recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Den Hielmstierne-Rosencroneske Stiftelse** er et dansk fond som støtter blant anndet vitenskap og kunst. Fondet ble opprettet den 30. september 1809 av greve Marcus Gerhard Rosencrone og hans hustru Agnete Marie Hielmstierne. Da Norge og Danmark i 1814 skilte lag, foreslo grevinnen at fundasen ble endret, således at midlene ikke lenger skulle tilgå Norge. Dette ble imøtekommet i 1822, men høyesterettsdommer av 1865 og 1876 sådde tvil om lovligheten av endringen. Det ble derfor etablert en praksis hvor også norske statsborgere kunne søke støtte fra fondet.

I 1976 var forholdene omkring utdeling av midler så forandret at endringer var nødvendige. Dertil kom at den kompliserte overførsel av midler til Universitetet i Oslo heller ikke var hensiktsmessig. Fundasen ble derfor gjort om, og den del av formuen som normalt gikk til Norge ble utskilt og overført som selvstendige stiftelser; *Den grevelige Hielmstierne-Rosencroneske Stiftelse.*

Referanser
----------

1. ↑  Storsveen, Odd Arvid (25. februar 2020). «Marcus Rosencrone». *Norsk biografisk leksikon*. Besøkt 5. april 2021.
2. ↑  Nevers, Jeppe (2017). *Den Hielmstierne-Rosencroneske Stiftelse* (PDF). Syddansk Universitetsforlag.

Litteratur
----------

* Eiler Nystrøm: *Den grevelige Hielmstierne-Rosencroneske Stiftelse*, København, 1925

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Lokalhistoriewiki
 |
En drive-in-kino med et mobilt lerret i Brussel sentrum
En **drive-in-kino** er en plass der det vises film på en stor duk foran en parkeringsplass, slik at besøkende kan se visningen uten å forlate bilen. Drive-in-kino har i hovedsak vært et amerikansk fenomen.[]

Drive-in-kinoer finnes for det meste i USA[] og hadde sin storhetstid på 1950- og begynnelsen av 1960-tallet. Det er antatt at det eksisterte rundt 4 000 slike kinoer i USA på det meste og at de utgjorde 25 % av kinoscenene. Populariteten begynte å synke på 1960-tallet og i 2013 utgjorde de kun 1,5 % av kinoscenene i landet. På 1980-tallet ble tilbakegangen drastisk og fra 1982 til 1987 ble antallet redusert fra 2 129 til 999.

Sumner Redstone, en av de største eiere av drive-in-kinoer i USA, uttalte på begynnelsen av 1980-tallet at: "Drive-Ins are rapidly becoming part of our nostalgic past. I foresee their extinction by the end of the decade."

Referanser
----------

1. 1 2  LA Times - Digital projection has drive-in movie theaters reeling (19.1.2013)
2. 1 2  «Drive-In Theater History». *www.capridrive-in.com*. Besøkt 2. juni 2018.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND **·** LCCN
 |
**Den Gule Horde** er en av fotballklubben F.K. Bodø/Glimts supporterklubber.

Den Gule Horde ble opprettet 31. desember i 1974 og er landets eldste offisielle supporterklubb. Den Gule Horde har gått under forskjellige navn, men klubben har levd mer og mindre sammenhengende siden den gang. Supporterne er kjent for den store og gule «tannbørsten» som er deres maskot.

I 2016 gjorde supportergrupperingen 1916 sitt inntog på Aspmyra med nye sanger og en mer moderne kultur, noe som ble en utfordring for medlemmene i Den Gule Horde. Etter hvert ble begge grupperingene plassert sammen på J-feltet og i 2018 ble det vedtatt å lage en paraply over disse og andre mindre grupperinger. Paraplyorganisasjonens navn ble J-Feltet, og samarbeidet har bedret seg betraktelig de siste årene. Nå fremstår J-Feltet samlet på kamp med intenst trykk og god stemning. Før kamp pleier supporterne å møtes i kvartalet rundt Stormen konserthus; på Piccadilly i Sandgata og Sportsbaren i Storgata.

Se også
-------

* J-feltet
* 1916

Eksterne lenker
---------------

* J-feltets hjemmeside
*
**Drittsekk-TV** er et nedsettende uttrykk for å beskrive TV-program som det hevdes oppmuntrer til kynisk og dårlig oppførsel, gjerne gjennom intriger, mobbing, utstemming og andre handlinger. Programkonsept som har blitt utsatt for å få en slik betegnelse inkluderer en del såpeoperaer og en del reality-serier som Robinsonekspedisjonen og Big Brother.

Uttrykket og problemstillingen ble satt på dagsordenen rundt årsskiftet 2000–2001 ble TV2 serien Hotel Cæsar kritisert av en rektor ved en skole i Bergen, og lederne i både Lærerforbundet og Norsk Lærerlag støttet oppropet om å flytte sendetiden til en tid senere på kvelden. Grunnlaget for kritikken mot programmene var at de ble sett på av barn, og det ble hevdet at disse barna, som var mindre istand til å skille mellom fiksjon og virkelighet, ble oppfordret til mindre toleranse og at de fikk dårlige rollemodeller.[1]

Temaet omkring «drittsekk-TV» nådde også spørretimen i Stortinget 31. januar 2001 da kulturminister Ellen Horn ble spurt om det ville bli et tema omkring konsesjonsbehandlingen. I svaret sa Horn at hun ikke regnet Hotel Cæsar som et eksempel på et slikt program, men hun kritiserte en del reality-serier for å «spekulere i publikums primitive instinkter ved å skape en manipulert virkelighet, hvor individer spilles ut mot hverandre og man vinner ved å stemme ut folk».[2]

Referanser
----------

1. ↑  Støtter opprør mot drittsekk-tv Dagbladet, 5. januar 2001
2. ↑  Referat fra spørretimen 31. januar 2001 Spørsmål fra Ola T. Lånke til Ellen Horn
Weimarrepublikkens orlogsflagg
**Reichsmarine** var navnet på den tyske marinen under Weimarrepublikken (1918–1935). I 1935 skiftet den navn til Kriegsmarine som ble en del av Wehrmacht.

Etter første verdenskrig ble tyskerne hardt rammet av Versaillestraktaten. For marinen betydde dette at den fikk en begrenset tonnasje. Den kunne maks bestå av seks armerte krigsskip (tysk: «panzerschiffe»), seks kryssere, tolv jagere og tolv torpedoskip. Det første store skipet tyskerne bygde etter krigen var lettkrysseren «Emden». Dette skipet ble fulgt opp av enda tre nye lettkrysserne «Königsberg», «Karlsruhe» og «Köln», alle av Königsberg-klassen. Krysserne «Leipzig» og «Nürnberg» ble bygd i en moderne utgave av samme klasse. Versaillestraktaten begrenset også tyskerne til og ikke kunne bygge slagskip på mer enn 10 000 tonn. Dette gjorde at tyskerne heller bygde lommeslagskipene «Deutschland», «Admiral Scheer» og «Admiral Graf Spee».

«Schlesien» og «Schleswig-Holstein»

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** NLA
 |
***Den Danske Ordbog*** er en ordbok i seks bind over det danske språk i perioden fra ca. 1950 og fungerer som en fortsettelse av Ordbog over det danske Sprog. Ordboken utgis av Det Danske Sprog- og Litteraturselskab, og siste bind ble utgitt i november 2005 (første bind utkom i november 2003). Den omfatter rundt 100 000 oppslagsord.

Den Danske Ordbog er basert på et meget omfattende, elektronisk tekstkorpus på ca. 40 millioner ord. De tekster som inngik i korpuset, stammer fra vidt forskjellige kilder spennende fra dagboksopptegnelser fra forskningsprosjekter som Nationalmuseets Vi skriver dagbog over tekster fra Folketinget og Københavns borgerrepresentasjon til skjønnlitterære tekster fra forskjellige forlag. På dette punkt adskiller Den Danske Ordbog seg markant fra «forgjengeren» *Ordbog over det danske Sprog*, som hovedsakelig er basert på tekster fra forfattere og andre profesjonelle språkbrukere og således ikke dekker samme spredning hva angår genrer, stil og dialekter som den moderne etterfølger.

Eksterne lenker
---------------

* Den Danske Ordbog – presentasjon av ordboken

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |

Portal: Danmark
**Reicher-synagogen i Łódź** (polsk *Synagoga Reicherów*) er den eneste synagogen i byen som overlevde andre verdenskrig. Den befinner seg i et mursteinstilbygg ved 1905-revolusjonens gate 28. Den er en av to virksomme synagoger i Łódź.

Reicher-synagogen ble reist i årene 1895–1902 av Reicher-familien etter tegninger av Gustaw Landau-Gutenteger. Den fikk en mannssal med åtte vinduer omringet av kvinnegalleriet med ti vinduer. Synagogen kunne romme 42 personer. Den overlevde andre verdenskrig kun fordi eieren, Wolf Reicher, solgte den fiktivt til sin tyske handelspartner, som ikke lot tyskerne rive den ned (synagogen ble omgjort til et saltmagasin). 

Etter krigen ble synagogebygningen restaurert og brukt til religiøse formål. I 1968 ble den imidlertid stengt og etterlatt til seg selv. Uten noen form for renovering ble den med tidens løp omdannet til en ruin. I 1988 ble den imidlertid totalrestaurert og brukes igjen av byens jøder.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Reicher Synagogue in Łódź – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
Bomstasjon på Øresundsbroen (BroBizz i grønne filer)
**BroBizz** er et dansk system for elektronisk betaling i automatiske betalingsanlegg. BroBizz ble stiftet i 2008 og utvikles og administreres av BroBizz A/S, et heleid datterselskap av Sund & Bælt Holding A/S.

En BroBizz er en trådløs sender som sikrer at man kommer hurtig gjennom automatiske betalingsanlegg. BroBizz kan brukes på Storebæltsbroen og Øresundsforbindelsen, og også som betaling på flere fergeruter og bomveier, samt parkering på Billund- og Kastrup lufthavn. Sund & Bælt er med i fellesforetaket *(joint venture)* EasyGo. Gjennom EasyGo-samarbeidet kan BroBizz brukes på automatiske betalingsanlegg i Skandinavia. Norske AutoPASS er også med i dette samarbeidet, og BroBizz-brikker kan dermed brukes i norske bomstasjoner med AutoPASS. Som del av den pågående bompengereformen i Norge ble det i Meld. St. 25 (2014-2015) tydeliggjort at utstederrollen skal skilles ut fra bompengeselskapene for å etablere uavhengige utstedere. BroBizz har søkt om godkjenning som utsteder og Vegdirektoratet har planer om å starte testplanlegging i september 2019 og at de første AutoPASS-utstederne tidligst vil kunne være klar for operativ drift i løpet av første kvartal i 2020.

BroBizz A/S er også det første skandinaviske selskapet som er registrert som EETS (*European Electronic Toll Service*)-utsteder. EETS-direktivet har som mål at en elektronisk sender, som for eksempel en BroBizz, skal kunne brukes for betaling på samtlige avgiftsbelagte veier i EU.

PayByPlate
----------

Den 21. mars 2018 innførte BroBizz A/S automatisk skiltgjenkjennelse, og det ble mulig å bruke registreringsskiltet til identifisering. Med PayByPlate får man tilgang til de samme fordelene som med en BroBizz transponder. I første omgang kan produktet utelukkende brukes på Storebæltsbroen.

PayByPlate tilbys danskregistrerte biler under 3500 kg med vanlige registreringsskilt.

Se også
-------

* EasyGo
* AutoPASS

Referanser
----------

1. ↑  mbe (15. januar 2015). «Om BroBizz A/S». *BroBizz®* **(dansk)**. Besøkt 17. februar 2018.
2. ↑  mbm (15. januar 2015). «BroBizz® er sikker betaling». *BroBizz®* **(dansk)**. Arkivert fra originalen 18. februar 2018. Besøkt 17. februar 2018.
3. ↑  lbo (15. januar 2015). «BroBizz® giver dig mange fordele». *BroBizz®* **(dansk)**. Arkivert fra originalen 17. februar 2018. Besøkt 17. februar 2018.
4. ↑  Enonic. «EasyGo - AutoPASS». *www.autopass.no* **(norsk)**. Arkivert fra originalen 13. februar 2018. Besøkt 17. februar 2018.
5. ↑  «Rapport 2019- 2» (PDF). Arkivert fra originalen (PDF) 7. november 2019.
6. ↑  Thomsen, Lene Gebauer (22. september 2016). «BroBizz kvalitetsstämplas för användning i resten av Europa». *BroBizz®* **(svensk)**. Arkivert fra originalen 17. februar 2018. Besøkt 17. februar 2018.
7. ↑  vvb (15. november 2017). «Velkommen til PayByPlate». *BroBizz®* **(dansk)**. Arkivert fra originalen 5. mars 2018. Besøkt 5. mars 2018.

Eksterne lenker
---------------

* BroBizz' nettside

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |
Grobovskaja forløserkirke i Brjansk
**Brjansk** (russisk: Брянск) er en by vest i Russland med 419 967 innbyggere (1. januar 2006). Byen ble i 1944 administrativt senter i Brjansk oblast. Brjansk ligger ved elven Desna cirka 450 kilometer sørvest for Moskva. Byen ble grunnlagt i 985.[]

Dikteren og diplomaten Fjodor Tjuttsjev ble født i Ovstug nær Brjansk 5. desember 1803, men vokste opp i Moskva. 

I dag er Brjansk en industriby som blant annet produserer jernbaneutstyr. Den har to universiteter, tre teatre og et teknisk akademi. Byen har tradisjoner for tungindustri. Allerede fra 1783 begynte en våpenproduksjon i Brjansk. 

Under andre verdenskrig ble byen tatt av tyskerne, som ødela mange av fabrikkene. I perioden mellom 6. oktober 1941 og 17. september 1943 kjempet så mange som 60 000 sovjetiske partisaner for å vinne byen tilbake.[]

Referanser
----------

1. ↑  ; besøksdato: 27. september 2022.

Eksterne lenker
---------------

* (ru) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Bryansk – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
Sort Porsche 986 Boxster
**Porsche 986** er førstegenerasjonsmodellen av Porsche Boxster, og ble produsert fra sent 1996 til 2005.

Bilens utseende var inspirert av modellene 356 og 550. Boxster ble lansert før sin storebror, 996-modellen av 911. Med hjelp fra Toyota, fikk Porsche redusert kostnadene vesentlig. 

Innsparingene ble blant annet gjennomført ved at Porsche brukte mange av de samme delene på flere modeller. Boxster har f.eks. samme panser, sideskjermer og frontlys som 996, i tillegg til flere andre, felles komponenter. Dens originale 2,5l M96-motoren har det samme grunnleggende designet som 3,2l M96-motoren brukt i 996; dette var de første vannavkjølte motorene montert bak i en Porsche. 

Det er visst at kombinasjonen av Boxster og 911s likheter og de reduserte produksjonskostnadene har reddet Porsche fra å bli overtatt av et annet bilselskap. 

M96-motoren er brukt i alle versjonene av 986/987 Boxter. Den er også benyttet i de fleste i serien 996/997. GT1-motoren i konkurranseversjon ble benyttet i GT3/GT2 og turbomodellene.

M96 motoren er en flat, seks sylindret boksermotor. Dette er en av fire sylinderkonfigurasjoner som gir perfekt og naturlig balanse i hele turtallsspekteret. De andre er en 12-sylindret boksermotor, en 6-sylindret rekkemotor, som er benyttet i flere BMW-modeller samt V12-motoren. Boksermotorer kan med sin flate form monteres like foran bakakselen. Dette gir lavt tyngdepunkt og svært god balanse og vektfordeling med anerkjente, nøytrale kjøreegenskaper.

M96-motoren har hatt problemer med motorhavari blant de tidligste produserte motorene på grunn av ødelagte stempelringer. Disse problemene ble løst etter mindre endringer av konstruksjonen i 2003. 

Boxster 986 modellhistorie:

1995
* 2,5l 201 hk (150 kW)

2000
* 2,7l 217 hk (162 kW)
* 3,2l 250 hk (186 kW) Boxster S lansert

2003
* 2,7l 225 hk (168 kW)
* 3,2l 258 hk (190 kW)

2004
* 3,2l 264 hk (194 kW) Boxster S 550 Spyder 50-års jubileumsutgave, kun 1953 biler.

Modellen fikk en mindre ansiktsløftning i 2003. Bakvinduet i plast ble erstattet med glass. Luftinntaket og eksosrør ble forandret. De gule "speilegglignende" blinklysene foran ble erstattet med blinklys med klart glass. Rødt glass i baklysene ble også erstattet med klart glass.

I 2004 kom 50-års jubileumsutgaven av 550 Spyder. Bilene i jubileumsserien er lakkert i GT-sølv metallic, som er den samme lakken som ble brukt på utstillingsmodellene av Carrera GT. Disse bilene fikk også spesielle farger på lær og lakk i interiøret samt tilpasset felgfarge. De fikk også 5 mm utforing for større sporvidde, sportsversjonen av eksosrør fra Boxter S, sportschassis og en nummerert plate nederst på midtkonsollen, også kalt «flaggermusvingen».

Se også
-------

* Porsche 987
**Dråpemetallfly** (*Macdunnoughia confusa*) er en sommerfugl som tilhører familien nattfly (Noctuidae). Den er utbredt fra Østfold til Rogaland i Norge.

Utseende
--------

Et middelsstort (vingespenn 31–36 mm), brunlig nattfly. Arten kjennes lett på formen på forvingens sølvflekk og på det rødbrune feltet i vingens bakre del. Forkroppen (thorax) er gråbrun med en høy, M-formet tverrkjøl av oppstående, hårlignende skjell, dessuten en lavere dusk nær scutellum. Forvingen er gråbrun, den bakerste delen av vingens midtfelt er varmt rødbrun med en stor, skråstilt, kommaformet, sølvfarget flekk. Frå inner-enden av denne flekken går det en sølvfarget skråstripe mot vingens bakkant, som danner innergrensen for det rødbrune feltet. Noen ganger er det også en smal, sølvfarget linje langs ytterkanten. Bakvingen er lyst gråbrun, mørkere langs ytterkanten.

Levevis
-------

Arten finnes helst på varme og tørre, åpne områder, for eksempel tørrbakker, tørrenger og åpne, udyrkede områder. Larvene, som overvintrer, lever på ulike planter i kurvplantefamilien (Asteraceae), blant andre ryllik (*Achillea millefolium*), markmalurt (*Artemisia campestris*) og gåseblom (*Anthemis* spp.). De voksne sommerfuglene flyr mellom juni og september, de fleste norske funn er fra august.

Utbredelse
----------

Den er utbredt over det meste av Europa og det nordlige Asia østover til Japan. I Norge er den sjelden og lokal på Sørlandet og Østlandet, mot vest til Rogaland, mot nord til Hamar. Den kan imidlertid være lokalt tallrik enkelte steder.

Kilder
------

* Aarvik, L. Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) *Catalogus Lepidopterorum Norvegiae*. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe/Norsk Institutt for Skogforskning. ISBN 82-995095-1-3
* Norges sommerfugler, dråpemetallfly:
* Nettsiden *Svenska Fjärilar*, med bildegalleri:
* *Macdunnoughia confusa* på UK moths:

Eksterne lenker
---------------

* (en) *dråpemetallfly* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *dråpemetallfly* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *dråpemetallfly* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *dråpemetallfly* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *dråpemetallfly* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *dråpemetallfly* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Macdunnoughia confusa* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Macdunnoughia confusa* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Macdunnoughia confusa* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
*Bøllebeistet*, illustrasjon av Reidar Kjelsen fra ungdomsboka *Jon Demon* fra 2006.
*Jon Demon og Kona Mona*, illustrasjon fra *Jon Demon - Toer'n*.
**Jon Demon** er tittelen på og hovedpersonen i to barnebøker skrevet av illustratøren og barnebokforfatteren Reidar Kjelsen. Dette er humoristiske bøker som leker med tabu-ord og ordspill, og som er illustrert med detaljerte og groteske tegninger av forfatteren. Den symbolske underteksten gjør at bøkene kan passe bedre for ungdom enn små barn.

Handling
--------

I bok nummer én, *Jon Demon*, har hovedpersonen, som er en søt, liten demon, en drøm om å plage noen. Han roter seg bort i blant annet et bøllebeist, Jack Lemen, som er far til tusener, men vil helst være alene-pappa – helt alene, og sin egen far, Satan eller Gamle Eirik som han heter blant venner.

I *Jon Demon – Toer'n* møter Jon en hare som heter Hare Kristian. Hare Kristian forteller Jon at han burde bli snill. Men det er ikke lett for en liten jævel å lære seg å bli snill i en verden der alle hater hverandre fordi de har forskjellige guder. Ulvene har tatt over makta på jorda, og lever under mottoet «Ulvene Sluker Alt». De er i konstant konflikt med den asketiske lemen-flokken som har startet en terrororganisasjon ved navn Humus. De sprenger seg selv i lufta så ulvene får lemenade over hele seg.

Se også
-------

* Otto Monster

Eksterne lenker
---------------

* Anmeldelse i Adresseavisa
* Anmeldelse i barnebokkritikk.no
* Anmeldelse i Stavanger Aftenblad
* Anmeldelse på poeten.no
* Anmeldelse i Oppland Arbeiderblad

Portal: Litteratur
***Dryococelus australis***, også kalt trehummer, er et insekt som tilhører ordenen spøkelsesinsekter.

Kjennetegn
----------

Dyret blir ca. 100 til 120 millimeter langt og har som voksen en mørk rødbrun eller svartaktig farge. Unge individer er grønne, trolig på grunn av kamuflasje. Arten regnes som den største av alle spøkelsesinsekter uten vinger.

Hunner er som oftest større enn hanner. De kan bli 12 cm. lange og hannenes maksimale lengde er 10,6 cm.

Utbredelse
----------

Ball's Pyramid
Det opprinnelige utbredelsesområdet strakte seg over hele Lord Howe-øya som ligger ca. 580 km. øst om Australia. I dag er arten endemisk for den lille øya Ball's Pyramid som ligger 23 km. sørøst for Lord Howe-øya. Den siste populasjonen med omkring 30 individer lever på en flate av 6 x 30 meter der det finnes et tre av arten Melaleuca howeana.

Status
------

Arten var siden 1920 listet som utdødd innen den ble gjenfunnet av et australsk forskerteam i 2001. Den opprinnelige bestanden på Lord Howe-øya ble drept av rotter som i 1918 kom dit fra et fartøy som sank utenfor øya.

I 2003 hentet entomologen Stephen J. Fellenberg et han- og et hunindivid fra Ball’s Pyramid for å avle nye individer som senere kan gjeninnføres på Lord Howe-øya. Først skal alle rotter på øya drepes ved hjelp av rottegift. Fellenbergs prosjekt er svært framgangsrikt. Allerede i 2005 fantes det over 100 individer av *Dryococelus australis* i fangenskap.

Arten er klassifisert som kritisk truet av Verdens naturvernunion.

Referanser
----------

1. ↑  Dryococelus australis Besøkt 24. mai 2017
2. ↑  Aftenposten: På én bortgjemt busk på en steil havklippe fant forskere et gigantisk insekt de trodde var utdødd for nær 100 år siden Besøkt 24. mai 2017

Eksterne lenker
---------------

* (en) *trehummer* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *trehummer* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *trehummer* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Dryococelus australis* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Dryococelus australis* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Dryococelus australis* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* *Dryococelus australis* Foundation for National Parks & Wildlife (engelsk)
* *Dryococelus australis* The Sydney Morning Herald (engelsk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
Denne artikkelen omhandler taleskriveren og kommentatoren.  For skuespilleren og filmskaperen, se Jon Favreau.

**Jonathan Edward Favreau** (født 2. juni 1981) er en amerikansk politisk kommentator, og var taleskriver for president Barrack Obama. Han er en av grunnleggerne av Crooked media, og fra 2017 har han ledet podcasten "Pod Save America", som i 2017 hadde 1,5 millioner lyttere i gjennomsnitt.

Jon Favreau er utdannet i statsvitenskap ved College of the Holy Cross i Worcester, Massachusetts. Favreau gjorde seg gjorde seg bemerket både faglig og politisk. Etter fullført utdanning arbeidet han for presidentkandidat John Kerry i 2004.

Fra 2005 begynte han å jobbe for senator Barrack Obama. Obama spurte Favreau hva som var hans teori om taleskriving, og Favreau svarte at: "En tale kan utvide sirkelen av folk som bryr seg om en sak". Favreau arbeidet to år for senator Obama før han flyttet til Chicago for å bidra frem mot presidentvalget.. Obama kalte Favreau for hans tankeleser.

I 2009 ble Favreau utenvnt til sjefstaleskriver for president Obama, en stilling han hadde frem til 2013 da han og Tommy Vietor grunnla kommunikasjonsselskapet "Fenway Strategies". Da Donald Trump vant valget i 2016 grunnla Favreau, Vietor og John Lovett sleskapet Crooked Media og pdocasten Pod Save America.

I 2009 var Favreau på listen over verdens 100 mest innflytelsesrike personer av Time magazine.

Jon Favreau bor i Los Angeles sammen med sin kone Emily, deres sønn og en hund.

Referanser
----------

1. ↑  Zengerle, Jason (22. november 2017). «The Voices in Blue America’s Head (Published 2017)». *The New York Times* **(engelsk)**. ISSN 0362-4331. Besøkt 22. februar 2021.
2. ↑
3. ↑  «Favreau named valedictorian - News». *web.archive.org*. 30. januar 2009. Arkivert fra originalen 30. januar 2009. Besøkt 22. februar 2021.
4. ↑  «Obama's Chief Speechwriter, 27, Works on Inaugural Address While Making His Own Transition» **(engelsk)**. ISSN 0190-8286. Besøkt 22. februar 2021.
5. ↑  «Barack Obama's inauguration speech ... crafted by 27-year-old in Starbucks». *the Guardian* **(engelsk)**. 20. januar 2009. Besøkt 22. februar 2021.
6. ↑  «The 2009 TIME 100 - TIME». *Time* **(engelsk)**. ISSN 0040-781X. Besøkt 22. februar 2021.
7. ↑  «Network | Crooked Media». *Crooked Media* **(engelsk)**. Besøkt 22. februar 2021.
**Andrzej Szpilman** (født 28. mars 1956 i Warszawa) er en polsk musiker, produsent, komponist og tannlege. Han er sønn av den polsk-jødiske pianisten Władysław Szpilman, kjent fra boken og filmen *Pianisten*.

Liv
---

Fra 1962 studerte han violin under prof. S. Kawalla, og fra 1965 til 1974 violin og senere bratsj under prof. Nasalska ved den 4. statlige musikkskolen i Polen. Han begynte å arbeide som komponist og produsent for Polens Radio i 1976, og arbeidet med en rekke populære polske sangere og med Warszawas radioorkester og polsk fjernsyn. I tillegg studerte han odontologi i Warszawa.

I 1983 flyttet han til Hamburg, og frem til 1988 arbeidet han som førsteamanuensis i odontologi ved Universität Hamburg. Fra 1988 til 2000 drev han sin egen tannlegepraksis i Hamburg-Altona.

I 1987 grunnla han også musikkstudioet *Musik Studio Altona*, og arbeidet med filmballett og teatermusikk. Samtidig komponerte han balletten *Incense* for Hamburgs Opera.

Mellom 1996 og 2004 produserte han CD-utgivelser for Wolf Biermann.

Fra 1997 arbeidet han med utgivelsen av sin fars memoarer, som kom på forlaget ECON i 1998 under tittelen *Das wunderbare Überleben*, og året etter ble utgitt under tittelen *Pianisten* og oversatt til over tredve språk. I 2002 ble boken filmatisert som *Pianisten* av Roman Polański, og Andrzej Szpilman deltok i produksjonen av filmen og samarbeidet med den amerikanske, tyske, sveitsiske, italienske og polske distributøren.

I november 2000 produserte han en fjernsynskonsert til ære for sin far i Warszawa, og mellom 2001 og 2002 ledet han et konsertshow for Polens Radio.

I 2002 ble han produsent for Universal Music, Sony Classical og Sherman Records, og produserte CD-ene med farens musikk.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Andrzej Szpilman på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
* (en) Andrzej Szpilman på Discogs Rediger på Wikidata
* Hjemmeside
* Filmpolski.pl: Andrzej Szpilman

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** NKC **·** Discogs
 |
**Jakob Jakobson Hjelmeset** (født 1840 på Hjelmeset i Gloppen kommune, død av lungebetennelse 22. januar 1877) var en norsk lærer og skoleeier. 

Hjelmeset vokste opp på gården Hjelmeset ved Anda, vest for Vereide i Gloppen kommune. I 1875 tok han universitetsgraden Cand.real. ved Universitetet i Oslo. Han skal ifølge NRKs fylkesleksikon være den første bondesønn fra Nordfjord som tok universitetsutdanning. 

I studenttida ble han med i den radikale Studentforeningen Fram. Tilbake i hjemkommunen etablerte han i 1875 en friskole for bondegutter på Apalset, etter folkehøgskoleidéen. Han ble motarbeidet av konservative prester og andre pietister som mislikte den «radikale» skolen. De fikk huset han brukte som skole underkjent og skolen måtte flytte til Ludvig Bjørnereim på Breim. Etter en strabasiøs tur fra Hjelmeset til Breim i dårlig vær fikk Hjemeset lungebetennelse og døde. Hjelmeset var da akkurat valgt som vararepresentant til Stortinget 1877–1879, men døde fra vervet.

Stortingsrepresentanten og ordfører i Breim, Jakob J. Myklebust gikk på Hjelmesets skole for bondegutter.

Se også
-------

Liste over kjente personer fra Gloppen kommune

Referanser
----------

1. ↑   Fædrelandet, urn.nb.no, side(r) 2, utgitt 10. februar 1877[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* www.nrk.no: Fylkesleksikon: Jakob Hjelmeset
*For kvinnenavnet Ane, se Ane (navn)*
**Aner**, **opphav**, **forfedre** eller **stamforeldre** er de individer som i rett linje kan føres bakover i et individs opphav, for eksempel foreldre, besteforeldre og oldeforeldre med videre. I et stamtre betraktes det første individet i treet (altså det individet som oppsto først) som **stamform**, **stamfar** eller **progenitor**.

Alle mennesker og de fleste andre flercellede organismer har:

* 2 foreldre
* 4 besteforeldre
* 8 oldeforeldre
* 16 tippoldeforeldre
* 32 tipptippoldeforeldre

Alle disse utgjør anene til etterkommeren.

De 32 tipptippoldeforeldrene trenger ikke nødvendigvis å være 32 forskjellige individer. Jo flere generasjoner bakover man går, jo flere individer vil dukke opp flere ganger i en etterkommers aneliste. Hvis man er et avkom etter foreldre som er hverandres tremenninger, vil en ha kun 14 unike tippoldeforeldre, 28 tipptippoldeforeldre og så videre. En som er barn av foreldre som er hverandres søskenbarn vil kun ha seks oldeforeldre, tolv tippoldeforeldre og så videre. Dette fenomenet som kalles anesammenfall.

Se også
-------

* Evolusjonært slektskap
* Biologisk arv
* Slektsforskning
**Desi** (hindi देसी, punjabi ਦੇਸੀ) er betegnelsen på området og kulturen på det indiske subkontinentet, særlig i India, Pakistan, Nepal, Bhutan, og Bangladesh. Ordet *deśa-* (देश) betyr på sanskrit omtrent «fedreland», «land» eller «hjemland», og Mahatma Gandhi brukte betegnelsen *ma des* om det utvidede, indiske hjemlandet. Betegnelsen brukes bredt både om menneskene, kulturene og produktene fra området, i betegnelser som *desi-musikk*, *desi-mat*, *desi-litteratur*, eller bare *desi*. Et eksempel på «desi»-kultur er Bollywood-sjangeren som er populær i alle landene i regionen.

Ordet skal være brukt allerede omkring 200 f.Kr i skriftet Natya Shastra, hvor det betegnet den varierte folkelige kulturen i motsetning til den pan-indiske klassiske (opphøyde) kulturen. 

Delingen av India og Pakistan i 1947 førte til utviklingen av nye, nasjonale identiteter i landene, samtidig som Punjab og Kashmir ble delt i to. Punjabisk kultur, språk og musikk er stort både i India og Pakistan, og binder ofte sammen identitetene på tvers av grensene.

I dag brukes ordet både for å beskrive den regionale felleskulturen, og for å beskrive drømmen eller visjonen om et ikke-delt indisk subkontinent. Spesielt føler yngre indere, pakistanere og bangladeshere som bor utenfor subkontinentet at de tilhører den samme kulturen, at de er *desi*. Dette står ofte i motsetning til vektleggingen av forskjellene (og motsetningene) mellom landene.

En utbredt misoppfatning i dag blant nordmenn er at srilankere også er en del av denne kulturen. Dette stemmer ikke da de har sin egne rikholdige kultur.[*omstridt  – diskuter*] Se Sri Lankas historie, Tamilere og Singhalesere for lesning om folkegruppene som lever der.

Se også
-------

* Bollywood
**Andrzej Ryszard Piątkowski** (født 22. oktober 1934 i Warszawa, død 11. juni 2010 i Warszawa) var en polsk fekter som deltok i de olympiske leker 1956 i Melbourne, 1960 i Roma og 1964 i Tokyo. 

Piątkowski vant en olympisk sølvmedalje i fekting under Sommer-OL 1956 i Melbourne. Han var med på det polske laget som kom på andreplass i lagkonkurransen i sabel bak Ungarn. De andre på laget Jerzy Pawłowski, Zygmunt Pawlas, Marian Kuszewski, Wojciech Zabłocki og Ryszard Zub.

Han vant ytterligere to olympiske medaljer i lagkonkurrane i sabel, sølv i OL-1960 i Roma og bronse i OL-1964 i Tokyo.

OL-medaljer
-----------

* 1956 Australias flagg Melbourne - Sølv Sølv i fekting, sabel lagkonkurranse Polens flagg Polen
* 1960 Italias flagg Roma - Sølv Sølv i fekting, sabel lagkonkurranse Polens flagg Polen
* 1964 Japans flagg Tokyo - Bronse Bronse i fekting, sabel lagkonkurranse Polens flagg Polen

Referanser
----------

1. ↑   www.zw.com.pl[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Andrzej Piątkowski – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Andrzej Piątkowski – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (pl) Andrzej Piątkowski – Polens olympiske komité Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
En **indikatorart**, også kalt en **bioindikator** eller en **signalart**, er en plante- eller dyreart (organisme) som gjennom sin tilstedeværelse i naturen, eller mangel av tilstedeværelse, kan fortelle om miljøforholdene i et økosystem (område). En god indikatorart forteller også om andre arter som det er sannsynlig å kunne finne samme sted. Den er lett å finne og lett gjenkjennelig.

Innenfor bevaringsbiologien blir indikatorarter blant annet brukt til å indikere gunstige forhold for biologisk mangfold. Flere marine arter, som er følsomme overfor tungmetaller, kan for eksempel brukes som indikatorer på endringer i et lite forurenset vannmiljø. I norsk sammenheng har blant annet NINA brukt oter (*Lutra lutra*) som indikatorart for en tilstandsvurdering av arten.

Planteindikatorer
-----------------

En indikatorart kan for eksempel være et planteslag som trives i jord med bestemt nærings- og pH-verdi. Man kan finne ut hva pH-verdien i jordsmonnet er, hvis det er indikatorarter der, ved å se hvilke planter som vokser der og vite hvilken surhetsgrad de trives i. De trives ofte godt sammen, slik at forekomsten av slike populasjoner raskt kan si noe om behov for f.eks kalking eller spesielle gjødseltyper. I sammenheng med økologisk landbruk vil de kunne fortelle hva det er hensiktsmessig å dyrke uten å tilsette fremmedkjemikalier.

Dersom dyrket mark vedlikeholdes, vil det først og fremst være langs ytterkantene av dyrkingsfeltet en finner indikatorene, selv om de også vil spre frø som spirer som ugras i avlingen.

Historikere kan si noe om hva slag avlinger som har vært høstet hvor, på nå nedlagte gårder. 

### Eksempler

Indikatorarter for gjengrodd beitemark og slåttemark
* Firkantperikum, fredløs, geitrams, mjødurt, skvallerkål, strandrør, takrør (slåttemyrer), snerprørkvein og einstape.

Indikatorarter for gjødslet natureng (overflatedyrket eng)
* Hundekjeks, åkertistel, hundegras, kveke, engsvingel, timotei, engrapp, høymol, sølvbunke, ugrasløvetann og brennesle.
* Gulbelg, stormaure, gjerdevikke og nyseryllik etablerer seg raskt i gjødslete naturenger og kan opptre i nokså store mengder.

Indikatorarter for gjengrodde dyrka enger – gjengrodd kultureng eller kulturbeite
* Bringebær, engrapp, engreverumpe, engsvingel, geitrams, hundegras, timotei, ugrasbalderbrå og rødkløver.

Se også
-------

* Nøkkelart
* Paraplyart
* Fundamentalart

Referanser
----------

1. ↑  Bendiksen, Egil (1994). *Registrering av biologiske verdier i naturskog basert på en pilotundersøkelse i Oslo kommunes skoger*. Oslo: Norsk institutt for naturforskning. s. 9. ISBN 8242604924.
2. ↑  Van Dijk, J. May, R. 2012.Tilstandsvurdering for forekomst av oter (*Lutra lutra*) som indikatorart i Naturindeks og anbefaling til overvåkingsmetodikk - NINA Rapport 749. 33 pp. ISBN 978-82-426-2339-3 Besøkt 2015-03-21

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica
 |
**Anna Johanna Marie Siqveland** (født 5. august 1853 i Kristiansand, død 9. april 1931 i Oslo) var en norsk maler og kunstpedagog, og kjent som landskapsmaler og en usedvanlig populær utstiller.

Johanna Siqveland var datter av jernvarehandler, grosserer og banksjef Tobias Siqveland og hans tyskfødte hustru Gustine.

I 1870-årene var Johanna Siqveland elev av Knud Bergslien og Amaldus Nielsen, før hun i årene 1879-82 studerte hos blant andre Sofus Jacobsen i Düsseldorf. Deretter var hun elev av marinesmaleren Hendrik Willem Mesdag i Scheveningen i årene 1883-85. Deretter studerte hun ved kunstakademiet i Antwerpen under Frans van Kuyck. Omkring 1890 hadde hun et studieopphold i Lofoten. 

Siqveland ble en svært populær utstiller i 1890-årene. Allerede i 1884 stilte hun ut ved Høstutstillingen, et stilleben kalt *Frugtstykke*, og hennes landskapsbilder fra Nederland og Jæren stiltes ut i flere av kunstforeningene. Bare i Kristiansands kunstforening stilte hun ut nærmere 90 malerier før år 1900. De fleste av sine motiver hentet hun fra byen Kristiansand og dens nærmeste omgivelser, som Grovane, Baneheia, Oksøy og Flekkerøy.

I 1890-årene beveget Siqveland seg fra maleriet til kunstindustrien, og stilte ut kunstindustrielle gjenstander ved Verdensutstillingen i Paris 1900.
Hun etablerte en privat kunstindustriskole i fødebyen Kristiansand, en virksomhet hun senere flyttet til Kristiania.

Referanser
----------

1. 1 2   KulturNav, KulturNav-ID 1f3e42ee-8ef1-4e47-b455-41e12ba33640, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  
	* «Dødsannonse for Johanna Siqveland». *Aftenposten (Oslo)*: 8. 10. april 1931.
3. ↑  Opstad, Gunvald (1991). *Sørlandet og malerne*. Aschehoug. ISBN 8203162576.

Kilder
------

* Wichstrøm, Anne (1983). *Kvinner ved staffeliet*. Universitetsforlaget. ISBN 8200066444.
* Wichstrøm, Anne (1997). *Kvinneliv, kunstnerliv*. Gyldendal. ISBN 8252535208.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Norsk kunstnerleksikon **·** KulturNav
 |
| Artikkelen inngår i serien om
**Valg** |
| --- |
| Norsk stemmeurne |
| **Grunnleggende** |
| Representativt demokrati
Valgkrets
Stemmerett  **·** Stemmeplikt
Tilbakekallingsvalg |
| **Valgordning** |
| Direkte valg
Indirekte valg  **·** Valgkollegium
Flertallsvalg
Personvalg
Forholdstallsvalg
Sainte-Laguës metode
Listevalg
Preferansevalg
Kumulasjon
Sperregrense
Utjevningsmandat
Overskuddsmandat |

**Indirekte valg** er en prosess hvor de stemmeberettigede velgerne i et valg velger valgpersoner, ofte kalt valgmenn eller elektorer, som foretar det endelige valg. Formelt er det fortsatt slik USAs president velges. Indirekte valg er det motsatte av direkte valg.

Eksempler på indirekte valg
---------------------------

USAs president velges av valgmenn i et indirekte valg. I mange land velges representatene til overhuset indirekte, blant annet i Spania, Frankrike og Tyskland. Presidentvalget i Tyskland er indirekte. Valget av medlemmer til Europarådets parlamentarikerforsamling, OSSE og NATO gjøres av parlamentsmedlemmene og er indirekte. Flere land, blant annet Storbritannia, gjør lederen av parlamentets største parti til statsminister, og kan dermed sies å være et indirekte valg.[]

Bruk i Norge
------------

Valget av utsendinger til Eidsvoll i 1814 ble gjort via indirekte valg, og to valgmenn ble valgt fra hver menighet som sammen med andre valgmenn fra hele amtet skulle velge tre representanter til den grunnlovgivende forsamlingen på Eidsvoll. Fra 1815 til valget i 1906 forble valgene indirekte.

Kirkevalg, og da valget av bispedømmeråd, gjøres i enkelte bispedømmer i to omganger, først en med direktevalg av kandidater, og en indirekte omgang der menighetsrådene velger kandidater blant de som ikke kom inn i den direkte omgangen.

Sett fra velgerens side kan en hevde at formannskap eller byråd, som velges av representantene i kommunestyret, velges indirekte av folket.[]

Referanser
----------

1. ↑  «1814 - våre første nasjonale valg». Arkivert fra originalen 20. februar 2014. Besøkt 4. august 2015.
2. ↑  Stortingsvalgenes historie

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Nationalencyklopedin **·** BNF **·** BNF (data)
 |
Johanna Schnarf i et verdenscuprenn i Garmisch-Partenkirchen 2017
**Johanna «Hanna» Schnarf** (født 16. september 1984 i Brixen) er en italiensk alpinist fra Syd-Tirol. Hun er spesialist i disiplinene utfor og super-G.

Karriere
--------

Schnarf debuterte i verdenscupen 5. desember 2004, super-G-rennet i Lake Louise. På grunn av svake resultater tok det ytterligere år før hun igjen stilte til start i et verdenscuprenn. 

Hun tok sine første verdenscuppoeng ved å bli nr. 20 i super-G-rennet i St. Moritz 20. januar 2006, og to dager senere kom hun på tiendeplass samme sted i superkombinasjonen. I sesongen 2005/06 kom hun på andreplass sammenlagt i utfordelen av europacupen.

Under VM 2009 i Val-d’Isère kom hun på sjetteplass i superkombinasjonen. 

Hun fikk sin først pallplassering i verdenscupen 6. mars 2010 da hun ble nummer to i utfor i Crans-Montana, bare ett hundredels sekund bak Lindsey Vonn.

Pallplasseringer i verdenscupen
-------------------------------

| Dato | Sted | Disiplin | Plassering |
| --- | --- | --- | --- |
| 6. mars 2010 | Sveits’ flagg Crans-Montana | Utfor | 2 |
| 21. januar 2018 | Italias flagg Cortina d'Ampezzo | Super-G | 2 |

Eksterne lenker
---------------

* (en) Johanna Schnarf – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Johanna Schnarf – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Johanna Schnarf – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Johanna Schnarf – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Johanna Schnarf – FIS (alpint) Rediger på Wikidata

* (en) Johanna Schnarf – ski-db.com Rediger på Wikidata
* Hanna Schnarfs offisielle hjemmeside (tysk- og italienskspråklig)
**Indisium** (fra latin: *indicare* = «tegn, merke», jf. *indikere*) er et begrep brukt i enkelte lands rettspleie for indirekte bevis. Indisium er en faktor (indikator) som kan sannsynliggjøre en handling eller tilstand, og til sammen kan flere indisier benyttes for å forsterke en påstand. 

I norsk rett brukes ikke begrepet indisium, da det er fri bevisførsel i norsk rett, og derfor må alle bevis som fremlegges vurderes av retten. Man klassifiserer altså ikke bevis i norsk rett. Begrepet indisiebevis blir av og til likevel brukt for å illustrere at det er større sannsynlighet for at en gjerning har funnet sted, enn at den ikke har det.

Eks.: En tiltalt forklarer at han var hjemme hele dagen på en viss dag, likevel ble ikke hans stasjonære datamaskin brukt på hele dagen, enda den vanligvis ble brukt når han var hjemme, i tillegg til at mobiltelefonen ikke ble brukt. Dette vil forsterke vitnemålet fra vitnet «A» som sier hun så tiltalte gå ut av en bil 12 km fra hjemmet den dagen.

Da vil loggen fra datamaskinen og mobiltelefon forsterke vitnemålet, likevel klassifiseres begge som bevis.

Referanser
----------

1. ↑   «indisium», *Bokmålsordboka*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN
 |
**Færsnes Gjestegård** (Vegårshei,16/3) er en gammel gård i Vegårshei kommune i Aust-Agder.

Gården ligger på høyden mellom innsjøene Vegår og Forbuvann.

Historie
--------

Historien om Færsnes strekker seg helt tilbake til bronsealderen og jorda på Færsnes har blant annet gjemt på ei øks i bronse, selve gården antas å være fra 1200-tallet og var en av mange gårder som ble ødegårder under svartedauden. I nær tilknytning til gården finnes det også flere hauger som man antar er gravhauger.

Gårdsnavnet
-----------

Navnet er trolig sammensatt av ordene ferd og nes. På et skjøte fra 1748 er navnet skrevet Færesnæs.

Bygninger
---------

Tårnhuset på Færsnes Gjestegård
Det eldste huset på gården skriver seg fra 1748. Øvrige bygninger er av nyere dato og blant disse Norges eneste røykbadstue som er i bruk. Låven og Tårnhuset med sin særegne sekskantede form ble oppført i 2001 og Langhuset i 2007.

Driftsform
----------

Gården er et typisk småbruk i Indre Agder med et totalareal på i underkant av 500 da, hvorav ca. 30 da er dyrket mark. Rundt gården vokser det mer enn 100 frukttrær. Gårdsdriften baserer seg i dag primært på turisme og hadde om lag 5000 overnattinger i 2007.

26. april 2007 ble det nye Langhuset på Færsnes Gjestegård offisielt åpnet av fylkesmann Hjalmar I. Sunde. Innovasjon Norge sammen med reiselivsbransjen valgte ut Færsnes som en av 50 severdige turistattraksjoner i brosjyren «Spennende og annerledes opplevelser i Norge 2008». Stedet ble også tildelt Innovasjon Norges bygdeutviklingspris for Aust-Agder i 2003.

Referanser
----------

1. 1 2  Halvard Tveiten: Vegårshei i eldre tid
2. ↑  Esten Borgos, Anne-Karine Strøm: Håndplukket – gode opplevelser i Norge; ISBN 9788279590903
3. ↑  Fylkesmannen i Aust-Agder - Færsnes Gjestegård - åpning av Langhuset Arkivert 26. juni 2007 hos Wayback Machine.
4. ↑  VG - 50 gode reiseopplevelser - i Norge

Eksterne lenker
---------------

* Færsnes Gjestegård Arkivert 9. februar 2008 hos Wayback Machine.
**Biowaz AS** var et norsk selskap stiftet i 2006, som utviklet og solgte gårdsbaserte biogassanlegg. BioWaz ble i 2009 kåret til et av Nordens mest lovende og innovative selskaper innen miljøteknikksektoren.

Selskapet har ett patent på anordning ved anlegg for utvinning av biogass fra biologisk materiale utviklet av oppfinneren Thor Olav Rørheim og videreutviklet av Tilmann Hettasch. Selskapet var eid av Gaviota Holding AS og Aic Holding AS, med Forskningsrådet, Enova, Norges miljø- og biovitenskapelige universitet og Innovasjon Norge som partnere. Hovedkontoret lå på Haslum i Bærum.

Biowaz sitt 1. pilotanlegg ligger i Halden og produserer biogass av gjødsel og annet organisk avfall.

Prosjektet er støttet av Enova og Forskningsrådets «Renergiprogram», samt Innovasjon Norge i Østfold.

Biowaz var ett av 25 selskaper som ble valgt til å holde presentasjon på Stockholm Cleantech Venture Day av Cleantech Scandinavia i 2009.

I 2011 gikk selskapet konkurs. Patentet på BioWaz®-teknologien for gårdsbaserte biogassanlegg ble kjøpt opp av Hugaas Gruppen, som bevarte navnet og fordelte det på datterselskapene Hugaas Biogass og BioWaz Group.

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑  Espacenet: *A DEVICE FOR A PLANT PRODUCING BIOGAS FROM BIOLOGICAL MATERIAL*
3. ↑  Melding på BioWaz nettside[*død lenke*]
4. ↑  Eriksen, Christina (24. juni 2008). «Kumøkk skal holde bøndene varme». *NRK*. Besøkt 1. mai 2021.
5. ↑  Biogass på forbybar.no Arkivert 12. november 2007 hos Wayback Machine.
6. ↑  25 Nordic companies selected to pitch at the Stockholm Cleantech Venture Day'09 Arkivert 8. juni 2010 hos Wayback Machine.
7. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 26. september 2011. Besøkt 28. september 2011.
8. ↑

Eksterne lenker
---------------

* Biowaz AS
**Armasjärvi** er en innsjø og ei bygd i Övertorneå kommune i Norrbottens län. Beliggenheten er sydvest for Övertorneå og vest for Torneälven. Innsjøen er lang og smal i nordnordvestlig retning. Elven Puostijoki renner inn i det sydvestre hjørnet av Armasjärvi. I det sydøstre hjørnet renner så elven Puostijoki ut, da kalt Armasjoki. Innsjøen ligger 49 meter over havet.

Folke Pudas som sultestreiket i en kasse på Sergels torg i 1983 kom fra Armasjärvi.

Armasjärvi er finsk og betyr *Kjærlighetssjøen*.

Armasjärviulykken
-----------------

Den verste ulykken som rammet det svenske forsvaret under beredskapstiden inntraff om kvelden den 24. oktober 1940 på denne innsjøen da en ferge forliste og 46 mann forulykket.

Ulykken skjedde da et ingeniørkompani skulle fraktes med ferge fra den vestre siden av innsjøen til den østre, der soldatenes forlegning lå. To tropper, om lag 100 mann, ble beordret ombord i fergen, på tross av at fergemannen protesterte og hevdet at fergen bare var dimensjonert for om lag halvparten. Fergen havarerte halvveis ute på den kilometerbrede innsjøen. Det var iskaldt i vannet, soldatene var tungt utrustet og det var dessuten sterk vind. 46 mann omkom, 44 soldater og to sivile. De to sivile var den 18-årige fergemannen og hans bror som rodde ut til ulykkesstedet for å redde forulykkede i vannet. Ofrene ble ført i kister til jernbanestasjonen i Övertorneå og derfra til sine hjemsteder. Mange av de forulykkede var hjemmehørende i Västernorrlands län. En minnesten med de forulykkedes navn og hjemsteder er reist ved innsjøen.

Bodens ingenjörregemente (Ing 3) og etter det ingeniørkompaniet ved Norrbottens regemente (I 19) gjennomfører årlig en seremoni for å minnes de omkomne.

Ulykken er filmatisert i filmen 1939.

Referanser og fotnoter
----------------------

1. ↑  nsd.se (2009-09-12) Katastrofen i Armasjärvi
2. ↑  forsvarsmakten.se (2009-10-23) Stämningsfull åminnelse[*død lenke*]

Litteratur
----------

* *Beredskapsminnen från övre Norrland 1939-1944*, Tornedalica nr 12
* Tekst og bilder fra ulykkesstedet, Försvarsmuseet i Boden

Eksterne lenker
---------------

* Artikkel fra avisen *Dagens Nyheter*

Portal: Andre verdenskrig

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |