recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Trond Jøran Pedersen** (født 19. juni 1958) er en tidligere norsk skihopper, aktiv for Trønderhopp og Stålkameratene.

Pedersen fikk tredjeplass i Čerťák (verdenscup, 1985) og fjerdeplass i Holmenkollbakken (1986), og hadde som personlig rekord 175 meter. Han var landslagstrener i skihopp i Sverige 1990–1992 da Jan Boklöv var aktiv, og i Norge 1992–98, i en tid da Espen Bredesen, Tommy Ingebrigtsen og Lasse Ottesen utmerket seg, deriblant med gull og sølv under Vinter-OL 1994. Han ble avløst av Hroar Stjernen/Ludvik Zajc og ansatt som nyhetsredaktør i hjembyens avis Rana Blad. 

Pedersen er utdannet adjunkt, bosatt i Mo i Rana. Han var engasjert i hoppkomiteen for Tromsø 2018. I 2013 begynte han igjen som svensk landslagstrener fram til etter Ski-VM 2015 i Falun.

Han er far til skihopperen Robin Pedersen.

Referanser
----------

1. ↑  Trond Jøran Pedersen tilbake i svensk hoppsport. *Aftenposten* (11. september 2013)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Trond Jøran Pedersen – FIS (skihopping) Rediger på Wikidata
**Sørrygge** (**Sør-Rygge**) er en matrikkelgård i Bø kommune i Nordland. Stedet ligger på Langøya, ved den indre delen av Møklandsfjorden (og Ryggefjorden). Sørrygge tilhørte opprinnelig Øksnes Vestbygd og var en av sju matrikkelgårder som ble overført fra Øksnes til Bø kommune i 1964.

Gårdsnavnet er antakelig ei flertallsform av *rygg*, altså lang, smal ås. Det antas at Sørrygge og Nordrygge opprinnelig var to halvdeler av samme gård, Rygge. Sørrygge ble første gang bosatt lenge før svartedauden, og er nevnt allerede i Aslak Bolts jordebok på 1430-tallet, men da lå gården øde. Ødetida varte sannsynligvis i mer enn 100 år. Opptegnelser i ei skatteliste fra 1567 viser at det da bodde folk på «Rygge», og det antas at dette gjaldt både Sør- og Nordrygge. Fra rundt 1635 til 1670 og igjen fra 1680 lå gården øde igjen. En gang rundt 1710 fikk Sørrygge igjen bosetning, og gården har siden vært kontinuerlig bebodd. Etter at de siste samiske brukerne forsvant like etter 1850, har gården vært norsk. Størst folketall hadde Sørrygge rundt 1900, da det bodde knapt 30 personer der.

Ryggedalen tilhører Rygge-gårdene. Grensa mellom Sør- og Nordrygge følger vassdraget i dalen, slik at sørsida av dalen tilhører Sørrygge mens nordsida tilhører Nordrygge. Fylkesvei 820, åpnet i 1980, passerer Sørrygge og går gjennom Ryggedalen. Fra Kråkhaugen ved Sørrygge går kommunal vei (tidligere fylkesvei 914) sørover via Jørland til Verhalsen.

Sørrygge hadde gårdsnummer 7 i Øksnes kommune. Etter endringa av kommunegrensene ble det gnr. 72 i Bø.

Referanser
----------

1. ↑  Statens Kartverk: Faktaark (besøkt 17. mai 2017)

Kilder
------

* Johan Borgos: *Gård og slekt i Øksnes. Bind I*. Øksnes Historielag, Myre 1990. ISBN 82-992259-1-4 (s. 150-151, digitalisert av Nasjonalbiblioteket)
* Bø kommune: Gnr. 72 - Sør-Rygge[*død lenke*] (skrevet av Arve Elvik, besøkt 17. mai 2017)
**Visceralt fett** er fettet som legger seg rundt organene. Å ha mye visceralt fett er assosiert med diabetes og hjerte- og karsykdom.

Helseeffekt
-----------

Bukfedme kan bestå av subkutant fett (fett under huden), mens visceralt fett vil ligge rundt organene. Det finnes ulike måter å skille disse fettypene fra hverandre. Det viscerale fettlageret øker når de subkutane lagringsplassene har mye fett og en person har et overskudd av energi som lagres som fett i kroppen. Det viscerale fettet anses som helseskadelig fordi det har lett for å gå inn i sirkulasjonen og portvenen. Ved vektnedgang er det dette fettet kroppen bruker først.

Målemetode
----------

Innenfor forskning vil man kunne foreta CT eller MR-undersøkelser for å få tverrsnittsbilder av buken og fettet her. I klinikken vil man nøye seg med å måle midjeomkretsen og eventuelt midje-hofte-ratioen til en person.

Referanser
----------

1. ↑  Diabetes.co.uk. «Visceral Fat». Besøkt 19. mars 2015.

| * v
* d
* r
Helsemessige forbehold |
| --- |
| Helsenotis | Du bør aldri bruke informasjon fra internett, inkludert Wikipedia, som eneste kilde til avgjørelser eller tiltak i helsemessige spørsmål. Ved legemiddelspørsmål bør du rådspørre apotek eller lege, ved helsespørsmål relevant autorisert helsepersonell, og ved dyresykdom bør du rådspørre veterinær. Bruk aldri reseptbelagte legemidler uten etter råd fra lege. Søk råd på apoteket ved bruk av reseptfrie legemidler, kosttilskudd og naturmidler, spesielt om du også bruker reseptbelagte midler. Bruk av flere legemidler samtidig kan gi utilsiktede effekter. |
**MIMAROPA** er en region på Filippinene som er flere øyer sør og sørvest for hovedøya Luzon. Befolkningen var på 2 744 671 innbyggere ved folketellingen i 2010, på et areal av 27 456 km². Navnet er et akronym dannet av navnene på regionens provinser: Occidental Mindoro, Oriental Mindoro, Marinduque, Romblon, Palawan. Administrativt hovedsete er Calapan City.

Det forelå en beslutning fra våren 2005 at provinsen Palawan ikke lengre skulle tilhøre regionen men overføres til Western Visayas. Dette ble imidlertid lagt på is etter en by beslutning fra august samme år, och provinsen tilhører fortsatt regionen. 

Regionen ble dannet i 2002 ved at regionen Southern Tagalog ble oppdelt i CALABARZON og MIMAROPA. Regionen består totalt av 71 kommuner og 2 byer.

Språk
-----

De språk som tales av hjemsrtavnsbefolkningen i MIMAROPA er:

* Alangan, i det indre av Mindoro.
* Asi, i Romblon.
* Buhid, i det indre av Mindoro.
* Calamian Tagbanwa, i Palawan.
* Cuyonon, i Palawan.
* Hanunoo, i det indre av Mindoro.
* Hiligaynon, i Romblon og Palawan.
* Iraya, i det indre av Mindoro.
* Onhan, i Romblon.
* Palawano, i Palawan.
* Romblomanon, i Romblon.
* Tadyawan, i det indre av Mindoro.
* Tagalog, i Occidental Mindoro, Oriental Mindoro, Marinduque, Romblon, og Palawan. Det er regionens *lingua franca*.
* Tausug, i sørvestre Palawan.
* Tawbuid, i det indre av Mindoro.

Referanser
----------

1. ↑   GeoHive; Philippines, Administrative units Arkivert 27. september 2008 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Wilhelm Christian Suhrke** (født 2. november 1863 i Halden, død 10. mai 1950) var en norsk arkitekt og Høyre-politiker.

Han var sønn av den tyskfødte arkitekt og byggmester Ernst Emil Wilhelm Christian Fredric Suhrke (1834–1892) og Barthe Marie Svendsen (1837–1923). Etter byggutdannelse ved Trondhjems Tekniske Læreanstalt (eksamen 1882) studerte han ved Hannover polytekniske (etablert 1831) til 1886. Fra 1892 ledet han sin fars firma. Fra 1901 var han tysk konsul og året efter ble han valgt inn i Halden bystyre. Hans to perioder på Stortinget var 1904–1906 (medlem av budsjettkomitéen) og 1910–1912 (medlem av konstitusjonskomitéen).

Han var gift med Ursula Lorange (1867–1933). Datteren Ragna Lorange Suhrke (1895-1961) var gift med generalkonsul Jørgen Galbe, diplomat i det norske Utenriksdepartementet. Datteren Inger Lorange Suhrke (1898–1982) var gift med diplomaten Finn Støren, mens datteren Else Lorange Suhrke (1902–1960) ektet sjef i Norges Standardiseringsforbund Kaare Heiberg (1896–1978), sønn av jernbanedirektør Eivind Heiberg. Familien bodde i Suhrkevillaen på Rødsberget i Halden, en laftet villa som Suhrke tegnet i 1901 i dragestil. Året efter tegnet han Høiåshytta til Halden Skiklubb som ble etablert 1892, det året han overtok farens forretning. Han skiftet litt stil, og Halden Bad fra 1932 var preget av funksjonalismen. Halden Bad ble for øvrig revet i 2021 etter å ha forfalt i mer enn 20 år, uten bruk.

* Halden Arbeidersamfund, 1891 Halden Arbeidersamfund, 1891
* Høiåshytta, 1903 Høiåshytta, 1903
* Halden BadHalden Bad

Referanser
----------

1. ↑   Stortinget og statsraadet: 1814–1914. B. 1 D. 2 : Biografier L-Ø : samt tillæg, side(r) 846[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   KulturNav, oppført som Wilhelm Suhrke, KulturNav-ID a209ef3b-1d0d-425d-aae0-9738f1565935, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   Norsk kunstnerleksikon, oppført som Wilhelm Suhrke, Norsk kunstnerleksikon ID Wilhelm\_Suhrke, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
4. ↑  Wilhelm Christian Suhrke Arkivert 21. august 2014 hos Wayback Machine. i PolSys, om det norske politiske system.
5. ↑  Farens dødsår er nevnt i biografien Wilhelm Suhrke fra Artemisia.no.
6. ↑  Suhrkevillaen i Arc!

Eksterne lenker
---------------

* (en) Wilhelm Christian Suhrke – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (no) Wilhelm Christian Suhrke hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Norsk kunstnerleksikon **·** Prabook **·** Historisk befolkningsregister **·** Geni **·** KulturNav
 |
**Arne Finborud** (født 17. februar 1941 i Øyer) er en norsk journalist. Han arbeidet i *Dagbladet* fra 1969 til 2003, deretter som frilanser. Han er utdannet cand.philol. fra Universitetet i Oslo 1969 med statsvitenskap grunnfag, norsk mellomfag og historie hovedfag. 

Han var landssekretær i Norges Unge Venstre i 1965 og nestformann 1967–1968, samt president i Norges Liberale Studentforbund 1966–1967. I *Dagbladet* var han journalist, kommentator og lederskribent, leder av politisk avdeling i mange år og avisens første New York-korrespondent 1974–1977. Han var redaksjonssekretær fra 1979. Formann i redaksjonsklubben 1972–1973, styremedlem i Dagbladets Stiftelse 1984-1996 og styremedlem i Dagbladet A/S 1982–1984. Finborud har skrevet artikler i forskjellige bøker og tidsskrifter. 

Som pensjonist arbeidet han tre dager i uken som støttekontakt i voksenpsykiatrien i kommunen til han fylte 76 år.

I omtalen av Arve Solstad i Norsk biografisk leksikon framhever Hans Fredrik Dahl Finborud sammen med Gudleiv Forr, Per Vassbotn og Andreas Hompland som journalister som «gjorde Dagbladet til landets ledende politiske organ».

Referanser
----------

1. ↑  Dahl, Hans Fredrik. «Arve Solstad». Norsk biografisk leksikon. Besøkt 15. mai 2016.
MIMD

**Flynns taksonomi**|   | Single  Instruction | Multiple  Instruction |
| --- | --- | --- |
| Single  Data | SISD | MISD |
| Multiple  Data | SIMD | MIMD |
|  |

**Multiple instructions, multiple data** (**MIMD**) er en av fire former for datamaskinarkitekturer, i en klassifisering som ble foreslått av Michael J. Flynn i 1966.

En MIMD mikroprosessor vil ha flere instruksjonsstrømmer som opererer på flere datastrømmer samtidig. Eksempler er moderne flerkjerners mikroprosessorer, hvor hver kjerne typisk utfører en eller to (i tilfeller med hyperthreading) instruksjonsstrømmer samtidig, og hvor instruksjoner har muligheten for å operere på flere datastrømmer samtidig (SIMD).

Ved introduksjonen av intels P5 mikroarkitektur ble mikroprosessorene også superskalare, dvs. de kunne utføre mer en en instruksjon per klokke-syklus. Dette ble oppnådd ved at man brøt opp komplekse CISC instruksjoner til mikrooperasjoner som minner om RISC instruksjoner for så å utføre dem ut av rekkefølge i en dobbel pipeline.

Tar man også med at hver komplekse instruksjon kunne operere på flere data når man benytter SIMD instruksjonssett-utvidelsen, så har man i praksis en MIMD prosessor, allerede så tidlig som de første enkelt-kjerners Intel Pentium MMX prosessorene.

Referanser
----------

1. ↑  Michael J. Flynn: *Some Computer Organizations and Their Effectiveness*, IEEE Trans. Comput. Vol. C-21, s. 948, 1972
2. ↑  Ralph Duncan: *A Survey of Parallel Computer Architectures*, IEEE Computer. februar 1990, s. 5-16.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN
 |
«**Visa om Pedersen**» er et skillingstrykk Alf Prøysen samlet inn til sin visespalte i «Magasinet for alle» på 1950-tallet. Det oppgis ikke noen opprinnelse på visen. Den er også tatt med i samlingen De gamle visene med Alf Prøysen, utgitt på Forlaget For Alle, i 1972.

Teksten
-------

**1.**Jeg var en gang en vakker mø, så ung og søt, så rund og rød,  

jeg elsket en skreddersvenn, hans navn var Pedersen.  

For det var jo i ungdomsåra tjom faderi faderullanrei  

at han meg bedåra og sa han elska meg.  

  

**2.**På kammerset mitt kom han hver kveld og sulten var han bevare meg vel,  

kjøttkaker var hans beste mat, han spiste store fat.  

Mens Pedersen han spiste tjom faderi fadrullanrei  

han prata, lo og fniste og nikka litt til meg.  

  

**3.**Så var det sent en aftenstund han kysset meg midt på min munn  

og sagde: Hør nu her min skatt, jeg blir hos deg i natt.  

Jeg svarede min herre tjom faderi faderullanrei  

Det går ei an det derre det slett ikke passer seg.  

  

**4.**Men Pedersen han ga seg ei han sagde: Jeg elsker deg  

i morgen vil vi til presten gå og der vi lysning får.  

Vi kjøper de møbler vi trenger tjom faderi faderullanrei  

så ga jeg ham mine penger og Pedersen ble hos meg.  

  

**5.**Om morgenen gikk Pedersen jeg så ham aldri mer igjen  

nå hadde han stjålet min hjertefred og Gud vet hvor jeg led.  

Jeg spurte skreddergutta tjom faderi faderullanrei  

De sa han var reist til Juta der hadde han gifta seg.  

  

**6.**Så fikk jeg brev fra Pedersen det var i fra Amerika  

han skrev og bød meg kokkeplass han hadde stort palass.  

Nå var han blitt mormoner, tjom faderifaderullanrei  

Og hadde femten koner men maten glemte han ei.  

  

**7.**Jeg skrev og sa jeg ikke bandt meg til en slik en svinefant,  

nu vil jeg gå som peppermø til jeg en gang får dø.  

For det var i ungdomsåra tjom faderi faderullanrei  

At Pedersen meg bedåra og Pedersen glemmer jeg ei.
***Cyprobius*** er en slekt av biller. De utmerker seg ved at de aller fleste artenes larver lever i ferskvann, de voksne derimot på land. Slike livssykler er vanlige hos mygg, øyenstikkere, døgnfluer, steinfluer og vårfluer, men uvanlige hos biller som vanligvis er enten land- eller vannlevende.

Utseende
--------

Små, ovale, vanligvis ganske flate biller. De kan kjennes på at antennene er trådformede, brystskjoldet (pronotum) er ganske kort og kroppen vanligvis dekket av korte hår. **Hodet** er gjerne noe nedbøyd og knapt synlig ovenfra. Langs sidene går et par skarpe kinn-lister. Antennene er 11-leddete, trådformede og når omtrent til bakkanten av brystskjoldet. **Brystskjoldet** (pronotum) er ganske kort og mye bredere enn langt. **Dekkvingene** er vanligvis avflatet midt på, sett ovenfra ovale eller jevnbrede, tre til åtte ganger så lange som pronotum. De mangler tydelige punktrekker. **Beina** er temmelig tynne og skjøre (faller lett av), noen har fortykkede baklår og lange sporer på bakleggen. **Larvene** er avflatede, skrukketroll-lignende, bakkroppen langt tilspisset. De skiller seg fra andre billelarver ved at de har lange, flerleddete antenner. De kryper på bunnen og på vannplanter, svømmer ikke.

Levevis
-------

De aller fleste artene har larver som lever i stillestående ferskvann, men noen tropiske arter lever i fuktig, død ved, og noen arter lever i rennende vann. Larvene tåler lite forurensning og kan brukes som indikatorer på vannkvalitet. De lever mest trolig av å filtrere detritus (råtnende plantemateriale, mudder). De puster i luft og må opp til overflaten for å hente denne av og til. Når larven er fullt utvokst, kryper den på land for å forvandle seg til en puppe. De voksne insektene finner man ofte i vegetasjonen. De flyr godt, særlig om natten, og blir ofte tiltrukket til lys. Artene i slekten *Scirtes* kan hoppe. Hårbillene er ganske vanlige i tempererte områder, mindre vanlige i tropene.

Utbredelse
----------

Slekten er utbredt på New Zealand.

Systematisk innedling
---------------------

* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien hår- og dvergbiller, Eucinetoidea (=Scirtoidea)
			* Familien hårbiller, Scirtidae (=Elodidae, Helodidae)
				+ Underfamilien Scirtinae (=Cyphoninae)
					- Slekten ***Cyprobius*** Sharp, 1878
						* *Cyprobius nitidus* Sharp, 1878
							+ *Cyprobius terrenus* Broun, 1895
							+ *Cyprobius undulatus* Broun, 1883

Referanser
----------

1. ↑  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 26. oktober 2020. Besøkt 26. oktober 2020.
2. ↑  «Artsdatabankens navneopplysninger med artstre». Artsdatabanken. 26. oktober 2020. Besøkt 26. oktober 2020.
3. ↑  Sharp, D. 1878. On the Dascillidae of New Zealand. *Annals and magazine of natural history* (5), 2: 40–59.

Kilder
------

* Lawrence, J.F. Hastings, A.M. Dallwitz, M.J. Paine, T.A. Zurcher, E.J. Elateriformia (Coleoptera).

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Cyprobius* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Cyprobius* hos NCBI Rediger på Wikidata

* *Cyprobius* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**Arne Herman Finstad** (født 29. mai 1922, død 1. august 2012) var en norsk sykehusdirektør.

Finstad var i sin innledende yrkeskarriere innom Sophies Minde, Grefsen Folkesanatorium, Radiumhospitalet og Rikshospitalet i stillinger som forvalter, kontorsjef og fungerende direktør. I 1974 begynte han ved Bærum Sykehus som administrerende direktør, en stilling han skulle inneha i 18 år. Han ledet byggingen av nye Bærum Sykehus i 1983 og forhindret at det gamle ble revet. Da han i 1992 gikk av med pensjon hadde sykehusets antall ansatte økt fra 500 til over det dobbelte, pasientvolumet og kapasistet tredoblet seg, han fikk attest for at sykehuset var det mest økonomiske i fylket og sykehuset var nå Sentralsykehuset for hele Akershus.

Han mottok i 1992 Kongens fortjenstmedalje.

Foruten å være sykehusdirektør var Finstad gjennom sitt liv medlem i Milorg, styreformann i Den norske sykehusforening, styreformann i Asker Skiklubb og styreformann i Asker Røde Kors. Finstad var også en aktiv idrettsutøver innen fotball og skøyter som ungdom og står med den respektable tiden 45,9 på 500-meter fra rundt 1940.

Referanser
----------

1. ↑  Budstikka, fredag 3. august 2012
2. ↑  Budstikka, torsdag 9. august 2012
3. ↑  «Ønsker foretaksreformen velkommen», Tidsskrift for Den norske legeforening, Nr. 16 – 20. juni 2002
4. ↑
**Ørnulf Boye Hansen** (født 22. desember 1933 i Oslo, død 23. oktober 2018) var en norsk fiolinist.

Sine første leveår bodde han på Galgeberg. Han begynte i seks års alder, gikk i lære hos Signe Sandvold Dorn og Leif Halvorsen ved Musikkonservatoriet i Oslo, og vikarierte ved Theatercafeen som femtenåring (1948). Han debuterte (Universitetets Aula, 1953), var ansatt som 2. konsertmester i Kringkastingsorkestret (1952–65), var pedagog ved Svenske læreanstalter (1965–66) og var 1. konsertmester i Den Norske Operas orkester (1967–73).
Han gikk inn i undervisning ved den nystartede Norges musikkhøgskole (1973–2001) der han var professor i fiolinspill og kammermusikk. Han ledet Oslo Kammerorkester (1968–82) og Norsk Strykekvartett (1976–86), og figurerte på en rekke plateutgivelser med disse orkestrene og andre ensembler.

I utlandet turnerte han med en av sine tidlige læremestre, Tibor Varga. Han var far til operamannen Per Boye Hansen og onkel til fagottist og kapellmester Terje Boye Hansen.

Utgivelser
----------

* *Med fag og følelse* (1997). Bok.
* *Godt Norsk* (Bergen Digital, 1999)
* *Antonio Bibalo* (Bergen Digital, 2001)
* *Johan Sebastian Bach* (Bergen Digital, 2005)
* *Whistling Classical pieces* (Bergen Digital, 2008)

Premier
-------

* Prinsesse Astrids musikkpris 1963
* Oslo bys kulturstipend 1985

Referanser
----------

1. ↑   Aftenposten, side(r) 33, utgitt 26. oktober 2018[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Gunn Gravdal, *Strengelek i 50 år* fra Aftenposten (22.12.1998)
3. ↑  Dødsannonse Aftenposten 26. oktober 2018, s. 33

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** GND **·** Discogs
 |
**Arne Foldvik** (født 6. april 1930 i Tromsø) er en norsk oseanograf. 

Foldvik har vært tilknytt Geofysisk institutt ved Universitetet i Bergen fra 1960 og har fra 1985 vært professor. Han har arbeidet med generell oseanografi og meteorologi, men har særlig konsentrert seg om polarforsking etter 1970. Han ledet flere ekspedisjoner til polarområder i samarbeid med forskere fra både inn- og utland. Dette har blant annet ført til ny og bedre kunnskap om dypvassdanning og havklima. Foldvik la grunnlaget for polaroseanografi som nytt fag ved Universitetet i Bergen, og var med på å bygge opp universitetsstudier på Svalbard (UNIS).

Arne Foldvik har òg hatt styreverv ved Geofysisk institutt ved UiB og ved Oceanografiska Institusjonen ved Göteborgs universitet. Fra 1992 er han medlem av Det Norske Videnskaps-Akademi. Han ble tildelt Framkomiteens Nansen-belønning og diplom i 1990.

Bibliografi (utvalg)
--------------------

* *Conditional instability of sea water at the freezing point* (sammen med T. Kvinge), 1974
* *Verdens kaldeste sjøvann* (sammen med H. Gade), 1978
* *Low frequency Currents and Continental Shelf Waves in the Southern Weddell Sea* (sammen med J. H. Middleton og T. D. Foster), 1982
* *Hvorfor havet er så rikt?*, 1983
* *Mixing and Bottom Water Formation in the Shelf Break Region of the Southern Weddell Sea* (sammen med T. D. Foster og J. H. Middleton), 1987
* *The tides of the Southern Weddell Sea* (sammen med J. H. Middleton og T. D. Foster), 1990
* *Modelltanken ved Geofysisk Institutt*, 1999

Referanser
----------

1. ↑   Store norske leksikon, Store norske leksikon-ID Arne\_Foldvik[Hentet fra Wikidata]

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** VIAF **·** ISNI
 |
Det er vanlig innenfor New Age å henvise til mytologiske egenskaper ved Jorden, Månen og verdensrommet; begrepet *New Age* henviser til det astrologiske begrepet Vannmannens tidsalder. Den nye tiden innebærer at «alle gamle ideologier og religioner i den nåværende Fiskenes tidsalder vil ha utspilt sin rolle».
***New Age*** er en bok i Bokklubbens serie Verdens Hellige Skrifter, redigert av Tonje M. Mehren og Jeanette Sky og utgitt i 2007. Boken inneholder tekster som «reflekterer det sammensatte og mangfoldige ved New age, som ikke har kanoniserte hellige tekster slik som de store verdensreligionene […] tekster som tematisk spenner over forestillinger og tema som UFO, sjamanisme, heksebevegelse, spiritisme, teosofi, krystaller, chakraer, selvutvikling og psykologiske teorier.»

Innhold
-------

Antologien har tekster av Emanuel Swedenborg, Franz Anton Mesmer, Eliphas Levi, Allan Kardec, Mary Baker Eddy, Helena Petrovna Blavatsky, Rudolf Steiner, Charles Webster Leadbeater, Alice Bailey, Carl Gustav Jung, Georgij Ivanovitsj Gurdjieff, George Adamski, Aldous Huxley, Pierre Teilhard de Chardin, Abraham Maslow, Roberto Assagioli, Edgar Cayce, Jane Roberts, Carlos Castaneda, Fritjof Capra, Helen Schucman, David Spangler, Liz Greene, Leonard Orr & Sondra Ray, George Trevelyan, Shakti Gawain, James Lovelock, Starhawk, Marilyn Ferguson, Shirley MacLaine, Katrina Raphaell, Paulo Coelho, James Redfield, Deepak Chopra og Neale Donald Walsch.

Referanser
----------

1. ↑  Melton, J. Gordon – Director Institute for the Study of American Religion. New Age Transformed, retrieved 2006-06
2. ↑  Artikkelen «New Age» i Per Kværne og Kari Vogt. *Religionsleksikon*. Cappelen akademisk forlag, 2002. ISBN 82-02-19667-1.
3. ↑  Kilde for sitat og vurderinger er Tonje M. Mehren og Jeanette Skys innledning til *New Age*, 2007

Bibliografi
-----------

* *New Age*. Utvalg og innledende essay av Tonje M. Mehren og Jeanette Sky ; oversatt av Agnete Øye m.fl. Bokklubben, 2007. XXXIX, 472 s. (Verdens hellige skrifter; 45). ISBN 978-82-525-6589-8
**Arne Grimstad** (født 10. juni 1923 i Hareid, død 4. mai 2019 i Hareid) var en norsk forfatter og skolemann. Han identifiserte seg med de klassiske motkulturene, som målsak, avholdssak, kristendom og arbeiderbevegelse.

Han var sønn av gårdbrukerparet Olaf og Kjellaug Grimstad. Han utdannet seg til lærer og startet som styrer ved realskolen i Skånevik. Han var senere lærer ved Fagerlia skole i Ålesund, til han begynte som programsekretær i barne- og ungdomsavdelinga i NRK i 1959. Han var senere rektor ved Olavskulen folkehøgskule og underviste i mediefag ved Distriktshøgskolen i Volda.

Han ga ut mange romaner, blant annet med tema fra fangstmiljøet i ishavet og utvandringa til Canada. Han skrev også dikt. Han var en mye benyttet kåsør og foredragsholder, og en ivrig avisdebattant.

Han var i mange år aktiv i Norges Kristne Arbeideres Forbund, og var blant annet redaktør av tidsskriftet *Brorskap*.

I 2004 fikk han Kongens fortjenstmedalje i gull.

Bibliografi
-----------

* *Dunlett og kroknebb*, 1962
* *Men havet fortel ingenting*, 1970
* *Islosen*, 1971
* *Selungen*, 1972
* *Veg og vandrar*, dikt, 1973
* *Jord og jern*, 1974
* *Nord om sjøane*, 1975
* *Mot jerntider*, 1976
* *Landet er ditt*, 1977
* *Det harde hjertet*, 1978
* *Det milde hjertet*, 1979
* *Det gode hjertet*, 1980
* *Hild frå havet*, 1981
* *Under flogfjell*, 1982

Referanser
----------

1. ↑  Dødsannonse hos vareminnesider.no
2. ↑  Tildelinger av ordener og medaljer. *kongehuset.no* (side besøkt 26. februar 2016)

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** BIBSYS **·** Geni **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
**New Brighton Tower FC** var en engelsk fotballklubb fra New Brighton i Wirral i Merseyside, etablert i 1896. Klubben spilte tre sesonger i The Football League før de ble oppløst i 1901. Klubben spilte sine hjemmekamper på Tower Athletic Ground, som var Nord-Englands største idrettsarena med en kapasitet på opptil 100 000 tilskuere. 

Klubben ble startet fordi man ønsket å ha regelmessige fotballkamper på den enorme idrettsarenaen. New Brighton var allerede etablert som et feriested på sommerstid og eierne av New Brighton-tårnet, byens store turistattraksjon, ville ha underholdning slik at det kom flere tilreisende også i vinterhalvåret. Arenaen ble bygget med tårnet som nærmeste nabo. New Brighton Tower spilte i Lancashire League i 1897–98 og vant ligaen på første forsøk. Klubben søkte om opptak til Football League, men ble først ikke innvalgt. Da Football League rett etter avstemningen besluttet å utvide 2. divisjon fra 16 til 18 klubber, ble klubben allikevel innvalgt. 

New Brighton Town signerte en rekke nye spillere, inkludert spillere med landslagserfaring. De hadde relativt gode sportslige framganger, med blant annet en 4.-plass og en 5.-plass i 2. divisjon, men etter sviktende publikumsinteresse trakk klubben seg fra ligaen etter tre sesonger og ble oppløst i september 1901. Klubben hadde et gjennomsnitt på omtrent 1000 tilskuere og dermed ble kostnadene ved å drive et profesjonelt fotballag for store. 

I 1921 ble klubben New Brighton etablert. Denne klubben spilte i Football League fra 1923 til 1951 og benyttet en periode Tower Athletic Ground som hjemmebane.

Referanser
----------

1. ↑  New Brighton Tower hos FCHD.info
2. ↑  New Brighton Tower hos Historicalkits.co.uk
3. ↑  Avstemmingsresultater fra Football League AGM i 1897 hos Nonleaguematters.co.uk

Eksterne lenker
---------------

* New Brighton Towers resultater i Football League hos Footballsite.co.uk
**Arne Backer Grønningsæter** (født 11. mai 1951) er sosionom, forsker, fagforeningsleder og kirkepolitiker. Han er sønn av Fredrik Grønningsæter som var biskop i Sør-Hålogaland 1982 – 1992. Han er gift med journalist og forfatter Olav André Manum.

Grønningsæter er utdannet sosionom ved Diakonhjemmets sosialhøgskole og M.A. fra North London University. Han var leder i Norsk Sosionomforbund fra 1989 til 1992 da forbundet gikk inn i Fellesorganisasjonen. Han var styreleder for Landsforeningen mot aids i perioden 1994 til 1998. 

Han var medlem av Oslo bispedømmeråd fra 1998 til 2006, leder for rådet i 2000 til 2002. Han var medlem av Mellomkirkelig råd fra 2002 til 2006 og i Kirkerådet fra 2006 til 2010. I 2006 var han kandidat til vervet som leder av Kirkerådet. Han markerte seg som talsmann for homofile i kirken.

Fra 1995 har han vært ansatt i Forskningsstiftelsen Fafo hvor han har innehatt forskjellige posisjoner som forsker, avdelingsleder for internasjonal avdeling, leder for Sør-Afrikakontoret og forskningsleder for velferdsforskning. Fra 2011 er han også engasjert som førsteamanuensis ved Universitetet i Agder. Han forskning har vært konsentrert om sosiale tjenester og utsatt gruppers levekår. Blant temaene som har stått sentralt er barnevern, hiv/aids, LHBT og andre marginalisert grupper. Han har også vært sterkt engasjert når det gjelder profesjonsetikk for sosialarbeidere og var i perioden 2001 til 2008 leder for International Federation of Social Workers’ etikkomite.

Referanser
----------

1. ↑   LIBRIS, libris.kb.se, utgitt 10. mai 2016, besøkt 24. august 2018[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «– Den norske kirke har mistet en markant profil». *www.vl.no* **(norsk)**. Besøkt 5. november 2019.
3. ↑  Viggen, Eirik Dahl (30. november 2018). «Sosionomene fryktet hivsmitte på hjemmebesøk». *fontene.no*. Besøkt 5. november 2019.
4. ↑  FAFOs ledelse Arkivert 18. november 2015 hos Wayback Machine.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** LIBRIS
 |
*For fjordene med samme navn, se Hellfjorden.*

***Hellfjord*** er en norsk komiserie som gikk på NRK1 i 2012. Serien handlet om politimannen Salmander fra Oslo, som etter en alvorlig tabbe på jobben ble oppsagt og overført til den fiktive, avsidesliggende finnmarksbygda Hellfjord. Serien var på syv episoder à 30 minutter og var produsert av Tommy Wirkola og Tappeluft Pictures for NRK.

Handling
--------

TV-serien handler om politimannen Salmander fra Oslo, som etter en alvorlig tabbe på jobben blir oppsagt og overført til den fiktive, avsidesliggende finnmarksbygda Hellfjord for å tilbringe den 3 måneder lange oppsigelsestiden. I naturvakre, men mystiske Hellfjord blir han tatt imot av den vulgære og eksentriske lensmannen Kobba, og møter raskt den gløgge journalisten Johanne som har mistanke om at noe skjuler seg under overflaten i bygda.

Rolleliste
----------

* Zahid Ali – Salmander
* Stig Frode Henriksen – Kobba
* Ingrid Bolsø Berdal – Johanne
* Thomas Hanzon – Bosse Nova
* Pihla Viitala – Riina
* Lars Arentz-Hansen – Brobaker

Produksjon
----------

Serien er skrevet og produsert av Tommy Wirkola, Zahid Ali og Stig Frode Henriksen og ble innspilt i Gryllefjord på Senja, og på Filmcamp i Øverbygd sommeren 2011. Serien ble solgt til utlandet allerede før den var ferdig innspilt. Innspillingen fikk EU-støtte gjennom "Media"-prosjektet på kr. 2 100 000.

Referanser
----------

1. ↑  «Død snø»-gjengen skal lage «Himmelblå» på syre, Dagbladet, 28. januar 2011
2. ↑  Ladet opp til Hellfjord med å se Pink Panter, NRK, 9. oktober 2012
3. ↑  Vil kjøpe "Hellfjord", NRK, 28. juni 2011
4. ↑  Mikkel Gaup og Jan Thomas i stjernespekket NRK-serie Arkivert 26. august 2012 hos Wayback Machine. Seoghør, 23. april 2012
5. ↑  Planlegger oppfølgeren Arkivert 20. november 2016 hos Wayback Machine. Altaposten, 17. juni 2011
6. ↑  EU-støtte til den norske TV-serien Hellfjord Arkivert 1. februar 2014 hos Wayback Machine. Filmguiden, 10. desember 2011

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Hellfjord* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Hellfjord* på The Movie Database – TV Rediger på Wikidata
***Bangers*** er en australsk kortfilm fra 1999 med Cate Blanchett i hovedrollen. Ektemannen hennes Andrew Upton skrev manuset, produserte og regisserte filmen. Kortfilmen markerer parets første samarbeid med filmselskapet deres Dirty Films. I 2005 ble *Bangers* en del av antalogifilmen *Stories of Lost Souls*.

Handling
--------

Cate Blanchett spiller en smått vellykket karrierekvinne som forbereder middagen til sin barske, usympatiske mor. Idet hun koker potetmos og pølser, forteller hun et likegyldig publikum bestående av hennes mor og en katt om sin nye forfremmelse på jobben. Hun fortsetter å snakke om jobben helt til det blir det klart for henne at hun er midtpunktet for et psykisk sammenbrudd som kulminerer i brent pølse og potetmos over hele gulvet.

Medvirkende
-----------

* Cate Blanchett som Julie-Anne
* Lynette Curran som moren

Katten «Mr Funnybones» spilte i tillegg morens katt Meggs.

Referanser
----------

1. ↑  Bangers at the Miff Archive.[*død lenke*] Besøkt 12. desember 2015.
2. ↑  Stories of Lost Souls hos IMDb. Besøkt 12. desember 2015.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Bangers* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
| Det første slaget om Kharkov |
| --- |
| Konflikt: Andre verdenskrig |
| De tyske fremrykkingene fram til slaget |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Dato | 20. - 24. oktober 1941 |
| Sted | Kharkovområdet i Ukraina |
| Resultat | Tysk seier |

 |
| Stridende parter |
| Nazi-Tysklands flagg Tyskland | Sovjetunionens flagg Sovjet |

| Østfronten |
| --- |
| Barbarossa – Finland – Murmansk – Leningrad – Smolensk 1 – Kyiv 1 – Kharkov 1 – Moskva – Krim og Sevastopol – Rzjev – Kharkov 2 – Blau og Kaukasus – Stalingrad – Velikiye Luki – Kharkov 3 – Kursk – Smolensk 2 – Dnepr – Kyiv  2 – Kamenets-Podolsk – Bagration – Lvov-Sandomierz – Lublin-Best – Warszawa – Romania – Ungarn – Wisła-Oder – Berlin – Praha |

**Det første slaget ved Kharkov** var en del av det tyske overfallet på Sovjetunionen i Operasjon Barbarossa under andre verdenskrig.

Den tyske Armégruppe Sør rykket fram mot byen Kharkov (nå *Kharkiv* i Ukraina) den 20. oktober 1941. Den russiske 38. armé etablerte et forsvar av byen. I mellomtiden ble hele fabrikker demontert og flyttet østover på jernbanen. Blant denne industrien var blant annet produsenten av stridsvogner Zavod Malysheva, som senere skulle forsyne Den røde armé med den kjente stridsvognen T-34.

21. oktober var alle de viktigste fabrikkene demontert og sendt østover, samtidig som de tyske styrkene sto bare 11 km fra jernbanen. Den 24. oktober angrep de tyske styrene de sovjetiske forsvarerne i byen, og tok kontroll over denne samme dag.

Se også
-------

* Det andre slaget ved Kharkov
* Det tredje slaget ved Kharkov

Kilder
------

* Chen, Peter (2004–2007). «First Battle of Kharkov». *World War II Database*. Besøkt 1. september 2007.

Portal: Andre verdenskrig
**Linda Gray** (født 12. september 1940) er en amerikansk skuespillerinne og modell.

Gray er mest kjent for sin rolle som «Sue Ellen Ewing» i TV-prime-time såpeoperaen *Dallas*. Før hun begynte med skuespill, arbeidet Gray som modell i 1960. Gray begynte sin profesjonelle skuespillerkarriere på 1970-tallet med gjesteroller i forskjellige TV-serier. I 1978 spilte Gray rollen som Sue Ellen Ewing i CBS-serien *Dallas*. Gray ble i 1981 nominert til en Emmy Award for sitt arbeid med TV-serien *Dallas*. Gray turnerte i Storbritannia med en teater-versjon av *Tid for ømhet*. Gray hadde gjesteroller i flere forskjellige TV-serier, deriblant *Melrose Place*, *Models Inc.* og *Beverly Hills, 90210*.

Gray var gift med Ed Thrasher i 21 år. Ekteskapet resulterte i to barn: Jeff Thrasher og Kehly Sloane, som spilte Grays sekretær i enkelte episoder av *Dallas* i 1988. Gray har også to barnebarn, Ryder og Jack Sloane. Hennes yngre søster Betty døde i 1989 av brystkreft.

Referanser
----------

1. ↑   www.google.de[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Internet Movie Database, IMDb-nummer nm0336782, besøkt 16. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   besøkt 7. oktober 2021[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Linda Gray på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) Linda Gray i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (fr) Linda Gray på Allociné Rediger på Wikidata

* (fr) Linda Gray på Allociné Rediger på Wikidata

* (en) Linda Gray på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) Linda Gray hos Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

* (en) Linda Gray hos The Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) Linda Gray hos Internet Broadway Database Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Prabook **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC **·** BNE **·** MusicBrainz
 |
**Rachele Mussolini** (født **Rachele Guidi**; 11. april 1890 i Predappio i Romagna, død 30. oktober 1979) var elskerinnen, kona og enken etter den italienske diktatoren Benito Mussolini. Hun ble født inn i en bondefamilie og var datter av Agostino Guidi og hans hustru Anna Lombardi.

I 1910 flyttet Rachele Guidi inn hos Benito Mussolini. Kort tid før hans sønn Benito Mussolini fra hans første ekteskap med Ida Dalser ble født, giftet Rachele Guidi og Benito Mussolini seg i en liten sivil seremoni i Treviglio, Lombardia, den 17. desember 1915. I 1925 fornyet de sine løfter under en gudstjeneste etter Mussolinis vei til makten. Rachele Mussolini fødte fem barn til Benito Mussolini samtidig som hun var villig til å overse hans mange forskjellige elskerinner. Rachele og Benito Mussolini hadde to døtre, Edda (1910–1995) og Anna Maria (1929–1968), og de tre sønnene Vittorio (1916–1997), Bruno (1918–1941), og Romano (1927–2006). 

Under regimet til Mussolinis fascistiske regime, ble Rachele Mussolini portrettert som et eksemplarisk eksempel på den fascistiske husmor og forelder. Hun forble lojal til Mussolini til slutten. Den 28. april 1945, var hun ikke med Mussolini da han og hans elskerinne, Claretta Petacci, ble tatt til fange og henrettet av italienske partisaner. Rachele Mussolini prøvde å flykte fra Italia etter den andre verdenskrig, men i april 1945, ble hun arrestert i Como, i nærheten av Sveits av en annen italiensk partisaner-gruppe. Hun ble overlatt til amerikanerne og holdt i fangenskap på øya Ischia, men ble løslatt etter flere måneder. Rachele døde i oktober 1979, i en alder av 89 år.

Referanser
----------

1. 1 2   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   BeWeb, BeWeB person-ID 1387, besøkt 14. februar 2021[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Gemeinsame Normdatei, GND-ID 120958384, besøkt 13. august 2015[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   Munzinger Personen, Munzinger IBA 00000000975, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NLA **·** NDL **·** ICCU **·** BNE **·** BNE **·** CiNii **·** Munzinger (iba) **·** Discogs
 |
**Santala** var et fiskefartøy for innbyggerne langs Marmarahavet som var fiskerikt i fortiden. Denne båttypen var tatt i bruk som et flyktningsskip for de greske fordrevne fra Tyrkia i 1922 under en begivenhet som i gresk historie blir kalt *katastrofi*, «katastrofen» med den tyrkiske fordrevelsen av den innfødte greske befolkningen på Anatolia. Mange titusener reddet seg på fiskefartøyene fra Marmarahavet, og noen få har blitt bevart som minne om dette.

Santala-båtene var bygget i forskjellige størrelser etter antall årer, de mindre med to par årer kalles «*kountelo*» eller «*koudelo*», de større med tre til fire par årer kalles «*bougiante*» eller «*bouyiante*», de største hadde opptil syv par årer. En slik båt var spissgattet med lav fribord og sterke farger på relingen som åretoftene var satt på for årene med en lav stevnskjegg som bøyet seg opp og bakover. Båttypen som hadde åredrift som deres fremdrift for fiskeri, var kjent for å være manøverbart med en stor hastighet og hadde aldri seil.

De største på syv par årer hadde en lengde på 17,4 meter med et skrog som var en grunngående båt med flatt bunn og smal kjøl. Roere satt på benkene litt forut for at akterskipet skulle brukes for å sette ut fiskeutstyret med garn. Et typisk kjenntegn ved denne båttypen var de sterke dekorerte topper av forstevnen ytterst ute på baugen.

Eksterne lenker
---------------

* Neos Marmaras
**Santalmisjonens historie på misjonsmarken** er en bok av Johannes Gausdal. Den kom ut på Santalmisjonens forlag i 1937 og var på 340 sider inndelt i tre avdelinger.

Første avdeling fra side 7 til 55 har tittelen *Santalmisjonen som frimisjon*. Her gjennomgår Gausdal årene fra 1867 til 1877 år for år. 

Avdeling II omfatter side 56 til og med side 214 og går fram til 1910. Her er tittelen *Luthersk kirkelig anerkjent pionermisjon*. 

Til sist kommer en liste over misjonærer gjennom de 70 år boken dekker, lokale personer ordinert til prester, statistikk over døpte, årlige gaveinntekter, navneregister og kart.

Misjonærer
----------

Edward Colpoys Johnson
Barbara Johnson
Lars Olsen Skrefsrud
Anna Skrefsrud
Hans Peter Børresen
Caroline Børresen
Edward Cornelius
Benjamin Simmondes
Albert J. Hägert
Thord Bjørnsson Bunckholdt
Mads Christian Jensen
Sara Maria Jensen
Harrington James Muston
Emily Muston
Wilken Arendrup
Carl Moltke
Oscar Berg
Johan Anton Phale
Christiane Charlotte Berg
Ernst Heuman
Katharine Elisabeth Heuman
Halfdan Bahr
Wilhelmine Laurentine Bahr
Paul Olaf Bodding
Clara Bodding
Signe Tillisch
Fredrik Wilhelm Steithal
Thyra Steinthal
Fridtjof Børresen
Arthur J. Meik
Otto Skat Petersen
Barta Skat Petersen
Johannes Johansen
Ellen Johansen
Johan Johansen Ofstad
Mathias Andreas Pederson
Emma Pederson
Dorothea Urdahl
Ragna Ofstad
Lars Peter Nilsen
Anna Kristine Jensen
Julius Richter
Rasmus Rasmussen Rosenlund
Birthe Rosenlund
Nancy Diesen
Mikael Mikaelsen Johne
Agnes Johne
Klaudine Justesen
Christine Larsen
Hans Peter Hansen Kampp
Kristian Ofstad
Johannes Gausdal
Boe Bojesen Bøgh
Esther Andresen
Johannes Jensen
Holger Winding
Oline Ofstad
Signe Kampp
Helga Kristiansen
Ingrid Gausdal
Gerda Bang
Eli Bøgh
Agnes Jensen
Anna Pedersen
Arne Thu
Helen Thu
Kristian Trømborg
Ingeborg Gahrn
Olav Eie
Dagmar Møller
Helga Ringstad
Astad Opsahl
Laura Lohne
Laura Trømborg
Hildur Milde
Helga Krogh
Erika Løwe
Einar Gimnes
Joseph M. Girtz
Mabel Petrine Girtz
Anna Olesen
Ole Silas Bjerkestrand
Hazel Bjerkestrand
Victor Bagger
Petrea Bagger
Bernhard Helland
Muriel Helland
Aksel Kristiansen
Rigmor Kristiansen
Gudrun Holten
Agnes Gimnes
Magnhild Buttedahl
Erling Østergaard
Alina Østergaard
Karen Wolff
Johan Johansen
Marie Elisabeth Rasmussen
Dagmar Pedersen
William Glad
Ragna Glad
Sofie Nesset
Solveig Sømming
Marie Aasland
Elisabeth Krohn
Petter Pedersen
Arne Edvin Strønstad
Alvhild Strønstad
Edle Marie Sigurdsen
Bessie Fischer
Ottilie Pedersen
Sigfred Johansen
Solveig Johansen
Asta Pedersen
Anders Malme
Else Malme
Magnus Landøy

Kilder
------

* Bokas inndeling
**Napen** er et fjell i Suldal kommune i Rogaland. Det har en høyde på 1 350 meter over havet.

Fjellet er et populært dagsturmål både sommer og vinter. Napen nås med utgangspunkt fra Suldalsosen, Kvilldal, Nedre Moen og Øvre Moen, samt via Stavanger Turistforenings hytter på Sandsa og i Stranddalen. Fra toppen er det utsikt over store deler av Ryfylkeheiene og Blåsjø.

Navnet «Napen» uttales *nä'pən*. Ifølge Alf Torp i *Nynorsk Etymologisk Ordbok* er en nape er en «bergknold som stikker frem fra en flate». Ivar Aasen skriver *Knabb*: «Knold, Bjergknold, rundaktig Top».
Ordet kan ha opphav i *knape*, gammelnorsk *knapi*, med betydning «mann, storkar, tjener hos en storkar». Dette ordet er igjen avledet fra *knape* «ung mann, tjener», med sideforma
*knabe* «kortvokst kraftig kar». Gammelnordiske former med *hn* og *kn* ble i slutten av vikingtiden ofte forenklet til bare å ha *n*, med bortfall av den første konsonanten.
Stedsnavnsgranskeren Tryggve Bakka har hevdet at navnet må være gitt av folk i fra Setesdalen, der bruken var mer vanlig.

Se også
-------

* Fjell i Rogaland

Referanser
----------

1. ↑  Napen på Norgeskart.no fra Statens kartverk
2. 1 2  Tryggve Bakka (1997). *Stadnamn. vegar og verksemd i Dyraheia*. AmS Varia 16. Stavanger: Arkeologisk museum i Stavanger. ISBN 82-7760-000-3.
3. ↑  Ivar Aasen (2003). *Norsk Ordbog* (Ny utgåve ved Kristoffer Kruken og Terje Aarset utg.). Oslo: Det Norske Samlaget. ISBN 82-521-5928-1.
4. ↑  *Stavanger Turistforenings årbok 1963: Stedsnavn i fjellet*. Stavanger: Aktietrykkeriet i Stavanger. 1964. s. 56.

Eksterne lenker
---------------

* Napen – på Rogalands tak, ut.no

Galleri
-------

|  |  |
| --- | --- |
| Napen sett fra Nedre Moen | Napen og Moavatnet, mot Moajuvet |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Sentralt stedsnavnregister
 |
**Música popular brasileira**, eller **MPB**, (brasiliansk populærmusikk) er en musikksjanger som definerer urban populærmusikk i Brasil. MPB oppsto på midten av 60-tallet som en etterfølger og videreutvikling av bossa nova. Sjangeren er ikke presist definert, men kjennetegnes med at tradisjonell brasiliansk musikk er blandet med musikkstiler som pop, rock og jazz. Sjangeren var tradisjonelt regnet som venstreorientert. Den har imidlertid videreutviklet seg og regnes i dag som en musikkstil for Brasils urbane middelklasse.

Noen utøvere av MPB
-------------------

Elymar Santos • Tiririca • Roberto Leal • Lobão • Mamonas Assassinas • Wando • Emílio Santiago • Balão Mágico • Milionário e José Rico • Roupa Nova • Waldick Soriano • Ritchie • Kátia Cega • Absyntho • Sérgio Mallandro • Barão Vermelho • Jorge Ben Jor • Milton Nascimento • Djavan• Roberto Carlos • Zé Ramalho • Blitz • Verônica Sabino • Markinhos Moura • Fagner • Sylvinho Blau Blau • IRA • Falcão • Michael Sullivan • Paulo Massadas • Tim Maia • Deborah Blando • Joanna • Ivan Lins • Jane&Herondi • Raul Seixas • Angélica • Guilherme Arantes • Sandra de Sá • Trio Parada Dura • Almir Rogério • Rádio Táxi • Polegar • Agepê • Frejat • Titãs • Paralamas do Sucesso • Chitãozinho e Chororó •Wilson Simonal • Larissa e William • Leo Jaime • Dominó • Gaúcho da Fronteira • Banda Zero • Trem da Alegria • Ultraje a Rigor • Egotrip • Heróis da Resistência • RPM • Netinho • Gretchen • Xuxa • Sérgio Reis • Latino • Marisa Monte • Zizi Possi • Massacration • Lilian • Carequinha • Mara Maravilha • Paty Beijo • Lulu Santos • Paulo Ricardo • MC Batata • Yahoo •Rosanna • Luan&Vanessa • Gilliard • MC Marlboro• Biquíni Cavadão • Paquitas • Fábio Júnior • José Augusto • Nelson Ned • Engenheiros do Hawaii • Dalto • Patrícia Marx • Os Abelhudos • Nenhum de Nós • Leandro e Leonardo

Eksterne lenker
---------------

* Brasiliansk musikk hos *CliqueMusic*
* Brasiliansk instrumental musikkguide

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN **·** BNF **·** BNF (data)
 |
**Rosenthal** er en ortsteil i Berlins bydel Pankow.

Historie
--------

Landsbyen Rosenthal nevnes første gang i skriftlige kilder fra 1356. Rosenthal var navnet på et selvstendig gutsbezirk og landkommune inntil etableringen av Stor-Berlin i 1920. Det tidligere gutsbezirk Rosenthal da ble delt mellom Reinickendorf og Pankow.

Landsbyen ble anlagt som en angerdorf, det vil si med en allmenning (anger) som sentrum. Angeren i Rosenthal har vernestatus og til denne hører bl.a. landsbykirken fra 1230, menighetshuset fra 1898, herskapshuset (Gutshaus) fra 1820 med stall og landarbeiderkaserne fra 1840/1850. 

Stallen brukes idag av kunsthåndverkere. Den kommunale bygningen oppført i av murermester Schreiber i perioden 1901-1903, ble opprinnelig brukt som skole og fra 1990 som barne- og ungdomshuset *Landhaus Berlin-Rosenthal*.

Bildegalleri
------------

* Dinse-Orgel i landsbykirkenDinse-Orgel i landsbykirken
* Herskapshuset RosenthalHerskapshuset Rosenthal
* Nordend evangeliske kirkeNordend evangeliske kirke
* Barne- og ungdomshuset Landhaus Berlin-RosenthalBarne- og ungdomshuset *Landhaus Berlin-Rosenthal*

Næringsliv
----------

Mellom 1906 og 1932 fantes det i området fabrikker for turbiner, turbogeneratorer, elektriske biler og lokomotiver bygget av Bergmann Electricitäts Werke Aktien Gesellschaft. Mellom Rosenthal og Blankenfelde fantes helt fra gründertiden til 1985 spredningsområder for Berlins avløpsvann. Disse områdene er senere ført tilbake til sin naturlige tilstand og det er opprettet tureier og naturvernområder.

Samferdsel
----------

Stasjonen Rosenthal på Heidekrautbahn befant seg etter oppføringen av Berlinmuren i grenseområdet nord for Quickborner Straße og ble revet. Museumsbanen på denne del av Heidekrautbahn stanser ved en provisorisk stasjon ved Wilhelmsruher Damm.

Rosenthal er idag trafikkert med linje M1 tilhørende MetroTram med endestasjon på Kupfergraben ved Museumsinsel. Metrobuslinjen M21 forbinder Rosenthal med innkjøpssenteret Märkisches Zentrum og U-Bahn-linjene U6, U7 und U8 og S-Bahnlinjene S1, S25, S41/42 (Berliner Ringbahn) og S85. Berlin busslinje 124 forbindder også Rosenthal med Märkisches Zentrum, med S+U-stasjonen Wittenau og går videre til Tegel. Busslinje 122 som også løper gjennom Rosenthal forbinder S-Bahnhof Wilhelmsruh med U-Bahnhof Residenzstraße.

Referanser
----------

1. ↑  Rosenthal angerdorf på berlin.de[*død lenke*]

Portal: Tyskland

| * v
* d
* r
Ortsteiler i Berlins bydel Pankow |
| --- |
| Stadtwappen Berlin | 
* Blankenburg
* Blankenfelde
* Buch
* Französisch Buchholz
* Heinersdorf
* Karow
* Niederschönhausen
* Pankow
* Prenzlauer Berg
* Rosenthal
* Stadtrandsiedlung Malchow
* Weißensee
* Wilhelmsruh

 | Bezirkswappen Pankow |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** GeoNames
 |