recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Charles** «**Charlie**» **Roberts** (født 6. april 1883, død 7. august 1939) var en engelsk fotballspiller. Han var også en av grunnleggerne av spillerforeningen i England, Players Union som nå heter Professional Footballers' Association (PFA).

Charlie Roberts ble kjøpt til Manchester United av manager Ernest Magnall i 1903 fra Grimsby Town for £600, noe som var rekordsum for fotballoverganger dengang. Magnall ble sterkt kritisert av klubbens styre, men det skulle vise seg at han var verdt pengene. 

Han fikk sine tre landskamper i 1905 samme år som han ble utnevnt til kaptein for Manchester United, men ble utestengt for videre landslagsspill av FA fordi han var med og startet Players Union i 1907. Så i 1908 var han den første kapteinen for Manchester United som løftet ligatrofeet over hodet, og sesongen etter førte han klubben til seier i FA-cupen.

Sommeren 1909 suspenderte FA likegodt hele laget til Manchester United fordi de nektet å melde seg ut av spillerforeningen. Dette førte til en sterkt tilspisset situasjon, der de utestengte spillerne dannet utbryterklubben The Outcasts F.C.

Charlie Roberts var etter hvert blitt Manchester Uniteds viktigste forsvarsspiller i den berømte forsvarsrekken *Duc-ro-bel* sammen med Dick Duckworth og Alec Bell, og i kampen mot FA hadde han dessuten god støtte av en annen storspiller, superstjernen Billy Meredith. Konflikten løste seg dagen før første kamp i sesongen. Spillerne fikk fortsatt lov til å være medlem av spillerforeningen, og Charlie Roberts fikk fortsette sitt arbeid i fagorganisasjonen.
Når de endelig kom i gang med fotballen i 1909-10 førte han likesågodt klubben sin til sitt andre ligamesterskap.

I 1913 gikk han over til Oldham Athletic der han var kaptein for laget i deres mest suksessfulle sesong noensinne, med andreplass i ligaen. Så satte første verdenskrig en stopper for hans videre karriere som spiller.

Han fortsatte i spillerforeningen som formann fram til 1. juli 1921, da han tok over som manager i sin tidligere klubb Oldham Athletic. Jobben ble meget kortvarig ettersom han gikk av 31. januar 1922 etter bare 27 kamper. Etter fotballkarrieren jobbet han i en tobakks-butikk og lanserte et eget sigarett-merke kalt *Ducrobel*, til ære for tiden i United.

Han døde i sitt hjem i Manchester 7. august 1939 kort tid etter en kranieoperasjon.

Meritter
--------

**Ligamester**

* 1907-08
* 1909-10

**FA-cup vinner**

* 1909

**Lagkaptein for Manchester United 1905–1913**

**Lagkaptein for Oldham Athletic 1913–1915**

Eksterne lenker
---------------

* Charlie Roberts på nettsiden spartacus[*død lenke*]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
Sør-Georgia og Sør-Sandwichøyenes riksvåpen.
**Sør-Georgia og Sør-Sandwichøyenes riksvåpen** ble antatt i 1985 etter opprettelsen av øyene som et eget britisk oversjøisk territorium. Fra 1962 til 1985 var Sør-Georgia og Sør-Sandwichøyene en del av territoriet Falklandsøyene og brukte deres riksvåpen. Før 1962 var øyene en del av Britisk Antarktis og brukte deres riksvåpen.

Riksvåpenet består av et skjold med en gyllen løve som holder en fakkel, som representerer Storbritannia og oppdagelse. Bakgrunnet på skjoldet er blått og hvitt, fra våpenskjoldet til James Cook som oppdaget øyene. En sel og en gulltoppingvin er henvoldsvis på skjoldets høyre og venstre side. På toppen av riksvåpenet er det et reinsdyr, etter de to stammene på Sør-Georgia som ble introdusert av norske hvalfangere.

| * v
* d
* r
Søramerikanske riksvåpen |
| --- |
| Argentina  **·** Bolivia  **·** Brasil  **·** Chile  **·** Colombia  **·** Ecuador  **·** Guyana  **·** Paraguay  **·** Peru  **·** Surinam  **·** Trinidad og Tobago  **·** Uruguay  **·** Venezuela
**Avhengige områder**: Falklandsøyene  **·** Fransk Guyana  **·** Sør-Georgia og Sør-Sandwichøyene |
Litteraturhuset i Fredrikstad
**Litteraturhuset Fredrikstad** er et aktivitets- og kulturhus i Fredrikstad i Østfold. Stiftelsen Litteraturhuset Fredrikstad ble etablert som en ideell stiftelse 19. desember 2011. Den står for innhold og drift av saler og rom. Virksomheten er ikke-kommersiell.
Stiftelsen skal formidle og vekke interesse for litteratur, lesing, debatt og kultur gjennom ulike arrangementer, for eksempel opplesninger, foredrag og kurs. Huset åpnet 25. januar 2013 i et bygg tegnet av Griff Arkitektur. Bygningen ligger i Storgata og er på 2900 kvadratmeter fordelt på fire etasjer. Huset rommer i tillegg blant annet et kommunikasjonsbyrå, en restaurant og en fritidsklubb.

I 2022 ble det avholdt 300 arrangementer i bygget.

Litteraturhuset Fredrikstad er også initiativtaker til leseprosjektet «Bokstart Fredrikstad».

Litteraturhuset Fredrikstad har hatt følgende daglige ledere:

* Merete Lie (2012–2018)
* Roy Freddy Conradi Andersen (2018– )

Referanser
----------

1. ↑  «Bokstart Fredrikstad». *Bokstart Fredrikstad*. Besøkt 12. april 2023.

Eksterne lenker
---------------

* Nettsted
På dette kartet begynner Sør-Frankrike ved 45 grader nord
**Sør-Frankrike**, kalt **le Midi** på fransk og *Miègjorn* på oksitansk, er et geografisk område som omfatter de sørlige delene av Frankrike. Området strekker fra Atlanterhavet og Biscayabukta i vest til Middelhavet og Rivieraen i øst.

Le Midi består stort sett av de tradisjonelle områdene Akvitania, Languedoc og Provence. Noen ganger settes skillet mellom Nord- og Sør-Frankrike ved ei linje som går omtrent fra La Rochelle ved Atlanterhavet og østover mot Italia over byene Clermont-Ferrand og Lyon. Skillet mellom Nord- og Sør-Frankrike settes andre ganger ved 45 grader nord. På et monument som markerer breddesirkelen i Pont-de-l'Isère i departementet Drôme står det å lese at "ici commence le Midi". Byen Valence litt lenger sør kalles "la porte du Midi
 I sør avgrenses Sør-Frankrike  av Spania ved Pyreneene og i øst av Italia og Alpene. Sør-Frankrike grenser altså til både Middelhavet og Atlanterhavet. Sør-Frankrike har for det meste middelhavsklima, og en måte å definere området på, er at Sør-Frankrike  strekker seg så langt nord som det er mulig å dyrke oliventrær. En snevrere definisjon begrenser Midi til Sørøst-Frankrike,
 mer eller mindre tilsvarende det historiske Provence.

Sør-Frankrike tilsvarer stort sett det tradisjonelle landområdet som kalles Oksitania, der det snakkes oksitansk, fransk: *langue d'oc*, til forskjell fra *langues d'oïl* i Nord-Frankrike. Landskapene Auvergne og Limousin er likevel normalt ikke sett på som en del av Sør-Frankrike. Ved Pyreneene har det vært påvirkning fra baskisk kultur i områdene mot atlanterhavskysten og katalansk kultur i Roussillon ved Middelhavet, mens italiensk kultur har vært gjeldende ved Nice. Området ved Nice ble en del av Frankrike først i 1860.

Midi kan bety både *sør* og *middag*/*midt på dagen* på fransk. Betegnelsen *Midi* kommer fra *mi* (midt) og *di* (dag) på gammelfransk, jamfør begrepet *Mezzogiorno* for Sør-Italia. Tidspunktet for middagstid var synonymt med retning sør, fordi i Frankrike, som på hele den nordlige halvkule nord for den nordlige vendekrets, står sola i sør klokka 12.00. Tilsvarende var det også i mellomfransk, der *meridien* kan bety både "middag" og "sør".

Marseille, Toulouse, Nice, Bordeaux, Toulon, Montpellier, Clermont-Ferrand, Avignon, Bayonne, Limoges, Nîmes, Pau, Valence, Béziers, Tarbes, Albi, Agen, Brive-la-Gaillarde, Périgueux, Montauban, Alès, Fréjus, Carcassonne, Vichy, og Castres er noen av byene i Sør-Frankrike.

* Dune du Pilat på Côte d'Argent ved Biscayabukta.Dune du Pilat på Côte d'Argent ved Biscayabukta.
* Canal du Midi.Canal du Midi.
* Landsbyen Moustiers-Sainte-Marie i Provence.Landsbyen Moustiers-Sainte-Marie i Provence.
* Saint-Tropez på Rivieraen ved Middelhavet.Saint-Tropez på Rivieraen ved Middelhavet.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  "Midi." Britannica Academic, Encyclopædia Britannica, May 21 2017. academic.eb.com/levels/collegiate/article/Midi/52572
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** NKC
 |
**«Teddy Bears' Picnic»** er en sang, som består av en melodi av den amerikanske komponisten John Walter Bratton (skrevet i 1907) og tekst tilføyd av den irske låtskriveren Jimmy Kennedy i 1932. Den fortsetter å være populær som barnesang og har blitt innspilt på plate av tallrike artister i flere tiår. Kennedy bodde i Staplegrove Elm og er gravlagt i Staplegrove Church, Taunton, Somerset, England. Ifølge den lokale folkloren gav det lille skogvokste området mellom kirken og Staplegrove Scout Hut inspirasjonen til hans tekster.

Anvendelser i media
-------------------

Komponist John W. Bratton kalte opprinnelig sangen «Teddy Bear Two-Step».

En tidlig innspilling (antageligvis den første) ble gjort av the Black Diamond Band for Zonophone Records i 1908. Omtrent på denne tiden ble den også spilt inn på plate av Arthur Pryor's marching band. 

Den første vokalversjonen ble innspilt i 1932 av Henry Hall and His Orchestra, hvor Val Rosing sang Kennedys tekst. Halls versjon er kanskje den best kjente i Storbritannia og var med i Dennis Potters drama, *Den syngende detektiv*. Den ble også anvendt som bakgrunnsmusikk i en Microsoft-reklame for Xbox i 2006 og i en Audi-reklame for dens nattsynsfunksjon i 2011. 

Sangen har blitt innspilt av artister som Rosemary Clooney, Bing Crosby, Frank De Vol, Jerry Garcia, John Inman, Jackie Lynton, Anne Murray, The Nitty Gritty Dirt Band, Dave Van Ronk, Jerry Garcia, John Inman, Trout Fishing in America og Dave Van Ronk. 

Stykket har blitt anvendt som temasang eller bakgrunnsmusikk i filmer og i TV-programmer, som BBC situasjonskomedie *Dad's Army* (med handling fra den andre verdenskrig) i episoden, *The Big Parade*.

Instrumentalversjonen forekom kort i musikken som ledsaget Buster Keatons stumfilm, *Generalen*.

Den ble også av og til brukt som bakgrunnstema i *Looney Tunes*.

Sangen hadde en fremtredende plass i Peter Greenaways film, *A Zed & Two Noughts*, og ble fremført av rollefigurene i filmen. 

I slutten av 1940-årene og begynnelsen av 1950-årene ble den brukt som temasang i barneprogrammet, *Big Jon and Sparkie*, på radio. Det ble sendt på hverdager og lørdagsmorgener. Den versjonen ble fremført av organisten Ethel Smith. *The Saturday Show* fikk senere navnet *No School Today*.

I 1983 gjorde Green Tiger Press om Kennedys tekst til ei barnebok, med illustrasjoner av forlagets medgrunnlegger, Sandra Darling (under navnet Alexandra Day). Originalopptrykket innbefattet en 7"-plate, med Bing Crosbys innspilling på A-siden og en innspilling med et lokalt klezmer band, The Bearcats, på B-siden.

Norsk versjon
-------------

Arild Haga har skrevet en norsk tekst. Hans versjon bærer tittelen «Knallerten».

### Innspilling

* Arve Opsahl med Edderkoppens sekstett – Kapellmester: Arild Andresen, Jørg Petter Røed – Robert Normann – Per Onsum – Bjarne Hansen – Leif Arne Jørgensen. Innspilt i Oslo 24. september 1954. Utgitt på 78-platen His Master's Voice A.L. 3448.

Referanser
----------

1. ↑  The Teddy Bears Picnic by Henry Hall

Eksterne lenker
---------------

* Den originale BBC-innspillingen sammen med informasjon om Val Rosing, vokalist
*
**Litteraturvitenskap** er studiet av litterære tekster, særlig skjønnlitteratur. Betegnelsen avløste i etterkrigstidens Norge, fra rundt 1960, fagkategorien *litteraturhistorie*. Dette henger sammen med at den historisk-biografiske metoden ble fortrengt av mer analytiske, tekstfokuserte tilnærmingsmåter. Litteraturvitenskap tilhører de humanistiske fagene, også kalt humaniora.

Viktige retninger innenfor moderne litteraturvitenskap har vært formalismen (som oppsto i Russland rundt 1. verdenskrig), strukturalismen (en term som kan assosieres både med teoretikere med basis i mellomkrigstidens Praha og i etterkrigstidens Frankrike), og nykritikken (i engelskspråklige land). Felles for disse retningene er en ensidig vekt på *teksten*, i ordets snevreste betydning. Et lignende tekstfokus blir ofte tillagt[*av hvem?*] dekonstruksjonen, takket være Yale-skolen (1970–80-tallet). Marxistisk litteraturteori har forsøkt å se skjønnlitteraturen i en samfunnsmessig sammenheng, og har fokusert på litteraturens idéinnhold og politiske påvirkningskraft.

Litteraturvitenskapen har i mindre grad enn andre «kulturfag» tatt inn over seg[] de senere tiårenes omveltninger innenfor vitenskapsteorien[*klargjør*]. Poststrukturalistiske teoretikere leses gjerne inn[*av hvem?*] i en modernistisk kontekst[*klargjør*] (med vekt på et modernistisk, «autonomt» tekstbegrep; jf. Yale-skolens bruk av dekonstruksjon), og postmodernistiske impulser gjør seg knapt gjeldende[*klargjør*] utenfor nisjer som bokhistorie (bibliografi), enkelte genrestudier, postkolonialisme og feministiske litteraturstudier.

Se også
-------

* Litteratur
* Litterær teori
* Litteraturvitere omtalt på norsk wikipedia

Eksterne lenker
---------------

* Utdanning.no sin yrkesbeskrivelse av litteraturviter
* Norske doktoravhandlinger innen litteraturvitenskap, i fulltekst
* Digital blakopi av *Litteraturvitenskapelig leksikon* (1997)
* Historisk-biografisk metode; fra Bibliotekarstudentens nettleksikon om litteratur og medier (pdf-fil)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** GND **·** HDS **·** NKC
 |
**Red Hand Defenders** (RHD) er lojale og fundamentalistisk protestantiske paramilitær gruppe som ble dannet i 1998 er aktive i Nord-Irland. Gruppen er sammensatt av medlemmer fra Ulster Defence Association og Loyalist Volunteer Force, hvorav de fleste er fortsatt en del av sistnevnte organisasjonen. 

RHD ble først ble kjent da de påtok seg ansvaret for et bombeangrep den 7. september 1998. Dette angrepet drepte Frankie O'Reilly som var offiser i Royal Ulster Constabulary (RUC). Gruppen påtok seg også ansvaret for drapet på Brian Service som var en katolsk sivil den 2. november 1998. Og de påtok seg ansvaret for drapet på Rosemary Nelson, en katolsk advokat, i Lurgan den 15. mars 1999. 

I tillegg til drapene har RHD også stått bak en rekke bombeangrep på katolske familier i Nord-Irland. Det hevdes at RHD hadde ansvaret for å forlate en bombe i kontorene til republikanere i Vest-Belfast. Denne bomben ble senere vellykket uskadeliggjort og skadet ingen. I [januar] 2002 bombet gruppen et fengsel i Nord-Belfast.
***Lego the Star Wars: The Freemaker Adventures*** er en amerikansk dataanimert TV-serie som har blitt vist på Disney siden 2016.

I Norge har serien blant annet gått på Disney XD.

Handling
--------

Handlingen foregår mellom Star Wars Episode V: Imperiet slår tilbake og Star Wars Episode VI: Jediridderen vender tilbake, og handler om en familie med tre søsken: Rowan, Kordi og Zander Freemaker, samt deres tidligere kamp-robot. De tre søsknene forsøker å få tak i deler fra forskjellige ødelagte eller skadde romskip som de bruker til å bygge nye kjøretøy, som de selger fra verkstedet sitt om bord på en romstasjon kjent som Wheel.

I løpet av den første sesongen blir Freemakerne utilsiktet fanget midt i konflikten mellom Det galaktiske imperiet og Opprøreralliansen, når Rowan oppdager sin forbindelse til Kraften og en del av en eldgammel artefakt kjent som Kyber Saber. Freemakerne legger ut på en lang reise for å avdekke mysteriet rundt Kyber Saber, og i den forbindelse møter søsknene en rekke nye og gamle Lego-ansikter fra hele Star Wars-universet.

I den andre sesongen slutter Freemakerne seg til Opprøreralliansen - og de forsøker å bygge Arrowhead, et nytt romskip som Rowan kunne se i en visjon og visstnok er nøkkelen til å beseire hele imperiet. I løpet av denne tiden blir familien også forfulgt av MO-C, en spesiell droide bygget av Darth Sidious.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Lego Star Wars: The Freemaker Adventures* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Lego Star Wars: The Freemaker Adventures* på The Movie Database – TV Rediger på Wikidata
**Red Hand Commandos** er en nordirsk paramilitær gruppe med tette bånd til Ulster Volunteer Force (UVF). 

RHC ble opprettet i 1972 i Shankillområdet i Belfast av John McKeague, som også var involvert i Tara. Medlemmene var særlig fra Sandy Row-området i det sørlige Belfast, fra det østlige Belfast og fra deler av Down. I 1972 ble RHC innlemmet i UVF. Den beholdt sin egen kommandostruktur, men operasjoner ble avklart med UVF, og de delte våpen og personell. Gruppen ble erklært ulovlig i 1973. 

Gruppen var en del av Combined Loyalist Military Command (CLMC), og man mener at Loyalist Retaliation and Defence Group (LRDG) var assosiert med RHC. Både UVF og RHC støttet Belfastavtalen i 1998, og har hatt våpenhvile siden 1994. 

University of Ulsters prosjekt CAIN antar at RHC har drept tretten mennesker, hvorav tolv sivile og et av sine egne medlemmer.

Referanser
----------

1. ↑   cain.ulster.ac.uk[Hentet fra Wikidata]
2. ↑

Kilder
------

* Roy Garland, *Gusty Spence*, 2001, ISBN 0-85640-698-8

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN
 |
**Charlie Pierce** (født 28. desember 1953 i Worcester, Massachusetts) er en kjent amerikansk sportsskribent og forfatter. Han ble uteksaminert fra St. John's High School i Shrewsbury, Massachusetts og senere fra Marquette University med en grad innen journalistikk i 1975. 

Pierce første jobb var som skogvokter for staten Massachusetts, der blant hans oppgavene hans var å plukke opp engangsbleier fra trærne slik at vaskebjørnen ikke ville kveles i dem. Han skrev flere artikler for Worcester Magazine på 1970-tallet. Senere ble han journalist for Boston Phoenix, og idretsspaltist for Boston Herald. Han har også skrevet for en lang rekke andre aviser som The New York Times, Los Angeles Times, Chicago Tribune, Milwaukee Journal Sentinel, Sports Illustrated og Esquire. Han gjør også regelmessige opptredener på radio.

Referanser
----------

1. ↑   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w6t02kgb, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Charlie Pierce – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
Cong-sylinder fra Liangzhu-kulturen, yngre steinalder (3300 - 2200 f,Kr.), fra nedre Jangtsekiang.
**Cong** (kinesisk: 琮; pinyin: *cóng*; Wade–Giles: *ts'ung2*, eller **Cong-sylinder**, **cong-rør**) er et sylinderformet objekt, som utentra sett er kvadratisk og i det indre er rundt. Størrelsene er på mellom 12 og 85 cm. De ble i det gamle Kina fremstilt for forskjellige formål, av jade. Senere kunne de også være keramiske.

Cong-rør beskrives i gamle kinesiske tekster som rangmarkører og ble benyttet som rituelle objekter i Liangzhu-kulturen (3.300 - 2.300 f. Kr.) under neolittikum. De støreste funnsted for cong-rør er gravene til fremstående personer, og finnes da gjerne sammen med bi-skiver. De symboliserer formodentlig jorden.

Referanser
----------

1. ↑  Greg Woolf (2007). *Ancient civilizations: the illustrated guide to belief, mythology, and art*. Barnes & Noble. s. 216. ISBN 978-1-4351-0121-0.

Litteratur
----------

* *Les jades néolithiques chinois* / [contributions de Christophe Comentale, Laurent Long, Tong Peihua, Zhang Jingguo] ; [pour l'ACI Du chopper au brilliant], [Paris] : Museum national d'histoire naturelle, cop. 2008, 1 vol. (81 p.) : ill. couv. ill. ; 30 cm
* *Art et archéologie : la Chine du Néolithique à la fin des Cinq Dynasties, 960 de notre ère* / Danielle Elisseeff ; Paris : École du Louvre : RMN, 2008
* "Neolithic Chinese Jades", Angus Forsyth, in *Jade*. Ed. Roger Keverne. New York: Van Nostrand Reinhold, 1991. pp. 88–109.

Eksterne lenker
---------------

* Cong
* cong (jadetube)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Ted Horn** (født 27. februar 1910, død 10. oktober 1948), født som **Eylard Theodore Von Horn**, var en amerikansk racerbilist. Han vant de nasjonale mesterskapene i 1946, 1947 og 1948, og samlet tilsammen 24 førsteplasser 12 andreplasser og 13 tredjeplasser i 71 større amerikanske mesterskap før sin død på DuQuoin State Fairgrounds Lane i en alder av 38.

Tidlig liv og karriere
----------------------

Ted Horn ble født i Cincinnati i Ohio. Familien flyttet flere ganger i løpet av Teds barndom, og slo seg til slutt ned i Los Angeles. 15 år gammel fant Horn seg arbeid i Los Angeles Times.

På vei til jobb ble han en dag tatt for å ha kjørt for fort. Han forsøkte så godt han kunne å komme ut av situasjonen på en lettvint måte. Politimannen ga ham en ganske uvanlig straff for overtredelsen. Den unge mannen måtte dra til en bane som het San Jose Speedway. Der var det vanligvis flere biler enn sjåfører, og deretter fant de en villig bileier som lot ham kjøre. En gang fikk han all den hastigheten han trengte for å få farten ut av sitt system. Han kunne hente sin beslaglagte bil. Ted ville ta hensyn til råd fra politiet, og til slutt kom han tilbake for å hente sin bil. Men han fant en ny lidenskap i bilsport og ville aldri »få den farten han hadde ut av sitt system».

Ted begynte sin karriere for alvor på en bilbane i California kalt Legion Ascot Speedway, og oppdaget at han hadde mye å lære, siden han vanligvis var den mest langsomme sjåføren på banen. Til slutt fikk han et tips fra et par av sjåførene om hvordan han kunne forbedre sine rundetider og bidra til å utvikle sin kjørestil. Han ble utsatt for en alvorlig ulykke hvor han brakk foten og brente ryggen. Han lå på bedringens vei i flere uker. På oppfordring fra sine foreldre lovet han å forlate sporten. Han hadde til hensikt å overholde sine foreldres ønsker, men etter tre år begynte han med billøp igjen.

* Ted Horn var den beste over en 10-årsperiode i Indianapolis 500s historie.
* Under hans Indianapolis 500-karriere, fullførte Ted Horn 1 944 av 2 000 mulige runder (97%).
* Selv om Horn startet 1 947 løp fra pole position, var 3. raskeste kvalifiserende i fart bak Bill Holland og Duke Nalon.
* Horn kvalifisert seg for den prestisjetunge 100 mph-klubben åtte ganger.

Priser
------

* Han ble kåret til den Nasjonale Sprint Bil Hall of Fame i 1991.
* Han ble innvalgt i Motorsportens Hall of Fame of America i 1993.
Skjematisk fremstilling av hvilke maskiner Conficker kan angripe
**Conficker** er en dataorm som ble oppdaget i oktober 2008. Man fryktet at den skulle slå til 1. april 2009 på datamaskiner som benyttet Microsofts operativsystemer. Conficker regnes som ekstra farlig da ormen blokkerer mange antivirusprogrammer, Windows-oppdateringer og i tillegg hindrer tilgang til sikkerhetsrelaterte nettsider. Dataormen kan bli operativ på maskiner uten at brukerne gjør noe aktivt. Ifølge enkelte estimater var opptil 10 millioner Windows-maskiner verden over infisert med Conficker.

Beskyttelse
-----------

Microsoft har laget et program som kan fjerne ormen fra PC-er. Den kan lastes ned fra denne siden.

En enkel test. Basert på om du kan nå sikkerhets nettsider som blir blokkert av viruset confickerworkinggroup.org Arkivert 3. mai 2009 hos Wayback Machine.

Du kan skanne gjennom nettverk(ene) etter ormen med nyeste nmap 4.85BETA6 insecure.org.
For mer informasjon og verktøy, se: doxpara.com

Kilder
------

* DinSide: Beskytt deg mot Conficker
**Barrow** er en landsby (*village*) eller grend (*hamlet*) og verdslig sogn i distriktet Bridgnorth i grevskapet Shropshire, England. Den ligger rundt 11 kilometer nord for Bridgnorth, nær Telford and Wrekin. Selv om Barrow i seg selv kun består av en kirke og noe få boliger, strekker sognet seg fra Broseley fra den østlige enden av Much Wenlock; det består også av grendene Willey and Benthall. Den har en liten skole som dekker en spredt befolkning. Barrow ligger en kort avstand sør for stedet til den tapte eller avbefolket middelalderlandsbyen Arlescott. Veien Jack Mytton Way går gjennom Arlescott og Barrow. Den er oppkalt etter Jack Mytton (1796–1834), landeier, gambler og libertiner.

I henhold til folketellingen i 2001 hadde landsbyen og sognet en befolkning på 636 innbyggere, et antall som økte til 680 i 2011.

Kirken
------

Sognekirken St Giles, dedikert til den franske helgenen Egidius fra 700-tallet (kalt for Giles på engelsk). Kirken er nedtegnet som en bevaringsverdig bygg i klasse I. Det er en av de eldste bevarte kirker i Shropshire og har grevskapets eneste angelsaksiske kirkekor. Kirken ble opprinnelig bygget som et kapell til klosteret Wenlock Abbey. Dateringen for dens opprinnelse er usikker; det har vært foreslått så tidlig som 700-tallet, men det er mer sannsynlig at den ble reist på 1000-tallet.

Bilder
------

* Sognekirken, sett fra sørøst.Sognekirken, sett fra sørøst.
* Barrow House bak kirken.Barrow House bak kirken.
* Lodge FarmLodge Farm
* WyldwoodsWyldwoods

Referanser
----------

1. ↑   «Area: Barrow CP (Parish)», *Office for National Statistics*, 28. april 2004
2. ↑  ««Civil Parish population 2011»». Arkivert fra originalen 21. oktober 2016. Besøkt 18. oktober 2016.
3. ↑   Historic England: «Church of St Giles, Barrow (1367837)»[*død lenke*], *National Heritage List for England*
4. ↑   Newman, John; Pevsner, Nikolaus (2006): *Shropshire, The Buildings of England*, New Haven and London: Yale University Press, ISBN 0-300-12083-4, s. 132–133

Eksterne lenker
---------------

(en) Barrow, Shropshire – kategori av bilder, video eller lyd på Commons


* «Barrow», Genuki
* «Barrow», British History Online

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Vision of Britain **·** GeoNames
 |
Utsyn over Gandenklosteret i fylket
Dagze (rosa) i Lhasa (gult)
**Dagzê** (kinesisk: 达孜县; pinyin: *Dázī Xiàn*; tibetansk: སྟག་རྩེ་རྫོང་ ; Wylie-translitterasjon: *Stag rtse rdzong*; (Tagtse Dzong)) er et fylke i byprefekturet Lhasa i den autonome region Tibet i Folkerepublikken Kina.

Befolkningen var på 25 445 innbyggere i 1999.

Kulturminner
------------

Klosteret Ganden (噶丹寺, *Gadan si*), opprinnelig bygd i 1409, ble i 1961 oppført på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner.

Administrative enheter
----------------------

**Storkommune:**

* Deqing 德庆镇;

**Kommuner:**

* Tajie 塔杰乡, Zhangduo 章多乡, Tangga 唐嘎乡, Xue 雪乡, Bangdui 帮堆乡.

Samferdsel
----------

Kinas riksvei 318, en av Folkerepublikken Kinas lengste hovedveier, løper gjennom området. Den begynner i Shanghai og fører blant annet innom Wuhan og Chengdu på sin vei inn i Tibet og Lhasa og helt frem til en kinesisk grenseovergang mot Nepal i Zhangmu.

Referanser
----------

1. ↑  National Population Statistics Materials by County and City – 1999 Period, *i* China County & City Population 1999, Harvard China Historical GIS

Eksterne lenker
---------------

* Lokalregjeringens side
* Dazi Bridge

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Ted McKeever** (født 12. januar 1960) er en amerikansk tegneserieskaper. Han har en lett gjenkjennelig ekspresjonistisk tegnestil og en eksperimentell fortellerteknikk. Han skriver som regel manuskriptene sine selv.

McKeever debuterte i 1987 med serien *Transit*. serien utkom først i fem nummer og ble ikke sluttført før i 2008, da en samleutgave ble utgitt. I 1988-89 kom *Eddy Current*, en 12 delers miniserie som førte til flere nominasjoner til Eisner-prisen. I 1990 laget han serien *Plastic Forks*, og i 1991-92 kom den 12 delers miniserien *Metropol*, en historie som utspiller seg i samme univers som Eddy Current. En oppfølger, kalt *Metropol A.D.*, utkom i 1993. Senere på 1990 og 2000-tallet utgav McKeever en del serier på DC Comics' imprint Vertigo, deriblant *Industrial Gothic*, *Faith*, og *Junk Culture*.

For Vertigo illustrerte han også den erotiske thrilleren *The Extremist* etter et manus av Peter Milligan og *Toxic Gumbo* etter et manus av Lydia Lunch. McKeever tok over som tegner av den surrealistiske superheltserien *Doom Patrol* på midten av 1990-tallet, og tegnet serien ca ett år etter manus av Rachel Pollack. Sammen med forfatterne Randy og Jean-Marc Lofficier har han laget tegneseriealbumene *Batman: Nosferatu*, *Superman's Metropolis* og *Wonder Woman: The Blue Amazon*, som alle henter inspirasjon fra tysk ekspresjonistisk film fra mellomkrigstiden.

Referanser
----------

1. 1 2   BnFs generelle katalog, catalogue.bnf.fr, besøkt 31. mars 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3 4   *Tsjekkias nasjonale autoritetsdatabase*, NKC-identifikator xx0240165, Wikidata Q13550863,
3. ↑   *Tsjekkias nasjonale autoritetsdatabase*, NKC-identifikator xx0240165, Wikidata Q13550863,

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* (en) Ted McKeever på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC
 |
**Stinson Detroiter** var en seks-seters passasjerfly konstruert og bygget av Stinson Aircraft Company, senere *Stinson Aircraft Corporation*. To forskjellige konstruksjoner brukte Detroiter navnet, en dobbeldekker og et enkeltfekker.

Utvikling
---------

Den første fra det Detroit baserte Stinson Fly Syndicate var **Stinson SB-1 Detroiter**, en fire-seters dobbeltdekker med nyheter som for eksempel oppvarmet cabin, individuelle hjulbremser og selvstarter. Den hadde en 220 Hk Wright Whitlwind motor. Dette flyet ble snart utviklet til en seks-seters **Stinson SM-1D Detroiter** med en avstivet vinge, en enkeltdekker som fløy første gang 25. januar 1926. Flyet ble snart en suksess og det gjorde at Stinson fikk 150 000 dollar i offentlig subsidier for å etablere Stinson Aircraft Corporation på 4. mai 1926.

Sytti-fem med Wright J-5 ble bygget, etterfulgt av 30 med Wright J-6 motorer. Fra 1928 ble SM-1 brukt i ruter operert av Paul Braniff eier av Braniff Air Lines, Northwest Airlines og Wien Air Alaska.

I 1930 nådde en **SM-1FS** med et mannskap på tre Bermuda fra New York City, det første flyet som noensinne kom til øyene. Sjøflyet ble landet på kvelden, cirka 60 miles nord for Bermuda p.g.a. mørket, og også etter å ha gått tom for drivstoff. Etter å ha fått et par kanner med bensin fra marinen, kunne flyet fly inn til havnen i Bermuda. En vinge ble skadet, sendt tilbake til New York.

I 1928 utviklet Stinson mindre **SM-2 Junior** modell for å appellere til private eiere.

Varianter
---------

En Stinson SB-1 Detroiter biplan som opprinnelig ble bygget
* China National Aviation Corporation, Kina Airways Federal, og Shanghai-Chengtu Airways (1920-30-årene)

 Peru
* Peruanske Air Force

 Usa
* Braniff Air Lines
* Wien Air Alaska
* Nordvest Airways

 Honduras
* Tre fly av denne modellen ble kjøpt av Honduras til landets flyvåpen (1933)

Spesifikasjoner (SM-1)
----------------------

Stinson SM-1

| Tekniske data |  |
| --- | --- |
| Mannskap | 1 |
| Lengde | 10,01 m |
| Vingespenn | 13,97 m |
| Vingeareal | 27,13 m² |
| Vekt (uten last) | 894 kg |
| Vekt (maksimalt) | 1 580 kg |
| Motor | 1 × Wright Whirlwind J-5A (1 × 165 kW) |
| Ytelser |  |
| Maksimal hastighet | 196 km/t |
| Marsjfart | 169 km/t |
| Klatrefart | 3,8 m/s |
| Rekkevidde | 1 125 km |
| Marsjhøyde | 4 270 m |
| Passasjerer | 5 |
|

Litteratur
----------

* Davies,,R.E.G.: *Airlines of the United States since 1914*. Utgiver: Smithsonian Institution Press, ISBN 1-888962-08-9 (1998)
* Taylor, Michael J. H.: *Jane's Encyclopedia of Aviation*. Utgiver: Editions, London (1998)
* *The Illustrated Encyclopedia of Aircraft*. Utgiver:Orbis Publishing
* Simpson, R.W.: *Airlife's General Aviation*. Utgiver: Airlife Publishing, England, ISBN 1-85310-194-X (1991)

Referanser
----------

1. ↑  John A. Bluth. *Stinson Aircraft Company*. s. 26.
2. ↑  Davies, 1998, s. 734
3. ↑  UVANLIG STED - UVANLIG HISTORIE - HEROISKE MANNSKAP
4. ↑
5. ↑  Němeček, Václav. Atlas letadel 8. Stinson SM-1/SM-6 Detroiter. 1990, NADAS, Praha, s. 150, ISBN 80-7030-106-6.
**Dahlfonna** er en isbre på Spitsbergen, Svalbard. Den er en ca. 2 km lang bre som går fra Erdmannbreen i sør til Orustdalen og Grønfjordbreen i nord, langt sørvest på Nordenskiöld Land. Ned i Dahlfonna renner den mindre Klausbreen fra vest.

Hele breen inngår i Nordenskiöld Land nasjonalpark og i Nordenskiöldkysten ramsarområde.

Breen ligger i en renne mellom Haroldfjellet (664 m) i øst og Thuefjellet (607 m) i vest. I nord hvor breen renner ut i Orustdalen, er det noen mindre morenemasser. Breen ligger i forkastningen mellom Det sørvestlige terreng med grunnfjell i vest, og Spitsbergens sentrale tertiære basseng med sedimenter i øst. Breen heller østover fra forkastningen.

Breen er oppkalt etter ingeniøren Johan Jacob Dahl (1872-1955), som trykket en rekke kart for Norsk polarinstitutt.

Referanser
----------

1. ↑  Dahlfonna *Stadnamn i norske polarområde*, Norsk polarinstitutt. Besøkt 8. mars 2013

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Norsk polarinstitutt
 |
Suzuki Ts50XSuzuki Ts50XKJ 86MOD
**Suzuki TS50X** (*Suzuki X*) er en moped produsert i Japan av Suzuki i perioden 1984 til 2001.

Mopeden ble levert med en luftkjølt ensylindret motor på 49 cm3, denne gav 2,9 HK. Den hadde 5 trinns manuell gir, og våtclutch.

Suzuki TS50X var svært populær og er Norges mest solgte moped igjennom tidene. Den mest solgte TSX’n er modellen med utsende fra år 1996 til år 2001. (mørkegrå ramme, svarte kåper/tank med lilla og gule dekaler, gul sadel m/svart suzuki tekst) []

Mopeden var kjent for å være svært slitesterk, å var et veldig populært valg blandt ungdom på 80 og 90 tallet. Mange av disse syklene ble særdeles godt brukt, det er få igjen i forhold til hvor mange som ble solgt. 

Nyprisen på en TS50X var 16.000kr i 1984. 

Rammen er pulverlakkert og sykkelen bærer preg av kjent japansk kvalitet. 

De norske modellene hadde kun en sitteplass, andre modeller kunne ha fothvilere bak og lang-sal for 2 personer.

Den eneste store forandringen som ble gjort mellom 1984 til 2001 var hovedsakelig utsendemessig. 

TSX’n fikk ny farge på rammen, tetting av hullene i rammen like ved sallås, farge på kåper og forskjellig motiv på dekalene. 

De tidligste modellene fra 1984 til 1986 hadde færre eiker på bakfelg og en sal med en skrå avslutning. 

Det ble også en endring i lyssystemet. Etter 1996 til 2001 så hadde du bare fulltlys, ikke nær og langlys slik som på tidligere modeller. Mopeden fikk også støttesensor. 

Vanlige feil er: sprekk/rifter i saltrekk, oljelekkasje/svetting på motor, skade i motorblokk over kjede, defekt smøresystem til 2taks olje, slakke i multi-link til bakdemper, problemer med spenningsregulator og ladeanlegg. 

Forgjengeren av TS50X var Suzuki ER50 og etterkommeren var Suzuki RMX 50.

Tekniske spesifikasjoner
------------------------

* Sylindere : 1
* Sylindervolum : 49 cm³
* Boring/slaglengde : 42mm
* Takt : 2-takt
* Turtall : 7000
* Dreiemoment Kgm : 3,9 Nm
* Effekt : 2,9 HK
* Svinghjulseffekt : 1,85 KW
* Forgasser : Mikuni 15mm
* Startsystem : Kick
* Drivsystem : 420 Kjede
* Kjøling : Luft
* Bremser foran : Trommel
* Bremser bak : Trommel
* Antall gir : 5
* Akselavstand : 134 cm
* Lengde : 210 cm
* Bredde : 82 cm
* Setehøyde: 94 cm
* Tørrvekt: 99 kg
* Tankvolum drivstoff: 8 liter (bensin)
* reservetank: 1,5 L (bensin)
* Tankvolum smøring: 1 liter (olje)
* Tankvolum smøring: 0,85 liter (motorolje)
* Dekkdimensjon forhjul: 2.50-21
* Dekkdimensjon bakhjul: 3.00-3.50-18

Eksterne lenker
---------------

* 50cc-motorcycles.com Teknisk informasjon og bilde
Denne artikkelen omhandler mineleggingsfartøyet «Olav Tryggvason».  For Heimevernets fartøy «Olav Tryggvason», se Reine-klassen.

**«Olav Tryggvason»** var et norsk mineleggingsfartøy som ble bygget ved Horten Verft, som byggenummer 119 tidlig på 1930-tallet. Kjølen ble strukket 1. januar 1931. Skipet ble sjøsatt 21. desember 1932 og satt inn i tjeneste 21. juni 1934. «Olav Tryggvason» var utstyrt med både dampturbiner og dieselmotorer. Hun var også utstyrt med et for sin tid meget moderne ildledningsutstyr som gjorde at hun kunne skyte med alle sine fire 120 mm kanoner mot samme mål samtidig.

Dronning Maud, som døde i London 20. november 1938, ble ført til Norge med slagskipet «Royal Oak». Bildet viser folk som venter ved Honnørbrygga I OsLo 26. november. Marinefartøyet til ankers er mineleggeren «Olav Tryggvason». Foto: Oslo Museum

«City of Flint»-episoden
------------------------

Ved utbruddet av andre verdenskrig ble «Olav Tryggvason» involvert i episoden med det amerikanske lasteskipet «City of Flint» som var tatt som prise av det tyske lommeslagskipet «Deutschland». «City of Flint» var med prisemannskap på vei tilbake til Tyskland da det kom inn i norsk territorialfarvann og ankret opp ved Haugesund. «Olav Tryggvason» under ledelse av nestkommanderende Kaptein Bernt T. Dingsør, ble beordret til Haugesund og skipsjefen med om lag 30 mann bordet «City of Flint», løslot det amerikanske mannskapet og internerte det tyske prisemannskapet, som ble sendt til Kongsvinger Festning. I henhold til datidens internasjonale lov kunne tyskerne ha passert norsk territorialfarvann med sin prise, men når de ankret opp brøt de norsk nøytralitet og norske myndigheter måtte reagere. Dette medførte skarpe reaksjoner fra det tyske utenriksdepartementet som protesterte kraftig på nordmennenes handling.

9. april 1940
-------------

«Olav Tryggvason» under ledelse av kommandørkaptein T. Briseid kom i kamp med den tyske marinen i Horten havn 9. april 1940 hvor den senket et tysk marinefartøy og skadet to. Skipet ble senere samme dag tatt til fange av den tyske marinen som satte det i drift som tysk marinefartøy 11. april samme år under navnet «Albatros II».

Tysk tjeneste
-------------

«Olav Tryggvason» tjenestegjorde i den tyske marinen fra 11. april 1940 som «Albatros II» og fra 16. april samme år under navnet «Brummer». I tysk tjeneste senket hun en destroyer og en ubåt. Skipet havarerte 3. april 1945 mens hun lå til reparasjon ved Deutsche Werke i Kiel. Vraket av «Olav Tryggvason» ble fjernet mellom 1945 og 1948.

Referanser
----------

1. ↑  KNM Olav Tryggvason, *Navel History*

Portal: Andre verdenskrig
**Norske Vandrerhjem Grand Prix** (**NVGP**, tidligere **Norges Grand Prix**) er en landsomfattende serie sjakkturneringer som blir arrangert av sjakklubber tilsluttet Norges Sjakkforbund i tidsrommet 1. juli til 30. juni påfølgende år. Deltakerne konkurrerer om sammenlagtpremier ved å samle NVGP-poeng basert på plasseringer i de enkelte turneringene.

Det konkurreres innen følgende ratingklasser:

* **Mester/Elite** (2000 og over)
* **Klasse 1** (1750–1999)
* **Klasse 2** (1500–1749)
* **Klasse 3** (1250–1499)
* **Klasse 4** (1000–1249)
* **Klasse 5** (opp til 999)

Grunnlaget for klasseplassering er deltakernes offisielle norske Elo-rating ved start av NVGP-sesongen. Deltakerne står i samme klasse gjennom hele sesongen. Dersom forbundet ikke har bakgrunnsmateriale for en ny deltaker, plasseres vedkommende i klasse 4.

Turneringene kan være både innen klassisk sjakk, hurtigsjakk og lynsjakk. Plasseringene i de klassiske turneringene veier tyngre enn plasseringer i hurtigsjakkturneringene, som igjen veier tyngre enn plasseringer i lynsjakkturneringene.

NVGP-poengene blir gitt ut fra følgende skala i hver ratingklasse:

| Plassering | Poeng |
| --- | --- |
| 1. | 30 |
| 2. | 25 |
| 3. | 21 |
| 4. | 18 |
| 5. | 16 |
| 6. | 15 |
| 7. | 14 |
| 8. | 13 |
| 9. | 12 |
| 10. | 11 |
| 11. | 10 |
| 12. | 9 |
| 13. | 8 |
| 14. | 7 |
| 15. | 6 |
| 16. | 5 |
| 17. | 4 |
| 18. | 3 |
| 19. | 2 |
| 20. | 1 |

Premieutdeling i Norske Vandrerhjem Grand Prix foretas som regel i en egen seremoni under Landsturneringen i sjakk. Premiefondet for 2009/2010-sesongen er på NOK 76 000.

Eksterne lenker
---------------

* Norske Vandrerhjem Grand Prix
**«Norske Løve»** er det første dansk-norske orlogsskipet i historien navngitt etter *symbolet i det norske riksvåpenet*. «Norske Løve» var en gallion med et lukket batteridekk og et åpent dekk sammen med et halvdekk, med en bestykning på cirka 42 kanoner.

Gallioner, og deretter linjeskip på 1600-tallet i den dansk-norske flåten, var rangert i bestemte kategorier; *hovedskip* for de større og *mellomskip* for de mellomstore, mens de minste krigsfarkoster var *mindre orlogsfartøyer*.

Mellomskip
----------

«Norske Løve» var et mellomskip, det siste skipet som ble bygd og sjøsatt av den kjente, skotske skipsbyggeren Daniel Sinclair som i 1627 også hadde sjøsatt tredekkeren «Sanct Sophia». Han kom til Danmark hvor han inngikk et nært samarbeid med David Balfour som også kom fra Skottland. Balfour som var i konflikt med Christian IV flere ganger – han ble blant annet fengslet – var kjent for byggingen av den store «Tre Kroner» samt flere andre orlogsskip. Han døde i 1634, og etterlot seg konstruksjonstegninger, som blant annet ble brukt av Sinclair til bygging av to skip. «Norske Løve» var basert på tegninger av David Balfours mellomskip «Oldenburg».

Kontrakten fra 1631 mellom skipsbyggeren og kongen, gikk ut på at det planlagte skipet skulle bygges etter en tegning som formodentlig er av «Oldenburg». Dette ble bygd og sjøsatt i 1628 i København som et stort mellomskip med en besetning på 300 mann. Sinclair leverte skipet fra verftet i Nakskov i 1635, men med hans død året etter, ble «Norske Løve» det siste som var sjøsatt fra beddingen i verftet som ble nedlagt. Det nye skipet skulle vise seg som en verdig etterfølger til en av flåtens beste seilere, som ifølge kongen var «Oldenburg».

«Norske Løve» var utrustet hvert år i de følgende tolv år, og deltok i flere sjøslag, deriblant Slaget i Lister Dyb den 16. mai 1644, Slaget på Kolberger Heide den 1. juli 1644 samt blokaden av Göteborg i 1645. Skipet ble satt i opplag i 1653, men det oppsto motstridende opplysninger ettersom det eldre skipet har blitt forvekslet med «Norske Løve» sjøsatt i Lübeck i 1654, og som var av samme størrelse med lik stor besetning og bestykning. Man vil at skipet fra Nakskov skulle ha fortsatt i tjeneste fram til 1666, da det forliste i en storm utenfor Eigersund syd for Stavanger.

Den samme skjebne overgikk også «Norske Løve» fra Lübeck under den samme stormen, det kan være tale om en forveksling.

Referanser
----------

1. ↑  Probst, s. 187
2. ↑  Probst, s. 128
3. ↑  Probst, s. 188

Litteratur
----------

* Niels M. Probst, *Den danske flådes historie 1588-1660: Christian 4.s flåde* 1996 ISBN 87-00-28586-2

Eksterne lenker
---------------

* Om alle skip med navn «Norske Løve»
***Norske aktstykker til okkupasjonens forhistorie*** er en samling av referater fra hemmelige møter i Stortinget og utenrikskomiteen i de siste årene før 2. verdenskrig, nærmere bestemt fra 1938 til 1940. Samlingen ble utgitt av Johan Scharffenberg i 1950.

Scharffenberg skriver i forordet at han helt fra de siste krigsårene hadde vært opptatt av hendelsene som førte til at Norge ble trukket inn i verdenskrigen, men at han var blitt forhindret fra å skrive om dem fordi han hadde villet vente til undersøkelseskommisjonen av 1945 hadde avlagt rapport. Senere hadde spørsmålet om Norges inntreden i NATO lagt beslag på tiden hans. *Norske aktstykker* ble derfor utgitt først i 1950.

Scharffenberg skriver om okkupasjonen i 1940 at han anser det «som den største skam, og dens følger som den største ulykke i Norges historie», fordi den førte til oppgivelse av nøytralitetsprinsippet og i neste omgang førte til at Norge meldte seg inn i FN og NATO. Han mente at Vestmaktene (Storbritannia og Frankrike) hadde forsøkt å trekke Norge inn i krigen mot Tyskland, og at Norge ikke hadde ført en nøytral utenrikspolitikk i årene før 1940. For å skaffe klarhet i begivenhetene forut for krigsutbruddet publiserte han derfor de hemmelige referatene fra Stortingets og utenrikskomiteens hemmelige møter i 1938–1940, som ikke tidligere var blitt utgitt.

Boka inneholder referater fra Stortingets og utenrikskomiteens hemmelige møter i årene 1938–1940. Referatene var opprinnelig nedtegnet stenografisk og anbragt i Stortingets arkiv. I 1940 ble arkivet beslaglagt av det tyske sikkerhetspolitiet og sendt til Berlin. Et tysk tidsskrift, *Auswärtige Politik*, publiserte i 1942 en artikkel som bygde på referatene fra de hemmelige møtene.

Etter den tyske invasjonen foreslo juristen Herman Harris Aall at regjeringen Nygaardsvolds utenrikspolitikk burde granskes. Han fikk gjennomslag for denne planen hos Hitler i 1942, gjennom Knut Hamsuns formidling. I 1943 nedsatte Quisling en granskningskommisjon med Aall som formann. Kommisjonen begynte å ta kopier av referatene fra de hemmelige forhandlingene. Ved slutten av krigen befant de seg i Oslo, og ble reddet fra tilintetgjørelse på grunn av kommisjonens inngripen. I 1945 ble dokumentene returnert til Stortinget. Avskriftene kom derimot i Scharffenbergs hender, og ble offentliggjort i *Norske aktstykker*.

Etter at Scharffenberg hadde utgitt boka, holdt Stortingets presidentskap møte 16. januar 1951, og forfattet et brev til Scharffenberg, hvor de uttalte at det hadde vært Scharffenbergs plikt å levere materialene han hadde fått tilgang til tilbake til Stortinget. Scharffenberg svarte at han mente allmennheten hadde krav på innsyn i disse dokumentene. Bokutgivelsen førte også til avisdebatt i *Aftenposten* og *Farmand*.

Referanser
----------

1. ↑  Forordet, s. 7.

Litteratur
----------

* Espen Søbye: *En mann fra forgangne århundrer*. Oslo: Oktober, 2010. ISBN 978-82-82-495-0608-8

Portal: Andre verdenskrig
*Ordet **gallionsfigur** benyttes også om en framskutt person uten virkelig makt.*
**Gallionsfigurer** er et fellesnavn på figurer som var festet til baugen på skip, spesielt seilskip. Figurene var stiliserte fremstillinger av mennesker (gjerne kvinneskikkelser), dyr, åndelige vesner eller fabeldyr. De var dekorative, og var ofte knyttet til skipets navn der dette var mulig. Hvis et skip skiftet navn, skiftet man ofte også gallionsfiguren.

Gallionen var opprinnelig et utbygg under baugsprydet, først og fremst på gallionene («fleretasjes» krigsskip med relativt kort, bredt skrog og fire, senere tre master). Selv om utbyggene ble avskaffet, ble figuren hengende på samme sted på nyere skip.

Gallionsfiguren var både pryd og emblem samtidig som den hadde noe udefinerbart mystisk over seg. Den ble tolket som «skipets sjel» og skulle bringe med seg lykke og hell. Det ble sett på som et varsel om uhell hvis gallionsfiguren ble skadet eller gikk tapt. Skikken med gallionsfigurer var spesielt en europeisk tradisjon som kom først på 1500-tallet. Det er usikkert i hvilken grad skikken kan ses på som en tradisjon fra eldre tider, da man ikke vet nok om middelalderens båtutsmykninger. Funn fra eldre tider viser mulige forløpere til gallionsfigurer.

Tradisjonen med gallionsfigurer var på hell allerede på 1870-tallet og døde nesten ut tidlig på 1900-tallet, omtrent samtidig som at seilskuter ble avløst av dampskip. Skikken er i dag noe begrenset, slik at ikke alle større seilskip har gallionsfigur. Av de større norske seilskipene er det bare «Christian Radich» som har gallionsfigur.

Eksempler
---------

En del figurer, mest fra «Tall Ships» i Bergen 2008

* Sjøfartsmuseet i BergenSjøfartsmuseet i Bergen
* «Pelican of London»«Pelican of London»
* «Cuauhtemoc» fra Mexico«Cuauhtemoc» fra Mexico
* «Rupel» fra Belgia«Rupel» fra Belgia
* «Shabab Oman»«Shabab Oman»
* «Kaliakra» fra Bulgaria«Kaliakra» fra Bulgaria
* Skoleskipet «Christian Radich» av Oslo, «Sørlandet» i bakgrunnenSkoleskipet «Christian Radich» av Oslo, «Sørlandet» i bakgrunnen
* «Grosshertzogin Elisabeth» av Elsfleth, Tyskland«Grosshertzogin Elisabeth» av Elsfleth, Tyskland

Postkort med gallionsfiguren på Virginia Beach, fra 1918
Gallionsfiguren til seilskuta «Dictator» fra Moss ble benyttet som minnesmerke etter skipets forlis i 1891, den fikk tilnavnet "The Norwegian Lady" og stod på Virginia Beach frem til 1953.

Se også
-------

* Ornament
* Panserornament

Artikler
--------

* Hjørdis Bondevik (2008). «Gallionsfigurer fra Norsk sjøfartsmuseums samling». *Norsk sjøfartsmuseum, Årbok 2007*. ISBN 978-82-90089-26-4. ISSN 1502-170X.

Eksterne lenker
---------------

(en) Figureheads – kategori av bilder, video eller lyd på Commons


* Gallionsfigurer i Norsk Maritimt Museums samlinger på Wikipedia Commons
* Gallionsfigurer fra Vestfoldmuseenes samlinger på DigitaltMuseum

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN
 |