recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Republikken Kasakhstans visepresident** var det nest høyeste politiske embetet i landet etter presidenten. President Nursultan Nazarbajev utstedte 22. februar 1996 et dekret hvor han fjernet Asanbajev fra sin stilling.

Fungerende president
--------------------

Ifølge artikkel 48 i Kasakhstans forfatning av 1995 er suksesjonsrekkefølgen som følger:

Dersom Kazakhstans president fritas for/avskjediges fra sitt embete eller dør, skal dennes fullmakter overføres til Senatets formann for resten av embetstiden. Dersom Senatets formann er ute av stand til å overta presidentens fullmakter, skal disse overføres til Majlis’ formann. Dersom denne er ute av stand til å overta presidentens fullmakter, skal disse overføres til statsministeren.

En fungerende president har ingen rett til å initiere endringer og tillegg til Republikken Kazakhstans forfatning.

Embetsinnehavere
----------------

      Qazaqstan Kommunistık Partiasy (QKP)
      Uavhengig

| Navn(født–død) | Embetstid | Parti | President |
| --- | --- | --- | --- |
| Den kasakhiske sosialistiske sovjetrepublikks visepresident |
|  | **Sergej Teresjtsjenko**(1951–) | 24. april 1990–13. mai 1990 | QKP | **Nazarbajev** |
|  | **Jerik Asanbajev**(1936–2004) | 16. oktober 1991–10. desember 1991 | Uavhengig |
| Republikken Kazakhstans visepresident |
|  | **Jerik Asanbajev** (1936–2004) | 10. desember 1991–22. februar 1996 | Uavhengig | **Nazarbajev** |

Fotnoter
--------

**Type nummerering**
1. ↑  Kazakhstan ble uavhengig 16. desember 1991.

Eksterne lenker
---------------

* 

|  |  |
| --- | --- |
| Wikisource | (en) The Constitution of the Republic of Kazakhstan – originaltekster fra den engelskspråklige Wikikilden |
**Ellenelva** er ei elv i Tromsø og Balsfjord kommuner i Troms og Finnmark. Den er ei sideelv til Lakselva og er 12,8 km lang, med et nedbørfelt på 25,26 km². Middelvannføringen ved munningen er 1,25 m³/s.

Elva har sitt utspring fra et lite vatn et par kilometer sørvest for Imagáisi i den sørlige delen av Lyngsalpan. Den renner derfra mot vest i et stritt løp mellom Ellendaltinden i nord og Langdaltindan i sør. Nede i selve Ellendalen løper den sammen med et annet hovedtilløp, fra nordsiden av Ellendaltinden. Nede i Lakselvdalen snur elva mot nord og renner parallelt med Lakselva et par kilometer, før den løper sammen med hovedelva rundt tre kilometer sør for Lakselvbukt.

Den øvre delen av nedbørfeltet ligger innenfor Lyngsalpan landskapsvernområde.

Elva er utbygd til kraftproduksjon gjennom Ellenelva kraftverk, som utnytter et fall på 176 meter, fra like ved grensa til landskapsvernområdet og ned til Lakselvdalen. Kraftverket ble satt i drift i 2012.

Referanser
----------

1. 1 2  «NVE Atlas». Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 4. mai 2014
2. ↑  «Lyngsalpan». *Naturbase*. Miljødirektoratet. Besøkt 4. mai 2014.

Portal: Tromsø

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Sentralt stedsnavnregister
 |
**Stine Merete Buer** (født 26. mai 1971) er en norsk journalist, programleder, skuespiller og komiker, oppvokst i Rælingen. Hun er blant annet kjent for humorprogrammet *Melonas* på NRK, hvor hun har vært med i programmer helt siden 12-årsalderen.

Utdanning
---------

Buer gikk teaterlinjen ved Romerike folkehøgskole etter at hun var ferdig med videregående skole i 1990. Hun tok deretter grunnfag i fransk og kunsthistorie ved Universitetet i Oslo. Hun har også journalistutdannelse fra Høgskulen i Volda.

NRK
---

Karrieren startet i NRK Fjernsynet i 12-årsalderen. Gjennom tenårene medvirket hun i en rekke programmer for barn og unge, blant annet *4711* med Trond-Viggo Torgersen og Trond Kirkvaag i 1986. I denne perioden var hun også skuespiller ved Chateau Neuf i blant annet *Pippi Langstrømpe* og *The Sound of Music*.

I 1996 tok Stine Buer over Vera Micaelsens programlederrolle i ungdomsprogrammet *Go' elg* på NRK, etter å først ha jobbet i redaksjonen en periode. Sammen med Jan-Erik Larssen ledet hun 65 direktesendinger fram til 1998. Etter suksessen med *Go' Elg* gikk Buer over til ungdomsprogrammet *Smørøyet*. Der hadde hun manus og regi på serien *Søsterens verden* på 16 episoder. Denne serien vant Prix Jeunesse i 2000.

Fra 2000 til 2001 ledet Buer ungdomsprogrammet *Reser* sammen med Stian Barsnes-Simonsen. I 2000 var hun også stuntreporter og programleder i den norske Melodi Grand Prix-finalen. Høsten 2001 laget hun en dokumentar om prinsesse Märtha Louise sammen med Marius Hoel. Programmet ble kalt *Prinsessen på farten* og ble sendt på prinsessens 30-årsdag. 

Høsten 2002 startet suksessen med humorprogrammet *Melonas*, der Buer sammen med Pernille Sørensen og Kristin Skogheim underholder med sketsjer. Første sesong av programmet ble en braksuksess, og dermed kom en ny sesong i 2005. En sketsj fra *Melonas* var nominert til publikumsprisen under Komiprisen 2005.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Stine Buer på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) Stine Buer hos Sceneweb Rediger på Wikidata
* (no) Om Stine Buer hos NRK

  

Portal: Litteratur
**Forneselva** (nordsamisk: *Jiekŋajohka*) er ei elv i Tromsø kommune i Troms. Den har utspring i Lyngsalpan sør for Kjosen, og renner mot nord til den munner ut i Kjosen ved Fornes, 3 km øst for Jøvik. Elva er 10,25 km lang, og har et nedbørfelt på 34,19 km². Middelvannføringen ved munningen er 2,37 m³/s.

Forneselva har to hovedtilløp. Det lengste kommer fra Fornesdalsvatnet øverst i Fornesdalen, mens det andre og mest vannrike kommer fra Fornesbreen. Ved munningen ligger store grusavsetninger, som blir utnyttet i et av fylkets største grustak.

I desember 2010 ble Fjellkraft Forneselva AS gitt konsesjon for utbygging av Forneselva kraftverk. Kraftverket vil utnytte fallet i elva fra kote 118 til kote 2 ved munningen, og vil få en årlig produksjon på 15,5 GWh. Inntaket ligger like utenfor grensa til Lyngsalpan landskapsvernområde.

Referanser
----------

1. ↑  «Forneselva». *Fakta om stedsnavn*. Kartverket. Besøkt 10. september 2017.
2. 1 2  «NVE Atlas». Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 15. april 2014
3. ↑  «Forneselva kraftverk». *nve.no, Konsesjoner*. Norges vassdrags- og energidirektorat. 23. desember 2010. Besøkt 16. april 2014.

Portal: Tromsø

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Sentralt stedsnavnregister
 |
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet.

**Leinster House** er den tidligere residensen til hertugen av Leinster, som siden 1922 har huset Dáil Éireann og siden 1937 Oireachtas, Irlands lovgivende forsamling. Før 1922 holdt Royal Dublin Society til i bygningen. 

Det irske parlamentet, som ble nedlagt i 1801, holdt til på flere forskjellige steder gjennom århundrene. Den høyeste adelsmannen i landet, jarlen av Kildare, hadde et sete i House of Lords, og fra slutten av det 18. århundre var Leinster House hans offisielle Dublinresidens. Huset het først *Cill Dara House*, etter det irske navnet for Kildare. Det ble bygget 1745–1748, i det som dengang var et ufasjonabelt sted, langt fra de andre aristokratiske residensene ved Rutland Square og Mountjoy Square. Senere skulle flere følge etter jarlen, mens områdene nord i byen, der de andre adelsboligene lå, ble forslummet. Da jarlen ble den første hertug av Leinster fikk huset sitt nåværende navn. 

Bygningen var den største og mest storslagne av de aristokratiske residensene i Dublin, som det høvet seg for den høyeste adelsmannen i landet. Da Det hvite hus ble bygget hentet den irske arkitekten inspirasjon fra første og andre etasje samt eksteriøret i Leinster House. 

Kort tid før det gamle parlamentet ble oppløst bodde lord Edward FitzGerald der. Han ble involvert i opprøret i 1798, og døde av sårene han ble påført under arrestasjonen. I 1801 trådte *Act of Union 1800* i kraft, og parlamentet ble oppløst. Ettersom aristokratene ikke lenger trengte å komme til Dublin for å sitte i House of Lords solgte mange residensene dine. Hertugen solgte Leinster House til Royal Dublin Society. Mot slutten av det 19. århundre la de til to fløyer, den ene for å huse National Library of Ireland og den andre National Museum of Ireland. Det var også meningen å kle huset i Portlandstein, men dette ble ikke gjort. 

Gjennom den anglo-irske traktat av 1921 ble det opprettet et nytt parlament. Den provisoriske regjeringen, ledet av W.T. Cosgrave, lette etter et midlertidig møtested for den nye forsamlingen. Man ønsket først å bruke Royal Hospital Kilmainham, men British Army brukte fremdeles bygningen. Ettersom stattholderen skulle holde trontalen i løpet av kort tid måtte man skynde seg, og en forelesningssal knyttet til Leinster House ble leid i desember 1922. 

På grunn av økonomiske begrensninger ble planene om å bruke Royal Hospital Kilmainham lagt vekk i 1924, og i stedet kjøpte man Leinster House. Dette skulle være en midlertidig løsning. Hertugens ballsal ble ominnredet til senatsrom. Det har siden flere ganger blitt lagt planer for flytting av Oireachtas, men forsamlingen har forblitt i Leinster House.

Bygningen har blitt utvidet en rekke ganger, sist i 2000. 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** NKC **·** GeoNames
 |
**Krokelva** (nordsamisk: *Biežavákkejohka*) er ei elv i Tromsø kommune i Troms og Finnmark. Den er 7,2 kilometer lang, og har et nedbørfelt på rundt 16 km². Elva har sitt utspring på nordvestsida av Skarsfjellet, i fjellområdene øst for Tromsdalen og nord for Tromsdalstind. Den renner herfra i nordvestlig retning gjennom Krokdalen, og passerer gjennom flere mindre vatn. Elva er relativt stri over stort sett hele løpet. Den munner ut i Tromsøysundet ved bydelen Kroken.

Den nederste delen av elva renner gjennom Kroken, med bebyggelse på begge sider. Krokdalen og områdene langs elva er et mye brukt friluftsområde. På sørsida av elva ligger Tromsø Alpinpark. Krokelva brukes til vannforsyning, med et inntak på kote 110 og et trykkbasseng like ved elva.

Elva rant tidligere i to separate løp fra ca 100 moh til havet, men det nordligste løpet ble sperret av i forbindelse med utbyggingen av boligfeltene i Kroken rundt 1970. Dette elveløpet munnet ut i Tromsøysundet et par hundre meter nord for den sørlige, gjenværende elvemunningen.

Referanser
----------

1. ↑  «NVE Atlas». Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 10. april 2014
2. 1 2  «Norgeskart». Statens kartverk. Besøkt 10. april 2014.

Portal: Tromsø
Rekvik tatt fra nærheten av Brosmetinden  Foto: Lars Tiede  
Rekvik  Foto: Peter Kaino Jensen 
**Rekvik** er ei lita bygd nordvest på Kvaløya i Tromsø kommune. For å komme til Rekvik må du kjøre til Tromvik og så sørvest over fjellet. Rekvika ligger ved Sessøyfjorden, vis-à-vis Sessøya. Rekvik grunnkrets hadde kun to innbyggere i 2015. men plassen er i 2017 mye brukt av turfolk.

Historie
--------

Gårdsnavnet kommer trolig av uttrykket «rak» i havet, altså vrakgods som driver i land. Både Rekvik og naboplassen Madseng ser ut å ha vært bebodd langt tilbake i tid. Rekvik nevnes først i 1614, så det har nok bodd folk i Rekvik fra begynnelsen av 1600-tallet. Etter det har det, som på mange plasser, bodd folk der i perioder. I 1680, 1702 og 1723 lå gården øde.

Lokalbåten (Dampen) begynte anløpe Rekvik i slutten av 1800-tallet. Den var veldig viktig for bygda. Med den fikk man jo brev, aviser, varer til butikken og annet gods. Båten hadde i en lang periode anløp 2 ganger i uka.

Rundt 1910 var det 5 hus i Rekvik. Dessuten var det nok en del småhus og buer. Det var omgangsskole i Rekvik i gamle dager. Rekvik hørte til Nordøya krets som besto av Håja, Røssholmen, Sessøy og seinere Rekvik. Folkeskoleundervisningen før 1916 foregikk da i private hus, i 2 til 3 uker ad gangen, og man vekslet også mellom undervisningsbygd.

Skolehuset i Rekvik ble ferdig i 1916. Skoleundervisningen var oppdelt sånn at det var småskole i 2-3 uker og så storskole i 2-3 uker.

I gamle dager var det ikke butikk i Rekvik, kun et lite lager dagligvarer som en person i bygda solgte for butikken i Tromvik. I 1922 åpnet den første butikken i Rekvik. Det bodde nok 70-80 personer i Rekvik i 1920-årene.

Rekvik fikk telefon i 1929. Det var også post i bygda. Rundt 1940 var det 7 våningshus i Rekvik. Under krigen var det mange evakuerte fra Nordreisa som bosatte seg i bygda. Innlagt vann eller manuell vannpumpe kom ikke til Rekvik før etter krigsårene i 1945-1946.

Rekvik var kjent for sitt gode uerfiske. Dessverre ble det ikke skikkelig pris på ueren før etter andre verdenskrigen. Det ble startet fiskemottak i krigsårene 1940-1945. Firmaet hette Brødrene Olsen A/S, Rekvik.

Etter krigen kom det en større butikk. Rekvik ble en ganske stor plass med fiskebruk og 2 butikker. I 1948 stiftet folket i Rekvik et kraftlag. De søkte om statsstøtte til å bygge kraftverk. I den tiden var det 8 bolighus med 55 barn og voksne. 1953 ble anlegget innviet.

I 1975 var det så få barn på skolen at den måtte legges ned. Samme år ble veien fra Tromvik til Rekvik tatt i bruk.

Referanser
----------

1. ↑  Rekvik på Norgeskart.no fra Statens kartverk
2. ↑  «Tabell: 04317: Folkemengde, etter grunnkrets». *19024305 Rekvik*. Statistisk sentralbyrå. Besøkt 21. oktober 2015.
3. ↑  *Ersfjordbotn i gamle dager*, historie og fortellinger fra
bygdesamfunnet Ersfjordbotn og bosetningene på yttersida, forfatter Henrik Norrie, 2011

Eksterne lenker
---------------

* Rekvik på panoramio.com

Portal: Tromsø
**Sandselva** er ei elv på Malangshalvøya i Balsfjord og Tromsø kommuner i Troms og Finnmark. Elva er 14,7 km lang (19,3 km regnet fra Kvitfjellelvas utspring), og har et nedbørfelt på 76,39 km². Middelvannføringen ved munningen er 3,67 m³/s.

Elva dannes ved samløpet mellom de to jevnstore elvene Lakselva, som kommer fra Bakkebyskaret, og Kvitfjellelva, som kommer fra områdene vest og sørvest for Middagstinden i Tromsø kommune. Fra samløpet renner elva i en stor bue rundt Fiskefjellet, først mot øst, deretter mot sør, og til slutt mot sørvest. Elva munner ut ved Mortenhals på østsida av Malangen. De største sideelvene er Fjellelva, som drenerer vest- og sørsida av Kvannfjellet, og Krokelva, som har utløp fra Sandsvatnet og drenerer en stor del av Fjellbygda. Begge sideelvene kommer inn fra øst i den nedre del av vassdraget.

Den nederste delen av Sandselva, opp til Sandselvfossen, er lakseførende, i tillegg finnes sjøørret og sjørøye. Det er ørret i hele elva. Våtmarksområdene langs Sandselva har biotoper og habitater som fungerer som rike hekkeområder for en rekke vade- og spurvefuglarter.

Like ved samløpet med Fjellelva ligger den såkalte Fjellbrua, en naturlig steinbru på 150 m² over elveleiet, som er en turistattraksjon i området.

Fylkesvei 294 krysser elva like før munningen.

Referanser
----------

1. 1 2  «NVE Atlas». Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 9. april 2014
2. 1 2  «Norgeskart». Statens kartverk. Besøkt 10. april 2014.
Gravlunden med kapellet ved Nørvasund. Fotografert før 1910
**Nørve kirkegård** er en gravlund sør for Borgundvegen øst på Nørvøya, øst for Ålesund sentrum i Møre og Romsdal. Den ble tatt i bruk i 1903 da de andre kirkegårdene i byen begynte å bli fulle. Kirkegården lå utenfor bygrensen til utvidelsen i 1923. Vest på kirkegården står et gravkapell i form av en liten langkirke med tårn i øst. Det ble brukt som interimkirke etter bybrannen i 1904.

Nord for Borgundveien ligger Nedre og Øvre gravlund samt krematoriet.

Referanser
----------

1. ↑  Harald Grytten (tekst) og Malvin Dalhus (bilder) (1996). *Ålesund kirke. Et landemerke og et budskap*. Aarflots bokh. s. 21. ISBN 82-994087-0-9.
2. ↑  «Våre-gravplassar». *www.kirken-aalesund.no*. Arkivert fra originalen 23. januar 2021. Besøkt 9. juli 2021.

Eksterne lenker
---------------

* Kart over Nørve kirkegård (Allslekt)
* Ålesund kirkelige fellesråd: Våre gravplassar Arkivert 23. januar 2021 hos Wayback Machine.
* Ålesund kirkelige fellesråd: Vedtekter for gravplassene i Ålesund[*død lenke*]
Tjelle gravplass
**Tjelle gravplass** er en gravlund på Tjelle i tidligere Nesset kommune i Møre og Romsdal, fra 2020 en del av Molde kommune. Den ligger på sørvestsiden av fylkesvei 62, nær krysset med Ranvikvegen (fylkesvei 6020).

Da kirken på Rød ble nedlagt og ny kirke oppført i Eidsvåg i 1870-årene, var det meningen at det også skulle bygges et kapell på Tjelle. Det drøyde imidlertid, og selv om tegninger ble godkjent i 1898, ble det i 1903 vedtatt at kapell ikke skulle oppføres.

Rød gravplass betjente vestre del av bygda inntil den ble for liten omkring andre verdenskrig. Kirkedepartementet godkjente i 1949 planer for hjelpekirkegård. Jord ble kjøpt inn i 1953, og i 1957 ble gravplassen tatt i bruk. Innvielse og første jordfesting skjedde den 8. juli. Den første som ble gravlagt, var Olaf K. Gussiås, som hadde ledet byggingen av klokkehuset på gravplassen.

Referanser
----------

1. ↑  Magne Angvik (1978). *Nesset kyrkje 100 år 1878–1978. Jubileumsskrift*. Nesset sogneråd. s. 67–68. ISBN 82-90253-05-2.

Eksterne lenker
---------------

* Molde kirkelige fellesråd: Tjelle gravplass
* Gravsøk i Molde
* Kart over Telle gravplass (Allslekt)
**Matthew Bennett** (født 9. april 1968 i Toronto, Ontario) er en canadisk skuespiller. Han er bl.a. kjent for sin rolle som «Aaron Doral, en Cylon» i science fiction-serien *Battlestar Galactica*.

Bakgrunn
--------

### Familie

Han er gift med skuespillerinnen Brittaney Edgell, som er best kjent for hennes roller i serier som *Highlander*, *Forever Knight* og *Earth: Final Conflict*. Paret bor i Vancouver, men Matthew arbeider også i Toronto.

Skuespillerkarriere
-------------------

### Teater og film

20 år gammel flyttet han til Vancouver for å forsøke en skuespiller-karriere. Han studerte ved en teaterskole i to år, og etter det spilte han i tv-serier som *The X-Files* og *The Commish* og filmer som *A Killer Among Friends*, *Anything for Love* og *Relentless: Mind of a Killer*. 

Matthew er best kjent for sin rolle som "Detective Len Harper" i det canadiske politi-dramaet *Cold Squad*, der han bl.a spiller sammen med Tahmoh Penikett og Michael Hogan (som han senere spilte sammen med i *Battlestar Galactica*). Etter det har han spilt rollen som "Lieutenant James Calley" i serien *Total Recall 2070* og filmen fra 1998 med samme navn. Han har også spilt i flere andre tv-serier som *Stargate SG-1*, *The Peacemakers*, *Da Vinci's Inquest*, *Criminal Minds* og *At the Hotel*.

### Battlestar Galactica

I 2003 ble tv-serien fra 1970-tallet, *Battlestar Galactica* brakt tilbake til live, selv om det i første omgang var i form av en tre timer lang miniserie. Bennett spilte rollen som «Aaron Doral»/«Cylon nr 5». Miniserien ble etter hvert en pilot for den nye science fiction-serien *Battlestar Galactica*, som kom til å vare i fire sesonger. Bennetts rollefigurer dukker opp gjennom alle fire. *Battlestar Galactica* ble filmet for det meste i Vancouver, Canada.

Priser og nominasjoner
----------------------

**Leo Awards**

* 1998 – Nominert – Dramatic Series: Best Supporting Performance by a Male – *Cold Squad*

Utvalgt filmografi
------------------

*Listen under er ikke komplett.*

* 2007 – *M.V.P.*, (tv-serie 6 episoder)
* 2004–2007 – *Battlestar Galactica* (tv-serie)
* 2000–2006 – *Stargate SG-1*, (tv-serie 3 episoder)
* 2004–2005 – *Cold Squad* (tv-serie 41 episoder)
* 2004 – *Andromeda*, (tv-serie 1 episode)
* 2003 – *Battlestar Galactica* (mini-serie)
* 2000–2001 – *Da Vinci's Inquest*, (tv-serie 2 episoder)
* 1999 – *Sirens*, (tv-film)
* 1999 – *Total Recall 2070*, (tv-serie 20 episoder)
* 1997 – *Time to Say Goodbye?*
* 1994 – *The X-Files*, (tv-serie 1 episode)
* 1991 – *Street Justice*, (tv-serie 2 episoder)

Referanser
----------

1. ↑  Internet Movie Database - Bio om Matthew Bennett

Eksterne lenker
---------------

* Matthew Bennett official website
* (en) Matthew Bennett på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (fr) Matthew Bennett på Allociné Rediger på Wikidata

* (en) Matthew Bennett på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) Matthew Bennett hos TV Guide Rediger på Wikidata

* (en) Matthew Bennett hos The Movie Database Rediger på Wikidata
* Matthew Bennett interview

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** LCCN **·** Discogs
 |
**Store Blåmann** (nordsamisk: *Goardilčohkka*) er det høyeste fjellet på øya Kvaløya i Tromsø kommune i Troms og Finnmark. Fjellet har en høyde på 1 044 meter over havet og er en populær destinasjon for klatrere.

Geologisk, består Store Blåmann av granitt som er datert til å være 1700 millioner. 

Fjellet har gitt navn til Idrettslaget Blåmann som ble stiftet på Kvaløya i 1959.

Friluftsliv
-----------

Fjellet er et mål for fjellklatring, og klatreruten Atlantis i nordveggen på fjellet er en av rutene til toppen av fjellet.

Den merka turstien fra Slettneset til Store Blåmann, 2 km i luftlinje øst for fjelltoppen  Foto: Harald Groven 
### Atlantis klatrerute

Fjelltoppene vinterstid sett fra venstre: Styrmannstinden, Hollendaren, Store Blåmann og Orvasstinden.
**Atlantis** er en klatrerute i nordveggen på Store Blåmann. Ruten ble førstebesteget av Sjur Nesheim, Håvard Nesheim og Frode Guldal i juni 1980. Førstebestigerne klatret ruten teknisk, men ruten ble i 1990 friklatret av Per Hustad og Johan Nilsson.

Idrett
------

Løpekonkurransen Tromsø Skyrace startet i 2015 med et løp fra havnivå til toppen av Store Blåmann, en "vertikal kilometer". Vinner det første året var Stian Hovind-Angermund med 35:20 og Emelie Forsberg med 43:41.

Se også
-------

* Liste over skandinaviske fjell med størst primærfaktor

Fotnoter
--------

**Type numrering**
1. ↑  Avstand til Nordre Bentsjordtinden.

Referanser
----------

1. ↑  Store Blåmann på Norgeskart.no fra Statens kartverk
2. ↑  Storveggs-gleder i Norge

Eksterne lenker
---------------

* The Kvaløya Archives
* «Store Blåmann - 1044moh». *peakbook.org*.

Panorama fra Store Blåmann, 2011 Foto: Valugi 

Portal: Tromsø

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Sørbotnelva** er ei elv i Tromsø kommune i Troms og Finnmark. Elva er 15,2 km lang, og har et nedbørfelt på 41,94 km². Middelvannføringen ved munningen er 2,21 m³/s.

Elva har sitt utspring i Steindalen, øst for Sultindan. Den renner først mot nord ned til Andersdalseidet, før den snur mot øst og faller bratt ned mot Lavangsdalen og når dalbunnen på rundt 75 meter over havet. Den renner deretter mot nord i et meanderende løp, avbrutt av to strykpartier, det første ved Skavskogen, like etter samløpet med Mellomdalelva, og det andre fra en til to kilometer før munningen i fjorden. Elva munner ut ved Sørbotn innerst i Ramfjorden. Mellomdalelva, som kommer inn fra øst, er den eneste sideelva av noen størrelse.

Europavei 8 går parallelt med elva gjennom Lavangsdalen, og ved munningen krysses den også av fylkesvei 294.

Referanser
----------

1. 1 2  «NVE Atlas». Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 9. april 2014
2. ↑  «Norgeskart». Statens kartverk. Besøkt 9. april 2014.
**Torvild Sveen** (født 1975) er en norsk lokalpolitiker for Senterpartiet. Han var ordfører i Gjøvik kommune fra 2019 til 2023. Sveen var varaordfører i perioden 2011–2015, og han er på nytt varaordfører fra 2023.

Frem til februar 2012 var Sveen kommunikasjonssjef i Senterpartiet. Han gikk da over i stilling som politisk rådgiver for fylkesrådet i Hedmark. I mai 2014 ble han kommunikasjonsrådgiver i Sykehuset Innlandet HF.

Sveen var etablerer og redaktør av lokalavisa *Dølen* på Vinstra, journalist i avisene *Dagningen* og *Avisa Valdres*. Han var journalist i NRK Hedmark og Oppland, før han ble kanalsjef i *Oppland Arbeiderblad*.

Etter kommunevalget i september 2015 så det ut til at Sveen skulle bli ordfører i Gjøvik, etter at Senterpartiet gikk inn i et samarbeid med Pensjonistpartiet, Fremskrittspartiet, Høyre, Venstre, Miljøpartiet De Grønne og Kristelig Folkeparti. Trygve Slagsvold Vedum kom til Gjøvik og gratulerte Sveen. Dagen etter samarbeidsavtalen var signert, trakk MdG seg fra samarbeidet og søkte samarbeid med Arbeiderpartiet, Sosialistisk Venstreparti og Rødt. Bjørn Iddberg fikk dermed fortsette som ordfører.

Etter kommunevalget i 2019 ble Torvild Sveen valgt til ordfører i Gjøvik kommune. Det skjedde etter at Senterpartiet, Høyre, Venstre, KrF og Frp inngikk et valgteknisk samarbeid, og sørget for at 97 år med Arbeiderparti-styre var over. I 2023 ble Høyre største parti, og Sveen og varaordfører Anne Bjertnæs byttet roller.

Sveen ble oppnevnt av Stortinget som medlem av Kringkastingsrådet i november 2015.

Referanser
----------

1. ↑  «Senterpartiet får politisk rådgiver» Arkivert 1. desember 2017 hos Wayback Machine. på Hedmark fylkeskommunes nettsted 17. januar 2012; besøkt 7. desember 2015.
2. ↑  «Sveen blir ordfører - Korshavn varaordfører». *www.oa.no*. Arkivert fra originalen 27. november 2015. Besøkt 26. november 2015.
3. ↑  «– For glad i livet til å være skuffet». *www.oa.no*. Besøkt 26. november 2015.
4. ↑  «(+) 97 års AP-styre er over: Torvild Sveen er ordfører i Gjøvik. Nå må sparekniven fram». *www.oa.no* **(norsk)**. 17. oktober 2019. Besøkt 10. august 2020.
5. ↑  «Høyre-Annes døtre om ordførerjobben: – Hun har jobbet for det lenge». *Oppland Arbeiderblad*. 12. september 2023. Besøkt 19. oktober 2023.  (Abonnement påkrevet)
6. ↑  «I dag blir Bjertnæs historisk: En sak bekymrer henne mer enn noe annet». *Oppland Arbeiderblad*. 19. oktober 2023. Besøkt 19. oktober 2023.  (Abonnement påkrevet)
Bygningene
Antenne
**Stavanger radio** var en senderstasjon på Ullandhaug ved Stavanger. Stasjonen ble etablert 6. desember 1919 innredet i en stor granittbygning, tegnet av arkitekten Ole Sverre, også kjent for Landbrukshøyskolen på Ås. For bestyrer, Øystein Berre, og funksjonærer var det bygget tjensteboliger. I en mindre 6-kantet bygning var det en transformator. Stasjonen ble også omtalt som «Amerikatelegrafen», i og med at stasjonens formål var fast telegrafsamband til Chatham Cape Cod Boston i Amerika. 

Hver ettermiddag (morgen i USA) ble det sendt 40-50 telegram. I 1921 var trafikken oppe i 100 000 telegram! Stasjonen var også relestasjon for telegramtrafikk fra Finland, Danmark, Sverige og Polen. Ullandhaug var senderen, mens det var et mindre anlegg på Nærland for mottak. Allerede i 1925 ble det bygget ny mottaker på Fornebu utenfor Oslo.

Stasjonen var en gnistsender, trolig en Marconisender, noe som medførte betydelig støy både fra utladninger i antenneanlegget og mekanisk støy fra drivverket, noe som naboene ikke satte sælig pris på. Stasjonen var omfattende og hadde hele 10 master, enkelte opp til 122 m. Stasjonens funksjon ble overført til Jeløy radio ved Moss fra 1930 og gnistsenderen på Ullanhaug avviklet i 1932. En gnistsender gir også betydelig radioteknisk støy og mang en radiooperatør var fornøyd da «Eterhavets skrekk» gikk ut av bruk.

Etter nedleggelsen var det forslag om å benytte bygningsmassen som fengsel og det ble utarbeidet planer for dette. Noe slikt ble imidlertid aldri gjennomført. Senere huset anlegget Stavanger mellombølgesender i tiden 1936-1982. 

I dag er virksomheten videreført av NRK-Rogaland som driver sin lokale virksomhet herfra blant annet med TV-studio innredet i den gamle senderbygningen i 1987.

En vei i området er oppkalt etter telegrafdirektør Heftye.

Det finnes fortsatt mellom 10-20 betongfundamenter etter bardunfestene til radiomastene i Sørmarka-området.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Stavanger radio – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

Norsk Telemuseum: Stavanger Radio Arkivert 6. september 2019 hos Wayback Machine.

Anlegget i Openstreetmap

Mottakerstasjonen på Nærheim

Litt om stasjonen i Boston:
**Sjursøytunnelen** er en 270 meter lang  tunnel i Oslo som tidligere ble brukt som veitunnel. Tunnelen går fra nordøstsiden av rundkjøringen på Kongshavnveien ved Sjursøya og til Mosseveiens nordgående løp. Tunnelen ble anlagt i forbindelse med utbyggingen av havna på Sjursøya. I mange år hadde tunnelen trafikk i begge retninger til og fra Mosseveiens nordgående løp, før den så ble enveiskjørt fra havna til Mosseveien.

I 2015 begynte Jernbaneverket å lage adkomsttunneler fra Sjursøytunnelen, for å kunne bygge tunneler i forbindelse med Follobanen-prosjektet. Tunnelen har f.o.m våren 2016 fått fastmonterte gjerder foran seg, og jernbaneverket uttalte: «Tunnelen er overtatt på permanent basis, og vil bli brukt som nødutgang når Follobanen står ferdig i 2021.»

Referanser
----------

1. ↑  Vegvesenets vegkart
2. ↑  Jbv.no Arkivert 7. mars 2016 hos Wayback Machine. - *Første tunnelsalve avfyrt i Sjursøytunnelen* (06.11.2015)

Portal: Oslo

| * v
* d
* r
Veitunneler i Oslo |
| --- |
| Nåværende | 
* Bjørvika
* Bryn
* Ekeberg
* Festning
* Framnes
* Granfoss
* Gromheta
* Grønlia
* Hammersborg
* Herligheta
* Ljabru
* Løren
* Opera
* Ryen
* Sjølyst
* Smestad
* Storo
* Svartdal
* Tåsen
* Vaterland
* Vålereng
* Økern

 | tunnel |
| Planlegges | 
* *Fossumdiagonalen (Rv 4)*
* *Manglerudprosjektet (E6)*

 |
| Tidligere | 
* Sjursøya

 |
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet. Helt uten kilder. *(10. okt. 2015)*
**Forbedringspotensial:** Denne artikkelen har forbedringspotensial. Mangler som har blitt anført: *artikkel er noe upresis og trenger språkvask - tips er å hente info fra enwiki*
**Cytosol** er den flytende delen av cytoplasmaet der mye av cellens metabolisme foregår. De virker også som intracellulære reseptorer og som del av ribosomet, hvilket iverksetter proteinenes syntese.

Cytosolen er en "suppe" av frittflytende partikler, men er høyst organisert på molekylærnivå. Dersom konsentrasjonen av oppløselige molekyler øker inne i cytosol, vil en osmotisk gradient bygge seg opp mot utsiden av cellen. Vann flyter inn i cellen, og cellens volum øker. For å hindre at cellen sprekker, vil molekylære pumper i plasmamembranen bli aktivert for å motvirke det osmotiske trykket.

Cytosol består for det meste av vann, oppløste ioner, små molekyler og store vannoppløselige molekyler, slik som proteiner. Det inneholder mellom 20% og 30% proteiner.

En normal menneskelig celle har en pH på omtrent 7,0 i cytosol, i kontrast til væsken utenfor cellene som holder en pH på omtrentlig 7,4.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica
 |
**Sjammar** (arabisk: شمّر) eller **shammar** er en av de største stammene i Nejd i Saudi-Arabia, med anslagsvis 800 tusen medlemmer i Irak, Saudi-Arabia, Kuwait og Syria og et ukjent antall i det nordligste Jordan.

Gruppen stammer fra Jemen og vandret derfra nordover. Emiratet Jabal Shammar, med sitt hovedsete i byen Ha'il, ble annektert i 1921 av Abd al-Aziz Ibn Sa'ud og ble dermed del av Saudi-Arabia.

I Irak tilhører nesten halvparten av den arabiske befolkning stammegruppen sjammar, det vil si over 30 prosent. Noen av storfamiliene blant dem har utgjort Iraks sosiale elite, såvel som under osmanene, britene og under Saddam Hussein. Der den tradisjonelle levemåte fremdeles holdes i hevd, regnes sjammarene blant de rikeste og mer konservative folkegrupper. For det meste er de sunnier, men det er også mange sjiitter og en liten kristen minoritet.

Litteratur
----------

* Amer Aladhadh: *A comprehensive history of Shammar*
* Abbas Alazzawi: *The Tribes of Iraq*
* Alfudaily: *The Days of the Arabs before Islam*

Referanser
----------

1. ↑

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | NKC
 |
Burghoff som Radar i serien M\*A\*S\*H. En scene fra 1972.
**Gary Burghoff** (født 24. mai 1943 i Bristol i Connecticut) er en amerikansk filmskuespiller, mest kjent for sin rolle som korporal Walter «Radar» O'Reilly i TV-serien *M\*A\*S\*H* og filmen *M\*A\*S\*H*.

Burghoff har også hatt andre roller, som Charlie Brown i 1967 off-Broadway-musikalen *You're a Good Man, Charlie Brown*. Han ble født med klumpfot og to korte fingre på venstre hånd, men er blitt en mester å skjule dette. I *Charlie Brown* hadde han en baseballhanske på hånden det meste av tiden, mens han i TV-serien *M\*A\*S\*H* brukte en skrivetavle. 

Burghoff var gift med Janet Gayle fra 1971 til 1979; ekteparet fikk ett barn sammen før ekteskapet endte med skilsmisse. I 1991 giftet han seg med Elisabeth Bostrom og fikk to barn med henne. Han flyttet til Paradise, California, der han blant annet spilte inn TV-reklame for lokale leger.

Burghoff har også jobbet som profesjonell jazz-trommeslager, og ledet trioen *The We Three*. Han har også drevet med kunstmaling, fremfor alt med naturbilder.

Se også
-------

* Walter Eugene O'Reilly
* *M\*A\*S\*H (TV-serie)*
* *M\*A\*S\*H (film)*
* *W\*A\*L\*T\*E\*R*

Referanser
----------

1. ↑   Discogs, Discogs artist-ID 1859110, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w6332t2c, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* *Gary Burghoff: Legendary actor and intense painter of wildlife*
* (en) Gary Burghoff på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) Gary Burghoff i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) Gary Burghoff på Scope Rediger på Wikidata

* (fr) Gary Burghoff på Allociné Rediger på Wikidata

* (en) Gary Burghoff på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) Gary Burghoff hos The Movie Database Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni **·** WikiTree **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** Discogs
 |
"**Powell-Doktrinen**" er en journalist-laget terminologi, oppkalt etter general Colin Powell i oppløpet til Gulfkrigen i 1990/91. Det er basert i stor grad på Weinbergerdoktrinen, utarbeidet av Caspar Weinberger, tidligere forsvarsminister og Powells tidligere sjef. Doktrinen understreker USAs nasjonale sikkerhetsinteresser, overveldende slagevner med en vekt på bakkestyrker og omfattende offentlig støtte.

Oppsummering
------------

Powelldoktrinen sier at følgende liste over spørsmål må besvares bekreftende, før en militær aksjon kan iverksettes av USA:

1. Er en vital nasjonal sikkerhetsinteresse truet?
2. Har vi et klart oppnåelig mål?
3. Er risikoen og kostnadene fullt og helt ærlig analysert?
4. Har alle andre ikke-voldelige metoder vært helt gjennomprøvet?
5. Er det en plausibel exit-strategi for å unngå endeløse forviklinger?
6. Har konsekvensene av våre tiltak er blitt grundig vurdert?
7. Er handlingen støttet av det amerikanske folket?
8. Har vi ekte bred internasjonal støtte?

Analyser og kommentarer
-----------------------

Powelldoktrinen har blitt rapportert som en arv fra Korea og Vietnam og "Aldri igjen" vs. "Begrenset krig" - (enten vinne eller ikke starte - versus verdien av begrenset krig) og Weinbergers Seks Tester som er beskrevet i hans 1984 tale "bruk av militær makt". Det har blitt brukt til å sammenligne Vietnam-Krigen, Gulf-Krigen og Irak-Krigen.

Referanser
----------

1. ↑  DuBrin, Doug. «The Powell Doctrine: Background, Application and Critical Analysis». NewsHour Extra. Arkivert fra originalen 16. januar 2013. Besøkt 19. april 2015.
2. ↑  «The Powell Doctrine's Enduring Relevance». 22. juli 2009.
3. ↑  «Weinberger's Six Tests».
4. ↑  DWSUF. «Is Iraq like Vietnam? Lessons learned». Daily Kos. Besøkt 19. april 2015.

Eksterne lenker
---------------

* Artikkel av Colin Powell i Foreign Affairs Vinteren 1992
**Bush-doktrinen** er en betegnelse for et sett retningslinjer for amerikansk utenrikspolitikk, som først ble fremført av USAs president George W. Bush i en tale 1. juni 2002.
Retningslinjene stakk ut kursen for en ny utenriks- og sikkerhetspolitikk, med større vekt lagt på forebyggende militære operasjoner (engelsk: *Preemptive Strikes*), militær overlegenhet og et engasjement i å «spre demokrati, frihet og sikkerhet i alle regioner». Den nye politikken ble formalisert i et dokument med tittelen *The National Security Strategy of the United States of America* 20. september 2002. Bushdoktrinen markerte et skifte fra tidligere amerikansk utenrikspolitikk som hadde lagt vekt på avskrekking av mulige fiender og isolering av konflikter, noe som hadde dominert amerikansk politikk gjennom den kalde krigen og i tiåret mellom Sovjetunionens fall og terrorangrepet 11. september 2001.

Bush-doktrinen var den politiske rammen for invasjonen av Irak i 2003.

Referanser
----------

1. ↑  The National Security Strategy of the United States of America Arkivert 21. november 2006 hos Wayback Machine.

Kilder
------

* Svein Melby (2004). *Bush-revolusjonen i amerikansk utenrikspolitikk*. Oslo: Aschehoug.
**Washington & Jefferson College** er et privat college i Washington, i utkanten av storbyområdet Pittsburgh i delstaten Pennsylvania, USA.

Det ble opprettet av presbyterianske prester i 1781 som hhv Washington College og Jefferson College, og er eldste høyere lærested vest for Allegheny Mountains. I 1865 ble de to skolene tvunget til sammenslåing som følge av synkende studenttall og inntekter under borgerkrigen.

McMillan Hall, 1793
Old Main
Høyskolen regnes for å være et faglig godt valg for lavere grads studier og som forberedelse til videre jus- eller medisin-studier. Også lavere studier i kjemi, biologi, historie og økonomi har god anerkjennelse.

Ved universitetet var det 1 515 studenter og 145 vitenskapelig ansatte i 2006. Samme år var skolepengene US$ 28 080 for alle studenter uavhengig av bosted. Studier gis opp til bachelor-nivå.

Skolen har lange og sterke tradisjoner for politisk aktivisme, og det er egne studentavdelinger for hvert av de to amerikanske partiene. Både Dick Cheney og Bill Clinton har holdt valgmøter ved skolen.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Washington & Jefferson College – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Washington & Jefferson College – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |
I kjernefysisk strategi er **andreslagskapasiteten** til et land den militære kapasiteten som kan overleve førsteslag, altså den første runden atomvåpen som avfyres i en eventuell atomkrig.

Å kunne gjengjelde med atomvåpen, til tross for at en selv har blitt truffet med atomvåpen først (og overbevise en motstander at man fortsatt er levedyktig) er ansett som viktig i kjernefysisk avskrekking. Uten en slik kapasitet, kan motstanderen gjøre forsøk på å prøve å vinne en kjernefysisk krig i et massivt førsteslag mot sin motstanders kjernefysiske styrker.

Teori
-----

Det å ha andreslagsevne er det beste forsvaret mot at en eventuell motstander kan forsøke et kjernefysisk forkjøpsangrep. Gjensidige andreslagsevner vil vanligvis føre til en garantert gjensidig ødeleggelse som forsvarstrategi, selv om den ene siden kan ha et lavere nivå (minimal avskrekkingsrespons).

En Trident II-rakett skutt opp fra en Royal Navy *Vanguard*-type ballistisk missilubåt
Det avgjørende målet med å opprettholde andreslagsevne er å hindre førsteslag fra å ta ut de kjernefysiske arsenalene i et land. På denne måten kan et land gjennomføre en kjernefysisk gjengjeldelse selv etter å ha absorbert et kjernefysisk angrep. USA og andre land har diversifisert sitt kjernefysiske arsenal gjennom den kjernefysiske triaden for å bedre sikre andreslagskapasitet.

Ballistiske missiler fra ubåter (Submarine-launched ballistic missiles SLBM) er den tradisjonelle måten å gjøre dette på, men det er en svært dyr metode for å skape andreslagskapasitet. Man trenger også en pålitelig metode for å identifisere hvem angriperen er, for å ikke hevne seg på feil nasjon.

Land med atomvåpen må gjøre det til deres primære hensikt å overbevise sine potensielle motstandere om at et førsteslag ikke er verdt innsatsen mot et land som har andreslagskapasitet. Slike land har mange ulike lanseringsmekanismer, forberedt på reaksjoner på ulike kjernefysiske angrepsscenaria. Et eksempel er det russiske «Hånden fra graven» eller det såkalte *Perimetr*-systemet.

Referanser
----------

1. ↑  Siracusa 2008, s. 69 harvnb error: no target: CITEREFSiracusa2008 (help)

Litteratur
----------

* Siracusa, Joseph (mars 2008). *Nuclear weapons: a very short introduction* (1 utg.). Oxford University Press. ISBN 9780199229543. doi:10.1093/actrade/9780199229543.001.0001.
* Siracusa, Joseph (March 2008). Nuclear weapons: a very short introduction (Mal:Kjelde bok utg.). doi:10.1093/actrade/9780199229543.001 .0001. |dato= ()Sjekk datoverdiar i |dato= (hjelp)
En **abortpille** er en pille som brukes for å avbryte et svangerskap, og inngår i medikamentell abort. Normalt brukes to piller, en med mifepriston og en med misoprostol. Virkestoffet i mifepriston gjør at livmoren ikke lenger reagerer på kroppens eget graviditetsbevarende hormon, progesteron. Dermed stanser den videre utviklingen av graviditeten.
Alternativer er methotrexate og misoprostol, eller bare misoprostol.

Den som ønsker abort, får time på sykehuset. Der får kvinnen en pille (mifepriston) som de må ta der og da. Kvinnen drar hjem og kommer tilbake til sykehuset etter ett til to døgn, eller hun kan fullføre aborten hjemme dersom forholdene ligger til rette for det.. I neste omgang får kvinnen 4 stikkpiller (misoprostol) som føres inn i skjeden. Disse pillene setter i gang sammentrekninger av livmoren, og etter noen timer får kvinnen en kraftig blødning, og fosteret kommer ut. Hun blir sendt hjem igjen og får time til undersøkelse etter 14 dager, der det blir sjekket at alt er kommet ut.

Behandlingen er litt forskjellig avhengig av hvor lenge svangerskapet har vart.

Kvinneklinikken på Haukeland var det første sykehuset i landet som tok i bruk medikamentell abort i 1998. I 2016 ble 87,6% av alle aborter i Norge utført medikamentelt.

Risiko
------

Denne abortformen gir ikke samme fare for komplikasjoner som et kirurgisk inngrep med narkose. Det er en mulighet for at svangerskapet ikke avsluttes, og det er en fare for at fosteret ikke kommer ut, slik at kirurgisk inngrep likevel blir nødvendig. Infeksjonsfaren øker etter en abort,

Medikamentell abort er risikofylt for kvinner med alvorlig astma, binyrebarksvikt og i situasjoner der man ikke tror pasienten klarer å forstå omfanget og betydningen av behandlingen.

Annet
-----

Abortpille må ikke forveksles med angrepille som er en pille man kan ta kort tid etter et samleie for å forhindre befrukting.

Referanser
----------

1. ↑  Medikamentelt svangerskapsavbrudd
2. 1 2 3  Safe abortion: technical and policy guidance for health systems, WHO
3. ↑  Abortmetoder
4. ↑  80 prosent fornøyd med medikamentell abort
5. ↑  Kraftig nedgang i antall aborter
6. ↑  «Utredning om provosert abort» (PDF). Arkivert fra originalen (PDF) 1. februar 2018. Besøkt 31. januar 2018.

| * v
* d
* r
Helsemessige forbehold |
| --- |
| Helsenotis | Du bør aldri bruke informasjon fra internett, inkludert Wikipedia, som eneste kilde til avgjørelser eller tiltak i helsemessige spørsmål. Ved legemiddelspørsmål bør du rådspørre apotek eller lege, ved helsespørsmål relevant autorisert helsepersonell, og ved dyresykdom bør du rådspørre veterinær. Bruk aldri reseptbelagte legemidler uten etter råd fra lege. Søk råd på apoteket ved bruk av reseptfrie legemidler, kosttilskudd og naturmidler, spesielt om du også bruker reseptbelagte midler. Bruk av flere legemidler samtidig kan gi utilsiktede effekter. |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** LCCN
 |
**Alexis Touably Youlo** (født 17. november 1959 i Béréblo i Elfenbenskysten) er ivoriansk katolsk biskop av Agboville.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Youlo studerte ved *Saint Dominique Savio* gutteseminar i Gagnoa, og fra 1978 til 1981 i *St. Joseph of Mukassa* i Yopougon, og studerte deretter filosofi og katolsk teologi ved *Maria hellige hjerte*-presteseminaret i Anyama til 1987. 

### PRest

dEN 8. august 1987 ble han presteviet i Tabou av erkebiskopen av Gagnoa, Noël Kokora-Tekry. Han fullførte sin utdannelse i 1995 med et filosofiisensiat i Paris og i 2001 med en grad i kanonisk rett i Roma. Fra 1987 til 1990 var han professor ved Saint Dominique Savio *gutteseminar i Gagnoa og deretter professor ved Yopougons seminar til 1992.*

Etter opprettelsen av bispedømmet San Pedro i 1989, hvor han ble inkardinert i 1992, var han først sokneprest ved katedralen der og fra 1997 til 1999 professor i filosofi ved *St. Peter*s mindreseminar i Daloa. Fra 2001 til 2002 var han sogneadministrator for [[St. Andreas *menighet i Sassandra, og fra 2003 til 2006 generalvikar i bispedømmet.*

### Biskop av Agboville

Den 14. oktober 2006 utnevnte pave Benedikt XVI ham den første biskopen av Agboville. Han ble ordinert til biskop den 16. desember 2006 av erkebiskopen av Gagnoa, Barthélémy Djabla; medkonsekratorer var Laurent Akran Mandjo, biskop av Yopougon på Elfenbenskysten, og Boniface Nyema Dalieh, biskop av Cape Palmas i Liberia. Fra 19. juni 2018 til 19. februar 2023 var Youlo også apostolisk administrator for det vakante bispedømmet Yamoussoukro.
**Kåseri** er en ofte ironisk sakprosatekst, nært beslektet med essayet. Ordet kommer av fransk *causer*, som betyr å prate.

Kåseriet var opprinnelig en avissjanger som ble innført på 1800-tallet for å kunne skrive lettfattelig om vanskelige emner. Kåseriet ble raskt en muntlig sjanger, som ble fremført i forsamlinger. I dag fremføres kåserier ofte på radio, men kan også finnes på TV og skriftlig i aviser og tidsskrifter. Det er normalt underholdende, men har en alvorlig undertone. Ofte er forfatteren den samme som fremfører teksten.

Stand-up og talk show har en kåseriliknende tone.

Den som framfører et kåseri, kalles *kåsør*.

Sjangerkjennetegn
-----------------

Kåseriet er først og fremst en muntlig sjanger. Derfor har det korte setninger og klare poeng, og benytter seg av muntlige virkemidler som slang, dialektuttrykk og ufullstendige setninger. Kåsøren kan også bruke virkemidler som stemme og pauser for å skape poenger.

Ironi, humor og satire er virkemidler som kjennetegner kåseriet. Kåsøren kan virke naiv bak ironien, men den er aldri ondsinnet. Derfor vil man finne virkemidler som sarkasme, spydigheter og svart humor i et kåseri. Også språklige bilder, kontraster og gjentakelser er vanlige i kåserier.

Innholdet i kåseriet følger en rød tråd, selv om den kan være løs, men bør ikke ha for store tankesprang til at lytteren ikke kan følge med. Teksten bør ha en viss grad av originalitet og ha uventede poenger.

Et annet viktig poeng med kåseriet er at det er subjektivt, og kåsørens mening skal skinne gjennom. Ironien kan gjerne understreke og overdrive dette. Kåseriet må også ha en viss aktualitet, og temaet burde gjenkjennes av alle i målgruppen, som gjerne kan innbefatte hele folket.

Se også
-------

* Petit

Eksterne lenker
---------------

* Norsk nettskole. «Hva er et kåseri?». Besøkt 25. september 2013.
* Eli Sonja Kolset Vasset. «Norsk stil: kåseri». Besøkt 31. mai 2007.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |