recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**«This Is the World We Live In»** er en sang av den svenske pop-discogruppen Alcazar. Sangen kom ut i 2004 og ble raskt en stor sommerhit i Europa, inkludert Norge. Sangen er skrevet av B. Edwards, N. Rogers, Phil Collins, Tony Banks, Mike Rutherford, A. Bhagavan, N. von der Burg samt J. von der Burg og inneholder deler av Diana Ross' «Upside Down» og sangen «Land of Confusion» fra Genesis.

«This Is the World We Live In» er med på Alcazars album *Dancefloor Deluxe*, som singel, maxisingel og på diverse sampleplater.

Eksterne lenker
---------------

* www.alcazarworld.com Arkivert 20. februar 2009 hos Wayback Machine. – Offisiell webside for Alcazar
* www.dandyandy.se- Offisiell hjemmeside for Andreas Lundstedt, en av medlemmene i Alcazar
* www.andreaslundstedt.com Arkivert 6. februar 2012 hos Wayback Machine. – Offisiell fanside for Andreas Lundstedt, en av medlemmene i Alcazar
* www.magnusonline.se – Offisiell hjemmeside for Magnus Carlsson, en av medlemmene i Alcazar

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz
 |
**Monte Amiata** er et fjell i Antiappenninene i Toscana i Italia med en høyde på 1 738 meter over havet. Det ligger i provinsene Grosseto og Siena.

Amiata er en gammel, utdødd vulkan med vulkansk stein og små innsjøer. Vann fra fjellet fyller Fiora-akvedukten, som gir vann til mye av det sørlige Toscana og områdene nord i Lazio. Elvene Fiora og Albegna har sine utspring her, sistnevnte i Buceto, som er en utstikker sørvest for selve massivet. 

Hovednæringen i området er kastanjer, tømmer og i økende grad turisme (skisteder finnes ved Prato delle Macinaie, Prato della Contessa, Rifugio Cantore og Pian della Marsiliana). I de lavereliggende områdene finnes oliventrær og vinranker. Annen vegetasjon er blant annet bøk og furu. I antikken ble det utvunnet sinober her. 

Amiata omfatter kommunene Abbadia San Salvatore, Arcidosso, Castel del Piano, Piancastagnaio, Santa Fiora og Seggiano, alle i en høyde på mellom 600 og 800 meter over havet. 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** VIAF **·** GND **·** NKC **·** GeoNames
 |
**Björn Ferm** (født 10. august 1944 i Jönköping), svensk sportsutøver som deltok under de olympiske leker 1968 i Mexico by og 1972 i München.

Ferm ble olympisk mester i moderne femkamp under Sommer-OL 1968 i Mexico by. Han vant den individuelle konkurransen foran András Balczó fra Ungarn og Pavel Lednjev fra Sovjetunionen. Han var også med på det svenske laget som kom på tredjeplass i lagkonkurransen bak Sovjetunionen og Ungarn. De andre på laget var Hans Jacobson og Hans-Gunnar Liljenvall. Men de fikk ikke bronsemedaljene på grunn av at Liljenvall hadde tatt et par pils før skytingen og testet positivt, det vil si for høy promille av alkohol. Det var første gangen i den olympiske historien at noen mistet en medalje på grunn av doping.

OL-medaljer
-----------

* 1968 Mexicos flagg Mexico by - Gull **Gull** i moderne femkamp Sveriges flagg Sverige

Eksterne lenker
---------------

* (en) Björn Ferm – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Björn Ferm – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (sv) Björn Ferm – Sveriges olympiske komité Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
«Lillehammer SK» omdirigeres hit. For skøyteklubben, se Lillehammer Skøiteklubb.
Skihytten, Nordsæter. Bildet tatt før 1927.
**Lillehammer Skiklub** er en norsk idrettsklubb på Lillehammer i Oppland, som ble stiftet i 1883, og er en av Norges eldste skiklubber.[] Klubben har beholdt sin profil som skiklubb med bare tilbud innen skiidrett, og er i dag landets største rene skiklubb ifølge egen nettside. Klubben har grupper innen langrenn, alpint, freeski, hopp, og handicapidrett.

Klubben er en aktiv arrangør av skikonkurranser, og har lang historie også her. I 1909 stod de som arrangør for historiens første Norgesmesterskap, og er den klubben som har arrangert flest NM-arrangementer. I forbindelse med OL på Lillehammer i 1994 stilte klubben med over 500 frivillige funksjonærer. Lillehammer skiklub har vært medarrangør av Birkebeinerrennet sammen med Rena Idrettslag siden starten i 1932. De er også medeier av Birken AS sammen med Lillehammer Cycle Klubb og Rena Idrettslag.

Lillehammer skiklub vant herrestafetten under NM i 1982.

Blant klubbens mest kjente skiløpere er Lars Høgvold, Arne Rustadstuen, Simon Slåttvik, Oddmund Jensen, Anders Bakken, Per Knut Aaland og Jon Inge Kjørum.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
Stilling etter  
1. e4 e5 2. Sf3 Sc6 3. Lb5 **Sf6**

**Berlinerforsvaret** (også kalt *berlinmuren*, ECO C65-67) er en variant av sjakkåpningen spansk åpning som oppstår etter trekkene

1. e2-e4 e7-e5 2. Sg1-f3 Sb8-c6 3. Lf1-b5 («spansk åpning») **Sg8-f6**
På første halvdel av 1800-tallet ble åpningen undersøkt teoretisk av spillere innen berlinerskolen. Noen tiår senere brukte sentrale spillere som Adolf Anderssen, Johannes Zukertort og Emanuel Lasker forsvaret i praktisk spill, noe som førte til at det ble en svært populær variant.

På 1900-tallet ble berlinerforsvaret i liten grad brukt, men ble dratt fram i lyset igjen etter at Vladimir Kramnik med hell brukte det som et remisvåpen de gangene han spilte med svarte brikker mot Garri Kasparov under VM i sjakk i år 2000.

Litteratur
----------

* Alexei Suetin: *Spanisch 2. Klassisches System bis Offene Verteidigung: Klassisches System, Steinitz-Verteidigung, Berliner Verteidigung, Jänisch-Gambit, Abtauschvariante, verbesserte Steinitz-Verteidigung, Offene Verteidigung u. a.* Sportverlag, Berlin (DDR) 1981
* John Cox: *The Berlin Wall*. Quality Chess, 2008, ISBN 978-91-85779-02-4.
* Igor Lysyj, Roman Ovetsjin: *The Berlin Defence*. Chess Stars, 2012, ISBN 954-8782-89-8.
Risegrava på Tomma i Nesna ligger rett ved veien mot Tomeide.
**Risegrava på Tomma** er en gravhaug fra vikingtida, plassert ved veien på Tomma i Nesna. Grava er nesten 20 meter i diameter og høyden cirka 2 meter. Den er en av de største rundhaugene i Nordland, og ligger strategisk plassert med utsikt over leia. Fra grava er det utsikt mot Lovund og Træna i nordvest og Dønna i sørvest. Risegrava er skiltet og tilrettelagt for besøk. Området heter Kvervan og ligger ved Tomeide mot Tomsvik.

Risegrava tilhører kategorien rundhauger. Navnet kommer av formen, på samme måte som langhauger sikter til lange hauger. 

Fotgrøft kan skimtes på sørvest- og nordsiden av haugen. Fotgrøfter er en slags vollgrav rundt haugen og nokså vanlig rundt gravhauger. 

Grava var engang rund, men er nå nærmest halvmånefomet. Hele den nordøstlige delen ble fjernet i forbindelse med uttak av masse til veien. Da grava ble rapportert inn av arkeolog Harald Egenes Lund i 1963 var skaden allerede skjedd. Risegrava ble registrert av arkeologer fra Vitenskapsmuseet i Trondheim i 1979 og kontrollert igjen i 1981. Den er automatisk fredet etter kulturminneloven. Selve haugen består av kuppelstein iblandet skjellsand. Den er bevokst med lyng og mose.

Litteratur
----------

Vitenskapsmuseet i Trondheim (1984). *Funn og fornminner i Nordland, søndre del, bind 2*. Trondheim: Universitetet i Trondheim.
**Olav Hestenes** (født 11. februar 1930 i Tromsø, død 29. november 1996) var en norsk høyesterettsadvokat som var kjent som forsvarer i straffesaker.

Karriere
--------

Han tok juridisk embetseksamen i 1954. I starten av sin karriere var han generalsekretær i Riksmålsforbundet. I 1960 startet han som advokatfullmektig hos høyesterettsadvokat Alf Nordhus. 

Olav Hestenes så forsvar av personer som befant seg på «skyggesiden» av norsk samfunn, som en livsoppgave.[] I sin karriere var han forsvarer for over 200 personer som var tiltalt for drap. Foruten straffesaker avspeilte engasjementet seg også i en rekke arbeidsrettssaker for medlemmer av forskjellige forbund tilsluttet LO. Imidlertid var det etter hvert straffesaker som ble hans hovedbeskjeftigelse som advokat. 

Olav Hestenes var forsvarer for Fritz Moen i 1981 i saken om mordet på Sigrid Heggheim og var sterkt kritisk til rettens dom. I ettertid, etter at Fritz Moen ble frikjent for begge mordene, har spørsmålene vært reist om hvorfor media ikke reagerte på domsavgjørelsen.

Olav Hestenes var bror til journalist og filmanmelder Arne Hestenes.

Bibliografi
-----------

* *Kamp i sort kappe* – 1990.
* *Underveis med hvite hansker* – 1992.

Referanser
----------

1. 1 2 3   Slekt og Datas Gravminnebase, «Minneside basert på bilder og gravminnedata for Olav Hestenes, (11.februar 1930 - 29.november 1996).», besøkt 14. august 2021[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Autorités BnF, BNF-ID 12309167p, catalogue.bnf.fr, besøkt 30. desember 2019[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Norsk biografisk leksikon[Hentet fra Wikidata]
4. ↑  (no) Olav Hestenes i Norsk biografisk leksikon
5. ↑  Olav Hestenes

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Prabook **·** Historisk befolkningsregister **·** Geni **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
**Olav Kjørven** (født 18. desember 1963) er en norsk diplomat og politiker (KrF). Han arbeider i UNICEF.

Kjørven har mastergrad i internasjonal politikk fra George Washington University.

Kjørven var statssekretær i Utenriksdepartementet fra 2001 til 2005. I tiden som statssekretær arbeidet han med utviklingsspørsmål under bistandsministeren. Etter dette arbeidet han fra 2005 i FNs utviklingsprogram (UNDP), der han var er assisterende generalsekretær. Han var tidligere direktør for miljø- og energiavdelingen i UNDP. Kjørven har også arbeidet for Verdensbanken og Econ. I juli 2014 ble han direktør i divisjonen for offentlig-privat partnerskap i UNICEF.

Kjørven er tildelt den chilenske Bernardo O'Higgins-ordenen.

Referanser
----------

1. 1 2  «Leadership bios and photos»[*død lenke*], UNICEF. Lest 19. mars 2015.
2. ↑  Biografier 1905-1945. Olav Kjørven Arkivert 2. april 2015 hos Wayback Machine. PolSys - Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste.
3. 1 2 3  Per-Ivar Nikolaisen: «Skal skape klima for utvikling»[*død lenke*], *Bistandsaktuelt*, nr. 2, 2007.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Olav Kjørven på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
* (no) Olav Kjørven hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata
**Thomas Seddon** (født 28. august 1821, død 23. november 1856) var en engelsk landskapsmaler som var tilknyttet Det pre-rafaelittiske broderskap.

Seddon ble født i London i 1821, hans far var en møbelsnekker, et yrke som Seddon også bedrev for en tid, men i 1842 reiste han til Paris for å studere ornamentalsk kunst. Da han kom tilbake formga møbler for sin mor. I 1849 reiste han både til Wales som til Frankrike for å gjøre skisser, og i 1852 stilte han ut i Det engelske kunstakademiet, Royal Academy, med et figurbilde med tittelen *Penelope*. Senere stilte han ut landskapsmalerier med scener fra Bretagne i Frankrike.

På slutten av 1853 reiste han sammen med den pre-rafaelittiske maleren William Holman Hunt til Kairo i Egypt. Han arbeidet for et år i Egypt og i Palestina med malerier som kunstkritikeren John Ruskin senere uttalte var «de første landskaper som forente perfekt kunstnerisk dyktighet med topografisk nøyaktighet, utført med streng disiplin for ingen annen hensikt enn å gi de som ikke kan reise troverdig kjennskap til de scener som burde være av interesse for dem».

Seddon motiver fra Midtøsten ble utstilt i Berners Street i London i 1855, og deretter i Conduit Street i 1856. I oktober 1856 besøkte Seddon Kairo på nytt, men ble syk og døde der den 23. november 1856, kun 35 år gammel. Hans verker ble utstilt i Det engelske kunstnersamfunnet, Society of Arts, året etter, og hans viktigste og mest bearbeidede bilde *Jerusalem and the Valley of Jehoshaphat* (1854–1855) ble kjøpt inn og stilt ut i Den engelske nasjonalgalleriet i London.

På grunn av sin forbindelse med William Holman Hunt og dennes innflytelse har Seddon blitt sett på som assosiert med pre-rafaelittene. I henhold til Allen Staley var Seddon maleri *Jerusalem and the Valley of Jehoshaphat* det første og for en lang tid også det eneste pre-rafaelittiske maleriet i en offentlig samling. Det har derfor fått en oppmerksomhet som det ellers ikke ville ha oppnådd, men Staley konkluderte at Seddon var den reneste eller den meste ekstreme pre-rafaelittiske landskapsmaleren på grunn av oppmerksomhet på detaljene i landskapet. Både Ford Madox Brown og Holman Hunt mente likevel at *Jerusalem and the Valley of Jehoshaphat* ikke var tilfredsstillende og at maleren ikke hadde vært nok tålmodig.

En biografi om Thomas Seddon som ført i pennen av hans bror ble utgitt i 1859.

Referanser
----------

1. ↑   RKDartists, «Thomas Seddon», RKD kunstner-ID 71727[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w6s212zd, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   Benezit Dictionary of Artists, Benezit-ID B00166800, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   rkd.nl, besøkt 23. august 2017[Hentet fra Wikidata]
5. ↑   RKDartists, rkd.nl, besøkt 27. august 2017[Hentet fra Wikidata]
6. ↑  George P. Landow: *Thomas Seddon's «Moriah»* (se lenke nedenfor)

Eksterne lenker
---------------

* *Thomas Seddon's «Moriah»* av George P. Landow på Victorian Web (engelsk)

  

Portal: Kunst

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** ULAN
 |
**Café Mono** var et utested og konsertlokale i Pløens gate, rett ved Youngstorget, i Oslo. Stedet ble etablert i 2001 og ble drevet av Happening AS. Det begynte som et rockested, men utviklet seg til å huse et bredt spekter av konserter, samt andre konsepter som performance, teater og dans, litteraturaftener, debattforumet Halvsju og (kultur)politiske møter, i regi av blant annet *Klassekampen* og Attac.

Mono var også hjem for plateselskapet HoneyMilk Records, cocktailbaren *Surround* og det lille spisestedet *Q*, som har en egen inngang fra Strøget.

I oktober 2018 ble det kunngjort at utestedet skulle legges ned nyttår samme år.

Referanser
----------

1. 1 2  Hammershaug, Bjørn (30. mars 2006). «5 år i Mono». Norsk musikkinformasjon.
2. ↑  Arvid Skancke-Knutsen (22. oktober 2003). «Først So What!, nå vakler også Café Mono». ballade.no. Arkivert fra originalen 11. august 2007. Besøkt 15. august 2011.
3. ↑  Holstad, Egon (4. oktober 2018). «Klubbene dør. Verden blir kjedeligere.». *itromso.no*. Besøkt 5. oktober 2018.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
«House of Wax» har flere betydninger.

***House of Wax*** er en amerikansk-australsk grøsser/thriller fra 2005, regissert av Jaume Collet-Serra. Filmen er noe løst basert på 1953-versjonen av filmen med samme navn, som hadde Vincent Price i hovedrollen, og 1933-filmen Et vokskabinett med originaltittel: «Mystery of the Wax Museum».

Handling
--------

Mens de kjører gjennom Louisiana på vei til en viktig fotballkamp for collegelag, stopper seks tenåringer på en campingplass. De støter på en lastebilsjåfør, og neste morgen har de mistanke om at noen har tuklet med bilen deres. For å unngå å bli strandet, godtar de å sitte på med lastebilsjåføren til Ambrose, en isolert liten by i nærheten.

Da de kommer dit, blir de dratt inn i Trudys «House of Wax», et museum med overraskende naturtro voksskulpturer. De går to og to for å lete etter en bildel, og oppdager raskt at resten av Ambrose er befolket med mordoffer dekket med voks. Drapsmannen går også rundt i byen, på leting etter nye offer til samlingen sin.

Priser og nominasjoner
----------------------

Nominasjoner og priser i den 26. Razzie-utdelingen
* Vant: Verste kvinnelige birolle (Paris Hilton)
* Nominert: Verste film
* Nominert: Verste oppfølger eller gjenskapelse

Andre priser
Filmen mottok tre priser under Teen Choice Awards, for *beste skuespiller i en action-, eventyr- eller thrillerfilm* (Chad Michael Murray), for *beste skrikescene i en film* (Paris Hilton) og for *beste thriller*, i tillegg til ytterligere fire nominasjoner: Elisha Cuthbert i klassen *beste skuespillerinne i en action-, eventyr- eller thrillerfilm*, Paris Hilton for *årets gjennombrudd av en kvinne*, Jared Padalecki for *årets gjennombrudd av en mann* og Chad Michael Murray, Elisha Cuthbert og Brian Van Holt ble nominert for *beste konflikt*.
Hilton fikk derimot også to priser under Razzie Awards, for *verste kvinnelige skuespiller i tiåret* og for *verste kvinnelige birolle*. Den ble også nominert til *verste film* og *verste nyinnspilling eller oppfølger*.

Rolleliste
----------

| Skuespiller | Rolle |
| --- | --- |
| Elisha Cuthbert | «Carly Jones» |
| Chad Michael Murray | «Nick Jones» |
| Brian Van Holt | «Bo»/«Vincent» |
| Paris Hilton | «Paige Edwards» |
| Jared Padalecki | «Wade» |
| Jon Abrahams | «Dalton Chapman» |
| Robert Ri'chard | «Blake» |
| Andy Anderson | «Sheriff» |

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* (en) *House of Wax* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *House of Wax* hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (sv) *House of Wax* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) *House of Wax* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata

* (en) *House of Wax* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *House of Wax* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *House of Wax* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *House of Wax* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *House of Wax* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *House of Wax* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata
**Raika Fujii** (født 5. juli 1974) er en japansk synkronsvømmer som deltok i de olympiske leker 1996 i Atlanta og 2000 i Sydney. 

Fujii vant en olympisk bronsemedalje i synkronsvømming under Sommer-OL 1996 i Atlanta. Hun var også med på det japnaske laget som kom på tredjeplass i lagkonkurransen bak Russland. De andre på laget var Miya Tachibana, Rei Jimbo, Miho Takeda, Miho Kawabe, Akiko Kawase, Junko Tanaka, Riho Nakajima, Mayuko Fujiki og Kaori Takahashi.

Fire år senere, under sommer-OL 2000 i Sydney, vant hun en sølvmedalje i lagkonkurransen sammen med Ayano Egami, Yoko Isoda, Rei Jimbo, Miya Tachibana, Miho Takeda, Yoko Yoneda, Yuko Yoneda og Juri Tatsumi

OL-medaljer
-----------

* Sølv 2000 Australias flagg Sydney - Sølv i synkronsvømming lag Japans flagg Japan
* Bronse 1996 USAs flagg Atlanta - Bronse i synkronsvømming lag Japans flagg Japan

Eksterne lenker
---------------

* (en) Raika Fujii – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Raika Fujii – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata
**Robert «Budd» Dwyer** (født 21. november 1939 i St. Charles i Missouri i USA, død 22. januar 1987 i Harrisburg i Pennsylvania) var en amerikansk politiker fra Pennsylvania som begikk selvmord gjennom å skyte seg i munnen under en direktesendt pressekonferanse.

Selvmordet
----------

Dwyer hadde vært innblandet i en skandale, og risikerte opp til 55 års fengsel, og opp til 300 000 dollar i bøter. Den 22. januar 1987 kalte han inn til en pressekonferanse. Mange trodde at han skulle offentliggjøre sin avgang. Han holdt en tale der han forklarte at han var uskyldig, og uttrykte sin takk til dem som støttet ham, samt at han ikke skulle i noe fengsel. Deretter delte han ut tre konvolutter til sine medarbeidere. Det viste seg senere at den ene konvolutten inneholdt et selvmordsbrev til hans kone, det andre et organdonasjonskort, og det tredje var et brev til guvernøren. Deretter tok han frem enda en stor konvolutt som han tok opp en .357 Magnum revolver fra og advarte at «Vær snille og forlat rommet om dere synes at dette er støtende.» Folk forsøkte å få ham til å legge ned revolveren, men like etter advarte han «Pass dere, denne her kan skade noen.» Rett etterpå satt han revolvermunningen i munnen og skjøt. Han falt sammen på gulvet, og blødde kraftig fra munnen og hodet. Alt sammen ble fanget opp av TV-kameraene.

Kuriosa og kulturelle referanser
--------------------------------

* Budd Dwyers selvmord var ikke det første som ble vist på direktesendt TV. I 1974 begikk journalisten Christine Chubbuck selvmord under en direktesendt nyhetssending i Florida.
* Selvmordet har fått journalistiske følger, og det har vært diskutert mye hvordan journalister skal reagere når slike situasjoner oppstår.
* Flere TV-stasjoner sendte presskonferansen direkte, og dermed også selvmordet. Det var en stormfull dag med mye snø, hvilket gjorde at mange skoler var stengte, og mange barn var hjemme og så på TV.
* I 1992 spilte det tyske thrashmetal-bandet Kreator inn låta «Karmic Wheel», der Dwyers pressekonferanse og selvmord kan høres i bakgrunnen.

Referanser
----------

1. 1 2   Find a Grave, oppført som Robert Budd Dwyer, Find a Grave 6129, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN
 |
MODIS-satellittbilde av Knox Coast, Budd Coast og Sabrina Coast
Budd Coast på kartet over AntarktisBudd CoastBudd CoastBudd Coast på kartet over Antarktis
**Budd Coast**, også kjent som **Budd Land**, er en del av Wilkes Land og den delen av kysten av Antarktis som ligger mellom Hatch Islands, ved 109°16'Ø, og Cape Waldron ved 115°33'Ø. Kysten vender mot Davishavet og strekker seg fra Tottenbreen til Vincennes Bay. Den ble oppdaget i februar 1840 av den amerikanske Wilkes-ekspedisjonen (1838–42) ledet av løytnant Charles Wilkes, og ble navngitt av Wilkes etter Thomas A. Budd, fungerende kaptein på sluppen «Peacock», et av skipene som ble brukt i ekspedisjonen. Advisory Committee on Antarctic Names (US-ACAN) tok i bruk navnet i 1947, og Antarctic Names Committee of Australia (ANCA) fulgte etter i 1955.

Referanser
----------

1. 1 2 3  John Stewart (2011). *Antarctica: An Encyclopedia*. 1 (2 utg.). McFarland. s. 242. ISBN 978-0786435906.

 Denne artikkelen inneholder stoff fra United States Geological Survey-artikkelen «Budd Coast» som er i offentlig eie (innhold fra Geographic Names Information System).

Portal: Antarktis

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** GNIS **·** SCAR

 |
**Hannah Rahlff** (født 23. september 1930 i København, død 15. september 2020 i Vågåmo) var en dansk skuespiller. Hun flyttet til Vågå i Gudbrandsdalen siden 1973 og var gift med billedkunstneren Roald Tvedt.

Bakgrunn
--------

Hannah Rahlff tok skuespillerutdanning ved Royal Academy of Dramatic Art i London 1949–1951. Hun studerte sang hos Karin Monk og Johannes Wahl og debuterte i 1956 som Turandot i *Den kinesiske eske*. Sammen med Per Wiking som Antonio sang hun i 1957 rollen som Carmita i *Den kåte Donna* på Lille Scene, Aalborg. Hun har i tillegg bl.a. vært engasjert i Riddersalen, i Glassalen (*Stop verden, jeg vil a'* ) og på Det Danske Teater, hvor hun medvirket i *Ball i den borgerlige* samt i danske film. Under perioden med Nordeuropas første kommersielle piratradio Radio Mercur 1958-62 produserte Hannah Rahlff 53 radioprogrammer med tittelen *Ve' du hva', Mor*. Hun var i 1963-69 ansatt ved Danmarks Radio som programleder i radio og TV. Senere ble hun 1969-1970 engasjert ved Den Nationale Scene i Bergen og var assistent for de amerikanske instruktørene ved produksjonen av *Hair* i Cirkusbygningen i København i 1970.

I 1984 ble hun intervjuet av NRK i programmet "Glede gjør sterk". og i 2005 i NRK Radio i programmet "Dansk dame med livsgnist".

I 2008 ble hun tildelt Kongens fortjenstmedalje.

Bilder
------

* Med Per Wiking i "Den Kaade Donna" (1957) Med Per Wiking i "Den Kaade Donna" (1957)

Referanser
----------

1. 1 2 3 4   danskefilm.dk[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   www.kongehuset.no, besøkt 2. juli 2022[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2  «Hannah Rahlff». Den danske filmdatabase. Besøkt 29. mai 2013.
4. ↑  *Glede gjør sterk*, nrk.no
5. ↑  «Dansk dame med livsgnist». NRK. Sølvsuper. 24. juli 2005. Besøkt 19. mai 2013.
6. ↑  *Det Norske Kongehus*, kongehuset.no

Eksterne lenker
---------------

* (en) Hannah Rahlff på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (da) Hannah Rahlff på Filmdatabasen Rediger på Wikidata

* (da) Hannah Rahlff på danskefilm.dk Rediger på Wikidata

* (da) Hannah Rahlff på danskfilmogtv.dk Rediger på Wikidata

* (en) Hannah Rahlff hos The Movie Database Rediger på Wikidata
* NRK Sølvsuper, 2005: Dansk Dame med Livsgnist
De syv hav
**De syv hav** er i moderne språkbruk ensbetydende med de største verdenshavene. I utvidet betydning brukes det om hvor langveisfarende sjøfolk ferdes.

Uttrykket er mest brukt i litterær og poetisk sammenheng og har røtter tilbake til sumerisk, indisk, romersk og persisk geografioppfatning. Syvtallet er i flere kulturer oppfattet som magisk.

I middelaldersk litteratur var de syv hav Svartehavet, Det kaspiske hav, Persiagulfen, Rødehavet, Middelhavet med bihavet Egeerhavet, Adriaterhavet, samt Arabiahavet (del av Det indiske hav)

Etter oppdagelsen av Amerika brukte flere termen om de største enkelthavene, slik at listen ble: Nordishavet, Atlanterhavet, Det indiske hav, Stillehavet, Middelhavet, Det karibiske hav og enten Mexicogolfen eller, etterhvert, Sydishavet.

I kolonitidens England var tefarten viktig. Tetransporten sjøveien var datidens lengste handelsrute og gikk over Bandasjøen, Celebeshavet, Floressjøen, Javasjøen, Sydkinahavet, Sulusjøen og Timorhavet. («The seven seas» på engelsk brukes synonymt med vårt «syv hav», men norske kartografer bruker ikke betegnelsen «hav» om en del av disse strekningene.) Å ha seilt de syv hav betydde på den tid frem og tilbake rundt halve jordkloden.

En mer moderne geografisk inndeling gir: Nordishavet (Polhavet), Nord- og Sydatlanteren, Nord- og Syd(stille)havet, Det indiske hav og Sydishavet. På engelsk er det kun disse som blir omtalt som *ocean*.

Referanser
----------

1. ↑  *The New Dictionary of Cultural Literacy* (3rd utg.). Houghton Mifflin Company. 2002. Arkivert fra originalen 14. mars 2009. «Popular expression for all of the world’s oceans.»  «Arkivert kopi». Archived from the original on 14. mars 2009. Besøkt 12. november 2015. CS1-vedlikehold: Uheldig URL (link)
2. ↑  *Inanna, Lady of Largest Heart: Poems of the Sumerian High*. Translated by Betty De Shong Meador. University of Texas. 2001. ISBN 0-292-75242-3.

Eksterne lenker
---------------

* Rudyard Kipling: *The Seven Seas.* 1896. Fra: *Project Gutenberg.*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi
 |
Erik XIVs krone i noe endret utseende før 1970. Kronen ble utført i Stockholm av en flamsk gullsmed, Cornelis ver Weiden. Kvitteringen viser 
at den ble fremstilt i 1561. Den ble muligens laget av materiale fra eldre kroner.
**Sveriges riksregalier** er kongelige verdighetstegn som har blitt båret av regenter, regentgemaler og andre medlemmer av det svenske kongehuset ved kroninger og andre høytidelige seremonier. Regaliene har til alle tider vært monarkiets fremste og mest verdifulle symboler. 

Regaliene har ikke blitt båret offentlig siden 1907, men benyttes fremdeles ved kongelige begivenheter som bryllup, dåp og begravelser. En del av de eldste regaliene er et av Gustav Vasas sverd og kronen, rikseplet, septeret og riksnøkkelen fra Erik XIV. 

De svenske regaliene er statlig eiendom og er siden 1970 utstilt i Skattkammeret i Stockholms slott.

Referanser
----------

1. ↑  Skattkammaren: Rikets regalier och dyrbarheter, redaktör Ulla Landergren, Kungliga Husgerådskammaren, Stockholm 1987

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Nationalencyklopedin
 |
De store banker
**De store banker**, også kalt **Newfoundlandsbankene**, er en gruppe undervannsplatåer sørvest for Newfoundland, om lag 300 000 km². Gjennomsnittsdybden er 70–80 m, men store områder ligger bare 12–20 m under havflaten. Her møtes den kalde Labradorstrømmen med den varme Golfstrømmen, derfor oppstår det ofte tåke. Labradorstrømmen fører med seg store isfjell som kan være farlige for skipsfarten. På bankene har det siden 1500-tallet vært drevet stort fiske med deltakelse fra mange land. Norge drev linefiske her fram til 1978. Den kalde Labradorstrømmen blander seg her med det varme vannet fra Golfstrømmen. Blandingen av vannet fra disse to strømmene og formen på havbunnen løfter næringsstoffer fra bunnen opp til overflaten. Dette området er derfor et av de beste fiskefeltene i verden. Fisket her omfatter torsk, hyse, og lodde. Av skalldyr fanges kamskjell og hummer. Det er også svært mye sjøfugl i området. 

Se også Flemish Kapp

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** NKC
 |
***Tillitsmannen*** er en norsk dokumentarfilm om Einar Gerhardsen fra 1976. Den ble av Oddvar Bull Tuhus. Tittelen henspiller på Gerhardsens bok *Tillitsmannen*, som kom første gang i 1931. Den var først og fremst beregnet på å være et verktøy for tillitsvalgte i arbeiderbevegelsens mange organisasjonsledd. En revidert utgave er ajourført og omarbeidet for å tjene dagens behov.

Kommentator er Terje Helweg.

Handling
--------

Filmen handler i grove trekk om norsk politisk historie i perioden 1907–1963. Gerhardsen forteller om hvordan Det norske Arbeiderparti i denne perioden vokste fram og fikk en politisk lederposisjon innen arbeiderbevegelsen og i det norske parlamentariske system. Han snakker i all hovedsak om arbeiderbevegelsen og dens utvikling, men gir likevel noe plass til mer personlige refleksjoner. Han forteller om sitt forhold til organisasjonsarbeid, om sine følelser overfor de nasjonale symboler, og om Lenin. Dessuten kommenterer han kort enkelte sentrale begivenheter fra den perioden han ledet landet som statsminister. Her får vi blant annet høre om gjenreisingspolitikken, innmeldingen i NATO og Kings Bay-saken.

Dokumentaren er bildelagt med utdrag fra valg- og opplysningsfilmer.

Om filmen
---------

### Filmanmelderne

Aftenpostens filmanmelder var noe blandet mens Arbeiderbladets Bjørn Hansen var udelt positiv. Førstnevnte skrev blant annet følgende: «Gerhardsens egen opptreden, hans fortellerkunst og evne til å formidle følelser er filmens styrke, og også dens svakhet. Her er én hovedrolle, én helt – arbeiderbevegelsen personifisert, først og fremst av Gerhardsen, mens alle andre er statister i mer eller mindre uttalte skurkeroller». Arbeiderbladets anmelder var meget begeistret og skrev som følger: «Filmen er mer enn et stykke nyere norsk historie enn filmatiske nedtegnelser av Gerhardsen. Regissøren har valgt å se Gerhardsen gjennom de historiske begivenheter han var samtidig med.» Han skriver videre at «Beretningen om arbeiderklassens rolle i denne stille og våpenløse revolusjonen preges av hans fenomenale fortellervene og muntlige, ledige form. Som skolefilm og opplysningsfilm er den en fulltreffer». Braaten, Lars Thomas (1995). *Filmen i Norge*. Norge. s. 336. ISBN 82-417-0195-0.

Produksjonsstab
---------------

* Produksjonsleder: Hans Otto Nicolayssen og Hans Lindgren
* Produksjonssjef: Terje Helweg
* Foto: Halvor Næss
* Lyd: Gunnar Svensrud og Svein Hovde
* Arkivarbeid: Hans Otto Nicolayssen og Hans Lindgren
* Klipp: Hans Otto Nicolayssen
* Konsulent: Edvard Bull d.y.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Tillitsmannen* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Tillitsmannen* i Nasjonalbibliotekets filmografi Rediger på Wikidata

* (no) *Tillitsmannen* hos Filmfront Rediger på Wikidata
***De syv daler*** (persisk هفت وادی, *Haft-Vádí*) er en hellig tekst innen bahai, skrevet av grunnleggeren Bahá'u'lláh ca 1860 som svar på spørsmål fra en irakisk dommer som også var tilhenger av sufismen.

Teksten skildrer en reise gjennom syv daler, som er syv stadier på veien til Gud: de søkendes dal, kjærlighetens dal, kunnskapens dal, enhetens dal, tilfredshetens dal, forundringens dal og dalen av sann fattigdom og fullstendig intethet. Teksten er skrevet i en poetisk stil, med hyppige referanser til sufistiske klassikere som Farid ud din Attars *Fuglenes forsamling* og verk av Rumi. Målet har vært å vise at Bahá'u'lláhs lære er fullt ut forenelig med sufismen. Selv tittelens «syv daler» er et sitat fra *Fuglenes forsamling*.

Boken utgis ofte sammen med *De fire daler*, som er et annet av Bahá'u'lláhs verk. Bøkene er ulike i form og har ingen direkte relasjon til hverandre.

Teksten på norsk
----------------

* Teksten finnes i antologien *Bahá’í-troens skrifter*, 2007

Referanser
----------

1. ↑  Kilde for sitat og vurderinger er Arne Rustes innledning til *Bahá’í-troens skrifter*, 2007

| * v
* d
* r
Bahai |
| --- |
| Folk | Bahá’u’lláh • Báb • `Abdu’l-Bahá • Shoghi Effendi • Martha Root • Johanna Schubarth • Bahá’u’lláhs apostler • Sakens Hender |  |
| Skrifter | Kitab-i-Aqdas • Kitáb-i-Íqán • De skjulte ord • De syv daler • De fire daler • Den persiske Bayánen • Bahai-troens skrifter |
| Annet | Det universelle rettferdighetens hus • Nasjonalt åndelig råd for bahaier i Norge • Bahá'ís historie • Qiblih • Symboler • Tilbedelsens hus • Bahai-kalenderen • Huqúqu’lláh |
| Alle artikler om bahá'í |
***Adhemarius dariensis*** er en sommerfugl som tilhører familien svermere (Sphingidae). Denne store, karakteristiske arten finnes bare i Mellom-Amerika.

Utseende
--------

En stor (vingespenn 107 – 124 mm), slank, hovedsakelig kanelbrun svermer. Hodet er forholdsvis stort til Smerinthinae å være, og kanelbrunt, bakkroppen er ensfarget kanelbrun og tilspisset. Brystet er sjokoladebrunt med en kileformet, kanelbrun flekk i midten, denne er størst hos hunnene. Forvingen er sigdformet med en liten innskjæring i spissen, kanelbrun med sjokoladebrune flekker og bånd. Ved roten er det en oval flekk, i midten av vingen et rett skråbånd, ved vingespissen og ved ytterkanten store, diffuse flekker. Hos hannen har forvingene et stort, karminrosa område ved roten på undersiden. Bakvingene er karminrosa med et ufullstendig, mørkt tverrbånd ytterst, brune på undersiden.

Levevis
-------

Larvene antas å leve på planteslekten *Ocotea.*

Utbredelse
----------

Denne arten er funnet fra Mexico i nord til Panama i sør.

Kilder
------

* Oehlke, W. Sphingidae of the Americas – *Adhemarius dariensis*.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Adhemarius dariensis* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Adhemarius dariensis* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Adhemarius dariensis* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Adhemarius dariensis* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Adhemarius dariensis* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
Bernina-Express på Brusio spiralviadukten i Sveits
Pöstlingbergbahn i Linz-Urfahr, Østerrike
**Adhesjonsbane** er en jernbane der materiellets framdrift skjer kun ved hjelp av friksjon mellom drivhjulene og skinnene. Siden de fleste jernbaner er adhesjonsbaner brukes begrepet bare når det er viktig å presisere denne teknikken til forskjell fra andre framdriftsformer, som tannstangbane og kabelbane.

Adhesjonsbaner er mye enklere å bygge enn andre framdriftsformer, men har en begrensing i hvor stor stigning baner kan bygges. Friksjonsprinsippet setter begrensing både med å klare å få ønsket vekt av ikke-selvdrevne vogner i forhold til lokomotivenes trekkevne, og med tanke på togets evne til bremse ved fall. I Norge har største stigning på hovedlinje tradisjonelt vært satt til 25 ‰ (1:40), men Flåmsbana er bygget med hele 55 ‰ (1:18) stigning. Materiellet som trafikkerer Flåmsbana er da også utstyrt med flere bremsesystemer enn vanlig. Noen sporveislinjer i Norge skal ha hatt stigninger opp i 70 ‰.

Stigningsforholdene er en ting som påvirker hvor mye et lokomotiv kan trekke med adhesjonsmetoden. Noe annet som påvirker og endrer friksjonen, er skinnenes beskaffenhet som følge av regn, oljesøl eller hvis det ligger løv på skinnene. De fleste lokomotiver og motorvogner har med seg sand som kan sprøytes ut rett foran drivhjulene for å motvirke at hjulene begynner å spinne. Slik sanding skjer automatisk ved nødbremsing.

Litteratur
----------

* Carter, F. W. *On the Stability of Running of Locomotives*. Proc. Royal Society.
* Inglis, Sir Charles (1951). *Applied Mathematics for Engineers*. Cambridge University Press. s. 194–195.
* Wickens, A. H. (1965–1966). «The Dynamics of Railway Vehicles on Straight Track: Fundamental Considerations of Lateral Stability». *Proc. Inst. Mech. Eng.*: 29.
* Wickens, A. H.; Gilchrist, A O; Hobbs, A E W (1969–1970). *Suspension Design for High-Performance Two-Axle Freight Vehicles*. Proc. Inst. Mech. Eng. s. 22.  by A H Wickens
* Wikins, A. H. *Fundamentals of rail vehicle dynamics : guidance and stability*. Swets & Zeitlinger.
**Tillman Thomas** (født 13. juni 1945 i Hermitage i Saint Patrick Parish i Grenada) er en politiker fra Grenada som for tiden tjenestegjør som statsminister i Grenada. Han er også leder for det grenadiske partiet National Democratic Congress (NDC).

I desember 1984 ble Thomas valgt inn til Representantenes hus for St. Patricks østre valgkrets, og fra 1984 til 1990 var han en junior minister i departementet for juridiske saker. I 1987 var han en av grunnleggerne av partiet NDC, og mellom 1987 og 1990 var han partiets assisterende generalsekretær.

Thomas ble beseiret i valget for St. Patrick Øst i valget i 1990, men han ble likevel utpekt til å være Junior minister i Arbeidsdepartementet. Deretter ble han utnevnt til minister i departementene for arbeid og turisme. Etter NDC sitt nederlag i det generelle valget i 1999 ble Thomas valgt inn som partileder for NDC i oktober 2000.

Han vant et sete i Representantenes hus valget som var i november 2003 sammen med seks andre medlemmer av hans parti. Thomas ble leder for opposisjonen I Grenada tidlig i desember 2003.

Etter å ha tilbrakt 13 år i opposisjon til den sittende regjeringen så vant NDC valget som ble avholdt den 8. juli 2008 da de tok 11 av de 15 setene og samtidig beseiret det sittende partiet NNP. Den 9. juli 2008 ble Thomas tatt i ed som statsminister i Grenada Trade Center i Grand Anse av den sittende generalguvernøren Daniel Williams.

Thomas sin nye regjering, bestående av 17 medlemmer, ble tatt i ed på National Stadium, den 13. juli 2008. I tillegg til å være statsminister, tok Thomas på seg jobben med porteføljene for diverse juridiske saker, den Nasjonale Sikkerhet, Informasjon og offentlig administrasjon. To medlemmer av forskjellige frivillige organisasjoner som var uten tilknytning til NDC ble inkludert i regjeringen hans regjering. Disse var Franka Bernadine som minister for utdanning og Human Resources, og Jimmy Bristol som statsadvokat.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**ČT1** (forkortelse for *Česká televize 1*) er en riksdekkende tv-kanal i Tsjekkia, og landets eldste med historie tilbake til 1953. Kanalen startet sendinger 1. mai 1953 som Tsjekkoslovakias allmennkanal for fjernsyn. I dag er kanalen Česká televizes flaggskipskanal og kalles populært for «Jednička» (norsk: *eneren*). ČT1 hadde i 2016 en markedsandel på 16 prosent i det tsjekkiske tv-markedet.

Om kanalen
----------

Kanalen hadde sin første sending 1. mai 1953 fra et studio i Praha og startet regulære sendinger 25. februar 1954. I 1970 ble kanalen omdøpt fra ČST til ČST1, da søsterkanalen ČST2 startet sendinger. I 1975 begynte kanalen med farge-tv-sendinger.

I 1990 ble føderalisme innført i Tsjekkoslovakia, og ČST1 ble omdøpt til F1. I 1992 ble kanalen delt opp i to nye kanaler: ČT og slovakiske STV1. Česká televize ble etablert 1. januar 1992.

ČT1 er Česká televizes flaggskipskanal og har en klar familieprofil. Kanalen viser tsjekkiske filmer, barneprogrammer, nyheter og dokumentarer. I 2013 lanserte Česká televize *ČT1 HD*, høydefinisjons-versjonen av ČT1. Begge kanalene er tilgjengelige over hele Tsjekkia via landets digitale bakkenett.

Referanser
----------

1. 1 2  televize, Česká. «Programming — English Pages — Česká televize». *www.ceskatelevize.cz* **(tsjekkisk)**. Besøkt 9. januar 2018.
2. 1 2 3  televize, Česká. «History — English Pages — Česká televize». *www.ceskatelevize.cz* **(tsjekkisk)**. Besøkt 9. januar 2018.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) ČT1 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
**Frederick «Fred» Boylstein** (født 15. mars 1902, død 28. februar 1972) var en amerikansk bokser som deltok i de olympiske leker 1924 i Paris.

Boylstein vant en olympisk bronsemedalje i boksing under OL 1924 i Paris. Han kom på tredjeplass i vektklassen lettvekt (61,2 kg). Det var tretti boksere fra tjueto nasjoner som stilte i denne vektklassen som ble avviklet i perioden 15. til 20. juli 1924. Boylstein tapte i semifinalen til argentinske Alfredo Copello som siden tapte i finalen til Hans Jacob Nielsen fra Danmark. I bronsefinalen beseiret han Jean Tholey fra Frankrike.

OL-medaljer
-----------

* 1924 Frankrikes flagg Paris - Bronse Bronse boksing, lettvekt USAs flagg USA

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Frederick Boylstein – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Frederick Boylstein – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Frederick Boylstein – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Frederick Boylstein – BoxRec Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Frederick W. Christian** (født 1877 død 13. mai 1941) var en britisk cricketspiller som deltok i de olympiske leker 1900 i Paris.

Christian ble olympisk mester i cricket under OL 1900 i Paris.
Han var med på det britiske laget *Devon & Somerset County Wanderers* som beseiret det franske cricketlaget *Union des Sociétés Françaises de Sports Athlétiques* med 262-104 i finalen, en finale som gikk over to dager. Cricket var med som en del av verdensutstillingen i Paris og det var først tolv år senere, i 1912 at International Olympic Committee besluttet at cricketkampen, det var kun en kamp som ble spilt, inngikk som en del av det olympiske programmet. Det er eneste gangen Cricket har vært med som olympisk sport.

OL-medaljer
-----------

* 1900 Frankrikes flagg Paris - Gull **Gull** i cricket Storbritannias flagg GBR

Eksterne lenker
---------------

* (en) Frederick Christian – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Frederick Christian – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Frederick Christian – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Frederick Christian – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Frederick Christian – Storbritannias olympiske komité Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Frederick William Cuming** (født 27. mai 1875 i Tiverton i Devon, død 22. mars 1942 i London) var en britisk cricketspiller som deltok i de olympiske leker 1900 i Paris

Cuming ble olympisk mester i cricket under OL 1900 i Paris.
Han var med på det britiske laget *Devon & Somerset County Wanderers* som beseiret det franske cricketlaget *Union des Sociétés Françaises de Sports Athlétiques* med 262-104 i finalen, en finale som gikk over to dager. Cricket var med som en del av verdensutstillingen i Paris og det var først tolv år senere, i 1912 at International Olympic Committee besluttet at cricketkampen, det var kun en kamp som ble spilt, inngikk som en del av det olympiske programmet. Det er eneste gangen Cricket har vært med som olympisk sport.

OL-medaljer
-----------

* 1900 Frankrikes flagg Paris - Gull **Gull** i cricket, Storbritannias flagg GBR

Eksterne lenker
---------------

* (en) Frederick Cuming – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Frederick Cuming – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Frederick Cuming – Storbritannias olympiske komité Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
Goli otok merket med rødt.
**Goli otok** (kroatisk: «naken øy») er en liten øy i Adriaterhavet. Den ligger i Primorje-Gorski Kotar fylke nord i Kroatia, mellom øya Rab og fastlandet. Øya er ufruktbar og ubebodd. På nordsiden er det nesten bare nakne berg, mens det på sørsiden er noe vegetasjon og noen bukter.

Fangeleir
---------

Øya er først og fremst kjent som sted for fangeleirer på 1900-tallet. Under den første verdenskrig sendte Østerrike-Ungarn russiske fanger fra Østfronten til Goli otok.

I 1949 ble hele øya offisielt omgjort til et sikkert fengsel styrt av det sosialistiske Jugoslavia. Fram til 1956, gjennom Informbiro-perioden, ble øya brukt til å fengsle politiske fanger. Disse inkluderte kjente stalinister, men også andre fra kommunistpartiet eller til og med vanlige borgere som ble tiltalt for å vise sympati med Sovjetunionen. 

Fengselet på Goli otok
Fangene måtte utføre tungt arbeid i et steinbrudd, uansett vær. Om sommeren er det 35-40 ºC i området, og om vinteren blåser ofte den iskalde boravinden. De ble ofte utsatt for vold og ydmykelser. 

Etter Josip Broz Tito sitt regime bedret forholdet til Sovjetunionen ble fengselet et provinsfengsel i Sosialistrepublikken Kroatia. På denne tiden ble det brukt til å fengsle nasjonalister, og seinere vanlige kriminelle. 

Fengselet ble stengt i 1988, og siden den gang blir øya bare besøkt av og til av turister eller sauegjetere fra Rab. Ett sted på øya ligger det ett tydelig vrak av en tysk ferge som forliste under den første verdenskrig inne i en bukt. Fergen har ligget der siden. Dette drar også mange turister på den populære båtturen som også går innom Goli otok havn.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Goli otok – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* www.goli-otok.com
* Sammennlignende kriminologi Europa-Jugoslavia

| * v
* d
* r
Kroatiske øyer |
| --- |
| Istria | 
* Brijuni
* Crveni Otok

 |  |
| Kvarner | 
* Cres
* Dolin
* Goli otok
* Ilovik
* Krk
* Lošinj
* Oruda
* Prvić
* Rab
* Susak
* Sveti Grgur
* Sveti Petar
* Trstenik
* Unije
* Vele Srakane
* Veti Orjule
* Zeca

 |
| Nord-Dalmatia | 
* Dugi otok
* Gangarol
* Ist
* Iž
* Jadra
* Kakan
* Kaprije
* Kornat
* Kurba
* Lavdara
* Lavrnaka
* Lavsa
* Maun
* Molat
* Murter
* Olib
* Pag
* Pašman
* Planik
* Premuda
* Prvić
* Riva
* Sestrunj
* Sliba
* Škarda
* Škrda
* Tijat
* Tramerka
* Ugljan
* Veli Arta
* Veli Smokvica
* Vir
* Vrgada
* Zlarin
* Zmajan
* Zverinac
* Žirje
* Žižanj
* Žut

 |
| Sentral-Dalmatia | 
* Biševo
* Brač
* Brusnik
* Budihovac
* Čiovo
* Drvenik Mali
* Drvenik Veli
* Hvar
* Ravnik
* Stipanska
* Svetac
* Sveti Klement
* Šcedro
* Šolta
* Vis

 |
| Sør-Dalmatia | 
* Badija
* Crkvine
* Daksa
* Goleč
* Jakljan
* Koločep
* Kopište
* Korčula
* Kosmec
* Lastovo
* Lokrum
* Lopud
* Mljet
* Misjak
* Olipa
* Palagruža
* Proizd
* Ruda
* Sveti Andrija
* Šipan
* Tajan
* Vrnik

 |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** NKC **·** GeoNames
 |