recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Julianehøj nordvest for Jægerspris slott, sett fra Kulhusvej
Minneplaten over enkedronning Juliane Marie i norsk marmor
Runesten fra Telemark med innskriften *Igijos sten*, trolig fra 4–500-tallet e.Kr.
**Julianehøj** er en ombygget ganggrav (dansk: jættestue) utenfor Slotshegnet ved Jægerspris slott på Sjælland, som inngår i monumentparken Mindelunden.

Jettestuen, som opprinnelig stammer fra ca. 3000 f.Kr. ble opprinnelig kalt *Monses høj* og *Væverhøj* og ble utgravet og sterkt ombygget på slutten av 1700-tallet i regi av Arveprins Frederik og Ove Høegh-Guldberg. Det ble funnet menneskeknokler, en kobber- eller bronsedolk, samt flintredskaper.

Frederik navnga det nye monument etter sin mor enkedronning Juliane Marie. Billedhuggeren Johannes Wiedewelt ble satt til å tegne den nye inngangsportalen. Den opprinnelige, østvendte, inngangen ble lukket og det ble satt opp en tavle i norsk marmor over den nye portalen med innskriften: JULIANE-HØJ – TIL DEN BEDSTE MODERS MINDE HELLIGES DETTE ÆLDGAMLE MINDESMÆRKE FUNDET I AARET MDCCLXXVI AF ARVE-PRINDS FRIDERICH.

Oppe på selve jettestuen ble det satt opp syv minnestøtter i *gjellebækmarmor* med navn på de tidlige sagnkongene Skjold, Frode den Fredegode, Dan Mykillati, Harald Hårfagre, Gorm den Gamle, Harald Blåtann og Wittekind. I 1782 ble en norsk runesten – den såkalte *Igijos sten*, funnet i 1781 i en grav ved gården Stenstad i Telemark – montert på toppen av anlegget.

Den arkeologiinteresserte kronprins Frederik undersøkte også gravhaugen i april 1834. Hele monumentet ble restaurert i 1984. Osten *Julanehøj* er oppkalt etter monumentet.

Referanser
----------

1. 1 2  *Julianehøj*, kulturarv.dk
2. ↑  *Mindelunden*, kongfrederik.dk
3. ↑  *Kendt ismejeri sælger nu også ost*, fodevarewatch.dk. Besøkt 23. juli 2016

Portal: Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Abd al-Sattar Tawfiq Qasim al-Khader** (arabisk: عبد الستار قاسم; født 21. september 1948 i Deir Al-Ghusoun i guvernementet Tulkarm, død 1. februar 2021 i Nablus) var en palestinsk forfatter, politisk analytiker og akademiker. Qasim var professor i politologi ved An-Najah National University i Nablus. Han ble kjent for standpunkter som forkastet den israelske bosettingspolitikken og som er kritiske til De palestinske selvstyremyndigheter.

Biografi
--------

Han tok bachelorgrad i *political science* ved American University i Kairo, og så mastergrad i samme fag ved Kansas State University i USA, mastergrad i økonomi ved University of Missouri og så doktorgrad i *political philosophy* fra University of Missouri også i 1977.

Qasim virket ved University of Jordan som assisterende professor i 1978, og ble terminert der etter et og et halvt år (i 1979) av politiske grunner, etter den israelske invasjon av Sør-Libanon. Han arbeidet som professor i *political science* ved An-Najah National University i Nablus fra 1980, og deltids ved de to lærestedene Birzeit og Al-Quds University. Han trakk seg tilbake fra undervisningsstillingen ved An-Najah National University i 2013.

Verker
------

Han publiserte 25 bøker og skrev om lag 130 faglige avhandlinger og tusenvis av artikler. Blant dem er:

1. Traditional political philosophy
2. Fall of the King of Kings (Om den iranske revolusjon)
3. The martyr Ezz El-Din Al-Qassam
4. The Golan Heights
5. The detention experiment
6. Days in the Naqab detention camp
7. Individual and group freedom in Islam
8. Women in Islamic Thought
9. Prophet Abraham and the covenant with the children of Israel
10. The road to defeat
11. The summary on the Palestinian issue.
12. The graves of Arab intellectuals

Han har skrevet mange forskningsbidrag over et bredt emnefelt, som om amerikaniseringen av araberne, den palestinske motstand, islamsk politisk tenkning og globalisering.

Han døde 1. februar 2021 på An-Najah universitetssykehus, etter å ha blitt smittet med covid-19.

Referanser
----------

1. ↑   «وفاة الأكاديمي الفلسطيني عبد الستار قاسم بكورونا»[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Abdul Sattar Qassem». *Middle East Monitor*. 8. januar 2014.
3. ↑  نور, مكتبة. «Download Books Abdul sattar Qasim pdf». *www.noor-book.com*.
4. ↑  «PASSIA – AL-QASEM, ABDUL SATTAR (-)». *passia.org*.
5. ↑  «وفاة الأكاديمي الفلسطيني عبد الستار قاسم بكورونا». *www.aa.com.tr*. Besøkt 15. februar 2021.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** CiNii
 |
**Claudia Christiane Holm** (født 3. august 1832 i Flekkefjord, død i Flekkefjord 23. desember 1891) var en norsk skuespillerinne.

Familie
-------

Claudia Holm, eller *Klaudia Holm*, var datter av assistent Ole Christophersen Holm og hustru Anne Marie. Hun ble 30. mai 1861 gift i fødebyen Flekkefjord med handelsborger Hans Jacobsen.

Liv og virke
------------

Claudia Holm ble rekruttert til teaterscenen da Ole Bull traff henne da han var på gjennomreise i Flekkefjord, der han var blitt «henrevet av hendes skjønne skabning». Marie Bull beskrev henne som «den *skjønneste* av damerne ved theatret» og omtalte hennes «Regelmessige, klare træk og sjælfulde øine, dertil en holdning og en figur, saa rank og skjøn som en herlig statue, og sit legeme bar hun med en naturlig ynde og værdighed, som man sjelden ser paa nogen scene.»

Hun ble 2. januar 1850 ansatt ved Det norske Theater i Bergen, hvor hun kun ble værende i én sesong. Hun fikk sin debut 2. januar 1850 i rollen som *Helene* i Holberg-stykket *Den Vægelsindede*. Det var imidlertid i prologen hun vekket størst oppsikt, der hun steg frem i form av «kunstens lyse engel og talte på skjønne vers».

19. mars 1855 fikk hun kontrakt med Kristiania norske Theater, men hun ble oppsagt allerede 28. april samme år, med fratredelse 31. mai. Deretter opphørte hennes teaterkarriere, og hun vendte tilbake til Flekkefjord, hvor hun ble gift.

Roller i utvalg
---------------

* *Kynstens lyse engel*, prolog til *Den Vægelsindede* (1850)
* *Helene* i *Den Vægelsindede* av Ludvig Holberg *(1850)*
* *Huldren* i *Fjeldstuen* (1850)

Referanser
----------

1. ↑  Bull, Marie (1905). *Minder fra Bergens første Nationale scene*. Grieg. s. 42.
2. ↑  Bull, Marie (1905). *Minder fra Bergens første Nationale scene*. Grieg. s. 95.
3. ↑  Blanc, T. (1884). *Norges første nationale Scene (Bergen 1850-1863)*. Cammermeyer. s. 30.
4. ↑  Blanc, T. (1884). *Norges første nationale Scene (Bergen 1850-1863)*. Cammermeyer. s. 33.

Kilder
------

* Jensson, Liv (1981). *Biografisk skuespillerleksikon*. Universitetsforl. s. 76. ISBN 8200056228.
**Abd al-Latif ibn Muhammad Taraghay Ulughbek** eller **Abd al-Latif Mirza** (*Abdal-Latif*), født ca. 1420, død 8. mai 1450, var emir (hersker) i Timuridriket i Transoxiana (tilsvarer omtrent dagens Usbekistan, Tadsjikistan og deler av Turkmenistan, Kirgisistan og Kasakhstan) fra 1449 til 1450. Han var sønn av den tidligere emiren Ulugh Beg og hans hustru Ruqaiya Sultan Agha. Han var sønnesønns sønn til dynastiets grunnlegger, den tyrkisk-mongolske erobreren Timur Lenk.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Abd al-Latif ble oppfostret ved hoffet til sin farfar Shah Rukh i Herat slik skikken blant timuridene var.

### Veien til makten

Etter å ha blitt guvernør i byen Balkh styrte Abd al-Latif Mirza under sin far. Under arvestridene som fulgte etter at emiren Shah Rukh (Abd al-Latifs farfar) døde i 1447 okkuperte han byen Herat, men etter at faren Ulugh Beg forlot byen i slutten av 1448 ble den erobret av Abul-Qasim Babur Mirza.

Abd al-Latif Mirza forble ikke lojal mot sin far. Av usikre årsaker gjorde han opprør mot Ulugh Beg da han var på vei sørvestover for å gjenerobre provinsen Stor-Khorasan. En grunn kan være at Abd al-Latif fryktet å bli satt til side til fordel for sin bror Abd al-Aziz. Han beseiret sin far i kamper ved Samarkand høsten 1449. Ulugh Beg overga seg til sønnen som lot ham få dra på pilegrimsreise til Mekka. Imidlertid ble Ulugh Beg drept på ordre fra Abd al-Latif etter at pilegrimsreisen var begynt. Kort etter fikk han også tatt livet av sin bror Abd al-Azis.

### Emir

Etter å ha drept sin far og bror ble han hersker (emir) over timuridenes rike. Han er beskrevet som en person med utdannelse og interesse for religion og vitenskap og hadde støtte fra lokale religiøse grupper. Han ble imidlertid drept den 8. oktober 1450 i en sammensvergelse av adelsmenn og klanledere etter bare seks måneder.

Han ble etterfulgt av sin fetter Abdullah Mirza som Abd al-Latif hadde fengslet tidligere, men som ble sluppet fri og utropt til ny hersker.

### Familie

Han var gift med Shah Sultan Agha, datter til Muhammad Musharaf fra Mughal-stammen. Med henne hadde han fem sønner:

* Abul Razaq Mirza
* Ahmad Mirza
* Mahmud Mirza
* Juki Mirza
* Muhammad Baqir Mirza

og en datter:

* Qatak Sultan Begum

Referanser
----------

1. ↑   iranicaonline.org[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3  Encyclopædia Iranica Abd al-Latif
3. 1 2  Baber s. 55

Kilder
------

* C. P. Haase. «Encyclopædia Iranica, Abd al-Latif Mirza». Besøkt 12.08.2019.
* Zehir-Ed-Din Muhammed Baber (1824). *Memoirs*. London.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Ulugh Beg** | **Timurid-dynastiets hersker**(1449–1450) | Etterfølger:**Abdullah Mirza** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Lars Åke Lundberg** (født 23. august 1935, død 22. mai 2020) var en svensk prest, komponist, forfatter og visesanger. Han komponerte mengder av melodier, framfor alt til tekster av Margareta Melin og Anders Frostenson. Mellom 1979 og 1987 var Lundberg forlagsredaktør for svenske Verbum forlag. Som prest har han vært både kyrkoherde i Kungsholms församling og fengselsprest på Österåker. Han har også turnert som visesanger og har spilt inn flere album, der det mest kjente er «Vi sätter oss i ringen». For sin mangeårige innsats i kirkens åndelige og sosiale arbeid ble han tildelt H.M. Konungens medalj 8. størrelse til å bære på brystet i høyblått bånd 8. juni 2009.

Han er representert i *1986 års psalmbok* med tekstberabidelser/oversettelser av to verk samt musikken til ni verk. I *Norsk Salmebok* og *Norsk salmebok 2013* er han representert med flere oversettelser og melodier.

Han har skrevet ungdomsboken *Det nya landet* som kom ut i 1982, *Barnens bönbok* som kom i 1991 og var medforfatter på boken *Gudstjänst för människan* fra 1974.

Salmer
------

* «Advent är mörker och kyla»
* «Det gungar så fint»
* «Dina händer är fulla av blommor»
* «Folken på jorden har olika färg»
* «Gud bor i ett ljus»
* «Gud, du är inte i min värld»
* «Gud tillhör äran»
* «Guds kärlek är som stranden och som gräset»
* «Jag kom inte hit för att jag tror»
* «Jag är hos dig, min Gud»
* «När vi delar det bröd som han oss gerx
* «Sorlet har dött»
* «Uppstått har Jesus, hurra, hurra»
* «Vi ville dig se, så grekerna bad»
* «Vi sätter oss i ringen»

Referanser
----------

1. ↑  «Prästen och tonsättaren Lars Åke Lundberg är död». *www.kyrkanstidning.se* **(svensk)**. 10. juni 2020. Besøkt 18. juni 2020.

Litteratur
----------

* Anne Kristin Aasmundtveit, *Biografisk leksikon til Norsk Salmebok og Norsk Koralbok*, Verbum forlag, Oslo, 1995. ISBN 82-543-0573-0. Side 155-156-

Eksterne lenker
---------------

* (en) Lars Åke Lundberg på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Lars Åke Lundberg på Spotify Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** LIBRIS **·** MusicBrainz
 |
**Ali Mahdi Mohamed** (somali: *Cali Mahdi Maxamed*, arabisk: علي مهدي محمد‎; født 1. januar 1939 i Villaggio Duca degli Abruzzi i Italiensk Somaliland, død 10. mars 2021 i Nairobi i Kenya) var den fjerde presidenten i Somalia og satt i embetet fra januar 1991 til 15. juni 1997.

Biografi
--------

Han kom til makten da den tidligere presidenten Siad Barre ble tvunget ut av presidentkontoret av krigsherren Mohamed Farrah Aidid. Mohamed klarte ikke å styre landet. Dermed ble det nærmest anarki i landet med lokale krigsherrer og flere separatistiske grupper som satt med den reelle makten over landet.[]

Senere flyttet Mohamed til USA. Han er imidlertid anklaget for å ha tillatt store selskaper å dumpe store mengder giftig avfall i somaliske farvann da han var president.[] Flere av disse giftstoffene ble oppdaget på grunn av tsunamien i Indiahavet i desember 2004.[]

Den 10. mars 2021 døde han i Nairobi i Kenya etter å ha blitt rammet av covid-19.

Referanser
----------

1. 1 2   amisom-au.org, besøkt 11. mars 2021[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  citizentv.co.ke: *Former Somali President Ali Mahdi Dies in Nairobi*, 10. mars 2021, lest 10. mars 2021

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Dudley Sargent DeGroot** (født 10. november 1899 i Chicago, Illinois død 5. mai 1970) var en amerikansk sportsutøver og trener, i hovedsak i amerikansk fotball. Han var hovedtrener for Washington Redskins i National Football League (NFL) fra 1944 til 1945 hvor han hadde et sammenlagresultat på 14–5–1; seierprosenten på .737 er høyest i lagets historie for hovedtrenere med en full sesong. DeGroot var også hovedtrener for Santa Barbara State College—nå University of California, Santa Barbara (1926–1928), San Jose State University (1932–1939), University of Rochester (1940–1943), West Virginia University (1948–1949) og University of New Mexico (1950–1952), med et sammenlagtresultat på 117–67–9 i college football. Han var også hovedtrener for Los Angeles Downs i All-America Football Conference (AAFC) fra 1946 til 1947 og deltok i de olympiske leker 1924 i Paris.

DeGroot ble olympisk mester i rugby union under OL 1924 i Paris. Han var med på det amerikanske laget som vant rugby union. Det var kun tre lag som deltok i turneringen som ble avviklet i perioden 1. til 17. mai 1924. Det amerikanske laget vant begge sine kamper, de beseiret Romania med 39–0 og de slo Frankrike med 17–3. 

Som hovedtrener for Washington Redskins i Washington, D.C. sikret DeGroot divisjonstittelen i Eastern Division og nådde NFL Championship Game hvor de tapte 15–14 mot Cleveland Browns.

OL-medaljer
-----------

* 1924 Frankrikes flagg Paris - Gull **Gull** i rugby union USAs flagg USA

Eksterne lenker
---------------

* (en) Dudley DeGroot – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Dudley DeGroot – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Dudley DeGroot – ESPN Scrum Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |




1. ↑   (på en) *Olympedia*, 2006, Wikidata Q95606922,
**Eirik Kvam** (født 1. juni 1951) er en norsk oversetter bosatt i Trondheim i Trøndelag.

Kvam studerte ved Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet (NTNU) og tok sin hovedfagseksamen i 1976. Han er cand.philol. med fagkretsen engelsk, musikk, teatervitenskap. I tillegg har han universitetseksamener i jus og italiensk.

For det meste har Kvam oversatt tekster og materiale knyttet til jus, økonomi og teknikk. En stor del av hans arbeide er også knyttet til kunst og kultur, herunder ulike doktorgradsarbeider innen musikkteknologi og omtaler av jazzmusikere og musikkprosjekter.

Kvam driver eget foretak, Avatar Oversetting, i Trondheim. Han har blant annet oversatt for NTNU, Høgskolen i Sør-Trøndelag, Siemens, Coop, Flyktningehjelpen, SINTEF og Nissan.[]

Bibliografi
-----------

* Oversettelse av boken: *Tore Bjørn Skjølsvik - Naturen blir aldri umoderne*, av Ingrid L. Lystad, Aschehoug 2009.

Eksterne lenker
---------------

* Avatar Oversetting Arkivert 16. mai 2014 hos Wayback Machine.
**Det Norske Nitridaktieselskap** var et multinasjonalt industriselskap innen aluminiumsindustrien. Selskapet ble etablert i 1912 med fransk og norsk kapital. De viktigste initiativtakere var nordmannen Sam Eyde og franskmannen Adrien Badin. Selskapet hadde fabrikker på Eydehavn ved Arendal og i Tyssedal ved Odda. Fabrikkene ble nedlagt etter mer enn 60 års drift, først Eydehavn i 1975, deretter Tyssedal ca. 10 år seinere.

Nitriden på Eydehavn
--------------------

Nitridens kontorbygg på Eydehavn  Foto: KEN 
Selskapets fabrikk på Eydehavn gikk under navnet Nitriden, og dette var den andre store fabrikken som ble anlagt på stedet, noen år etter Arendal Smelteverk. Stedet Eydehavn var anlagt som industristed med tanke på å utnytte elektrisk kraft fra fossefallene i Nidelva. En god havn og tilstrekkelige arealer var de andre lokaliseringsfaktorene. Arendals Fossekompani var kraftleverandør til begge industriselskapene på Eydehavn. Både Nitriden og Smelteverket var resultat av Sam Eydes samarbeid med utenlandske interesser med kapital og teknisk kompetanse. 

I 1912 startet anleggsarbeidene ved Nitridens fabrikk på Staksnes, og i mai 1914 sto 40 ovner klare til bruk, og stedet hadde nå fått navnet Eydehavn. 

I 1916 var Nitriden den største aluminiumsbedriften i landet med årsproduksjon på 5500 tonn.

DNN Aluminium i Tyssedal
------------------------

Selskapet ønsket å øke produksjonen av aluminium fordi det var stor etterspørsel. I Odda hadde man avsluttet et mislykket forsøk med jernverksdrift. Det var overskudd på elektrisk kraft; eieren av Tyssefaldene, Ragnvald Blakstad, sto uten kjøpere. Han tok opp forhandlinger med DNN og i 1916 startet planlegging av et aluminiumsverk i Tyssedal. Allerede i desember 1916 startet produksjonen. Tyssedal hadde som Eydehavn en god isfri havn.

Hovedkontor i Oslo
------------------

DNN hadde sitt hovedkontor med administrerende direktør i Oslo. 

Den franske aluminiumsgiganten Pechiney sikret seg snart 90 % av aksjene i selskapet. I 1923 inngikk de avtale med selskaper i USA og England der hver skulle ha 1/3 av aksjene i DNN. De inngikk også avtaler om innkjøp av råstoff og salg på markedet. DNN var nå blitt et ledende firma innen aluminium. 

I 1926 ble det produsert 14 000 tonn. 

Under 2. verdenskrig måtte også DNN produsere under okkupasjonsmaktens betingeleser. 

I årene etter 2. verdenskrig ble det bygd nye store aluminiumsfabrikker i Norge, blant annet i Årdal i Sogn og Fjordane. Denne ene nye fabrikken kunne produserte mer enn DNNs to fabrikker til sammen.

Litteratur
----------

* Bård Raustøl: *Det Norske Nitridaktieselskap*.

Eksterne lenker
---------------

* Eydehavnportalen[*død lenke*]
* Norsk Teknisk Museum - DNN Aluminium, Tyssedal

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN
 |
**Heinz-Rudolf «Rudi» Cranz** (født 2. september 1918 i Uccle, Belgia, død 22. juni 1941 i Różaniec ved Przemyśl) var en tysk alpinist. I 1930-årene var han blant Tysklands beste alpinister. Fra 1936 til 1941 vant han sju tyske mestertitler.

Cranz var en yngre bror av OL-vinneren Christl Cranz. Han oppnådde sin første tittel i 1936, da han ble tysk mester, og fikk delta under OL i Garmisch-Partenkirchen, der alpine grener stod på programmet for førte gang. Rudi Cranz ble nummer seks i kombinasjonsøvelsen.

Cranz oppnådde gode resultater i de følgende verdensmesterskapene. I Chamonix 1937 ble han nummer fire i slalåm og nummer fem i kombinasjonen. To år senere, i Zakopane 1939, kom han på fjerdeplass i både slalåm og kombinasjonen.

Under andre verdenskrig var Cranz Gebirgsjäger i Wehrmacht. Han falt i en alder av 23 år ved Østfronten i Polen. Nyheten om hans død fikk søsteren til å avslutte alpinkarrieren.

Tyske mesterskapstitler
-----------------------

* Utfor: 1937
* Slalåm: 1936, 1937, 1939, 1941
* Alpin kombinasjon: 1937, 1941

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Rudolf Cranz – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Rudolf Cranz – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Rudolf Cranz – FIS (alpint) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Kålvekster**
De vanlige matnyttige kålvekster (Brassicaceae L.) som blir dyrket her i landet i dag er hodekål, blomkål, brokkoli, rosenkål, kinakål, savoikål, grønnkål, kålrot og nepe. De fleste kålvekster er toårige vekster, som utvikler den matnyttige delen det første året og blomstrer det andre året. Unntatt er blomkål og brokkoli som er ettårige og hvor den matnyttige delen er blomsten. 

Den matnyttige delen hos kålvekstene en oppsvulmet endeknopp hos hodekål, sideknopper ved bladfeste hos rosenkål, blad hos grønnkål, blomsterstand hos blomkål og brokkoli, oppsvulmet stengelhals hos knutekål, og oppsvulmet rothals hos kålrot og nepe. Kålvekstene trives best i et kjølig klima, og er spesielt viktige grønnsakslag i den tempererte sonen på den nordlige halvkule. I varme land blir kålvekster ofte dyrket i den kalde årstiden FAGINFO nr. 16/1993 fra SFFL: Navn på grønnsaker og krydderplanter.

Kilder
------

* 

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Rudolf Cvetko** (født 17. november 1880, død 15. desember 1977) var en østerriksk fekter som deltok i de olympiske leker 1912 i Stockholm.

Cvetko vant en olympisk sølvmedalje i fekting under OL 1912 i Stockholm. Han var med på det østerrikske laget som kom på andreplass i lagkonkurransen i sabel bak Ungarn. Det var elleve lag som deltok og i finalerunden som besto av fire lag vant Østerrike to kamper og tapte en, mot gullmedaljevinnerne Ungarn. Deltakerne på det østerrikske sabellaget var Albert Bogen, Rudolf Cvetko, Friedrich Golling, Otto Herschmann, Andreas Suttner, Reinhold Trampler og Richard Verderber. I den individuelle konkurransen i florett ble Cvetko utslått i første runden.

OL-medaljer
-----------

* 1912 Sveriges flagg Stockholm - Sølv Sølv i fekting, sabel lag Habsburgs flagg Østerrike

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Rudolf Cvetko – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Rudolf Cvetko – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Rudolf Cvetko – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** NKC
 |
Jacques-Louis David, Ballhuseden (*Musée du château de Versailles*).
**Ballhuseden** (fransk:*Le Serment du Jeu de paume*) var en hendelse som fant sted i Ballhuset i Versailles den 20. juni 1789 og markerte begynnelsen på en rekke begivenheter som førte fram til den franske revolusjon. Ballhuset var et hus for ballspill (som tennis).

Under påskudd av reparasjoner nektet vaktene i Versailles tredjestanden adgang til Menus-Plaisirs, salen der stenderforsamlingen fant sted den 20. juni 1789. De 577 deputerte for tredjestanden samlet seg da i Ballhuset. Abbed Emmanuel-Joseph Sieyès og Jean-Joseph Mounier tok her på seg å forfatte den uttalelsen som senere er blitt stående som Ballhuseden. Her heter det at de forsamlede «aldri vil skilles, og alltid samles igjen når omstendighetene krever det, inntil konstitusjonen er etablert og konsolidert på sikker grunn». Teksten ble lest av Jean-Sylvain Bailly, og avlagt som ed av forsamlingen – mot én stemme. Forsamlingen erklærte seg samtidig som Frankrikes grunnlovgivende forsamling. Eden var en revolusjonær handling, og en bekreftelse på folkets vilje til selvstyre.

Ballhuseden regnes som den franske revolusjons fødsel.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Serment du Jeu de paume – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
**St. Johanneslogen Øystein** er en frimurerlosje i Den Norske Frimurerorden (St. Johannesloge nr. 36) som ble opprettet den 20. november 1982 i Svolvær.

Dens historie begynner med Svolvær broderforening, som ble grunnlagt den 21. april 1923 underlagt St. Johanneslogen Nordlyset, og deretter fra 1924 St. Johanneslogen Midnatsol. I 1932 ble navnet forandret til Lofoten broderforening.

Broderforeningen gjenopprettet sin aktivitet etter okkupasjonen i 1949, og ble gitt status som deputasjonsloge den 20. april 1958.

Den Norske Frimurerordens Stormester besluttet i det Høye Råds møte den 27. mai 1982 at logen skulle bli en selvstendig loge. Dette skjedde den 20. november samme år.

Ordførende Mestere
------------------

| # | Navn | Levetid | Innsatt | Avgikk |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Kontorsjef Anton Dahl Olsen | 1917–2007 | 20. november 1982 | 21. november 1992 |
| 2 | Advokat Jacob Normann Johansen | 1929– | 21. november 1992 | 23. februar 2001 |
| 3 | Ingeniør Pål Bendiksen | 1935– | 23. februar 2001 | 22. oktober 2004 |
| 4 | Disponent Harald Henry Larsen | 1949– |  |  |

Litteratur
----------

* Matrikkel over Den Norske Frimurerorden for arbeidsåret 1996/97, Aktietrykkeriet i Trondhjem
* Matrikkel over Den Norske Frimurerorden for arbeidsåret 2007, Aktietrykkeriet i Trondhjem

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
Ballerup Kirke
Oppstandelsen av Albert Küchler
*Dåben* fra 1425-1450. Jesus ses naken i vann formet som en høystakk. Johannes står til anklene i vann, og salver Jesus med tre fingrer. Over hans hode leses *[Ju]stifica me salvator*, eller Rettferdiggjør meg Frelser.
**Ballerup kirke** (opprinnelig **Sct. Jacobs kirke**) er en middelalderkirke i romansk stil i Ballerup ca. 15 km nordvest for København. 

Kirken ble oppført i kampesten funnet på de omkringliggende jorder mellom 1200 og 1250, men er siden blitt endret flere ganger. Det opprinnelige flate tretak ble i begynnelsen av 1400-tallet erstattet med krysshvelvinger. I 1525 besluttet man seg for å utvide kirken mot vest med et tårn og et våpenhus. I 1885-86 fikk kirken tilføyet sakristi, sideskip og våpenhus.

Inventar
--------

Døpefonten stammer formentlig fra kirkens oppførelse. Kummen er av skånsk sandsten, hvor det i bunnen finnes et avløp som har forbindelse til et hull nede i selve foten.

Det er ikke kjent hvordan den opprinnelige alterutsmykning har sett ut. På slutten av 1500-tallet ble det montert en treføyet altertavle med bibel- og katekismesitater. Tavlen ble tilsynelatende kassert omkring 1848, og ble gjenfunnet som delerom i en grisebinge. En av disse fløyene ses nå i Nationalmuseet. Den neste altertavlen var et maleri forestillende Kristi oppstandelse fra 1848 av Albert Küchler. Dette ble flyttet så kalkmaleriene kunne komme bedre til syne. Prekestolen er fra begynnelsen av 1600-tallet, og er i storfeltene dekorert med innskrifter fra det sene 1800-tallet. Kirkens orgel er et Bruhnorgel fra 1970 med 17 stemmer. Kirken har 200 sitteplasser.

Kalkmalerier
------------

Kirkens eldste kalkmalerier, som kan dateres på draktene, stammer fra ca. 1250. De ses i korbuen og fremstiller Kain og Abels offer. Resten av maleriene stammer fra 1430 – 1450 og er utført av det såkalte Kongstedverkstedet. Her er bibelske motiver som Jesu' dåp, erkeengelen Sct. Michael som sloss mot dragen, helgener som blir velsignet av en ubestemt pave samt fremstilling av sjeleveiing og dobbelt forbønn m.m. Maleriene ble avdekket i 1885, og er siden blitt restaurert i flere omganger. Enkelte av maleriene var i så dårlig stand at de ikke lenger ses. De kjennes dog fra akvareller i det sene 1800-tallet.

Referanser
----------

1. ↑  – sognekirke.dk
2. ↑  ballerupkirke.dk[*død lenke*]
3. ↑  sognekirke.dk

Eksterne lenker
---------------

* (en) Ballerup Kirke – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |

Portal: Danmark
**Jozef Makúch** (født 26. august 1953 i Podhájska i Slovakia) er en slovakisk økonom, som har vært sentralbanksjef for Slovakias nasjonalbank siden 12. januar 2010, da han overtok etter Ivan Sramko.

Makúch er utdannet ved Fakultet for nasjonaløkonomi ved University of Economics i Bratislava i 1976, der han også tok en *postgraduate*[*klargjør*]-utdanning i 1985. Han ble utnevnt til universitetslektor samme sted i 1978, og førsteamanuensis i 1989. Fra 1991 til 1994 var han dekanus. 

I juli 1976 ble han ansatt hos Tsjekkoslovakias statsbank, som i dag er Tsjekkias nasjonalbank, i deres filial i Bratislava. I januar 1993 fikk han plass i styret i Slovakias nasjonalbank, der han satt fram til desember 1996. I 1994 ble han utnevnt til direktør for sentralbankens forskningsavdeling. 

Fra 2000 til 2005 jobbet han for Slovakias finanstilsyn. De siste tre årene var han styreformann. FMA har ansvaret for overvåkning av finansnæringen i landet, samt forsikringsselskaper og pensjonssparebransjen. Her representerte han Slovakia i Committee of European Securities Regulators i Europakommisjonen, som i dag er erstattet av European Securities and Markets Authority. I tillegg var han representant i International Association of Insurance Supervisors (IAIS). 

Den 1. januar 2006 var han tilbake i sentralbanken som styremedlem. Et år senere ble han administrerende direktør, og 12. januar 2010 ble han utnevnt til sentralbanksjef (*governor*). I tillegg til sentralbanksjef er han medlem av Den europeiske sentralbanks *Governing Council*, direktør (*governor*) i IMF og visedirektør (*Alternate Governor*) i Den europeiske bank for gjenoppbygning og utvikling. 

Han er gift og har tre barn.

Referanser
----------

1. ↑  Slovakias nasjonalbank – *Jozef Makúch* Arkivert 10. mai 2011 hos Wayback Machine. besøkt 12. mai 2011

Eksterne lenker
---------------

* Slovakias nasjonalbank – *Jozef Makúch*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** NKC
 |
**Linn Andersen** (født 16. januar 1986) er en norsk modell. Hun ble Miss Norway i 2006.

Andersen har også vært finalist i Miss Teen Norge og Top Model på TV3. Hun er fra bydelen Åsane i Bergen, og ble dermed den første Miss Norway fra Bergen i konkurransens 87-årige historie. Den norske finalen ble avholdt på Malta, og juryen bestod av tolv dommere, fra henholdsvis Storbritannia, Norge, Malta og Italia. Premien var blant annet en toårskontrakt med modellbyrået Norwegian Models i Oslo, samt deltakelse i flere internasjonale missekonkurranser. 

Hun har blant annet deltatt i Miss International i Japan, Miss Tourism Queen i Kina, Miss Scandinavia i Finland og Miss Tourism International på Azorene. 

Hun lanserte i 2021 også sitt eget klesmerke: ByLinnAndersen.

Referanser
----------

1. ↑  «Linn ble Miss Norway». Nettavisen. 27. februar 2006. Besøkt 23. mars 2020.
2. ↑  «By Linn Andersen». Besøkt 7. oktober 2021.

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen har ingen egenskaper for offisielle lenker i Wikidata*
**Rudolf Beran** (født 28. desember 1887 i Pracejovice i distriktet Strakonice i Böhmen i Østerrike-Ungarn, død 23. april 1954 i Leopoldov fengsel i Leopoldov i Tsjekkoslovakia) var en tsjekkoslovakisk politiker som tjenestegjorde som Tsjekkoslovakias statsminister før landet ble okkupert av Nazi-Tyskland og i en kort tid deretter inntil landet ble omgjort til Riksprotektoratet Böhmen-Mähren.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Beran kom fra en tsjekkisk småbondefamilie.[] Han var leder av bondepartiet fra 1933.

### Statsminister

Han ble utnevnt til statsminister av president Emil Hácha den 1. desember 1938, en post han innehadde inntil 27. april 1939. Dette var etter Münchenavtalen, og landet var blitt tvunget til å avgi tysktalende områder til Tyskland.

Beran var noe ambivalent innstilt overfor demokrati.[] I det håp å kunne stagge og roe ned den nazityske appetitt etter Münchanavtalen samlet han de fleste av landets ikkesosialistiske partier i det nye nasjonale enhetsparti,[] med ham elv som leder. Han underkastet også pressen streng sensur.[] Samtidig gav han slovakene og rutenerne den autonomi de lange hadde krevet.[]

I mars 1939 inngrep han med våpenmakt mot et fryktet slovakisk separatistkupp. Det strakk ikke til for å avverge at Slovakia likevel løsrev seg den 14. mars. Heller ikke å forhindre at Tyskland okkuperte resten av Tsjekkia dagene etter. 

Han ble så den første statsminister for Riksprotektoratet Böhmen-Mähren en kort stund, til han fratrådte den 27. april 1939. Han ble avløst av Alois Eliáš.

### Etter landets sammenbrudd

Etter at han trakk seg, bodde han på gården sin. Under den andre verdenskrig hadde han kontakt med medlemmer av Československý odboj (den tsjekkiske motstandsbevegelsen under andre verdenskrig). 

### Etterkrigstiden

Etter krigen ble Beran arrestert som kollaboratør av det kommunistiske styret i etterkrigstidens Tsjekkoslovakia og i en manipulert politisk rettssak ble han dømt til 20 år i fengsel.[]

Han døde i Leopoldov-fengslet i 1954.

Referanser
----------

1. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 4. mai 2014[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Archive of Fine Arts, cs.isabart.org, abART person-ID 61440, besøkt 1. april 2021[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Tsjekkias nasjonale autoritetsdatabase, NKC-identifikator jk01011728, besøkt 23. november 2019[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   Brockhaus Enzyklopädie, Brockhaus Online-Enzyklopädie-id beran-rudolf, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Medlemmer av Berans regjering før okkupasjonen, 1.12.1938 - 15.3.1939 {tsjekkisk}
* Medlemmer av Berans regjering etter okkupasjonen, 16.3.1939 - 27.4.1939 {tsjekkisk}


| Politiske plikter |
| --- |
|
| Forgjenger :**Jan Syrový**

 | **Tsjekkoslovakias statsminister**1938–1939 | Etterfølger :**Alois Eliáš (protektorat)Jan Šrámek (i eksil)** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Prabook **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC **·** Munzinger (iba)
 |

Portal: Andre verdenskrig
**National Health** er et tidligere band innenfor progressiv rock og undersjangeren Canterbury grunnlagt i 1975 av keyboardisten Dave Stewart (fra Hatfield and the North) og Alan Gowen (fra Gilgamesh). Med i originalbesetningen var også gitaristene Phil Miller og Phil Lee, samt bassisten Mont Campbell. Bandet fikk sitt navn etter Dave Stewarts briller fra det statlige helsevesenet National Health Service.

Trommeslageren Bill Bruford (fra Yes) var den opprinnelige trommeslageren i bandet, og var med på flere øvinger og turneer før han gikk videre og ble erstattet av Pip Pyle. Mont Campbell ble også erstattet av Neil Murray og senere John Greaves. En stadig skiftende bandbesetning turnerte og øvde intensivt før de gav ut sin første studioutgivelse med *National Health* i 1977. Til tross for at denne ble skapt mens punken var i ferd med å overta musikkbildet, var utgivelsen preget av lengre instrumentale komposisjoner. 

Deres andre utgivelse *Of Queues and Cures* (1978) inkluderte blant andre vokalisten Peter Blegvad, fløytisten Jimmy Hastings (fra Caravan) og Georgina Born på cello. Etter at Alan Gowen døde av leukemi i mai 1981 gikk de resterende musikerne sammen for å gi ut albumet *D.S. Al Coda* (1982) med flere tidligere komposisjoner av Gowen, før bandet formelt ble oppløst. Originalutgivelsene har i tillegg til arkivmateriale i senere tid blitt gitt ut på CD.

Diskografi
----------

* 1977 – *National Health*
* 1978 – *Of Queues and Cures*
* 1982 – *D.S. Al Coda*
* 1990 – *Complete* (Tre tidligere studioalbum og to nye bonusspor)
* 1996 – *Missing Pieces* (arkivmateriale fra tiden før *National Health*)
* 2001 – *Playtime* (liveinnspilling fra 1979)

Eksterne lenker
---------------

* (en) National Health på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) National Health på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) National Health på Songkick Rediger på Wikidata

* (en) National Health på AllMusic Rediger på Wikidata
* Progarchives.com – National Health – Diskografi
* Calyx.Club.fr – National Healths – Biografi

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |
**Bergsdalen** er ei fjellbygd i Vaksdal kommune i Hordaland, med ca. 100 innbyggere. Stedet har egen kirke og barneskole. Bergsdalsvassdraget er regulert og har fire kraftstasjoner. Hele fallhøyden i vassdraget er utnyttet foruten 30 meter.

Veien gjennom Bergsdalen var tidligere hovedveiforbindelsen (tilsvarende dagens europavei 16) mellom Voss og Bergen. Tross intensiv utbedring var standarden en prøvelse for uerfarne sjåfører, med blant annet en mengde hårnålssvinger og vekslende veibredde, som bare enkelte steder var slik at veien fikk stripe i midten for to kjørefelt. Veien blir i dag stort sett brukt av lokalkjente og turister på jakt etter vakre omveier. Der er bare tre små tunneler, mot en mengde langs europaveien. Den mest kjente turveien i dalen er en lang sti (ca. 3 km) som strekker seg fra Bergsdalen til Høgabu, en turisthytte (890 moh.) som tilhører Bergen Turlag. Stien går også videre fra hytten til mange forskjellige nydelige steder.

Stedsnavn i Bergsdalen
----------------------

* Rødland
* Småbrekke
* Kaldestad
* Hatlestad
* Berge
* Lid
* Brekke
* Øye
* Fosse

Eksterne lenker
---------------

* Turforslag til Stølsheimen, Bergsdalen og Vossefjellene på DNT og NRKs nettsted ut.no
* Osterfjord Reiselivslag: Bergsdalen – Ei levande jordbruksbygd Arkivert 18. mai 2005 hos Wayback Machine.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Abby Elliott** (født 16. juni 1987 i Wilton i Connecticut) er en amerikansk skuespiller og komiker, som er mest kjent fra tv-programserien *Saturday Night Live*. Hun er den yngste kvinnen som noen gang har fått jobb i *Saturday Night Live*. Hun er også den første, og hittil den eneste, av ansatte i *Saturday Night Live*-staben som har en forelder som også har arbeidet i staben. Hennes far Chris Elliott arbeidet i *Saturday Night Live* sesongen 1994–1995.

Privatliv
---------

Abby er datter av komikeren og skuespilleren Chris Elliott og hans kone Paula Niedert Elliott, som møttes da de begge jobbet hos Late Night with David Letterman. Chris jobbet som tekstforfatter og skuespiller, mens Paula jobbet som «talent booker» for programmet. I et intervju med David Letterman den 17. februar 2010 fortalte Abby at hun ble unnfanget i Los Angeles etter at faren hennes var med på å vinne en Emmy-pris i kategorien «Outstanding Writing in a Variety or Music Program» for Late Night with David Letterman. Den 17. juni 1987 annonserte David Letterman i programmet *Late Night with David Letterman* at to av programmets medarbeidere, Chris Elliott og hans kone Paula Niedert Elliott, hadde fått datteren Abby dagen før. 

Abby har også en søster som heter Bridey.

Abbys bestefar er Bob Elliott, best kjent fra komikerduoen Bob and Ray. Også han har deltatt i *Saturday Night Live* flere ganger.

Filmografi
----------

### Film

* *No Strings Attached* – Joy (2011)
* *You've Reached the Elliotts* – Kristin (TV-film, 2006)

### TV

* *Saturday Night Live* (51 episoder, 2008-2011)
* *King of the Hill* – sekretær nr. 1/Melrose/hipster-jente (stemme) (3 episoder, 2008)
* *Minoriteam* – computer (stemme) (1 episode, 2006)
* *Late Show with David Letterman* (2 episoder, 2003-2010)

Referanser
----------

1. ↑   Discogs, Discogs artist-ID 3046598, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Abby Elliott på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) Abby Elliott i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (fr) Abby Elliott på Allociné Rediger på Wikidata

* (en) Abby Elliott hos The Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) Abby Elliott hos Behind The Voice Actors Rediger på Wikidata
* (en) Abby Elliott på Discogs Rediger på Wikidata
* Abby Elliott på Twitter Rediger på Wikidata

* Abby Elliott på Instagram Rediger på Wikidata
* David Letterman - Abby Elliott & Her Stage Father Chris
* A Professionally Funny Family

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni **·** VIAF **·** LCCN **·** Discogs
 |
***White Light***, også kjent som ***Gene Clark***, er det andre soloalbumet med Gene Clark, tidligere medlem i The Byrds. Albumet ble kun en kommersiell suksess i Nederland, der rock-kritikerne stemte det inn som "Årets album". Som alle album Gene Clark ga ut etter han sluttet i The Byrds, gjorde *White Light* det dårlig på US charts.

Bakgrunn
--------

Clark's backingband på albumet inkluderte produsenten og gitaristen Jesse Edwin Davis, bassist Chris Ethridge fra The Flying Burrito Brothers, organist Michael Utley, sammen med pianist Ben Sidran og trommeslager Gary Mallaber, begge medlemmer i Steve Miller Band. Selvom Clark begynte å spille inn et annet album for A&M, stopped plateselskapet innspillingene før albumet var ferdig. De ferdiginnspilte sporene finns på den nederlandske versjonen av Clarks album *Roadmaster*, som ble utgitt i USA i 1994.

Mottagelse
----------

Musikkritiker Thom Jurek, som skrev for AllMusic, skrev at: *the album has established itself as one of the greatest singer/songwriter albums ever made.. Using melodies mutated out of country, and revealing that he was the original poet and architect of the Byrds' sound on White Light, Clark created a wide open set of tracks that are at once full of space, a rugged gentility, and are harrowingly intimate in places. His reading of Bob Dylan's "Tears of Rage", towards the end of the record rivals, if not eclipses, the Band's. Less wrecked and ravaged, Clark's song is more a bewildered tome of resignation to a present and future in the abyss. Now this is classic rock.*

Sporliste
---------

Alle spor skrevet av Gene Clark der intet annet er notert.

* 1. «The Virgin» (3:40)
* 2. «With Tomorrow» (Gene Clark & Jesse Ed Davis) (2:27)
* 3. «White Light» (3:41)
* 4. «Because of You» (4:06)
* 5. «One in a Hundred» (3;36)
* 6. «For a Spanish Guitar» (5:00)
* 7. «Where My Love Lies Asleep» (4:23)
* 8. «Tears of Rage» (4:15)
* 9. «1975» (Bob Dylan & Richard Manuel (3:49)

Personell
---------

**Musikere**

* Gene Clark – sang, akustisk gitar, munnspill
* Jesse Ed Davis – elektrisk gitar, slidegitar
* John Selk – akustisk gitar
* Chris Ethridge – bassgitar
* Gary Mallaber – trommer
* Mike Utley – orgel
* Ben Sidran – piano
* Bobbye Hall – conga, percussion

Eksterne lenker
---------------

* Deming, Mark. "Gene Clark Biography". *AllMusic*. 17. juli, 2013.
* *White Light* på Discogs
Bergsbók
**Bergsbok** (*Bergsbók*, *Bergs abóta bók*) er en islandsk bok, en kodeks, fra ca år 1400. Håndskriftet er oppbevart i Kungliga Biblioteket i Stockholm som perg. fol. nr. 1. Boka er på 210 blad. En faksimileutgave ble utgitt i 1963.

Innhold
-------

Boka inneholder seks større sagatekster:

* Den større saga om Olav Tryggvason (Óláfs saga Tryggvasonar en mesta)
* Rekstefja
* Dråpa om Olav Tryggvason
* Lilja
* Geisli
* Saga om Olav den hellige[*bør utdypes*]

Bergsbok er eneste kilde til Dråpa om Olav Tryggvason og Rekstefja. Det inneholder også en av to kjente overleveringer av Geisli av den islandske skalden Einar Skuleson.

I tillegg også en rekke mindre sagaskrifter, som:

* Hallfred Vandrådeskalds saga (Hallfreðar saga)
* Færøyingenes saga (Færeyinga saga)
* Fosterbrødrenes saga
* Tåtten om Torvald den vidfarne (Þorvalds þáttr víðfǫrla)
* Tåtten om Ragnvald Raude (Rögnvalds þáttr ok Rauðs)
* Tåtten om Ogmund Dott Ögmundar þáttr dytts
* Tåtten om Torvald Tasalde Þorvalds þáttr tasalda
* Sveins þáttr ok Finns
* Rauðúlfs þáttr
* Tåtten om Tidrande og Torhall Þiðranda þáttr ok Þórhalls
* Tåtten om Svade og Arnor Kjerringnese Svaða þáttr ok Arnórs kerlingarnefs
* Tåtten om Torhall Knapp Þórhalls þáttr knapps
* Eindriða þáttr ilbreiðs
* Tåtten om Olav Geirstadalv, Óláfs þáttr Geirstaðaálfs
* Tåtten om Egil Side-Hallsson Egils þáttr Síðu-Hallssonar

Eiere av Bergsbok
-----------------

Midt på 1500-tallet var Bergsbok i norske eie hos Oslo-kjøpmannen Knut Orm. Etter dette var boka hos Peder Hanssøn Litle, slottshøvding på Akershus (1536–1551) som fikk boka innbundet. Senere, på 1600-tallet, kom boka til Danmark og var i 1650-årene i den danske samleren Jørgen Seefelds eie. Senere på 1600-tallet kom boka i svensk eie.

Fem personer har skrevet randnoter i boka oppgjennom årene. Den første var Jon Simonsson (1512-1575, lagmann i Christiansand og Agdesidens lagdømme 1545-1575) som har skrevet mer enn 100 noter i boka. Den andre, som har skrevet 16 noter, er ukjent. Den tredje var islendingen Jón Guðnason på 1590-tallet.

Ifølge den islandske litteraturhistorikeren Jón Helgason har Bergsbok hatt 6 eller 7 blad til. Dette med henvisning til Jón Guðnasons notat om at «*Her fauttis Jtt Bladt i bogen*» (s 198) og «*Hier vanttar Eitt Blad j Bokina Broder Min*» (s 199)

Referanser
----------

1. ↑  Fra innledningen til *Eit gammalt utdrag or Bergsbok : Forteljingar frå dei store kongesogene om Olav Tryggveson og Olav den heilage*. Utgitt av Asgaut Steinnes. Universitetsforlaget, 1965
2. ↑  «Skaldic Poetry of the Scandinavian Middle Ages». Arkivert fra originalen 31. mars 2012. Besøkt 15. april 2012.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Dmitrij Vladimirovitsj Filosofov** (russisk: Дмитрий Владимирович Философов, født 26. mars 1872 i St. Petersburg i Russland, død 4. august 1940 i Otwock i Polen) var en russisk forfatter, essayist, litteraturkritiker, religiøs tenker, avisredaktør og politisk redaktør, best kjent for hans rolle i sirkelen rundt det tidlig på 1900-tallet innflytelsesrike tidsskriftet *Mir Iskusstva* og den kvasireligiøse sirkelen *Trojebratstvo* (De tres brorskap), sammen med to av sine nærmeste venner og åndsfrender, Dmitrij Merezkovskij og Zinaida Gippius.

Biografi
--------

D.Filosofov, D. Merezkovskij, Z. Gippius, V. Zlobin, 1919/1920
Han var sønn av feministen og filantropen Anna Filosofova. Hans utdannelse var først utdannet ved det private K. Mays gymnasium (der han møtte Alexandre Benois og Konstantin Somov), så ved Universitetet i St. Petersburg  der han studerte jus. Etter et utenlandsopphold på et par år begynte han å virke som journalist, og skrev blant annet for *Severnij Vestnik* og *Obrazovanie*. Med stiftelsen av tidsskriftet *Mir Iskusstva* ble han redaktør først for litteraturdelen, så for litteraturkritikken. Det var på denne tid at han utviklet sitt nære vennskap med Dmitrij Merezkovskij og Zinaida Gippius. Han sluttet seg snart til dem i grunnleggelsen av *Trojebratstvo*, en kvasireligiøs gruppe, nærmest en hussekt, som mente å ta sikte på en fornyelse av kristne verdier i lys av nye og modernistiske linjer.

Sammen med de to Merezkovskiene var han en av initiativtakerne og organisatorene av først *det religiøs-filosofiske selskap*, og deretter av tidsskriftet *Novij Put*, som han redigerte fra 1904, det siste året det utkom. Årene 1906-1908 tilbrakte han med Merezkovskiene i Paris; da han kom tilbake til Russland fortsatte han å skrive, med bidrag til *Slovo* og *Russkaja Mysl* og andre.

Han delte Merezkovskijs motstand til bolsjevikenes styre, og dlyktet fra landet i desember 1919. Men han ville ikke følge med sine venner helt til Paris. I stedet ble han og Boris Savinkov (en terrorist som var blitt forfatter) i Warszawa, og der begynte de et arbeid med å gjenopprette den hvite arme på polsk jord. 

Hsn var en koordinator av den russiske politiske komite, en av lederne i den såkalte *Folkeforening for forsvar av fedreland og frihet*, og rådgiver for Józef Piłsudski. Han besøkte likevel Paris av og til. 

Filosofov redikerte flere russiske emigrantaviser, blant annet *Svoboda* (1920–1921), *Za Svobodu* (1921–1932), *Molva* (1932–1934) og som medredaktør Paris-Warszawa-magasinet *Mjech* (1934–1939).

Dmitrij Filosofov døde i Otwock nær Warszawa den 4. august 1940.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  «Дмитрий Философов (1872 - 1940)». www.russianresources.lt. Arkivert fra originalen 26. februar 2009. Besøkt 13. august 2010.
2. ↑  «Dmitry Sergeyevich Merezhkovsky». Encyclopedia of World Biography. Besøkt 13. oktober 2010.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** NKC
 |