båten som trolig er på mellom 6 og 10 meter, antakelig er av type seksring eller åttring. Det vil si at den har hatt plass for 3 eller 4 roere. Formen på båten er lik båttypen oselver, som er en lang og smal skarpseiler, og som også kan roes. Utmålingen alene av spantene og baugen var på mer enn fem meter. Konstruksjonen på båten tyder dessuten på at det har hatt opphav i middelalderen, med treplugger som festet sammen spantene med bordgangene i stedet for spiker som på nyere farkoster av samme størrelse.

Hvordan båten sank er ikke kjent, men muligens hadde steinlasten forskjøvet seg ved lossingen utenfor Domkirkeodden. Lasten som bestod av kalkstein var sannsynligvis ment for byggingen av den østre ringmuren for Bispegården på annen halvdel av 1400-tallet. Etter den ni meter høye ringmuren var reist, ble en ny fløy oppført for kjøkkenet med ildstedene langs muren på innsiden.

Norsk Sjøfartsmuseum overtok forvaltningsansvaret for det sårbare båtvraket, og planer om en hevning og restaurasjon er blitt diskutert.

Litteratur
----------

* Sæther, Tor (1995): *Hamar i middelalderen*. ISBN 82-91326-02-9

Referanser
----------

1. ↑  Sensasjonelt båtfunn i Mjøsa

Eksterne lenker
---------------

* Sensasjonelt båtfunn i Mjøsa
* Fant middelalderbåt i Mjøsa
* Vrakfunnet i Mjøsa[*død lenke*]
Strandvägen mot øst med siluetten av Nobelpalatset i bakgrunnen. (Fotomontage etter Bobergs perspektivritning)
**Nobelpalasset** var en planlagt bygning til Alfred Nobels minne i dagens Nobelparken i Östermalm i Stockholm. Nobelpalasset var designet av arkitekten Ferdinand Boberg mellom 1906 og 1911. Bygningen ble aldri realisert.
Når Nobelstiftelsen begynte å dele ut nobelprisen i 1901, ønsket de en verdig banketthall for seremonien og forslaget kom om å bygge et praktfullt slott i Skogsinstitutets tomt på gamle Ladugårdsberget. I 1906 gikk jobben til arkitekten Ferdinand Boberg. I september 1907 hadde Boberg utarbeidet to perspektiver med festsal til 1 200 personer og administrative lokaler.

Per Olof Hallmans stadsplan från 1911. Nobelpalatset syns i rött, mitt i Nobelparken.
Boberg forslag var den dristigste han hadde designet. Nobelpalasset skulle tårne seg opp fra en klippe i parken ca 20 meter over Djurgårdsbrunnsviken og Strandvägen, og ville fra øst hatt en enestående silhuett. Byggeplanene fikk ikke bare ros, men også mye kritikk, og den såkalte Bobergfeiden brøt ut. Bestilleren av bygget ble usikker, og utsatte sin avgjørelse noen år. I mellomtiden ble Boberg ansatt som utstillingsarkitekt i 1909 ved Konstindustriutställning på Biskopsudden på Djurgården.

I januar 1910 ble det bestemt at en gipsmodell skulle lages og at Boberg måtte utføre noen endringer i forslaget, mot en økning i godtgjørelsen fra 8000 SEK til 9000 SEK. Bestilleren ønsket et større auditorium og Boberg presenterte ulike alternativer opp til 2 000 sitteplasser. Samtidig ble bygningen enda større og høyere og de orientalske elementer blomstret fritt.

Lokalitetene på Sturegatan 14
Nobelkomiteen var uenig seg inmellom og til slutt trakk de seg fra sitt store prosjekt i desember 1913. I stedet kjøpte de eiendommen på Sturegatan 14 som Nobelstiftelsen bruker den dag i dag.

Nobelprisens utdeling og Nobelfesten ender opp til slutt i Tengboms Konserthuset og Østbergs Stadshuset. I dag minner bare parkens navn (Nobelparken) og tilstøtende gaten (Nobelgatan) om Ferdinand Boberg store prosjekter.

Referanser
----------

1. ↑  Luttenberger, s 8

Litteratur
----------

* *Nobelpriset som en vetenskaplig resurs: diskussionen om ett medicinskt Nobelinstitut 1917-1922* **(swe)**. Uppsala: Avd. för vetenskapshistoria, Uppsala univ. 1997.
* *Ferdinand Boberg: arkitekten som konstnär* **(swe)**. Höganäs: Wiken. 1992. ISBN 91-7024-721-8.

| * v
* d
* r

* Nobelprisen
* Liste over nobelprisvinnere

 |
| --- |
| Prisene | 
* Fred
* Fysikk
* Fysiologi eller medisin
* Kjemi
* Litteratur
* Sveriges Riksbanks pris i økonomisk vitenskap til minne om Alfred Nobel

 |  |
| Prisvinnere | 
* Fred
* Fysikk
* Fysiologi eller medisin
* Kjemi
* Litteratur
* Økonomi

 |
| Organisasjoner | 
* Nobelstiftelsen
* Den Norske Nobelkomite (medlemmer)
* Det Norske Nobelinstitutt
* Nobels Fredssenter
* Nobels fredspriskonsert
* Nobelkomiteen for fysikk
* Nobelkomiteen for kjemi

 |
| Relaterte artikler | 
* Alfred Nobel
* Norske nobelprisvinnere
* Nobelmuseet
* Nobelsenteret

 |
**Mannfjordbotn naturreservat** ligger i bunnen av Mannfjorden i Hamarøy kommune i Nordland. Verneområdet ligger like sørøst for den avfolkede bygden Mannfjorden, og omtrent seks kilometer nordvest for riksgrensen til Sverige.

Naturreservatet har et total areal på 9 742 dekar, som hovedsakelig utgjør fjell i dagen, bar- og lauvskog og vann, hvorav det 790 daa store Storvatnet er det største.  

Det er en rekke forskjellige vegetasjonstyper innenfor naturreservatet;

* Blåbær-furuskog
* Gråmose-lav-furuskog
* Mosaikkpreget røsslyng-blokkebær-furuskog
* Furumyrskog
* Lynghei
* Småbregne-bjørkeskog
* Blokkebær-skrubbær-bjørkeskog

Enkelttrær i den gamle furuskogen er aldersbestemt til ca. 450 års alder. Et særtrekk med området er også at det er et stort innslag av  ikke-snyltende lav som vokser på trærne, og det er det nordligste kjente voksestedet for laven trådragg.  

Beggrunnen består av granitt og granodioritt.

Formålet med fredningen er å bevare en relativt lite påvirket furuforekomst med alt naturlig plante- og dyreliv og med alle de naturlige økologiske prosessene.

Mannfjordbotn naturreservat ligger under Statens naturoppsyns lokalkontor i Fauske.

Referanser
----------

1. ↑  Offisielt fra statsråd

Eksterne lenker
---------------

* Miljøstatus: Mannfjordbotn naturreservat
* Lovdata: Forskrift om fredning av Mannfjordbotn naturreservat
* Markslagstatistikk for Mannfjordbotn naturreservat
* Direktoratet for naturforvaltning
* Naturarkivet.no: Trådragg.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Naturbase
 |
**Jakub Hlava** (født 29. desember 1979 i Jilemnice) er en tsjekkisk tidligere skihopper som representerte Dukla Liberec.

Han konkurrerte internasjonalt i årene 1996-2002. Hans beste sesong i verdenscupen og den tysk-østerrikske hoppuka var 1999/2000, da han ble nummer 56 sammenlagt i verdenscupen og nummer 42 i Hoppuka. Hans beste individuelle plassering i enkeltrenn i verdenscupen var 18.-plass i storbakken i Harrachov 19. desember 1998 og i Willingen 3. februar 2001. Han ble nummer 38 sammenlagt i kontinentalcupen 1997/98, og fikk samme plassering i Sommer Grand Prix i 2002.

Hlava deltok i VM i Lahtis i 2001, der han ble nummer 35 i storbakken og var på det tsjekkiske laget som ble nummer 6 i lagkonkurransen i storbakken og nummer 7 i lagkonkurransen i normalbakken. I VM i skiflyging i Vikersund i 2000 ble han nummer 26.

Jakub Hlava er bror av skihopperen Lukáš Hlava.

Referanser
----------

1. ↑   www.osobnosti.cz, besøkt 17. mars 2022[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* Jens Jahn, Egon Theiner: *Enzyklopädie des Skispringens*. AGON Sportverlag, Kassel 2004. ISBN 3-89784-099-5, flere sider
* Skijumping.pl: Jakub Hlava (besøkt 11. september 2011)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Jakub Hlava – FIS (skihopping) Rediger på Wikidata