recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Charles Miller Sheaffer, Jr.** (født 6. desember 1904 i St. Davids i Pennsylvania, død 28. august 1989 i Bryn Mawr i Pennsylvania) var en amerikansk landhockeyspiller som deltok i de olympiske leker 1932 i Los Angeles og 1936 i Berlin.

Sheaffer vant en olympisk bronsemedalje i landhockey under OL 1932 i Los Angeles. Han var målvakt på det amerikanske laget som kom på tredje og sisteplass i landhockeyturneringen bak India og Japan. Det var kun tre lag som deltok og det ble spilt en enkeltserie i perioden 4. til 11. august. USA tapte begge kampene, 2-9 mot Japan og 1-24 til India. Sheaffer spilte to kamper i OL-turneringen.

Fire år senere, under sommer-OL 1936 i Berlin, spilte han tre landhockeykamper.

OL-medaljer
-----------

* 1932 USAs flagg Los Angeles - Bronse Bronse i landhockey (USA)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Charles Sheaffer – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Charles Sheaffer – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Charles Sheaffer – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Charles W. Shephard** var en walisisk sportsutøver som deltok i de olympiske leker 1908 i London.

Shephard vant en olympisk bronsemedalje i landhockey under Sommer-OL 1908 i London. Han var med på det walisiske laget som kom på tredjeplass i landhockeyturneringen, bak England og Irland. Wales tapte sin første og eneste kamp i turneringen, semifinalen mot Irland med 1-3. Det var seks lag som deltok i turneringen, alle medaljene ble vunnet av britiske lag; Gull til England, sølv til Irland og bronse til de tapende semifinalistene Wales og Skottland.

OL-medaljer
-----------

* 1908 Storbritannias flagg London - Bronse Bronse i landhockey Storbritannias flagg Storbritannia

Referanser
----------

1. ↑   sports-reference.com, www.sports-reference.com, besøkt 20. januar 2016[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Charles Shephard – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Charles Shephard – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
***Kjempeviseboka*** eller ***Tohundreviseboka*** er den populære tittelen på visesamlinga ***200 Viser om Konger, Kæmper og andre*** som ble utgitt av den danske presten Peder Syv i 1695. Dette var en ny og revidert utgave av Anders Sørensen Vedels *Hundreviseboka* fra 1591, en bok som inneholdt gamle ballader fra visehåndskrifter og muntlig tradisjon. Peder Syv la til hundre nye viser og *Kjempeviseboka* er derfor også blitt kjent som *Tohundreviseboka*. Her var det også stoff som var nydiktet på 1600-tallet. 

*Kjempeviseboka* ble straks populær, ikke bare i Danmark, men også i Norge og på Færøyene, og kom i stadig nye opplag utover på 1700-tallet og påvirket sterkt norsk balladetradisjon. Norske visehåndskrifter fra 1700-tallet og første delen av 1800-tallet inneholder ofte lange sekvenser med viser skrevet av fra *Kjempeviseboka*.

På 1600- og 1700-tallet var det ikke vanlig med bøker i Norge, men ved siden av salmeboka var to visebøker populære: Peder Syvs *Kjempeviseboka* og Petter Dass’ *Bibelsk visebok* fra tidlig 1700-tall.
**Kjennelse** (nynorsk **orskurd**) er betegnelsen på en rettslig avgjørelse som ikke tar stilling til realiteten i saken, men som avgjør andre deler av den. Motstykket er realitetsavgjørelsen som kalles dom. Både tvisteloven og straffeprosessloven og andre prosesslover bruker begrepet, men de definerer det noe ulikt. Straffeprosessloven § 30 definerer først dommer og uttaler deretter i annet ledd at «Andre beslutninger er kjennelser når loven kaller dem så, eller når de avslutter saken eller en selvstendig del av den.» Etter tvisteloven § 19-1 (2) er kjennelser avgjørelser 

a) som avviser en sak fordi vilkår for å ta den under behandling ikke er oppfylt, eller som fremmer saken etter særskilt behandling av en påstand om avvisning,
b) som hever en sak som av andre grunner enn nevnt i bokstav a bortfaller uten realitetsavgjørelse,
c) av anke over kjennelse eller beslutning,
d) ved tvist om bevis, eller
e) som etter loven skal treffes i denne form.
En kjennelse skal grunngis og den kan som hovedregel ankes til høyere rettsinstans. Tidligere het rettsmidlet mot kjennelser kjæremål, mens anke var betegnelsen når dommer ble angrepet. Tvisteloven fra 2005 innførte imidlertid betegnelsen anke også når en kjennelse ble angrepet og denne terminologien ble også innført i straffeprosessloven og andre prosesslover.

Eksterne lenker
---------------

* lovdata.no

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Torrey Seland** (født 30. mai 1948 i Gyland ved Flekkefjord) er en norsk teolog og *professor emeritus* ved Misjonshøgskolen i Stavanger.

Seland studerte teologi og ble *cand. theol.* fra Menighetsfakultetet i Oslo i 1976. Han ble ordinert som prest i Den norske kirke i 1977 og var prest på Bakklandet i Trondheim fra 1978 til 1984. I 1983 og fra 1985 til 1987 var han stipendiat i religionsvitenskap ved Universitetet i Trondheim under veiledning av professor Peder Borgen. Han fikk doktorgraden i 1991 på en avhandling om *Jewish vigilantism in the first century C.E.*, en studie over Filon fra Aleksandria og Lukasevangeliet.

Han underviste ved Høgskulen i Volda fra 1988, fra 2000 som professor. I 2005 ble han professor i Det nye testamente ved Misjonshøgskolen i Stavanger. Fra 2012 til han gikk av i 2014 var han studiesjef. Han er i dag (2014) bosatt i Drammen.

Selands vitenskapelige arbeid dreier seg om den sosiale bakgrunnen for Det nye testamente, samt den gresk-jødiske filosofen Filon fra Aleksandria. Han er medlem av Det Kongelige Norske Videnskabers Selskab i Trondheim.

Referanser
----------

1. ↑   catalogo.pusc.it[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   BnFs generelle katalog, catalogue.bnf.fr, besøkt 27. mars 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (no) Publikasjoner av Torrey Seland i BIBSYS
* Hjemmeside ved Misjonshøgskolen
* Bloggen «Philonica et Neotestamentica»

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
**Kahuzi-Biéga nasjonalpark** ligger i Kivu-regionen i de østre delene av Den demokratiske republikken Kongo, nær Kivusjøen og grensen mot Rwanda. Parken, som omfatter 6 000 km², ble etablert i 1970, og ble et verdensarvområde i 1980. Den er et av de viktigste hjemmene til den kritisk truede arten østlig lavlandsgorilla (*Gorilla beringei graueri*).

Parken ligger mellom 1 800 og 3 400 moh, og har sitt navn etter to utdødde vulkaner: Mount Kahuzi (3 308 m) og Mount Biéga (2 790 m). Parken består av to områder, forbundet med en korridor. Den østlige delen, i *Mitumbafjellene* vest for Kivusjøen, utgjør 600 mål. I denne delen ligger de to vulkanene som har gitt parken dens navn. Den vestlige delen, i Kongodalføret, er nesten ti ganger så stor: 5 400 mål. Vegetasjonen omfatter blant annet regnskog, fjellregnskog og bambus.

Parken huser 194 pattdyrarter og 224 fuglearter. Den kjente amerikanske biologen Dian Fossey startet sine studier i gorillaer i dette området, før hun siden fortsatte i Rwanda. På grunn av krig i området kan antallet gorillaer nå (2005) være nede i ca. 120, og parken er siden 1997 oppført på listen over truede verdensarvsteder.

Eksterne lenker
---------------

* Dian Fossey Gorilla Fund
* berggorilla.org
* UNEP World Conservation Monitoring Centre: *faktaark*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** GeoNames
 |
**Southwest Cay** (vietnamesisk: *Đảo Song Tử Tây*, tagalog: *Pugad*, (kinesisk: 南子岛; pinyin: **Nanzi Dao**) er den nest største av de vietnamesisk okkuperte øyene i Spratlyøyene, og den sjette største i øygruppen totalt. Øyen var tidligere hekkested for fugler, og var dekket av trær.

Forekomster av guano var store, noe som økte verdien til øya. Folkerepublikken Kina, Taiwan, Filippinene og Vietnam gjør alle krav på den. I 1974 var det en større trefning mellom Filippinene, Nord-Vietnam og Sør-Vietnam om kontrollen over øya. Da Vietnam ble forent etter Vietnamkrigen, tok den nye staten over konflikten. 

Et sammenstøt mellom Vietnam og Filippinene fulgte, hvor Vietnam valgte å prioritere Southwest Cay framfor naboøya Northwest Cay, som allerede var okkupert. Vietnam trakk seg fra sistnevnte til fordel for Southwest Cay, og okkuperte øya i 1975. 

Øya forblir omstridt, men Vietnam utøver den egentlige kontrollen.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Willingdon Island** er den største kunstige øya i India, som utgjør en del av byen Kochi i delstaten Kerala. Mye av Willingdon Island ble bygget med masse fra sjøen i Kochi som ble mudret og lagt rundt en allerede eksisterende, men liten, naturlig øy. Mudringen ble gjort i forbindelse med byggingen av Kochi havn. På Willingdon Island ligger Kochi Naval Base (den indiske sørlige sjømilitære kommando) og sentral-instituttet for fiskeritkknologi, en enhet av Indian Council of Agricultural Research.

Øya huser også andre virksomheter forbundet med havnen, nemlig *Office of Cochin Port Trust* (som styrer havnebyen Kochi), Tollvesenet, og mer enn to dusin bedrifter forbundet med shipping, eksport og import samt to hoteller og forretningssentre.

Navn og historie
----------------

Øya ble opprettet under bygging av den nye Kochi havn i 1936 med jord mudret opp fra Vembanad Lake for tilstrekklig dybde for skipstrafikken. Den ble oppkalt etter den 1. Jarl av Willingdon, visekonge av India på den tiden som hadde iverksatt prosjektet. Ingeniør Robert Bristow var byggeleder for prosjektet, som også bygde det første huset på øya, sin egen bolig. I dag tilhører hele området Cochin-Port Trust og den indiske marinen.

Beliggenhet
-----------

På Willingdon Island ligger to store hoteller, Malabar hotel og Hotel Mascot..

Willingdon Island har forbindelse til fastlandet og byen Kochi med vei- og jernbanebroen Venduruthy Bridge.

Prosjektet stod ferdig i 1939, like før andre verdenskrig. Foruten dyphavnen og marinebasen ble det også anlagt en flyplass, denne var i bruk frem til 1999 da den nye Cochin internasjonale lufthavn ble bygget i Nedumbassery, om lag 30 km nord for Kochi. 

Under andre verdenskrig ble det også bygget landgangsfartøy for en forventet invasjon av Japan.

Da britene trakk seg tilbake fra India etter uavhengigheten i 1947, etterlot de et uunnværlig og betydelig transportknutepunkt. I løpet av dens korte koloniale periode håndterte Willingdon nesten en million tonn gods. I 1960 var denne trafikken nesten doblet. Det er en hel-værs naturlig havn. (en av de største havnene i India) og et landemerke i byen Kochi i Kerala. Øya fungerer også som en lenke mellom India og andre havner i verden.

Referanser
----------

1. ↑

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**William Pearse** (brukte formen **Willie Pearse**, eller irsk form *Liam Mac Piarais*; født 15. november 1891 i Dublin, henrettet 4. mai 1916 samme sted) var en irsk nasjonalist, bror av Pádraig Pearse og en av lederne for påskeopprøret i 1916. Han ble henrettet for sin rolle i dette.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Pearse ble født i Dublin. Han levde sitt liv i skyggen av storebroren. De to hadde hele tiden et meget nært vennskap, og Willie forgudet Pádraig. Han ble lært opp til å ta over farens steinhuggerforretning, men i 1908 valgte han å i stedet begynne på brorens skole St. Enda's School. Han var der spesielt involvert i kunst- og teaterfag, men tok også del i den allmenne driften. 

### Påskeopprøret

Han ble som broren medlem av Irish Volunteers og Irish Republican Brotherhood. Under påskeopprøret var han ved brorens side i General Post Office, og de ble arrestert sammen da opprørerne overgav seg. 

Pearse ble stilt for krigsrett og dømt til døden. Mye tyder på at han bare hadde en mindre rolle i opprøret, og at det var navnet som førte til at han fikk denne straffen; personer med langt mer sentrale roller fikk fengselsstraff og slapp ut etter et år eller to. Pearse bidro selv til at dommen ble slik, da han under rettssaken ikke forsvarte seg, men heller fremhevet seg selv om en viktig deltager. 

Den 3. mai 1916 fikk han tillatelse til å besøke sin bror i Kilmainham fengsel for å ta farvel. Men underveis dit ble broren henrettet, og selv ble han henrettet neste dag, 25 år gammel. 

I 1966, ved femtiårsjubileet for opprøret, ble Westland Row stasjon i Dublin omdøpt til Pearse stasjon til ære for de to brødrene.

Referanser
----------

1. ↑   Dictionary of Irish Biography, oppført som William (‘Willie’) Pearse, Dictionary of Irish Biography-ID 007248[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Mapping the Practice and Profession of Sculpture in Britain and Ireland 1851–1951, oppført som MacPiarais (Pearse), William, MSBI person ID msib3\_1205318341, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   opwdublincommemorative.ie[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Róisín Ní Ghairbhí: *Willie Pearse*, Dublin: O'Brien Press, 2015.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Dictionary of Irish Biography **·** Prabook **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Gustave Joseph Amoudruz** (født 23. mars 1885 i Genève, død 28. desember 1963) var en sveitsisk skytter som deltok i de olympiske leker 1920 i Antwerpen.

Amoudruz vant to olympiske bronsemedaljer i skyting under Sommer-OL 1920 i Antwerpen. Han var med på det sveitsiske laget som kom på tredjeplass i lagskytingen 30 meter militærpistol bak USA og Hellas. De andre på laget var Domenico Giambonini, Hans Egli, Joseph Jehle og Fritz Zulauf. Han var også med på laget som kom på tredjeplass på 300 meter rifle 3 stillinger bak USA og Norge. De andre på laget var Ulrich Fahrner, Fritz Kuchen, Werner Schneeberger og Bernhard Siegenthaler.

OL-medaljer
-----------

* Bronse 1920 Belgias flagg Antwerpen – Bronse i skyting, 30 meter militærpistol lagskyting Sveits’ flagg Sveits
* Bronse 1920 Belgias flagg Antwerpen – Bronse i skyting, 300 m rifle 3 stillinger, lag Sveits’ flagg Sveits

Referanser
----------

1. 1 2   www.sports-reference.com[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Gustave Amoudruz – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Gustave Amoudruz – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata
*Denne artikkelen handler om elva. For regionen i Tanzania, se Kagera (region).*
Samløpet mellom Kagera og Ruvubu.
Rusumofallene i Kagera
**Kagera** (også kalt **Akagera**) er ei elv i det sentrale Afrika. Den er ei tilløpselv til Victoriasjøen, og regnes ofte som Nilens fjerneste tilløp. Elva er rundt 400 kilometer lang.

Geografi
--------

Elva begynner i Burundi, og renner i østlig retning. Den er grenseelv over store deler av sitt løp, først mellom Rwanda og Burundi, deretter mellom Rwanda og Tanzania. Etter Rusumofallene snur elva (og grensa) mot nord og deretter nordvest til den møter grensa til Uganda. Her snur elva brått mot øst og er fremdeles grenseelv, nå mellom Tanzania og Uganda. Etterhvert snur elva gradvis mot sørøst og forlater grensa og renner inn i Tanzania, før den på den siste delen snur mot nordøst, krysser grensa igjen og renner inn i Uganda, hvor den munner ut i Victoriasjøen ved Mubanzi, fem kilometer nord for grensa.

Den største sideelva er Ruvubu, som den løper sammen med like ovenfor Rusumofossen. Elva har gitt navn til Akagera nasjonalpark i det nordlige Rwanda.

Historie
--------

Under folkemordet i Rwanda ble Kageraelva beryktet for TV-bildene av massakrerte mennesker drivende langs elva, som ved brua over Rusumofallene, hvor bildene viste flyktninger som rømte fra landet mens likene fløt forbi under brua. Ettersom Kagera drenerer hele Rwanda, unntatt områdene lengst mot vest, ble alle likene som hadde blitt dumpet i elver over hele landet etterhvert ført ned til Kagera, og deretter helt ned til Victoriasjøen, over 200 kilometer nedstrøms fra Rwanda. Dette førte i sin tur til at det ble erklært unntakstilstand rundt utløpet i Victoriasjøen i Uganda, hvor likene til slutt endte opp.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Kagera River – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** GeoNames
 |
**Edvard Nikolai Joakimsen** (født 12. februar 1867 i Borge i Lofoten, død 5. januar 1941 samme sted) var en norsk fisker, gårdbruker og politiker fra Venstre.

Joakimsen hadde utdanning fra Lofoten og Vesterålens amtsskole og fra middelskole i Hamar. Fra rundt 13 års alder dro han på fiske, noe han fortsatte med fram til 1909. I 1907 tok han over deler av farsgården. Samtidig var han i perioden 1892–1912 herredskasserer. Fra 1916 til 1933 var han fyrvokter på Ballstad fyr.

Han var medlem av herredsstyret i Borge fra 1899 til 1904 og så igjen fra 1908 og i ei rekke år. Han hadde mange andre verv i herredet og i den lokale Borge Sparebank. På nasjonalt plan satt han i flere departementsutvalg: fiskeforsyningskomiteen av 1916, selvangivelseskomiteen av 1916, komiteen om lønnsregulativ for leger av 1917 og formannskapslovutvalget av 1919.

Joakimsen representerte Lofoten krets av Nordland amt på Stortinget i fire valgperioder fra 1910 til 1921. I den første perioden, 1910–12, var han sekretær i næringskomiteen, deretter i 1913 formann i samme komite. I 1914-sesjonen var han permittert. Fra 1915 var han i vegkomiteen, der han var nestformann 1917–18 og formann 1919–21. Joakimsen var vararepresentant til Stortinget fra 1906 til 1909.

Referanser
----------

1. 1 2   Stortinget og statsrådet : 1915–1945. B. 1 : Biografier, side(r) 371[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Stortinget og statsraadet: 1814–1914. B. 1 D. 1 : Biografier A-K, side(r) 450[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2 3 4  Vilhelm Haffner: *Stortinget og statsrådet 1915–1945*, bind 1, Oslo 1949, side 371–372.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Edvard Nikolai Joakimsen hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata
**Radfjorden** er en fjord i Hordaland. Fjorden går på østsiden av Holsnøy i Meland kommune og vestsiden av Radøy.

Fjorden strekker seg i nordvest-sørøst retning og er med sine vel 210 meter dybde en god plass for reketråling. Fjorden er rik på fisk, fra Tjuvholmen i sør, til Bongnestraumen i nord. Det blir også tatt rikelig med kreps og krabbe i fjorden av lokale fritidsfiskere.

I Radfjorden er det tre større oppdrettsanlegg: Stolane, Sæbøholmane og Gjeltskjerneset i sør. Ved oppdrettsanlegga er det gode fiskeforhold for stor sei, som lokale fiskere nytter som agn i krabbeteinene.

De gamle kaiene i fjorden er på Holsnøysida: Revsgard kai, Gaustad og Furuskjegget kai. På Radøysida finn en Sæbøkaien og Vetåskaien. Disse kaiene er kommunale og tilgjengelig for offentlig bruk. Kaiane er i dag preget av forfall og flere bygder har tatt initiativ til å bevare denne delen av kystkulturen gjennom gjenoppbygging og restaurering.

Referanser
----------

1. ↑  Radfjorden på Norgeskart.no fra Statens kartverk

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
Radhanittenes handelsveier
**Radhanitter** (også kalt radanitter, hebraisk entall. **רדהני** *Radhani*, flertall **רדהנים** *Radhanim*; arabisk **الرذنية** *ar-Raðaniyya*) var i middelalderen jødiske handelsreisende. Begrepet er ikke ofte brukt i litteraturen fra denne perioden, så det er uvisst om begrepet refererte til et laug, en klan, eller om det ble brukt generelt om de jødene som reiste til Eurasia for å handle med varer.

Etymologi
---------

Man kjenner ikke nøyaktig betydningen av ordet *radhanitt*, men flere løsninger er foreslått. Mange vitenskapsfolk, som Barbier de Meynard og Moshe Gil, mener det refererer til et distrikt i Mesopotamia, som het «Radhan-landet» i arabiske og hebraiske tekster fra denne perioden. Andre framhever at senter for radhanittene var byen Ray (Rhages) i Persia (dagens Nord-Iran), og at navnet stammer derfra. Andre, som Cecil Roth og Claude Cahen, påstår det samme om Rhônedalen i Frankrike, som heter *Rhodanus* på latin. Disse argumenterer med at senter for radhanittenes aktivitet trolig var i Frankrike siden alle deres handelsruter startet her. Atter andre hevder at navnet stammer fra de persiske ordene *rah*, «vei, måte», og *dān*, «en som vet», slik at betydningen blir «en som kjenner veien».

Aktiviteter
-----------

Deres aktiviteter er dokumentert av blant annet ibn Khordadbeh, i *Boken om Veier og Kongedømmer*, skrevet ca. år 870. Han beskrev radhanittene som sofistikerte og mangespråklige. 4 handelsruter er framhevet i boken, alle starter i Rhône-dalen i Frankrike og går til Kina. De handlet varer som var sikre og få solgt, og som lot seg frakte over slike lange avstander, som krydder, parfyme, smykker og silke. De skal også ha fraktet med seg oljer, røkelse, våpen av stål, pels og slaver (særlig slavere).

Referanser
----------

1. ↑  Adler 1987
2. ↑  Northrup 2004
3. ↑  Bareket 2002

Litteratur
----------

* Adler, Elkan (1987). *Jewish Travellers in the Middle Ages*. New York: Dover Publications. s. 299-328.
* Bareket, Elionar (2002). Norman Roth, red. *"Rādhānites". Jewish Civilization: An Encyclopedia*. Routledge. s. 558-561.
* Northrup, Cynthia Clark m.fl. (2004). *Encyclopedia of World Trade: From Ancient Times to the Present*. M.E. Sharpe. s. 763-764. ISBN 0-7656-8058-0.
**Edvard Normann Rønning** (født 4. mai 1952 i Trondheim) er en norsk dramatiker, dramaturg og sceneinstruktør. Han har mastergrad i teater fra USA.

Karriere
--------

Fram til september 2005 var han leder av manuslinja på Den norske filmskolen på Lillehammer, en utdannelse han la grunnen for i 1997. Rønning har undervist på NTNU både i film og teater, og vært professor II i dramaturgi samme sted i 10 år. Han har vært dramaturg på Trøndelag Teater og i NRK. 

Rønning har videre holdt en rekke kurs i inn- og utland innenfor praktisk manusskriving. Han var med på å starte opp manusutviklingen på Statens Studiesenter for film, nå Filmutviklingen. Han har arbeidet som konsulent for Audiovisuelt produksjonsfond, Nordisk film og TV-fond, samt for en rekke produsenter og regissører.

Priser
------

Han har fått Ibsenprisen – Teatrets venners pris – samt vunnet andrepris i Nationaltheatrets konkurranse i forbindelse med frigjøringsjubileet.

Produksjon
----------

* Korallpalasset (2007),
* Nabo eller fiende? (2005),
* An-Magritt (2004),
* Olav The Raindeer (2003),
* En kjernesunn død (2001),
* Tigrene tar avspark (2001),
* Mogue (2000),
* Flettfrid tar saken (1999),
* Brooklyn (1997),
* Danseskolen (1994),
* Jordens hjerte (1993),
* Munken (1991),
* Pappa Bues flyttedag (1990),
* Himmelplaneten (1989),
* Jenta mi (1989),
* Vi gaar i hjorten (1989),
* An-Magritt (1988),
* Søndags-Nielsen (1987),
* Trøndersodd (1985),
* Snu på skillingen (1984),
* Store lille Otto (1984),
* Adrian (1983),
* I døde menns kjølvann (?),
* Septemberkvinnen (?)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Edvard Rønning på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) Edvard Rønning hos Sceneweb Rediger på Wikidata

  



|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forrige mottaker:Julian Garner | **Vinner av Ibsenprisen**(1990) | Neste mottaker:Marit Tusvik |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** ISNI
 |
**Adolf Vedro** (født 16. oktober 1890 i Narva, død 27. september 1944 i Haapsalu) var en estisk komponist og musikkpedagog.

Adolf Vedro studerte fra 1915 til 1917 kontrabass på konservatoriet i St. Petersburg. Han var der elev av folkemusikkspesialisten Nikolai Solowjow.

Fra 1920 til 1941 var Vedro dosent i musikkteori og kontrabass ved konservatoriet i Tallinn (i dag Estisk Musikakademi). Først i 1936 sluttet han studiet i komposisjon og kontrabass i Estlands hovedstad. Fra året etter fikk han tittelen professor. 

Ved siden av dette var Vedro aktiv som kritiker. Fra 1915 arbeidet han også som komponist. Hans verk omfatter fremfor alt stykker for klaver, symfoniorkester, orgel og kor. I 1932 komponerte han operaen Kaupo i nasjonalromantisk stil. I 1939 fulgte operaen *Muistne mõõk*. Hans verker griper dermed tilbake til Estlands mytiske fortid. Vedro sto selv nær den nyhedenske estiske religionen Taarausk. Han er begravet på skogkirkegården i Tallinn.

Referanser
----------

1. 1 2 3   Riemann's Music Dictionary, 12th Edition[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 15. desember 2014[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Estland MG Arkivert 19. desember 2007 hos Wayback Machine.

Litteratur
----------

* Helga Tõnson: *Adolf Vedro.* Tallinn 1963

Eksterne lenker
---------------

* Liv, verker, bilder (estisk)
* Kort biografi og verkfortegnelse (estisk)

  

Portal: Estland

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Geni **·** VIAF **·** VIAF **·** GND **·** ISNI **·** NKC **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
Satellittbilde av Biwasjøen.
**Biwasjøen** (japansk: 琵琶湖 - *Biwa-ko*) er den største innsjøen i Japan. Den ligger sentralt plassert i den sørlige halvdelen av hovedøya Honshu, like nordøst for den gamle hovedstaden Kyoto. Biwasjøen er en av de tjue eldste innsjøene i verden, med en historie som går fire millioner år tilbake i tid.

Innsjøen ligger i et fjellendt område, og blir forsynt av rundt 460 elver og bekker. Det er et stort artsmangfold, både av planter og dyr: 38 arter snegler (19 endemiske), 16 arter muslinger (9 endemiske) og 4 endemiske fiskearter. I tillegg finnes 70 arter av vannplanter. Innsjøen er hjem for 491 plantearter og 595 dyrearter. Det overvintrer rundt 50 000 vadefugler i et typisk år.

I 1914 begynte bønder å bruke Biwa perlemusling (*Hyrlopsis schlegeri*) for å kultivere ferskvannsperler. Dette var en suksess, og for en tid var begrepet Biwaperler synonymt med ferskvannsperler.[]

Biwasjøen forsyner rundt 14 millioner mennesker med vann. Mye industri i området er også avhengig av vann fra sjøen. Selv om sjøen ligger i et vernet området, er presset mot økosystemet stort: fra fritidsbruk, overfiske, tiltak for å begrense flom og avrenning fra landbruket. Fremmede rovfiskarter som blågjellet solabbor (*Lepomis macrochilus*) og lakseabbor (*Micropterus salmoides*) har siden 1980-tallet kommet til å dominere fiskelivet i sjøen.[]

* 
* Utsikt mot Ibukifjellet.Utsikt mot Ibukifjellet.
* Ukimodo-tempelet.Ukimodo-tempelet.
* Øredobber i gull med Biwaperler.Øredobber i gull med Biwaperler.

Referanser
----------

1. ↑  «Shiga Prefectural Government». Arkivert fra originalen 22. november 2015. Besøkt 8. april 2016.
2. ↑  World Wide Fund for Nature
3. ↑  «Shiga Prefectural Government». Arkivert fra originalen 22. november 2015. Besøkt 8. april 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Lake Biwa – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Lake Biwa – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** NDL **·** NKC **·** GeoNames **·** Ramsar
 |
Utsyn over Bitterfeld
**Bitterfeld** er en tidligere by (til 30. juni 2007), nå bydel i byen Bitterfeld-Wolfen i delstaten Sachsen-Anhalt i Tyskland.

Bitterfeld ble grunnlagt i 1153.

Bitterfeld er kjent for sine store kjemiske anlegg som blant annet VEB Chemiekombinat Bitterfeld. Industriområdet inngår i Mitteldeutsches Chemiedreieck. I dag har Bayer HealthCare (Bayer AG) produksjon i Bitterfeld.

Byen har tidligereogså hatt en mengde andre industrier, som keramisk industri og metallindustri, og er omgitt av et omfattende brunkullområde. I 1938 ble det her åpnet hva som da var Europas mest moderne institutt for metallforskning.

Bitterfeld har gitt navn til *Bitterfelder Weg* innen den tyske litteratur som tar sikte på den sosialistiske realisme som forfattere skulle gjengi i sin litteratur ut ifra det østtyske arbeidslivet.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Bitterfeld – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** NKC **·** GeoNames
 |

Portal: Tyskland
Forstørret humlevinge: - Ra:Radial cella, Ra.L.:Radial lengde CU: Cubitalceller(1,2 og 3), DI: Discoidalceller(1 og 2)
**Radialcellen** er en stor celle på humlevingen som brukes til å beskrive størrelsen på humler da dette er et mål som er lett å måle og har vist seg å være et pålitelig mål for humlenes størrelse. Man kan bruke en lupe med måleokular, eller et godt skyvelær til å måle lengden.  
  
Imidlertid er den lengden som er brukt Radiallengden **Ra.L.**, lengden fra starten av radialcellen til en liten vene eller tverribbe i overkant av den første cubitalcellen CU1 på figuren.
Fordi humlekroppen har mange ledd, som kan strekkes og bøyes, kan humlenes lengde variere etter hvor mye bakkroppen er strekt ut eller trukket sammen, og hodets posisjon. Her er det lett å bomme med 4-5 millimeter eller mer. Radialcellen derimot har konstant lengde i hele humlens voksne liv. **Ra.L.** har klare avgrensninger, og er således lett å måle svært nøyaktig og gir en klar indikasjon på humlens størrelse.

Se også
-------

* Humler
RepRap versjon 1.0 (Darwin)
RepRap versjon 2.0 (Mendel)
**RepRap-prosjektet** er et initiativ for å lage en hovedsakelig selvreplikerende maskin som kan benyttes til hurtig prototyping og produksjon. En maskin for hurtig prototyping er en 3D-skriver som kan bygge objekter basert på en datamodell. Et av målene for prosjektet er evnen til å reprodusere de delene som er nødvendig for å bygge en ny versjon av seg selv.

RepRap-designet og tilhørende programvare baserer seg på "Open Source"-prinsipper.

Komponenter
-----------

En RepRap bygges av en rekke komponenter, typisk:

* En ekstruder som kan smelte termoplast og klemme ut en tynn stripe plast
* 4 eller 5 stegmotorer
* Arduino-basert eller PIC-basert kontroller som styrer motorer og kommuniserer med PC
* Plastdeler for å montere disse sammen
* Standardkomponenter som skruer, muttere, kulelager, gjengestenger og glatte stenger.

En RepRap kan lage alle plastdelene som trengs for å bygge en ny RepRap, mens resten anses for å være standardkomponenter. Det finnes andre 3D-printere som er Open Source, men de regnes ikke som en RepRap om de ikke kan printe alle spesialdelene for å lage en tilsvarende maskin.

Materialer
----------

Materialet som brukes med RepRap er plast som kan smeltes med varme og som stivner igjen. De vanligste typene som er i bruk er:

* ABS – Akrylnitril-butadien-styren (samme materiale som i LEGOklosser)
* PLA – Polymelkesyre

ABS er veldig robust, men kan gi noen uheldige avgasser når det smeltes. PLA er noe hardere og sprøere enn ABS, men er bionedbrytbart og ikke giftig.

Annen info
----------

Det er god skikk å skrive ut deler til to nye maskiner som man gir bort eller selger til kostpris, for å spre utbredelsen av RepRap-maskiner. I tillegg er det en god ide å skrive ut et sett med deler til, så man har reservedeler til seg selv. En RepRap kan betale seg ved å printe nye RepRap-deler som selges på eBay eller på reprap.no.

Se også
-------

* Prusa i3, en kommersiell 3D-skriver basert på RepRap Mendel
* Sammenligning av 3D-skrivere

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) RepRap – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* RepRap.no – Norsk RepRap-miljø
Repetisjonstegn
Et **repetisjonstegn** er et symbol innen musikknotasjon som angir at en seksjon i et musikkverk skal gjentas. Hvis et verk har kun ett repetisjonstegn, betyr det at det gjentas fra begynnelsen. Et korresponderende tegn som står andre veien angir hvorfra det skal gjentas.

Repetisjonstegn med første og andre hus
Dersom en repetisjon trenger en annerledes avslutning, kan man bruke klammer over taktene med nummer som angir hva som spilles hhv første og andre gang (eller flere ganger). Disse kalles «første og andre hus».
  


| * v
* d
* r
Musikknotasjon |
| --- |
| Notesystem | 
* Takt og taktstrek
* Nøkkel
* Da capo
* Dal segno
* Fortegn
* Hjelpelinje
* Modus
* Skala
* Prøvetegn
* Repetisjonstegn
* Taktartsangivelse

 |
| Noter | 
* Punktering
* Forslag
* Noteverdi
	+ Notebjelke
	+ Notehake
	+ Notehode
	+ Notehals
* Pause
* Triol
* Helmholtznotasjon
* Scientific pitch notation

 |
| Artikulasjon | 
* Dynamikk
* Ornament
* Portato
* Aksent
* Legato
* Tenuto
* Marcato
* Staccato
* Staccatissimo
* Bue
* Fermate

 |
| Relatert | 
* Besifring
* Generalbass
* Grafisk notasjon
* Leadsheet
* Neume
* Tabulatur

 |
**Eva Skaar** (født 29. april 1954 i Tvedestrand) er en norsk billedkunstner, bosatt i Oslo. Hun arbeider i hovedsak med oljemalerier, ofte i et formspråk i grenseland mellom figurativt og abstrakt.

Skaar har utdannelse fra Statens håndverks- og kunstindustriskole (1976–1980) og fire år ved Statens kunstakademi (1980–1984). I over 20 år har hun hatt eget atelier på Tøyen i Oslo. Hun maler ofte med en kraftig koloritt med tykke penselstrøk og legger gjerne oljemalingen lag på lag, noe som gir arbeidene hennes dybde og stofflighet. I 1993 og 1995 deltok Skaar på Høstutstillingen, og hun har deltatt på Sørlandsutstillingen fem ganger (1980, 1981, 1983, 1986 og 1990). Hun har hatt separatutstillinger blant annet fire ganger på Galleri Heer i Oslo, på kunstforeninger i Kongsberg (1995), Tvedestrand (1992), Kragerø (1995) og Ski kunstforening (2006).

Skaars kunst er innkjøpt av Riksgalleriet (1984), Tvedestrand kommune (1983 og 1992) og Kragerø kommune (1985). Hun har gjennom årene mottatt en rekke stipender og fire ganger har hun mottatt stipend fra Vederlagsfondet (siste gang i 2006). 

Eva Skaar har medlemskap i Norske billedkunstnere (NBK) og Landsforeningen Norske Malere (LNM).

Referanser
----------

1. ↑   Norsk kunstnerleksikon, nkl.snl.no, besøkt 4. desember 2016[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   KulturNav, KulturNav-ID 113cfe26-ce9d-4095-8bc4-aaba13ad8880, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  *Norsk kunstnerleksikon*, I-IV (1982-1986)
4. ↑  Kari Løvdal: «I en skaperprosess» i *Tvedestrandsposten,* 24. desember 2011, s. 8
5. ↑  Marianne Drivdal: «Skaar stiller ut på galleri Heer i Oslo: Separatutstilling med 20 malerier» i *Tvedestrandsposten* 26. september 2013
6. ↑  Skaars CV på Galleri Heers hjemmesider (besøkt 23. april 2015)

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Norsk kunstnerleksikon **·** BIBSYS **·** VIAF **·** KulturNav
 |
**Dustin Byfuglien** (født 27. mars 1985) er en amerikansk profesjonell ishockeyspiller for Winnipeg Jets i National Hockey League (NHL).

Tidlig liv
----------

Byfuglien ble født i Minneapolis, Minnesota, av moren Cheryl Byfuglien og faren Ricky Spencer. Moren har norske aner, og hans far har afrikansk-amerikanske. Morens oldeforeldre, Erik Knutsen Byfuglien og Inger Olsdatter, født Nordengen, kom fra Etnedal/Valdres Norge og bosatte seg i Minnesota. «Dustin har aldri vært i Norge, men han kjenner godt sine aner, og er stolt av sin norske bakgrunn,» uttalte moren Cheryl Byfuglien til VG. Moren flyttet til Roseau med Dustin for å være nærmere sin familie mens faren ble i Minneapolis for å fortsette studiene. Foreldre ble aldri gift. I Roseau ble Dustin Byfuglien introdusert til ishockey. Hans stefar, Dale Smedsmo, spilte fire kamper for NHL med Toronto Maple Leafs i 1972 og 110 kamper for World Hockey Association (WHL), en konkurrerende liga for NHL.

På grunn av manglende muligheter til akademiske studier i Roseau flyttet Byfuglien først til Chicago og spilte ishockey for ungdomsklubben Chicago Mission AAA (spillere under 18 år), men flyttet deretter til Canada hvor han spilte for betydelige ishockeyklubber i WHL inntil han ble plukket opp av Chicago Blackhawks i 2003.

Spillekarriere
--------------

I begynnelsen av sesongen 2007-2008 var han forsvarsspiller, men ble flyttet opp som høyre ving for å gi laget en større kropp i nærheten av nettet, et eksperiment som har vist seg heldig.

I hans tredje sesong utmerket han seg betydelig og ble den første spiller fra Rockford IceHogs, et ishockeylag i American Hockey League (AHL) og farmerlag for Chicago Blackhawks, som fikk prisen som *Ukens beste spiller for AHL* da han skåret et mål og hadde fem assisterende mål i fire kamper. Byfuglien hadde syv poeng i åtte kamper med Rockford og ble tatt opp i Chicago Blackhawks den 3. november og vendte aldri tilbake til IceHogs. Han hadde et mål i sitt først skift for Blackhawks i sesongen 2007-2008 mot St. Louis Blues og fikk sitt første hat-trick (tre mål i en kamp) mot Phoenix Coyotes den 30. november. Han avsluttet tett for det femte for laget med 19 mål og 36 poeng for sin tredje sesong med laget, alle mens han gjorde en overgang til forward for laget.

Den 23. mai 2010 ble han den første spilleren som skåret tre avgjørende mål i en serie da Chicago beseiret San Jose Sharks i fire kamper, noe som bidro til at laget gikk til finalen i Stanley Cup.

Referanser
----------

1. ↑  «Norske» Dustin Byfuglien er NHL-sluttspillets heteste
2. ↑  Rogers, Jesse (5. juli 2010): «Byfuglien has found emotional side». ESPN.com.
3. ↑  Ziemer, Brad (5. juni 2010): «Dustin Byfuglien: Did you know...» Arkivert 10. januar 2011 hos Wayback Machine.. Vancouver Sun (Vancouver).

Eksterne lenker
---------------

* (en) Dustin Byfuglien – National Hockey League (NHL) Rediger på Wikidata

* (en) Dustin Byfuglien – Hockeydb.com Rediger på Wikidata

* (en) Dustin Byfuglien – Hockey-Reference.com Rediger på Wikidata

* (en) Dustin Byfuglien – Eliteprospects.com Rediger på Wikidata
* Youngblood, Kent: *A long road from Roseau to success*, Star Tribune Minnesota 19. januar 2007
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Indonesias flagg Indonesia |
| Svømming |
|  Asian Para Games |
| Bronse | Incheon 2014 | 100m rygg T6 |

**Agus Ngaimin**, også **Agus Ngaiman** (født 17. august 1984 er en indonesisk handikappet svømmer, som konkurrerer i klassen S6, SB5 og SM6.

Bakgrunn
--------

Ngaimin fikk polio da han var to år gammel, og ble lam fra livet og ned. Han deltok i sitt første nasjonale svømmestevne (Jawa Tengah untuk Porcanas XII) i 2004, der han vant gull.

Idrettskarriere
---------------

2006
Han deltok ved FESPIC Games (Far East and South Pacific Games for the Disabled) i 2006 i Kuala Lumpur, der han vant fire medaljer i klassen S7. Han vant 100 meter rygg, fikk sølv på 50 og 100 meter fri, og han fikk bronse på 400 meter fri.

2010
Ved Asian Para Games 2010 i Guangzhou fikk han én sølvmedalje.

2011
Han fikk fem gullmedaljer ved ASEAN Para Games i 2011. Han satte her ny sørøstasiatisk rekord på 100 meter fri i klassen S6.

2012
Ngaimin ble tatt ut til sine første paralympiske leker i 2012, ved Paralympiske sommerleker 2012 i London. Han skulle her delta på 100 meter rygg, men stilte ikke til start.

2014
Ved Asian Para Games 2014 fikk han bronse på 100 meter rygg. På 50 meter fri endte han på 5.-plass, og på 100 meter fri kom han på 12.-plass. Det indonesiske laget på 4 x 100 meter stafett ble diskvalifisert. 

2015
Han deltok ved VM i svømming 2015, og på 50 meter fri kom han på 7.-plass. Han deltok også på 100 meter rygg, men ble der slått ut i innledningsheatet. 

2016
Ved EM i svømming 2016 fikk han 4.-plass på 50 meter butterfly som beste resultat. Han kom på 6.-plass på 100 meter rygg, 9.-plass på 100 meter fri, 10.-plass på 50 meter fri og 11.-plass på 400 meter fri.

Han deltok ved Paralympiske sommerleker 2016 i Rio de Janeiro i Brasil, der han var Indonesias flaggbærer ved åpningsseremonien. Hans beste plassering ble 11.-plass på 400 meter fri. På 100 meter fri kom han på 18.-plass, og på 50 meter fri på 20.-plass. På de øvrige distansene ble han slått ut i innledningsheatet.

Referanser
----------

1. ↑  Antara News - *Penantian delapan tahun Agus Ngaimin" [Agus Ngaimin's Eight Year Wait* (arkivert), besøkt 10. desember 2016.
2. ↑  9th FESPIC Games Kuala Lumpur 2016 - *Medal Audit - Indonesia* (arkivert), besøkt 10. desember 2016.
3. ↑  Yahoo News - *Indonesia Raih 1 Emas di Asian Paragames*, besøkt 10. desember 2016.
4. ↑  Metro TV News - *Perenang Agus Ngaimin-Musa Karubaba Masing-masing Raih 5 Emas*, besøkt 10. desember 2016.

Eksterne lenker
---------------

* Profil hos IPC
* Rio 2016 - Agus Ngaimin
* London 2012 - Agus Ngaimin
* Profil hos FESPIC Games 2006
**Al Kooper** (født **Alan Peter Kuperschmidt**; 5. februar 1944) er en amerikansk låtskriver, plateprodusent and musiker fra Brooklyn i New York.

Kooper har spilt på hundrevis av album med artister som Jimi Hendrix, The Who, Alice Cooper, Cream og B. B. King.

Det er Al Kooper som spiller orgel på «Like a Rolling Stone» med Bob Dylan i 1965, han spilte også med Dylan på Newport Folk Festival samme år. Han spilte orgel og gitar på *Blonde on Blonde* i 1966.

Han startet Blood, Sweat & Tears i 1967, men ga seg etter debutalbumet, *Child Is Father to the Man*, selv om han skrev de fleste sangene.

I 1968 ga han ut sitt første album *I Stand Alone*, og spiller sammen med Stephen Stills og Mike Bloomfield på albumet *Super Session*. Han spiller gitar med Rolling Stones på *Metamorphosis*-versjonen av «Memo from Turner» innspilt i 1968, og piano, orgel og valthorn på deres «You Can't Always Get What You Want» fra *Let It Bleed* i 1969.

Han flyttet til Atlanta i 1972 hvor han oppdaget Lynyrd Skynyrd, og produserte og spilte på deres tre første album, blant dem sangen «Free Bird» i 1973, og slageren «Sweet Home Alabama» fra albumet *Second Helping* i 1974.

Han har hatt en suksessfull solokarriere siden da, skrevet musikk for film, og har også forelest i musikalsk komposisjon. Han fortsetter å opptre live.

Referanser
----------

1. ↑   Nederlandse Top 40, Nederlandse Top 40 artist ID al-kooper, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Carnegie Hall linked open data, Carnegie Hall agent-ID 20869, besøkt 2. mai 2022[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Al Kooper bidrag @ discogs
4. ↑  *Child Is Father to the Man* @ discogs

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Al Kooper – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Al Kooper på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) Al Kooper hos The Movie Database Rediger på Wikidata
* (en) Al Kooper på Apple Music Rediger på Wikidata

* (en) Al Kooper på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Al Kooper på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Al Kooper på Spotify Rediger på Wikidata

* (en) Al Kooper på Songkick Rediger på Wikidata

* (en) Al Kooper på AllMusic Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NLA **·** NKC **·** CiNii **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |
Blyantspisser med to hull, for ulike blyantdimensjoner.En **blyantspisser** er et verktøy som er konstruert for å avdekke «blyet» (egentlig grafitten) i en blyant og samtidig gi en jevn form på treverket grafitten er innlimt i. Bruk av kniv til spissing hadde ofte til ulempe at tilskjæringen ble ujevn og spissen tilsvarende.

Spissere av enkleste type består av et skjæreblad som er montert på en holder. Holderen har utsporing til å stikke inn blyanten i, og enten blyanten eller spisseren dreies slik at skjæret virker. Det følger ofte med en innkapsling som samler opp flis og støv. 

Mere avanserte spissere har fresevalser som er montert på en aksling med sveiv inne i et lite hus, med innføring av blyant i motsatt side av sveiven. Her sørger en fjær for at blyanten trekkes inn etter hvert som den spisses, og flis og støv samles i en skuff under fresevalsen. Maskinen var gjerne utstyrt med en bordklype, slik at den sto på fast plass. Slike var vanlige i miljøer der blyantspissing forekom ofte, som på kontorer og skoler.

Bruk av blyant som skriveredskap har avtatt etter at kulepenner, tusjer og trykkblyanter har blitt vanligere. En vil derfor finne færre blyantspissere i vanlig bruk.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Pencil sharpeners – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND
 |
**René Zografos** (født 1966 i Oslo) er en norsk forfatter, journalist og fotograf. 

Zografos er utdannet journalist fra MI/Norges kreative fagskole og har tatt fotoutdanning på Bilder Nordic School of Photography. Zografos begynte som journalist i magasinet KK i 2001 og har deretter jobbet for flere riksdekkende medier. Han har også utviklet brettspill for Egmont/Damm, deriblant «Dyregjettespillet».

I 2009 debuterte Zografos med barneboken *Dyregjetteboka*, oppfølgeren *Bilggjetteboka* kom ut i 2010. I 2012 utga han *Stinke og stanken*, en bildebok illustrert av Åshild Irgens.

Zografos er også låtskriver og har vunnet flere priser for sine låter.[] Han ble anbefalt artist i amerikanske «Song of the Year Contest» i 2009.[]

Han har tidligere vært aktiv innen barfot, og fikk i 1999 ærespris fra Norges Vannskiforbund for å fremme barfot-sporten i Norge. Han vant bronse i 1998 i barfot-NM i grenen trick.[]

Referanser
----------

1. ↑  René Zografos hos Omnipax Forlag

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** ISNI **·** SUDOC
 |
Zhugqu (rose) i prefekturet Gannan (gult) i provinsen Gansu i Kina
**Zhugqu** eller **Zhouqu** (kinesisk: 舟曲县; pinyin:  *Zhōuqū Xiàn*) er et fylke i provinsen Gansu i Folkerepublikken Kina. Det ligger i det autonome prefekturet Gannan for tibetanerne.

Befolkningen var på 129 858 innbyggere i 1999.

Fylkets hovedsete er storkommunen Chengguan (城关镇). Dette fylket var da et av de få i Gannan (kanskje det eneste) der tibetanerne ikke er den største folkegruppe.

Under storflommene i Kina sommeren 2010 ble Zhugqu i august hardt rammet som følge av jordskred som førte til at elven Bailong jiang svulmet opp meget raskt, med mange omkomne.

Etnisk sammensetning (2000)
---------------------------

Ved folketellingen i 2000 hadde Zhugqu 127.889 innbyggere.

| Folkegruppe | Antall | Andel |
| --- | --- | --- |
| Han | 84.402 | 66% |
| Tibetanere | 43.197 | 33,78% |
| Hui | 197 | 0,15% |
| Manju | 30 | 0,02% |
| Mongoler | 24 | 0,02% |
| Yi | 10 | 0,01% |
| Zhuang | 7 | 0,01% |
| Andre | 22 | 0,02% |

Referanser
----------

1. ↑  National Population Statistics Materials by County and City – 1999 Period, *i* China County & City Population 1999, Harvard China Historical GIS
2. ↑

Litteratur
----------

* Andreas Gruschke: *The Cultural Monuments of Tibet’s Outer Provinces: Amdo – Volume 2. The Gansu and Sichuan Parts of Amdo*, White Lotus Press, Bangkok 2001.
* Tsering Shakya: *The Dragon in the Land of Snows. A History of Modern Tibet Since 1947*, London 1999, ISBN 0-14-019615-3

Eksterne lenker
---------------

* Informasjonsside Arkivert 12. januar 2009 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |