recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Størker Jakobsen Jørstad** (født 1866 i Snåsa, død 1922 i Snåsa) var gårdbruker på Søndre Jørstad og ordfører i Snåsa i én valgperiode 1920–1922.

Han hadde sittet tre perioder i kommunestyret da han ble valgt til ordfører, to av dem i formannskapet. Da han døde i september det siste året i ordførerperioden overtok varaordfører Arne H. Five ordførervervet ut året. Jørstad representerte Venstre.

Jørstad hadde i ungdommen går to år på amtsskolen i Nord-Trøndelag, med Ola Five som rektor, mens skolen var på Snåsa 1884–86. Han var litterært orientert, hadde deltatt på de store folkemøtene med Bjørnson og Qvam på Stiklestad, og var med i ungdomslaget. Jørstad var også med på å stifte Snåsa Arbeidersamfund i 1886. Han overtok gården Søndre Jørstad etter faren Jakob i 1899; enka Olea drev gården til dattera Hjørdis Moen overtok i 1937.

Ved hans død skrev bygdedikteren Lina Jørstad et minnedikt som ble trykket i *Indhereds-posten* I et upublisert manus fra 1920-årene skrev lokalhistorikeren Hans Skar at Jørstad var «gåverik» og en «sers dugande mann, rett-tenkt og grei i all si ferd».

Referanser
----------

1. 1 2   www.disnorge.no[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3  Sandnes, Jørn (1960). *Snåsaboka. 2. Bygdehistorien etter år 1800*. Kommunen. s. 306, 312.
3. ↑  Størker J. Jørstad; Gravminner i Norge
4. ↑  «Ordførar Størker Jørstad». *Indhereds-posten 18. oktober 1922*. Steinkjer. 1922. s. 1. . Begravelsesreferat.
5. 1 2 3 4  «Størker Jørstad». *Kumur, årsskrift for Snåsa historielag* 2013. Side 30-31. R. Velde er oppført som forfatter.
6. ↑  Skavlan, Gunnar (1962). *Snåsaboka. 4. Brukarhistoria*. Kommunen. s. 413.
7. ↑  *Indhereds-posten 11. oktober 1922*. Steinkjer. 1922. s. 1.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister
 |
**Fur** (den tidligere skrivemåten **Fuur** brukes også) er en liten øy i Limfjorden, nord på Jylland i Danmark. Øya ligger like nord for Salling og har 767 innbyggere (2020). Høyeste punkt er gravhaugen Stendal høje fra bronsealderen, 75 m.o.h.

Der er fergeoverfart fra Branden på Salling-siden til Fur med fergen «Sleipner-Fur», overfarten tar 3-4 minutter.

Øya er på 22 km² og var inntil 1860 skogløs. I dag er det skog flere steder. Erosjon etter istiden har gravd ut dype kløfter i landskapet, slik det ses i Langstedhuller.

Mot sør er øya lav og fruktbar, mot nord er der høyere lyngkledde bakker og klipper med kiselgur, samt jernsandstein (rødstein). Kiselguret anvendes til produksjon av spesialtegl. I kiselguret finnes det fossiler som er ca. 55 millioner år gamle. Fossilene av dyr og planter kan ses på Fur Museum.

De gamle landsbyene på øyas sørside er nå tilnærmet sammenvokst til en langstrakt bebyggelse. På øyas nordlige og østlige del er det flere sommerhusområder. Øya har en skole med 0.–7. klassetrinn og en kombinert barnehage og skolefritidsordning (SFO). Fur skole er en del av Fursund skole, som også omfatter skolen i Selde.

På en skråning over Nederby ligger den lange blytekte og hvitkalkede Fur kirke, også kalt Sankt Mortens kirke fordi den er viet til ham. Den er reist før 1126, for i 1166 mottok pave Alexander III en bekreftelse fra biskoppen i Viborg på at forgjengeren mer enn førti år tidligere hadde mottatt Sankt Mortens kirke på Fur som gave fra kirkens tre grunnleggere, trolig de tre storbøndene Gutchi, Atti og Agii, samt presten Bo. Kirkens nåværende bygning er av nyere dato, og i tårnets vestlige side er det i 13 meters høyde et uthugget ansikt til minne om en bygningarbeider som falt ned.

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑
6. ↑  Fur kirke
7. ↑

Eksterne lenker
---------------

* (en) Fur (Limfjorden) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (da) Fursund turistforening

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** GeoNames
 |

Portal: Danmark
**Større båndmetallfly** (*Diachrysia chrysitis*) er en sommerfugl som tilhører familien nattfly (Noctuidae). Den er utbredt nord til Nordland i Norge. Arten er meget nærtstående til mindre båndmetallfly (*Diachrysia stenochrysis*), det er usikkert om de to bør betraktes som egne arter.

Utseende
--------

Et middelsstort (vingespenn 35 – 39 mm) nattfly, vingene brune med to brede metallbånd. Den ligner sterkt på mindre båndmetallfly (*Diachrysia stenochrysis*), men denne har nesten alltid de to metalliske båndene forbundet med en bred bro. Forkroppen er gulbrun med en høy tverrkjøl av oppstående, hårlignende skjell og en oppstående skjelldusk over scutellum. **Forvingen**s grunnfarge er brun, men store delen av overflaten er dekket av to brede, grønnaktig gullglinsende tverrbånd, det ytre av disse når ut til ytterkanten. Båndene er ofte forbundet med en smal bro i vingens bakre del. Nyre- og ringmerkene er svartkantet, men skiller seg ikke i farge fra resten av vingen. Ringmerket er vanligvis delt i to små ringer. **Bakvingen** er gråbrun med brungule frynser.

Levevis
-------

Den kan finnes i mange ulike habitater. Larvene, som overvintrer, lever på brennesle (*Urtica dioica*) og andre lave planter. De voksne sommerfuglene flyr i juni – juli, i sør kan de også ha en andre generasjon som flyr i august – september.

Utbredelse
----------

Den er utbredt over hele Europa og østover i alle fall til det vestlige Sibir. Utbredelsen lenger øst i Asia er uklar siden arten har blitt forvekslet med flere lignende arter. I Norge er den vanlig nord til Nord-Trøndelag, det finnes også ett funn fra Nordland.

Referanser
----------

1. 1 2  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 23. juli 2020. Besøkt 23. juli 2020.

Kilder
------

* Aarvik, L. Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) *Catalogus Lepidopterorum Norvegiae*. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe/Norsk Institutt for Skogforskning. ISBN 82-995095-1-3
* Norges sommerfugler, vanlig båndmetallfly:
* Nettsiden *Svenska Fjärilar*, med bildegalleri:
* *Diachrysia chrysitis* på UK moths:

Eksterne lenker
---------------

* (en) *større båndmetallfly* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *større båndmetallfly* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *større båndmetallfly* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *større båndmetallfly* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *større båndmetallfly* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *større båndmetallfly* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Diachrysia chrysitis* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Diachrysia chrysitis* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Diachrysia chrysitis* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**Åke (Stan) Hasselgård** 
(født 4. oktober 1922 i Sundsvall,
død 23. november i Decatur, Illinois)
var en svensk jazzmusiker (klarinett) som
gjorde bebop-karriere i USA.

Han vokste opp i Bollnäs og startet med klarinetten 16 år gammel. Ved Universitetet i Uppsala spilte han i
*Royal Swingers*, i 1945 var han i kvintett med Arthur Österwall på Nalen, og startet sin egen *Royal Singers* group før han var to år i Simon Brehm sin sekstett. Han reiste til New York City sommeren 1947 og med artistnavnet «Stan Hasselgard» spilte
med storhetene Jack Teagarden og Max Roach og ble sogar solist i Benny Goodmans sekstett i 1948.
Hans gjorde flere opptak som ble utgitt, det siste 16. november 1948, fire dager før sin død i en bilulykke.

Premier
-------

* Django d'Or 2002 posthumt

Referanser
----------

1. ↑   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 17. februar 2009. Besøkt 12. september 2009.

  

Portal: Jazz

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |
«**Den fattige og den rike**» er et skillingstrykk av ukjent opprinnelse. Alf Prøysen samlet denne inn på 1950-tallet til sin visespalte i «Magasinet for alle», og den er også tatt med i samlingen De gamle visene med Alf Prøysen, utgitt på Forlaget For Alle i 1972.
Viseteksten kan spores tilbake til Tyskland og Nederland på 1400-tallet, og det finnes også nedtegnelser fra 1500-tallet, med nokså lik tekst som denne. Når det gjelder melodien, er det bevart flere ulike melodier, de eldste fra 1500-tallet. Visa har vært sunget i Danmark på 1500-tallet, og finnes i visebøker fra denne perioden. Den har også vært brukt som sanglek. I Sverige er de eldste beleggene fra 1800-tallets begynnelse.

Teksten
-------

**1.**Der ginge to piker alt nede ved en strand  

for at plukke de blomster så skjønne,  

den ene hun var nå så hjertelig glad  

den andre hun var så bedrøvet.  

  

**2.**Den rike hun sagde til den fattige så  

o hvorfor er du blevet så bedrøvet,  

o si meg har du mistet din far eller mor  

eller haver du mistet din ære.  

  

**3.**Nei jeg har ikke mistet min fader eller mor  

og gud han beskytter min ære,  

men jeg sørger aller mest for den fagre ungersvend  

som vi begge to holder så kjære.  

  

**4.**Og ungersvenden sto ikke så langt der i fra  

og hørte på begge deres tale,  

O Gud o store Gud som i det høye bor  

si hvem av disse to skal jeg tage.  

  

**5.**Tager jeg nu den som rikdommen har  

og later den fattige bort fare,  

da kommer hun at gråte i alle sine dager  

og felle så modige tårer.  

  

**6.**Og ungersvenden gikk da litt lenger frem  

så tok han den fattige ved hånden,  

og jeg skal være din og du skal være min,  

vi skal leve lykkelig til sammen.  

  

**7.**Å ungersvend, å ungersvend hva tenker du på  

som tager den fattige ved hånden,  

nei tag du heller meg som rikdommen har  

og lader den fattige bort fare.  

  

**8.**Nei rikdommen er blott et lån ut av Gud  

men fattigdommen er en belønning,  

thi den som penger har han er nå sjelden glad  

den fattige fornøyer seg med lite.  

  

**9.**Og eplet det henger jo aldri så høyt  

det må jo til jorden ned falle.  

Thi bliver man forlatt av sin hulde hjertevenn  

så bliver man forlatt av dem alle.

Kilder
------

* Sangene i våre hjerter av Elin Prøysen, Damm 2007
Topografisk kart over Livingston Island, Greenwich, Robert, Snow og Smith Islands.
**Ficheto Point** (Nos Ficheto) er et isfritt nes på nordøstkysten av Varna Peninsula på Livingston Island i Antarktis på sørøstsiden av innløpet til Dragon Cove. Channel Rock (62°27′47,8″S 60°04′51,5″V 62°27′47,8″S 60°04′51,5″V﻿) ligger like nordvest ved McFarlane Strait, 1,3 kmnordøst for Ficheto Point og 920 meter sør-sørvest for Meade Islands.62°27′47,8″S 60°04′51,5″V Området ble besøkt av selfangere på 1800-tallet.

Neset er oppkalt etter den kjente bulgarske arkitekten og billedhuggeren Nikola Fitsjv – «Kolju Fitsjeto» (1800-1881). Channel Rock ble kartlagt og navngitt av Discovery Investigations i 1935.

Ficheto Point ligger 2,3 km sørøst for Williams Point, 800 meter øst-sørøst for Sigritsa Poin t, 1,3 km øst for Sayer Nunatak og 2,9 km nordvest for Pomorie Point.

Kilder
------

Eksterne lenker
---------------

* SCAR Composite Gazetteer of Antarctica.

Portal: Antarktis

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** SCAR

 |
**Incheonbrua** er ei bru i Sør-Korea, som åpnet 26. oktober 2009, etter fire års konstruksjonsarbeid. Brua ble den andre forbindelsen mellom Yeongjongøya og Incheon. Veiprosjektet på tilsammen 21,38 km, består av offentlig finansierte deler i hver ende og en privatfinansiert del på en lengde av 12,34 km i midten.

Skråkabelbrua er den mest iøynefallende delen av bruprosjektet, men også den delen av prosjektet som var vanskeligst å få til. Hovedtårnet er på 230,5 meter høyde med tilsammen fem spenn, der det lengste er på 800 meter, mens den flankeres av to mindre spenn på henholdsvis 260 og 80 meter. Inntil midtseksjonen er det bruseksjoner med spenn på 150 meter, mens mindre viadukter er på 50 meters lengde mot land. Veiprosjektet kostet 1,4 milliarder USD.

Prosjektet åpner en direkte transportmulighet mellom Incheon internasjonale lufthavn og Songdo.

Den privatfinansierte delen av prosjektet er det Incheon Bridge Corporation som står bak, mens den offentlige delen av prosjektet styres av Korea Expressway Corporation mens Korean Ministry of Land, Transport and Maritime Affairs (MLTM) var prosjektleder.

Mange har klaget over en manglende avkjøringsvei ved brua, slik at mange uten egentlig å ville det er tvunget til å fortsette, blant annet gjennom innkrevingspunktet for bompenger, som koster 5500 won, kjøre over og snu, og betale det samme på veien tilbake.

Hendelser
---------

3. juli 2010, ble tolv mennesker drept i en busskollisjon på brua.

Buebro
------

Incheonbrua er ikke bare en skråkabelbro. Den er en buebro også. På Incheon-siden av brua er det en liten rød bue.

Galleri
-------

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*

Referanser
----------

1. ↑  On July 3rd 2010, Eleven killed in bus crash in Incheon Bridge, Seoul Arkivert 2. oktober 2012 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Incheon Bridge – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Offisielt nettsted
* (en) Roadtraffic Technology
* (en) DYWIDAG Post-Tensioning System incorporated into Korea’s largest bridge construction project

Portal: Korea
**Åke Berg** (født 18. september 1946 i Larvik) er en norsk billedkunstner som særlig har arbeidet med maleri og grafikk.

Bakgrunn og arbeid
------------------

Åke Berg har utdannelse fra Oslo Tegne- og Maleskole, Statens håndverks- og kunstindustriskole (SHKS), der han blant annet studerte under Egil Weiglin og Hans Normann Dahl. I tillegg har han tatt tilleggsutdannelse som grafiker ved SHKS og Norsk Kunstakademi med Dag Hofseth og Svein Johansen som lærere.

Åke Berg har hatt en mengde utstillinger og foretatt utsmykninger flere steder i Norge, blant annet i Larviks nye politihus. Han beskrives som en romantisk kolorist med vakre og ukontroversielle motiver, ofte hentet fra Vestfoldlandskapet som han er sterkt knyttet til.

Berg har undervist ved malekurs i inn- og utland, blant annet ved Den nordiske malerskole i Frankrike. Han hadde et atelieropphold ved 
Cité internationale des Arts i Paris i 1998.

Åke Berg er bosatt på Bjønnes utenfor Larvik.

Stipend
-------

* 1984: Tjølling kommunes kulturstipend

Referanser
----------

1. ↑   Artists of the World Online, AKL Online kunstner-ID 42282542[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Hjemmeside

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF
 |
Wokking Foto: Jan van der Crabben 
**Wokking** (*vokking* i bokmål eller *wokking* i bokmål og riksmål; kinesisk: 炒, pinyin: *chao*) er siden Tangdynastiets tid en vanlig matlagingsteknikk i Kina som i nyere tid har vunnet popularitet også i andre deler av verden.

Beskrivelse
-----------

Ingrediensene skjæres i små biter som deretter stekes raskt under omrøring og/eller kast i en svært varm krummet stekepanne, eller wok, eventuelt med litt væske tilsatt på slutten. En lignende teknikk, som anvender en enda varmere panne kalles på kinesisk bao (爆). Wokingteknikken kom til Kina fra Sentral-Asia og tillater matlaging ved bruk av svært lite brensel, en fordel i store deler av Kina.

Uttrykket *wokking*
-------------------

På norsk har man ikke tatt etter de fleste andre språks betegnelse som er mer beskrivende for teknikken, og viser heller til stekeredskapet. På nettstedet «matprat» brukes verbformen med to k'er.. På svensk heter det å «snabbsteka» (snøggsteking, rask steking), på engelsk «stir-frying» (fordi det hele tiden bør røres [stir] mens det stekes].

Wokking utenfor Kina
--------------------

Metoden har, trolig fra Kina, spredd seg til omkringliggende områder som Thailand, Korea, Japan, Vietnam, Indonesia og Malaysia. Nasjonale og lokale variasjoner forekommer, for eksempel skjærer man i Kina som regel ingrediensene i like store biter som stekes i forskjellig tid, mens man i Thailand ofte skjærer dem i forskjellige størrelser så de blir klare etter samme tid i woken.

Med kinesiske emigranter, og spesielt i takt med Kinas økonomiske frammarsj, har wokking blitt betydelig vanligere selv utenfor kinarestauranter. Wokking som den vanligvis forekommer i svenske hjem skiller seg fra kinesisk først og fremst i form av betydelig lavere steketemperatur og tilsvarende lenger tilberedningstid. Det samme gjelder i Norge hvor varm mat gjennomgående tilberedes på elektriske komfyrer, ikke gass eller annen åpen flamme som gir muligheter for bedre temperaturkontroll.

* 
* 
* 
*

Referanser
----------

1. ↑   Beskrivelsen «Slik wokker du», matprat.no. Lest 28. mai 2016

Eksterne lenker
---------------

* (en) Stir fry – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
**Svenn Omar Torgersen** (født 24. februar 1941 i Blaker) er en norsk psykolog og sakprosaforfatter. 

Torgersen er født og oppvokst på Blaker i Lillestrøm kommune, Han tok eksamen i psykologi ved Universitetet i Oslo i 1968 og var deretter ansatt ved Universitetet i Bergen før han kom tilbake til Oslo. Han er medlem av Det Norske Videnskaps-Akademi og underviste, veiledet og drev aktiv forskning lenge etter at han ble pensjonist.

Han er dr.philos. (1985) og ble professor i klinisk psykologi ved Universitetet i Oslo i 1986. Hans spesialfelt er psykopatologi og personlighetspsykologi, hvor han har foretatt flere større undersøkelser av arvelighet av psykiske lidelser. Blant hans arbeider er *Personlighet og personlighetsforstyrrelser* (1996). Han var sakkyndig vitne under Breivik-saken og gikk imot den første sakkyndige erklæringen om at Breivik var utilregnelig. Se Rettspsykiatriske vurderinger av Anders Behring Breivik.

Torgersen ble kåret til årets forsker ved Universitetet i Oslo i 1999.

Referanser
----------

1. ↑   Store norske leksikon[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Fødselsdagsomtale fra NTB, lest 24. februar 2021 i Vårt Land side 21

Eksterne lenker
---------------

* (no) Publikasjoner av Svenn Torgersen i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
* (no) Publikasjoner av Svenn Torgersen i BIBSYS

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** BIBSYS **·** VIAF **·** LCCN **·** CRIStin
 |
**Strangittene** er en gren av De siste dagers hellige som utgjør et ganske lite samfunn i dag. Offisielt kaller de seg **Church of Jesus Christ of Latter Day Saints**.

Strangittene ble til som en gruppe rundt forkynnelsen til James Jesse Strang. Han påstod å ha fått et brev fra Joseph Smith hvor det ble fortalt at han var sett ut til å være den neste lederen. Han hevdet også å motta forskjellige åpenbaringer. Strangs etterfølgere den første tiden kom til å telle flere tusen personer. De dannet et samfunn med et hovedsete på Beaver Island i Michigansjøen. Strang ble utropt som deres konge. Det oppstod imidlertid opptøyer etter en stund, og Strang ble skutt ned og døde av skadene. Mange forlot samfunnet etter dette, men noen fortsatte å tro på Strangs budskap.

Kirkens nåværende hovedvarter er i nærheten av Burlington, Wisconsin. I tillegg til Bibelen, Mormons bok og Lære og pakter forholder kirken seg også til åpenbaringer som Strang skal ha mottatt. Kirken praktiserer forskjellige innvielsesseremonier. Tilhengerne praktiserer dåp for døde, men bare for døde som antas å ha tatt i mot budskapet. Kirken holder fast ved læren om evige ekteskap. Kirken forkynte polygami før i tiden og Strang selv hadde flere koner, men i dag har man sluttet å praktisere det.

Plassering i Siste dagers hellige-bevegelsen
--------------------------------------------


De viktigste grenene i Siste Dagers Hellige-bevegelsen
William Bickerton: Bickertonitter
Sidney Rigdon: Rigdonitter
Granville Hedrick: Church of Christ (Temple Lot)
Joseph Smith III: Kristi Samfunn
J.J. Strang:
Strangitter
Jesu Kristi kirke av siste dagers hellige
Brigham Young:
Mormonsk fundamentalisme
**Joseph Smith**


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Alfonso T. Yuchengco** (kinesisk: 楊應琳, pinyin: *Yáng Yìng-lín*; Pe̍h-ōe-jī: *Iûⁿ Èng-lîm*; født 6. februar 1923 i Manila, død 15. april 2017 samme sted) var en ledende filippinsk industriherre og diplomat.

Liv og virke
------------

Alfonso Yuchengco kom fra en rik familie som var involvert i trevarer, byggevirksomhet og handel i Manila. Før Annen verdenskrig kom han til skolen en elegant bli kjørt av en sjåfør, og kom tett innpå sine mestizo klassekamerater på *La Salle*.

Han arvet en blomstrende forskringsvirksomhet etter faren, Don Enrique Yuchengco, som hadde slektsrøtter i Nan'an i Fujian i Kina.

Yuchengco spredte familiens investeringer til bankvirksomhet, bygg og annen virksomhet. Han var en sterk støtte av EDSA I og EDSA II, og nær alliert med presidentene Fidel Ramos og Gloria Macapagal-Arroyo. Han var også viktig for forskjellige eierskapstransaksjoner vedrørende PLDT, som var landets største selskap en gang.

Alfonso Yuchengco var Filippinenes ambassadør til Folkerepublikken Kina fra 1986 til 1988, og ambassadør til Japan fra 1995 til 1998. Han var senere spesialutsending til Kina, Japan, og til Sør-Korea, så vel som filippinask permanent representant til De forente nasjoner fra 2001 til 2002.
**Alfred Albert Gervais** (født 19. desember 1837 i Provins i Seine-et-Marne i Frankrike, død 17. mars 1921 i Nice) var en fransk sjømilitær.

Gervais var som kadett med på Østersjøeskadren under Krimkrigen og deltok i krigen mot Kina i 1860. Han ble løytnant i 1862 og deltok som ordonnansoffiser i ekspedisjoner langs Afrikas øst- og vestkyster (1864-70). Han utmerket seg under Paris' beleiring i 1870 og innehadde deretter kommandoen i fjerne farvann og i Middelhavet. I 1878 bar han marineattaché ved den franske ambassade i London.

I 1886 ble han stabssjef og kabinettsdirektør hos marineministeren, så en kort tid kommandant for en eskadren i Brest, og ble den 9. september 1887 utnevnt til kontreadmiral. Så ble han igjen stabssjef i minister Krantz.

Gervais ble i 1889 forordnet til sjef over den nordlige pansereskadre, med hvilken han i 1891 besøkte Østersjøen og fikk hjertelig mottagelse i København og Stockholm, på vei til russiske Kronstadt, der denne franske flåtes nærvær utløste entusiastiske uttrykk av det nye vennskap mellom Frankrike og Russland; det fortonet seg som en forbrødringsfest mellom de to nasjoner. Tsar Aleksander III besøkte med sin keiserlige yacht generalen på hans skip, ledsaget av den franske ambassadør Paul Lefebvre de Laboulaye, og inviterte så til mottakelse på Peterhof. Der ble *Marseillaisen* fremført til franskmennenes ære - denne hymnen var trengt tatt forbudt i Russland på grunn av dens revolusjonære innhold. Ved alt dette fikk denne ekspedisjon en historisk betydning. På hjemveien ble Gervais eskadre invitert av dronning Victoria til England og hedret med en lysende mottagelse i Portsmouth. 

Gervais ble i 1892 viseadmiral og sjef for marineministeriets generalstab, og var 1895-96 sjef for den aktive Middelhavsflåten, den høyeste kommando innen den aktive franske marine.

Etter at Gervais tidlig i 1896 ble forfremmet til kommanderende admiral, gikk han i pensjon i oktober samme år. Men han var mellom 1896 og 1900 oppsatt som sjef for hovedøvelseseskadren i Middelhavet og i 1901 ledet han Kanaleskadren som mottok den russiske tsar Nikolaj II i Dunkerque.

Litteratur
----------

* Geneviève Salkin-Laparra: *Marins et diplomates : les attachés navals, 1860-1914*, SHM, Vincennes, 1990.
* Charles de Freycinet: *Souvenirs*, volume 2, Paris, 1913, éd. Ch. Delagrave.
* *Le Journal illustré*, années 1891-1892-1893.
* Gervais, Alfred Albert i *Nordisk familjebok* (2. utgave, 1908)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** SUDOC
 |
**Skjerstadfjorden** er en fjord i Fauske og Bodø kommune i Nordland. Fjorden strekker seg 32 kilometer østover til Fauske i øst og er en fortsettelse av Saltfjorden. Når man også tar med Saltdalsfjorden er lengden 41 kilometer. 

Fjorden har innløp mellom Godøystraumen i nord og Saltstraumen i sør, som går på hver sin side av Knaplundsøya. Tverrlandet ligger på nordsiden av innløpet, Der ligger grenda Naurstad og vågen Vågsbotn. På nordsiden går Valnesfjorden nordover til tettstsdet Straumsnes. Sør for Valnesfjorden, på sørsiden av Skjerstadfjorden, ligger bygda Skjerstad, og fra der går fjordarmen Misværfjorden sørover til Misvær.

Litt øst for Skjerstad ligger bygda Breivik på sørsiden. Rett nord for Breivik ligger Venset på den andre siden. Midt i fjorden går halvøya Øynes ut i fjorden og danner Klungsetvika på nordsiden av fjorden. I denne vik ligger grenda Klungset og bygda Røvika. Selve Fauske ligger like øst for Klungset, innerst i Fauskevika. Et smalt sund går videre inn til bukten. Sørover fra Fauskevika går Saltdalsfjorden inn til Rognan i Saltdal kommune. 

Flere elver går ut i Skjerstadfjorden, hvorav Sulitjelmavassdraget og Saltdalsvassdraget (som renner ut i Saltdalsfjorden) er de største.

E6 og går langs den indre østlige delen av fjorden til Fauske og så videre nordover. Nordlandsbanen går også langs fjordens østside til Fauske. Fra Fauske og på nordsiden av fjorden mot Bodø går riksvei 80 og Nordlandsbanen. Langs deler av sørsiden går riksvei 812, Fv553 og Fv554.

Referanser
----------

1. ↑  Skjerstadfjorden på Norgeskart.no fra Statens kartverk

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GeoNames
 |
Inngangen til Natzweiler. Søylen i bakgrunnen er minnemonumentet
Oversiktsbilde fra Natzweiler viser tydelig hvordan brakkene ligger på forskjellige nivå og at leiren ligger høyt
Kommandantboligen som lå ca. 200 meter fra leiren
**Natzweiler-Struthof** var under andre verdenskrig en tysk konsentrasjonsleir. Natzweiler ligger i Alsace, ca. 50 km sørvest for Strasbourg, og var den eneste leiren som ble etablert på fransk territorium.

Driften av leiren
-----------------

Natzweiler-Struthof var i bruk fra 21. mai 1941 til begynnelsen av september 1944, da SS evakuerte leiren. Leiren ble frigjort av amerikanske styrker 23. november 1944. Totalt var det de tre årene leiren var i drift internert ca. 40 000 fanger med opprinnelse fra mange land, bl.a. Polen, Sovjetunionen, Nederland, Norge, Frankrike og Tyskland. Det var en leir for Nacht und Nebel-fanger, ofte fra motstandsbevegelsen i okkuperte land. Meningen var at fangene skulle gå under p.g.a. hardt arbeid og dårlige forhold, uten at slektninger eller andre fikk rede på deres skjebne. Dette var i hovedsak en arbeidsleir, men det var også gasskammer og krematorium i drift i leiren, selv om disse ikke ble brukt til massedrap.

Hardt arbeid, mangelfull ernæring og mishandling av SS-vaktene resulterte i at rundt 25 000 omkom i leiren.

Norske fanger
-------------

Av de vel 500 norske Natzweiler-fangene omkom halvparten. En komplett oversikt over norske fanger i Natzweiler finnes på .
Blant kjente norske fanger i Natzweiler-Struthof er

* Trygve Bratteli
* Torvald Fiskå
* Olav Skogen
* Trygve Holst
* Nils Onsrud
* Kristian Ottosen
* Asbjørn Halvorsen

Rettsoppgjøret etter krigen
---------------------------

Kommandanten Fritz Hartjenstein døde i fengsel før dødsstraffen som var avsagt mot ham ble fullbyrdet. De to andre dødsdommene ble fullbyrdet ved hengning 11. oktober 1946.

De tiltalte var:

* Franz Berg: Dømt til døden (henrettet)
* Kurt Geigling: 10 års fengsel
* Fritz Hartjenstein (kommandant): Dømt til døden (Død i fengsel før dommen ble fullbyrdet)
* Josef Muth: 15 års fengsel
* Peter Straub: Dømt til døden (henrettet)
* Magnus Wochner: 10 års fengsel

Nils Onsrud vitnet i Natzweiler-prosessen som en av de få overlevende. Vitneprovet varte i tre og en halv time.

Referanser
----------

1. ↑  Finn Molvig: Norske politiske fanger under okkupasjonen 1940-45 s. 13 Arkivert 20. mars 2014 hos Wayback Machine.

Litteratur
----------

* Trygve Bratteli: *Fange i natt og tåke*, Tiden 1980

Eksterne lenker
---------------

* Om Natzweiler-Struthof Arkivert 13. november 2020 hos Wayback Machine. (engelsk)
* En bauta mot likegyldighet og glemsel, artikkel

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** NKC
 |

Portal: Andre verdenskrig
**TrueOS**, tidligere kalt **PC-BSD** eller **PCBSD**, er et Unix-liknende operativsystem som er basert på FreeBSD. Det benytter et grafisk installasjonsprogram og skrivebordsmiljøene KDE 4, Lumina, LXDE, MATE og Xfce. Operativsystemet har offisielle Nvidia og Intel-drivere tilgjengelige gjennom Kwin, og gjennom Wine kan det kjøre programvare for Microsoft Windows. TrueOS kan også kjøre Linux-programmer, i tillegg til FreeBSD Ports og har sitt eget pakkesystem .txz som gjør det mulig å installere binærkoden til programvare gjennom en enkel nedlastingslenke, noe som er unikt for BSD-operativsystemer.

TrueOS støtter OpenZFS, og installasjonsprogrammet tilbyr diskkryptering med geli slik at systemet krever et passord før oppstart.

Første versjon ble lansert 29. april 2006. Siste versjon er 10.3 som ble lansert 4. april 2016.

Referanser
----------

1. ↑  Smith, Josh (1. september 2016). «PC-BSD Evolves into TrueOS | TrueOS». TrueOS Project and iXsystems. Besøkt 20. november 2016 – via www.trueos.org.
2. ↑  «System Selection Screen/10.0 - PC-BSD Wiki». pcbsd.org. Arkivert fra originalen 15. januar 2014. Besøkt 3. juni 2014.
3. ↑  «Chapter 11. Linux Binary Compatibility». freebsd.org. Besøkt 9. februar 2014.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) PC-BSD – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* TrueOS på Twitter Rediger på Wikidata

* TrueOS på Facebook Rediger på Wikidata

* TrueOS på Telegram Rediger på Wikidata
**Billey Shamrock Gleissner** (født 30. januar 1964 i Solberga) er en svensk forfatter, oversetter, entertainer, musiker og trubadur. 

Rock/punksangeren Billey Shamrock er kjent fra en rekke internordiske samarbeid og titalls plateinnspillinger.

Han debuterte på Waxholms visefestival i 1979. Shamrock ble med i Unga Trubadurer-miljøet (1982–1995) og musiserte med Ewert Ljusberg, Ola Magnell m.fl. samt platedebuterte i 1982. Han ble valgt i Yrkestrubadurernas förening, YTF i 1999 og ble dens viseformann i 2000 og ble valgt i SKAP, Sveriges Kompositörers av populärmusik, 2003. I 2005 ble han en stormester i svenske Jeopardy!.

Billey Shamrock har oversatt materiale fra flere skandinaviske musikere, inkludert Finn Kalvik, Tom Jackie Haugen og Kalle Zwilgmeyer.

Diskografi
----------

* *Super Swede/People* (1982)
* *Billey* (1995)
* *Live at Bistro S:t Stefan* (2002)
* *Som om någonting har hänt* (2005)

Utmerkelser
-----------

STIM-stipend (1993)
Convivierordens Oldbonde (2008)

Referanser
----------

1.^ biografi fra Sveriges Kompositörer Av Populärmusik[*død lenke*]

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Billey Shamrock – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Discogs
 |
Whitechapel klokkestøperi
**Whitechapel klokkestøperi** (**Whitechapel Bell Foundry**) er en bedrift i Whitechapel i det østlige London. Det er Storbritannias eldste produksjonsselskap som er i drift, etablert i 1570 under Elisabeth I og i kontinuerlig drift siden. Historien går enda lenger tilbake, til mesterstøperen Robert Chamberlain som 1420 grunnla selskapet under Henrik V, men det var et opphold i driften før 1570.

Hovedvirksomheten er støping av kirkeklokker med oppheng og tilbehør, men de støper også klokker til klokkespill og andre formål.

Selskapet har produsert flere berømte klokker, som den originale Frihetsklokken i Amerikas forente stater (1752) og Big Ben i Westminsterpalasset (1858). Big Ben er med sine 13½ tonn den største klokken de har støpt. Etter andre verdenskrig finner man blant deres viktigste oppdrag klokkene til Guildfordkatedralen i Guildford, Surrey og til Nasjonalkatedralen i Washington D.C.. 

Selskapets lokaler er en fredet bygning (*Grade II listing*).

I 2016 kunngjorde Whitechapel klokkestøperi at de vil stenge i mai 2017, etter litt over 250 år, og flytte til en ny adresse.

Referanser
----------

1. ↑  Whitechapel Bell Foundry to ring in new era as owner sells site, *The Guardian*, 2. desember 2016.

Eksterne lenker
---------------

* Whitechapel klokkestøperi

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN
 |
**Harald Duschek** (født 5. oktober 1956 i Thale) er en tysk tidligere skihopper som konkurrerte for DDR.

Han debuterte i den tysk-østerrikske hoppuka med 4.-plass i Oberstdorf 30. desember 1976. Han var blant de ti beste sammenlagt i alle de fire hoppukene han deltok i; han ble nummer 4 i 1978/79, nummer 5 i 1976/77, nummer 6 i 1979/80 og nummer 10 i 1977/78. Hans beste enkeltplassering var 3.-plass i Garmisch-Partenkirchen 1. januar 1977.

I verdenscupen, som startet opp i 1979/80-sesongen, var hans beste sammenlagtplassering 38.-plass den første sesongen. Hans siste internasjonale renn var verdenscuprennet i St. Moritz 21. januar 1982.

Harald Duschek var på det østtyske laget som vant lagkonkurransen i VM i Lahtis i 1978. Han ble nummer 33 i storbakken i OL i Lake Placid i 1980. I VM i skiflyging ble han nummer 5 i Vikersund i 1977 og nummer 9 i Planica i 1979.

Harald Duschek ble fire ganger østtysk mester, i normalbakke i 1977, 1978 og 1980, og i storbakke i 1979. Han vant Holmenkollrennet i 1978.

Referanser
----------

Kilder
------

* Jens Jahn, Egon Theiner: *Enzyklopädie des Skispringens*. AGON Sportverlag, Kassel 2004. ISBN 3-89784-099-5, flere sider
* Skispringen DDR – Meisterschaften
* Skiforeningen: Vinnere av Holmenkollrennene

Eksterne lenker
---------------

* (en) Harald Duschek – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Harald Duschek – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Harald Duschek – FIS (skihopping) Rediger på Wikidata
**Harald Dose** (født 10. november 1969) er en norsk vokalist fra Arendal, Aust-Agder.

Bakgrunn
--------

Dose startet sin musikalske karrière i Arendal som vokalist i heavy metal / rock bandet *Pyrizept*. Han ble så rekruttert til bandet *Theo* på midten av 80-tallet, hvor han erstattet Geir Brobakken. Han var med på debutalbumet *The Good, the Bad, and the Ugly* på Veps Musikk plateselskap i 1988. Bandet ble oppløst i 1989 / 1990 og ga ikke ut flere enn det ene musikkalbumet. Etter at bandet var oppløst drev Harald med klassisk musikk og operasang.

Dose Project Band
-----------------

En gruppe på seks musikere med bakgrunn i Arendal Storband startet opp en nytt musikkprosjekt da de søkte nye utfordringer. Da Harald Dose meldte sin interesse og navnet *Men Only* var på plass, turnerte de i flere år i sørlandsbyene. Etter seks år, stadig mer fokus på vokalist Harald Dose og forestillingen *Dose vs Robbie*, hvor bandet spiller coverlåter av Robbie Williams, ble det naturlig for bandet å skifte navn til *Dose Project Band*. Showet ble fremført første gang i 2005 i storsalen i Arendal kulturhus og dro fullt hus to ganger med over 1 500 solgte billetter. De har i ettertid hatt forestillingen *Dose Goes Blood Sweat & Tears* og *Harald Dose Goes Chicago*.

Eksterne lenker
---------------

* Hjemmeside

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Discogs
 |
**Jacques de Billy** (født 18. mars 1602 i Compiègne; død 14. januar 1679 i Dijon) var en fransk jesuitt, astronom og matematiker.

De Billy studerte ved jesuittkollegier i Champagne og underviste i matematikk der. For eksempek underviste han i 1629/30 i Pont-à-Mousson og studerte teologi der, og fra 1631 til 1633 underviste han i Reims. En av hans studenter der var Claude Gaspard Bachet de Méziriac. Deretter underviste han i Grenoble, i Chalons, Langres, Sens og fra 1665 til 1668 i Dijon, der Jacques Ozanam var blant hans studenter.

De Billy korresponderte med Pierre de Fermat om tallteori. En samling av problemer fra Fermats brev med et essay ave Billy om Fermats tallteori ble offentliggjort av Fermats sønn Samuel i et appendiks til den posthume utgivelse av Fermats Diofant-utgave i 1670 (*Doctrinae analyticae inventum novum*). De gir innblikk i Fermats matematiske fremgangsmåte ved løsningen av diofantiske ligninger.

De Billy offentliggjorde en trkke matematiske avhandlinger og lærebøker.

Han offentliggjorde også astronomiske tabeller, for eksempel over formørkelsene mellom 1656 og 1693. Han tok avstand fra astrologi og de overtroiske forestillinger som gjerne dukket opp i formindrelse med kometer.

Månekrateret Billy er oppkalt etter ham.

Skrifter
--------

* *Abrégé des préceptes d'algèbre*, 1637
* *Nova geometricae clavis algebra*, 1643
* *Tractatus de proportione harmonicae*, 1658
* *Diophantus geometria sive opus contextum ex arithmetica et geometria simul*, 1660
* *Inventum Novum* er å finne i Fermat, Oeuvres, III (utgitt av Paul Tannery), Paris 1896, s. 325-398

Referanser
----------

1. 1 2   MacTutor History of Mathematics archive, besøkt 22. august 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Alle er gått tapt, på ett nær. André Weil *Number theory from Fer*, s. 46.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** MacTutor **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** ICCU
 |
**Hvitflekknellikfly** (*Hadena confusa*) er en sommerfugl som tilhører familien nattfly (Noctuidae). Den finnes over det meste av Norge.

Utseende
--------

Et middelsstort (vingespenn 32 – 36 mm), mørkgrått nattfly med omfattende, hvite flekker. Fargen er ganske variabel. Den ligner mye på hvitbåndnellikfly (*Hadena compta*), men er jamtover litt større og mørkere. Forkroppen er mønstret i grått, svart og hvitt. Forvingens grunnfarge er mørkgrå, gjerne litt brunlig eller grønnlig. Vingen er hvit ved roten, og mesteparten av bakkanten er hvit. Det er også vingens midtfelt, bortsett fra at en skrå, mørk siksak-stripe krysser det litt bak midten. Midtfeltet har også en mørk, kileformet flekk mellom nyre- og ringmerkene, som ellers er ganske utydelige. Det er også en hvit flekk nær vingespissen, fra denne går det ut en hvit siksak-bølgelinje som ikke når fram til vingens bakkant. Bakvingen er mørkgrå.

Levevis
-------

Arten lever på tørre enger på kalkgrunn og på strender. Larvene lever på frøene av planter i nellikfamilien, særlig engsmelle (*Silene vulgaris*), strandsmelle (*Silene maritima*) og tjæreblom (*Lychnis* spp.). De voksne sommerfuglene flyr om natten i mai – juni og besøker blomster.

Utbredelse
----------

Denne arten er utbredt over hele Europa. I Norge er den den videst utbredte arten i slekten *Hadena* og er funnet nord til Troms.

Referanser
----------

1. 1 2  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 24. juli 2020. Besøkt 24. juli 2020.

Kilder
------

* Aarvik, L. Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) *Catalogus Lepidopterorum Norvegiae*. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe/Norsk Institutt for Skogforskning. ISBN 82-995095-1-3
* Nettsiden *Svenska Fjärilar*, med bildegalleri:
* *Hadena confusa* på UK moths:

Eksterne lenker
---------------

* (en) *hvitflekknellikfly* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *hvitflekknellikfly* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *hvitflekknellikfly* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *hvitflekknellikfly* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *hvitflekknellikfly* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *hvitflekknellikfly* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Hadena confusa* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Hadena confusa* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata
**Furan** er en fargeløs flyktig væske med søtlig lukt. Den er en hetrosyklisk svakt aromatisk ring med 6 π-elektroner med en termokjemisk stabiliseringsenergi på 27,2 kcal/mol (jevnført med 45,8 kcal/mol for benzen). Flere derivater av furan har stor betydning.

Reaktivitet
-----------

Furan kan i sine reaksjoner opptre som et alken eller som en aromatisk forbindelse. Eksempel på det første er som dienen i Diels-Alder-reaksjoner:

Som eksempel på det andre kan nevnes at furan er mer reaktivt enn benzen i elektrofil aromatisk substitusjon og kan lett nitreres, sulfoneres etc.

Syntese
-------

Syntetisering av furan ved dekarboksylering av furfural (fra venstre) eller oksidering av 1,3-butadien (fra høyre).
Furan kan framstilles fra α-haloketoner/aldehyder og 1,3-dikarbonylforbindelser i den såkalte Feist-Benary-reaksjonen. Eller fra 1,4-dikarbonylforbindelser gjennom dehydratisering med P2O5 i Paal-Knorr-syntesen utviklet i slutten av 1800-tallet.

Sikkerhetsinformasjon
---------------------

Furan virker irriterende på hud og slimhinner. Den er meget brannfarlig. Furan klasses som potensielt kreftfremkallende og finnes i kaffe, hermetikk og forseglede matvarer på glass, barnemat, pulver-barnegrøter og frokostblandinger ifølge en risikovurdering fra Vitenskapskomiteen for mattrygghet i oppdrag av Mattilsynet.

Referanser
----------

1. ↑   Arkivert 10. september 2016 hos Wayback Machine. Risikovurdering av furaninntak i den norske befolkningen , VKM
2. ↑  Forfatter ikke angitt (21. september 2012). «Furan i barnemat og kaffe kan være helsefarlig». *Aftenposten, morgen* (Nyheter utg.): 21.
3. ↑   Mattilsynet om furan

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL **·** NKC
 |
**Klugeprisen** (engelsk: *Kluge Prize*, formelt *John W. Kluge Prize for Achievement in the Study of Humanity*) er en internasjonal pris etablert i 2000 til belønning av livslang innsats i samfunnsfag og humaniora. Prisen hedrer samfunnsvitenskapelig og humanistisk forskning i felt som ikke dekkes av noen av Nobelprisene, nærmere bestemt historie, filosofi, lingvistikk, religionsvitenskap, kunst- og kulturkritikk, antropologi, sosiologi, statsvitenskap og psykologi. Den kan også tildeles utøvende kunstnere og praktikere.

Prisen er basert på midler gitt av forretningsmannen John W. Kluge (1914–2010). Den forvaltes av et særskilt senter ved Library of Congress i USA.

Mottagere
---------

Disse har mottatt prisen:

* 2020 – Danielle Allen
* 2018 – Drew Gilpin Faust
* 2015 – Jürgen Habermas og Charles Taylor
* 2012 – Fernando Henrique Cardoso
* 2008 – Romila Thapar og Peter Brown
* 2006 – John Hope Franklin og Yu Ying-shih
* 2004 – Jaroslav Pelikan og Paul Ricœur
* 2003 – Leszek Kołakowski

Referanser
----------

1. ↑  «John W. Kluge Prize for Achievement in the Study of Humanity», John W. Kluge Center at the Library of Congress.
2. ↑  «Kluge Prize Winners», John W. Kluge Center at the Library of Congress.

Eksterne lenker
---------------

* John W. Kluge Prize for Achievement in the Study of Humanity
White arkitekters Stockholmskontor som ble belønnet med Kasper Salin-prisen i 2003. Foto: Ankara 
Kista Science Tower i Stockholm Foto: Örjan Öberg 
**White arkitekter** er et svensk arkitektkontor etablert i 1951. Firmaet har hovedkontor i Göteborg og sysselsetter ca. 500 medarbeidere.

Firmaet ble stiftet av Sidney White og P A Ekholm. White arkitekter har senere etablert seg i Stockholm, Malmö, Halmstad, Linköping, Örebro, Uppsala, Umeå, København og Næstved. Firmaet er eid av medarbeiderne, noe som innebærer at rundt 100 av dem er partnere i kontoret og totalt har man ca. 320 aksjeeiere. 

White arkitekter mottok Kasper Salin-prisen i 2003 for eget kontorbygg i Östgötagatan i Stockholm.

Prosjekter - utvalg
-------------------

* Baronbackarna, 1953-57, Örebro
* Hagabadet, Göteborg
* Hotel Gothia Towers, Göteborg
* Oslo Plaza, Oslo
* Kongseik ungdomsskole, Tønsberg
* Kista Science Tower, Stockholm
* Eget kontorbygg i Östgötagatan, Stockholm
* Nya Karolinska Solna, Stockholm
* Stockholm Waterfront, 2008-2011 , Stockholm
* Southend Pier
* Stockholmsarenan 2011-2013, Stockholm

Eksterne lenker
---------------

* (sv) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) White arkitekter – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

Portal: Sverige

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** ISNI **·** SUDOC
 |
**Funnings kommuna** var en kommune på Færøyene som omfattet Funningur på Eysturoy. Den ble opprettet i 1906, og Gjáar kommuna ble utskilt fra kommunen i 1948, slik at gjenværende areal ble 18 km². Den ble innlemmet i Runavíkar kommuna den 1. januar 2009. Funnings kommuna hadde ved innlemmelsen 72 innbyggere.

Politikk
--------

*Se også: Liste over borgermestre i Funningur*
Funnings kommuna ble innlemmet i Runavíkar kommuna den 1. januar 2009, etter at et stort flertall gav sin tilslutning i en rådgivende folkeavstemning den 14. november 2006. I forkant av innlemmelsen rettet Funnings kommuna seg mot nabokommunen for et interkommunalt samarbeid, med sikte på en fremtidig innlemmelse, stikk i strid med innenriksminister Jacob Vestergaard og regjeringens ønske om et samarbeid og en innlemmelse i Sunda kommuna.

Referanser
----------

1. ↑  .
2. ↑  Kommunalrapport fra 1998 Arkivert 6. oktober 2014 hos Wayback Machine. s. 193
3. ↑  Hagstova Føroya Arkivert 26. februar 2012 hos Wayback Machine.

Portal: Færøyene
Fjellet sett fra flyplassen i Lake Placid
Den meteorologiske stasjonen på toppen
Kart over staten New York med Adirondack statspark i grøntWhiteface-fjelletWhiteface-fjelletKart over staten New York med Adirondack statspark i grønt
**Whiteface-fjellet** (*Whiteface Mountain*) er den femte høyeste toppen i Adirondack-fjella og i delstaten New York i USA. 

Toppen, som er 1483 meter over havet, ligger et godt stykke unna de øvrige høye fjella i Adirondacks, og den har derfor ei storslagen utsikt rundt heile horisonten. På de beste dagene kan en se både til nabostaten Vermont og over grensa til Canada.

Whiteface er svært enkel å bestige. Det går nemlig bilveg nesten til toppen. Vegen blei anlagt som et krisetiltak mot arbeidsløshet i depresjonstida. Franklin D. Roosevelt var til stede ved seremonier både ved starten av arbeidet i 1929 og ved innvielsen i 1935, første gang som guvernør i New York, andre gang som president i USA. Vegen fikk navnet *Whiteface Mountain Veterans Memorial Highway*, til minne om dem som deltok i første verdenskrig. Vegen er bomveg og åpen bare på dagtid. Den er om lag 8 kilometer lang og har en gjennomsnittlig stigning på 8 prosent.

Vegen ender ved «slottet» *Whiteface Castle* med et enkelt besøkssenter. Det er bygd i granitt fra vegbygginga og ligger rundt 80 høydemeter fra toppen. Herfra kan en enten gå en enkel sti opp, eller en kan gå en 129 meter lang tunnel inn i fjellet og derfra ta heis 84 meter opp. På toppen er det et utkikkspunkt, en meteorologisk stasjon og ei enkel utstilling om fjellet og vegen.

Whiteface har ei av de lengste fjellsidene i det østlige USA (1045 meter), og området er derfor et populært skisportsted. Ved Vinter-OL 1980 foregikk alpinøvelsene her. Lekenes hovedby, Lake Placid, ligger rundt to mil unna. Fjellet har nå 76 løyper av ulik vanskegrad, i tillegg til «The Slides», et område for ekstremkjøring, som på grunn av rasfare vanligvis bare er åpent mot slutten av sesongen. Om sommeren byr Whiteface på muligheter for fot- og sykkelturer.

Det finnes også et *Mount Whiteface* i New Hampshire. Det er 1225 meter og tilhører fjellkjeden White Mountains.

North Pole
----------

Ved vegen opp mot Whiteface-fjellet ligger den lille landsbyen *North Pole* (Nordpolen). Her ligger *Santa's Workshop* (Julenissens verksted), som er en av USAs eldste temabaserte fornøyelsesparker.

Eksterne lenker
---------------

* Vintersportsstedets nettsted

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN **·** GeoNames **·** GNIS
 |