recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Sturgeons magnet med 16 viklinger av bar koppertråd på en lakkert jernstang
**William Sturgeon** (født 22. mai 1783 i Whittington, Lancashire, England, Storbritannia, død 4. desember 1850 i Prestwich, Lancashire, England, Storbritannia) var en britisk fysiker. Han konstruerte i 1824 den første brukbare elektromagneten, men døde fattig.

Liv
---

Sturgeon var sønn av en skomaker i Lancashire. Tretten års gammel ble han skomakerlærling, men vervet seg i Westmorland Militia og var fra 1804 til 1820 ved artilleriet. I sin fritid lærte han seg matematikk, latin, gresk og naturvitenskap. Etter militærtjenesten slo han seg ned i Woolwich som skomaker, der han også eksperimenterte med elektrisitet og laget sine egne instrumenter.

I 1824 ble Sturgeon utnevnt til lektor i eksperimentell naturvitenskap ved Det britiske ostindiske kompanis militære utdannelse i Addiscombe. Han begynte i 1836 med et eget tidsskrift, *Annals of electricity, magnetism, and chemistry*. I 1840 ble han utnevnt til sjef for *Royal Victoria Gallery of Practical Science* i Manchester. Men noen år seinere hadde både Gallery og tidsskriftet opphørt. De siste årene av sitt liv forsørget han seg som timelærer ved ulike utdannelsessteder rundt Manchester. Han fikk et stipend på £200 og 1849 en årlig pensjon på £50, men han døde 1850.

Verk
----

Han utviklet det første elektrodynamiske galvanometeret og den første brukbare elektromagneten (1824).

Referanser
----------

1. 1 2   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w61853wp, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Iwan Rhys Morus (1992). «Forskjellige liv med eksperimenter Michael Faraday og William Sturgeon (Different Experimental Lives Michael Faraday and William Sturgeon)». *History of Science*. 30: 1–28.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Deutsche Biographie **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC
 |
**Audrey Munson**, født 8. juni 1891, død 20. februar 1996, var en amerikansk modell og skuespiller. Hun har vært modell til et stort antall statuer i New York, ifølge forskjellige kilder mellom 15 og 22 stykker.

Hun ble født i Rochester, New York. Hennes foreldre ble skilt da hun var barn og hun flyttet som tenåring med sin mor til New York. Hun ble oppdaget i 15 års alder av fotografen Ralph Draper som presenterte henne for skulptøren Isidore Konti. Etter det ble hun en populær modell for kunstnere i New York. I 1915 ble hun valgt som modell til skulpturer til verdensutstillingen Panama-Pacific International Exposition i San Francisco. Deretter flyttet hun til California og medvirket i fire stumfilmer. I filmen *Inspiration* spiller hun en modell og denne filmen sies av og til å være den første amerikanske ikke-pornografiske film som viste en helt naken kvinne.

Hun flyttet siden tilbake til New York hvor hun i 1919 bodde sammen med sin mor i et hus som var eiet av Dr. Walter Wilkins. Wilkins ble forelsket i Munson og myrdet sin frue i forhåpning om å kunne gifte seg med Munson.[] Munson og hennes mor var ikke hjemme på det tidspunktet, hvorfor hun ikke var innblandet i mordet, men politiet ville avhøre dem. De ble etterlyst, og publisiteten førte til slutten på Munsons karriere.

I 1922 bodde hun igjen med sin mor i sin fødselby i Oswego County i delstaten New York. Den 27. mai det året forsøkte hun ta livet av seg gjennom å sluke kvikksølvcyanid.[] Etter dette kom hun å lide av mental sykdom. I 1931 ble hun innlagt på et mentalsykehus, hvor hun bodde til sin død 1996. 104 år gammel .

Galleri
-------

* I filmen Inspiration, 1915I filmen Inspiration, 1915
* I filmen Purity, 1916I filmen Purity, 1916
* I filmen Heedless Moths, 1921I filmen Heedless Moths, 1921
* Statuen Fountain of the Setting Sun av Adolph Alexander WeinmanStatuen Fountain of the Setting Sun av Adolph Alexander Weinman

Referanser
----------

1. 1 2   Find a Grave, oppført som Audrey Marie Munson, Find a Grave 15080347, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w6d53d3q, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   www.wgpfoundation.org[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   Find a Grave, Find a Grave 15080347, besøkt 26. oktober 2018[Hentet fra Wikidata]
5. ↑  Audrey Munnsønn Arkivert 25. august 2009 hos Wayback Machine.
6. ↑  Justin D. White[*ufullstendig referanse*]
7. ↑  Internet Movie Database[*ufullstendig referanse*]
8. ↑  Saki Knafo[*ufullstendig referanse*]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Audrey Munson på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) Audrey Munson i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (fr) Audrey Munson på Allociné Rediger på Wikidata

* (en) Audrey Munson på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) Audrey Munson hos Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) Audrey Munson hos Internet Broadway Database Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni **·** VIAF **·** GND
 |
**Matic Skube** (født 23. februar 1988) er en slovensk tidligere alpinist.

Han debuterte i verdenscupen i alpint 7. januar 2007, og hans beste verdenscup-plassering er en 12.-plass i slalåm fra Adelboden i 2011.

I 2007 ble han juniorverdensmester i slalåm i østerrikske Flachau der han henviste hjemmefavoritt Marcel Hirscher til sølvplassen.

Skube deltok for Slovenia under Vinter-OL 2010, men fullførte ikke i slalåm som var den eneste øvelsen han deltok i. Han deltok i VM i alpint 2011, 2013 og 2015, og oppnådde sitt beste resultat i 2015 da han ble nr. 20 i slalåmkonkurransen.

Skube la opp som aktiv utøver og har siden vært trener for det polske alpinlandslaget.

Referanser
----------

1. ↑  «"Nisem bil avstrijski 'fan', toda Marcel Hirscher …"». *Siol* **(slovensk)**. 4. september 2019.
2. ↑  «Poljski nepopisani smučarski listi v slovenskih rokah». *Siol* **(slovensk)**. 30. mai 2019.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* (en) Matic Skube – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Matic Skube – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Matic Skube – FIS (alpint) Rediger på Wikidata

* (en) Matic Skube – ski-db.com Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Joseph Yang Yongqiang** (kinesisk: 楊永強 / 杨永强, pinyin: *Yáng Yǒngqiáng*, født 11. april 1970 i fylket Boxing i Shandong i Folkerepublikken Kina) er katolsk koadjutorbiskop av Zhoucun i provinsen Shandong.

Han ble presteviet i 1995 etter prestestudier ved det katolske presteseminaret i Sheshan i Shanghai, og virket så i sjelesorgen i bispedømmet Zhoucun, og underviste ved presteseminaret i Jinan fra 2005. Han ble nominert til kandidat til koadjutor biskop der av biskop Joseph Ma Xuesheng av Zhoucun og dette ble tilstyrket ved enstemmig avstemning lokalt i bispedømmet sent i 2009. Han ble så bispeviet med pavelig approbasjon den 15. november 2010 i en seremoni presidert av biskop John Fang Xingyao av Linyi assistert av biskopene Joseph Li Mingshu av Qingdao, Zhao Fengchang av Liaocheng, Zhang Xianwang av Jinan og hjelpebiskop Joseph Xing Wenzhi av Shanghai (sistnevnte er en slektning). Samtlige var både Vatikan-approberte og anerkjente av den kinesiske regjering.

Biskop Joseph Ma av Zhoucun var innlagt på sykehus og kunne ikke delta. Ordinasjonen fant sted i Jesu Hellige Hjerte-katedralen i Zibo.

Bispedømmet Zhoucun har 13 prester og tre ordenssøstre, og rundt 18.000 katolikker (2010).

Referanser
----------


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Catholic-Hierarchy
 |
En svartskjerm som dukker opp hvis systemet ikke klarer å laste hovedpartisjonssektoren.
En **svartskjerm** er en feilmelding som dukker opp i noen operativsystemer etter en kritisk systemfeil. Feilmeldingen kan være tom hvis systemet ikke klarer å laste den.

Svartskjerm i MS-Dos og Windows
-------------------------------

MS-DOS, Windows 95, Windows 98, Windows 2000, Windows ME, Windows XP, Windows Vista, Windows 7, Windows 8 og Windows 10 viser en svartskjerm hvis operativsystemet ikke klarer å starte opp. Dette skjer vanligvis fordi en eller flere kritiske filer mangler. Dette kan også skje hvis brukeren skrur på filkomprimering på alle filer, og systemet faktisk komprimerer alle filer, siden dette vil komprimere kritiske systemfiler som systemet trenger for å dekomprimere filene. Som oftest må brukeren reinstallere Windows, eventuelt erstatte de kritiske systemfilene som trengs. Siden feilmeldingen som oftest ikke viser hvilke filer som mangler, er dette som oftest ikke praktisk mulig.

Windows 8 erstattet blåskjermen med en svartskjerm i tidlige versjoner.

Referanser
----------

1. ↑  «How To Troubleshoot And Fix Windows Black Screen Issues». *MakeUseOf* **(engelsk)**. Besøkt 7. februar 2017.
2. ↑  «How to fix MBR (remove multiple installations) and install Windows 7 - Tech Support Forum». *www.techsupportforum.com* **(engelsk)**. Besøkt 7. februar 2017.
3. ↑  «Black Screen on Boot». *support.microsoft.com* **(engelsk)**. Besøkt 7. februar 2017.
4. ↑  «Computer stops responding with a black screen when you start Windows XP - Lenovo Support». *support.lenovo.com* **(engelsk)**. Arkivert fra originalen 7. februar 2017. Besøkt 7. februar 2017.
5. ↑  «Windows 8 Switches to Black Screen of Death». *www.themarysue.com* **(engelsk)**. Besøkt 7. februar 2017.
Andel av engelske katolske recusanter i årene 1715–20
**Recusant** er et begrep som ble brukt for å beskrive de som etter reformasjonen i England ikke lot seg innordne i Den engelske kirke. I begynnelsen ble det brukt kun om katolikker, men etterhvert ble det også tatt i bruk om andre dissentere. 

Fra det 16. til det 19. århundre risikerte recusanter å bli utsatt for sanksjoner, både sivilrettslig og strafferettslig. Lovene fantes fra Elizabeth Is til Georg IIIs regjeringstid, men ble ikke alltid håndhevet med samme intensitet. 

Den første loven som omhandlet dissentere ble vedtatt i 1593 under Elizabeth I, under tittelen *An Act for restraining Popish Recusants*. Definisjonen på recusantene var de som «blir dømt for ikke å gå til en kirke, et kapell eller et vanlig bønnested for å høre gudstjenesten, men lar være å gjøre dette i strid med lover og statutter». Ytterligere lover ble vedtatt under Jakob I og Karl I. 

De fleste av lovene ble fjernet av Georg IV, flere av dem allerede mens han var prinsregent. Ikke-katolske dissentere ble unntatt fra lovene noe tidligere. Fra Karl IIs tid sluttet man å kalle dem recusanter, og gikk over til å bruke begrepet *non-conformists* (tilsvarende det norske «dissentere»), Katolikker fikk full toleranse fra 1829, med unntak av at en katolikk ikke kan sitte på tronen eller være gift med den britiske monarken. 

Begrepet brukes i dag om et svært lite antall engelske katolikker som nedstammer direkte fra en av de opprinnelige recusantslekter og hvor båndet til Den katolske kirke aldri har vært brutt. Den mest fremtredende recusantslekten er hertugene av Norfolks slekt, Howard (eller Fitzalan-Howard). Acton-slekten (eller Acton-Dalberg) er også svært kjent. Blant andre slekter finner man Ainscough, Throckmorton, Cary-Elwes eller Elwes, Berkeley (fra Spetchley), Weld, Weld-Blundell (eller Weld Blundell), Ward, Holman, Fitzherbert (fra Swynnerton), Fitzherbert-Brockholes, De Trafford (eller de Trafford), Stourton, Vavasour, Clifford (fra Chudleigh), Bedingfeld, Petre (noen grener), Scarisbrick (noen grener), Talbot, Hornyold, Towneley og Stonor, samt noen grener av slekter med mer vanlige etternavn som Pope, Payne, Wilson, Young, Simpson, Blount, Turner med flere. I Wales er det også noen slekter, blant annet Herbert fra Treowen og Vaughan fra Courtfield; kardinal Herbert Vaughan var fra sistnevnte slekt.

Enkelte andre slekter som lenge var recusanter har siden konvertert til anglikanismen. Dette inkluderer jarlene av Shrewsbury og visegrevene Gage, samt Gifford-slekten fra Chillington.

Det er også noen britiske sedevakantister som benytter begrepet om seg selv. 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
Virar, en av fire byer som er blitt sammenslått til Vasai-Virar
**Vasai-Virar** (marathi: वसई विरार) er en by i den indiske delstaten Maharashtra beliggende vest i India. Byen tilhører disktriket Thane. Delstatens myndigheter har besluttet å slå sammen fire tidligere byer med 53 nærliggende byer og samhold, som tilsammen skal utgjøre den kommunale enheten *Vasai-Virar Municipal Corporation*. En offentliggjørelse om dette gikk ut den 3. juli 2009. Den sammenlagte innbyggertallet for de enheter som nå er Vasai-Virar gikk opp til ca. 700 000 innbyggere hvis man ser på den siste offisielle folketellingen som ble gjennomført i 2001. Man kommer også til å vurdere å inkludere elleve nye byer som tilsammen skal inneholde cirka 35 000 innbyggere i 2001. Byens myndigheter er planlagt å legges til byen Virar som ligger ca. 6 mil nord for Mumbai.

De fire byene som inngår i Vasai-Virar (med innbyggertall fra 2001) er: Nalasopara (184 538), Navghar-Manikpur (116 723), Vasai (49 337) og Virar (118 928). Deretter inngår flere mindre byer og noen urbane områder som, som Gokhivare (20 075), Kopharad (5 276), Sandor (8 336) og Waliv (15 388).

Vasai var i kolonitiden under portugisisk regime og het da Baçaimm, men er også blitt kalt Bassein.

Mange protester har blitt gjort over stiftelsen av byen, da mange i de berørte byene frykter at de kommer til å påvirkes negativt av den økende urbaniseringen i området som er forventet av sammelslåingen. De fleste av byene motsatte seg til ansluttningen til Vasai-Virar ved et møte den 21. september 2006, men sammenslåingen har blitt gjennomført tross dette.

Referanser
----------

1. 1 2  Indian Express, Jul 21, 2009; Vasai-Virar civic body not a good idea, say villagers
2. 1 2  VasaiVirar.com
3. 1 2 3  Census of India

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GeoNames
 |
**Adelaide United Football Club** er en australsk fotballklubb basert i Adelaide i delstaten Sør-Australia. Klubben ble grunnlagt i 2003, og lagets draktfarger er helrød skjorte med gule detaljer, mens bortedraktene er svarte med en gule og røde detaljer på skjorten. Adelaide United spiller for øyeblikket i landets høyeste avdeling A-League, og spiller sine hjemmekamper på Hindmarsh Stadium. Nåværende trener er nederlenderen Rini Coolen.

Adelaide United ble grunnlagt i 2003 som en etterfølger av klubben Adelaide City, som spilte i den daværende serien National Soccer League (NSL). Klubben debuterte i A-League i 2005/06-sesongen, hvor de kun endte på en syvendeplass i serien, men likevel på en respektabel tredjeplass i sluttspillet. De var for øvrig også finalist i sluttspillet under den påfølgende 2006/07-sesongen.

Klubben innehar for øvrig også et kvinnelag, som har etablert seg i den australske proffserien W-League. Adelaide United har hatt flere kjente spillere i sin stall, blant andre brasilianske Romário (2006), Shane Smeltz (2003–2004) og Eugene Galeković (2007–), som alle har deltatt i VM-sluttspill.

Meritter
--------

* **A-League Premiership:**
	+ Andreplass (1): 2006-07

* **A-League Pre-Season Cup:**
	+ Vinner (2): 2006, 2007

* **AFC Champions League:**
	+ Gruppespill (1): 2007
	+ Kvartfinale (1): 2008

* **National Soccer League:**
	+ Finalister (1): 2003-04

Kjente spillere med en fortid i klubben
---------------------------------------

* Australias flagg Eugene Galeković
* New Zealands flagg Shane Smeltz
* Brasils flagg Romário

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Adelaide United FC – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
A-League 2023–24 |
| --- |
|  | Adelaide United **·** Brisbane Roar **·** Central Coast Mariners **·** Macarthur **·** Melbourne City **·** Melbourne Victory **·** Newcastle Jets **·** Perth Glory **·** Sydney FC **·** Wellington Phoenix **·** Western Sydney Wanderers **·** Western United | Australias flagg |
**Recreate** (OSE: RCR (tidligere **R8 Property**) er et norsk børsnotert eiendomsselskap. Selskapet fokuserer på utvikling, eierskap og forvaltning av næringseiendommer i norske byer. Recreate ASA ble opprettet i 2010, hadde 35 ansatte og forvaltet verdier for rundt 2,6 milliarder kroner per 2022.

Recreate ble børsnotert på Euronext Growth Oslo i juni 2021. Største eier per 31. august 2022 var Rising Group AS med 45 prosent av aksjene. Selskapet hadde per februar 2022 eiendommer i Oslo, Bærum, Porsgrunn, Skien, Sandefjord og Tønsberg. Porteføljen består av næringseiendom tilnyttet lager og parkering, samt butikk- og serveringsarealer.

Eiendommer
----------

Kontorbygget Powerhouse Telemark er en bærekraftig bygning som er tegnet av arkitektfirmaet Snøhetta. Curbed Det diamantformede bygget skal ifølge planen i løpet av sin livstid produsere mer energi enn det forbruker. I 2020 ble Powerhouse Telemark kåret av CNN Style som ett av ti bygg på verdensbasis som det ble knyttet størst forventninger til.

Våren 2022 ferdigstilte Recreate det nye hovedkvarteret til Norner – *Polymer Exploration Centre,* et forsknings- og teknologisenter for plastindustrien.

I samarbeid med Bane NOR Eiendom har Recreate bygget hotell, næringsbygg og et felles underjordisk parkeringsanlegg på Kammerherreløkka i Porsgrunn. Arkitektselskapet Lund Hagem Arkitekter står bak tegningene. Komplekset ble ferdigstilt våren 2019.

Referanser
----------

1. ↑  «Annual Report» (PDF). Recreate. s. 6. Besøkt 9. september 2022.
2. ↑  «Recreates kvartalsrapport Q2 2022» (PDF). Recreate ASA. 2022.
3. ↑  «Snøhetta designs "potentially world-changing office building" for Norway». *Dezeen*. 19. januar 2017. Besøkt 21. februar 2017.
4. ↑  Sisson, Patrick (20. januar 2017). «Proposed Norwegian office building will generate more power than it uses». *Curbed*. Arkivert fra originalen 29. januar 2017. Besøkt 21. februar 2017.
5. ↑  «Snøhetta Designs World’s Northernmost Energy Positive Building in Norway». *ArchDaily* **(engelsk)**. 18. januar 2017. Besøkt 21. februar 2017.
6. ↑  «Snøhetta designs "potentially world-changing office building" for small Norwegian town». Dezeen.com. 19. januar 2017.
7. ↑  CNN Style
8. ↑  «Recreate: Portefølje». Arkivert fra originalen 9. september 2022. Besøkt 9. september 2022.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Brønnøysundregistrene
 |
**Profesjonelt kontinentallag** (*UCI Professional Continental Team*) er betegnelsen på sykkellag på nest øverste nivå i landeveissykling, dvs. etter UCI WorldTeam.

Profesjonelle kontinentallag kan delta i alle UCI-ritt på kontinentaltourene. Unntaket er laveste nivå (.2) på UCI Europe Tour der de kun kan delta i ritt i sine hjemland. I tillegg kan de delta i UCI WorldTour-ritt om de får tildelt wildcard av arrangøren.

Laget må ha minst 16 ryttere, maks 28 (+2 neopro). Lønna må være høyere enn minstelønna i landet laget er registrert, og (per 2015) minst € 30 250 (€ 25 300 for neopro).

For å bli registrert som profesjonelt kontinentallag må man gjennom en søknadsprosess hos UCI der man vurderes etter etiske, økonomiske og administrative kriterier.

Profesjonelle kontinentallag deltar i ordningen med biologiske pass.

Se også
-------

* Kontinentallag

Referanser
----------

1. ↑  Rule 2.16.052, UCI Cycling Regulations
2. ↑  Rule 2.16.013, UCI Cycling Regulations

Eksterne lenker
---------------

* UCI Cycling Regulations - Part 2 Road Races Version on 05.02.2015

| * v
* d
* r
UCI ProTeams (2023) |
| --- |
| 
* Bingoal Pauwels Sauces WB
* Bolton Equities Black Spoke Pro Cycling
* Burgos-BH
* Caja Rural-Seguros RGA
* EOLO-Kometa
* Equipo Kern Pharma
* Euskaltel Euskadi
* Green Project Bardiani-CSF Faizanè
* Human Powered Health
* Israel-Premier Tech
* Lotto Dstny
* Q36.5 Pro Cycling Team
* Team Corratec
* Team Flanders-Baloise
* Novo Nordisk
* Team TotalEnergies
* Tudor Pro Cycling Team
* Uno-X Pro Cycling Team

 |
**Fabrizio Dionigi Ruffo**  (født 16. september 1744 i San Lucido ved Napoli i Italia, død 13. desember 1827 i Napoli) var en av den katolske kirkes kardinaler. 

Han ble utnevnt *in pectore* til kardinal i september 1791 av pave Pius VI, publisert i februar 1794, med *Santa Maria in Via Lata* som titulus. Han var legmann, skjønt han senere ble diakonviet.

Han fulgte kong Ferdinand IV av Napoli til hans eksil i Palermo på Sicilia ved proklamasjonen av *République Parthénopéenne*; returnerte til fastlandet i hemmelighet i februar 1799 og oppmuntret opposisjonen mot den franske general Championnets revolusjonshær, og organiserte Pouilles- og Calabria-oppstandene.[] Kardinal Giuseppe Maria Capece Zurlo, erkebiskop av Napoli, prøvde derimot å forhindre en alminnelig oppstand.

Kardinal Ruffo deltok ved konklavet 1799–1800 der han spilte en nøkkelrolle[] ved valget av kardinal Chiaramonti til pave Pius VII.

I 1801 aksepterte han Joseph Bonapartes regjering i Napoli og var en kort stund en av hans ministre. I 1808 kom han til Frankrike og overvar der bryllupet til Napoléon Bonaparte og Maria-Louise av Østerrike og var dermed en av *«de røde kardinaler»* (ikke blant dem som Napoleon nektet bruk av den røde kardinaldrakt).

Kardinal Ruffo deltok også ved konklavet 1823 som valgte Leo XII. Det var han som kronet den nye paven etterpå.

Fra samme slekt stammer kardinalene Tommaso Ruffo (kreert 1703), Antonio Maria Ruffo (1743), Luigi Ruffo Scilla (1801) og Fulco Luigi Ruffo-Scilla (1891).

Referanser
----------

1. 1 2   Social Networks and Archival Context, oppført som Fabrizio Ruffo, SNAC Ark-ID w6dd0pdb, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Catholic-Hierarchy **·** Deutsche Biographie **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
**Joseph Zhao Fengchang** (født 1934 i Kina) er katolsk biskop av Yanggu / bispedømmet Liaocheng i provinsen Shandong i Folkerepublikken Kina.

Liv og virke
------------

### Prest

Han ble ordinert til subdiakon og diakon 2. juli 1985 i Nantangkirken i Beijing. (Subdiakonatet ble avskaffet av pave Paul VI i 1972, men den offisielle kirke i Kina fulgte gammel ordning i enda en lang tid.) Senere samme år ble han presteviet.

Han ble spiritual ved presteseminaret i Jinan i Shandong i 1996.

### Biskop

Fader Joseph Zhao Fengchang ble bispeviet med Pavens approbasjon den 7. mai 2000, som biskop for Yanggu tillike med apostolisk administrator av det apostoliske prefektur Linqing. Fra «den åpne kirke» i Kinas ståsted anses han som biskop av Liaocheng, som er en kombinasjon av Yanggu og Linqing, sammenslått av den «åpne» kirke i Kina den 22. desember 1999.

Bispedømmet Yanggu ble fra 1934 ledet av biskop Thomas Tian Gengshen, som senere ble den første kineser som ble utnevnt til kardinal. I 1943 ble msgr. Thomas Niu Huiqing biskop der. Han dro til Taiwan i 1948 og Yanggu var så uten residerende biskop i over femti år. Biskop Niu ble biskop av Chiayi i Taiwan i 1962 og døde i 1973.

Linqing, et apostolisk prefektur ifølge Pavestolen, har aldri hatt noen biskop. Fader Joseph Li Pingliang, som 24. november 1940 ble prefekt der, døde i fengsel under kulturrevolusjonen. 

Senere var Zhao Fengchang med ved den Roma-approberte bispevielse av biskop Francis Lu Shouwang av Yichang den 30. november 2006.

Episkopalgenealogi
------------------

Hans episkopalgenealogi er:

* Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577)
* Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) \* bispeviet 1566
* Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) \*1586
* Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) \*1604
* Kardinal Ludovico Ludovisi (1595-1632) \*1621
* Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) \*1622
* Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) \*1630
* Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) \*1666
* Pave Benedikt XIII (1649-1730) \*1675
* Pave Benedikt XIV (1675-1758) \*1724
* Pave Klemens XIII (1693-1769) \*1743
* Kardinal Marcantonio Colonna (1724-1793) \*1762
* Kardinal Hyacinthe-Sigismond Gerdil (1718-1802) \*1777
* Kardinal  Giulio Maria della Somaglia (1744-1830) \*1788
* Kardinal Carlo Odescalchi (1785-1841) \*1823
* Kardinal Costantino Patrizi Naro (1798-1876) \*1828
* Kardinal Serafino Vannutelli (1834-1915) \*1869
* Kardinal Domenico Serafini (1852-1918) \*1900
* Kardinal Pietro Fumasoni Biondi (1872-1960) \*1916
* Kardinal Antonio Riberi (1897-1967) \*1934
* Kardinal Ignatius Pi Shushi (1897-1978) \*1949
* Biskop Joseph Zong Huaide (1917-1997) \*1958
* Biskop Ma Xuesheng (1923-2013) \*1988
* Biskop *Joseph Zhao Fengchang* (1934-) \*2000

Referanser
----------

1. ↑  zhaof, lest 20. desember 2021

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Catholic-Hierarchy
 |
**Frank Alesia** (født 4. januar 1944 i Chicago, Illinois, død 27. februar 2011 i California) var en amerikansk skuespiller og regissør. 

Alesia var best kjent for sine filmer fra 1960-tallet, herunder *Riot on Sunset Strip* fra 1967. Alesia flyttet fra Chicago til Los Angeles i 1964. Ifølge avisen The Hollywood Reporter ble Alesia en av de siste aktørene i filmbransjen som arbeidet under studio-systemet, som var synkende på denne tiden[*bør utdypes*]. Alesia regisserte også flere episoder av TV-serien *Captain Kangaroo*, noe som skaffet ham en Daytime Emmy-nominasjon i 1979. 

Alesia sluttet seg også til besetningen rundt TV-serien Laverne & Shirley i 1980 som både manusforfatter og regissør. Alesia forlot senere underholdningsindustrien, og drev deretter med fullblodshester. Frank Alesia døde av naturlige årsaker i sitt eget hjem i Carlsbad, California, den 27. februar 2011, i en alder av 65 år. Alesia etterlot seg sin kone, Sharon, og deres to barn, Dore og Eden Alpert.

Referanser
----------

1. ↑   www.allvoices.com[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Frank Alesia på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) Frank Alesia på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) Frank Alesia hos The Movie Database Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
En oloid-struktur vist ved to 240 graders sirkulære sektorer med et konveks skrog.
**oloid** er et tredimensjonalt buet geometrisk objekt, oppdaget av Paul Schatz i 1929. Objektet er formet av et konveks skrog til en skjelettramme av to sammenkoblede kongruente sirkler i vinkelrette plan, slik at midten av hver sirkel ligger på kanten av annen sirkel. Avstanden mellom sirkelsentrene er lik sirkelenes radius. En tredjedel av hver sirkels omkrets ligger inne i det konvekse skroget.

Overflateareal og volum
-----------------------

Overflaten av en oloid brettet ut i to plan.
Overflatearealet av en oloid er gitt ved:

{\displaystyle \!A=4\pi r^{2}}
presis det samme overflateareal av en sfære med samme radius. I sin lukkede form er volumet

{\displaystyle {\frac {2}{3}}\left(2E\left({\frac {3}{4}}\right)+K\left({\frac {3}{4}}\right)\right)r^{3}},
hvor *K* og *E* er komplette elliptiske integraler av hhv. første og andre grad.
En numerisk beregning gir:

{\displaystyle \!V\approx 3.0524184684r^{3}}

Referanser
----------

1. 1 2  Dirnböck, Hans; Stachel, Hellmuth (1997), «The development of the oloid», *Journal for Geometry and Graphics* **1** (2): 105–118, MR 1622664,  .
2. ↑  Sloane, N. J. A. (ed.). "Sequence A215447". *The On-Line Encyclopedia of Integer Sequences*. OEIS Foundation.

Se også
-------

* Kjeglesnitt.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MathWorld
 |
**Øksfjorden** (nordsamisk *Akšovuotna*) er en fjord i Loppa kommune i Finnmark. Fjorden er 23 km lang. Den har innløp mellom Øksfjordklubben i vest og Ystnesholmen i øst, og går først sørover, deretter østover til Øksfjordbotn.

Tettstedet Øksfjord ligger på østsida like innenfor munningen. Herfra går det ferge over fjorden til Sirineset på andre sida. Det går også ferge ut fjorden og videre til Bergsfjord og Hasvik. Ved Sirineset går også den lille fjordarmen Tverrfjorden vestover. 

Den ytterste halvdelen av Øksfjorden går sørover, men etter å ha passert Arnnes og Bardineset svinger den nitti grader østover. Her går Øksfjordtunnelen langs nordsida av fjorden. Innerst i fjorden ligger Øksfjordbotn. Fylkesvei 882 går langs nord- og østsida av fjorden ut til Øksfjord. Videre ut fjorden går fylkesvei 73, mens fylkesvei 77 går ut langs vestsida fra Sirineset.

Referanser
----------

1. ↑  Øksfjorden på Norgeskart.no fra Statens kartverk

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Fabulat** er et folkloristisk begrep som betyr omtrent det samme som vitnesagn og memorat. I likhet med disse gir fabulatet seg ut for å være etterrettelig og sant. Men i motsetning til memoratet, bygger ikke fabulatet på direkte erfaringer eller observasjoner. Det er konstruert over visse elementer i fortellingen (et rykte eller en hendelse), som utkrystalliserer seg til å virke selvforklarende. Fabulatet er derfor ofte mer episk utformet enn memoratet.

Disse begrepene ble lansert av den svenske folkloristen Carl Wilhelm von Sydow, og brukes bare vedrørende fortellinger om overnaturlige fenomen.

Se også
-------

* Dite
* Kriteriumsmotiv
* Kronikat
* Memorat

Litteratur
----------

* Laurits Bødker: Fabulate (s. 94-95). *Folk Literature (Germanic)*. International Dictionary of Regional European Ethnology and Folklore. Volume II. Rosenkilde and Bagger. Copenhagen 1965.
* Ronald Grambo: Sagn (s. 157-161). *Folkloristisk håndbok. Begreper – termer*. Universitetsforlaget. Oslo 1984. ISBN 82-00-07242-8
* Carl Wilhelm von Sydow: «Kategorien der Prosa-Volksdichtung» (s. 60-88). *Selected Papers on Folklore*. Published on the Occasion of his 70th Birthday. Anniversary Volume. Rosenkilde & Bagger. Copenhagen 1948.

Portal: Litteratur
**Foreldrepenger** er en inntekt man mottar under permisjon etter å ha blitt forelder ved fødsel eller adopsjon. I Norge fra 1. juli 2018 kan man motta 100 % av tidligere lønn i 49 uker eller 80 % av tidligere lønn i 59 uker. For å motta foreldrepenger må moren ha hatt pensjonsgivende inntekt i minst seks av de siste ti månedene forut for stønadsperioden. Barnets mor kan starte stønadsperioden fra 12 til 3 uker før termin, og har enerett til de første 6 ukene etter fødselen. Barnets far/medmor har fra 1. juli 2018 rett, men ikke plikt, til å ta ut 15 uker av den totale stønadsperioden (den såkalte fedrekvoten). Disse 15 ukene med permisjon bortfaller dersom de ikke tas ut av faren. Det er også en mødrekvote på 15 uker. Seks av disse må tas umiddelbart etter fødselen. Tre uker før termin er også forbeholdt mor. Foreldrene står fritt til å fordele den resterende perioden med foreldrepenger slik de ønsker.

Dersom barnets biologiske mor er registrert partner og hennes partner adopterer barnet innenfor stønadsperioden, får hun tilsvarende rettigheter som fedre/medmødre.

Se også
-------

* Fedrekvote

Referanser
----------

1. ↑  «Foreldrepenger - www.nav.no». *NAV* **(norsk)**. Besøkt 2. august 2018.

Eksterne lenker
---------------

* NAVs side om foreldrepenger
* Lov om folketrygd, Kapittel 14, II
* Uavhengig informasjonsside om offentlige ytelser ifbm svangerskap, fødsel og adposjon

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL **·** NKC **·** BNE
 |
| Slaget ved Tuyuti |
| --- |
| Konflikt: Trippelalliansekrigen |
|  |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Dato | 24. mai 1866 |
| Sted | Tuyutí, noen km nord for elven Paraná27°12'16"S 58°32'53"V |
| Resultat | Viktig seier for de allierte |

 |
| Stridende parter |
| Paraguay | Trippelalliansen (Argentina, Brasil og Uruguay) |
| Kommandanter og ledere |
| José E. Díaz, Isidoro Resquin og Vicente Barrios | Bartolomé Mitre |
| Styrker |
| 23 000 til 24 000 menn | 32 000 til 35 000 menn |
| Tap |
| 6 000 døde, 6 000 til 7 000 sårede | 996 døde, 2 935 til 3 068 sårede |
|  |

**Slaget ved Tuyuti** var en paraguayansk offensiv i trippelalliansekrigen. Den allierte seieren var nok et stikk i siden for Paraguay som begynte med feilet offensiv og fortsatte med tapet av flåten sin i slaget ved Riachuelo.

I begynnelsen av Mai 1866, foretok Paraguay et angrep på et sumpområde kalt *Estero Bellaco* som feilet. Mens de allierte slo leir i over to uker før de fortsatte framrykningene, beordret den paraguayanske lederen Francisco Solano López et overraskelsesangrep mot Tuyutí den 24. mai.

Paraguay angrep i tre kolonner som utførte en rekke angrep og motangrep som kunne ligne på en latinamerikansk versjon av Waterloo. De paraguayanske kolonnene fortsatte sine angrep, men klarte aldri å overkomme den allierte beskytningen.

Tuyuti var det siste store paraguayanske angrepet. Det viste seg å være et altødeleggende paraguayansk tap. Av de 6000 sårede etter slaget ville en stor del av disse dø i etterkant. Det paraguayanske militæret var slått i filler.

Slaget som skjedde den 24. mai 1866 ved Tuyuti er kjent som det første *slaget ved Tuyuti*. Det andre slaget skjedde den 7. november 1867 hvor begge sider tapte omtrent 2 400 menn og var av mindre betydning i krigens forstand.

Galleri
-------

* Uruguayanske soldater i skyttergravUruguayanske soldater i skyttergrav
* Argentinske soldater under Tuyuti-slaget. Malt av Cándido LópezArgentinske soldater under Tuyuti-slaget. Malt av Cándido López
* Oberstløytnant Salustiano Jerônimo dos Reis, den 14. Brigade i slaget ved Tuiuti, ser sin sønn, Ensign Salustiano Jeronymo Fernandes Reys, 17, skadet av et fall til Congreverakett. Selv moralsk mottar kuppet, gir oberst ordre om å avansere.Oberstløytnant Salustiano Jerônimo dos Reis, den 14. Brigade i slaget ved Tuiuti, ser sin sønn, Ensign Salustiano Jeronymo Fernandes Reys, 17, skadet av et fall til Congreverakett. Selv moralsk mottar kuppet, gir oberst ordre om å avansere.
* undefinedundefined

Eksterne lenker
---------------

* (en) Battle of Tuyutí – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN
 |
**Eli Frands Johannes Faber** (født 22. april 1897, død 23. juni 1933) var en dansk sportsutøver som deltok i de olympiske leker 1920 i Antwerpen.

Faber vant en olympisk sølvmedalje i landhockey under OL 1920 i Antwerpen. Han var med på det danske laget som kom på andreplass i landhockeyturneringen bak Storbritannia. Fire lag deltok i turnering og det ble spilt en enkeltserie der alle lagene møtte hverandre en gang. Danmark tapte første kampen mot Storbritannia med 1-5 men vant siden kampen mot Frankrike med 9-1 og i siste kampen beseiret de Belgia med 5-2. Turneringen ble spilt i perioden 1. til 5. september 1920.

OL-medaljer
-----------

* Sølv 1920 Belgias flagg Antwerpen - Sølv i landhockey Danmarks flagg Danmark

Eksterne lenker
---------------

* (en) Frands Faber – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Frands Faber – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Frands Faber – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

Portal: Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Foreningen De Danske Atlanterhavsøer** var en dansk interesseforening som søkte å styrke samholdet mellom innbyggerne i det danske riket. Foreningen ble stiftet i 1902, i en tid hvor det ble diskutert om Danmark skulle selge Dansk Vestindia til USA.

Initiativtagerne til foreningen var motstandere av å selge deler av det danske riket og dets befolkning, og flere pengesterke københavnere støttet opp om foreningen. Blant annet ble det etablert et plantasjeselskap som kjøpte uvirksomme plantasjer. Foreningen fikk også støtte fra Prinsesse Marie av Orleans, som sammen med sin mann prins Valdemar av Danmark hadde besøkt Dansk Vestindia og falt for øyenes sjarm.

Flertallet i befolkningen mente derimot at man hadde lite til felles med befolkningen i Dansk Vestindia, og så derfor på et eventuelt salg som uproblematisk. Mange i Danmark var også forkjempere for slaveriets avskaffelse og så på plantasjeeierne i Dansk Vestindia som mennesker som kun tenkte på penger og et liv i luksus.

Hovedeksistensgrunnlaget til foreningen forsvant da Dansk Vestindia ble solgt til USA for 25 millioner dollar i 1917. Foreningen gjennomgikk dermed en større omstrukturering i 1919 som medførte en utvidelse av interesseområdene og navnet ble endret til Dansk Samvirke.

Foreningen utga månedstidsskriftet *Atlanten*.

Referanser
----------

1. ↑  «Danskere i Vestindien 1848-1917: Hugo Larsen» **(dansk)**. Unesco. Arkivert fra originalen 22. april 2008. Besøkt 30. september 2007.
2. ↑  «Danmark & Vestindien» **(dansk)**. SurtSødt. Arkivert fra originalen 29. september 2007. Besøkt 30. september 2007.
3. ↑  «Private institutioner» **(dansk)**. Rigsarkivet i Danmark. Arkivert fra originalen 15. juli 2007. Besøkt 30. september 2007.

| * v
* d
* r
Dansk Vestindia |
| --- |
| Øyer | St. Croix **·** St. Jan **·** St. Thomas | Danmarks flagg |
| Byer | Charlotte Amalie **·** Christiansted **·** Coral Bay **·** Frederiksted |
| Festninger | Christiansværn **·** Fort Christian **·** Fort Frederik **·** Skytsborg |
| Organisasjoner | Dansk Vestindisk Selskab **·** Foreningen De Danske Atlanterhavsøer **·** Vestindisk-guineisk Kompagni |

Portal: Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN
 |
**«I'd Rather Have Jesus»** er en amerikansk salme.

I 1932 komponerte George Beverly Shea melodien, teksten var skrevet av Rhea A. Miller, hustruen til Dr. Howard Miller, senere general superintendent i Church of the Nazarene.

I sin bok *How Sweet the Sound* forteller Shea historien om sin rolle i «I'd Rather Have Jesus»:

*«I en alder av 23 bodde jeg hjemme med mine foreldre, fortsatte å arbeide på Mutual Life Insurance og studerte sang. Gikk til pianoet en søndag morgen. Jeg fant et dikt som ventet på meg der. Jeg gjenkjente min mors håndskrift. Hun hadde kopiert ordene til et dikt av Mrs. Rhea A. Miller, vitende om at jeg ville lese det vakre budskapet, som talte om valg. Mens jeg leste disse dyrebare ordene*
*I'd rather have Jesus than men's applause*
*I'd rather be faithful to His great clause*
Jeg fant meg selv synge ordene i en melodi som uttrykte følelsene til mitt hjerte».

Da RCA Victor underskrev en platekontrakt med Shea *«var sangen som selskapet i begynnelsen valgte å rette oppmerksomheten mot den nye sangeren med «I'd Rather Have Jesus»»*.

Norsk versjon
-------------

Det er skrevet en norsk tekst til sangen. Den norske tittelen er «Jeg vil heller ha Jesus».

### Innspillinger

* Karsten Ekorness med Dag Kristoffersens kor. Innspilt 3. juni 1955. Utgitt på 78-platen Odeon ND 7261 og på EP-platen Odeon GEON 21.
* Guri (10 år) og Helga (12 år), sang og gitar. Innspilt 2. desember 1957. Utgitt på singlen Harmoni HS 109.
* Sandefjordskvartetten Piano: Morgan Ringdal. Utgitt på 78-platen Musica A–5248 og på EP-platen Musica NEP-828 i 1957. Sangen ble senere utgitt på EP-platen RCA REP-325.

Referanser
----------

1. ↑  Osbeck, Kenneth O. (1985): *101 More Hymns: The Inspiring True Stories Behind 101 Favorite Hymns* (Grand Rapids, MI: Kregel). Side 138
2. ↑  George Beverly Shea Bio
3. ↑  George Beverly Shea, sitert av Lucy Nelly Adams, "I'd Rather Have Jesus"
4. ↑  
Collins, Ace (1999): *Turn Your Radio on. The True Stories Behind Gospel Music's All-Time Greatest Songs* (Zondervan)
| Slaget ved Tyndaris |
| --- |
| Konflikt: Den første punerkrig |
| Tyrrenhavet |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Dato | 257 f.Kr. |
| Sted | Tindarys, Sicilia38°8'44"N 15°2'23"Ø |
| Resultat | Seier til Roma |

 |
| Stridende parter |
| Den romerske republikk | Karthago |
| Kommandanter og ledere |
| Marcus Atilius Regulus | ukjent |

| Første punerkrig |
| --- |
| Agrigentum – Lipariøyene – Mylae – Sulci – Tyndaris – Kapp Ecnomus – Adys – Tunis – Panormus – Drepana – Egadiøyene |

| Punerkrigene |
| --- |
| Første - Leiesoldatkrigen - Andre - Tredje |

**Slaget ved Tyndaris** var et sjøslag under den første punerkrig, som ble ukjempet ved Tyndaris (dagens Tindari) i 257 f.Kr. Tyndaris var en siciliansk by grunnlagt som gresk koloni i 396 f.Kr. lokalisert høyt over havet med utsikt over Tyrrenhavet i Pattigulfen. Hiero II, tyrann av Syracus, godkjente at Tyndaris ble en base for karthagenerne. Etter dette slaget, som ble utkjempet i farvannene mellom Tyndaris og De eoliske øyer, ble byen overgitt til romerne og Hiero II ble en trofast alliert til Roma.
***That Devil, Bateese*** er en amerikansk stumfilm fra 1918, regissert av William Wolbert.

Handling
--------

Etter at romantikken hennes med Martin Stuart går over, velger Kathleen St. John å forlate Montreal for å reise til den lille landsbyen Montrouge - hvor hun planlegger å undervise ved den lokale skolen. Men Kathleen går seg snart vill mellom stasjonen og landsbyen, og blir angrepet i skogen av byens største bølle: Louis Courteau. Men Bateese Latour, en tømmerhogger, oppdager hva som foregår og blir kvitt angriperen for henne.

En kort stund senere forelsker Bateese seg i Kathleen. Han lover å slutte med alkoholen, og de gifter seg med hverandre. Men etter at Martin kommer til Montrouge, blir Bateese imidlertid overbevist om at Kathleen fremdeles elsker hennes tidligere kjæreste. Han vurderer derfor selvmord, når Kathleens søster gjenkjenner Bateese som hennes tidligere kjæreste.

Skuespillere
------------

* Monroe Salisbury som Bateese Latour
* Adda Gleason som Kathleen St. John
* Lamar Johnstone som Martin Stuart
* Lon Chaney som Louis Courteau
* Andrew Robson som Pierre, en pastor

Referanser
----------

1. ↑  That Devil, Bateese
2. ↑  THAT DEVIL, BATEESE

Eksterne lenker
---------------

* (en) *That Devil, Bateese* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *That Devil, Bateese* på Silent Era Rediger på Wikidata
En **subkultur** eller **delkultur** er en kultur som eksisterer innenfor en annen, større kultur, og som kjennetegnes ved en rekke separate stiltrekk, overbevisninger og lignende. En subkultur som på et eller flere områder er i opposisjon til vertskulturen kan kalles en motkultur.

Subkulturer kan skille seg ut fra vertskulturen gjennom alder, rase, etnisitet, klasse og/eller kjønn. Trekkene som skiller ut en subkultur kan være estetiske, religiøse, politiske, seksuelle, eller en kombinasjon av flere av disse. Medlemmer av en subkultur vil gjerne symbolisere sin tilhørighet gjennom en distinkt og symbolsk stil. Derfor vil studiet av subkulturer ofte dreie seg om studier av symbolikk knyttet til klær, musikk og visuelle trekk hos medlemmene av subkulturen, og også hvordan disse symbolene tolkes av medlemmer av vertskulturen.

Subkulturer i vesten i dag kretser ofte omkring for eksempel musikkgenrer eller politiske ideologier.

Eksempler på subkulturer
------------------------

* goth
* Hippie
* naturisme/nudisme
* mods
* furry
* otaku/weeaboos (japan-elskere)
* raggare

### Musikkorienterte subkulturer

* swing
* hiphop
* synth
* punk
* rocker
* indiepop
* raver
* emo
* metalheads

### Aktivitetsorienterte subkulturer

* demoscener
* hacker
* speider
* studentikos subkultur
* rånere

### Kriminelle subkulturer

* mafia
* graffitiartister
* narkokultur
* hooligans
* visse motorsykkelklubber

### Seksuelt orienterede subkulturer

* den homoseksuelle bevegelse
* sadomasochister
* swingerklubber

### Politiske subkulturer

* straight edge
* skinheads
* hippier
* Blitzere

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NDL **·** NKC **·** NKC **·** BNE **·** BBC Things
 |
**Foreningen Norge Litauen** er den norske vennskapsforeningen for Litauen som ble formelt stiftet den 16. februar 1990. Foreningens formål er å på alle måter fremme samarbeidet mellom Norge og Litauen.

Bakgrunn
--------

Foreningen var svært aktiv på begynnelsen av 1990-tallet. I tiden fra stiftelsesdagen og frem til 26. august 1991 da den norske regjeringen gjenopprettet anerkjenningen av Litauen som selvstendig stat mottok foreningen midler fra Utenriksdepartementets Øst-Europabudsjett og som bl.a. ble brukt til å dekke litauiske representanters besøk i Norge.
Foreningens leder gjennom de fleste år har vært Johan L. Stang. 

Foreningens medlemsblad Litauen-Nytt utkom fra 1991 til 2002. Senere har det vært sporadiske utgivelser.

Prosjekter
----------

Foreningens viktigste prosjekter omfatter disse:

* Oppbygging av Internett i Litauen under ledelse av driftsjef **Vidar Kristian Bjerkeland**, f. 1956, Universitetsforlaget / Universitetet i Oslo (1991–95)
* Drift av eget informasjonskontor i Vilnius under ledelse av journalist **Jan S. Krogh** (1991–95)
* Arrangering av norskkurs i Vilnius (1992–1995)
* Vandreutstilling med norske lærebøker (1992–93)
* Sommerkurs for litauiske og norske lærere (1993)
* Bidrag til etablering av norsk-litauiske kommunale vennskapsavtaler (1991– )

Fond
----

Foreningen opprettet på sitt årsmøte i 2000 et fond for sosiale og kulturelle formål, Foreningen Norge Litauens hjelpefond.

Kilder
------

* Litauen-Nytt

Eksterne lenker
---------------

* Litauen-Nytts utgivelser 1991-2002

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
| Slaget ved Toverud |
| --- |
| Konflikt: Krigen med Sverige 1808-1809 som del av Napoleonskrigene |
|  |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Dato | 19. april 1808 |
| Sted | Toverud i Aurskog |
| Resultat | Norsk seier |

 |
| Stridende parter |
| Sveriges flagg Sverige | Danmarks flagg Danmark-Norge |
| Kommandanter og ledere |
| grev Axel Otto Mörner | major Weibye |
| Styrker |
| Omkring 150 | seks kompanier og noen dragoner |
| Tap |
| To offiserer og fire soldater | Ja |

**Slaget ved Toverud** var en trefning ved gården Toverud i Aurskog natten mellom 19. og 20. april 1808.

Bakgrunnen var at en svensk brigade under oberst Schwerin den 14. april 1808 krysset grensen ved Skillingsfors og gikk vestover mot nåværende Aurskog-Høland. Her sto bare en mindre vaktstyrke under major Friederich Christopher von Ditten. Allerede den 16. april var grev Axel Otto Mörner rykket fram til Haneborg med en kavaleristyrke. Samtidig trakk Ditten sine styrker tilbake over Glomma. Mörner rykket videre fram, og dagen etter inntok han en uforsvart Blaker skanse. Her beslagla han øyeblikkelig 250 skippund høy som Ditten hadde latt ligge.

Samme dag, 17. april, var Schwerins brigade kommet fram til Haneborg og stoppet der. Prins Christian August hadde da fått beskjed om det svenske angrepet og var allerede på ilmarsj nordover fra Råde. Om kvelden 18. april overnattet prinsen og hans styrker ved Trøgstad kirke og fikk da ilbud om at svenskene hadde inntatt Blaker skanse. I grålysningen den 19. april brøt han opp og fortsatte ilmarsjen nordover mot Aurskog. Samme dag sendte Schwerin et kompani nordover mot Blaker for å forsterke Mörner, men ved Killingmo gikk de rett på en av de norske fortroppene og trakk seg tilbake til Haneborg.

Imens hadde grev Mörner fått en følelse av at ikke alt var som det skulle, og på ettermiddagen bestemte han seg for å gå tilbake til Schwerin på Haneborg. Om kvelden, i mørket, gikk han ved Toverud rett på en norsk bataljon ledet av major Weiby.

Etter en kort, men dramatisk kamp måtte grev Mörner overgi seg. 112 svenske livgrenaderer og husarer, seks offiserer og tre underoffiserer ble tatt til fange og ført til Akershus festning. Grev Mörner selv måtte overgi seg til den unge løytnant Gregers Lundh. Mörners egen kommentar var: *Att jag måste bli fången, trodde jag nog, men det är svårt att skulle lämna sitt värje till en pojke*.

Han ble plassert som fange «på æresord» ved Ulefos Hovedgaard hos Niels Aall. Han ble satt fri i 1809.

I forbindelse med 100-årsjubileet for hendelsen i 1908 ble det reist en bauta på stedet, den såkalte Toverudstøtta.

Litteratur
----------

* Johannes Skar: *Um slaget ved Toverud. Prinsen av Augustenborg*, Samlaget, Kristiania 1897
* Per Erik Nilssen: *Slaget ved Toverud*, utgitt av Aurskog-Høland kommune 2009

Referanser
----------

1. ↑  Nordenfieldske Grenader Compagnies historie Arkivert 18. august 2011 hos Wayback Machine.
2. ↑  Skytilen nr. 1 – 2008