recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Hans Dürst** (født 28. juni 1921) var en sveitsisk ishockeyspiller som deltok i de olympiske vinterleker 1948 i St. Moritz.

Dürst vant en olympisk bronsemedalje i ishockey under vinter-OL 1948 i St. Moritz. Han var med på det sveitsiske laget som kom på tredjeplass i turneringen bak Canada og Tsjekkoslovakia.

Ishockeyturneringen ble avviklet som en enkeltserie med ni lag, der alle lagene møttes en gang. 
Sveits vant seks kamper og tapte to, de tapte med 0-3 mot Canada og 1-7 til Tsjekkoslovakia. Sveits fikk tolv poeng og ble nummer tre i tabellen bak Canada og Tsjekkoslovakia som begge fikk femten poeng. Canada vant serien med to måls bedre målforskjell enn Tsjekkoslovakia.

OL-medaljer
-----------

* 1948 Sveits’ flagg St. Moritz - Bronse Bronse i ishockey Sveits’ flagg Sveits

Eksterne lenker
---------------

* (en) Hans Dürst – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Hans Dürst – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Hans Dürst – Eliteprospects.com Rediger på Wikidata
**Svarthamaren** er et isfritt fjell i Dronning Maud Land i Antarktis, beliggende ca. 200 km fra kysten på østre side av Vestre Skorvebreen i Mühlig-Hofmannfjella i Fimbulheimen. Fjellet ble kartlagt og navngitt under Den norske antarktisekspedisjonen 1956–60.

Ved Svarthamaren finnes Antarktis' største innlandskoloni av sjøfugl og verdens største bestand av antarktispetrell (*Thalassoica antarctica*) med nærmere 250 000 hekkende par. Den ornitologiske feltstasjonen Tor ligger i dette området som er utpekt som et spesielt verneområde i Antarktis. Den norske forskningsstasjonen Troll ligger ca. 100 km lenger vest.

Referanser
----------

1. ↑  Svarthamaren Mountain SCAR *Composite Gazetteer of Antarctica* (USA). Katalognr. 14281

Eksterne lenker
---------------

* Svarthamaren *Stadnamn i norske polarområde*, Norsk polarinstitutt
* Management Plan Antarctic Specially Protected Area No. 142. Den vitenskapelige komite for antarktisforskning

Portal: Antarktis

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** GNIS **·** SCAR **·** Norsk polarinstitutt

 |
**HaBonim** (hebraisk skrift הַבּוֹנִים, «byggere») er en moshav shitufi nord i Israel. Den ligger 5 km sør for Atlit og 3 km nord for kibbutz Nahsholim og tilhører Hof HaCarmel regionale kommune. I 2006 hadde den et folketall på 259.

Historie
--------

Moshaven ble grunnlagt i 1949 av HaBonim-bevegelsen på et landområde som tilhørte den avfolkete palestinske landsbyen Kafr Lam. De første innbyggerne kom fra Storbritannia og Sør-Afrika. Den ble nasjonalt kjent 11. juni 1985 på grunn av HaBonim-katastrofen da en buss og et tog kolliderte, og 22 mennesker mistet livet, 19 av dem var skolebarn. Det ble reist et minnesmerke ved planovergangen.

Landemerke
----------

Ruinene av middelalderborgen Cafarlet
Øst i moshaven ligger ruinene av middelalderborgen Cafarlet, som av og til blir kalt *HaBonimborgen*.

Referanser
----------

1. ↑  List of localities, in Alphabetical order Arkivert 16. august 2016 hos Wayback Machine. *Israels statistiske sentralbyrå*

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) HaBonim – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Cafarletborga på Gemsin Israel.com

Portal: Israel

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
Tam Bảo-pagoden i Ha Tien
**Ha Tien** eller **Hà Tiên** er en liten kystby i provinsen Kien Giang i Mekongdeltaet i Vietnam. Den hadde i 2002 et folketall på 39 957 innbyggere. Byen ligger inntil grensen til Kambodsja i vest.

Historie
--------

Hà Tiên ble bygd av en gruppe kinesiske flyktninger som støttet Ming-dynastiet som måtte vike plassen for Qing-dynastiet som makthavere i Kina. De ble ledet av Mo Jiu (vietnamesisk: Mạc Cửu). Da de ankom Đàng Trong (som det sørlige Vietnam den gang ble kalt, mens det ble regjert av Nguyễn-dynastiet), beordret Nguyễnherskerne kongen av Khmer (da vasallstat under Đàng Trong) til å avstå noe land til disse kineserne. De bygde markeder og gjorde stedet om til en travel handelsby. Vietnamesiske innbyggere tilkom etterhvert. Byen ble senere innlemmet som vietnamesisk territorium på Mo Jius ønske – som gjenytelse ble han hersker av byen for resten av sitt liv.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** GeoNames
 |
Daxing i byprovinsen Beijing
***Daxing** har også andre betydninger.*
**Daxing** (kinesisk: 大兴区, pinyin: *Dàxīng Qū*) er et distrikt i byprovinsen Beijings sørlige del, et forstadsområde til den kinesiske hovedstaden. Daxing ble oppgradert fra fylke den 30. april 2001. Det dekker et areal på 1 012 kvadratkilometer. Det er delt i ni byer og 18 landsbyer og hadde i 2000 en befolkning på 671 444. 

To store universiteter ligger i distriktet.

*Panggezhuang* i Daxing er kjent for sine vannmeloner.

Kulturrevolusjonen
------------------

Ved utbruddet av kulturrevolusjonen fant det sted en blodig nedslakting i fylket som kostet 325 mennesker livet.

Administrative enheter
----------------------

**Subdistrikter:**

* Xingfeng (兴丰街道), Linxiao lu (林校路街道), Qingyuan (清源街道), Guanyinsi (观音寺街道), Tiangongyuan (天宫院街道)

**Storkommuner:**

* Qingyundian (青云店镇), Caiyu (采育镇), Anding (安定镇), Lixian (礼贤镇), Yufa (榆垡镇), Panggezhuang (庞各庄镇), Beizangcun (北臧村镇), Weishanzhuang (魏善庄镇), Changziying (长子营镇)

**Kommuner («områder»)**

* Yizhuang (亦庄地区), Huangcun (黄村地区), Jiugong (旧宫地区), Xihongmen (西红门地区), Yinghai (瀛海地区)

Samferdsel
----------

### Vei

Kinas riksvei 106 går gjennom området. Den løper fra Beijing og er innom blant annet Hengshui, Kaifeng, Ezhou og Shaoguan på sin vei ned til Guangzhou i Sørkina. 

### Fremtidig lufthavn

Det er besluttet bygd en stor lufthavn i Lixian storkommune sørøst i Daxian; den skal ta av for den stadig økende flytrafikken inn til Beijing, og samtidig betjene Tianjin og de tilgrensende områder i provinsen Hebei (blant annet Langfang, Zhuozhou og Baoding). 

Byggingen skal pågå mellom 2010 og 2015. Lufthavnen skal ikke erstatte, men avlaste, Beijing internasjonale lufthavn, som ligger nordøst for Beijing sentrum.

Referanser
----------

1. ↑  «2011年统计用区划代码和城乡划分代码：大兴区» **(Simplified Chinese)**. National Bureau of Statistics of the People's Republic of China. Arkivert fra originalen 19. februar 2013. Besøkt 23. februar 2013.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
**Michele Scarponi** (født 25. september 1979 i Filottrano, død 22. april 2017 samme sted) var en italiensk profesjonell landeveissyklist som syklet for UCI WorldTour-laget Pro Team Astana. Han hadde flere store seiere, blant annet sammenlagt i Giro d'Italia i 2011 etter at Alberto Contador ble fratatt seieren.

Operación Puerto
----------------

Den 8. mai 2007 innrømmet Scarponi at han hadde vært involvert i dopingskandalen Operación Puerto. Som en følge av dette ble han utestengt i 21 måneder. Han hadde vært mistenkt i saken siden 2006, men hadde klart å få kontrakt med Acqua & Sapone. I 2007 innrømmet han at han hadde vært involvert, og han ble suspendert. Etter at han var ferdig med suspensjonen, signerte han for Serramenti PVC Diquigiovanni, som han syklet for i to år. Der kom flere gode resultater, blant annet i Giro d'Italia, som gjorde at han senere fikk kontrakt i Lampre-ISD.

Død
---

Scarponi døde etter å ha blitt truffet av en varebil under en treningstur i hjembyen Filottrano 22. april 2017. Scarponi etterlot seg kone og to barn.

Meritter
--------

2002
2.-plass sammenlagt, Settimana Ciclista Lombarda
Etappe 3b
Etappe 4, Giro del Trentino
2003
3.-plass sammenlagt, Giro d'Abruzzo
Poengtrøya
Etappe 3
4.-plass Liège–Bastogne–Liège
GP Fred Mengoni
2004
Sammenlagt, Fredsrittet
3 etappeseiere
Sammenlagt, Settimana Ciclistica Lombarda
Poengtrøya og klatretrøya
3 etappeseiere
2.-plass sammenlagt, Østerrike rundt
1 etappeseier
4.-plass, La Flèche Wallonne
2005
Etappe 3 (ITT) Vuelta a Burgos
2006
6.-plass, Vuelta a Castilla y León
2007
Sammenlagt, Settimana Ciclistica Internazionale
2 etappeseiere
2.-plass sammenlagt, Giro del Trentino
Etappe 2
2009
Sammenlagt, Tirreno–Adriatico
Etappe 6
Etappe 6 og Etappe 18, Giro d'Italia
2010
Sammenlagt, Settimana Ciclistica Lombarda
Vant prologen
2.-plass sammenlagt, Tirreno–Adriatico
Etappe 4
4.-plass sammenlagt Giro d'Italia
Etappe 19
2.-plass, Lombardia rundt
2011
Sammenlagt  Giro d'Italia
 Poengtrøya
Sammenlagt, Giro del Trentino
Sammenlagt, Catalonia rundt
3.-plass sammenlagt, Tirreno–Adriatico
Etappe 4
4.-plass sammenlagt, Giro di Sardegna
Etappe 5
6.-plass, Milano–Sanremo
2012
4.-plass sammenlagt, Giro d'Italia
2013
4.-plass sammenlagt, Giro d'Italia
3.-plass sammenlagt, Catalonia rundt
Gran Premio Costa degli Etruschi

Referanser
----------

1. 1 2   www.gazzetta.it[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Scarponi: "I am Zapatero"». Cyclingnews.com. 7. mai 2007. Besøkt 20. mai 2007.
3. ↑  «The court [...] extended the ban from 18 to 21 months.». *autobus.cyclingnews.com*. Besøkt 20. mai 2017.
4. ↑  «Sykkelstjerne døde på treningstur». *VG*. 22. april 2017. Besøkt 22. april 2017.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Michele Scarponi – UCI Rediger på Wikidata

* (en) Michele Scarponi – ProCyclingStats Rediger på Wikidata

* (en) Michele Scarponi – Cycling Archives Rediger på Wikidata

* (en) Michele Scarponi – Cycling Quotient Rediger på Wikidata

* (en) Michele Scarponi – CycleBase Rediger på Wikidata
* (en) Michele Scarponi – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Theresa Breslin** (født 1947 i Kirkintilloch, East Dunbartonshire) er en britisk bibliotekar og ungdomsbokforfatter, blant annet kjent for *Whispers in the Graveyard* som hun mottok Carnegie Medal in Literature for i 1994.

Hun debuterte i 1988 med *Simon's Challenge*. Både her og i senere bøker skriver hun realistisk, og gjerne sett fra den underlegnes synsvinkel. Hovedvekten i forfatterskapet ligger imidlertid på historiske romaner og fantasylitteratur. Prisvinnerboka *Whispers in the Graveyard* skildrer hvordan hovedpersonen Solomon blir vitne til underlige opplevelser på en kirkegård som er under ombygging. *Prisoner of the Inquisition* (2010) foregår i Spania på 1400-tallet, mens hovedpersonen i *The Medici Seal* (2006) er Leonardo da Vincis assistent. De fire bøkene i *Dream Master*-serien (1999-2004) skildrer drømmereiser som hovedpersonen Cy gjør til dramatiske perioder i historien: romertiden, vikingtiden og antikkens Egypt.

Ungdomsromanen *Divided City* (2005), som skildrer det spente forholdet mellom katolikker og protestanter i Glasgow, kombinert med rasisme overfor innvandrere, har blitt dramatisert som musikal på byens Citizens Theatre i 2011.

Bøkene hennes er ikke oversatt til norsk. Hun er aktivt engasjert i lesekampanjer og til støtte for bibliotek. *Simon's Challenge* ble filmet av BBC Scotland i 1993.

Breslin ble i 2019 utnevnt til offiser av Order of the British Empire (OBE) for sin innsats for litteraturen.

Referanser
----------

1. 1 2   news.bbc.co.uk[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  .
3. ↑  .
4. ↑   web.archive.org[Hentet fra Wikidata]
5. ↑   Guardian emne-ID books/2010/mar/24/theresa-breslin-top-10-spanish-inquisition[Hentet fra Wikidata]
6. ↑  ; *Autorités BnF*; besøksdato: 10. oktober 2015; BNF-ID: 14544554p.
7. ↑  OECL hos answers.com
8. ↑  «Offisielt nettsted».
9. ↑  biografi Arkivert 10. november 2013 hos Wayback Machine. hos britishcouncil.org
10. ↑  carnegiegreenaway.org.uk *Whispers in the Graveyard* Arkivert 8. juni 2009 hos Wayback Machine.
11. ↑  Theresa Breslin: bringing the past to life, The Guardian, 2.9.2010
12. ↑  oversikt over Dream Master-bøkene på Breslins hjemmeside
13. ↑  Divided City Arkivert 10. november 2013 hos Wayback Machine. hos Breslins agent Laura cecil
14. ↑  Divied City hos Citizens Theatre
15. ↑  All hail the queen of the kids, scmp.com 1.3.2003
16. ↑  *The London Gazette*, supplement 62666, 8. juni 2019, s. B11.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Theresa Breslin – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC
 |
**Meerut** (hindi: मेरठ) er en by i den indiske delstaten Uttar Pradesh. Det er en gammel by som ligger ca. 56 kilometer nordøst fra hovedstaden New Delhi. Det er det 16. største storbyområdet i India og den 25. største byen i India. På verdensbasis rangeres Meerut som den 292. største byen og det 242. største urbane området i verden. Meerut er forøvrig det 63. raskest voksende byområdet i verden. Byen har den største hæren i denne delen av landet.

Byen er mest kjent for sin produksjon av sakser, men også for produksjonen av sportstilbehør, og da spesielt for cricket. Som følge av dette blir byen gjerne kalt "saksenes by" eller "sporsthovedstaden i India". Men mest av alt er byen kjent for det indiske opprøret som fant sted i 1857, og som begynte her. Siden byen ligger såpass i nærheten av Delhi, men likevel er mye billigere har byen raskt utviklet seg som et industrielt knutepunkt i Uttar Pradesh.

Etymologi
---------

Byens navn kan ha begynt med "Maya Rashtra", hovedstaden i kongedømmet til Mandodaris far og Ravanas svigerfar Mayasura. Dette navnet har så mutert til Mairashtra, Mai-dant-ka-khera, Mairaath og til slutt Meerut.

Historie
--------

Etter de arkeologiske utgravningene på ‘Vidura-ka-tila’ i 1952, bare 23 mil fra Meerut, ble det funnet ut at byen var rester av den tidligere byen Hastinapur, hovedstaden i Kauravas og Pandavas, som ble til etter oversvømmelsene av Ganges.

Innskrift av Ashoka den 6. i sandstein, originalt fra Meerut, nå oppbevart på British Museum.
Men allerede før den vediske perioden hadde Meerut en bosetning kalt Alamgirpur. Det var også den østligste bosetningen i Induskulturen.

I sin tid var Meerut et slags sentrum for buddhismen. Dette anslås til å være fra ca. år 273 f.
Kr. til 232 f.Kr. og dette blir bevist ved at man har funnet buddhistiske strukturer nær byen Jarna Masjid.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Meerut – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** GND **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
**Karl Sack** (født 9. juni 1896 i Bosenheim (nå Bad Kreuznach), henrettet 9. april 1945 i Flossenbürg konsentrasjonsleir) var en tysk jurist og medlem av motstandsbevegelsen under andre verdenskrig.

Minnetavle

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Karl Sack var annet barn av en protestantisk prestefamilie. Han studerte jus ved universitetet i Heidelberg hvor han sluttet seg til en studentorganisasjon, Burschenschaft (Burschenschaft Vineta) og etter en tid i juridisk praksis ble han dommer i Hessen. Han giftet seg med Wilhelmine Weber og fikk to sønner.

### Karriere

I 1934 begynte Sack i den nyetablerte *Reichskriegsgericht* (Rikskrigsretten) der han raskt steg opp til en ledende stilling. Han var i stand til å utsette saken mot kommanderende offiser i Hæren, Werner von Fritsch som feilaktig hadde blitt anklaget for homoseksualitet av Gestapo i et forsøk på å diskreditere ham for hans motstand mot Hitlers forsøk på å underlegge seg de tyske væpnede styrker. Høsten 1942 ble Karl Sack Generaladvokat og dommer i Hæren.

Minneplakett for Karl Sack på tidligere Reichskriegsgericht i Berlin
Under andre verdenskrig opprettholdt Sack kontakter innenfor motstandskrester blant militære, deriblant admiral Wilhelm Canaris, generalmajor Hans Oster og Hans von Dohnanyi, så vel som andre med andre innenfor Abwehr (den tyske militæretterretning). Han deltok i forsøket på å drepe Hitler den 20. juli (20. juli-attentatet), og etter det mislykkede forsøket ble han arrestert den 9. august 1944. 

I de aller siste dagene av krigen ble han dømt av en hastig sammentrommet SS-krigsrett, presedert over av Otto Thorbeck. Han ble dømt til døden og hengt to dager senere. Sack var påtenkt til rollen som justisminister i en planlagt etterkrigs sivil regjering.

I 1984 ble Sacks rolle som medlem av motstanden minnet med en bronseplakett, plassert i det tidligere Reichskriegsgericht i Berlin-Charlottenburg. Det var noe motstand mot denne æresbevisning, fordi Sack favoriserte en videre tolkning av hva som var desertering, som må ha ført til mer enn et par dødsdommer.

I Bosenheim, en forstad av Bad Kreuznach er en gate blitt navngitt til hans minne.

Se også
-------

* Liste over medlemmer av 20. juli-attentatet
* Motstandsbevegelser i Nazi-Tyskland

Referanser
----------

1. 1 2   Gemeinsame Normdatei, besøkt 24. april 2014[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Nuremberg Trials Project, nuremberg.law.harvard.edu[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (de) Verk av og om Karl Sack i katalogen til det tyske nasjonalbiblioteket

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Victor August Alexander Pürschel** (født 28. august 1877 i København, død 13. januar 1963 samme sted) var en dansk dommer og politiker, i periodene 1920–1924 og 1924–1939 medlem av Folketinget.

Liv og virke
------------

Han var sønn av konditor og senere sukkervarefabrikant August Carl Christoph Pürschel og hustru Adolphine Pedersen. Han giftet seg i 1906 med Ragnhild Hastrup, datter av proprietær Jens Hastrup på Frederiksberg.

Han tok juridisk embedseksamen ved Københavns Universitet i 1901 og så offisersutdannelse. Pürschel begynte i underordnede stillinger i embedsverket. Han var landsdommer ved Vestre Landsret 1919–1924 og så ved Østre Landsret 1924–1929, deretter generalauditør 1929–1945.

Han var valgt til Folketinget fra Viborg 1920–1924 og Randers 1924–1939, som representant for Det Konservative Folkeparti. Han var formann i den konservative folketingsgruppen 1922–1928 og fungerende formann i den samlede riksdagsgruppen fra februar 1928. Pürschel skal ha vært en lite samlende leder. I oktober 1928 ble han skjøvet ut som gruppeformann av John Christmas Møller.

I 1930-årene viste Pürschel sympati for antidemokratiske og korporative ideer og regimene i Tyskland, Spania og Portugal, men nektet for å være antisemitt. Han meldte seg ut av Det Konservative Folkeparti før jul i 1938. På nyåret dannet han det høyreradikale partiet Nationalt Samvirke. I mars 1941 ble Pürchsel formann i Dansk Folkeparti, men forlot partiet samme år, i protest mot nazistisk og antisemittisk innflytelse.

Utmerkelser
-----------

Pürchsel ble utnevnt til ridder av Dannebrogordenen i 1919 og forfremmet til kommandør av 2. grad i 1933 og til 1. grad i 1937. Han ble også tildelt Dannebrogordenens hederstegn i 1929.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5  Rambusch, Sigurd. «Victor Pürschel». *Dansk Biografisk Leksikon* **(dansk)**. denstoredanske.dk. Besøkt 8. juli 2018.
2. ↑  Skov, Christian Egander. «Victor Pürschel, 1877–1963». danmarkshistorien.dk/Aarhus Universitet. Besøkt 8. juli 2018.
3. ↑  Liebst, Asger (2008). *Forræderi på første klasse: En krønike om vaklende velhavere 1933–1945* **(dansk)**. København: Gyldendal. ISBN 978-87-02-06945-7.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Dansk biografisk leksikon
 |

Portal: Danmark
Mesopotamia på 2. millennium f.Kr.
**Arrapha** (gammelsyrisk: ܐܪܦܗܐ; arabisk: أررابخا ,عرفة‎; tyrkisk: *Arafa*) var en assyrisk by fra oldtiden  som eksisterte i hva som i dag er byen Kirkuk i Irak. Byen ligger i irakiske Kurdistan i nærheten av elven Khasa, rundt 250 km nord for Bagdad.

Oldtidsbyen ble grunnlagt en gang rundt 2000 f.Kr. og avledet stedets navn fra gammelakkadisk ordet *Arabkha* som senere endret seg til *Arrapha*. I 615 f.Kr. da kong Kyaxares av Medea observerte at assyrerne ble okkupert med babylonerne, invaderte han byen og gjorde den til et av de siste festningene i det nyassyriske rike. Byen var fra svært gammel av et etnisk blandet senter bestående av hurrittere, mitanniere, armenere, og er det samme i dag med kurdere, arabiske tyrkere og assyrere (kaldeiske kristne).

I 1948 ble «Arrapha» navnet på boligområdet innenfor byen Kirkuk som ble bygd av North Oil Company som et sted for å huse sine arbeidere.

Historie
--------

Byen ble opprinnelig grunnlagt av Zagros-Taurus-folket, beslektet med hurritterne. Disse var ellers kjent som gutiere av de som bodde på lavlandet i sørlige Mesopotamia. Under dets gamle navn Arraphkha ble byen hovedstaden til kongedømmet Gutium som er nevnt i opptegnelser på kileskrifttavler i tiden rundt 2400 f.Kr.

Det lille hurrittiske kongedømmet Arraphka hvor byen av samme navn (dagens Kirkuk) var hovedstaden, lå langs den sørøstlige kanten av området som var dominert arisk-mitanniske folk. Fra 1500 til 1360 f.Kr. var alle kongene i Assyria underlagt kongedømmet Mittani. Assyrias opprør mot det hurrittiske kongedømmet Mittani førte antagelig til at kongedømmet falt sammen på 1300-tallet f.Kr. og bidro til sist til kongedømmet endelige sammenbrudd.

Byen nådde sin store blomstring på 1000- og 900-tallet f.Kr. under assyrisk styre, men på 500-tallet f.Kr. ble Assyria erobret av sammenslutning av medere, gjenværende hurrittiske stammer, og babylonere. Den nyassyriske kongen Tiglat-Pileser III (ca 740 f.Kr.) flyttet arameiske stammer dit og gjorde Arrapha til en provins, et langt og smalt område som i dag går langs den østlige siden av Tigris og var nøkkelen til assyrisk militær kontroll over Babylonia.

Etter Akamenide-dynastiet hadde regionen underlagt sitt overherredømme, ble Kirkuk i partiske og sassanidiske områder hovedstad for et lokalt kongedømme kalt *Beth Garmai* (ܒܝܬܓܪܡܝ) på arameisk.

Det har aldri vært gjort arkeologiske undersøkelser av oldtidsbyen Arrapha.

Referanser
----------

1. ↑  *The Cambridge Ancient History*, John Boardman, s. 17
2. 1 2 3 4  «043. Kirkuk (ancient: Arrapha)» Arkivert 5. juni 2012 hos Wayback Machine. US Departement of Defense
3. ↑  Sicker, Martin (2000): [*The Pre-Islamic Middle East*], s. 68
4. ↑  Mohsen, Zakeri (1995): *Sasanid soldiers in early Muslim society: the origins of 'Ayyārān and Futuwwa*. Otto Harrassowitz Verlag. ISBN 978-3-447-03652-8. s. 135

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** BNF **·** BNF (data)
 |
Mossihøvding i tradisjonell drakt
**Mossi** er en mòoréspråklig etnisk gruppe i Burkina Faso der de utgjør ca 40 prosent av befolkningen. De bor for det meste i det sentrale Burkina Faso, i Nazinon- og Nakambe- (tidligere Volta)floddalene.

Mossi er tradisjonelt jordbrukere.

Historie
--------

Mossi-folket har sin opprinnelse i Burkina Faso, selv om et betydelig antall mossi bor i nabolandene Benin, Elfenbenskysten, Ghana, Mali og Togo.

På 1200-tallet ble det dannet tre føydale fyrstedømmer bland mossiene. Rikene ekspanderte i regionen men mot slutten av middelalderen ble urbredelsen hindret av Songhairiket. Rikene var Tengkodogo (1120–), Yatenga (1333–) og Wogodogo (1441–). Deres historie sluttet med den franske kolonialisme.

Opprinnelse - ifølge tradisjonen
--------------------------------

Ifølge tradisjonen kommer Mossi fra ekteskapet mellom en mamprusiprinsesse og en mandéjeger. Yennenga var en krigerprinsesse, datter av en mamprusikonge i østre Ghana. Da hun utforsket sitt rike til hest, red hun vill og ble reddet av Rialé, en mandé-jeger. De giftet seg og fikk den første autentiske mossi, Ouedraogo, som er kjent som far til mossiolket.

Mossi stammer fra mamprusifolket. Dette legendariske opphav gjelder kun *nakomse*, den herskende klasse. *Tengabisi* og andre mossifolk deler ikke disse opphavsmyter.

Mossisamfunnets organisering
----------------------------

Mossifolket har et hierarkisk organisert samfunn der familie og stat er viktigste elementer. Mossifolkene er svært heterogene. Da ryttere invaderte fra sør skapte de en politisk eller herskende klasse, kalt *nakomse*, og en åndelig klasse som heter *tengabisi*. Alle ledere er fra den herskende klasse. Tengabisi favner *saya*, smeder; *nyonyose* bønder; *yarse*, vevere og kjøpmenn og andre.

Referanser
----------

1. 1 2 3  Bra Böckers lexikon, *band 16*, *tredje opplag*
2. ↑  «CIA - The World Factbook». Arkivert fra originalen 9. mars 2020. Besøkt 31. juli 2020.
3. ↑  «Burkina Faso - Uppslagsverk - NE». *www.ne.se* **(svensk)**. Besøkt 28. august 2017.
4. ↑   .  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)
5. ↑  «Mossi - Art & Life in Africa - The University of Iowa Museum of Art». *africa.uima.uiowa.edu* **(engelsk)**. Besøkt 29. august 2017.
6. ↑  «Fespaco 2001 | BBC World Service». *www.bbc.co.uk*. Besøkt 29. august 2017.
7. ↑   .  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)
8. ↑ . ISSN 0458-3035 .  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Encyclopædia Universalis **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
Må ikke forveksles med Produkteier.
Innen prosjektledelse er en prosjekteier en person som har det endelige ansvarlig for et prosjekt, og er en rolle definert i det anerkjente rammeverket PRINCE2. Den utnevnes av kunden under oppstart av prosjektet og kommer vanligvis fra kunden. Prosjekteieren støttes av rollene seniorbruker og seniorleverandør på henholdsvis kunde- og leverandørsiden. Oppgavene til prosjekteieren innebærer å sikre finansiering, være ansvarlig for at prosjektet leverer et produkt som oppnår målene som ble satt, og at dette skjer på en kostnadsbevisst måte. Prosjekteieren er den viktigste beslutningstakeren, og utformer og utnevner resten av prosjektledelsesteamet, inkludert de andre medlemmene i prosjektstyret og prosjektlederteamet (prosjektleder, teamleder(e)/delprosjektleder(e), prosjektsikring og prosjektstøtte). Personen må balansere kravene til kunden, brukerne og leverandøren, og er ansvarlig for prosjektbegrunnelsen (*business case*) gjennom hele prosjektet. Vedkommende fungerer som gevinstansvarlig eller delegerer dette ansvaret, som ofte er sammenfallende med prosjekteier eller seniorbruker.

Se også
-------

* PRINCE2

Referanser
----------

1. 1 2  «Prosjekteier». *PRINCE2 wiki*. Besøkt 17. november 2021.
2. ↑  «Definerte roller og ansvar | Digitaliseringsdirektoratet». *www.prosjektveiviseren.no*. Arkivert fra originalen 19. november 2021. Besøkt 19. november 2021.
3. ↑  «Definerte roller og ansvar | Digitaliseringsdirektoratet». *www.prosjektveiviseren.no*. Arkivert fra originalen 19. november 2021. Besøkt 19. november 2021.
En konsertsiter
Forskjellige kinesiske strengeinstrumenter.
En **kordofon** er ethvert musikkinstrument som lager lyd først og fremst ved hjelp av en vibrerende streng eller strenger oppspent mellom to punkter. Det er en av de fire hovedinndelingene av instrumenter i det originale Hornbostel-Sachs-systemet for klassifisering av musikkinstrumenter.

Det som de fleste vil kalle strengeinstrumenter er klassifisert som kordofoner, for eksempel fioliner, gitarer, lyrer og harper. Begrepet omfatter imidlertid også instrumenter som mange fra vestlige land ville nøle med å kalle strengeinstrumenter, slik som noen typer spilledåser og pianoet (som selv om det ofte blir kalt et strengeinstrument, også kalles et tangentinstrument og et perkusjonsinstrument).

Hornbostel-Sachs deler kordofoner inn i to hovedgrupper: instrumenter uten en resonator som er en integrert del av instrumentet (som har klassifiseringsnummeret 31), og instrumenter med en slik resonator (som har klassifiseringsnummer 32). De fleste vestlige instrumenter kommer i den andre gruppen, men pianet og cembaloen kommer i den første gruppen. Hornbostel og Sachs' kriterium for å avgjøre hvilken undergruppe instrumentet faller inn i er om resonatoren kan tas bort uten å ødelegge instrumentet, og da er det klassifisert med nummer 31. Tanken om at pianoets kasse, som fungerer som en slags resonator, kan fjernes uten å ødelegge instrumentet, kan virke merkelig, med dersom verket og strengene ble tatt ut av boksen sin, ville man stadig kunne spille på det. Dette er ikke tilfelle med en fiolin, fordi strengen passerer over en bru som er lokalisert på resonnansboksen, slik at fjerning av resonatoren her ville bety at strengene ble slakke.

Klassifisering
--------------

Hornbostel-Sachs system for klassifisering av musikkinstrumenter deler inn kordofoner i følgende klasser, avhengig av hvordan instrumentet er oppbygd:

* 31: instrumentet består kun av en strengeholder, eventuelt med en resonator som kan avmonteres (siterinstrumenter, som piano og siter)
* 32: strengeholder og resonator er én fast enhet (som lutter og harper)
* 33: ved å klimpre en streng festet til et trommeskinn (vanlig i indiske trommer, var opprinnelig regnet som membranofon klasse 22, men har blitt flyttet til kordofon)

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  «Revision of the Hornbostel-Sachs Classification of Musical Instruments by the MIMO Consortium» (PDF) **(engelsk)**. Musical Instrument Museums Online. 8. juli 2011. s. 12–16. Besøkt 19. november 2015.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|   | **Hornbostel-Sachs system for klassifisering av musikkinstrumenter** |   |
| Idiofon | Membranofon | Kordofon | Aerofon | Elektrofon
Liste over musikkinstrumenter etter Hornbostel-Sachs-nummer |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica
 |
**Prosjektleder** er betegnelsen på den som utfører den løpende daglige ledelsen av et prosjekt på vegne av prosjekteieren. Betegnelsen er vanlig brukt bl.a. i bygge- og anleggsprosjekter, hvor prosjektlederen er den som tar beslutninger på byggherrens vegne. Oppdraget som prosjektleder er basert på en særskilt avtale med prosjekteier. 

Prosjektlederen skal normalt representere prosjekteieren og opptre på dennes vegne overfor de andre aktørene i prosjektet, så som prosjekterende og utførende. Oppdraget som prosjektleder omfatter vanligvis å ta beslutninger om planlegging og gjennomføring, i den grad prosjekteier ikke selv har forbeholdt seg å ta beslutningene. 

Avtaler om prosjektledelse bestemmer ofte at prosjektleder skal (1) planlegge, organisere, styre og kontrollere den totale prosess, og herunder (2) utføre eller besørge utført de funksjoner prosjekteier står ansvarlig for, og som ikke entydig påligger prosjekteier eller en av de øvrige prosjektmedarbeiderne.

Dette omfatter bl.a. ytelser innen programutredning, organisasjonsopplegg, styrings- og koordineringsopplegg, framdriftsplanlegging og -styring, finansieringsopplegg, regnskapsførsel med revisjon, ivaretakelse av forhold til andre som er berørt av prosjektet og til offentlige myndigheter.

Utover disse punktene kan avtalen også presisere at prosjektlederens ytelser omfatter å utarbeide skriftlig materiale som plandokumenter, rapporter, møtereferater, fullstendig prosjektadministrativ håndbok ( såkalt "PA-bok") og annet. Derimot er tegning, beregning og beskrivelse ikke prosjektledelse, men prosjektering. 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND **·** GND
 |
***Lady Godiva*** er en tysk stumfilm fra 1921, regissert av Hubert Moest.

Handling
--------

Leofric, en grusom britisk jarl, truer med å myrde faren til den attraktive Lady Godiva (spilt av Hedda Vernon) med mindre hun går med på å gifte seg med ham. Resten av innbyggerne i området ber Godiva om å gripe inn overfor ektemannen hennes etter at han har truet med å brenne ned alle hjemmene deres. Hun lykkes, men bare under forutsetning av at hun rir uten klær på en hvit hest gjennom hele byen.

Kort tid senere kollapser imidlertid jarlens palass, og alle som befant seg der inne blir drept i kollapsen. Lady Godiva, som hadde blitt advart på forhånd av en hoffnarr, og klarer derfor å komme seg unna før katastrofen inntreffer. Hun blir deretter gjenforent med sin store kjærlighet, en arkitekt.

Skuespillere
------------

* Ernst Deutsch
* Wilhelm Diegelmann
* Hedwig Pauly-Winterstein
* Hedda Vernon
* Eduard von Winterstein
* Gertrude Welcker
* Toni Zimmerer

Referanser
----------

1. ↑  «Lady Godiva (1921)» **(engelsk)**. Besøkt 26. mai 2023.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Lady Godiva* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Lady Godiva* på AllMovie Rediger på Wikidata
Bahía Blancas beliggenhet i Argentina
**Bahía Blanca** er en by øst i Argentina. Den hadde cirka 300 000 innbyggere i 2010.[] Byen ligger i provinsen Buenos Aires, på landets atlanterhavskyst. Den er en viktig havneby. Navnet betyr «hvit bukt» og kommer av fargen på saltet som dekket markene rundt stranden.

Historie
--------

Bukta ble oppdaget av Ferdinand Magellan da han på sin første jordomseiling i 1520 søkte etter en kanal som kunne forbinde Atlanterhavet med Stillehavet.[] Byen ble grunnlagt som en festning 11. april 1828 for å beskytte kysten mot den brasilianske flåten og for å beskytte nybyggerne og deres buskap mot angrep fra urfolket.[] Etter at det ble bygget nesten 600 km jernbane mellom Bahía Blanca og Buenos Aires i 1885 ble byen et viktig kommersielt knutepunkt.

Næringsliv
----------

Som havneby har Bahía Blanca en viktig funksjon i Argentina.[] Den har en naturlig dyp havn og er blitt eksportby for korn og ull, frukt, solsikkeolje, soyaolje og kjemikalier. Byen har to universiteter, Facultad Regional Bahía Blanca Universidad Tecnológica Nacional og Universidad Nacional del Sur. Som havneby har den også en rekke konsulater. Norge har honorær konsul i byen.

Kjente personer
---------------

* César Milstein - nobelprisvinner

Sport og idrett
* Alfio Basile - fotballspiller og landslagstrener
* Daniel Bertoni - fotballspiller
* Emanuel Ginóbili - basketballspiller
* Rodrigo Palacio - fotballspiller

Galleri
-------

* Utsikt over Bahía BlancaUtsikt over Bahía Blanca
* Monument over Bernardino RivadaviaMonument over Bernardino Rivadavia
* Parti fra havnaParti fra havna
* Banco nación-bygningenBanco nación-bygningen
* KatedralenKatedralen
* TeateretTeateret

Eksterne lenker
---------------

*Artikkelen har ingen egenskaper for offisielle lenker i Wikidata*


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Encyclopædia Universalis **·** VIAF **·** LCCN **·** SUDOC **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |


1. ↑   *Folketellingen 2010 i Argentina*, Wikidata Q5760473
***Lady Marions sommerflirt*** er en kort svensk stumfilmkomedie fra 1913 i regi av Victor Sjöström. Manuset ble skrevet av Algot Sandberg.

Da filmen ble vist på kinoen Odéon i Stockholm ble den ledsaget av musikk arrangert av John Svensson, som også ledet orkesteret.

Verken filmen eller manuskriptet er bevart. Det finnes ingen opplysninger om den skulle ha blitt solgt utenlands.

Innspillingsfakta
-----------------

Filmen ble spilt inn juli – august 1912 i Svenska Biografteaterns studio på Lidingö. Utendørsscenene ble tatt ved ett ikke-definert slott, muligens Tyresö.

Handling
--------

Lord Handsome reiser inkognito for å lete etter en kvinne som elsker ham mer enn hans penger. Han kommer til et beryktet spøkelsesslott hvor den vakre Lady Marianne bor. Hun har nettopp invitert til en fest. Lady Marianne forkynner på festen at hun vil gi sin hånd til den som får bukt med spøkelset.

Den første som forsøker er grev Pärzon, som er kjent for sitt mot, men også for sine dårlige forretninger. Han bestemmer seg for å overnatte i spøkelsesrommet, men fylt av skrekk ruser han snart derifra. Lord Handsome vil nå forsøke lykken og avslører raskt at spøkelset er Lady Mariannes hovmester, som har agert spøkelse på oppdrag av henne.

Gjestene drar. Den eneste som blir igjen, er Lord Handsome. Han fant sin lykke i Lady Marianne.

Rolleliste
----------

* Hilda Borgström – Lady Marion
* Richard Lund – Lord Handsome
* Axel Ringvall – Axel Pärzon, greve
* Victor Lundberg – Viktor, hovmester
* John Ekman
* Bergliot Husberg
* Eric Lindholm
* Algot Sandberg
* Olof Sandborg
* Carl-Ivar Ytterman

Anmeldelser
-----------

I *Nya Dagligt Allehanda* skrev en anonym anmelder dette: *«Et lystspill med favorittene Axel Ringvall, Victor Lundberg og Hilda Borgström i hovedrollene. Dette er jo aldeles uimotståelige fristelser»*. *Svenska Dagbladets* anmelder konstaterte at *«Den trioen ser man alltid med glede»*. Anmelderen i *Sydsvenska Dagbladet Snällposten* skrev *«Naturligvis kommer hele Malmö til å se den og at valuta fås for entréavgiften er sikkert»*.

Kilder
------

* *Lady Marions sommarflirt* i Svensk Filmdatabas

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Lady Marions sommarflirt* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Lady Marions sommarflirt* hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (sv) *Lady Marions sommarflirt* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata
***Dagbladet Arbejderen*** er Danmarks eneste sosialistiske dagsavis. Utgiver er Kommunistisk Parti. Fram til mai 2019 kom avisen i papirversjon, deretter har den fungert som nettavis, supplert av et trykt magasin 4 - 6 ganger årlig.

Avisen har som mål å være samlende organ for det den betegner som den progressive og aktive delen av den danske arbeiderbevegelsen – samt EU-motstandere, fredsaktivister og miljøforkjempere. Avisen uttrykker i sine ledere og andre artikler Kommunistisk Partis politik.

*Dagbladet Arbejderen* ble grunnlagt av KSML (Kommunistisk sammenslutning Marxister og Leninister) i 1978 som *Arbejderen*. Til å begynne med kom avisen ut månedlig. Etter stiftelsen av Danmarks Kommunistiske Parti Marxister-Leninister (DKP/ML) i 1978–1979 ble avisen dette partiets hovedorgan. DKP/ML videreutviklet avisen, og fra september 1982 var den dagsavis. Fra 2006 ble flere kommunistiske partier samlet under navnet Kommunistisk Parti, som derfor er nåværende utgiver. Det har umiddelbart ikke endret dens redaksjonelle linje.

Papiravisen hadde et opplag på ca. 2000 eksemplarer.

Referanser
----------

1. ↑  Om Arbejderen på avisens egne nettsider (Besøkt 4. oktober 2021)

Eksterne lenker
---------------

* (da) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* (da) Dagbladet Arbejderen på Twitter Rediger på Wikidata

Portal: Danmark
**Dulwich Picture Gallery** er et kunstgalleri i Dulwich, sør i London. Galleriet åpnet i 1817 og er eldste offentlige kunstgalleri i England. Bygningen ble utformet av arkitekten John Soane som brukte en nyskapende belysningsteknikk. Bygningen var verdens første utformet spesielt for offentlig utstilling av kunst. I 1994 ble galleriet en uavhengig stiftelse uten offentlig støtte. I galleriet inngår kunst kjøpt av grunnleggerne og andre givere, og har en stor samling eldre malerkunst (fra før 1800) særlig fransk, italiensk og spansk barokk samt britiske portretter fra Tudor-tiden til 1800-tallet. Galleriet har verk av blant annet Rembrandt, Gainsborough og Canaletto.

I 2016 ble den første store utenlandspresentasjonen av Nikolai Astrups kunst holdt i Dulwich Picture Gallery.

Referanser
----------

1. ↑  «Art appreciation with Jonathan Jones: A morning at Dulwich Picture Gallery». *the Guardian*. 17. juni 2016. Besøkt 22. juni 2016.
2. ↑  «Kids visit virtual reality picture gallery - BBC News». *BBC News* **(engelsk)**. 26. november 2015. Besøkt 22. juni 2016.
3. ↑  «Bruker 30 millioner på å lansere Nikolai Astrup internasjonalt». *Aftenposten*. 26. februar 2016. Besøkt 22. juni 2016.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** ULAN **·** NLA **·** CiNii
 |
**Katolikos av India** er overhodet for den syrisk-ortodokse kirke av Malankara og samtidig biskopen av nesthøyest rang i den syrisk-ortodokse kirke, bare underordnet patriarken av Antiokia. Den nåværende (og første) innehaveren av tittelen er Baselios Thomas I (siden 2002).

Katolikos av India har sitt sete i Kothamangalam og er samtidig metropolitt og erkebiskop over alle syrisk-ortodokse biskoper i India. Han deltar også ofte i seremonier som gjelder den syrisk-ortodokse kirke i sin helhet. En ny katolikos blir *valgt* av de syrisk-ortodokse biskopene i India, men *ordinert* av patriarken. Motsatt er det en katolikos' privileg å ordinere nye patriarker.

Tittelens historie
------------------

Katolikos-tittelen går tilbake på den assyriske biskopen av Selevkia-Ktesifon, som fra 300-tallet ble omtalt som *Østens katolikos*. Den syrisk-ortodokse kirke videreførte tittelen inntil 1860. Den malankarisk-ortodoks-syriske kirke gjeninnførte tittelen i 1912 og løste seg dermed fra den syrisk-ortodokse kirke, som ikke anerkjente tittelens nye innehavere som rettmessige etterfølgere. Den syrisk-ortodokse kirkens synode gjeninnførte tittelen i 1964, i en periode da de to kirkene var gjenforent (1958–1975). Også etter det endelige bruddet mellom kirkene i 1975 ble tittelen videreført, men endret til *katolikos av India* i 2002.

Liste over den syrisk-ortodokse kirke av Malankaras overhoder
-------------------------------------------------------------

### Metropolitt av Malankara

* Mar Thoma I (1653–1670) (syrisk-ortodoks fra 1665)
* Mar Thoma II (1670–1686)
* Mar Thoma III (1686–1688)
* Mar Thoma IV (1688–1728)
* Mar Thoma V (1728–1765)
* Mar Thoma VI (Dionysios I; 1765–1808)
* Mar Thoma VII (1808–1809)
* Mar Thoma VIII (1809–1816)
* Mar Thoma IX (1816)
* Mar Dionysios II (Thoma X; 1816)
* Mar Dionysios III (Thoma XI; 1817–1825)
* Mar Dionysios IV (Thoma XII; 1825–1855)
* Mathews Mar Athanasius (Thoma XIII; 1855–1864; ekskommunisert, fortsatte som Mar Thoma-kirkens metropolitt)

Sedisvakans (1864–1876)

* Mar Dionysios V (1876–1909)
* Mar Dionysios VI (1909–1911; ekskommunisert, fortsatte som malankarisk-ortodoks-syrisk metropolitt)
* Mar Kurillos Paulose (1911–1917)
* St. Athanasius Paulose (1918–1953)

Sedisvakans (1953–1957)

* Abraham Mar Clemis (1957–1958)
* Mar Baselios Geevarghese II(1958–1964)

### Østens katolikos og metropolitt av Malankara

* Mar Baselios Augen I (1964-1975; ekskommunisert, fortsatte som malankarisk-ortodoks-syrisk katolikos)
* Mar Baselios Paulose II (1975–1996)

Sedisvakans (1996–2002)

### Katolikos av India

* Mar Baselios Thomas I (2002-d.d.)

Eksterne lenker
---------------

* Liste over den syrisk-ortodokse kirke av Malankaras overhoder Arkivert 2. mai 2014 hos Wayback Machine.
Pomda i Baxoi
Baxoi (rosa) i Chamdo

**Baxoi** (tibetansk: དཔའ་ཤོད་རྫོང་ , wylie: *dpa’ shod rdzong*; kinesisk: 八宿县; pinyin: *Bāsù Xiàn*) er et fylke i prefekturet Qamdo i den autonome region Tibet i Folkerepublikken Kina.

Befolkningen var på 35 273 innbyggere i 1999.

Fylket ligger langs elven Nus (Salweens) øvre løp.

Det buddhistiske Pomdaklosteret ligger i Baxoi fylke.

Administrative enheter
----------------------

**Storkommuner:**

* Baima 白玛镇, Rewu 然乌镇, Bangda 帮达镇, Tongka 同卡镇;

**Kommuner:**

* Lingka 林卡乡, Gyari 夏里乡, Yongba 拥巴乡, Wa 瓦乡, Jida 吉达乡, Kawabaiqing 卡瓦白庆乡, Jizhong 吉中乡, Yiqing 益庆乡, Lage 拉根乡, Guoqing 郭庆乡.

Samferdsel
----------

Kinas riksvei 318, en av Folkerepublikken Kinas lengste hovedveier, løper gjennom området. Den begynner i Shanghai og fører blant annet innom Wuhan og Chengdu på sin vei inn i Tibet og Lhasa og helt frem til en kinesisk grenseovergang mot Nepal i Zhangmu.

Referanser
----------

1. ↑  National Population Statistics Materials by County and City – 1999 Period, *i* China County & City Population 1999, Harvard China Historical GIS

Bibliografi
-----------

* Andreas Gruschke: *The Cultural Monuments of Tibet’s Outer Provinces: Kham – Volume 1. The Xizang Part of Kham (TAR)*, White Lotus Press, Bangkok 2004. ISBN 974-480-049-6
* Tsering Shakya: *The Dragon in the Land of Snows. A History of Modern Tibet Since 1947*, London 1999, ISBN 0-14-019615-3
Shanxi-provinsen i Kina, her rammet hungersnøden hardest.
**Den nordkinesiske hungersnød 1876–1879** var en hungersnød rammet Kina i seste tredjedel av Qing-dynastiet. I Kina er katastrofen kjent som *den utrolige hungersnød i dingwu-året* (*Dīngwù qíhuāng* 丁戊奇荒).

Nord-Kina ble i 1875 rammet av en kraftig tørke påvirket av El Niño, som også førte til tørke i India, det sørlige Afrika og det nordøstre Brasil. Provinsene Shaanxi, Shanxi, Zhili, Henan og Shandong ble rammet av den påfølgende hungersnøden, som anslagsvis krevde mellom 9 og 13 millioner menneskeliv. Utover den årslange tørken ble situasjonen negativt påvirket av den svekkede myndighetsutøvelse i senere deler av Qing-dynastiets tid.

Verst rammet ble Shanxi-provinsen, som mistet 5,5 millioner eller en tredjedel av sin befolkning under hungersnøden. I noen fylker omkom 80 prosent av befolkningen. Shanxi hadde bare noen tiår tidligere vært en rik provins som nøt godt av karavanehandelen med Russland, og som hadde en betydelig salt- og gruveindustri, noe som førte til at provinsen importerte en stor del av sine levemidler fra omkringliggende provinser. På grunn av den ødeleggelse som fulgte i Taipingopprørets kjølvann ble mange av de tradisjonelle transportledene ødelagt, noe som vanskeliggjorde hjelpearbeidet.

Sultkatastrofen fikk stor internasjonal oppmerksomhet og utenlandske filantroper i Shanghai grunnla en *Committee of the China Famine Relief Fund* for å prøve å organisere det internasjonale hjelpearbeidet.

Referanser
----------

1. ↑  HAO Zhixin, ZHENG Jingyun (2008). «Precipitation cycles in the middle and lower reaches of the Yellow River (1736−2000)» (PDF). Science in China Press Springer-Verlag. Arkivert fra originalen (pdf) 10. mars 2012. Besøkt 18. september 2012.

Litteratur
----------

* Edgerton-Tarpley: *Tears from Iron: Cultural Responses to Famine in Nineteenth-Century China* Berkeley: University of California Press, 2008.

Eksterne lenker
---------------

* Essay av Kathryn Edgerton-Tarpley
* *The Famine in China: Illustrations by a Native Artist with a Translation of the Chinese Text by Rev. Jas. Legge* (London, 1878).
Russisk frimerke som avbilder andejakt.
**Andejakt** er jakt på ender, gjess og andre andefugler. 

Mange typer ender og gjess har samme habitat, overlappende eller identiske jakttider, og kan jaktes på med de samme metodene. Andejakt kan bedrives på åkre hvor de beiter, eller ved våtmarksområder og langs kysten. Normalt jaktes det på villfugl, men oppdrettsfugl brukes også.

For andejakt brukes oftest haglgevær. Det må brukes nokså grove hagl, typisk US 3-6 for stålhagl og 5-6 for vismut.

Ender har veldig godt syn, så det er viktig med god kamuflasje. Ved sivjakt brukes en hund som driver endene ut fra skjulestedet. Ved lokkejakt brukes lokkeender for å lokke til seg endene. 

Etter treff brukes vanligvis en såkalt fuglehund for å hente byttet.

Regulering av andejakt i Norge
------------------------------

Jaktsesongen for andefugler i Norge er regulert av Miljødirektoratet og strekker seg fra august/september til november/desember med eksakte datoer basert på område og art. Ved spesifikke vann og vassdrag i Kautokeino er det også en kort og strengt regulert jaktsesong på inntil ti dager i perioden 15. mai til 10. juni, for å ta vare på en gammel samisk jakttradisjon.

Referanser
----------

1. ↑  «Andejakt provoserer». *www.dn.no*. Besøkt 5. juni 2016.
2. ↑  «NJFFs guide til hagleammunisjon 2008» (PDF). *www.njff.no*. Arkivert fra originalen (PDF) 1. juli 2016. Besøkt 5. juni 2016.
3. ↑  «Forskrift om jakt- og fangsttider samt sanking av egg og dun for jaktsesongene fra og med 1. april 2012 til og med 31. mars 2017 - Lovdata». *lovdata.no*. Besøkt 5. juni 2016.
4. ↑  NRK. «Her får de lov å jakte om våren». *NRK*. Besøkt 5. juni 2016.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |