recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Peter Adolf Sverdrup** (født 10. januar 1851 på Kolvereid i Nord-Trøndelag, død 10. april 1929 samme sted) var en norsk handelsmann og politiker (H). Han var Kolvereids ordfører fra 1886 til 1889 og fra 1894 til 1898.

Han vokste opp på handelsstedet Buøya i Kolvereid herred som sønn av Peder Jacob Sverdrup og Anne Marie Dahl, som hadde overtatt gården etter morfaren Peder Dahl. Farfaren var proprietær Ulrik Fredrik Suhm Sverdrup på Lauga i Nærøy herred. Farbroren var eidsvollsmann og professor Georg Sverdrup, og farens fetter var statsminister Johan Sverdrup.

Sammen med broren Christian overtok Adolf Sverdrup handelsstedet på Buøya i 1874. En tredje bror, Jakob Sverdrup, ble senere medeier. De delte på ansvaret slik at Adolf tok seg av fiskehandelen og fraktfarten, Christian drev gården, mens Jakob tok seg av landhandelen og poståpneriet. Brødrene hadde sin skolegang fra Trondhjems borgerlige realskole.

Sverdrup var en meget benyttet mann i kommunalt styre. Han var Kolvereids ordfører fra 1886 til 1889 og fra 1894 til 1898. I likhet med flere av sine etterfølgere i ordførervervet, var Sverdrup høyremann. Uten at dette vites sikkert, var Høyre antageligvis organisert med en egen forening i herredet med Adolf Sverdrup i en sentral rolle. Han var suppleant for valgmennene fra Kolvereid ved stortingsvalgene i 1891, 1894 og 1897.

Adolf Sverdrup giftet seg i 1898 med Thina Regine Carlsen; ekteskapet var barnløst.

Referanser
----------

1. 1 2 3  Lund, Gunnar (1987). *Nærøy bygdebok. Bind II: Gårder og slekter i søndre del av Kolvereid, 1600–1964*. Nærøy kommune. s. 57–61.
2. 1 2  Svenning, Halvdan m.fl. (red.) (1937). *Kommunejubileet 1837–1937. Kolvereid kommune*. Fabritius & Sønner. s. 54–55.
3. ↑  Hansen, Runbjørg Bremset (2000). *Nærøyfolket. Bind 1: 1800–1920*. Nærøy kommune. s. 348. ISBN 82-995754-1-9.
4. ↑  Hansen, Runbjørg Bremset (2000). *Nærøyfolket. Bind 1: 1800–1920*. Nærøy kommune. s. 336–337. ISBN 82-995754-1-9.
5. ↑  Utheim, John (1892). *Oversigt over Valgmands- og Storthingsvalgene 1891*. Kristiania: Steenske bogtrykkeri. s. 53.
6. ↑  Utheim, John (1895). *Oversigt over Valgmands- og Storthingsvalgene 1894*. Kristiania: Steenske bogtrykkeri. s. 58.
7. ↑  Utheim, John (1898). *Oversigt over Valgmands- og Storthingsvalgene 1897*. Kristiania: Steenske bogtrykkeri. s. 60.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni
 |
**Fríðrikur Bláhamar** (født 16. februar 1902 i Elduvík, død 6. juli 1981 i Tórshavn) var en færøysk skipsreder, fiskeskipper og politiker (Ff.). Han var innvalgt på Lagtinget fra Norðurstreymoy 1945–1958.

Han vokste opp i gammel bondeslekt i Elduvík som sønn av Samuel (Sámal) Eldevig og Marin Frederikka Hansen. Han gikk folkehøyskolen og sjømannsskolen i Tórshavn. Han giftet seg med Maria (Mia) Petersen fra Vestmanna og bosatte seg der i 1933. Hele Bláhamars yrkesliv var knyttet til sjøen, først som fiskeskipper, senere som skipsreder. Han satt i styret for Føroya Fiskasøla, det færøyske fangstselskapet i Kangerluarsoruseq samt realkredittinstituttet for den færøyske skipsflåten. Han var også styremedlem i den færøyske rederiforeningen og formann i arbeidsgiverforeningen.

Under den andre verdenskrig var Bláhamar blant de færøyske sjøfolkene som forsynte Storbritannia med fisk fra Island. I 1940 var han ombord på «Union Jack», som ble senket av en tysk ubåt, og berget seg i land på Flannan Isles etter 42 timer i en robåt. Bláhamar utgav sine erindringer fra hendelsen under tittelen *Ein vandaferð* i 1952.

Bláhamar var innvalgt på Lagtinget fra Norðurstreymoy 1945–1958 og medlem av kommunestyret i Vestmanna 1963–1966, det siste året som formann (borgermester). Han satt også i skolestyret og menighetsrådet.

Han døde på Landssjúkrahúsið i Tórshavn i 1981, etter lengre tids sykdom.

Referanser
----------

1. 1 2  Dahl, Árni (2002). «Ævisøgur». *Løgtingið 150 – Hátíðarrit* (PDF) **(færøysk)**. 2. Tórshavn: Løgtingið. s. 259. ISBN 978-99918-966-5-6. Arkivert (PDF) fra originalen 4. januar 2014.
2. 1 2 3 4  Djurhuus, Hákun (11. juli 1981). «Fríðrikur Bláhamar farin». *Dagblaðið* (nekrolog) **(færøysk)**: 4.
3. 1 2  Dahl, Árni. «Fríðrikur Bláhamar (1902–1981)» **(færøysk)**. snar.fo. Arkivert fra originalen 24. april 2017.

Portal: Færøyene

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND
 |
**Miho Takeda** (født 13. september 1976 i Kyoto) er en japansk synkronsvømmer som deltok i de olympiske leker 1996 i Atlanta, 2000 i Sydney og 2004 i Athen og 

Takheda vant to olympiske sølvmedaljer i synkronsvømming under Sommer-OL 2000 i Sydney. Sammen med Miya Tachibana kom hun på andreplass i duett bak Olga Brusnikina / Maria Kisseleva fra Russland. Hun var også med på det japanske laget som kom på andreplass i lagkonkurransen bak Russland. De andre på laget var Ayano Egami, Raika Fujii, Yoko Isoda, Rei Jimbo, Miya Tachibana, Yoko Yoneda, Yuko Yoneda og Juri Tatsumi.

Fire år senere, under sommer-OL 2004 i Athen, vant hun på nytt to sølvmedaljer i synkronsvømming. Sammen med Miya Tachibana kom hun på andreplass i duett bak Anastasija Davydova / Anastasija Jermakova fra Russland. Hun var også med på det japnaske laget som kom på andreplass i lagkonkurransen bak Russland. De andre på laget var Michiyo Fujimaru, Kanako Kitao, Emiko Suzuki, Miya Tachibana, Saho Harada, Juri Tatsumi og Yoko Yoneda.

OL-medaljer
-----------

* Sølv 2000 Australias flagg Sydney - Sølv i synkronsvømming duett Japans flagg Japan
* Sølv 2000 Australias flagg Sydney - Sølv i synkronsvømming lag Japans flagg Japan
* Sølv 2004 Hellas’ flagg Athen - Sølv i synkronsvømming duett Japans flagg Japan
* Sølv 2004 Hellas’ flagg Athen - Sølv i synkronsvømming lag Japans flagg Japan
* Bronse 1996 USAs flagg Atlanta - Bronse i synkronsvømming lag Japans flagg Japan

Eksterne lenker
---------------

* (en) Miho Takeda – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Miho Takeda – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Miho Takeda – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Miho Takeda – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Miho Takeda – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Miho Takeda – Swimming Hall of Fame Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** NDL
 |
**Fiktiv kanon** er et begrep innen litteratur og særlig populærkultur som betegner de opplysningene og fortellingene om oppdiktede personer og verdener som er alminnelig anerkjent av forfatterne og/eller publikum.

Motsetningen vil da være det som betegnes som «fiktivt apokryfisk», fortellinger eller opplysninger som har blitt laget, men som ikke anerkjennes av alle som «sanne» eller «korrekte».

Et eksempel er bøkene om Oz, hvorav de bøkene som ble skrevet av Lyman Frank Baum, Ruth Plumly Thompson, John R. Neill, Jack Snow, Rachel Cosgrove og Lauren Lynn McGraw, regnes som den offisielle serien og betraktes som «kanoniske», mens de mange bøker som har blitt skrevet senere regnes som «apokryfiske».

Også kommentarer en forfatter gav til et verk, kan regnes med til en fiktiv kanon. For eksempel regnes gjerne de såkalte brevene til J.R.R. Tolkien med til hans forfatterskap om *Ringenes Herre*.

Se også
-------

* Kanon (kultur)
* Apokryf
* Retcon
* Fanfiction
* Fiktivt univers


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Fiktiv dokumentar** (engelsk: *pseudo-documentary* eller *faux-documentary*) er en film- og TV-sjanger der handlingen fremstilles som en dokumentarfilm eller -serie uten å være det. De første fiktive dokumentarene var riktignok på radio med Orson Welles' radio-drama *Klodenes kamp* (*The War of the Worlds*, 1938), basert på H.G. Wells' roman med samme navn (1898). I dag er sjangeren først og fremst forbundet med film og TV, eksempelvis *Special Bulletin* (1983), *Kodenavn Looking Glass* (*Countdown to Looking Glass*, 1984), *Without Warning* (1994), *The Blair Witch Project* (1999) og *The Day Britain Stopped* (2003).

Sjangeren er ment å være seriøs, i motsetning til undersjangeren mockumentar som i hovedsak er humoristisk, satirisk og/eller parodisk. Eksempler på mockumentar-filmer og -serier er *All You Need Is Cash* (1978), *Hjelp vi er i popbransjen* (*This is Spinal Tap*, 1984), *Best in Show* (2000), *Ingen grunn til begeistring* (*Curb Your Enthusiasm*, 2000–), *Kontoret* (*The Office*, 2001–2003), *A Mighty Wind* (2003), *Arrested Development* (2003–), *Kontoret* (*The Office*, USA, 2005–2013). I Norge er *Get Ready to Be Boyzvoiced* (2000) og *Trolljegeren* (2010) kjente mockumentary-filmer, mens *Borettslaget* (2002–2008), *Etaten* (2006), *Hjerte til hjerte* (2007), *Torsdag kveld med Steinar Sagen* (2007) og *Helt perfekt* (2011–) er kjente TV-serier i sjangeren. I Danmark er blant andre AFR (2007) og Klovn (2005–) de mest kjente.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Mockumentar i *Det Norske Akademis ordbok*
* (no) Dokumentarlitteratur i Store norske leksikon
**MS «Veslekari»** ble bygd i 1962 av Liaaen Verft i Ålesund. for rederiet Elling Aarseth, Ålesund.

Fartøyet på 328 tonn forliste med 3 000 pelsdyr i Vestisen, vel 170 kilometer nordom Jan Mayen den 8. april 1988. De tretten besetningsmedlemmene, samt én fra Havforskingsinstituttet, ble reddet av «Harmoni», der selfangsinspektør Odd Lindberg befant seg. Forsikringsselskapet UNI Storebrand ville ikke utbetale mer enn 1,5 av nær 7 millioner etter forliset, da det i første instans i Haugesund byrett fikk medhold i påstand om forsikringssvindel, at skuta ikke var skadet av is, men at en av mannskapet hadde åpnet en bunnventil. Dette ble tilbakevist i Gulating lagmannsrett i 1992. Utpå høsten avviste Høyesterett ankesaken fra Uni Storebrand, og dommen fra Gulating lagmannsrett ble stående, noe som førte til at rederiet «Furenak» fikk en utbetaling på nær 17 millioner kroner, hvorav ca. 14,5 millioner var erstatning for fartøyet og renter på det opprinnelige kravet, og over to millioner kroner var saksomkostninger.

Referanser
----------

1. ↑  «Beretningen om ishavsflåtens ukronede flaggskip». VG. 25.1.1962.
2. ↑  «Selfangere stevner». Nordlys. 23.7.1991.
3. ↑  Karin Pedersen Bøhm (17.11.1990). «Domstol: «Veslekari» senket med vilje». Aftenposten.
4. ↑  «Veslekari vant i lagmannsretten». NTB. 12. juni 1992.
5. ↑  Brøyn, May Britt (29. november 1992). «Ingen forsikringssvindel: «Veslekari» vant saken». *Aftenposten*: 5.  Bruk av `|besøksdato=` krever at `|url=` også er angitt. (hjelp)

Eksterne lenker
---------------

* (en) MS «Veslekari» – Den internasjonale sjøfartsorganisasjonen Rediger på Wikidata
Den toppsnurrende sylinderen "trekker" luftstrømmen opp og luften trekker igjen sylinderen ned, i henhold til Newtons tredje lov
**Magnuseffekt** er en kraft på et roterende objekt med fart gjennom luft, gass eller væske. Kraften er rettet vinkelrett på fartsretningen.

Katamaran med Flettnerrotor som bruker Magnuseffekten til fremdrift.Effekten baserer seg ikke på Bernoullis prinsipp men på Newtons tredje lov, avbøyningskraften på objektet er en reaksjon på avbøyningen som objektet påfører luftstrømmen. Objektet "skyver" luften i den ene retningen, og luften skyver objektet i den andre retningen. Spesielt er en løftekraft ledsaget av en nedadbøyning av luftstrømmen. Det resulterer i en vinkelavbøyning i væskestrømmen, akter på objektet. Den siden av ballen som beveger seg framover beveger seg bort fra sin normale ballistiske bane. Dette gjelder fotballer, golfballer, bordtennisballer, kanonkuler osv. Prosjektiler som skytes ut uten rotasjon kan få en rotasjon med rotasjonsakse på tvers av fartsretningen og får forandret banen på grunn av magnuseffekten. Rifler og flere kanonløp og løp i andre skytevåpen har kanter i spiralform utover løpet som gir prosjektilet en rotasjon med rotasjonsaksen tilsvarende fartsretningen. På grunn av gyroeffekten hindrer dette rotasjon med akse på tvers av fartsretningen som kan gi annen retning for prosjektilet på grunn av magnuseffekten.

Magnuseffekten benyttet i dag til fremdrift av skip med rotorseil. Høye drivstoffpriser og regulering av skipsutslipp på grunn av global oppvarming har ført til økt interessen for alternative fremdriftsmetoder og seil er igjen blitt aktuelt.

Magnuseffekten har ingenting å gjøre med retningsendringen som ballen får når den spretter og friksjonen mellom ballen i spinn og underlaget gir ballen en annen retning.

Heinrich Gustav Magnus (1802–1870) beskrev denne effekten og eksperimenterte med den i 1853.

Eksterne lenker
---------------

* «Surprising Applications of the Magnus Effect», video fra YouTube som viser Magnuseffekten (engelsk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN
 |
**Skolen i Nisibis** (mellom 363 og 489 kjent som *skolen i Edessa*) var en senantikk forsknings- og utdanningsinstitusjon og det åndelige senteret for den arameiske kristendommen. Skolen underviste i teologi, filosofi og medisin og var sin tids viktigste kunnskapssenter ved siden av akademiet i Gundishapur.

Skolen ble grunnlagt av Jakob av Nisibis i 350 etter den antiokenske skolens forbilde. Nisibis (dagens *Nusaybin*) ble valgt som sete fordi byen lå midt i den arameiske kulturkretsen, men samtidig i Romerriket (som siden 313 tolererte kristendommen). Da Nisibis i 363 falt til det sasanidiske Perserriket, ble skolen flyttet til Edessa (dagens *Şanlıurfa*). På grunn av beskyldninger om nestoriansk vranglære ga keiser Zenon ordre om å stenge skolen i 489, men den flyttet tilbake til Nisibis, der den opplevde en ny blomstringstid. I begynnelsen av 600-tallet begynte skolens betydning å avta. Dens bibliotek ble brent under korstogene på 1100-tallet.

Skolens mest kjente lærer var Efraim Syreren. Teodor av Mopsvestias skrifter var viktige ved skolen, og også Nestorios' skrifter var pensum. Skolen hadde stor betydning spesielt for Østens kirke og Den syrisk-ortodokse kirke, men også for bevaringen av antikkens kunnskap generelt.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
Borðan fyr markerer innseilingen mot Tórshavn. Utsikt sørover med Atlanterhavet rett ut. Foto: Holger Weiß (2004) 
**Nólsoyarfjørður** (dansk: *Nolsø Fjord*) er et bredt sund i Tórshavnar kommuna mellom øyene Streymoy og Nólsoy på østsiden av øygruppen Færøyene. Sundet er den mest trafikkerte skipsleia på Færøyene og benyttes av all båttrafikk til og fra hovedstaden Tórshavn. Det ligger også ofte skip for ankring i Nólsoyarfjørður.

Sundet er om lag 10,5 kilometer langt fra Borðan fyr og Kirkjubønes som markerer overgangen til Atlanterhavet i sør og nordover til Byrgistangi hvor Tangafjørður fortsetter nordover. På nordøstsiden ligger restene av Stongin, et gammelt vippefyr som ble oppført i 1782 for å markere skipsleia fra nord inn til Tórshavn.

Sundet trafikkeres av bilferga mellom Hirtshals, Tórshavn og Seyðisfjörður samt ruten til Suðuroy. Ferga til bygda Nólsoy har flere daglige avganger og bruker om lag 20 minutter på å krysse sundet.

Referanser
----------

1. ↑  (Byrgistangi-Kirkjubønes) Kort & Matrikelstyrelsen: Føroyar - Topografisk Atlas 1:100 000

Eksterne lenker
---------------

* Digit.no Nólsoyarfjørður[*død lenke*]: Bilde tatt av Ole K. Valle. Besøkt 01.05.2012
* Strandfaraskip Landsins. Besøkt 01.05.2012.

Portal: Færøyene

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Helje Solberg** (født 7. mars 1967 i Elverum) er en norsk journalist og redaktør. Hun er nyhetsdirektør i NRK og var før dette ansatt i *VG* fra 1994. Fra 2014 var hun redaksjonssjef for VGTV og ansvarlig for *VG*s satsing på levende bilder. Før dette var hun i flere år nyhetsredaktør i avisen.

Hun tok cand.mag. ved Universitetet i Oslo med fagene statsvitenskap, russisk og sosialantropologi i 1993. Hun jobbet i Østlandssendingen fra 1984 til 1988, var sommervikar i *Sør-Varanger Avis* 1989–1991 og *Nationen* fra 1992 til 1994. Hun ble journalist i *VG* i 1994 og senere redaktør i politisk avdeling.

I 1995 vant hun SKUP-prisen for avdekking av medlemsjuks i politiske ungdomsorganisasjoner, den såkalte «AUF-skandalen». Fire personer ble dømt til fengselsstraff på opptil syv måneder for å ha jukset med medlemslistene for å få større partistøtte. I 1996 fikk hun sammen med redaksjonen i *VG* Den store journalistprisen.

I 1996 gav hun ut boka *Karen: en historie om Alzheimer* om sykdomsforløpet til legen Karen Sofie Mørstad.

I oktober 2018 begynte hun som nyhetsdirektør i NRK.

Referanser
----------

1. ↑  Pressefolk 1997 ISBN 8271471759
2. ↑  skup.no Juryens begrunnelse SKUP-pris og diplomer 1995 Arkivert 17. oktober 2013 hos Wayback Machine.
3. ↑  Helje Solberg *Karen: en historie om Alzheimer*, 1996 ISBN 82-03-29067-1
4. ↑  «Helje Solberg (51) forlater VGTV - blir nyhetsdirektør i NRK». *Medier24.no* **(norsk)**. Besøkt 2. oktober 2018.

Eksterne lenker
---------------

* 

* (no) Publikasjoner av Helje Solberg i BIBSYS


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forrige mottaker:Oddvar Kristoffersen | **SKUP-prisen**(1995) | Neste mottaker:Trond Nygard-Sture |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF
 |
**José Benito Silverio Monterroso Bermúdez** (født 1788 i Montevideo i Banda Oriental, død 1838) var en katolsk prest i Banda Oriental, som før selvstendigheten var navnet på det som skulle bli til Uruguay.

Biografi
--------

José Benito Monterroso var den eldste av seks barn. Han søster Ana giftet seg med Juan Antonio Lavalleja, lederen av *Los Treinta y Tres Orientales* (de trettitre fra Oriental). Han ble presteviet i fransiskanerordenen og underviste senere i filosofi og teologi ved Universitetet i Córdoba. Han var en markant patriot i kampen for frihet i kolonitiden, og var avgjørende for utviklingen av artiguismen, det vil si *caudillo*en José Gervasio Artigas' tenkning.

Referanser
----------

1. 1 2 3  José Benito Monterroso in post stamps

Eksterne lenker
---------------

* Mario Cayota (2010). *Un ciudadano ilustre y su inicuo destierro*. Cuadernos Franciscanos del Sur, Nº 8. Montevideo: CEFRADOHIS. s. 86. Besøkt 14. april 2013.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** LCCN
 |
**José Antonio Dinarés Massagué** (født 5. januar 1940 i Terrassa), spansk landhockeyspiller som deltok i de olympiske leker 1960 i Roma, 1964 i Tokyo og 1968 i Mexico by.

Dinarés vant en olympisk bronsemedalje i landhockey under Sommer-OL 1960 i Roma. Han var med på det spanske laget som kom på tredjeplass i landhockeyturneringen bak Pakistan og India. Spania vant kvartfinalen med 1-0 over New Zealand men de tapte semifinalen mot Pakistan med 0-1. I bronsefinalen beseiret de Storbritannia med 2-1. Dinarés spilte seks kamper i turneringen.

OL-medaljer
-----------

* 1960 Italias flagg Roma - Bronse Bronse i landhockey Spanias flagg Spania

Referanser
----------

1. ↑   Catalan Sport Encyclopedia, oppført som Josep Antoni Dinarés Massagué, Enciclopèdia de l'Esport Català ID 4653[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   sports-reference.com, www.sports-reference.com, besøkt 25. januar 2016[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) José Antonio Dinarés – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) José Antonio Dinarés – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata
Et barn med harlequin ichtyosis.
**Harlequin iktyose** er en uhelbredelig, vanligvis fatal, genetisk hudsykdom der huden vokser omtrent 14 ganger raskere enn normalt. Sykdommen er svært sjelden.

Symptomer
---------

Kroppen er fullstendig dekket av et tykt hudlag full av sprekker, noe som er utsatt for infeksjoner. Lidelsen gjør normalt kroppen, inkludert ansiktet, helt deformert og veldig smertefullt. De fleste med lidelsen dør vanligvis et par dager etter fødselen på grunn av dehydrering og/eller infeksjoner.

Det finnes ingen kur for sykdommen, men sykdommen kan bli hjulpet og holdt i sjakk med salver og ulike former for egenomsorg som må gjøres flere ganger daglig resten av pasientens liv. I sjeldne tilfeller hvor pasienter har overlevd lengre enn en måned, er et ekstremt kalori-rikt kosttilskudd gitt til barnet for å vokse normalt.

Det er bare to rapporterte tilfeller der offeret overlevde sykdommen i voksen alder, begge tilfellene i moderne tid.

| * v
* d
* r
Helsemessige forbehold |
| --- |
| Helsenotis | Du bør aldri bruke informasjon fra internett, inkludert Wikipedia, som eneste kilde til avgjørelser eller tiltak i helsemessige spørsmål. Ved legemiddelspørsmål bør du rådspørre apotek eller lege, ved helsespørsmål relevant autorisert helsepersonell, og ved dyresykdom bør du rådspørre veterinær. Bruk aldri reseptbelagte legemidler uten etter råd fra lege. Søk råd på apoteket ved bruk av reseptfrie legemidler, kosttilskudd og naturmidler, spesielt om du også bruker reseptbelagte midler. Bruk av flere legemidler samtidig kan gi utilsiktede effekter. |
*Denne artikkelen er om den satiriske tegneseriestripen Bizarro av Dan Piraro. For DC Comics' tegneseriefigur og Supermanns «dobbeltgjenger» se **Bizarro** .*
**Bizarro** er en amerikansk tegneserie av tegneserieskaperen Dan Piraro. Serien så dagens lys i 1985, og utgis dels som striper, dels som enkeltstående ruter.

Serien er tatt opp i flere aviser, og den en-linjede stripen med 3–4 bilder passer godt til avisformatet. Bizarro eksisterer også i enkeltbilder. Dan Piraro er satirisk og overdrivende i sin serie. Han henter oftest handlingen fra hverdagslivet. Selv om de ulike situasjonenene er surrealistiske, kan leseren kjenne seg igjen.

Piraros tegninger har visse motiver som han ofte gjentar, som for eksempel fyrverkeri, øyesten, pai, ei kanin, et utenomjordisk vesen i et romskip og en fugl som plasseres opp-ned i bildet.

*Bizarro* har mottatt flere priser og utmerkelser, blant annet «Newspaper Panel Cartoon Award» fra *National Cartoonist Society* i 1999, 2000, og 2001. Serien ble også nominert til Reuben Award (Reuben-prisen) i 2002.

I Norge kom et eget blad fra 2003 til 2004, samt julealbum.

Eksterne lenker
---------------

* Bizarros offisielle nettside
* Artikkel publisert 1. juli 2007 i King Feature Store (forfatter Dan Piraro) om Bizarro - Arkivert av Wayback Machine. Besøkt 15. januar 2019.
* National Cartoonist Society (NCS) Awards - oversikt over tildelinger av Reuben-prisen fra 1946 til 2005 - Arkivert av Wayback Machine. Besøkt 15. januar 2019.

Portal: Tegneserier
***Goodbye Pork Pie*** er en newzealandsk road movie fra 1981 regissert av Geoff Murphy. Hovedrollene spilles av Tony Barry og Kelly Johnston.

Filmen ble svært populær i New Zealand og ble sett av over 600 000 da den gikk på kino.

En nyinnspilling med tittelen *Pork Pie* kom i 2017.

Handling
--------

Gerry (Kelly Johnson) er en arbeidsløs ungdom med jentetekke og en brennende trang til å kjøre bil med klampen i bånn. Ved en ren tilfeldighet kommer han over en håndveske med førerkort og papirer på en Mini Morris leiebil, og snart er han ute på landeveien med kurs for det store ukjente. Underveis tar han opp passasjeren John (Tony Barry), som kom han til unnsetning da en trafikkpoliti ville bøtelegge ham for å ikke å ha brukt bilbelte. John har nettopp blitt dumpet av kjæresten og føler også som Gerry en trang til å blåse verden en lang marsj. Langs en landevei plukket de opp den lettlivede jenta Shirley (Claire Oberman), og sammen gjennomfører de en dramatisk biltur med ubestemt mål. Nærmest ved en misforståelse forlater de en bensinstasjon uten å betale, og i løpet av kort tid er de anmeldt for tyveri og etterlyst av politiet. I stedet for å stoppe ved første politisperring, presser Gerry klampen i bånn, og dermed er de to på vill flukt fra politiet. De finansierer ferden videre ved å selge deler av bilen, noe som fører til at de får møte flere merkelige personer på ferden.

Om filmen
---------

*Goodbye Pork Pie* var innspilt kronologisk i løpet av seks uker i 1979.

I rollene (utvalg)
------------------

* Tony Barry .... John
* Kelly Johnston .... Gerry Austin
* Claire Oberman .... Shirl
* Shirley Gruar .... Sue
* Bruno Lawrence .... Mulvaney
* Stephen Tozer .... Traffic Cop
* John Bach .... Snout
* Frances Edmond .... Annette
* Don Selwyn .... Kaitaia Policeman

Referanser
----------

1. ↑  Elliott, Matt (1997). *Kiwi Jokers: The Rise and Rise of New Zealand Comedy*. Auckland, New Zealand: HarperCollinsPublishers. s. 160–162. ISBN 978-1-86950-248-5.  Bruk av `|besøksdato=` krever at `|url=` også er angitt. (hjelp)
2. ↑  «Background | Goodbye Pork Pie | Film | NZ On Screen». *www.nzonscreen.com* **(engelsk)**. Besøkt 16. mars 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Goodbye Pork Pie* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) *Goodbye Pork Pie* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) *Goodbye Pork Pie* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata

* (en) *Goodbye Pork Pie* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Goodbye Pork Pie* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Goodbye Pork Pie* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Goodbye Pork Pie* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *Goodbye Pork Pie* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata
**Philip William «Phil» LaBatte** (født 5. juli 1911 i Minneapolis i Minnesota, død 6. september 2002 i Alexandria i Virginia) var en amerikansk ishockeyspiller som deltok i de olympiske vinterleker 1936 i Garmisch-Partenkirchen.

LaBatte vant en olympisk bronsemedalje i ishockey under vinter-OL 1936 i Garmisch-Partenkirchen. Han spilte på det amerikanske laget som kom på tredjeplass i ishockeyturneringen.

USA vant sin semifinalegruppe og i finalerunden beseiret de Tsjekkoslovakia med 2-0, spilte uavgjort 0-0 mot Storbritannia og tapte med 0-1 til Canada. Storbritannia ble olympiske mestere, Canada fikk sølv og bronsemedaljene gikk til USA.

OL-medaljer
-----------

* 1936 Tysklands flagg Berlin - Bronse Bronse i ishockey, USAs flagg USA

Eksterne lenker
---------------

* (en) Philip LaBatte – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Philip LaBatte – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Philip LaBatte – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Philip LaBatte – Hockeydb.com Rediger på Wikidata

* (en) Philip LaBatte – Eliteprospects.com Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** GND
 |
**Nakhon Ratchasima** eller **Khorat** er provinshovedstaden i provinsen Nakhon Ratchasima i det nordøstlige Thailand (kalt Isan-området). Befolkningen anslås (2005) til 208 800.

Navnene
-------

Navnene Nakhon Ratchasima og Khorat brukes om hverandre, både som navn på provinsen og provinshovedstaden. Frem til midten av Ayutthaya-perioden var det to byer, Sima og Khorakpura.

Geografi
--------

Nakhon Ratchasima ligger på en slette i den vestlige delen av landsdelen Isan. Avstanden til Bangkok er drøye 250 km.

Nakhon Ratchasima er Isans viktigste by. Omkring 60% av befolkningen i Isan bor Nakhon Ratchasima-området. Blant dem er også mange flyktninger og innvandrere fra Laos og Kambodsja.

Silkeproduksjon er en viktig næring i området.

Historie
--------

Nakhon Ratchasima ble regnet som en forpost mot khmerene fra begynnelsen av 1300-tallet. Under kong Narai ble landets befestninger utbygd i annen halvdel av 1600-tallet, deriblant i Nakhon Ratchasima.

I 1827 gjorde kong Jao Anuwong av Vientiane opprør mot Bangkok og kongen av Siam. Han invaderte Nakhon Ratchasima og beordret folket ut av byen. En kvinne, Ya Mo, støttet av byens befolkning, sloss med bare nevene mot Vientianes tropper og vant over dem. I 1934 ble det reist et monument over henne i sentrum av byen. Ifølge den thailandske historikeren Saipin Kaewngamprasert ble monumentet reist som et ikon for Khorats lojalitet til Bangkok.

Under Vietnamkrigen hadde det amerikanske flyvåpen en base her, og fløy tokter over Nord-Vietnam og Kambodsja. 

Etter offiserskuppet i april 1981 organiserte general Prem motstanden herfra.

Den 8. og 9. februar 2020 var byen i nyhetsoverskriftene da en soldat skjøt til sammen minst 20 mennesker på en militærbase og i et kjøpesenter.

Referanser
----------

1. ↑  ; utgiver: Department of Provincial Administration.
2. 1 2  Marte Nilsen (10. februar 2011). «The Spirit of a Heroine: Ya Mo—Spirit Reverence, Patriotism and Thai Buddhism». *Modern Asian Studies* **(engelsk)**. 45 (6): 1599–1625. doi:10.1017/S0026749X09000122. Besøkt 24. april 2022. CS1-vedlikehold: Dato og år (link)
3. ↑  «Nakhon Ratchasima shooting rampage: Death toll put at 20, with 31 injured» **(engelsk)**. Thai PBS World. 9. februar 2020. Besøkt 8. februar 2020.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Nakhon Ratchasima – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** SUDOC **·** GeoNames
 |
Nakkehoved østlige fyr
**Nakkehoved fyr** var opprinnelig betegnelsen for to fyrtårn ved *Nakkehoved*, beliggende på den omtrent 30 meter høye klint *Fyrbakkerne* om lag 2 km øst for Gilleleje.

I de seneste år brukes betegnelsen om det vestlige av de to fyr, som nu er det eneste aktive. Det er et *anduvningsfyr*, som sammen med fyret på Kullen i Sverige markerer innseilingen til Øresund fra Kattegat. Det er et 21 m høyt blinkfyr, som avgir 3 blink a 0,3 sekunder varighet (umiddelbart etter hverandre, *gruppeblink*) for hvert 20. sekund. Lysstyrken er 229 358 cd, og fyret kan i klart vær sees 25 nautiske mil (omtrent 46 km). Fyret huser dessuten i dag Fyrhistorisk Museum.

Det østlige fyr ble slukket i 1898 og er i dag ført tilbake til sin skikkelse fra år 1800. Det inngår nå i, og var det opprinnelige Fyrhistorisk Museum.

Historie
--------

Til slutten av 1700-tallet fantes kun Skagen fyr og Anholt Fyr til å lede skipsfarten gjennm Kattegat. Og fra 1560 et fyr på Kullen til å vise leden mot Øresund. Det ble besluttet å oppføre et fyr på Kronborg og å oppføre to fyr ved Nakkehoved for at kunne skille disse fra det ene fyr på Kullen. Nakkehoved-fyrene ble tegnet av arkitekt G.D. Anthon, og ble bygd for kongens regning og sto ferdige i 1772. Begge var murede, firkantede fyr, som var sammenbygd med gavlen på fyrvokterboliger.

Det vestlige fyr var det høyeste med 9 meter, mens det østlige var 7,5 meter. Det var ledefyr med åbne kulbål i en jernkurv på toppen af tårnene. Sigtelinjen til de to fyr holdt skibene klar av grunnene nord for Gilleleje.

De to fyr brændte kun i perioden 1. april–31. august 1772, da det straks opsto strid om betaling av fyrafgift. De ble igjen tent i 1800 på initiativ av overlos (senere kontreadmiral) Poul Løvenørn, som benyttede fyrene til å eksperimentere med fyrteknikk. Fyrene fik installert lanterner, så det nu var lukkede kullfyr med spesielle anordninger til sikring av trekk til forbrenningen.

I 1833 ble begge fyr ombygd til å bruke olie, og fik dessuten installert et spejlapparat, som viste fast, hvidt lys. Det vestre fyr fikk 18 speil med tilhørende lamper og det østre 8 spejle og lamper.

Det østlige fyr ble tatt ut av bruk i 1898.

Samtidig ble det vestre tårn forhøyet til 21 m, og fikk et roterende linseapparat og en 6-vægers brænder. I 1906 skiftedes til en glødenetsbrænder, og brennstoffet ble endret fra olie til petroleum. I 1955 skiftedes til elforsyning med glødelampe.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Nakkehoved Fyr – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* *Farvandsvæsenets* historie.
* Data om Nakkehoved fyr
* Ornitologiske observasjoner ved Nakkehoved
* Optisk telegraf under Napoleonskrigene
* Åpning av Fyrhistorisk Museum
* *Holbo Herreds Kulturhistoriske Centre* om Fyrhistorisk Museum

Portal: Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |
**Nathan Earle** (født 4. juni 1988 i Tasmania) er en australsk landeveissyklist. Han sykler for det profesjonelle kontinentallaget Israel Cycling Academy.

Meritter
--------

2007
Sammenlagt, 2. og 4. etappe, Mersey Valley Tour
2009
Baw Baw Classic
2010
Baw Baw Classic
2. etappe, Tour of Toowoomba
Grafton - Inverell
2011
2. 3. og 4. etape, New Zealand Cycle Classic
2012
Baw Baw Classic
3. etappe, Mersey Valley Tour
2. og 4. etappe, Tour de Borneo Kundasang
2013
3. etappe, Herald Sun Tour
Sammenlagt, 2. og 4. etappe, New Zealand Cycle Classic
2. etappe, Tour de Taiwan
3. etappe, Tour de Perth
Sammenlagt, 2. og 3. etappe, Tour of Toowoomba Bunyas
5. etappe, Tour of Japan Izu
Sammenlagt og 4. etappe, North Western Tour Siding Spring

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Nathan Earle – UCI Rediger på Wikidata

* (en) Nathan Earle – ProCyclingStats Rediger på Wikidata

* (en) Nathan Earle – Cycling Archives Rediger på Wikidata

* (en) Nathan Earle – Cycling Quotient Rediger på Wikidata
**Nathan Doyle** (født 12. januar 1987 i Derby, Derbyshire, England) er en engelsk fotballspiller som har spilt for flere engelske klubber. Han spiller nå for Bradford City.

Doyle, som er forsvarsspiller, har spilt landskamper på U-16, U-17 og U-20 nivå for England.

Biografi
--------

### Klubblag

Nathan Doyle, som har vært en del av Derby County sitt fotballakademi, debuterte for Derby allerede som 16-åring. Dette skjedde 1. november 2003 i en ligakamp mot Preston North End, og hans andre kamp i 2003/04-sesongen var returoppgjøret mot Preston den 17. april 2004. Den neste sesongen fikk han med seg tre ligakamper og en cupkamp for *the Rams*, mens han i 2005/06-sesongen fikk bokført fire ligakamper for Derby.

I februar 2006 ble han lånt ut til Notts County, og han debuterte for klubben fra Nottinghamshire den 25. februar 2006 i en ligakamp mot Lincoln City. I mai 2006 returnerte han tilbake til Derby County etter tolv ligakamper for *the Magpies*. I starten på 2006/07-sesongen var han klar for sitt andre låneopphold da han skrev under på en avtale med Bradford City i august 2006. Hans første kamp for Bradford var mot Nottingham Forest 5. august 2006, og etter å ha spilt 28 ligakamper og 5 cupkamper for Bradford ble Doyle i slutten på januar 2007 hentet tilbake til Derby på grunn av at Hull City ønsket å kjøpe spilleren. Overgangen til Hull ble fullført den 31. januar 2007 for en ukjent salgsum, og Doyle skrev under på en kontrakt som binder han til Hull fram til sommeren 2009.

Karriere som spiller
--------------------

|
|  |
|  | Klubb | Klubbforbindelse | Klubbkamper | Ligakamper | Klubbmål | Ligamål | Periode |
| Englands flagg | Derby County | Kontrakt | 10 | 9 | 0 | 0 | 08/2002 - 02/2006 |
| Englands flagg | Notts County | Lån | 12 | 12 | 0 | 0 | 02/2006 - 05/2006 |
| Englands flagg | Derby County | Kontrakt | 0 | 0 | 0 | 0 | 05/2006 - 08/2006 |
| Englands flagg | Bradford City | Lån | 33 | 28 | 0 | 0 | 08/2006 - 01/2007 |
| Englands flagg | Derby County | Kontrakt | 0 | 0 | 0 | 0 | 01/2007 - 01/2007 |
| Englands flagg | Hull City | Kontrakt | 0 | 0 | 0 | 0 | 01/2007 - |

Referanser
----------

1. ↑   Argentine Soccer Database, oppført som NATHAN DOYLE, BDFA player ID 69080[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   FBref, FBref spiller-ID a7f25b3c[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   transfermarkt.com, Transfermarkt spiller-ID 13452, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Rollin, Glenda & Rollin, Jack: *SKYSPORTS FOOTBALL YEARBOOK 2006-07* (side 469). Headline Book Publishing, London. ISBN 0-7553-1526-X

Eksterne lenker
---------------

* (en) Nathan Doyle – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) Nathan Doyle – Soccerbase.com Rediger på Wikidata

* (en) Nathan Doyle – Soccerway Rediger på Wikidata

* (en) Nathan Doyle – FBref Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
«**Goodbye Yellow Brick Road**» er en ballade fremført av Elton John. Sangen ble skrevet av Bernie Taupin med musikk av Elton John for hans album *Goodbye Yellow Brick Road*. Den musikalske stilen og produksjonen er sterkt påvirket av 1970-tallets soft rock. Sangen ble rost av kritikere og noen har kalt det Elton Johns beste sang.

Informasjon
-----------

Sangen ble utgitt 15. oktober 1973 som albumets andre singel, og nådde Topp 10 i både Storbritannia og USA. Det var en av Johns største hits, og overgikk den forrige singelen i salg og popularitet raskt etter utgivelsen. Singelen gikk til topps i Canada, nådde førsteplass på singellista den 22. desember 1973 og forble der i en uke, noe som gjør dette til hans tredje førsteplass-singel fra 1973 etter «Crocodile Rock» og «Daniel».

På den amerikanske hitlistene debuterte den på 62.-plass og nådde nummer to syv uker senere den 8. desember 1973, og ble der i tre uker. Den nådde nummer fire i Irland og nummer seks i Storbritannia.

Gro Anita Schønn spilte inn en norsk versjon kalt «Takk for glitter og stas» fra albumet med samme navn i 1974.

Den norske sangeren Angelina Jordan fremførte Yellow Brick Road på America's Got Talent the Champions som sitt finalebidrag i 2020.

Referanser
----------

1. ↑  Mason, Stewart. *Goodbye Yellow Brick Road*. Allmusic. Hentet 11. juni 2006.

Eksterne lenker
---------------

* *Goodbye Yellow Brick Road (sang)* på Allmusic

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz
 |
**Australian stumpy tail cattle dog** (FCI #351), også kalt *australsk stumphalet kveghund* eller *stumphalet australsk kveghund*, er en naturlig stumphalet, mellomstor hunderase av collietype. Australsk stumphalet kveghund oppsto i Australia for å gjete kveg, og er en krysning mellom europeiske gjeterhunder og den australske dingoen.

Opprinnelse og alder
--------------------

Australsk stumphalet kveghund stammer fra hunderasen Smithfield collie fra Tasmania, opprinnelig engelsk og eksteriørmessig ganske lik bearded collie og old english sheepdog. Eksemplarer fra rasen ble importert til Australia tidlig i det 19. århundret og kryssavlet med australske dingoer. Dokumentasjonen på avlsvirksomheten er svak fra denne perioden, og det finnes flere ulike versjoner av rasens utvikling. En er at en drover ved navn Timmins fra Bathurst, New South Wales, krysset en Smithfield dog med dingo, og fikk en ny type brukshund som han døpte Timmin's Biters. For å luke ut de karakteristiske trekkene av dingo og få mer medgjørlige hunder, krysset han videre med Scottish smooth collies, og fikk flekkede røde og blå hunder, født uten haler.

I boken *A Dog Called Blue* argumenterer forfatteren Noreen Clark for at både Australian Stumpy Tail Cattle Dog og Australian Cattle Dog avstammer fra samme avlsvirksomhet, døpt Halls Heelers. Virksomheten skal ha foregått i 1830-årene i tilknytning til en stor kvegfarm drevet av Thomas Hall. Også hundene til Hall sies å være krysninger mellom Smithfield Cattle Dogs og dingoer, men ifølge Clark skal rasen ha utviklet seg i to forskjellige retninger på slutten av det 19. århundret. Selektiv avl av korthalede og stumphalede hunder, har befestet trekket i dagens hunder. A summary of both versions of the breed's history is found in the Fédération Cynologique Internationale breed standard.

Australsk stumphalet kveghund er anerkjent av Australian Stumpy Tail Cattle Dog Club of New South Wales i Australia og av Australian National Kennel Council som en brukshund. Den er også anerkjent av i New Zealand av New Zealand Kennel Club som brukshund, og i USA av United Kennel Club som gjeterhund. Australsk stumphalet kveghund er også listet som offisiell rase av Norsk Kennel Klubb. Australsk stumphalet kveghund er midlertidig anerkjent av Fédération Cynologique Internationale fra 2005, i gruppe 1, seksjon 2, som kveghund og har rasenummer 351.

Referanser
----------

1. ↑  «Australsk stumphalet kveghund». 10. oktober 2014. Besøkt 31. desember 2014.
2. 1 2  Clark, Anne Rogers (1995). *The International Encyclopedia of Dogs*. Howell Book House. s. 453. ISBN 0-87605-624-9.
3. ↑  Clark, Noreen R. *The Australian Cattle Dog and the Australian Stumpy T*. ISBN 0-9581934-3-6. Arkivert fra originalen Bruk av `|arkiv_url=` krever at `|arkivdato=` også er angitt (hjelp). Besøkt 30. desember 2014.  «Arkivert kopi». Archived from the original on 1. august 2015. Besøkt 30. desember 2014. CS1-vedlikehold: Uheldig URL (link)
4. 1 2  Australian stumpy tail cattle dog (13. juli 2005). *FCI-Standard N° 351.* Fédération Cynologique Internationale.
***Meksikanets*** (originaltittel: *Мексиканец*) er en sovjetisk film fra 1955, regissert av Vladimir Kaplunovskij.

Handling
--------

I løpet av de første årene av den meksikanske revolusjon begynner en gruppe meksikanske opprørere - som holder til i Los Angeles - å samle inn penger for å finansiere det revolusjonære militæret som kjemper for å styrte styresettet til Porfirio Díaz. Felipe Rivera, en ung mann som nettopp har krysset grensen mellom Mexico og USA, ønsker å slutte seg til disse opprørerne.

Han blir akseptert i denne gruppen, men bare under forutsetning av at han skal bevise sin egen lojalitet til deres revolusjonære sak. Rivera bestemmer seg for å kjempe mot den kjente bokseren Danny Ward, i håp om å tjene nok penger for å kjøpe nok våpen til det revolusjonære militæret.

Skuespillere
------------

* Oleg Strizjenov som Fernández / Felipe Rivera
* Boris Andrejev som Felipe Vera
* Daniil Sagal som Arellano
* Mark Petrovskij som Ramos
* Nadezjda Rumjantseva som May

Referanser
----------

1. ↑  Татьяна Самойлова отмечает 80-летие
2. ↑  МЕКСИКАНЕЦ

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Meksikanets* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
**Mekseb Debesay** (født 6. juni 1991) er en eritreisk syklist. 

I sesongen 2013/2014 vant han Afrikatouren i landeveissykling, og i 2014 fikk han også utmerkelsen årets afrikanske syklist.

Debesay kommer fra en familie med syklister. Broren Ferekalsi syklet for det sørafrikanske prokontinentallaget MTN-Qhubeka i sesongene 2012-2014, søsteren Mossanna vant det nasjonale mesterskapet på landevei og i tempo i 2015, og broren Kindishih for det eritreiske landslaget.

Meritter
--------

2011
5. etappe - Giro di Eritrea
2012
5. etappe - Giro di Eritrea
2013
1. etappe - Fenkel Northern Redsea
Sammenlagtvinner - Giro di Eritrea
2014
4. etappe - Tour d’Algérie
Sammenlagtvinner - Tour d’Algérie
3. etappe - Tour international de Setif
4. etappe - GP Chantal Biya
Sammenlagtvinner - GP Chantal Biya
1. etappe - Tour de Rwanda
6. etappe - Tour de Rwanda
Sammenlagtvinner - Afrikatouren i landeveissykling
2015
Afrikansk mester i lagtempo
1. etappe - Tour de Blida International
Sammenlagtvinner - Tour de Blida International
Critérium International de Sétif
3. etappe - Tour international de Setif

Referanser
----------

1. ↑  UCI Individual  » AfricaTour  » 2014 - Procyclingstats.com. Lest 24. oktober 2015
2. ↑  Marczynski zu Torku Sekerspor, Debesay Afrikas Radsportler 2014 - Radsport-news.com. Lest 24. september 2015
3. ↑  Mossana Debesai - Cyclingarchives.com. Lest 25. september 2015
4. ↑  Mekseb Debesay - Profilside hos Bike Aid. Lest 24. september 2015
5. ↑  Mekseb Debesay - Cyclingarchives.com. Lest 24. oktober 2015

Eksterne lenker
---------------

* (en) Mekseb Debesay – UCI Rediger på Wikidata

* (en) Mekseb Debesay – ProCyclingStats Rediger på Wikidata

* (en) Mekseb Debesay – Cycling Archives Rediger på Wikidata

* (en) Mekseb Debesay – Cycling Quotient Rediger på Wikidata
**Bill Steer** (født **William Geoffrey Steer** 3. desember 1969 i Stockton-on-Tees England) er en engelsk gitarist. 

Han var gitarist for Napalm Death fra 1987 til 1989. Han spilte gitar i Carcass fra 1985 til 1995. Han spilte også gitar med Michael Amott, som han inspirerte til å danne sine egne band, inkludert hans nåværende band Arch Enemy. Etter oppløsningen av Carcass started han sitt eget band, Firebird, som er inspirert av 1970-talls rock. Steer bor for tiden i London.

Sammen med Jeffrey Walker (bassist/vokalist i Carcass) var Steer også med i en episode av Sci-Fi komedien Red Dwarf. Han spilte trommeslageren Dobbin i bandet *Smeg and the Heads* i serie 3, episode 5: «Timeslides».

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Bill Steer på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
* (en) Bill Steer på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Bill Steer på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Bill Steer på Encyclopaedia Metallum Rediger på Wikidata

* (en) Bill Steer på AllMusic Rediger på Wikidata
* Firebird offisielt nettsted

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |
Dawid Sendrowicz’ mursteinshus, tegnet av Lande i 1897
**Dawid Lande** (født 14. april 1868 i Łódź, død 10. september 1928 i Karlovy Vary) var en polsk arkitekt. 

Lande fullførte Håndverkskolen i Łódź og reiste til St. Petersburg for å studere ved Sivilingeniørinstituttet. Etter å ha fullført studiene arbeidet han to år i Berlin i arkitektbyrået «Keyser und Grossheim» før han reiste tilbake til sin hjemby og åpnet en egen forretning der.

Lande var i sin tid en av byens mest populære arkitekter,[] kjent for sine prosjekter i Łódź og Warszawa. De mest kjente omfatter blant annet Den russiske riksbanks sete i Łódź, Dawid Sendrowicz’ mursteinshus, Hotel Grand, Leon Rappaports villa og Mieczysław Pinkus' mursteinshus.

Referanser
----------

1. 1 2   European Theatre Architecture, EUTA person ID 1848, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Sejm-Wielki.pl profil-ID psb.14717.1[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Dawid Lande – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni **·** VIAF
 |
**Oluf Skarpnes** (1932–2019) var en norsk jurist.

Han var født på Smøla, og ble foreldreløs som 12-åring. Senere tok han ettårig handelsskole, og eksamen artium 25 år gammel. Han studerte deretter jus ved Universitetet i Oslo.

Skarpnes ble ansatt i lovavdelingen i Justisdepartementet i 1963. Han jobbet der frem til 1982, de siste to årene som ekspedisjonssjef. Fra 1982 til 1998 var han fylkesmann i Vest-Agder.

Som pensjonist var han i fem og et halvt år ekstraordinær lagdommer i Agder lagmannsrett. Han var også medredaktør til kommentarutgaven til odelsloven, og underviste ved Universitetet i Bergen.

Skarpnes satt i flere offentlige utvalg, med Skarpnesutvalget (NOU 1997:22) som det mest kjente.

Referanser
----------

1. 1 2   Aftenposten, type referanse dødsannonse, utgitt 3. januar 2020[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Budstikka, «Oluf Skarpnes til minne», utgitt 10. januar 2020[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2 3  «Oluf Skarpnes til minne». *Budstikka*, 10. januar 2020.
4. ↑  «Jubilanter: 75 år». *Aftenposten*, 24. desember 2007.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Prabook **·** BIBSYS **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
***Phileurus angustatus*** er en bille som hører til gruppen hornbiller i familien skarabider (Scarabaeidae).

Utseende
--------

En middelsstor (25-35 millimeter), avlang, blankt svart hornbille. Hannen har to ganske korte horn i pannen, pronotum har en lengdefure og uthulet foran der det sitter en rundet knøl, uthulingen fortsetter som en bred fure nesten tilbake til bakkanten. Hodet er fremtrukket til en spiss snute i midten. Pronotums sider er rundede. Dekkvingene er forholdsvis lange og smale med tydelige, grove punktstriper. Beina er svært kraftige, leggene med store, skarpe tenner, særlig på frambeina.

Levevis
-------

Larvene utvikler seg under barken på døde trær, mest løvtrær. De ser ut til å leve mest av andre insekter og vokser raskt, utviklingen tar ca. 4 måneder.
De voksne billene er aktive rovdyr som dreper og spiser andre insekter, men de spiser trolig også en del frukt. De kan leve opptil tre år som voksne.

Utbredelse
----------

Arten er utbredt fra Honduras i nord til Paraguay i sør.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
			* Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
				+ Underfamilien hornbiller, Dynastinae MacLeay, 1819
					- Stammen Phileurini Burmeister, 1847
						* Slekten *Phileurus* Latreille, 1807
							+ ***Phileurus angustatus*** Kolbe, 1910

Kilder
------

* Dynastidae du Monde, nettside om arten
* *Phileurus* på Encyclopedia of Life:

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Phileurus angustatus* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Phileurus angustatus* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* *Phileurus angustatus* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* (en) Phileurus – kategori av bilder, video eller lyd på Commons