recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Reidar Arnljot Hansen Mjøen** (født 6. juli 1871 på Gjøvik, død 14. juni 1953) var en norsk jurist, journalist og musikkritiker.

Familie og tidlig karriere
--------------------------

Reidar Mjøen var sønn av statsagronom og brukseier Niels Hansen og Augusta Mjøen og vokste opp på Gjøvik, i en kulturinteressert familie der musikk og teater spilte en viktig rolle.

Han ble utdannet jurist og studerte deretter musikk i New York og Berlin. Etter at han kom hjem fikk han en stilling i *Kristiania Dagsavis*. Senere var han redaksjonssekretær i *Drammens Blad* 1901-02. Han praktiserte deretter som overrettssakfører i Kristiania i 1903 og 1904.

Reidar Mjøen var bror av eugenikeren Jon Alfred Mjøen (1860–1939) og stortingsmannen Alf Mjøen (1869–1953). Deres søster Inga Mjøen var gift med Dagbladet-redaktør Hans Volckmar.

Musikkritiker
-------------

Fra 1907 og ut livet var han kulturjournalist og musikkritiker på heltid. Først i *Dagbladet* 1907-1925, under signaturen «R.M.» Som Dagblad-journalist var han i 1916-17 innblandet i «Hagn-saken». Mjøen var den som anbefalte Alfred Hagn til sin redaktør Einar Skavlan. Hagn ble korrespondent for avisen i London, men ble i mai 1917 avslørt som tysk spion og senere dømt til døden av en britisk militærdomstol.

I 1911 skrev han flere artikler om åndsfriheten ved Universitetet. I årene 1925-1946 var Mjøen musikkritiker i *Aftenposten*. Han ble sparket under krigen på grunn av sin kritiske holdning mot NS og den tyske okkupasjonsmakten, men ble gjeninnsatt etter frigjøringen i 1945.

Reidar Mjøen var meget aktiv i kulturlivet i Kristiania/Oslo, blant annet som formann i Norsk teater- og musikkritikerforening, som han var med på å stifte i 1927 (i dag en del av Norsk kritikerlag). Til 75-årsdagen i 1946 skjenket han også et beløp som laget skulle bruke til en kritikerpris. Prisen fikk navnet Reidar Mjøens legat.

Mjøen levde og åndet for kunsten, spesielt ivret han for byggingen av en opera i Kristiania. Han stiftet i 1917 Det norske Operafond, hvor han i flere år satt i styret. I 1923 gav han ut det dramatiske diktet «Guldnøkkelen» som av hans gode venn Herman Wildenvey ble beskrevet som «Norges nest beste dramatiske dikt etter Peer Gynt». Han var en pasjonert elsker av Richard Wagners musikk.

Verker i utvalg
---------------

* *Ved nytår : skisser og smådigte*, 1892.
* *Aandsfriheten ved Universitetet*, 1911.
* *Professor Oskar Jæger og norsk aandsfrihet. Universitetsstriden*, 1912
* *Lillebill*, 1919
* *Guldnøklen* (dramatisk dikt), 1923
* *Norske scenekunstnere* (medforfatter), 1929.
* *Kirsten Flagstad*, 1938.
* *Vox populi. Krigsnotater*, 1945

Referanser
----------

1. ↑  «Reidar Mjøen er død», *VG* 15. juni 1953, side 3

Litteratur
----------

* Arbo, Jens, "Reidar Mjøen", i *Norsk biografisk leksikon* (1. utgave), b. IX, Oslo 1940, s. 253–258
* *Hvem er Hvem 1938*, Oslo 1937.

Eksterne lenker
---------------

* Norsk kritikerlag

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Historisk befolkningsregister **·** BIBSYS **·** Geni **·** VIAF
 |
**Nøtterø skytterlag** er et norsk skytterlag som ble stiftet på Oserød i 1922 og er knyttet til Det frivillige skyttervesen. Skytterlagets bane og klubbhus ligger ved Lofterød, på Nøtterøy i Færder kommune i Vestfold.

Historie
--------

Nøtterø skytterlag ble stiftet 24. november 1922 på Oserød på Nøtterøy. Skytterlagets første styremøte ble avholdt i januar 1923, det ble da avgjort at skytterlaget skulle benytte herredets gamle navn, **Nøtterø**. Ved utgangen av 1923 hadde skytterlaget 28 aktive medlemmer. Laget holdt til på en bane på Torød frem til 1939.

I januar 1939 fikk skytterlaget tillatelse til å bygge en skytebane på Lofterød. Laget ervervet deretter jord og fikk et anleggslån av Nøtterø Sparebank på 3000 kroner og et bidrag fra kommunen på 1000 kroner. Banen ble bygget på sommeren og tidlig høst 1939, og besto av totalt åtte skiver på avstand 300 meter.

Skytterlaget lå nede under andre verdenskrig, men utviklet seg kraftig utover 1950- og 60-tallet, ledet an av flere gode resultater av blant andre Einar Gjelstad og Willy Enger.

Utover 1970-tallet utviklet skytterlaget seg videre og fostret flere gode skyttere, som igjen ble til en grunnstamme i skytterlagets videre eksistens. På slutten av 1970-tallet talte laget 45 seniorskyttere og enda flere juniorer og rekruttskyttere. Samtidig fikk laget sin egen logo i 1979, med en hvalskytter som motiv.

På 1980-tallet utviklet skytterlaget seg til å bli et av landets fremste, både når det kom til sportslige resultater og arenafasiliteter. I 1986 sto lagshuset «Nystua» klar til bruk og i 1987 sto en ny skytebane klar, som i 1939 med en betydelig støtte fra Nøtterøy kommune. Den nye banen ble bygget med elektroniske skiver, og standplasser på 200, 100 og 50 meters hold. Nystua inneholdt dessuten en 15 meter innendørs bane.

### Skyttere

Nøtterø Skytterlag har hatt flere gode skyttere gjennom historien. Skytterne med de beste prestasjonene er trolig:

* Einar Gjelstad – Viken I småkonge baneskyting 1964.
* Willy Enger – vinner av samlagsskytingen på landsskytterstevnet 1970. Vinner av Forsvarsministerens Pokal III 1976.
* Bjørn Egil Hansen – Viken I mester baneskyting 2002. Vinner av Officerspokalen II 1991. Vinner av samlagsskytingen på landsskytterstevnet 1979.
* Harald Enger – Viken I mester baneskyting 1995.
* Tor Nystuen – Viken I mester feltskyting 1982 og 1992. Vinner av samlagsskytingen på landsskytterstevnet 1979.
* Irene Knudsen Bøe – Viken I mester baneskyting 2008.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5  Tore Asplin, *Klar ild! Nøtterø skytterlag 80 år*

Eksterne lenker
---------------

* Nøtterø Skytterlag

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Kronprinspartiet**, eller **Prinsepartiet** (kinesisk: 太子党, pinyin  *Tàizǐdǎng*), er et samlebegrep for en rekke kategoriseringer av folk i kinesisk politikk. Uttrykket er gammelt, men i det 21. århundre viser det til barn eller barnebarn av ledende medlemmer av det kinesiske kommunistiske lederskap av første eller annen generasjon som i dag innehar verv i mellom- eller toppnivåene i politikk eller næringsliv i Folkerepublikken Kina. Uttrykket benyttes som regel mildt eller sterkt nedsettende fordi kategoriseringen impliserer nepotisme og favorisering, som kronprinser i arvemonarkier. 

Det består imidlertid ingen tydelig politisk enhetlig tendens innen gruppen, og man bør ikke sammenligne dem med andre uformelle grupperinger som for eksempel *Shanghaiklikken* eller *Tsinghuaklikken*, som ligger nærmere opp mot partiinterne fraksjoner. 

Uttrykket *Kronprinspartiet* går egentlig tilbake til tidlig 1900-tall, og ble da benyttet om Yuan Shikais sønn og hans krets. Senere ble samme betegnelse benyttet om yngre medlemmer av fire ledende politiske familier blant nasjonalistene: Familiemedlemmer av Chiang Kai-shek, Soong May-ling, Chen Lifu og Kong Xiangxi. Etter 1950-årene ble uttrykket brukt om Chiang Ching-kuo, Chiang Kai-sheks sønn, og hans krets på Taiwan. 

Blant Folkerepublikken Kinas nåtidige (2012) «medlemmer» av *kronprinspartiet* er barna til *De åtte eldste* og andre sentrale eller regionale politiske ledere.

Eksempler
---------

Partigeneralsekretær Xi Jinping, sønn av Xi Zhongxun
De følgende er noen eksempler på folk som er blitt omtalt som tilhørende *kronprinspartiet*:

* Sønn og datter av Deng Xiaoping: Deng Pufang (邓朴方), Deng Nan (邓楠)
* Sønn av Chen Yun: Chen Yuan (陈元)
* Sønn og sønnesønn av Bo Yibo: Bo Xilai (薄熙来), Bo Guagua.
* Sønn av Xi Zhongxun: Xi Jinping (习近平)
* Sønn av Zeng Shan (曾山): Zeng Qinghong
* Sønn av Zeng Qinghong: Zeng Wei.
* Sønn av Huang Jing: Yu Zhengsheng (俞正声)
* Sønn av Yao Yilin: Wang Qishan
* Sønn og datter av Li Peng (som selv var sønn av en revolusjonsmartyr og adoptert av Zhou Enlai): Li Xiaopeng (李小鹏), Li Xiaolin (李小琳)
* Sønner av Jiang Zemin: Jiang Mianheng (江绵恒), Jiang Miankang (江绵康)
* Sønner av Wang Zhen: Wang Jun (王军), Wang Zhi (王之)
* Sønn av Liu Shaoqi: Liu Yuan (刘源)
* Sønn av He Long, He Pengfei (贺鹏飞)
* Tidligere svigersønn av Liu Huaqing (刘华清): Pan Yue (潘岳)
* Sønn av Chen Yi: Chen Haosu (陈昊苏)
* Sønnesønn av Mao Zedong, Mao Xinyu (毛新宇)

Referanser
----------

1. ↑  Children of the Revolution, Jeremy Page, *The Wall Street Journal*, 26 November 2011.
2. ↑  Lifting the lid on the secret life of Point Piper's grand princeling, John Garnaut, *Sydney Morning Herald*, 16 October 2010.
3. ↑  A Home Fit for a Princeling, Dinny McMahon, *The Wall Street Journal*, 26 November 2011.

Eksterne lenker
---------------

* 中共太子党名单及任职一览表 (2004版) (En lang navneliste over *kronprinser*).
* China's former 'first family' about the children of Deng Xiaoping
* The Princelings, John Garnaut, *Sydney Morning Herald*, 2 October 2010
* "China's 'Princelings' Pose Issue for Party, Jeremy Page, *The Wall Street Journal*, 26 November 2011
**Nasarovo** (russisk: Назарово) er en by i Krasnojarsk kraj i Russland. Den ligger 
på venstre bredd av elva Tsjulym (en sideelv til Ob), rundt 240 km vest for Krasnojarsk. Innbyggertall: 54 393 (2007 est.), 56 539 (folketelling 2002), 64 400 (folketelling 1989).

Historie
--------

Byen ble grunnlagt i 1700 av Nasari Patjukov, nær stedet hvor elva Adadymka munner ut i Tsjulym.

I 1786 ble landsbyen nevnt som *Nasarovskij*, oppkalt etter grunnleggeren, og bosatt av 15 familier. Byen tjente også som eksilby, som for eksempel for dekabristen Anton Arbusov, som døde her.

I 1888 ble det oppdaget forekomster av brunkull i området. Etter andre verdenskrig begynte brunkullutvinningen i stor stil, med utbyggingen av det første dagbruddet mellom 1947-1953.
Deretter fulgte bygging av et varmekraftverk. I 1946 fikk landsbyen status som bymessig bosetning, og i 1961 fikk Nasarovo innvilget bystatus.

Næringsliv
----------

Foruten kullutvinning og energiforsyning (varmekraftverket Nasarovskaja GRES) finnes det i byen virksomheter innen maskinbygging, bygningsindustri (stål- og betongkonstruksjoner, isolasjonsmaterialer) og møbelindustri.

Nasarovo ligger ved en jernbane som forbinder Atsjinsk ved den transsibirske jernbanen med Abakan ved den sørsibirske jernbanen. Byggingen av denne jernbanestrekningen begynte i årene før første verdenskrig, men ble ikke fullført før i 1925.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Nazarovo (Krasnoyarsk Krai) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
Byer i Krasnojarsk kraj |
| --- |
| Administrativt senter: Krasnojarsk |
| Flagget til Krasnojarsk kraj | Artjomovsk **·** Atsjinsk **·** Bogotol **·** Borodino **·** Divnogorsk **·** Dudinka **·** Igarka **·** Ilanskij **·** Jenisejsk **·** Kansk **·** Kodinsk **·** Lesosibirsk **·** Minusinsk **·** Nazarovo **·** Norilsk **·** Sjarypovo **·** Sosnovoborsk **·** Ujar **·** Uzjur **·** Zaoziornyj **·** Zelenogorsk **·** Zjeleznogorsk | Russlands flagg |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Klassisk tupí** eller **gammel-tupí** er et utdødd tupiansk språk som ble snakka av tupí-folket i Brasil. Språket hører til tupí-guaraní-undergruppa av de tupianske språka. Det finnes litteratur på språket fra 1500-, 1600- og det tidlige 1700-tallet. I begynnelsen av kolonitiden ble det brukt som et lingua franca over hele Brasil av europeere sågar som urfolk. Dette til tross, språket opplevde etter hvert et enormt press fra europeernes språk og døde til slutt ut. I dag lever en avart av klassisk tupí videre, kalt nheengatu.

Da språket fortsatt ble brukt gikk det under en rekke navn. Brukerne selv kalte det ***ñeengatú*** «det gode språket», ***ñeendyba*** «fellesspråket» og ***abáñeenga*** «menneskenes språk», mens det ble kalt ***língua geral*** «generelt språk», ***língua geral amazônica*** «generelt språk fra Amazonas», ***tupi antigo*** «gammel-tupí» og ***língua brasílica*** «det brasilianske språket» på portugisisk.

Se også
-------

* Tupí
* Tupí-guaraní-språk

Eksterne lenker
---------------

* «Abá nhe'enga oîebyr — Tradução: a língua dos índios está de volta» av Suzel Tunes, essay på portugisisk.
* Kurs i klassisk tupí (portugisisk)
* Faktaside om tupí (engelsk)
* Tubinambá hos Ethnologue
* Tupí-portugisisk ordbok (uten standard stavemåte)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
Champagne i det nordøstlige Frankrike, med grenser pr. 1789.
Champagne og Brie i 1771, kart av Rigobert Bonne.
**Champagne** er en historisk region i den senere regionen Grand Est i Frankrike.

Champagne ble dannet på 900-tallet i samband med at grevskapene Troyes og Meaux ble slått sammen til et større grevskap. Det kom snart i hendene til huset Blois.

I perioden 1100-1300 utgjorde Champagne et sentrum for handelen mellom Sør- og Vesteuropa, innen en mer betydelig sjøhandel mellom Middelhavet og Atlanterkystområdet skjøt fart. Her ble det avholdt store messer, *les foires de Champagne*. Grevene av Champagne utgjorde lenge en trussel mot den franske konge ved at dets domener omkranset Parisbekkenet, men i 1284 ble Filip den skjønne trolovet til Johanna I av Navarra, arvtaker til grevskapet, og i 1314 ble det inkorporert med de kongelige domener.

Under hundreårskrigen ble Champagne hardt herjet, og markedene som tidligere hadde vært en betydelig faktor for regionens rikdom forfalt.

I 1790 ble Champagne delt i departementene Ardennes, Marne, Aube og Haute-Marne, foruten i deler til departementene Aisne, Seine-et-Marne, Yonne og Meuse.

Området er navngivende for den boblende vin champagne som har sitt hjemsted her.

Referanser
----------

1. 1 2  *Nationalencyklopedin* multimedia plus, 2000
2. 1 2  Carlquist, Gunnar, red. (1930). *Svensk uppslagsbok. Bd 5*. Malmö: Svensk Uppslagsbok AB. s. 1207.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** BNE
 |
Blåregn klatrer på et bartre
Klatreplante på en gatelysmast
En venstreslyngende slyngplante klatrer på en stige
En **klatreplante** er en plante med en tynn stengel som ikke er selvbærende.

Klatreplanten støtter seg til underlaget ved hjelp av slyngtråder, kroker eller festeskiver. De kan være både urter og forvedede planter. Forvedede klatreplanter kalles også lianer. Klatreplanter kan klatre både på andre planter og på berg, husvegger, murer, gjerder, master, barduner og andre gjenstander.

En undergruppe av klatreplanter er **slyngplanter**. De slynger stengelen rundt andre planter, eller andre lange, smale gjenstander. Slyngeretningen varierer mellom ulike arter, og svært få arter kan slynge seg i begge retninger. Venstreslyngende, som strandvindel, slynger seg motsols når en ser planten ovenfra. Høyreslyngende, som vindelslirekne og humle, slynger seg medsols sett ovenfra.

Klatreplanter i Norge
---------------------

### Viltvoksende

Det finnes flere viltvoksende klatreplanter i Norge. Eføy har festerøtter; vikke, flatbelg og skogranke bruker slyngtråder, mens de andre er slyngplanter.

* vivendel (*Lonicera periclymenum*)
* eføy, bergflette (*Hedera helix*)
* humle (*Humulus lupulus*)
* slyngsøtvier (*Solanum dulcamara*)
* skogranke (*Clematis sibirica*)
* snyltetråd (*Cuscuta europaea)*)
* timiansnyltetråd (*Cuscuta epithymum*)
* åkervindel (*Convolvulus arvensis*)
* strandvindel (*Calystegia sepium*)
* vindelslirekne (*Fallopia convolvulus*)
* flatbelg (*Lathyrus*)
* vikke (*Vicia*)

### Plantede

Mange klatreplanter fra andre land brukes som prydvekster i hager.

* kattebusk (*Actinidia*)
* pipeholurt (*Aristolochia macrophylla*)
* frøbusk (*Celastrus*)
* klematis (*Clematis*)
* klatreslirekne, arkitektens trøst (*Fallopia baldschuanica*)
* kaprifol (*Lonicera caprifolium*)
* villvin (*Parthenocissus*)
* klatreroser (*Rosa*)
* vin (*Vitis*)
* blåregn (*Wisteria*)

Litteratur
----------

* *Den store hageboken*. Det Beste. 1973. s. 576–584. ISBN 82-7010-019-6.
* R. Ross (2000). *Klatreplanter*. Oversatt og tilrettelagt for norske forhold av I. Handegård. Gyldendal. s. 14–15. ISBN 82-05-25604-7.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Climbing plants – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Britannica **·** LCCN **·** NDL **·** NKC
 |
**Byttering** (også **Bytering**, **Bytteryng**, eller **Biteryng**; sannsynlig fornavn: Thomas) var en engelsk komponist i den bevegelige perioden fra middelalder- til renessanse-stil. Fem av hans komposisjoner har overlevd, alle en del av *the Old Hall Manuscript*.

En mulig indentifisering av Byttering kan være en Thomas Byteryng. Byteryng var en kanonisert prest i Hastle-slottet mellom 1405 og 1408, og var kirkeleder ett eller annet sted i London i 1414. Det er ingen informasjon om komponisten i *The Old Hall Manuscript* annet enn at hans etternavn er vedlagt flere deler. Disse delene er mer fremtredende enn mange av verkene i manuskriptet ved deres relativt avanserte stil-trekk.

Bytterings musikk inkluderer tre messe-fragmenter, to *Glorias* og en trossang. Kirkemusikk basert på trestemmig bryllupsmusikk. *En Katerine solennia/Virginalis contio/Sponsus amat sponsum*, hans mest kjente verk, var mest sannsynlig skrevet for bryllupet til Kong Henry V og Catherine of Valois, den 2. juni, 1420.

Den firstemmige *Gloria*, nummer 18 i det gamle *Old Hall Manuscript*, er et av de mest komplekse kanonmusikkstykkene fra det tidlige 1500-tallet, og representerer de mest ekstreme stilforskjellene som var mellom engelsk og kontinental utøvelse. Kanonmusikk blant de kontinentale er ekstremt sjeldent, men det er syv av dem i *The Old Hall Manuscript*, og Byttering er den eneste med et standard-arrangement i samme dur for alle fire stemmene.

Kilder
------

* Richard H. Hoppin, *Middelalder-musikk*. New York, W.W. Norton & Co. 1978. ISBN 0-393-09090-6
* Margaret Bent: "Byttering", Grove Music Online ed. L. Macy (Tilgang 17. september, 2005), (Adgand ved abonnering)Arkivert 16. mai 2008 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** MusicBrainz **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Raps** (*Brassica napus* subsp. *oleifera*) er en kulturplante med karakteristiske gule blomster, og er i samme slekt som kål, og er samme art som kålrot. Raps dyrkes av bønder i Amerika og Europa. Raps treskes med en skurtresker om høsten slik som korn høstes. Rapsfrøene er små og nesten helt svarte. Vanninnhold ved høsting bør helst være lavt, men oljeinnholdet er opp i mot 50 %.

Raps antas ha oppstått som en spontan allopolyploid mellom rybs og kål.

Dyrkingsteknikker til raps
--------------------------

Raps er en plante som trenger mye Svovel (S) og også ganske mye Nitrogen (N). Raps trenger ikke sprøyting på grunn av rask etablering om våren. Dette gjør at rapsen utkonkurrerer ugresset. I konvensjonelt landbruk behandles rapsplanten med 2-3 skadedyrbehandlinger: 1-2 behandlinger mot rapsglansbille og i enkelte år en behandling mot jordloppe. Rapsplanten behandles også under blomstringen mot soppsykdommer som storknollet råtesopp. Rapsfrøene er meget små, noe som gjør at såmengden er 0,7-1,2 kg pr mål.

Varianter
---------

Raps finnes i to varianter, høstraps og vårraps, avhengig av årstiden de sås på. Vårrapsen er mer hardfør og krever mindre gjødsel, mens høstrapsen har høyere oljeinnhold. Det er vårrapsen som er mest populær i Norge, men høstraps dyrkes også innenfor Norges grenser.

Bruk
----

Oljen som presses fra de små, svarte frøene kalles rapsolje, og kan brukes som matolje og brensel (biodiesel). Melet som blir igjen brukes i kraftfôrindustrien.

Referanser
----------

1. ↑  «raps». Store norske leksikon. Besøkt 15. februar 2022.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *raps* – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen Rediger på Wikidata

* (en) *raps* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *raps* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *raps* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *raps* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *raps* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *raps* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *raps* hos The International Plant Names Index Rediger på Wikidata

* (en) *raps* hos Tropicos Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Brassica napus* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Brassica napus* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** GND **·** LCCN **·** NKC **·** NKC
 |
**Tommy Johansen** (født 5. august 1987 i Sarpsborg) er en norsk ishockeymålvakt.

Han spiller fra 2016 for Stjernen Hockey, etter å ha vært to år i Sparta Warriors hvor han ikke fikk fornyet kontrakten etter 2015/2016-sesongen. Før den 5. serierunden 2016/2017 signerte han for Stjernen Hockey etter at importen deres Josh Robinson plutselig valgte å bryte kontrakten med klubben. Tommy Johansen har tidligere spilt for Stjernen, Stavanger Oilers, Lillehammer IK svenske Ulricehamns IF i Division 2 og Storhamar Dragons.

Johansen spilte i sin moderklubb Sparta Sarpsborg 2003-2005. Så til Stjernen 2005–2008.
Johansen gikk til Lillehammer fra Stavanger Oilers i 2009 men gikk til svenske Ulricehamns IF som spiller i Division 2 etter han ikke ble enig med Lillehammer og trener Tor Nilsen. Han fikk i 2011 ettårskontrakt med Storhamar Dragons som andre målvakt for Robert Hestmann, senere ble dette endret til første målvakt. Etter tre sesonger på Hamar dro han tilbake til moderklubben før 2014/2015-sesongen.

Sesongen 2011/2012 hans første sesong i Storhamar Dragons ble han kåret til årets keeper i GET-ligaen.

Eksterne lenker
---------------

* 
*
**Waldemar von Radetzky** (født 8. mai 1910 i Moskva, død 21. februar 1990 i Darmstadt) var en tysk-baltisk SS-offiser som under andre verdenskrig var tilknyttet Sonderkommando 4a i Einsatzgruppe C.

Radetzky ble etter krigen dømt til 20 års fengsel for krigsforbrytelser og forbrytelser mot menneskeheten. Han ble løslatt allerede i 1951.

Radetzky gikk fram til 1928 på skole i Riga og gikk deretter i lære i et spedisjonsfirma. I årene 1932 til 1933 avtjente han verneplikt i den latviske hæren. Fra november 1939 var han tilbake i et importfirma i Riga.

Etter Molotov–Ribbentrop-pakten ble Latvia innenfor den sovjetiske innflytelsessfæren, og sammen med en rekke andre tysk-baltere forlot Radetzky landet, hvor mange slo seg ned i Reichsgau Wartheland og Danzig-Westpreussen. Også Radetzky slo seg ned i Posen i Wartheland. Den 13. desember 1939 gikk han inn i SS med medlemsnummer 351254. Han nådde graden Sturmbannführer. Han ble under krigen tilknyttet Sonderkommando 4a i Einsatzgruppe C som bedrev massemord på sivile i tysk-okkuperte områder.

Han ble etter andre verdenskrig anklaget for mord på jøder i Ukraina og stilt for den såkalte Einsatzgruppenprosessen under Nürnbergprosessene. Her ble han i 1948 dømt til 20 års fengsel for krigsforbrytelser og forbrytelser mot menneskeheten, men ble løslatt allerede i 1951.

I etterkrigstidens Vest-Tyskland engasjerte han seg i en organisasjonen for tysk-baltere og fikk via kontakter en godt betalt jobb i Bayer AG.

Referanser
----------

1. 1 2   TracesOfWar, oppført som von, Waldemar Radetzky, TracesOfWar person ID 77748[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Baltisches biografisches Lexikon digital, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND
 |

Portal: Andre verdenskrig
Landskapet i Waldviertel er preget av skog og landbruk, her ved Weitra 
**Waldviertel** («skogskvartalet») er en av de fire tradisjonelle regionene i den østerrikske delstaten Niederösterreich, nordvest i delstaten. Som navnet antyder, er landskapet i Waldviertel dominert av større skogområder. Den største byen er Krems.

Waldviertel grenser mot Weinviertel i øst (adskilt gjennom Manhartsberg), mot Mostviertel i syd (adskilt gjennom Donau), mot det oberøsterrikske Mühlviertel i vest og mot det tsjekkiske Sydböhmen i nord.

Distrikter
----------

Waldviertel omfatter de følgende distriktene:

* Krems an der Donau (*Statutarstadt*, dvs. en by med distriktsstatus)
* Distriktet Gmünd
* Distriktet Horn
* Distriktet Krems (overveiende)
* Distriktet Melk (delvis)
* Distriktet Waidhofen
* Distriktet Zwettl

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt reiseportal om Waldviertel

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** NKC
 |
**George Whitaker** (født 25. august 1864, død 23. august 1937) var en britisk skytter som deltok i de olympiske leker 1908 i London og 1912 i Stockholm.

Whitaker vant en olympisk sølvmedalje i skyting under OL 1912 i Stockholm. Han var med på det britiske laget som kom på andreplass i trap med 511 poeng bak USA med 532. De andre på laget var John Butt, William Grosvenor, Harold Humby, Alexander Maunder og Charles Palmer. Whitaker skjøt totalt 84 poeng som var det fjerde beste resultatet på det britiske laget. Han kom på 29.-plass i den individuelle trapkonkurransen.

Fire år tidligere, under OL 1908 i London, kom han på tredjeplass i lagskytingen i trap og ellevteplass individuelt.

OL-medaljer
-----------

* Sølv 1912 Sveriges flagg Stockholm – Sølv i skyting, trap lagskyting Storbritannias flagg Storbritannia
* Bronse 1908 Storbritannias flagg London – Bronse i skyting, trap lagskyting Storbritannias flagg Storbritannia

Eksterne lenker
---------------

* (en) George Whitaker – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) George Whitaker – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) George Whitaker – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) George Whitaker – Storbritannias olympiske komité Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Arne Myhrvold** (født 12. juni 1945) er en norsk idrettsleder.

Han er mest kjent som visepresident for Lillehammer olympiske organisasjonskomité fra 1988 til 1994 og som president for Norges olympiske komité fra 1989 til 1994. Han var også president for Norges Idrettsforbund. Fra 1996 til 1999 var han president for det nye Norges Idrettsforbund og Olympiske Komité. Fra 1999 til 2002 var han sportsdirektør for paraplyorganisasjonen for de europeiske olympiske komitéene. Han satt i styret for Tromsø 2018. 

I 1970/71 var han også landslagssjef i langrenn samt trener i Lyn og Oslo Sportskrets.

Fra 1975 til 1985 arbeidet han ved Elektrisk Bureau som personalutvikler og som ansvarlig for strategiprosesser og deretter som fabrikksjef. Fra 1985 til 1995 var han personaldirektør i Tiedemanns samt styreleder i Swix. Han er også gründer og styremedlem i bioenergibedriten BioGren.

Myhrvold er æresmedlem i Norges Idrettsforbund og innehar Norges Skiforbunds høyeste utmerkelse.

Referanser
----------

1. ↑  75 års omtale i Aftenposten 12. juni 2020

Eksterne lenker
---------------

* Arne Myhrvold - Store norske leksikon
* (en) Arne Myhrvold – Olympedia Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Mjøsensemblet** var en norsk musikkgruppe som ble etablert 11. oktober 1992 av musikere og musikkpedagoger på Hedmarken. Ensemblet hadde ikke vært i drift siden mars 2009 da det ble formelt oppløst 29.01.2013.

Initiativtakere var kulturskolerektor Oddvar Eiksund og Torgeir Ziener. 

Ensemblets formål var å spre kjennskapen til dansemusikktradisjonene i mjøsbygdene ved konsertvirksomhet, plateinnspillinger og annet formidlingsarbeid.
Den opprinnelige besetningen var fem fioliner, klarinett, cello, kontrabass og piano. Senere ble besetningen normert til 8 musikere: to fioliner, bratsj, cello, kontrabass, fløyte, klarinett og klaver. 

I ensemblets levetid hadde Ringsaker kommune størst representasjon blant medlemmene. Virksomheten ble muliggjort gjennom økonomiske bidrag, primært i form av sponsoravtaler med Ringsakers næringsliv. Det langt viktigste fundamentet var likevel medlemmenes lojalitet. Kollektiv og uegennyttig innsats av de enkelte musikere var fra starten en forutsetning for det høye aktivitetsnivået ensemblet kunne opprettholde i sin virketid. Fire tidligere musikere i ensemblet etablerte i 2010 kammerensemblet Mjøsmusikk.

Musikere
--------

* Arjan Nieland (cello) – 2000-2013 (styremedlem)
* Ørnulf Skaug (fløyte) – 1995-2013 (nestleder)
* Torgeir Ziener (klarinett) – 1992-2013 (styreleder)

  

**Tidligere musikere**

* Gudleik Eiksund (cello) 1992-1993
* Sigmund Watty (piano) 1992-1993
* Bjørn Fallet (fiolin) 1992-2000 ( død juni 2019 )
* Lars Stramrud (cello) 1993-2000 (død oktober 2010)
* Vebjørn Stuksrud (fiolin) 1994-2002
* Gunnar Fjeldheim (bratsj & fiolin) 1992-2003 ( død februar 2016 )
* Olaf Aasen (fiolin, konsertmester) 1992-2010
* Lars Strømmen (fiolin) 1992-2010
* Asmund Hellerud ( fiolin & bratsj) 1992-2011
* Oddvar Eiksund (kontrabass) 1992-2010
* Roger Andreassen (piano) 1993-2010

Utgivelser
----------

* *Mjøsmusikk i wienerstil* (1995)
* *Musikk langs Glomma* (1997)
* *Mjøsensemblet avec* (2005) (Solister: Tanja Leine og Anna Sundström Otervik)

Mjøsensemblet medvirker på albumet *Gylne dråper for streng og strupe* (2003) med vokalensemblet Cantarelle samt solistene Anna Sundström Otervik og Andres Halla. Ensemblet medvirker videre på albumet *Fiolsteinen* med Tom Willy Rustad/Kvarts (2004) og albumet  *Gode stjerna* med visesangeren Geirr Lystrup (2007).

Utmerkelser
-----------

* Hedemarksprisen (1996)
* Hedemarkslagets kulturpris (2004)
* Hedmark fylkes kulturpris (2008)
***Waldo*** er en kortroman av den amerikanske sciencefictionforfatteren Robert A. Heinlein. Den ble første gang utgitt i 1940, og er siden kommet i flere utgaver, vanligvis sammen med andre shorts og med variable titler. Den er gitt ut i England i 1966 under tittelen *A Heinlein Triad*, og i ny kombinasjon med eget navn 1969.

Boken er en fremtidsskildring der all kraftforsyning går trådløst via store sendere montert på kraftstasjonene. Kraften tas direkte ut av luften til apparatet, som kan være en flysykkel som manipulerer tyngdekraften. Antennen likner mest på en sopelime og sitter bakerst.

Hovedpersonen er en ung mann, nærmest en gutt, som lider av mystenia gravis som er en svekkelsessykdom uten kjent kur. Han er svært begavet og gjør en del oppfinnelser som setter ham i stand til å finansiere sin egen romstasjon, hvor vektløsheten gjør at svakheten ikke er noe stort problem. Han bygger selv videre på romstasjonen ved hjelp av sine Waldoer, og driver fjernundervisning til brukere, som har gjennomgått kurs i selvbeherskelse på forhånd. Waldo har nemlig utviklet seg til å bli lite egnet til medmenneskelig selskap, men helt uunnværlig som problemknekker for verden under ham.

Noen få mennesker har funnet ut at spredning av så mye fri stråling gjør noe med tenkeevnen. De er flyttet under jorden, og går bare ut iført blyskjerming. Intelligenssvekkelsen er allerede så stor at ingen klarer å bekrefte eller avkrefte dette, men de tekniske problemene øker. En som fremdeles får litt respekt hos Waldo, får en batteristyrt landing nær en av huleboerne med flysykkelantennen ute av drift. Reparasjonen av antennen foregår ved håndspåleggelse, og antennen er forandret på en merkelig måte. Han er ikke alene om å få problemer og problemet blir Waldos. Han får bragt opp den forvandlede sykkelen, men blir like klok. For første gang i hans liv klarer han ikke å finne ut noe som helst, og må oppsøke jorden for å be om veiledning. Der blir han forklart at den enorme atmosfærestrålingen må ta slutt, og at løsningen ligger i «å tenke kraft». «Happy end» er at Waldo løser problemet ved å tenke seg en alternativ verden hvor han også finner kraft til å holde seg selv oppreist på jorden, og danse ballett.

Hostorien er en av de første der Heinlein bruker World as Myth som verktøy i sine fortellinger.
**George Worth** (født 1. april 1915 i Budapest, død 15. januar 2006) var en amerikansk fekter som deltok i de olympiske leker 1948 i London, 1952 i Helsingfors og 1956 i Melbourne.

Worth vant en olympisk bronsemedalje i fekting under Sommer-OL 1948 i London. Han var med på det amerikanske laget som kom på tredjeplass i lagkonkurransen i sabel bak Ungarn og Italia. De andre på laget var Norman Armitage, Tibor Nyilas, Dean Cetrulo, Miguel de Capriles og James Flynn.

Han vant en individuell sølvmedalje i sabel i de Panamerikanske leker 1951 i Buenos Aires i Argentina og han gjentok bedriften fire år senere 1955 i Mexico by.

OL-medaljer
-----------

* 1948 Storbritannias flagg London - Bronse Bronse i fekting, sabel lagkonkurranse USAs flagg USA

Referanser
----------

1. ↑   Olympics at Sports-Reference.com, Sports-Reference.com olympisk utøver-ID wo/george-worth-1[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) George Worth – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) George Worth – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) George Worth – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) George Worth – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Rapla** er en landkommune som gir navn til Rapla fylke i Estland, beliggende midt i landet. Kommunen ligger nordlig-sentralt i fylket. Det bor 13 139 mennesker i kommunen (2019), fordelt på ca 859 km². Dermed er dette fylkets klart folkerikeste kommune. Administrasjonssenteret i kommunen er Rapla, fylkets største by.

Før kommunereformen i 2017 hadde Rapla et areal på 189 km² med 2 557 innbyggere (2017). I 2017 vokste Rapla gjennom at nabokommunene Ülenurme, Kaiu og Raikküla ble tatt opp i kommunen.

Store tettsteder i kommunen er Rapla med 5 618 innbyggere i 2007, fulgt av Alu med 892 innbyggere, Hagudi med 329 innbyggere og Kuusiku med 209 innbyggere.

Sør i kommunen ligger landsbyen Raikküla med høyden Pakamägi, hvor et tysk korstog passerte i 1216, og hvor et estisk opprør ble startet i 1343.

Referanser
----------

1. ↑  ; *Det estiske landinspektorat*; besøksdato: 11. mars 2018.
2. ↑  ; *Estlands statistikkbyrås statistikkdatabase*; besøksdato: 11. juni 2021.
3. ↑  Kokk, Aavo og Eilart, Andres: *Brushstroke Estonia*, forlaget Regio. Tallinn, 2011, side 86.

Eksterne lenker
---------------

* (et) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Rapla Parish – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
Kommuner i Rapla fylke |
| --- |
| Regionens våpen | Landkommuner | Kehtna **·** Kohila **·** Märjamaa **·** Rapla | Estlands flagg |
| Historiske kommuner | Juuru **·** Järvakandi **·** Kaiu **·** Kohila **·** Käru **·** Loodna **·** Märjamaa **·** Raikküla **·** Rapla **·** Vigala |

Portal: Estland

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Mark Olson** (født 18. september 1961 i Minneapolis) er en amerikansk sanger, gitarist og låtskriver. Han er hovedsakelig kjent som mannen bak Jayhawks, et amerikansk countryrockband i 1990-årene. Det fikk kultstatus etter utgivelsene av albumene *Hollywood Town Hall* (1992) og *Tomorrow the Green Grass* (1995).[] Olson har utgitt tolv album: Fire som medlem av Jayhawks, syv som medlem av The Original Harmony Ridge Creekdippers (sammen med Victoria Williams) samt det kritikerrose soloalbumet *Salvation Blues* (2007). I 2008 utga Olson et nytt album sammen med Gary Louris fra the Jayhawks: Ready for the flood.

Siden 2006 har han foretatt turnéer i Europa og USA sammen med norske Ingunn Ringvold, artisten Sailorine.

Referanser
----------

1. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 27. april 2014[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 14. desember 2014[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Mark Olson – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Mark Olson på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
* (en) Mark Olson på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Mark Olson på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Mark Olson på Songkick Rediger på Wikidata

* (en) Mark Olson på AllMusic Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC **·** BBC Things **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |
«Arne Næss» har flere betydninger.

**Arne Næss** (født 21. februar 1925 i Nøstegaten i Bergen, død 13. desember 2009 i Bergen) var en norsk politiker for Kristelig Folkeparti (KrF). Han var ordfører i Bergen i to to-årsperioder, og varaordfører i ti år.

Biografi
--------

Arne Næss utdannet seg til smed. Etter krigen var han fangevokter for tyske nazister og nordmenn som ble dømt for å ha samarbeidet med tyskerne. Siden var han til sjøs som reparatør og arbeidet i forsikringsbransjen. I 1956 startet han en fiskematbedrift i Bergen. 

I 25 år, fra 1964 til 1989 var han medlem av Bergen bystyre, i 1976 ble han valgt til varaordfører. I 1984 ble han KrFs første ordfører i Bergen, da for en periode på to år. Siden kom han igjen som ordfører i 1988 for en ny toårsperiode. Ved valget i 1989 tok han ikke gjenvalg. Han fikk flere ganger spørsmål om å stille til valg til Stortinget for Kristelig Folkeparti, men avslo det. 

I sitt politiske arbeid var Næss sterkt opptatt av næringslivets situasjon og arbeidet mye for å tilrettelegge næringsareal i byen og for å legge til rette for nye arbeidsplasser. Da han ble ordfører i 1984 var Bergen kommune i en vanskelig økonomisk situasjon, men Næss klarte å skaffe byen et ekstra statstilskudd på 60 millioner kroner. Han var sterkt engasjert i å få utbedret nordre innfartsåre til sentrum, og gikk i den forbindelse inn for bompenger i byen.

Utenom politikken var Arne Næss aktiv i Bergen Frikirke og i Motorførernes Avholdsforbund, hvor han var styremedlem fra 1956 til 1968 og formann i organisasjonens sentralstyre fra 1976 til 1980. For dette fikk han organisasjonens høyeste utmerkelse, MAs gullmedalje.

Heder
-----

* Dannebrogordenen 1983
* MAs gullmedalje
* «Årets politiker», kåret av Bergens Tidende.

Referanser
----------

1. ↑   www.vg.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Tidligere Bergensordfører Arne Næss er død Artikkel i Aftenposten.

Kilder
------

* Ingmar Ljones og Kristian Helland: *Arne Næss til minne*. Artikkel i Vårt Land 28. desember 2009 side 27.

Eksterne lenker
---------------

* *Arne Næss er død*. Artikkel i Bergens Tidende 14. desember 2009
* *En fortid de færreste kjenner til*. Artikkel i Bergens Tidende 14. desember 2009


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Eilert Eilertsen** | **Ordfører i Bergen**(1984–1985) | Etterfølger:**Henrik J. Liseth** |
| Forgjenger:**Henrik J. Liseth** | **Ordfører i Bergen**(1988–1989) | Etterfølger:**Bengt Martin Olsen** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
*Denne artikkelen handler om bandet mk Ultra. For CIAs forskningsprogram, se MKULTRA.*

**mk Ultra** var et amerikansk alternativband som spilte mellom 1994 og 1999. Bandet ble startet i San Francisco Bay Area tidlig på 1990-tallet, og ble populært i lokale kretser. mk Ultras karriere nådde sitt høydepunkt med en landsdekkende turné i USA i 1999, men fikk en brå avslutning da gitarist John Tyner bestemte seg for å slutte. De andre medlemmene arbeidet da allerede med biprosjekter og ønsket ikke å finne noen som kunne erstatte han.

Mye av mk Ultras stil har blitt videreført av John Vanderslice og hans nye band.

Medlemmer
---------

* Dan Carr: Bassist og støttevokalist. Han spiller nå i Creeper Lagoon.
* Matt Torrey: Trommeslager, støttevokalist og pianist. Han spilte senere i Jets to Brazil.
* John Tyner: Gitarist og støttevokalist. John Tyner flyttet til Albuquerque.
* John Vanderslice: Vokalist, gitarist og sampling. Han har nå en solokarriere og produserer egne album.

Diskografi
----------

mk Ultra ga ut tre album:

* *The Dream is Over* (1999)
* *Original Motion Picture Soundtrack* (1996)
* *Mk Ultra* (1994)

Referanser
----------

1. ↑  Artikkel hos sfweekly.com fra 23. juni 1999

Eksterne lenker
---------------

* (en) Mk Ultra på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Mk Ultra på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Mk Ultra på Songkick Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
Waldorfsalat
**Waldorfsalat** er en salatrett som består av ulike frukter og grønnsaker blandet i en majonesdressing. Salaten består av en base av eple, valnøtter, drue og selleri. Frukt- og grønnsaker blandes i en majonesdressing, eller en dressing med majones som base, ofte tilsatt pisket krem.

Waldorfsalaten ble laget for første gang til ære for St. Mary’s Hospital for Children den 14. mars i 1896, av hovmester Oskar Tschirky på hotellet Waldorf-Astoria (opprinnelig skrevet med bindestrek) i New York. Senere fikk hotellet navnetd Waldorf Astoria New York, gjerne forkortet til Waldorf Astoria.

Den opprinnelige waldorfsalaten består av like deler Granny-Smith- og Golden Delicious-epler skåret i små biter, selleri, og majones. Salaten brukes gjerne som en siderett, men den var opprinnelig uten nøtter. Nøtter ble først lagt til i oppskriften fra 1928. Etter hvert lages den også i en rekke vellykkede varianter med ristede nøtter, jordbær, trøffelpuré og med yoghurt (eventuelt rømme eller crème fraîche).

I Norge brukes waldorfsalat ofte som en siderett til tradisjonsretter som serveres under jule- og nyttårsfeiringen, kanskje spesielt til stekt kalkun, men den er også velegnet følge til mye annet. Den er blant annet populær til kalde og varme kyllingretter og andre stekte og kokte kjøttretter, samt til røkt skinke, spekemat og andre retter av fugl (som andebryst).

Referanser
----------

1. ↑  Janet Clarkson (24 December 2013). *Food History Almanac: Over 1,300 Years of World Culinary History, Culture, and Social Influence*. Rowman & Littlefield Publishers. pp. 245. ISBN 978-1-4422-2715-6.
2. ↑  Andrew F. Smith (28 October 2013). *Food and Drink in American History: A "Full Course" Encyclopedia [3 Volumes]: A "Full Course" Encyclopedia*. ABC-CLIO. pp. 774. ISBN 978-1-61069-233-5.

Eksterne lenker
---------------

* Oppskrift på waldorfsalat på matnyttig.no Arkivert 16. desember 2004 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** TasteAtlas
 |
**Sven Bernth Thomsen** (født 7. september 1884, død 14. november 1968) var en dansk seiler som deltok i de olympiske leker 1912 i Stockholm.

Thomsen vant en olympisk sølvmedalje med den danske båten «Nurdug II» som kom på andreplass i 6-metersklassen bak den franske båten «Mac Miche». Mannskapet på båten besto av Thomsen, Steen Herschend og Hans Meulengracht-Madsen. «Nurdug II» vant den første seilasen 20. juli foran «Mac Miche» og den 21. juli vant «Mac Miche» foran «Nurdug II». I skilleracet som ble avholdt 22. juli, seiret den franske båten. Seks båter fra fem nasjoner deltok i 6-metersklassen.

OL-medaljer
-----------

* Sølv 1912 Sveriges flagg Stockholm - Sølv i seiling, klasse 6 meter Danmarks flagg Danmark

Eksterne lenker
---------------

* (en) Sven Thomsen – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Sven Thomsen – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Sven Thomsen – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Sven Thomsen – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

Portal: Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
*Denne artikkelen handler ikke om rapport og rapportering i betydningen melding eller tilbakemelding mellom private eller mellom disse og myndigheter.*

**Rapport** eller **rapportering** er en form for hundesport som kan minne om budføring, men den foregår over langt større avstander. Rapport, som også inngår som et hovedelement i bl.a. brukshundsport, bygger på kunnskapen med såkalt *kurérhunder* under første verdenskrig. Dette er en svært kondisjonskrevende form for hundesport, som krever at hundene har god fysikk og sunn helse for å kunne yte maksimalt.

Rapport som konkurranse og trening
----------------------------------

Rapport er i all enkelhet en øvelse der man sender en hund mellom to hundeførere. I konkurranseformen går begge førerne og hunden til et bestemt sted i terrenget (stasjon A), derfra tar så den ene føreren med seg hunden og går videre til neste sted (stasjon B). Hunden sendes så fra stasjon B tilbake til føreren på stasjon A. Når hunden har ankommet stasjon A og har fått litt hvile, sendes den tilbake til føreren på stasjon B.

I *brukshundsport* vil man etter hvert som en klatrer oppover i klassene forflytte fører på stasjon B videre inn i terrenget, til stasjon C og stasjon D. Hunden sendes tilbake til stasjon A mellom hver forflytning. I klasse A springer hunden totalt 6,1 km (1100 + 1500 + 1500 + 2000 m). 

Det har i de senere årene ikke vært avholdt konkurranser i rapport i Norge, men øvelsen er en fin form for kondisjonstrening og kan være svært engasjerende. I Sverige er rapport en relativt stor gren innen bruskhundsporten, og det er fullt mulig for nordmenn å konkurrere der.

| * v
* d
* r
Hundesport |
| --- |
| Agility **·** Blodspor **·** Brukshundsport **·** Budføring **·** Feltsøk **·** Ferskspor **·** Flyball **·** Hundefrisbee **·** Hundekjøring **·** Hundekløving **·** Hundeveddeløp **·** IPO **·** Lure coursing **·** Lydighet **·** Rapportering **·** Rundering **·** Spor **·** Viltspor |
Den sørlige inngangen til Mlimani City. Foto: Jon Harald Søby 
Innsida av kjøpesenteret. Kjedene Marrybrown og Mr. Price er synlige. Foto: Jon Harald Søby 
**Mlimani City** er et kjøpesenter i Dar-es-Salaam i Tanzania. Det er landets største kjøpesenter, med et areal på 19 000 m². Det ble åpna i november 2006, og var Tanzanias første innendørs kjøpesenter med klimaanlegg. Kjøpesenteret har mange butikker, restauranter og en kino, Century Cinemax, som har Øst-Afrikas største kinolerret. Blant butikkene finner man de sørafrikanske kjedene Shoprite, Game og Mr. Price. Flere telefoniselskaper har også salgssentre i kjøpesenteret, deriblant Airtel, Tigo og Vodacom. Det er også flere banker i kjøpesenteret.

I tilknytning til kjøpesenteret finnes også et konferansesenter (Mlimani City Conference Center) og et villakompleks (Mlimani Meadow Villas) med villaer til utleie. Hovedcampusen til Universitetet i Dar-es-Salaam ligger like i nærheten av Mlimani City.

Referanser
----------

1. 1 2  Cullum Johnston (29. november 2006). «Tanzania's first shopping mall on track» **(engelsk)**. eProp.co.za. Arkivert fra originalen 24. juli 2011. Besøkt 7. februar 2011.
2. ↑  «Century Cinemax, Dar-es-Salaam, Tanzania» **(engelsk)**. EverythingDar. Besøkt 7. februar 2011.
3. ↑  Brosjyre, *Shop Till You Drop!*, Mlimani City.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Mlimani City – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
**Sven Jørgenson Tjørhom** (født 17. februar 1928, død 28. april 2005) var ordfører i Sirdal kommune i Vest-Agder i 36 år, fra 1956 til 1995.

Sven Tjørhom var Sirdals mest markante person i flere tiår fram til sin død i 2005, ikke minst gjennom mange perioder som ordfører i kommunen: først for nå nedlagte Øvre Sirdal i perioden 1956-1960, etter kommunesammenslåingen for Sirdal kommune sammenhengende fra 1964 til 1995. 

I 1956 ble den da 28 år gamle Sven Tjørhom valgt til en av Norges yngste ordførere. I dette vervet ble han sentral i å føre Sirdal kommune fra å være «gråsteinskommune» til å bli en «gullgruve». Kommunen har rikelig tilgang på elektrisk kraft og er base for energiproduksjonsselskapet Sira-Kvina Kraftselskap som produserer energi i sju vannkraftverk i området. Årsproduksjonen tilsvarer hele 5 prosent av hele Norges kraftproduksjon, og hovedkontor og driftssentral ligger i kommunesenteret Tonstad.

I tillegg til ordførervervet og et utall andre tillitsverv, både lokalt, på fylkesplan, regionalt og nasjonalt, drev Sven Tjørhom gården hjemme på Tjørhom. Han var i perioder også ute på snekkerarbeid. Tjørhom har blant annet vært med å bygge Kvævemoen kapell. Sven Tjørhom var en uvanlig kunnskapsrik person. Ledige stunder brukte han til lesing. Interessefeltet var stort, men gammel historie var noe som lå hjertet nær.

Sven Tjørhom var gift med Ingebjørg Tjørhom (født Lunde) og far til Berit Berg Tjørhom, Gry Åse Tjørhom og Thor Jørgen Tjørhom (født 1962). Sistnevnte var ordfører i Sirdal kommune fra 2003 til 2011 og fra 2015 til 2019 for Senterpartiet.