recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Sara Sothern** (født som Sara Viola Warmbrodt i Arkansas City, Kansas, den 21. august 1895, død 11. september 1994) var en amerikansk skuespiller.

Sothern var allerede en erfaren skuespiller da hun gjorde sin debut på Broadway i oppsetningen The Dagger i 1925. Denne oppsetningen ble fulgt opp av Arabesque og Fool er Bells som ble satt opp samme år. Sothern dukket opp i Mama Loves Papa i 1926. Hun giftet seg med kunsthandler Francis Lenn Taylor i 1926, giftermålet fant sted i New York City. De var foreldrene til Howard Taylor (født 1929) og filmstjernen Elizabeth Taylor (1932–2011).

Sothern var datter av Samuel Sylvester Warmbrodt (8. oktober 1861 – 6. januar 1948) og hans kone Elizabeth Ann Wilson (10. februar 1864 – 7. februar 1932). Hennes farfar var opprinnelig fra Sveits. Sothern døde i en alder av 99 år i Palm Springs, California. Hun ble gravlagt ved siden av sin ektemann ved Westwood Village Memorial Park Cemetery i Westwood, California.

Referanser
----------

1. ↑   The Peerage person ID p33443.htm#i334424, besøkt 7. august 2020[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Genealogics[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   The Peerage[Hentet fra Wikidata]
4. ↑  How to Be a Movie Star: Elizabeth Taylor in Hollywood – William J. Mann – Google Books

Eksterne lenker
---------------

* (en) Sara Sothern hos Internet Broadway Database Rediger på Wikidata
* (en) Sara Sothern hos The Peerage Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Geni
 |
Fugl utstyrt med lyslogger
En **lyslogger** (**GLS**) (av eng. *global location sensor*) er en liten elektronisk enhet som brukes til studier av atferd hos dyr, som oftest fugler. I all enkelhet logger enheten lys og mørke.

Lysloggere benyttes først og fremst innen ornitologien og er ørsmå (typisk 0,4–2 g) enheter som typisk inneholder minst en lyssensor og ei klokke, men mer avanserte modeller kan også inneholde andre sensorer, for eksempel for trykkmåler og fuktighetsmåler. Enheten kan festes til fugler via en fotring. Hensikten er å registrere lysintensitet gjennom døgnet, som på grunn av klokkeslett og daglengde kan gi grove beregninger på henholdsvis hvilken lengde- og breddegrad fuglene befinner seg på.

Forskere knyttet til SEAPOP publisert i 2016 en ny og forbedret metode til å beregne posisjoner ut fra GLS-data. Den nye metoden kan benyttes til å behandle data fra alle typer eksisterende lysloggere.

Lysloggere lagrer data internt, slik at fugler og andre dyr som bærer en slik enhet må fanges inn igjen for at forskerne skal få tilgang til dataene som har blitt registrert. Lysloggere er mye benyttet til å overvåke sjøfuglkoloniene og trekkfuglene, blant annet til å følge toppskarv som hekker på Jarsteinen i Rogaland.

Referanser
----------

1. ↑  Hallvard Strøm (udatert) Ny metodikk forbedrer data fra lysloggere. Norsk Polarinstitutt.  Besøkt 2022-02-24
2. ↑  Merkel, B. Phillips, R.A. Descamps, S. et al. A probabilistic algorithm to process geolocation data. Mov Ecol 4, 26 (2016).
3. ↑  Helberg, Morten: *lyslogger* i Store norske leksikon på snl.no. Hentet 24. februar 2022 fra
**Nina Græger** (født 11. februar 1965) er en norsk statsviter, forsker og politiker.

Græger ble cand.polit. i statsvitenskap ved Universitetet i Oslo i 1994 og forsvarte sin doktorgrad i statsvitenskap samme sted i 2007. Hennes doktorgradsavhandling hadde tittelen *Norsk forsvarsdiskurs 1990-2005: Internasjonaliseringen av Forsvaret*.

Nina Græger har siden 1998 vært tilknyttet Norsk utenrikspolitisk institutt, der hun nå er seniorforsker og leder Avdeling for internasjonal politikk. Hennes forskningsfelt er i hovedsak norsk og europeisk sikkerhetspolitikk samt transatlantiske relasjoner, der hun har utgitt en rekke artikler og bokkapitler.

Siden 2005 har Græger vært medredaktør for tidsskriftet International Peacekeeping.

Nina Græger har i en årrekke vært aktiv i Arbeiderpartiet. I 1996 var Græger rådgiver for daværende nærings- og energiminister Jens Stoltenberg. Med et kort opphold har hun vært medlem av Arbeiderpartiets forsvarspolitiske kontaktutvalg siden 1998. Siden 2007 har Græger vært valgt inn i Grünerløkka bydelsutvalg for Arbeiderpartiet.

Referanser
----------

1. ↑   ORCID Public Data File 2020, filename in archive 0000-0002-8454-8641.xml, pub.orcid.org, sist oppdatert 24. januar 2020, besøkt 10. januar 2021[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (no) Nina Græger hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata
* Nina Græger på NUPIs hjemmesider.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** ORCID **·** SUDOC **·** NKC **·** ResearchGate **·** Google Scholar

 |
**Differensiell Analysator** (DIANA, 1954–1968) var en norsk analog datamaskin konstruert for å løse differensialligninger. Den var en av landets første datamaskiner, og den første ved Norges Tekniske Høyskole.

Maskinen ble bygd ved NTH under ledelse av Jens Glad Balchen i perioden 1952-54, inspirert av hans opphold ved Yale University i USA (1951), og finansiert i stor grad av NTNFs Utvalg for matematikkmaskiner. NTH og SINTEF hadde allerede utviklet en styring av verktøymaskiner sammen med Kongsberg Våpenfabrikk, hensikten med DIANA var å samle erfaring med slik styring ved hjelp av en generell datamaskin som ikke var skreddersydd for et fastlagt prosjekt. I dette prosjektet deltok blant annet Jens H. Mo og Hans Levold. Maskinen ble tatt i bruk i faget kybernetikk (1955) for styring av prosesser.

1968 ble DIANA ble avløst av et EIA680 hybridsystem, et digital-/analog-system på grunnlag av en PDP fra DEC.

Referanser
----------

1. 1 2 3  «Jens Glad Balchen: A Norwegian Pioneer in Engineering Cybernetics». researchgate.net. Juli 2009. Besøkt 4. november 2021.
**James Carter** «**Jimmie**» **Walker** (født 25. juni 1947 i The Bronx i New York City) er en afro-amerikansk skuespiller og stand-up komiker.

Walker er aller mest kjent for sin rolle som J. J. Evans i TV-serien Good Times, som gikk på TV i USA mellom 1974 og 1979. Mens han spilte i denne serien var Walkers karakter mest kjent for sitt slagord «Dy-no-midd!» som han også brukte i midten på 1970-tallet i en TV-reklame for en Panasonic kassetter og 8-spors kassettspillere. 

Walker opptrådte på The Tonight Show og Match Game i løpet av 1970- og tidlig på 1980-tallet. Han har også dukket opp på 1990-nyoppsetning av Match Game og i flere forskjellige spill i løpet av denne tiden. Walker har også gjort mange gjesteopptredener i TV-serier som The Love Boat, Fantasy Island, Son of the Beach, The Drew Carey Show, The John Larroquette Show, Scrubs, Everybody Hates Chris og The George Lopez Show. I tillegg til å spille i flere filmer, blant annet i en kjent parodi av Pulp Fiction!

Referanser
----------

1. ↑   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w66r4vkr, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Jimmie Walker – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Jimmie Walker på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) Jimmie Walker på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) Jimmie Walker hos The Movie Database Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** MusicBrainz
 |
**Lysimakhos** (gresk: Λυσιμαχoς; levde på 200-tallet f.Kr.; død ca 221 f.Kr.) var andre sønn av Ptolemaios II Filadelfos av ptolemeiske kongedømme i Egypt, og hans første hustru Arsinoe, datter av Lysimakhos, konge av Trakia, vestlige Anatolia og til sist også Makedonia.

Lysimakhos er antagelig bevitnet i inskripsjon på en stele i Karnak som «bror av konger» og som *strategos* (hærfører). Det er uklart hvor han var hærfører, men om det er tilfelle var det antagelig i Øvre Egypt.

Lysimakhos overlevde både sin bror Ptolemaios III Euergetes (246–221 f.Kr.) og sin nevø Ptolemaios IV Filopator (221–204 f.Kr.), men det er antatt at han var offer for de utrenskninger som ble gjort av Sosibios, minister og verge for Ptolemaios IV Filopator. Blant de andre ofrene var nevøen Magas, og Filopators mor Berenike II. Det skjedde antagelig ikke lenge etter 221 f.Kr. Det synes ikke som at han etterlot seg barn.

Referanser
----------

1. ↑   «Lysimachus», *Ptolemaic Dynasty*, ved Chris Bennett
2. ↑  Smith, William (red.) (1867): «Lysimachus (4)» Arkivert 17. desember 2005 hos Wayback Machine. i: *Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology*, Boston

Litteratur
----------

* Polybios: *Historier*, xv. 25; Scholium ad Theocriti Idyllia, xvii. 128
**James** «**Jim**» **Possible jr.** og **Timothy** «**Tim**» **Possible** er oppdiktede figurer i Disneys tegnefilmserie *Kim Possible*. Begge har samme stemme, og den gis av Shaun Fleming (sesong 1-3) og Spencer Fox (sesong 4) på engelsk. På norsk spilles de av Mads Launy og Marcus Ravneberg.

Om Jim og Tim
-------------

Jim (grønn skjorte) og Tim (rød skjorte) er Kims yngre tvillingbrødre. De er barnegenier med en hang til sprø oppfinnelser og å plage storesøstra. De er begge oppkalt etter faren, Dr. James Timothy Possible, eller Jim Tim Possible. De refereres ofte til som «tverder» (Kims idé, en blanding av «tvillinger» og «nerder»). Bortsett fra fargene på skjortene deres, er eneste måten å skille dem fra hverandre på at Tim har noen flere (og mindre) pigger i håret. Jim og Tim var 10 år gamle da serien begynte. I sesong 4 er de 12, og framstår som en god del eldre også (de har muligens gjennomgått bråvekst i løpet av sommeren).

Til likhet med faren, later de til å mangle grunnleggende sunn fornuft og gjør ting som man kan sette spørsmålstegn ved, som å fyre av raketter innendørs (*I tide og utide*) og å ale opp mutantbier som morsdagsgave («Mother's Day»). Selv om de for det meste terroriserer Kim, reddet de både henne og Shego fra Doktor Drakken ved å slå av hjernekontrollchipene de hadde i pannen («The Twin Factor»). De deltok også på oppdrag med Kim i «A Very Possible Christmas», «Showdown at Crooked D» og «Sick Day». Det virker som de liker Ron, som er den eneste gutten som kan tilbringe tid med Kim uten å bli plaget av tvillingene, muligens fordi vennskapet deres strekker seg lengre tilbake enn tvillingene selv. De anser Ron som en del av familien.

Standardfrasen deres er at Tim sier «Hicka-Bicka-Boo?», hvorpå Jim svarer «Hoo-Sha!». Ingen andre aner hva dette betyr, noe som kan være en henvisning til at tvillinger ofte utvikler egne språk de kun forstår selv.

I den alternative fremtiden i filmen *I tide og utide* er voksenutgavene av Jim og Tim høye, muskuløse motstandskrigere som kjemper mot den Høyeste høye. De er venner med Wade og er langt mer voksne enn deres tidsreisende søster skulle tro. Kjøretøyet deres, Kimminatoren, ble oppkalt etter henne.

Eksterne lenker
---------------

* kimpossible.wikia.com om James og Timothy Possible (engelsk)

| * v
* d
* r
*Kim Possible* |
| --- |
| Team Possible | Kim Possible **·** Ron Stoppable **·** Rufus **·** Wade **·** Øvrige allierte i Kim Possible |
| Skurker | Dr. Drakken **·** Shego **·** Monkey Fist **·** Duff Killigan **·** Seniorene **·** Dementor **·** DNAmy **·** Bebes **·** Gill **·** Motor Ed **·** Camille Leon **·** Øvrige skurker i Kim Possible |
| Familie | James Possible **·** Ann Possible **·** Jim og Tim **·** Stoppablefamilien **·** Andre familiemedlemmer |
| Andre | Bonnie Rockwaller **·** Steve Barkin **·** Monique **·** Bobo **·** Øvrige figurer |
| Steder | Middleton **·** Club Banana **·** Smarty Mart **·** Camp Wannaweep **·** Bueno Nacho |
| Episoder og filmer | Liste over episoder **·** *Kim Possible – I tide og utide* **·** *Kim Possible – Så dramatisk* |
Melkus RS 1000
Måkevingedører
sett bakfra
**Melkus RS 1000** er en sovjetisk sportsbil produsert av Melkus, som den gang hadde hovedkvarter i Den tyske demokratiske republikk. Det er en kompakt sportsbil drevet av en midtmontert 3-sylindret 2-takts 992 cm3 motor, som er en modifisert versjon av motoren brukt i Wartburg 353. Den har måkevingedører. 101 biler ble produsert totalt mellom 1969 og 1979 ved fabrikken i Dresden.

Teknisk beskrivelse
-------------------

Cockpiten i bilen er en tradisjonell ramme av metallrør, med veltebur integrert i frontruterammen og bak sjåføren. RS 1000 har uavhengig spiralfjering både foran og bak, i tillegg til stabilisatorstag og trommelbremser på alle fire hjul. Girkassen er en 5-trinns manuellkasse; clutchen er den samme som i minibussen Barkas B 1000. Motoren er en vannkjølt 992 cm3 3-sylindret AWE353/1. I motsetning til versjonen brukt hos Wartburg, har den tre forgassere i stedet for bare én, og bruker høyere kompresjon. Bilen produserer 51 kW ved 4500rpm og gir et maksimalt dreiemoment på 118 N·m ved 3500rpm. Bilens ytre paneler er laget av glassfiber. Toppfarten er ca. 165 km/t.

Etter *Wende*
-------------

RS 1000 fikk aldri noen umiddelbar oppfølger. Derimot ble 15 nye RS 1000 modeller produsert i tide for 50-årsjubileumet til bilen. Den første bilen i denne serien ble presentert 26. November 2006. I 2009 begynte produksjon av en indirekte etterfølger, *Melkus RS 2000*. Produksjonen ble stoppet i 2012 når Melkus ble erklært konkurs.

En Melkus RS 1000 blir brukt i musikkvideoen til ATCs sang Around The World (La La La La La).

Referanser
----------

1. ↑  «Datenblatt Melkus RS 1000 AWE353/1». Arkivert fra originalen 19. mars 2017. Besøkt 19. april 2017.
2. ↑   .  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)
3. ↑  Legende stellt Insolvenzantrag

Eksterne lenker
---------------

* Melkus hjemmeside
**Tor Inge Martinsen** (født 3. juli 1953, død 1. april 2022) var en norsk lokalpolitiker og idrettsspeaker fra Hamar. Innen lokalpolitikken på Hamar representerte han By- og bygdelista (BBL). Som speaker innen idretten hadde han hovedfokus på håndball. 

Til daglig var han speaker for Storhamar Håndball og Elverum Håndball. Han var landslagsspeaker ved en rekke anledninger, og kommenterte over 222 internasjonale kamper på seniornivå, fordelt på både kvinne- og herresiden. Martinsen er den eneste speakeren i verden som har kommentert en håndballfinale i både VM, EM og OL.[]

Referanser
----------

1. 1 2   Christian E. Bergheim, «Tor Inge Martinsen (1953-2022) er død: – Han visste at han skulle dø, men han snakket om framtiden», publisert i Hamar Arbeiderblad, verkets språk bokmål, utgitt 2. april 2022, besøkt 2. april 2022[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Arkivert 2. oktober 2016 hos Wayback Machine. - Intervju i Hamar Arbeiderblad
* - Profil på BBL sin hjemmeside

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF
 |
**Tor Håkon Jackson Inderberg** (født 1977) er norsk statsviter og seniorforsker ved Fridtjof Nansens Institutt på Polhøgda, Lysaker. Etter en kort periode som konduktør i NSB tok han en bachelorgrad ved Høgskolen i Innlandet, en mastergrad ved NTNU (2007) og en PhD ved statsvitenskapelig institutt på Universitetet i Oslo. Jackson Inderberg har vært ansatt ved Fridtjof Nansens Institutt siden 2007, men har også hatt flere opphold som gjesteforsker ved Centre for Sustainability (CSAFE) ved University of Otago i New Zealand.

Jackson Inderberg har i sin forskning særlig vært opptatt av energisystemer, kraftpolitikk og klimapolitikk. Han disputerte på sin doktorgrad om klimatilpasning i den norske og svenske kraftsektoren i 2012, og har senere publisert en rekke artikler om politisk innflytelse og beslutninger knyttet til omstilling av kraftsystemet, kvotehandel, klimalover, støttesystemer for fornybar energi, desentralisert kraftproduksjon og konsesjonssystemet for vindkraft.

Jackson Inderberg var visepresident i Norges padleforbund fra 2013 til 2018.

Bibliografi
-----------

* Tor Håkon Inderberg, Siri Eriksen, Karen O'Brien og Linda Sygna (eds.). *Climate Change Adaptation and Development: Changing Paradigms and Practices*, London, Routledge, 2015.

Referanser
----------

1. ↑   Virtual International Authority File, VIAF-ID 310712309, besøkt 27. juni 2020[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Tor Håkon Jackson Inderberg - FNI». *www.fni.no* **(engelsk)**. Besøkt 27. juni 2020.
3. ↑
4. ↑
5. ↑
6. ↑

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** CRIStin
 |
**Tor Johan Bøen** (født 1971) er en norsk fiolinist født i Kongsberg.

Som 17-åring fant han sin plass i Det Norske Kammerorkester, og fra 2009 har han vært fiolinist i MiNensemblet.

Etter å ha fullført hovedfagsstudiet ved Norges musikkhøgskole, studerte han i USA. Først hos Camilla Wicks ved Louisiana State University og San Francisco Conservatory of Music- hvor han også fikk sin Master of Music-grad, deretter hos Sergiu Luca ved Rice University i Houston, Texas hvor han tok doktorgraden i 2005. Han har gjort seg bemerket gjennom sin fremføring av musikk fra barokken til det 20. århundre på originalinstrumenter – ikke minst gjennom sitt ensemble Fragaria Vesca – likesåvel som han benytter moderne fiolin når han spiller i Phoebus strykertrio eller som konsertmester i forskjellige europeiske orkestre.

Hans forskningsarbeid over Eugène Ysaÿes musikk har resultert i flere innspillinger og radioprogrammer. I de senere år har han viet mye av sin musikologiske og fiolinistiske virksomhet til et studium av manuskripter og partiturer fra mellomgenerasjonen av norske komponister, noe som i de siste 5 årene har resultert i nytolkende CD-versjoner av Geirr Tveitt, Klaus Egge, Fartein Valen og av David Monrad Johansens kammermusikk.

Diskografi
----------

* *Eugène Ysaÿe: String Trios* (2010), med Are Sandbakken, Johannes Martens & Juliet Jopling
* *Klaus Egge: Sonata for Violin and Piano • Duo Concertante • Piano Trio* (2013), med Einar Henning Smebye, Bénédicte Royer & Johannes Martens
* *Fartein Valen: On the Path to His Modernism* (2014), med Einar Henning Smebye, Per Kristian Skalstad, Bénédicte Royer & Johannes Martens

### Fragaria Vesca

* *Geirr Tveitt: From a Travel Diary* (2011)
* *David Monrad Johansen: Chamber Works* (2016)

### MiNEnsemblet

* *Fridthjov Anderssen: Kammermusikk – Chamber Music* (2009)
* *How High Is the Sky* (2011), ft. Kjersti Stubø

Deltar på
* Norges musikkhøgskole: *Julekassetten 1990* (1990)
* Kaizers Orchestra: *Ompa til du dør* (2001)
* Helge Iberg: *ReHumaniZing* (2007)
* Moscow Art Trio & Det Norske Kammerorkester: *Village Variations* (2008)
* Reidar Moursund: *Livslenka – Tekster av Helge Stangnes* (2012)
* Håvard Lund: *Blix by Lund* (2012)
* Jovan Pavlovic Trio: *Refleks* (2017)

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑
3. ↑

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Discogs
 |
**Ronald Gordon McLean** (født 26. mars 1881, død 2. juli 1941) var en britisk sportsutøver som deltok under de olympiske leker 1912 i Stockholm og 1920 i Antwerpen. 

McLean vant en olympisk bronsemedalje i turn under OL 1912 i Stockholm. Han var med på det britiske laget som kom på tredjeplass i lagkonkurransen i mangekamp bak Italia og Ungarn. Det var fem lag fra fem nasjoner som var med i konkurransen som ble arrangert på Stockholms stadion. Det var mellom 16 og 40 deltakere på hvert lag. Åtte år senere, under OL 1920 i Antwerpen, kom han på femteplass med det britiske laget i mangekamp

OL-medaljer
-----------

* 1912 Sveriges flagg Stockholm - Bronse Bronse i turn, mangekamp lagkonkurranse (Storbritannia)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Ronald McLean – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Ronald McLean – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Ronald McLean – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Ronald McLean – Storbritannias olympiske komité Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Karl Nikolaj Henry Petersen** (født 20. mars 1849 i København, død 21. september 1896 i Hornbæk) var en dansk arkeolog.

Petersen tok doktorgraden i 1876 og ble ansatt ved *Museet for nordiske oldsager* i 1879. Han ble inspektør for minnesmerkenes bevarelse i 1885 og direktør for Nationalmuseets nyere avdelinger i 1892. Etter at i sin ungdom (1873-85) ha deltatt i arkeologiske undersøkelser rundt omkring i Danmark ledet han siden omfattende utgravninger av borg- og kirkeruiner. Utenom en mengde mindre avhandlinger (*Helleristninger i Danmark*, 1875, *Et dansk flag fra unionstiden i Mariakirken i Lybek*, 1882 med flere) utga han *Nordboernes gudsdyrkelse og gudetro* (1876), *Danske gejstlige sigiller fra middelalderen* (1886), *Vognfundene i Dejbjerg præstegaardsmose* (1888) og *Danske adelige sigiller fra 13. og 14. aarhundrede* (1892-97, avsluttet av Anders Thiset) samt medvirket i Frederik Sehesteds *Fortidsminder og oldsager fra egnen om Broholm* (1878) og *Arkæologiske undersøgelser* (1884).

Referanser
----------

1. 1 2   Dansk biografisk leksikon, Dansk Biografisk Leksikon-ID Henry\_Petersen[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3 4   Dansk Biografisk Leksikon, 3. utgave, besøkt 11. april 2020[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* Petersen, Karl Nikolaj Henry i *Nordisk familjebok* (2. utgave, 1915)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Dansk biografisk leksikon **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |

Portaler: Arkeologi | Danmark
Aubrey Beardsleys ikoniske illustrasjoner til *Lysistrata*, 1896.
***Lysistrata*** (attisk gresk: Λυσιστράτη, «Hær-oppløsning») er et av de bevarte skuespill som ble skrevet av den attiske komedieforfatteren Aristofanes i antikkens Hellas. Blant hans andre kjente stykker er *Skyene* og *Froskene*. *Lysistrata* ble opprinnelig oppført i antikkens Athen i år 411 f.Kr. 

Det er en komisk fortelling om en kvinnes usedvanlige misjon for å få en slutt på Peloponneskrigen. Denne krigen var samtidig med Aristofanes da han skrev sin komedie. Kvinnen Lysistrata overtaler andre greske kvinner til å nekte sine menn seksuell omgang ved å gå til «sexstreik» for å tvinge mennene i Athen og Sparta til forhandlingsbordet og sørge for fred. Denne strategien sørget derimot for å oppflamme en strid mellom kjønnene. 

Skuespillet er bemerkelsesverdig for sin avsløring av de seksuelle forholdene i et mannsdominert samfunn og for tekstens hyppige bruk av tvetydigheter, og for dens bruk av dagligtalens betegnelser på kjønnsorganer. Den dramatiske strukturen representerer en endring fra konvensjonene til den gamle komedie i Athen, en tendens som er typisk for denne forfatterens karriere. Stykket ble produsert det samme året som *Thesmophoriazusae*, et annet stykke som fokuserte på kjønnsroller, kun to år etter Athens katastrofale nederlag i Den sicilianske ekspedisjon.

*Lysistrata* har blitt hyppig satt opp også i moderne tid, blant annet på Nasjonalteateret i Oslo. Stykket er oversatt til norsk av blant annet Bjørn Endreson.

Eksterne lenker
---------------

* Detaljert sammendrag av handlingen med analyser (engelsk)
* Utdrag fra manuskriptet *Lysistrata* Arkivert 17. oktober 2018 hos Wayback Machine. tilpasset av Edward Einhorn. (engelsk)
* Essay om kjønn og makt i *Lysistrata* (engelsk)

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** World History Encyclopedia **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** VIAF **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** SUDOC **·** NLA **·** BNE
 |
**Eivind Eriksen** (født 28. februar 1973 i Mehamn) er en norsk tidligere fotballspiller som spilte i angrep for klubbene Hamarkameratene, Nordkinn, Hammerfest, Bodø/Glimt, Hønefoss og Åmot.

Klubbkarriere
-------------

Eriksen startet sin seniorkarriere hos Hamarkameratene i 1996, men fikk ingen seriekamper og dro hjemover til Nordkinn FK året etter. I 1997 ble Eriksen hentet til Hammerfest FK, hvor han blant annet satte målrekord med sine 40 mål i 1997-sesongen. I 1999 ble han hentet til Bodø/Glimt, hvor han scoret sitt første mål i Tippeligaen den 10. april 1999, i bortekampen mot Vålerenga (1–1).

Han fortsatte å spille for Bodø/Glimt i Tippeligaen de neste tre sesongene, men dro videre til Hønefoss BK vinteren 2002. Han fikk sin debut for Hønefoss i 1. divisjon den 14. april 2002 i en kamp mot Åsane. Hans første seriemål for Hønefoss kom for øvrig hjemme mot Skeid den 21. april samme år (1–2). Totalt spilte han 33 seriekamper og scoret åtte mål fordelt over tre sesonger for Hønefoss.

I 2005 valgte han å trappe ned og dro tilbake til Hammerfest FK. I de to påfølgende sesonger spilte han for Åmot IF før han valgte å legge opp som fotballspiller.

Referanser
----------

1. ↑  Fotball.no – Kampfakta, Vålerenga - Bodø/Glimt lørdag 10. april 1999 (Besøkt 22. desember 2013)
2. ↑  Altomfotball.no – Adeccoligaen 2002, Åsane - Hønefoss (Besøkt 22. desember 2013)
3. ↑  Altomfotball.no – Adeccoligaen 2002, Hønefoss - Skeid(Besøkt 22. desember 2013)

Eksterne lenker
---------------

* Spillerprofil hos Altomfotball.no
* Spillerprofil hos Sjeik.no
* Spillerprofil hos Footballdatabase.eu
* Spilleprofil hos National-football-teams.com
**Lintao** (kinesisk: 临洮县; pinyin: *Líntáo Xiàn*) er et fylke i byprefekturet Dingxi i provinsen Gansu i Folkerepublikken Kina. I 1999 var befolkningen der på 521 795 innbyggere.

Kulturminner
------------

Majiayao-funnstedet (*Majiayao yizhi*) fra den senneolittiske Majiayao-kulturen, og Siwa-funnstedet (*Siwa yizhi*) fra bronsealderkurturen Siwa-kulturen står på listen over kulturminner i Folkerepublikken Kina.

Samferdsel
----------

Kinas riksvei 212 løper gjennom området. Den begynner i Lanzhou i Gansu og sørover via Nanchong i Sichuan og ender i Chongqing.

Kinas riksvei 316 løper gjennom området. Den fører fra Fuzhou i Fujian via Nanchang i Jiangxi og Wuhan i Hubei til Lanzhou i Gansu.

Referanser
----------

1. ↑  National Population Statistics Materials by County and City – 1999 Period, *i* China County & City Population 1999, Harvard China Historical GIS

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Lintao County – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
Terrakotta-hæren i Xian
Lintong i Xi'an
Markør på stedet der Xi'an-hendelsen utspant seg
Kart over Kinas første keiser Qin Shi Huangdis mausoleum.
**Lintong** (kinesisk: 临潼区, *Lintong qu*; før 2001: **Lishan**) er et kinesisk bydistrikt i provinsen Shaanxi i det sentrale Kina. Det er et distrikt under Xi'an. Befolkningen er på 670 000. Foruten for sine kulturminner er fylket kjent for varme kilder.

Det ligger på sørsiden av Wei He-dalen, omtrent midtveis mellom provinshovedstaden og metropolen Xi'an, og byen Weinan. Distriktet har sitt navn fra to elver. Elven Lin er i distriktets østende, og elven Tong i vestenden.

Kulturminner
------------

Det er i dette distriktet at den nedgravde terrakottahæren ble oppdaget i 1974, og Qin Shi Huangdis mausoleum. 

Her er også stedet for den historisk interessante Xi'an-episoden i desember 1936 ved de varme kildene Huaqingchi. Det var her som Zhang Xueliang kidnappet Chiang Kai-shek og tvang Chiang ril å inngå en allianse med Kinas kommunistiske parti mot det japanske rike.

Dessuten er her Huaqingpalassets ruiner, og steinalderbostedene Jiangzhai og Kangjia, også disse på kulturminnelisten.

Annet
-----

Det kinesiske vitenskapsakademis nasjonale tidstjenestesenter (中国科学院国家授时中心), tidligere (før 2001) kalt *Shaanxi astronomiske observatorium* (陕西天文台), ble opprettet i Lintong i 1966, med ansvar for Fastlands-Kinas tidsstandard.

Lintong er hovedkvarter for Folkets frigjøringshærs 47 gruppearmé, en av de to grupparméer som utgjør Lanzhous militærregion.

Samferdsel
----------

Kinas riksvei 310 går gjennom området. Denne viktige trafikkåren begynner i Lianyungang i Jiangsu, går vestover og ender i Tianshui i provinsen Gansu. Den går innom større byer som Xuzhou, Shangqiu, Kaifeng, Zhengzhou, Luoyang og Xi'an.

Referanser
----------

1. ↑  Alexander Pantsov of Steven I. Levine, *Mao: The Real Story* (New York: Simon & Schuster, 2012), ss. 299-304.

Eksterne lenker
---------------

* Lokalregjeringens offisielle hjemmesider Arkivert 26. mars 2010 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Brockhaus Enzyklopädie **·** VIAF **·** BNF **·** BNF (data) **·** GeoNames
 |
Lin, linfrø, linolje og linfrøkake.
**Linolje** er olje fra de malte frøene fra planten lin og er fra gammelt av brukt som bindemiddel i maling, til lakk, linoleum og kitt samt til impregnering av tre, mur, stein og lerret.

Ekte linoljemaling består av kaldpresset rå og/eller kokt linolje og mineralpigmenter. I tillegg kan malingen tilsettes en liten andel sikkativ, for tørkeegenskapene sin del. Malingen kan tilpasses bruken ved å enten tilføre mer olje, eller vegetabilsk terpentin. Stivnet ren linolje ligger som en svakt gulaktig lakk over der den er påført.

Over tid gulner linoljen når den ikke utsettes for lys, og herder seg over tiår til den sprekker opp (krakelerer). Dette forsøkes motvirket gjennom å legge over et strøk med ferniss eller to etter at hovedtørkingen er over, dvs. etter et års tid.

Linoljemaling er semi- diffusjonsåpen og har høy inntrengningsevne i sugende overflater som for eksempel tre, på grunn av linoljens små molekyler. At den er semi-diffusjonsåpen betyr at den ikke slipper vann inn i treverket, men slipper fukttrykk i treverket ut. Flater som er malt med linoljemaling slites fra overflaten og innover når de utsettes for vær og vind, og blir gradvis mattere. Dette er fordi linoljen trenger inn i overflaten, mens pigmentene blir liggende igjen i overflaten. De kan da males på nytt, eller regenereres med ren, upigmentert linolje. Vedlikeholdsintervaller regnes i dag for å være 6-20 år avhengig av lokalt klima, kvaliteten på malingen og hvilke krav man stiller til glans og farge. Det finnes linoljemalte hus i Norge som har stått i vel 300 år uten vedlikehold og fortsatt har heldekkende fasadefarge. Moderne, industrielt fremstilte linoljemalinger tilsettes fungicider/ soppdrepende midler og inneholder organiske løsemidler. Etter at alkydolje som bindemiddel ble patentert under annen verdenskrig, tok alkyd over som det mest brukte bindemiddelet i industrielt fremstilt utendørs oljemaling. 

Linolje som er kaldpresset utenfor oksygen kalles linfrøolje og brukes som næringstilskudd (helsekost).

Referanser
----------

1. ↑  Aarvig, Øyvind (1997). *Miljøhåndbok for hus*. Oslo: Bonytt. s. 89. ISBN 8270390410.
2. ↑  Aarvig, Øyvind (1997). *Miljøhåndbok for hus*. Oslo: Bonytt. s. 82. ISBN 8270390410.

Eksterne lenker
---------------

* Male med linoljemaling - dette bør du vite!. byggogbevar.no. Besøkt 4. mai 2021.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** GND **·** LCCN **·** NKC
 |
**Lavazza** (egentlig **Luigi Lavazza S.p.A.**) er en italiensk kaffeprodusent. Selskapet ble grunnlagt i Torino i 1895 av Luigi Lavazza (1859–1959).

Historie
--------

Selskapets grunnlegger kjøpte i 1895 en liten kolonialbutikk, *Paissa Olivero*, i det gamle kommersielle distriktet i Torino. Kjøpet kostet ham 26 000 lire, hvilket tilsvarte omkring 20 amerikanske dollar etter datidens verdi. 

Det var på den tiden vanlig å drive både produksjon og utsalg i kaffebutikkene. Kaffebønnene ble kjøpt inn rå, og så ristet og blandet etter kundenes ønsker. Luigi Lavazza fant dette interessant, og hadde allerede vist at han var en dyktig kaffeblander. Selskapet vokste jevnt, og i 1910 utvidet de til grossistsalg. Under første verdenskrig sluttet hans tre sønner Mario, Beppe og Pericle seg til selskapet. De solgte på denne tiden fortsatt andre varer i tillegg til kaffe. 

I 1927 ble det moderne Luigi Lavazza S.p.A. organisert. Etter Folkeforbundets økonomiske sanksjoner mot Italia og utbruddet av andre verdenskrig valgte selskapet å fokusere kun på kaffeproduksjon. Omsetningen nådde på det tidspunkt tusen tonn i året. 

Luigi Lavazza trakk seg tilbake i 1936, og overlot selskapet til sine sønner. Det er fortsatt i slektens eie, pr. 2006 i fjerde generasjon. Det er den desiderte største kaffeprodusenten i Italia, med omkring 45 % markedsandel i 2004, og selger til mer enn 60 land.

Referanser
----------

1. ↑  .
2. ↑  .

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (it) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Lavazza – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | ICCU
 |
**Lave Tatra**, også kalt **Nedre Tatra** (slovakisk: *Nízke Tatry*; ungarsk: *Alacsony Tátra*), er en fjellkjede sentralt i Slovakia. Den ligger sør for Høye Tatra, og mellom fjellkjedene renner elven Váh. Sør for Lave Tatra ligger en dal dannet av elven Hron. Ryggen av fjellkjeden går fra øst til vest, og er om lag 80 km lang.

Čertovicapasset deler fjellkjeden i to deler. Den høyeste delen av Lave Tatra ligger i vest. Ďumbier er, med sine 2 043 meter over havet, fjellkjedens høyeste topp. Nabotoppen Chopok (2 024 moh) er tilgjengelig med stolheis, og er den mest besøkte toppen i Lave Tatra. Andre topper i den vestlige delen er Dereše (2 004 moh) og Chabenec (1 955 moh). Høyeste toppen i den østlige delen av Lave Tatra er Kráľova hoľa, med en høyde på 1 946 meter over havet. De beste utsiktspostene i vest er Veľká Chochuľa, Salatín, Chabenec, Skalka, Chopok, Ďumbier, Siná, Poludnica og Baba.

Flere karstområder finnes i kalkstein- og dolomittformasjoner i de sørlige og nordlige endene av hovedryggen, som består av granitt og gneis. Her er også flere grotter åpne for allmennheten. Den største kløften i fjellkjeden er Hučiaky under Salatin i Ludrovádalen i nærheten av Ružomberok, den høyeste fossen er under Brankov i nærheten av Ružomberok, Podsuchá, med et fall på 55 meter.

Fjellene er kledd med tett skog, og har et rikt dyreliv som inkluderer brunbjørn, ulv og gaupe. På de alpine beitemarkene finner man tatragemse.

Nasjonalpark
------------

Det meste av Lave Tetra er vernet som en del av Lave Tatra nasjonalpark (*Národný park Nízke Tatry*; forkortet NAPANT), som ble opprettet i 1978. Nasjonalparken dekker et område på 728 km², og har en buffersone på 1 102 km², i alt 1 830 km².

Turisme
-------

Turisme er en stor næring i Tatrafjellene. Om vinteren er flere skisteder i Lave Tatra åpne, som Jasná, Mýto pod Ďumbierom og Tále. Jasna er det største skisenteret i Mellom-Europa, og blir betjent av turistbyen Liptovsky Mikulas. Stedet er også et turistsenter om sommeren, hvor det tilbys aktiviteter som rafting, kajakkpadling, roing og fiske. De bratte nordsidene av fjellene er populære blant fjellklatrere.

Lave Tatra om vinteren

Demänovská dolina-dalen

Referanser
----------

1. ↑  Low Tatras *Slovakia.com*
2. ↑  «Střední Slovensko («Central Slovakia»)». *Encyclopædia Britannica*. 2008. ««The population of the kraj is mostly Slovak, with a small Hungarian minority»»
3. ↑  Fylke i det ungarske kongeriket (1913) Arkivert 3. juni 2005 hos Wayback Machine.
4. ↑  Cartographia Világatlasz, Bp. 1998, s. 24

Eksterne lenker
---------------

* (en) Low Tatras – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* www.nizketatry.com/en.html
* Lave Tatra nasjonalpark på Slovakia.Travel
* Kart over den østlige delen av Lave Tatra Arkivert 14. oktober 2018 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** NKC
 |
**Elverum Kunstgalleri** er et privateid galleri som ble åpnet i Elverum 25. november 200. Det lå sentralt i Elverum, Høsten 2014 flyttet galleriet til Stortorget på Hamar, under navnet Galleri EKG. Galleriet arrangerer salgsutstillinger og har i tillegg kommisjonssalg av et utvalg av malerier, grafikk, keramikk, skulptur og glasskunst.

Elverum Kunstgalleri er medlem av Hedmark reiseliv. Galleriet hadde følgende spesialutstillinger i Elverum: 

* Festspillutstillinger:
	+ "Brød i fryseren" 2006
	+ Mona Grønstad og Giske Sigmundstad 2007
	+ Hilde Grønstad Sunde 2008
	+ Therese Nortvedt 2009
	+ "Bukke nikke neie", Eli Hovdenak 2010
	+ Christopher Rådlund 2011
	+ Bjørg Thorhallsdottir 2012
* Rally VM-kunstutstilling "Reisen til Monte Carlo" med Morten Gran 2007
* "Skog i kunsten – kunst i skogen" samarbeidsprosjekt med Norsk Skogmuseum 2009

I forbindelse med Margrethe Munthes 150-årsjubileum i 2010 ble hennes sangbok, illustrert av Eli Hovdenak, lansert i galleriet.

På Hamar har galleriet arrangert en rekke separatutstillinger, av bl.a:

* Harald Lyche
* Elisabeth Werp
* Frank Brunner
* Ingri Egeberg
* Anette Hveem Narum
* Janne Gill Johannessen

Eksterne lenker
---------------

* Elverum Kunstgalleriets nettside
***Bare når jeg ler*** var er en norsk situasjonskomedie på som gikk på TVNorge i 1996. Handlinga var lagt til sykehusmiljø og handlet i hovedsak om tre langtidspasienter og en kvinnelig lege ved et norsk sykehus. Hovedrollene ble spilt av Harald Heide Steen Jr. Elsa Lystad og Knut Lystad. Serien gikk på fredagskveldene og var basert på den britiske TV-serien *Only When I Laugh*. 

Til tross for det kjente rollerepertoaret ble serien ingen publikumssuksess.

Det skulle etter planen produseres 12 episoder, men kun åtte episoder ble vist i 1996.

Handling
--------

Handlingen foregikk på et sykehus og tok utgangspunkt i tre langtidspasienter som delte værelse. Den tøffe lastebilsjåføren Johs Larsen, eks-jappen og hypokonderen Rolf Hassell, og den unge, naive Kristian Hemme. 

Andre sentrale figurer var avdelingsoverlegen Dr. Torp, som heller ville bruke tiden sin på å spille teater enn å være på sykehuset. En annen karakter var den danske pleieren Mogens, som ble kalt båtflyktning fordi han kom til Norge med danskebåten.

Om serien
---------

Serien ble ikke spesielt godt mottatt. Jan Ovind i VG karakteriserte den som «pinlig» og mente at «...både dialogen og handlingen er sykelig dårlig».

Serien ble ingen publikumssuksess og på enkelte av episodene var seertallet så lavt som 66 000.

Den ble sendt i reprise i 1997, 1998 og 1999.

Serien var en fornorsket versjon av den britiske serien *Only When I Laugh*, som gikk på ITV fra 1979 til 1982. Også en svensk versjon, *Sjukan*, ble produsert i 1995.

Rolleliste
----------

| Rolle | Skuespiller |
| --- | --- |
| Johs Larsen | Harald Heide-Steen jr. |
| Rolf Hassell | Knut Lystad |
| Dr. Torp | Elsa Lystad |
| Kristian Hemme | John Andresen |
| Mogens | Per Bogstad Gulliksen |
|

I tillegg medvirket kjente skuespillere som Inger Lise Rypdal, Lars Andreas Larssen, Lasse Kolstad, Guri Schanke, Sigrid Huun, Karsten Isachsen og Turid Balke i gjesteroller.

Referanser
----------

1. 1 2 3   Internet Movie Database, IMDb-nummer tt0268784, besøkt 5. mars 2019[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2  VG - På TV&Radio: Katastrofetall for TV3 & TVNorge (26.11.1996)
3. ↑  Aftenposten aften - Øker latterdosen for å vinne fredag (8.11.1996, s.65)
4. ↑  VG - Ikke pokker om jeg ler (16.11.1996, s.56)

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Bare når jeg ler* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
***Bare i navnet*** (originaltittel: *In Name Only*) er et amerikansk romantisk drama fra 1939, med Cary Grant, Carole Lombard og Kay Francis i hovedrollene.

Handling
--------

Alec Walker opplever et kjærlighetsløst ekteskap med Maida, frem til han møter en enke Julie Eden. De forelsker seg, og Alec ber sin kone om en skilsmisse. Hun nekter, men forteller ham at hun utelukkende giftet seg med ham på grunn av hans høyere sosiale stilling enn henne - og hans rikdom. Maida er overhodet ikke villig til å gi opp sin nåværende livsstil. Maida er også en så dyktig løgner at hun overbeviser Alecs foreldre om at Julie er ute etter å ødelegge hele ekteskapet deres.

Julie slår opp med Alec, fordi hun ikke lenger kan se noen fremtid sammen med ham. På julaften blir en fortvilet Alec alt for full, sovner foran et åpent vindu og blir dødssyk som resultat. På sykehuset forteller Dr. Muller (spilt av Maurice Moscovitch) at pasienten hans sannsynligvis kommer til å bli helt frisk, så lenge han har viljen til å leve videre.

Skuespillere
------------

* Carole Lombard som Julie Eden
* Cary Grant som Alec Walker.
* Kay Francis som Maida Walker.
* Charles Coburn som Richard Walker.
* Helen Vinson som Suzanne Duross, en venninne av Maida.
* Katherine Alexander som Laura Morton, søsteren til Julie.
* Jonathan Hale som Dr. Ned Gateson, en nær venn av Walker-familien.
* Nella Walker som Grace Walker
* Alan Baxter som Charley.
* Maurice Moscovich som Dr. Muller
* Peggy Ann Garner som Ellen Eden, Julies datter.
* Charles Coleman som Archie Duross.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Bare i navnet* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) *Bare i navnet* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (en) *Bare i navnet* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (nl) *Bare i navnet* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Bare i navnet* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *Bare i navnet* på American Film Institute Rediger på Wikidata

Portal: Film
**Folkeskoleloven av 1889** (egentlig Lov om Folkeskolen paa Landet og Lov om Folkeskolen i Kjøbstæderne) etablerte grunnlaget for folkeskolen som gav lik rett til skolegang for alle barn i Norge.
Med denne loven skulle man gjennomføre en enhetsskole, dvs. én skole for alle befolkningsgruppene, og én skole lengst mulig før elevene spesialiserer seg i ulike skoleveier eller arbeid.

Da «Lov om Folkeskolen i Kjøbstæderne af 26de Juni 1889» ble vedtatt av det norske Stortinget, var det ifølge historiker Janne Wilberg særlig tre ting som ble endret i organiseringen av det norske skoleverket. Det ble fastsatt at som hovedregel skulle det være høyst 35 elever i hver klasse; unntaksvis kunne det tillates opptil 40 elever per klasse. Videre ble det vedtatt at elevene i gjennomsnitt skulle ha 24 timer undervisning per uke. Endelig ble skolens innhold mer organisert og sammenlignbar fra sted til sted i landet, ved at det ble definert en rekke fag som elevene skulle undervises i. Det ble også åpnet for at skolene kunne gi skyteundervisning til gutter i alderen 12–14 år, som del av gymnastikkundervisningen i folkeskolen.

Referanser
----------

1. ↑  Wilberg, Janne (1991). «Fra allmueskole til folkeskole: skolebyggeriet i Christiania 1730-1900, med hovedvekt på tiden fra 1860. 1». *Fra allmueskole til folkeskole*. Wilberg, Janne. Oslo : [J. Wilberg], 1991. s. 100-101. Besøkt 6. april 2019.

Eksterne lenker
---------------

* Wilberg, Janne: «Fra allmueskole til folkeskole: skolebyggeriet i Christiania 1730-1900, med hovedvekt på tiden fra 1860. 1». Oslo (1991). Besøkt 6. april 2019.

Se også
-------

* Norsk utdanningshistorie
* Norske skolelover
* Enhetsskolen i Norge
* Lov om Folkeskolen paa Landet
* Lov om Folkeskolen i Kjøbstæderne
Qilianfjellene i Subei
Subei (rosa) i Jiuquan (gult) i Gansu
**Subei** (kinesisk: 肃北蒙古族自治县; pinyin: *Sùběi měnggǔzú Zìzhìxiàn*) er et autonomt fylke for mongoler i byprefekturet Jiuquan i provinsen Gansu i Folkerepublikken Kina.

Befolkningen var 11 165 i 1999.

Fylket består av to omtrent like store deler som ikke grenser til hverandre; i mellom ligger noen andre administrative enheter. Det befolkningsmessige, økonomiske og politiske tyngdepunktet ligger i den sørlige delen.

Administrative enheter
----------------------

Fylket Subei bestod frem til 2006 av to storkommuner og seks kommuner:

* Storkommunen Dangchengwan (党城湾镇),
* Storkommunen Mazongshan (马鬃山镇),
* Kommunen Shibaocheng (石包城乡),
* Kommunen Yanchiwan (盐池湾乡),
* Kommunen Biegai (别盖乡),
* Kommunen Dangcheng (党城乡),
* Kommunen Yu'erhong (鱼儿红乡),
* Kommunen Mingshui (明水乡).

Med forvaltningsreformen i 2006 ble alle kommuner med unntak av Shibaocheng berørt. Etter nyordningen består fylket av:

* Storkommunen Dangchengwan,
* Storkommunen Mazongshan,
* Kommunen Shibaocheng.

Referanser
----------

1. ↑  National Population Statistics Materials by County and City – 1999 Period, *i* China County & City Population 1999, Harvard China Historical GIS

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
**Hägglunds Pbv 302** er et svensk amfibisk stormpanservogn bevæpnet med 20 mm maskinkanon. Det ble utviklet av Hägglund & Söner med en del felles deler med Infanterikanonvagn 91, og de første produksjonsvognene ble levert i 1965. Det var i tjeneste i den svenske hæren i perioden 1966-2014.

Historie
--------

Den første prototypen sto klar i 1962. Produksjonen foregikk fra 1965 til 1971. Hägglunds utviklet også en Mk 2 og en *Product Improved* Pb 302, men ingen av disse kom i produksjon.

Teknisk
-------

Mannskapet sitter foran i skroget. Skroget er av sveiset stål. Infanterilaget sitter fem på hver side i mannskapsrommet bak.

Tårnet er manuelt, og maskinkanonen kan eleveres fra –10° til +50°. Kanonen er 20 mm i kaliber og er beltematet fra 135 skudds belter med høyeksplosive granater eller via boksmagasin med ti panserbrytende granater.

Motoren er en Volvo Penta TDH 100B horisontalt liggende turbodiesel som yter 280 hk ved 2200 omdreininger i minuttet. Den er montert under gulver i mannskapsrommet.

Pbv 302 er fullstendig amfibisk. Den drives framover av beltene sine i vannet. Før den setter ut foldes en skjerm ut foran og lensepumper slås på.

Varianter
---------

Stripbv 3021Kommandovogn med fire antenner (vanlig utgave har to) og ekstra sambandsutstyr.
Epbv 3022Observasjonsvogn hvor vognkommandørens luke er erstattet med et lite tårn med avstandsmålere og tre antenner. Vogna har også ekstra flytehjelp.
Bplpbv 3023Ildledningsvogn med fire antenner og ildlednings- og sambandsutstyr.

Kilder
------

* Foss, Christopher; *Jane's AFV Recognition Handbook*, Jane's, ISBN 0-7106-1043-2

Eksterne lenker
---------------

* Soldf.com: Pbv 302A Pansarbandvagn (svensk)
***Ceramphis*** er en slekt av biller som tilhører gruppen perlebiller (Scydmaeninae) som nå blir regnet til familien kortvinger (Staphylinidae). De er rovdyr som har spesialisert seg på midd.

Utseende
--------

En liten (ca. 1,5 millimeter), rødbrun perlebille. Antennene er kraftige og forholdsvis lange, mer enn halve kroppslengden. Det femte leddet er forstørret og har en skarp tann på innersiden. De tre ytterste leddene danner en løs klubbe. Palpene er forholdsvis korte, det ytterste leddet litt klubbeformet. Hodet er firkantet med ganske små fasettøyne. Kroppen, særlig dekkvingene, er ujevnt kledt med lange, lyse hår. Pronotum er kjegleformet, noe lengre enn bredt og mye smalere enn dekkvingene. Disse er bredt ovale, bredest i midten. Beina er forholdsvis lange og slanke.

Levevis
-------

Perlebillene er rovdyr som stort sett lever av midd, spesielt pansermidd (Oribatida).

Utbredelse
----------

Slekten er utbredt i Nord-Amerika.

Systematisk inndeling
---------------------

Arten bør kanskje plasseres i den store slekten *Scydmaenus*.

**Treliste**
* Ordenen biller, **Coleoptera**
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien åtsel- og rovbiller, **Staphylinoidea**
			* Familien kortvinger, Staphylinidae Latreille, 1802
				+ Underfamilien perlebiller, Scydmaeninae Leach, 1815
					- Gruppe Scydmaenitae Leach, 1815
						* Stammen Scydmaenini Leach, 1815
							+ Slekten ***Ceramphis*** Casey, 1897
								- *Ceramphis deformata* (Horn, 1885)

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Ceramphis* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* *Ceramphis* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata