recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Bekkekvern i Åsa, Ringerike
Bekkekvern. Kornet helles i trakten. Det ferdige melet samler seg på benken rundt kvernsteinene og blir feid ned i en beholder i fronten
Ei **kvern** er et fellesbegrep for en hvilkensomhelst maleinretning. Vanligvis brukes begrepet **møllekvern** eller **kvernmølle** om en innretning som maler (knuser) korn til mel. Bekkekverna er historisk best kjent i Norge. Kverner finnes til et stort antall ulike oppgaver. De brukes på kjøkkenet, på ulike verksteder og i industrien. Mølle er et begrep for en liknende teknisk innretning av større dimensjoner. 

Det kan være to steiner som beveges mot hverandre, eller en innretning laget av keramisk materiale, metall eller tre. Det kan også være en valse mot et flatt underlag, alternativt to roterende valser (valsemølle).

Energikilder for å drive kvern er viktig. Kvernene er laget for mange ulike typer energibruk, fra dyrs eller menneskers muskelkraft, vannkraft og elektrisitet. Ei mølle kan drives av vann, vind eller maskiner som drives av fossilt brensel eller elektrisitet.

Kverner til å male korn har vært viktige tekniske innretninger i hverdagslivets historie, så lenge det har vært dyrket korn. Oppfinnsomheten har ført til flere måter å gjøre det på: 

* Skubbekverna er en enkel innretning med to steiner som beveges mot hverandre, slik at det som ligger mellom males opp til stadig finere pulver. Den kom i bruk da man begynte å dyrke korn, og den gikk av bruk i vårt land før historisk tid.
* Håndkverna er laget av to runde steiner, der den øverste dreies om en aksling med menneskelig muskelkraft.
* Bekkekverna er konstruert som håndkverna, men større og vanligvis med en direkte kopling mot akslingen til en kvernkall via et tverrjern, kalt sigle, innfelt i et spor i oversteinen.
* Trekkdyr som okse eller esel spent til et stativ til å gå i sirkel i, kombinert med en slipesteinlignende valse finner man i mange deler av verden. Maskineriet brukes også til andre formål enn knusing av korn, ved å koble akselen til f. eks. vannpumpe.

Noen ulike typer kverner på kjøkkenet: Kaffekvern, mandelkvern, kjøttkvern og potetkvern. Potetkverna er teknisk sett en enkel innretning som ble brukt til å mose kokte poteter. Ei potetkvern ble ofte laget av tre. Den manuelle kjøttkverna ble laget av støpejern, og slike ble vanlige tidlig på 1900-tallet. Slike redskaper kunne selvfølgelig også brukes til poteter. 

(Ei moderne vindmølle driver egentlig ikke ei mølle, men en elektrisk generator, *vindgenerator* hadde vært et mer logisk navn.) 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
«***Kverneggvisa***» er et skillingstrykk. Alf Prøysen presenterte den i sin visespalte i «Magasinet for alle» i 1957. Innsenderen av denne visa fortalte at den var diktet av en svensk kramkar, Karl Holberg, som gikk under navnet «Stora-mesteren». Daniel (1830-1922) var fra Helgeberget i Grue. Gift til Kvernegga i Nybergsund i1865 med Anna Jonea (1843-1906). De fikk 6 barn. Visa må være skrevet i tidsrommet 1906-1922.

Teksten
-------

**1.**I Norges land i Trysil er plassen Nybergsund,  

der bor han Kvernegg-Daniel utpå en husmannsgrunn.  

Der har han levet lenge i mange herrens år,  

nu er han blivet gammel, og grått er skjegg og hår.  

  

**2.**I Daniels ringe koje er kvar og en som gjest,  

både fattige og rike, både klokkare og prest.  

Han akter alle like og holder gammel sed  

både fattige og rike han bjuder sitte ned.  

  

**3.**Ja neverkonter fine den gamle sysler med  

og æven stikkelskorger i både ny og ne.  

Han selger dem i bygda for mangen silverslant  

til Trysils rike guvver men endast mot kontant.  

  

**4.**Ja Daniel gift har varit men enkemann nu er,  

dog i den bostand han har sin venn så kjær.  

For lykkelig var hans make og glad ut i sin mann,  

hun sørget ei for brødet for det det gjorde han.  

  

**5.**Et ord det vil je seie, at Trysilfolk er bra,  

både fattige og rike de kan en dram seg ta,  

og æven dom en framling kan bjuda på en dram  

der itte fylla brukes tar dom kaffepannan fram.  

  

**6.**Og jeg som visa diktet jeg kjenner Daniel vel,  

jeg går omkring med handel og er en livat sjel.  

Mitt navn det er Karl Holberg, fra Staden Gøteborg  

jeg går og selger viser og kjenner ikke sorg.

Kilder
------

* De gamle visene 3 med Alf Prøysen, Forlaget For Alle, Oslo 1974
**Kverke** er en bakterieinfeksjon i luftveiene hos dyr av hesteslekten, som forårsakes av streptokokkbakterien *Streptococcus equi*.

Symptomer
---------

De vanligste symptomene for kverke er feber, hoste, nedsatt allmenntilstand, hovne og ømme lymfeknuter, neseutflod, og nedsatt appetitt. En hest som er ramt av kverke vil ha en eller flere av disse. Symptomene oppstår normalt mellom 4 og 8 døgn, og senere vil det utvikles verkebyller i lymfeknutene, oftest i hals og hode. Det blir da vanskelig for dyret å svelge fôr og vann på grunn av hevelser og smerter. Etter 10-12 dager sprekker verkebyllene, hevelsen og smerten avtar, og dyret begynner å spise igjen.

Smitte
------

Den vanligste smitteformen av kverke er dråpesmitte, men smitten kan også skje indirekte gjennom kontakt med utstyr, insekter og mennesker. Det er derfor viktig at man har minimalt med mennesker som har kontakt med de kverkesyke hestene og at utstyr ikke blir brukt på tvers av friske og syke hester. Bakterien kan overleve 6-8 uker i stallmiljøet, og syke hester sprer smitten i minst seks uker etter infeksjon.

Behandling
----------

Om det er mistanke om kverke må den/de hesten(e) det gjelder isoleres og veterinær må kontaktes snarest. Om veterinær også mistenker kverke vil mattilsynet kontaktes og hele stallen vil settes i karantene. Det dyrkes så prøver av puss fra nese eller verkebyller for å bekrefte eller avkrefte diagnosen. Kverkebakterien er følsom for antibiotika og som regel svarer hestene godt på behandlingen.

Eksterne lenker
---------------

* Kverke. Veterinærinstituttet

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica
 |
**«Historyja majho zjytstsia»** (belarusisk: Гісторыя майго жыцця, norsk oversettelse: *historien om mitt liv*) er en sang fra 2017, fremført av bandet Naviband. Bandet representerte Belarus med sangen i Eurovision Song Contest 2017 etter at de vant den nasjonale finalen *Eurofest 2017*. Belarus deltok i semfinale 2 som ble arrangert torsdag 11. mai 2017 i Kyiv, hovedstaden i nabolandet Ukraina. Sangen kom på niendeplass i semifinalen og kvalifiserte seg til finalen lørdag 13. mai, der den endte som nummer 17 av 26.

I den internasjonale konkurransen fikk sangen den engelske tittelen «Story of My Life», men ble ellers sunget på belarusisk. Sangen var den første i Eurovision Song Contest som ble fremført på belarusisk.

Referanser
----------

1. ↑  «NaviBand to sing for Belarus in 2017!». *Eurovision.tv* **(engelsk)**. 20. januar 2017. Besøkt 5. juni 2022.
2. ↑  «Naviband – Story of My Life». eurovision.tv. 2017. Besøkt 5. mai 2018.
3. ↑  «Eurovision 2017: Belarus’ Naviband in focus». *EuroVisionary* **(engelsk)**. 19. desember 2020. Besøkt 5. juni 2022.

| Utmerkelser og prestasjoner |
| --- |
|
| Forgjenger :**«Help You Fly» med Aljaksandr Ivanow**

 | **Belarus’ bidrag i Eurovision Song Contest**2017 | Etterfølger :**«Forever» med Alekseev** |
**hit me! records** er et norsk plateselskap i Oslo som har gitt ut plater med norske punke- og rockeband. 

Plateselskapet ble startet i 1995, av Morten Andersen og Kjetil Andersen.

Selskapets første utgivelse kom samme sommeren og var en gul syvtommers vinylsingel med Oslos oi!'n'punk-helter The Fuck Ups. I oktober samme år fulgte debututgivelsen til Gluecifer, *God´s Chosen Dealer*, en syvtommers EP, og like før jul Turbonegers klassiker *I Got Erection* med Kjøtts *Jeg Will Bli Som Jesus* på b-siden på en hvit syvtommers vinyl. Siden har selskapet gitt ut en rekke plater med band fra Oslos rock'n'roll-undergrunn. 

Selskapet var i hovedsak et rent vinylselskap, men har også gitt ut noen CD-er.

Band
----

hit me! records har gitt ut plater med følgende band: 

* Fuck Ups
* Turboneger
* Gluecifer
* Fake Females
* Backstreet Girls
* Datsun
* The Vikings
* Kåre and the Cavemen
* Mensen
* The Rejects
* Superkings
* Abnormal
* Fekale Brekninger
* The Åsmunds
* Ratcats
* Tommy Luger
* Slips

Referanser
----------

1. ↑  «Morten Andersen», omtale på Rockheims nettsider. (Besøkt 5. mai 2020)

Eksterne lenker
---------------

* hit me! records' hjemmesider
* Hit Me! Records på rateyourmusic.com

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Rockipedia (label) **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Hazel Leach** (født 1956 i Whitley Bay, Grevskapet Tyne and Wear) er en britisk jazzmusiker og komponist.

Etter skolegangen studerte hun musikk (saksofon og fløyte) i Newcastle-upon-Tyne frem til 1977. Hun arbeidet deretter i *Ivy Benson Big Band* og andre Ensembler. Fra 1979 til 1984 fordypet hun seg musikalsk videre i Leeuwarden, og deretter ved Konservatoriet i Arnheim som foreleser i jazz. I 1992 grunnla hun *United Women’s Orchestra*, som hun ledet til oppløsningen i 2009, sammen med Christina Fox, med turneer, egne komposisjoner og utgivelse av 3 album. I tillegg holdt hun på med *Seattle Kvinne Jazz Orchestra siden 2005*, varmed i  *Komponister Orkester Berlin* (2010). Den Internasjonale bygningsutstilling i Lusatia, presentere hun med *Das Geheimnis von Schlabendorf* en moderne landsby musikk i rammen av "Paradise 2", i 2011 mottok hun BKM-Preis Kulturelle Bildung.

Siden 1979 har hun bodd i Nederland og har siden 1997 også skrevet vokal- og korverk.

Priser og utmerkelser
---------------------

Flere komposisjoner av Leach har vært med i internasjonale konkurranser: "À la Mode" var i 1998 med på den Sardinske komposisjonskonkurransen "Scrivere in Jazz" der *Menzione Speciale* markert seg og "Cerasarda" fikk første premie på *Scrivere i Jazz* 2000. "Mabel' s Birthday" var premie vinneren av *Julius Hemphill Awards* 2000. 2002 ble hun invitert til *MusicOmi* som Komponist in Residence til New York City.

Diskografi
----------

* *Songs From The Edge* (JazzHausMusik 2012, med Simin Tander, Tessa Zoutendijk, Esmée Olthuis, Laia Genc)
* Composers’ Orchestra Berlin *Free Range Music* (JazzHausMusik 2014)

Referanser
----------

1. ↑   Gemeinsame Normdatei, GND-ID 135301378, besøkt 17. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Hazel Leach på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Hazel Leach på MusicBrainz Rediger på Wikidata
* Nettsted med detaljert liste over verker

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** ISNI **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
**He Changling** (tradisjonell kinesisk: 賀長齡, forenklet kinesisk: 贺长龄, pinyin: *Hè Chánglíng*, Wade-Giles: *He Ch'angling*, født 18. mars 1785 i Changsha i provinsen Hunan i Kina, død 6. juli 1848), også kalt *Ougen* (耦耕), var en kinesisk lærd og embedsmann under Qing-dynastiet. Han ble i 1809 medlem av Hanlinakademiet i Beijing. 

På grunnlag av sin brede erfaring i Qing-regjeringen ble han en ledende talsmann for *statsskikkskolen*, en politisk-filosofisk skoleretning som beskjeftiget seg med den praktiske applikasjon av konfucianismens prinsipper. Han redigerte en innflytelsesrik antologi om statsskikk, kalt *Huangchao Jingshi Wenbian* (皇朝經世文編).

Referanser
----------

1. 1 2   Trove, oppført som Changling He, Trove person-ID 1438578, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   China Biographical Database[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Hummel, Arthur William, red.: *Eminent Chinese of the Ch'ing period (1644-1912).* 2 vols. Washington: United States Government Printing Office, 1943.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |
Tomte Laerdal modell
**Laerdal Medical AS** er en internasjonal leverandør innen opplærings- og behandlingsutstyr for livreddende førstehjelp. Laerdal Medical som ble stiftet i 1940 som et lite forlag, Åsmund Lærdals forlag, er i dag et verdensomspennende selskap med hovedkontor i Stavanger, 1 750 ansatte (2021) og av disse arbeider ca. 450 i Stavanger. Selskapet hadde 4,5 milliarder i omsetning i 2021. Laerdal Medical er kjent for å ha lansert Resusci Anne førstehjelpssimulator («Annedukken»). Denne er fortsatt i sortimentet men betydelig videreutviklet siden første lansering i 1960.

Selskapet ble tildelt Norsk Forms Hederspris i 2011.

Referanser
----------

1. ↑   Research Organization Registry Data (ROR release v1.19)[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Stavanger Aftenblad
3. ↑  Hedersprisen 2011 Arkivert 13. desember 2011 hos Wayback Machine. fra Norsk Form

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* (no) Laerdal Norge på Twitter Rediger på Wikidata

* (no) Laerdal Norge på Facebook Rediger på Wikidata

* (no) Laerdal Norge på YouTube Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | ISNI **·** Brønnøysundregistrene
 |
**Robert Devereux, 3. jarl av Essex** (født 11. januar 1591, død 14. september 1646) var en engelsk adelsmann. Han var sønn av Robert Devereux, 2. jarl av Essex, og arvet tittelen jarl av Essex da faren ble henrettet for høyforræderi i 1601. Moren var Frances Walsingham, eneste datter av Elizabeth Is etterretningssjef sir Francis Walsingham. 

I sin ungdom var Essex en nær venn av Henry Frederick, prins av Wales. Han giftet seg i 1606, tretten år gammel, med Frances Howard, men ekteskapet var ikke lykkelig. De ble atskilt for at de ikke skulle kunne fullbyrde ekteskapet, og Frances hevdet senere at de ikke hadde gjort det. Hun innledet et forhold til Robert Carr, og søkte om annullasjon av ekteskapet med impotens som grunn. Essex hevdet at det kun var sammen med henne han slet med impotens, men ekteskapet ble allikevel annullert. Saken var en stor skandale for ham, og det hele ble ikke bedre da Frances Howard og Robert Carr i 1615 ble tiltalt for mordet på Thomas Overbury, et offer for intrigene under forholdet. Til tross for at ekteskapet ikke skal ha blitt fullbyrdet fødte Frances en sønn mens hun var gift med Essex, etter omkring seks års ekteskap. De fleste antok at barnets far var hennes daværende elsker, William Ulvedale. 

Etter at Karl I tiltrådte ble Essex medlem av parlamentsfraksjonen, og han ledet parlamentshæren i begynnelsen av den engelske borgerkrig i 1642. Han var lite egnet som kommandant, og hans avgjørelser da han forfulgte rojaliststyrker i Cornwall resulterte i nederlag i slaget ved Lostwithiel. Oliver Cromwell ble rasende over dette. Etter at *Self-denying Ordinance* ble vedtatt i 1646 frasa Essex seg sin posisjon. Han døde samme år, og ettersom han ikke etterlot seg noen arving døde jarletittelen ut.

Referanser
----------

1. 1 2   Social Networks and Archival Context, oppført som Robert Devereux, 3rd Earl of Essex, SNAC Ark-ID w6jh3tnj, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Genealogics, genealogics.org person ID I00008427, oppført som Robert Devereux[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   The Peerage, oppført som Robert Devereux, 3rd Earl of Essex, The Peerage person ID p10303.htm#i103025, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
4. 1 2 3 4   Kindred Britain[Hentet fra Wikidata]
5. ↑   The Peerage[Hentet fra Wikidata]
6. ↑   Wikipedia[Hentet fra Wikidata]

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Robert Devereux** | **Jarl av Essex**(1601–1646) | Etterfølger:***Utdødd*** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Deutsche Biographie **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** LIBRIS
 |
Aminert datasimulering av Kelvin-Helmholtz-instabilitet
KH-instabilitet på planeten Saturn.
KH-instabilitet som er synlig i skyer over Mount Duval i Australia.
**Kelvin-Helmholtz-instabilitet** kan oppstå når det eksisterer et vertikalt skjær i væske eller når det er stor nok fartsforskjell i grenseflaten mellom to væskelag. Teorien kan brukes til å forutse ved hvilket tidspunkt en væske blir instabil og ved hvilket tidspunkt en strøm går over til å bli turbulent i en væske alt etter hvor stor tetthet og fart væskestrømmen har. Herman von Helmholtz studerte dynamikken i to væsker med forskjellig tetthet når det oppstår en liten forstyrrelse, som en bølge, på grenseflaten mellom væskene. 

Vi kan tenke oss to væsker med forskjellig tetthet som beveger seg parallelt med forskjellig fart. Hvis en ignorerer overflatespenningen og har bølger med kort nok bølgelengde, vil grenseflaten mellom væskene være ustabil uansett farten til væskestrømmene. Men siden det eksisterer en overflatespenning, vil grenseflaten være stabil for korte bølgelengder, og teorien kan da forutse hvor stor fart væskene må ha for å bli ustabile. Når en har overflatespenning med i teorien kan en forutse når det vil bli dannet bølger i tilfellet vind over vann. 

Når fordelingen av tetthet og fart stadig endrer seg (med det lettere laget øverst, slik at væsken er Rayleigh-Taylor-stabil) kan en bruke Richardsontallet, Ri, for å fortutse ved hvilket tidspunkt det oppstår KH-instabilitet. Vanligvis er et lag ustabil for Ri<0,25. 

Disse effektene er forholdsvis vanlige i skylag.

Se også
-------

* Rayleigh-Taylor-instabilitet

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND
 |
Mairéad Ní Mhaonaigh fra Altan
**Keltisk rock** er en musikksjanger innen folkrock, og er en blanding av keltisk inspirert folkemusikk og rock. Den har sine røtter fra Irland, Skottland, Wales og Bretagne.

Instrumenteringen var i tillegg til gitar, bass og trommer, også folkemusikkinstrumenter som fele, fløyte, bodhrán, mandolin, banjo, trekkspill, konsertina, nøkkelharpe eller sekkepipe.

Den irske rockebandet Thin Lizzy hadde stor suksess med «Whisky in the Jar» i 1973, noe som førte til at mange fikk øynene (ørene) opp for sjangeren. I Irland tok grupper som Clannad, Altan, Fairport Convention, Donal Lunny og andre opp denne sjangeren. I Scotland var det grupper som The JSD Band, Five Hand Reel, Runrig og Wolfstone. Og også i Frankrike er det keltiske artister som Alan Stivell.

Flere kjente band har hatt en eller flere låter innen sjangeren, som Metallica som tok opp arven etter Thin Lizzy med sin versjon av «Whisky in the Jar» i 1998.

Det er også utviklet seg en mer polert under sjanger av Keltisk rock. Enya og Secret Garden er bra representanter for denne sjangeren som lener seg mer mot New age. Andre artister benytter mer synthesizer eller orkester for å få frem denne ønskete sounden. Det har også dukket opp New age album innblandet «fantasy» og «mytologi» hvor det på omslaget står "Celtic rock". Dette er ikke keltisk rock, men muligens en undersjanger.

Også under sjangeren Keltisk punk dukket opp på 1980-tallet med band som The Pogues. På 1990- og 2000-tallet har en rekke amerikanske band blitt populære, som Dropkick Murphys (1996) og Flogging Molly (1997). Også i Norge har vi band innen denne sjangeren, som Greenland Whalefishers (1994).

Se også
-------

* Folkrock
* Folkemusikk
* Rock

Referanser
----------

1. ↑  Sawyers, J. S. (2001). *Celtic Music: A Complete Guide*. Da Capo Press. s. 1–12.
2. ↑  Johnston, Thomas F. (1995). *The Social Context of Irish Folk Instruments*. International Review of the Aesthetics and Sociology of Music. s. 35–59.
3. ↑  Byrne, Alan (2006). *Thin Lizzy*. SAF Publishing. s. 52. ISBN 9780946719815. Sjekk `|isbn=`-verdien: invalid character (hjelp).
4. ↑  «Whiskey in the Jar | Metallica.com». *www.metallica.com* **(engelsk)**. Besøkt 5. februar 2023.
5. ↑  Dickerson, Tracie (26. juli 2022). «What is Celtic punk music?». *Dependable* **(engelsk)**. Arkivert fra originalen 5. februar 2023. Besøkt 5. februar 2023.


| * v
* d
* r
*Rock* |
| --- |
| **Rocksjangre**: Alternativ rock - Arenarock - Beatmusikk - Bluesrock - Boogaloo - Den britiske bølgen - Britpop - Canterbury-sound - Countryrock - Eksperimentell rock - Folkrock - Frat rock - Garasjerock - Glamrock - Grunge - Hardrock - Heavy metal - Indie rock - Instrumental rock - Jam band - Jangle pop - Krautrock - Kristenrock - Kunstrock - Lo-fi - New wave - No wave - Nu metal - Poprock - Post-britpop - Post-grunge - Post-punk - Powerpop - Progressiv rock - Psykedelisk musikk - Pubrock - Punkrock - Ragarock - Rockabilly - Rock and roll - Sleazerock - Softrock - Sørstatsrock - Støyrock - Surfemusikk - Trønderrock - Urpunk |
**Ingerid Gjøstein Resi** (født 15. juli 1901 i Stavanger, død 6. august 1955 i Sovjetunionen) var en norsk filolog, Venstrepolitiker og kvinnesaksforkjemper. Hun var formann for Norsk Kvinnesaksforening fra 1952 til hun døde i en flystyrt i Sovjetunionen i 1955 sammen med resten av en kvinnedelegasjon på ti kvinner. Hun var også medlem av Venstres landsstyre.

Bakgrunn
--------

Hun var datter av politikeren Johan Gjøstein og kvinnesakskvinnen Anna Gjøstein, som stiftet Stavanger Kvinnesaksforening. Hun giftet seg med sogneprest Oscar Resi og var mor til journalisten Kjell Gjøstein Resi og professor Heid Gjøstein Resi. Hennes eldre bror var tidligere byrettsjustitiarius og ordfører i Stavanger, Tjalve Gjøstein.

Karriere
--------

Ingerid Gjøstein var elev ved Kongsgård skole i Stavanger der hun var med i Iduns Julekomedie.Hun arbeidet som stortingsstenograf fra 1921, tok artium i 1929 og ble cand.philol. i 1931. Hun var ansatt som forsker i Det norske litterære ordboksverk (nå Institutt for litteratur, områdestudier og europeiske språk ved UiO) fra 1931, og forsket bl.a. på ordforrådet i de eldste norske håndskrifter. Samtidig arbeidet hun i Stortinget, der hun ble referentrevisor.

Politisk virke
--------------

Resi var engasjert i Norsk Kvinnesaksforening (NKF) og Venstre. Hun var leder i Oslo Kvinnesaksforening 1948–1950, 1. nestleder i NKF på nasjonalt nivå 1948–1952 og leder i NKF fra 1952 til sin død i 1955.

Hun var medlem av landsstyret i Venstre og representerte partiet i kommunestyre og formannskap i Oppegård fra 1952. Hun var også stortingskandidat for Venstre i Akershus.

Død
---

Hun døde i Voronezj-ulykken i Sovjetunionen i 1955 sammen med resten av en kvinnedelegasjon på ti kvinner.

Referanser
----------

1. ↑  1910 census for Stavanger
2. ↑  "Kongsgaard skole 1824-1924 ",1925 s.171.
3. ↑  Elisabeth Lønnå (1996). *Stolthet og kvinnekamp: Norsk kvinnesaksforenings historie fra 1913*. Oslo: Gyldendal Norsk Forlag. s. 335. ISBN 8205244952.
4. ↑  *Studentene fra 1920*. Oslo: Bokkomiteen for studentene fra 1920. 1970.

| * v
* d
* r
Ledere for Norsk Kvinnesaksforening |
| --- |
| Hagbart Berner **·** Anna Stang **·** Ragna Nielsen **·** Anna Bugge **·** Ragna Nielsen **·** Randi Blehr **·** Fredrikke Marie Qvam **·** Randi Blehr **·** Aadel Lampe **·** Fredrikke Mørck **·** Anna Hvoslef **·** Kitty Bugge **·** Margarete Bonnevie **·** Dakky Kiær **·** Ingerid Gjøstein Resi **·** Marit Aarum **·** Signe Swensson **·** Eva Kolstad **·** Clara Ottesen **·** Kari Skjønsberg **·** Karin M. Bruzelius **·** Sigrun Hoel **·** Irene Bauer **·** Siri Hangeland **·** Bjørg Krane Bostad **·** Kjellaug Pettersen **·** Siri Hangeland **·** Berit Kvæven **·** Torild Skard **·** Margunn Bjørnholt **·** Marit Nybakk **·** Karin M. Bruzelius **·** Anne Hege Grung |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Historisk befolkningsregister
 |
**Saleesh House**, også kjent som **Flathead Post**, var et handelsfaktori opprettet i 1809 av North West Company nær det som i dag er Thompson Falls av David Thompson og James McMillan. Det ble en handelspost for Hudson's Bay Company (HBC) da Hunson's Bay og Nort West ble sammenslått i 1821. Under HBCs tid var faktoriet bedre kjent som *Flathead* heller enn *Saleesh*. Det var i drift i det minste til 1855.

Thompson hadde tidligere samme år etablert handelsposten Kullyspell House på stammeområdet til Pend d'Oreilles-indianerne (som Thompson kalte *kullyspel*, en tidlig variant av stavemåten «kalispell»). Denne posten lå nær munningen av Clark Fork-elven. I oktober hadde Thompson bestemt seg for å etablere en annen handelspost lenger opp Clark Fork, inne i flatheadindianernes land. Thompsons navn for for *flathead*ene var *saleesh*. Han kalte forøvrig Clark Fork for *Saleesh River*. Saleesh House-faktoriet var etablert mot slutten av 1809.

Saleesh House viste seg å ha en ideell beliggenhet; det lå på veien opp til høyere fjellpartier der man jaktet på bison nær Flathead Lake. En rekke indianerstammer benyttet denne ruten og hadde lenge valgt å slå leir nær der hvor Saleesh House ble bygd. Snart vokste det frem et lite, men allsidig samfunn rundt posten. Dessuten var det mye bever i området. Indianerne hadde tilgang på pemmicanforsyninger og fanget gjerne bevere og handlet med deres pelser. Saleesh House ble raskt et viktig samlingspunkt for den meget rike pelshandelen i den delen av Oregon Country som skulle bli delstaten Montana.

  

Det var ved Saleesh House at David Thompson fikk kallenavnet *Koo-koo-Sint* i 1809/10 («Star-Looker»).

I 1810 knyttet Thompson og andre representanter for North West Company Saleesh House til Spokane House via et trekk kjent som «Skeetshoo Indian Road». Thompson dro sin vei, og kom ikke tilbake til Saleesh House før i 1812, og da var posten i dårlig stand. Thompson reparerte og gjenoppbygde den mer robust.

Referanser
----------

1. ↑  «Saleesh House (historical)». Geographic Names Information System, U.S. Geological Survey.  and «Flathead Post (historical)». Geographic Names Information System, U.S. Geological Survey.
2. 1 2 3 4  Nisbet, Jack (1994). *Sources of the River: Tracking David Thompson Across Western North America*. Sasquatch Books. s. 149–151, 153–154. ISBN 1-57061-522-5.
3. ↑  Meinig, D.W. (1995) [1968]. *The Great Columbia Plain* (Weyerhaeuser Environmental Classic utg.). University of Washington Press. s. 150. ISBN 0-295-97485-0.
4. ↑  Nisbet, Jack (1994). *Sources of the River: Tracking David Thompson Across Western North America*. Sasquatch Books. s. 159–160, 232–233. ISBN 1-57061-522-5.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Sale Shark** er et profesjonelt rugby union lag fra Eccles, Stor-Manchester, England. De spiller i den øverste divisjonen Premiership Rugby og deres hjemmebane er Salford City Stadium som offisielt heter AJ Bell Stadium fra sponsoren AJ Bell. Denne deler de med Salford Red Devils som spiller i rugby league. Laget har vunnet den nasjonale serien én gang og European Challenge Cup to ganger.

Historie
--------

Klubben ble stiftet som Sale FC i 1861 og er en av de eldste klubbene i rugby union. Gjennom historien har de vært en av de mest suksessrike klubben i England før ligaen ble profesjonell i 1995. De spilte sine første kamper på deler av banen til Sale Cricket Club eller på områder som de fikk låne av lokale bønder. I 1905 kjøpte klubben et område ved Heywood Road som ble deres hjemmebane. Klubben feiret sitt 50-årsjubileum i 1911 ved å gå ubeseiret gjennom året med 24 seire og to uavgjorte kamper. Før andre verdenskrig økte medlemstallet så mye at klubben kjøpte et landområde ved Woodbourne Road med tanke på å flytte til den nye banen. Men etter krigen, solgte klubben det nye området og valgte heller å forbedre Heywood Road.

Sale FC var den dominerende klubben i Nord-England helt opp til de ble med i den profesjonelle ligaen. De kom til finalen i Anglo-Welsh Cup i 1997, men tapte mot Leicester Tigers. Klubben etablerte seg i toppen av ligaen uten å klare å vinne den før de klarte å vinne sluttspillfinalen mot Leicester i 2006.

Klubben har også hatt suksess i European Challenge Cup som de har vunnet to ganger. I 2002 slo de Pontypridd RFC fra Wales 25-22 i finalen og i 2006 slo de franske Section Paloise 27-3 i finalen.

Meritter
--------

* Premiership Rugby
	+ Mester: 2005-06

* European Challenge Cup
	+ Mester: 2002, 2005

Referanser
----------

1. 1 2 3  *our history* Arkivert 4. mars 2016 hos Wayback Machine. -  Lest 22. September 2015

Eksterne lenker
---------------

* Klubbens offisielle nettsider


| * v
* d
* r
Premiership Rugby 2022-23 |
| --- |
|  | Bath **·** Bristol Bears **·** Exeter Chiefs **·** Gloucester **·** Harlequins **·** Leicester Tigers **·** London Irish **·** Newcastle Falcons **·** Northampton Saints **·** Sale Sharks  **·** Saracens **·** | Englands flagg |
**Margrethe Røed** (født 10. desember 1976) er en norsk programleder i NRK Barne-TV og Super Barne-TV på TV- og radiokanalen NRK Super. 

Hun tok i 2001 cand.mag. ved NTNU i Trondheim i fagene teater, drama og musikk. Etter et par år frilans fikk hun sommeren 2004 jobb som programleder i NRKs Barne-TV. Hun var gravid da hun deltok i Skal vi danse 2009 på TV 2 sammen med Asmund Grinaker. Røed har også vært med i TV-programmene Beat for beat og De ukjente. I sesongene 2010-11 og 2011-12 spilte hun hovedrollen, «Turte», i teaterversjonen av Jul i Blåfjell på Folketeateret. Røed har siden 2010 vært programleder i Julemorgen på NRK. Hun har siden 2011 også ledet Melodi Grand Prix Junior og vært programleder i Amigo Grande på NRK og NRK Super. I 2021 var hun deltager i andre sesong av Kompani Lauritzen. I 2022 dro hun til Stavanger og ledet med Stavanger syngfoniorkester og LYDO. Hun var en programleder og ledet. De som vant LYDO var Storhaug Skole 6A og 6B.

Referanser
----------

1. ↑  *Søkte seg til sommervikariat i barne-tv* i Dagens Næringsliv den 21. juni 2004.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Margrethe Røed på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) Margrethe Røed hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (no) Margrethe Røed hos Sceneweb Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** MusicBrainz
 |
**Albert Leslie Knighton** (født 1884, død 1959) var en engelsk fotballmanager.

Etter perioder som assisterende manager i Huddersfield Town og Manchester City, ble Knighton utnevnt som manager i Arsenal i 1919,
kort tid etter at klubben ble valgt tilbake til første divisjon. Han ledet klubben i seks år, men Arsenal ble ikke bedre enn niende i hans periode.

I hans periode i klubben, var Knighton involvert i den første registrerte dopingsaken. Før den uavgjorte FA-cupkampen mot West Ham United, i januar 1925,
gav Knighton spillerne sine det han kalte "små sølvpiller" som han fikk fra en doktor (som var Arsenal-fan) fra Harley Street. Pillene hadde en suksessfull
energistimulerende effekt, men etter tre kamper nektet spillerne å ta flere fordi de fryktet bivirkninger. Utdelingen av pillene, som var lovlig på den tiden,
var ikke offentlig kjent før Knighton fortalte om saken i sine memoarer.

Knighton hadde flere store krangler med Arsenal formann Henry Norris. Norris hadde satt et absolutt tak på £1 000 ved spillerkjøp og han nektet å signere spillere
med høyde under 5 fot 8 tommer (ca. 172 cm] og med vekt under 11 "stone" (ca. 70 kg), men Knighton signerte likevel den 5 fot (152 cm) store Hugh "Midget" Moffat fra
Workington i 1923. Norris ble rasende da han fant det ut, og solgte spilleren videre til Luton Town over hodet på Knighton, Moffat hadde ikke spilt en
eneste ligakamp for Arsenal.

Til tross for at Norris blandet seg inn, så signerte Knigton flere kvalitetsspillere for Arsenal, bl.a. Bob John, Jimmy Brain og Alf Baker. Han klarte likevel
ikke å sy sammen et solid og vinnende lag og Arsenals resultater gikk nedover mot slutten av hans periode, 19.-plass i 1923-24 og 20.-plass i 1924-25, og Knighton fikk
sparken sommeren 1925. Knighton påsto senere at den egentlige grunnen var at Norris sparket han for å unngå å betale en bonus han hadde rett på fra en veldedighetskamp.
Norris benektet dette og viste til Knigtons dårlige resultater i hans managertid, men Norris angret senere oppsigelsen, og testamenterte £100 til Knighton, 
et beløp som var av en betraktelig sum på den tid.

Etter Arsenal. så fortsatte han sin managerkarriere i Bournemouth (1925–28), Birmingham (1928–33) som han ledet til finalen i FA-cupen i 1931,
Chelsea (1922–39) og Shrewsbury Town før laget ble valgt inn i "the Football League".

Knighton pensjonerte seg fra fotballen p.g.a. dårlig helse og flyttet til Bournemouth der han tok den mindre strevsomme jobben som golfklubb-sekretær. Han skrev da også biografien
"Behind the Scenes in Big Football" (1948), der han kom med mange avsløringer.
**Leslie Van Houten** (født 23. august 1949) er en amerikansk kvinne som var medlem av «Manson-familien», og en av de som ble dømt for mord i Tate–LaBianca-saken i USA i august 1969. Van Houten var kun til stede da LeBianca-paret ble myrdet natt til 10. august 1969 i Los Angeles i California. Kvelden før hadde Sharon Tate og hennes følge blitt myrdet på Cielo Drive i Beverly Hills i Los Angeles.

Van Houten var ikke ledende i det andre mordet, men som alle andre ble hun dømt til dødsstraff. Straffen ble imidlertid omgjort til livsvarig fengsel, da alle dødsstraffer i California ble kjent ugyldige i 1972.

Van Houten fikk en ny rettergang i 1977 da hun ikke ble ansett å ha fått et skikkelig forsvar da hennes forsvarsadvokat forsvant og siden ble funnet død. I sin andre rettergang klarte ikke juryen å nå et enstemmig resultat. Hun var en tid fri mot kausjon, men ble funnet skyldig i en tredje rettergang og så dømt til livsvarig fengsel.

Hun ble løslatt i juli 2023.

Referanser
----------

1. ↑  «Charles Manson-tilhenger løslatt fra fengsel etter 53 år». *VG*. 11. juli 2023. Besøkt 11. juli 2023.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Lee Martin** (født 9. februar 1987 i Taunton) er en engelsk fotballspiller som spiller for Exeter City. Han er en offensiv midtbanespiller som trives best på venstrekanten.

Han signerte for Manchester United den 17. desember 2003. Avtalen var verdt ca. £1 million, et beløp som kan stige hvis Martin har suksess i klubben. Han spilte tidligere for Wimbledon FC.

Martin har spilt for Uniteds reservelag. Han har også fått tildelt draktnummer på førstelaget (nr 46), og var inkludert i Manchester Uniteds Champions League-tropp. Han satt blant annet som innbytter i en kamp mot Benfica. Han kom aldri inn i den kampen. Martin fikk sin førstelagsdebut den 26. oktober 2005, mot Barnet i Ligacupen.

I januar 2006 gikk Martin på utlån til den belgiske andredivisjons-klubben Royal Antwerpen for å få førstelagserfaring. Låneavtalen varte fram til mai 2006. Hans prestasjoner i løpet av det korte oppholdet var imponerende nok til at han ble kåret til årets spiller av fansen.

Den 11. august ble Lee Martin lånt ut til skotske Rangers. Lånekontrakten gjaldt til januar 2007. Martin returnerte til Manchester United ved årsskiftet.

Den 25. januar 2007 ble han imidlertid igjen sendt på utlån, denne gang til Stoke. Han returnerte til United igjen sommeren 2007, før et utlån til Plymouth ble neste etappe i karrieren. 5. januar 2008 returnerte han til United, og fem dager senere ble han igjen utlånt, nå til Sheffield United. Dette ble et relativt mislykket utlån, mye takket være en lei kneskade Martin pådro seg. Han returnerte til Old Trafford, men fremtiden hans i United er heller usikker.

Karriere som spiller (alle turneringer)
---------------------------------------

*Per 14. juli 2008*

|
|  |
| Klubb | Kamper | Mål | Periode |
| Englands flagg Wimbledon | 0 | 0 | 2002-2003 |
| Englands flagg Manchester United | 2 | 0 | 2003 - |
| Belgias flagg Royal Antwerpen | 17 | 1 | 2006 (lån) |
| Skottlands flagg Rangers | 10 | 0 | 2006 (lån) |
| Englands flagg Stoke | 14 | 1 | 2007 (lån) |
| Englands flagg Plymouth | 11 | 2 | 2007 (lån) |
| Englands flagg Sheffield United | 9 | 0 | 2008 (lån) |

Referanser
----------

1. ↑   transfermarkt.com, oppført som Lee Martin, Transfermarkt spiller-ID 15449, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Lee Robert Martin – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) Lee Robert Martin – Soccerbase.com Rediger på Wikidata

* (en) Lee Robert Martin – Soccerway Rediger på Wikidata

* (en) Lee Robert Martin – FBref Rediger på Wikidata
* Lee Martins profil på united.no
* Lee Martins profil på manutd.com (engelsk)
**Mentale kart** er en type kart hvert enkelt menneske opparbeider og bærer i seg som et bilde av sine geografiske og fysiske omgivelser. Mentale kart er ikke kart over verden slik den virkelig er, men kart som viser verden slik vi forestiller oss den. Det kan dreie seg om et menneskeskapt byrom, offentlige kommunikasjonssystemer eller ulike geografiske områders plass i mediebildet. 

Utgangspunktet for begrepet er de enkelte individers oppfatning av og bruk av sine geografiske omgivelser. Geografer henter data ved å spørre sine informanter om veien til et sted, de kan be dem tegne kart eller be dem beskrive et område. En enkel metode er å dele ut en kartskisse til en gruppe mennesker og be dem skrive på stedsnavn. Eksempelvis kan en skoleklasse få et kart over Norge med fylkesgrensene inntegnet, og bli bedt om å skrive fylkenes navn. Undersøkelser av folks foretrukne bosteder er også i denne kategorien.

Begrepet mentale kart ligger i krysningspunktet mellom fagfeltene psykologi og geografi, og er utviklet av amerikanske geografer på 1950-tallet. 

Undersøkelser av mentale kart viser at massemedias dekning av ulike steder har stor virkning på folks bilder av hvordan verden er. Reising og egen opplevelse av steder gir motvekt til det bildet mediene skaper.

Begrepet brukes i dag bl.a. i forbindelse med planlegging av arealbruk og navigasjonsmuligheter for synshemmede.

Referanser
----------

1. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 14. februar 2005. Besøkt 11. januar 2009.
2. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 13. januar 2017. Besøkt 11. januar 2009.
3. ↑
**Mens Nordhavet bruser,** også kjent som *Til det norske flagg,* er en flaggsang skrevet i 1823 av Conrad Nicolai Schwach. Sangen har vært brukt som uoffisiell nasjonalsang i første halvdel av 1800-tallet.

Tekst
-----

**Modernisert tekst**

**1.**

Mens Nordhavet bruser mot fjellbygt strand,

og stolte erindringer vekker

om fedrenes ry, som til fjerne land

det bar på de nordiske snekker, -

o, nordmenn, sjunger til harpens slag

en sang for Norriges unge flagg!

**2.**

Du blomster av palmen på fjellfast grunn!

skjønn est du at skue trefarvet,

det hvidene kors i den røde bunn

det har du av Dannebrog arvet;

Norges flagg av 1821.
men hjertebladet det mørkeblå,

fra frihetens marv måtte først utgå.

**3.**

Fra himlen falt dannebrogsfanen ned,

blev tvillinglands-snekkernes smykke,

og stod gjennem sekler i krig og fred

omsvevet av heder og lykke.

Og flagg for Norrig! Stand evig så!

mist aldrig ditt hjerteblads høye blå!

Se også
-------

* Ja, vi elsker dette landet
* Sønner av Norge
* Norges Skaal

Referanser
----------

1. ↑  Moi, Morten (23. mai 2018). «Conrad Nicolai Schwach». *Store norske leksikon* **(norsk)**. Besøkt 3. juni 2019.
2. ↑  Arntzen, Jon Gunnar (21. september 2018). «Ja, vi elsker dette landet». *Store norske leksikon* **(norsk)**. Besøkt 3. juni 2019.
3. ↑  «Conrad Nicolai Schwach 9/9   (Helge Rykkja - offisiell forfattarside med dikt)». *www.helgerykkja.com*. Besøkt 3. juni 2019.
**Hedwig av Babenberg** (også gjengitt som *Hathui*; født ca. 850/855, død 24. desember 903) var en saksisk adelskvinne av huset Babenberg (popponidene). Hun var hertuginne av Sachsen fra rundt 880 og til sin død ved sitt ekteskap med hertug Otto den ærefulle. Hun var mor til kong Henrik Fuglefanger.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Hun var datter og sannsynligvis eneste barn av den saksiske hertug Henrik av Franken og (sannsynligvis) Ingeltrude (datter av Eberhard av Friuli i Nord-Italia og Gisela, datter av kong Ludvig den fromme). Det har vært spekulert i om Hedwig hadde en bror, Berengar, men dette er ikke verifisert.

### Hertuginne

Omkring 869/70 ble Hedwig gift med hertug Otto. Hedwig og Otto fikk tre sønner: Henrik Fuglefanger (som etterfulgte sin far i 912), og hans eldre brødre Tankmar og Liudolf, som begge døde som barn. Hun fikk også en datter, Oda, som giftet seg med kong Zwentibold av Lotharingia, en illegitim sønn av keiser Arnulf av Kärnten, i 897.

Referanser
----------

1. ↑   The Peerage person ID p10324.htm#i103236, besøkt 7. august 2020[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   La Préhistoire des Capétiens, side(r) 293-295[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   The Peerage[Hentet fra Wikidata]
4. ↑  Commire, Anne, red. (2002): «Hedwig (d. 903)» Arkivert 20. februar 2016 hos Wayback Machine. *Women in World History: A Biographical Encyclopedia*. Waterford, Connecticut: Yorkin Publications. ISBN 0-7876-4074-3. *betalingsmur*

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni
 |
Sopwith Dolphin
**Sopwith Dolphin** var et enmotors jagerfly som ble brukt under første verdenskrig. Den første prototypen ble fløyet fra Sopwiths fabrikk den 23. mai 1917, og ble sendt til Frankrike for å bli testet under feltmessige forhold av Royal Flying Corps (RFC). Flyet var det eneste av Sopwiths konstruksjoner som hadde væskekjølt motor i stedet for den vanlige stjernemotoren. Motorvarianten som ble valgt for Sopwith Dolphin, var en vannkjølt Hispano-Suiza 8B på 200 hk. Som standardbevæpning ble det installert to Vickers maskingevær, men flyet kunne også utstyres med ytterligere to Lewis maskingevær. Disse maskingeværene kunne skyte oppover i stedet for i fartsretningen. En del av flyets karakter var at det lett steilet, og uerfarne piloter kunne ha problemer med å fly det. Derimot var mange piloter av den oppfatningen at rorkontrollen ikke var like virksom som på flere samtidige flytyper innen Royal Flying Corps.

Spesifikasjoner
---------------

Tegning av Sopwith Dolphin

| Tekniske data |  |
| --- | --- |
| Mannskap | 1 |
| Lengde | 6,7 m |
| Vingespenn | 9,9 m |
| Vingeareal | 24,3 m² |
| Vekt (uten last) | 640 kg |
| Vekt (maksimalt) | 940 kg |
| Motor | 1 × H.S. 8B (1 × 200 hk) |
| Ytelser |  |
| Maksimal hastighet | 197 km/t |
| Marsjhøyde | 5 650 m |
| Klatrefart | 2 000 m/6,5 min |
| Utholdenhet | 1,75 t |
| Bevæpning |  |
| Maskingevaer | 2 × Vickers, 7,7 mm |
|

Referanser
----------

1. ↑  Němeček, Václav, Sopwith 5F.1 "Dolphin" Vojenská letadla 1. 1989, Naše vojsko, Praha, s. 248-249, ISBN 80-206-0115-5.

Litteratur
----------

* Norman Franks (2002), *Dolphin and Snipe Aces of World War 1*, ISBN 9781841763170

Eksterne lenker
---------------

* Sopwith Dolphin
**Laksevika fort** var et fort som ble anlagt under andre verdenskrig. Det var et av flere elementer i de tyske planene for forsterkning av Kristiansand festning. Fortet var underlagt den tyske avdelingen Artillerigruppe Kristiansand og ble bestykket med to 21 cm kanoner. Disse ble overført fra Odderøya fort sommeren 1940. Anlegget i Laksevika skulle inngå som et vestre sperrebatteri for hovedinnløpet til Kristiansand havn.

Fortet var plassert på nordøstsiden av Flekkerøya. Adkomsten til og fra fastlandet var med båt. I Kragevika lå fortets brygge, lagre, brakker og diverse andre installasjoner. En bilvei forbandt området med det øvrige veinettet på øya.

Fra kaianlegget i Kragevika ble det lagt skinnegang for ammunisjonstransport opp til stillingene i terrenget, totalt 300 meter lang. På et flatere område var det en dreieskive som kunne lede ammunisjonsvognen enten til kanon I eller kanon II. Ammunisjonstrallen ble trukket via vaier og vinsj drevet av en bensinmotor.

Ammunisjonslageret lå helt nede ved brygga. Dette var en murbygning med «vinduer» malt på murveggen. Dette er godt synlig fremdeles. Lageret er på 171 kvadratmeter.

Etter krigen ble fortet en del av Kristiansand festning. Laksevika fort ble besluttet nedlagt i 1957 og nedlagt året etter.

| * v
* d
* r
Artillerigruppe Kristiansand |
| --- |
| MAB 2./502 Kjaere (Belteviga fort) • MAB 3./502 Flekkeröy (Laksevika fort) • MAB 5./502 Odderöy (Odderøya fort) • MAB 6./502 Vara (Møvik fort) • MAB 1./502 Randöen (Randøya fort) |

Portal: Andre verdenskrig
**Australian Museum** er et museum i Sydney i Australia. Det er det eldste museet i Australia og ble grunnlagt som **Colonial Museum** eller **Sydney Museum** i 1827. Museets samlinger har fokus på naturhistorie og antropologi

Historikk
---------

Museet ble etablert i 1827 av Henry Bathurst, 3. jarl Bathurst som var krigs- og koloniminister som donerte penger til å etablere et museum i Sydney og £200 for å holde museet ved like.

Etableringen av et museum hadde blitt diskutert blant Philosophical Society of Australasia i 1821 og noen få objekter hadde blitt samlet inn før selskapet ble oppløst i 1822. I 1826 ankom entomologen Alexander Macleay som begynte å arbeide for et lokalt museum.

Den første tiden hadde museet en omflakkende tilværelse før det flyttet inn i den nåværende museumsbygningen ved Hyde Park i 1849 som åpnet for publikum i 1857.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Australian Museum – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopedia of Australian Science **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** CiNii **·** GeoNames
 |
En statue laget av artisten Eduardo Úrculo av en person på reisefot.
Reisende fra Bornholm bytter till buss i Ystad for å reise videre til København. 19. mai 2017.  Foto: John Leffmann 
En **reise** eller **ferd** er en tur til ett eller flere reisemål, normalt av en viss varighet eller over en viss distanse og som regel med en eller flere overnattinger. Ved flere reisemål eller stoppested på samme reise taler man om en rundreise. Kortere reise kalles i stedet tur, mens lengre reise som krever relativt mye planlegging, særlig til lite bebodde eller vanskelig tilgjengelige områder, kalles ekspedisjon. 

Temaet behandles i reiselivsfaget og er organisert i reiselivsnæringen. Den som reiser kalles turist.

Se også
-------

* Ferie
* Pilegrimsferd
* Reiseliv
* Romfart
* Tjenestereise
* Transport
* Turisme
* Verdens land

Litteratur
----------

* Bjørnland, Dag (red) (1977): *Innenlands samferdsel i Norge siden 1800. Del 1: Demring. (1800-1850).* Oslo.
* Rogan, Bjarne: *Det gamle skysstellet. Reiseliv i Noreg frå mellomalderen til førre hundreåret.* Oslo. ISBN 82-521-2759-2
* Steen, Sverre (1929): *Ferd og fest. Reiseliv i Norge i sagatid og middelalder.* Oslo.

Eksterne lenker
---------------

* Backpacker.com – Informasjon om «backpacking»
* Reiselivsmagasin – Reiseideer og reiseinspirasjon
* BedreReise.no – Reisetips og reisenyheter fra hele verden.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** HDS **·** NDL **·** NKC **·** BNE
 |
**Lee Mi-young** (født 28. januar 1969), sørkoreansk håndballspiller som deltok i de olympiske leker 1988 i Seoul og 1992 i Barcelona.

Mi-young ble olympisk mester i håndball under Sommer-OL 1988 i Seoul. Hun var med på det sørkoreanske laget som vant håndballturneringen for damer foran Norge og Sovjetunionen. I finalerunden som besto av fire lag, vant de to kamper, de slo Norge med 23-20 og Sovjetunionen med 21-19 men tapte kampen mot Jugoslavia med 19-22. De vant finalegruppen med fire poeng foran Norge og Sovjetunionen som begge fikk tre poeng.

Fire år senere, under Sommer-OL 1992 i Barcelona, vant hun en ny gullmedalje med det sørkoreanske laget som vant håndballturneringen for damer foran Norge og SUS. Det var åtte lag som deltok i håndballturneringen for damer. To grupper med fire lag der de to beste i hver gruppe gikk videre til semifinale. Sør-Korea vant sin gruppe foran Norge etter ha vunnet to kamper og spilt en uavgjort. De vant semifinalen mot Tyskland med 26-25 og i finalen, som ble spilt 8. august 1992, beseiret de Norge med 28-21. Mi-young spilte alle fem kampene i turneringen og scoret 23 mål.

OL-medaljer
-----------

* Gull 1988 Sør-Koreas flagg Seoul - **Gull** i håndball, damer Sør-Koreas flagg Sør-Korea
* Gull 1992 Spanias flagg Barcelona - **Gull** i håndball, damer Sør-Koreas flagg Sør-Korea

Referanser
----------

1. 1 2  «Handball & Olympic Games» (PDF). International Handball Federation. 2008. s. 27–28 og 32–33. Besøkt 20. juni 2013.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Lee Mi-young – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Lee Mi-young – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

Portal: Korea