recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Ulike lagringsmedier
Et **lagringsmedium** (*flere lagringsmedia el. lagringsmedier*) er et lager for informasjon, også i form av lyd eller bilde. Dersom det dreier seg om konkrete gjenstander blir også ordet **lagringsenhet** brukt. Som regel menes elektroniske lagringsmedier med begrepet, og særlig medier i forbindelse med datamaskiner dersom ikke annet er angitt.

Digitale lagringsmedier
-----------------------

Det tidligst kjente digitale lagringsmediet, hullbåndet, ble oppfunnet i 1725 av Basile Bouchon, hullkortet av hans elev Jean-Baptiste Falcon tre år senere. Joseph Marie Jaquard brukte hullkort da han i 1801 fant opp den automatiske vevstolen.

Charles Babbages analytical engine, ansett som den første datamaskinen som ble planlagt (men aldri ferdigstilt) var tenkt å bruke hullkort. Frem til 1980-årene ble dette mye brukt som lagringsmedium. I enkelte tilfeller blir hullkort fremdeles benyttet, som ved valget i USA 2012 blant annet i Idaho.

Trommelminnet ble oppfunnet i 1932, williamsminnet kom i 1946 og kvikksølvminnet 1946-49. Magnetbåndet hadde allerede vært i bruk som analogt lagringsmedium, i 1951 ble det tatt i bruk for å lagre digitale data. Etter at magnetkjerneminnet (en forløper for dagens RAM) kom i 1952 ble de tre førstnevnte gradvis utfaset. Hullkortene og hullbånd derimot var i bruk til langt ut på 70-tallet, magnetbåndet er i bruk helt til i dag, selv om det på mange områder har blitt avløst av optiske medier som CD og DVD etter at disse har blitt billige og lett tilgjengelige.

Platelagre kom i 1957, og har fått posisjon i dataverdenen som det primære lagringsmediet. Diskettene ble introdusert i 1971, i sin moderne form i 1982, men etter introduksjonen av minnepinnene i har de gått ut av bruk. Minnekortene er beslektet med minnepinnene, men brukes internt i digitalkameraer, MP3-spillere og andre mobile enheter slik som mobiltelefoner. Med økt kapasitet, senket pris og større livslengde erstatter flash-minner etter hvert helt eller delvis platelageret for å skape enda raskere datamaskiner, spesielt oppstartstiden blir vesentlig kortere.

Referanser
----------

1. ↑  *Eine Wahl, wie geschaffen für Anwälte* Zeit Online, 6. november 2012 (de)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND **·** NKC
 |
***The Girl Stage Driver*** er en amerikansk stumfilm fra 1914, regissert av Webster Cullison.

Handling
--------

En gammel sjåfør og hans vakre datter lever lykkelig i en velstående gruve-by. Jenta er hengiven ovenfor sin snille gamle far, som har vært jåfør i mange år. Hun har dermed blitt en dyktig sjåfør selv også. Kjæresten hennes er en lokal sheriff og er en god venn av faren hennes. På en av turene hans blir den gamle sjåføreren betrodd 5 000 dollar i gull, som han skal leveres til et postkontor i en annen by. Men to listige meksikanere overhører denne samtalen, mellom sjåføren og sheriffen om de store verdiene.

De to kjeltringene nøler ikke med å skyte den gamle sjåføreren, før de stikker av med alt gullet. I landsbyen oppdages det snart at sjåføren er alt for sent ute med leveransene sine, og letemannskaper blir sendt ut. De oppdager liket, og sender i all hast ut noen for å arrestere de anvarlige. Når datteren blir informert om den tragiske dødsfallet til faren hennes, blir hun overveldet - og kjæresten hennes lover å hevne farens døsfall. I mellomtiden gjemmer meksikanerne seg i fjellene, sammen med byttet deres.

Men begge kjeltringene forsøker å stjele gullet, og snyte den andre. De ender snart i bitter krangel, og i mellomtiden bestemmer Ruth seg for å ta over farens stilling som sjåfør. Snart skal det sendes en ny forsyning med gull til en annen by. Men den modige unge kvinnen frykter ingenting. Meksikanerne forsøker igjen å stejele gullet, og hun blir bundet fast. Men kjæresten har fulgt etter transporten hennes, og redder henne. Han setter deretter ut sammen med en gruppe gruve-arbeidere for å endelig ta hevn over de to kjeltringene.

Skuespillere
------------

* Norbert A. Myles
* Edna Payne
* Will E. Sheerer

Referanser
----------

1. ↑  The Girl Stage Driver
2. ↑  The Girl Stage Driver

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Girl Stage Driver* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Girl Stage Driver* på Silent Era Rediger på Wikidata
***The Girl Next Door*** er en amerikansk komedie fra 2004. Den ble nominert til blant annet to MTV Movie Awards. Hovedrollene bestod av Elisha Cuthbert and Emile Hirsch, og filmen ble regissert av Luke Greenfield.

Handlingsreferat
----------------

Matthew Kidman er en ambisiøs ung student, som nylig har blitt tatt opp ved Georgetown University, men han har ikke råd til å betale for utdannelsen sin. Den rolige tilværelsen hans endres plutselig når en vakker ung nabo, Danielle, flytter inn ved siden av ham. Matthew er vitne til at hun kler av seg fra vinduet hans. Når hun får øye på ham, kommer hun på besøk, banker på utgangsdøren deres, og presenterer seg for foreldrene hans. De foreslår for Matthew at han skal vise Danielle rundt i byen. Men Danielle tvinger Matthew til ham å løpe naken over gaten som hevn.

Matthew og Danielle knytter bånd gjennom flørtende oppførsel, inkludert at de nakenbader i svømmebassenget til Matthews rektor. Under en fest finner Matthew endelig mot til å kysse Danielle. Men hans venn Eli forteller ham at Danielle er en erotisk film-skuespillerinne. Danielle, fornærmet, innser at Matthew har oppdaget fortiden hennes, og forholdet deres avsluttes. Matthew forsøker senere å be om unnskyldning og skape forsoning. Men Danielle tror at hun aldri kan klare å unnslippe fortiden sin, og bestemmer seg for å gå tilbake til den erotiske film-industrien.

Matthew reiser etter Danielle til Las Vegas. Kelly, en voksenfilm-produsent og Danielles tidligere kjæreste, advarer Matthew om ikke å forstyrre film-virksomheten deres. Matthew ignorerer ham, og overbeviser Danielle om å forlate industrien og begynne forholdet deres på nytt. Men noen få dager senere dukker en rasende Kelly opp, og bortfører Matthew fra skolen hans, angriper ham fysisk og sier at Danielles unnlatelse fra å filme har kostet Kelly 30 000 dollar. Kelly tilbyr å la Matthew slette hennes gjeld ved å stjele fra porno-mogulen Hugo Posh.

Skuespillere
------------

Emile Hirsch.
* Emile Hirsch som Matthew Kidman
* Elisha Cuthbert som Danielle / Athena
* Timothy Olyphant som Kelly
* James Remar som Hugo Posh
* Chris Marquette som Eli Brooks
* Paul Dano som Klitz
* Ulysses Lee som Samnang
* Harris Laskawy som rektor Salinger
* Olivia Wilde som Kellie.
* Amanda Swisten som April
* Sung-Hi Lee som Ferrari
* Timothy Bottoms som Mr. Kidman
* Donna Bullock som Mrs. Kidman
* Jacob Young som Hunter
* Luther Reigns som Mule

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Girl Next Door* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *The Girl Next Door* hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (sv) *The Girl Next Door* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) *The Girl Next Door* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata

* (en) *The Girl Next Door* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *The Girl Next Door* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *The Girl Next Door* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *The Girl Next Door* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *The Girl Next Door* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *The Girl Next Door* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata
**Sosial kognisjon** er studiet av de mentale prosessene involvert i å oppfatte, gi oppmerksomhet til, huske, tenke på og gi mening til vår sosiale verden. Begrepet ble først anvendt av Heider (1944), men ble ikke tatt i vanlig bruk før etter den kognitive revolusjonen i psykologi. 

Sosial kognisjon tilhører ved siden av sosialpsykologi derfor også kognitiv psykologi, som ble utviklet på  1960- og 1970-tallet. Både sosial kognisjon og kognitiv psykologi fokuserer på mentale skjemaer som representerer kunnskap. Disse er organisert i nettverk i minnet og kan aktiveres eller deaktiveres på grunn av assosiasjoner eller aktualitet. Temaer omfattet innenfor sosial kognisjon kan innebære fordommer, holdninger, ideologi, attribusjon, overtalelse, markedsføring, konflikt og samarbeid.

Litteratur
----------

* Moscowitz, G.: Social Cognition: Understanding Self and Others (Texts in Social Psychology). Guilford Press 2004.
* Fiske, S. Taylor, S.: Social Cognition, From Brains to Culture. McGraw-Hill Humanities/Social Sciences/Languages 2007.
* Valsiner, J.: ‘Social organization of cognitive development, Internalization and externalization of constraint systems,’ In Demetriou, *et al.*, (eds.), *Neo-Piagetian Theories of Cognitive Development*. Routledge New York 1992.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Universalis **·** Nationalencyklopedin
 |
**James Thomson** (født 11. september 1700 i Ednam i Roxburgshire i Skottland, død 27. august 1748 i Richmond upon Thames i England) var en skotsk dikter som særlig er kjent for diktsamlingen *The Seasons* og verket *The Castle of Indolence*. James Thomson skrev også teksten til oden «Rule, Britannia!».

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

James Thomson var det fjerde av ni barn til Thomas Thomson og Beatrix Thomson (født Trotter). Beatrix Thomson var født i Fogo i Berwickshire og var en fjern slektning av huset Hume. Thomas Thomson var presbyteriansk pastor i Ednam til åtte uker etter Thomsons fødsel, men ble da pastor i Southdean, og det var der James hadde det meste av sine unge år.

Thomson fikk sin høyere utdannelse ved Universitetet i Edinburgh. Mens han studerte der fikk han utgitt noen av sine dikt. Disse diktene handlet hovedsakelig om Jed Valley, hans barndoms dal. Planene for ham var en karriere i kirken, men han oppgav teologien fordi prekenene hans ble kritiserte for å være for blomstrende.[]

### Dikter

I 1725 reiste han til London der han møtte andre forfattare, blant dem skotten David Mallet. Han oppnådde raskt suksess og ble vel ansett av kronprins Frederick, som han støttet politisk.[] Thomson utgav sine samlede dikt sine under navnet *The Seasons* i 1730 med dedisering til George Lyttelton, og han ble privatlærer for sønnen ttl Charles Talbot, daværende *Solicitor-General i Storbritannia*. 

Lyttelton ordnet det så han ble konfliktrådssekretær, og det neste store verket hans, *Liberty* (1734) ble tilegnet den Tory-sympatiserende prinsen av Wales. Han skrev også flere skuespill, blent dem *The Tragedy of Sophonisba* (1734), og samarbeidet med Mallet om maskespilet *Alfred*, som blant annet inneholdt sangen «Rule, Britannia!» og som ble uroppført med musikk av Thomas Augustine Arne ved Cliveden, landsted til prinsen og prinsessen av Wales.

Etter at Talbot døde falt Thomson ut av kronprinsens nåde, og karrieren hans tok slutt med *The Castle of Indolence*, det mest kjente verket hans, som ble utgitt rett før James Thompson døde i 1748.

En rettstvist omkring publikasjonsrettighetene til ett av Thomsons verker, *The Seasons*, førte til to viktige rettsavgjørelser (Millar v. Taylor; Donaldson v. Beckett) i kopirettshistorien.[]

Referanser
----------

1. 1 2   Gemeinsame Normdatei, besøkt 3. mai 2014[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Sambrook, James, *James Thomson 1700-1748; A Life* (Oxford: Clarendon Press, 1991)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Prabook **·** Gazetteer for Scotland **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Deutsche Biographie **·** Nationalencyklopedin **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF **·** BNF (data) **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** ULAN **·** NLA **·** NDL **·** NKC **·** BNE **·** CiNii
 |
**Wuming** (kinesisk: 武鸣县; pinyin: *Wǔmíng Xiàn*) er et fylke i byprefekturet Nanning i den autonome region Guangxi i Folkerepublikken Kina. Det hadde i 1999 et folketall på 642 739 innbyggere.

Fra Sui-dynastiets tid frem til 1917 het området **Wuyuan** 武缘.

Administrative enheter
----------------------

**Storkommuner:**

* Chengxiang (城厢镇); Taiping (太平镇); Shuangqiao (双桥镇); Ganxu (甘圩镇); Ningwu (宁武镇); Luoxu (锣圩镇); Xianhu (仙湖镇); Fucheng (府城镇); Luwo (陆斡镇); Liangjiang (两江镇); Luobo (罗波镇); Lingma (灵马镇); Matou (马头镇).

Dessuten statsgårdene Baihe (百合农场) og Dongfeng (东风农场), og Nannings investeringsområde for utenlandskinesere (南宁华侨投资区).

Wumingdialekten
---------------

Wumingdialekten som den tales i storkommunen Shuangqiao (双桥镇) er språket zhuangs prestisjedialekt.

Referanser
----------

1. ↑  National Population Statistics Materials by County and City – 1999 Period, *i* China County & City Population 1999, Harvard China Historical GIS

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
Kragerøskjærgården, Stråholmen helt i nordøst.
**Stråholmen** er en liten øy i Kragerøskjærgården i Telemark. Øya er omtrent 1,5 km lang og 1 km på det bredeste, og ligger omtrent 2 km nord for Jomfruland. Stråholmen vender ut mot Skagerrak i øst og gir vern mot havet for innsiden. Øya er en del av raet som strekker seg langs Jomfruland og oppover gjennom Vestfold.

Jomfruland nasjonalpark ble opprettet i desember 2016; den omfatter øyene Jomfruland og Stråholmen og sjøområdene rundt.

Historie og bosetning
---------------------

Midt på øya ligger en liten bosetning som i dag består av hytter, som benyttes om sommeren. Bosetningen på Stråholmen var opprinnelig opprettet i seilskipstiden, som en plass der man lett kunne se skip som kom inn fra havet. Sent på 1900-tallet hadde ikke bosetningen lenger noen økonomisk funksjon, bortsett fra spredd jordbruksaktivitet.

Bygninger og natur
------------------

På nordsiden av øya ligger en godt skjermet havn og en strand, som ofte blir benyttet av de lokale innbyggerne og turister. Stråholmen har ikke fergeforbindelse, men kan for eksempel nås med taxibåt fra Kragerø, Valle (i Bamble) eller Langesund. 

Den sørligste delen av øya er vernet som naturreservat. Formålet med fredningen er å bevare et viktig våtmarksområde med tilhørende vegetasjon og dyreliv. Lokaliteten er det mest artsrike våtmarksområde for fugl i Telemark.

Den midtre og vestre delen av øya er vernet som landskapsvernområde. Her er formålet å bevare et særegent og vakkert landskap med interessant kvartærgeologi og kulturminner. Dessuten har havstranda internasjonal verneverdi, og her finnes en rekke sjeldne planter. Fuglelivet er fredet også i landskapsvernområdet.

Det er utarbeidet en forvaltningsplan for øya, som omfatter både naturreservatet, landskapsvernområdet og øya for øvrig.

Øya er flott for turgåere, og regnes som et bra sted for sportsfiske.

Referanser
----------

1. ↑  (no) Stråholmen i Miljødirektoratets nettsted Naturbase
2. ↑  (no) Stråholmen i Miljødirektoratets nettsted Naturbase
3. ↑  «Forvaltningsplan for Stråholmen naturreservat og landskapsvernområde 2010-2019» (PDF). Fylkesmannen i Telemark. desember 2010. Arkivert fra originalen (PDF) 15. april 2015. Besøkt 11. april 2015.

Eksterne lenker
---------------

* Stråholmens historie Arkivert 29. april 2014 hos Wayback Machine.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
Stativ fra Welch Allyn med transformator som strømforsyning med oftalmoskop til venstre og otoskop til høyre.
**Otoskop** - Otoskop (center)
**Otoskop** (av *gr.* *oto*, som angår øret, og *gr.* *skopein*, undersøke) er et medisinsk instrument som brukes til å undersøke øret. Gjennom instrumentet kan en få oversikt over øregangen og trommehinnen. 

På eldre otoskop er det en liten lyspære som kan sees i otoskopet og kan sperre noe for utsikten. I nyere otoskop benyttes en bunt glassfibre som fører lys fra en pære nede i festet av otoskopet til åpningen av otoskopet slik at lys kommer fremover rundt fra alle retninger rundt synsretningen og belyser alle deler av øregangen og trommehinnen.

Vanligvis settes en engangs, plast øretube foran på otoskopet. Etterpå kastes øretuben og man slipper vaske otoskopet for eventuell ørevoks. Det finnes øretuber for barn med åpning på øretuben på 2,5 mm diameter og for voksne med åpning på 4 mm.

De fleste otoskop kan ved hjelp av en påsatt gummiballong blåse luft inn i øregangen slik at legen kan få undersøkt bevegelighet av trommehinnen.

Serøs otitt er en tilstand der øretrompeten er tett og luft i mellomøret er sugd opp og erstattet av væske. Med vann på innsiden av trommehinnen vil den ikke bevege seg ved trykkvariasjon.

Undersøking av øret med dette instrumentet blir kalt otoskopi. Instrumentet blir ofte levert samnen med et oftalmoskop, et instrument for undersøking av øyet, da disse to instrumentene kan benytte det samme håndtaket. Begge benytter en liten spesialpære som lyskilde. 

For legekofferter leveres et etui med ett otoskop, ett oftalmoskop og ett håndtak med batteri. For legekontor leveres et veggstativ med transformator, to håndtak med kabel med otoskop i det ene og oftalmoskop i det andre. Både på batterihåndtaket og veggstativet er det regulering for å variere spenning og lysmengde i otoskop og oftalmoskop.

På det norske markedet dominerer varemerkene Welch Allyn og Heine dette markedet.
**«Osebergvogna»** er ei to meter lang vogn av tre med rike utskjæringer som var en av gravgavene i Osebergfunnet, de mange gjenstandene og levningene etter en vikingbegravelse av to kvinner i Vestfold i år 834. Vogna ble funnet i Oseberghaugen utafor Tønsberg og regnes blant det flotteste av gravgavene, bare overtruffet av «Osebergskipet» der kvinnene hadde blitt lagt i et teltforma gravkammer. Den både staselige og gåtefulle vogna står utstilt på Vikingskiphuset på Bygdøy i Oslo.

Oppbygging, utskjæringer og bruk
--------------------------------

Vognkarmen er av eik og har rike utskjæringer med menneske- og dyrefigurer. Foto: Annie Dalbéra, 2010 
«Osebergsamlingene åpnes» 12. april 1957 i den nybygde fløyen av Vikingskiphuset. Tilstede er kronprins Olav, Frede Castberg og Bjørn Hougen Foto: Jac Brun, Nasjonalbiblioteket 
«Osebergvogna» er den eldste bevarte vogna av nordisk type. Den består av et nyere understell av bøk med bukker som er tilpassa ei eldre vognkasse lagd av eikeplanker som er klinkbygd med jernnagler som bordgangene i en båt. Blant de andre delene er drag av ask. Vogna er én meter brei og to meter lang.

Den vanntette vognkassa har rund bunn og sider og gavler utsmykka med rike utskjæringer. Kattene på bilderelieffene bak på vogna kan forestille vognkattene til fruktbarhetgudinna Frøya, ormemotivet på forsida av karmen viser kanskje Gunnar Gjukesson i kong Atles ormegård etter drapet på Sigurd Fåvnesbane.

Det overdådige kjøretøyet har trolig vært brukt som seremoniell prosesjonsvogn og ikke hatt praktisk nytte som arbeidsredskap for frakte gods.«Osebergvogna» har blitt trukket av to hester.[]

* Foto: Jean-Pierre Dalbéra, 2020 Foto: Jean-Pierre Dalbéra, 2020
* Foto: 2018 Foto: 2018
* Foto: 2018 Foto: 2018

Referanser
----------

1. ↑  *Osebergfundet*. Distribuert ved Universitetets Oldsaksamling. 1920. s. 26-46.
2. 1 2  Distler, Flemming (1997). *Stavkirkernes billedsprog: fordybelse og tolkning*. Oslo: Distribueret i Norge af Antropos forl. s. 223. ISBN 8798399128.
3. ↑  Per Ole Schovsbo: «Osebergvognen» i *Den Store Danske*, Gyldendal. Henta 21. januar 2019
4. ↑  «Kulturhistorisk museums detaljerte beskrivelse av »Osebergvognen» i museumskatalogen». Arkivert fra originalen 25. mai 2017. Besøkt 22. januar 2019.
5. ↑  Kulturhistirisk museum: *Osebergvognen* (publisert 2012, endra 2016)
6. ↑  «Vestfold fylkeskommune om det rike funnet i Oseberghaugen (publisert 2017, oppdatert 2018)». Arkivert fra originalen 2. februar 2019. Besøkt 1. februar 2019.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Oseberg find wagon – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
* Bildetreff på søkeordet «oseberg vogn» i Universitetsmuseenes fotoportal Arkivert 22. februar 2020 hos Wayback Machine.
**Otrøvatnet** (også kalt **Støgofjorden**) er en innsjø som ligger i Vang kommune i Innlandet, 971 moh. Dette er utspringet til den lengste grenen av Drammensvassdraget: Begna, som renner gjennom Valdres. Den lange vannveien fra Otrøvatnet til Drammensfjorden er 301 km. Innsjøen er regulert.

Omliggende steder og landskap
-----------------------------

På nordsiden av vannet er Europavei 16 mellom Bergen og Oslo fra 2017 lagt i tunnel, tidligere lå veien i et bratt fjellparti opp mot et fjellplatå som ligger ca. 400 m høyere. På sørsiden skråner det skogkledte terrenget mye slakere opp mot et platå på ca. 1 200 moh. I vestenden av vannet ligger Nystuen skysstasjon «Nystøgo», som opprinnelig var en av statens fjellstuer. Ca 4 km mot vest ligger fylkesgrensen til Sogn og Fjordane, og bare 1 km over grensen ligger Øvre Smeddalsvatnet (932 moh) som har utløp vestover mot Lærdal ved Sognefjorden. Vest for Otrøvatnet ligger også St. Thomas-kirken. 
På nordøstsiden, hvor Begna har sitt utspring, ligger gården Grinde. Langs hele østsiden ligger et spredt hyttefelt i skogsterreng i tilknytning til alpinbakkene ved Filefjell skiheiser. På sørsiden ligger hyttetunet Gamlestoga.

Aktiviteter
-----------

* Filefjell skiheiser med alpinbakker, ca. 1 km øst for vannet.
* Kiting, det har vært arrangert Norgescup i kiting som også foregår utpå isen.
* Langrenn, bl.a. en 10 km dobbel skiløype rundt vannet, men også oppkjørte løyper opp til enkelte fjelltopper i nærheten.
* Fiske, stort sett fjellørret.

Fauna
-----

Det er ikke bare mennesker som har dette området som hovedvei mellom øst og vest. Liene på spesielt nordsiden, men også delvis på sørsiden, av vannet er en viktig sesongvis trekklinje for bl.a. hjort og elg mellom Vestlandet (Lærdal) og Østlandet (Valdres).

Dialekt
-------

Den stedlige dialekten er nærmere forbundet med Sogn på Vestlandet enn med de tilstøtende områder i Land.[]

Referanser
----------

1. 1 2 3  «NVE Atlas». *Vannkraft – Utbygd vannkraft – Magasin.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 18. april 2015
2. ↑  «NVE Atlas». *Vassdrag – Nedbørfelt – Regine-enhet.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 18. april 2015
3. ↑  «Otrøvatnet». *Faktaark*. Kartverket. Besøkt 4. november 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Otrøvatnet – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* www.gamlestoga.no

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**James Sarsfield Mitchell** (født 30. januar 1864 i Emly i County Tipperary, død 3. juli 1921) var en irskfødt amerikansk friidrettsutøver som deltok i de olympiske leker 1904 i St. Louis.

Mitchell vant en olympisk bronsemedalje i friidrett under OL 1904 i St. Louis. Han kom på tredjeplass i vektkasting, han kastet den 56 pund (25,4 kg) tunge vekten 10,13 meter, tre centimeter kortere en sølvvinneren og landsmannen John Flanagan. Vant gjorde canadiske Étienne Desmarteau med 10,46 som var olympisk rekord.

OL-medaljer
-----------

* 1904 USAs flagg St. Louis - Bronse Bronse i friidrett, vektkast USAs flagg USA

Eksterne lenker
---------------

* (en) James Mitchel – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) James Mitchel – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) James Mitchel – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) James Mitchel – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) James Mitchel – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Dictionary of Irish Biography **·** Prabook
 |
«Orlogsværftets Kedelsmedje» på Frederiksholm. Bygningen er fra 1887, før den samlede utflytting fra Nyholm til Frederiksholm.
**Orlogsværftet** var et dansk skipsverft som sto for nybygging og vedlikehold av skip til Søværnet, som også formelt sett var eier. Verftet lå på Holmen og navnet Orlogsværftet ble etter 1866 også benyttet som generell betegnelse for området rundt Holmen.

Verftet ble grunnlagt av kong Hans på 1500-tallet og holdt først til på Slotsholmen. Senere ble det flyttet til Bremerholm og i 1690 ble det flyttet til Nyholm.

Helt frem til 1800-tallet var det landets ledende skipsverft og produserte bl.a. torpedobåter, panserskip og undervannsbåter. Verftsdriften ble skilt ut i 1924 og samlet på Frederiksholm og Dokøen som en sivil virksomhet under Marineministeriet. I 1970 leverte Orlogsværftet sin siste nybygging, undervannsbåten Nordkaperen. Frem til nedleggelsen i 1992 fungerte verftet som reperasjonsverft. Søværnet fikk etter dette bygget sine nye skip ved sivile verft.

Området rundt det tidligere verftet er utpekt som nasjonalt industriminne av Kulturarvsstyrelsen. En rekke av bygningene på Holmen er dessuten fredet.

Eksterne lenker
---------------

* Om Holmen på Kulturarvsstyrelsens hjemmeside om danske industriminder

Portal: Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |
En **rettssal** er en sal hvor en domstol holder rett (har møte). Det er rettssaler i tinghus, men kan også være i andre bygninger. For eksempel rommer Oslo tinghus 59 rettssaler.

Rettssal i Norges Høyesterett der skranken skiller dommerne fra andre i salen, og advokater prosederer saken.
Aktørene har gjerne faste plasser i salen.

Det stilles generelt krav til høflig fremferd og talemåte i retten.

Skranke
-------

Rettssaler inneholder tradisjonelt en *skranke*, et rekkverk som danner et fysisk skille mellom aktørene i saken og andre som er tilstede. Dette er opphavet til uttrykket skrankeadvokat.

Skranken kan enten skille rettsaktører (dommere og advokater) fra partene, tilhørere, presse o.l. (engelsk tradisjon, der skranken kalles *bar*), eller danne et fysisk skille mellom rettens medlemmer (dommere) og øvrige aktører (parter og advokater) samt tilhørere.

Bilder
------

* En rettssal i NorgeEn rettssal i Norge
* En rettssal i JapanEn rettssal i Japan
* En rettssal i StorbritanniaEn rettssal i Storbritannia
* En rettssal i Den europeiske menneskerettsdomstolEn rettssal i Den europeiske menneskerettsdomstol
* Rettssal for Riksretten under riksrettssaken 1926–1927Rettssal for Riksretten under riksrettssaken 1926–1927

Se også
-------

* Rettskappe
* Rettsbetjent

Referanser
----------

1. ↑  «Oslo tinghus, Oslo - Arkitektur N». *arkitektur-n.no*. 20. februar 2020. Arkivert fra originalen 16. mai 2021. Besøkt 14. februar 2022.
2. ↑  [*død lenke*]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND
 |
Etter 1.d4 d5 2.c4 e6 3.Sc3 c5

**Tarraschforsvaret** er en sjakkåpning som begynner med 1.d4 d5 2.c4 e6 3.Sc3 c5, selv om hvit ofte spiller Sf3 i tredje trekk og så følger opp med Sc3. Det er en av variantene til dronninggambit.

Med ...c5 setter svart krav på sentrumsterreng. Etter at hvit spiller cxd5 og etter hvert dxc5 vil svart bli sittende med en isolert bonde i d-linjen. Denne bonden kan være svak siden den ikke kan forsvares av andre bønder, men den gir også svart ganske fritt spill og et fotfeste i sentrum.

Åpningen er oppkalt etter den tyske mesteren Siegbert Tarrasch. Dette var hans yndlingsforsvar mot 1.d4 og han gikk ganske langt i å støtte den. I boken *Die moderne Schachpartie* gikk han faktisk så langt at han satte spørsmålstegn ved alle andre forsvar enn Tarraschforsvaret for å markere at de var mindreverdige. (F.eks 1.d4 d5 2.c4 dxc4? og 1.d4 d5 2.c4 e6 3.Sc3 Sf6?.) Tarrasch likte mobiliteten Tarraschforsvaret ga, men flere andre mestere var bekymret for den potensielt svake d-bonden.

Forsvaret regnes som sunt og fullt spillbart. Selv om svart ikke klarer å utnytte mobiliteten og havner i et sluttspill med en isolert bonde, så er det ofte stadig en del remissjanser.

Hvits vanligste oppsett mot Tarrasch er med g2-g3 og en løper på g2. Dette setter press på den d5-bonden og ved å spille ...c5 har ikke svart lenger mulighet for å dekke opp diagonalen med ...c6.

En skarp fortsettelse fra svart er «Schara-Hennig gambitten», 1.d4 d5 2.c4 e6 3.Sc3 c5 4.cxd5 cxd4.

Varianten 1.d4 d5 2.c4 e6 3.Sc3 Sf6 4.Sf3 c5 5.cxd5 Sxd5 kalles *Semi-Tarrasch*. Ulikt vanlig Tarrasch, har ikke svart en isolert bonde, men hvit får en terrengfordel.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND
 |
Sporehushopene (sori) sitter karakteristisk for stortelgene, under bladflikene mellom kanten og midtnerven.
**Ormetelg** eller ormegras (*Dryopteris filix-mas*) er en art av store bregner innenfor stortelgslekten i stortelgfamilien. Ormetelg er en av i alt seks arter innenfor stortelgslekten som vokser i Norge, i tillegg til en variant. Ormetelg kan også danne hybrid med raggtelg.

Beskrivelse
-----------

Høyden er 25–130 cm. De store bregnene har korte jordstengler, og bladene sitter i rosetter nede ved bakken. De grove stenglene har skjell som er gulbrune eller lyst blekbrune. Bladplatene er spisst lansettformede og ganske like strutseving, men bredest på midten i stedet for øverst. Bladene er dobbelt flikete, mellom- eller mørkegrønne, myke, og mangler kjertelhår. Bladene er grønne bare om sommeren.

Midtnerven har også skjell, de er blekbrune og sitter særlig tett øverst og mer spredt lengre nede. Sekundærflikene (de minste flikene) har tenner langs hele bladkanten, og kanten er ofte litt inn- eller nedbøyd. De ca. 5-8 sporehushopene (sori) sitter spredt på hele undersiden av sekundærfliken, og har tynne slør (indusium). Sløret er nyreformet og ca. 1,5 mm brede.

Utbredelse
----------

Ormetelg vokser i nesten hele Norge, og i store deler av Sverige. I Finland finner vi den i den sørlige halvparten av landet, og litt spredt i nord. Den vokser i hele Danmark og sørover i Europa.

Bruk
----

Planten har vært benyttet som medisinplante for forskjellige formål, spesielt som kur mot innvollsorm, derav navnet. I dag frarådes all bruk av planten til innvortes bruk fordi den kan inneholde forskjellige nivåer av giften filicin som kan forårsake forgiftninger. Bruk kan for eksempel føre til svekkelse av synet.

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑  «U.S. National Library of Medicine, chem.nlm.nih.gov» **(engelsk)**. Besøkt 1. januar 2020.
3. ↑   *Våre medisinske planter*. [Oslo]: Det Beste. 1984. s. 224. ISBN 8270101567.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Ormetelg* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Ormetelg* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *Ormetelg* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *Ormetelg* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *Ormetelg* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Ormetelg* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Ormetelg* hos The International Plant Names Index Rediger på Wikidata

* (en) *Ormetelg* hos Tropicos Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Dryopteris filix-mas* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Dryopteris filix-mas* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Dryopteris filix-mas* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* Norges sopp- og nyttevekstforbund oppgir ormetelg som «giftig».

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GND **·** LCCN
 |
**Rettssikkerhet** er en karakteristikk som særlig brukes om garanterte begrensninger for statens maktutøvelse overfor sine egne borgere. Rettssikkerhet innebærer blant annet at den offentlige makt blir utøvd med hjemmel i lov og at det finnes konstitusjonelle garantier som setter grenser for statens maktbruk. Et viktig moment er at ingen kan fengsles uten lovlig grunn og at inngripende lover ikke skal gis tilbakevirkende kraft.

Det er også en side ved rettssikkerheten at det skal være mulig å få prøvd saken sin for en domstol, og anke til en overordnet domstol eller, i forvaltningssak, til et overordnet organ.

De såkalte *habeas corpus*-bestemmelsene er avgjørende for rettssikkerheten. Disse bestemmelsenes formål er å sikre borgerne mot vilkårlig fengsling. De fastsetter at den som fengsles mistenkt for straffbare forhold, har rett til å kreve saken vurdert av en domstol, som innen kort tid må avgjøre om den fengslede skal løslates eller ikke. Dette prinsippet er innarbeidet i de fleste europeiske lands lovgivning.

I folkeretten er bestemmelser som skal vareta rettssikkerheten nedfelt i Den europeiske menneskerettskonvensjon av 1950, og i FNs konvensjon om sivile og politiske rettigheter av 1966. Bestemmelser i den nasjonale lovgivning er gjerne basert på, eller søkt brakt i overensstemmelse med, bestemmelsene i disse og andre menneskerettskonvensjoner.

Se også
-------

* Legalitetsprinsippet
* In dubio pro reo
* Borgerfriheter
* Rettsstat
* Liberalt demokrati

Referanser
----------

1. ↑  Molven, Olav (21. juni 2019). «rettssikkerhet». *Store norske leksikon*. Besøkt 18. august 2020.
**Takao Itō** (japansk: 伊藤高男; født 5. november 1952 på Hokkaido) er en japansk tidligere skihopper som representerte Senshu-universitetet. Han konkurrerte internasjonalt i årene 1973-1982.

Itō ble japansk mester i stor bakke i 1975 og 1978, og i normalbakke i 1979. I VM i skiflyging i Oberstdorf 1973 var han en av flere som falt på hopp som var lengre enn verdensrekorden. Den første treningsdagen hoppet han 176 meter, 11 meter lengre enn den gjeldende rekorden. Den første renndagen, som også ble den eneste, hadde han et stygt fall og brakk kragebeinet, og endte sist av de 51 deltakerne.

Det ble også 51. plass (av 60 deltakere) i normalbakken i VM i Falun i 1974. VM i skiflyging i Bad Mitterndorf (Kulm) i 1975 ga 35. plass av 40 deltakere. I OL i Innsbruck i 1976 ble han nummer 22 i storbakken og 24 i normalbakken. I VM i Lahtis i 1978 ble det 37. plass i normalbakken og 42. plass i storbakken, og han var på Japans lag som ble nummer 9 og nest sist i lagkonkurransen, som var prøvegren.

I den tysk-østerrikske hoppuka ble han nummer 44 sammenlagt i 1974/75 og 48 i 1976/77. Han deltok også i 1973/74. I verdenscupen 1979/80 ble han nummer 79 sammenlagt, med 9. plass i storbakken i Sapporo som beste plassering i enkeltrenn.

Referanser
----------

1. ↑   (på en) *Olympedia*, 2006, Wikidata Q95606922,
2. ↑  Sports Reference: Takao Ito Arkivert 23. desember 2009 hos Wayback Machine. (olympiaresultater, besøkt 20. juni 2017)
3. ↑  Japans skiforbund: Japanske mestere på ski, nordiske grener 1969-1977 (besøkt 20. juni 2017)
4. ↑  Japans skiforbund: Japanske mestere på ski, nordiske grener 1978-1985 (besøkt 20. juni 2017)
5. ↑  Nouvelliste: Steiner, fantastique : 175 m mais il chute à la réception (s. 17, 10. mars 1973, digitalisert av Swiss Press Online)
6. ↑  Die Tat: Skifliegen mit Risiken (s. 16, 12. mars 1973, digitalisert av Swiss Press Online)
7. 1 2 3  Adam Kwieciński: Takao Ito Arkivert 24. november 2018 hos Wayback Machine. (hoppresultater, besøkt 20. juni 2017)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Takao Itō – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Takao Itō – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Takao Itō – FIS (skihopping) Rediger på Wikidata
***The Marionettes*** er en amerikansk stumfilm fra 1918, regissert av Émile Chautard.

Handling
--------

Fernande de Ferney er foreldreløs, og vokste opp ved et kloster. Men hun tilbringer sommeren hos en onkel, professor de Ferney, hvis eiendom ligger ved siden av markisen de Monclars eiendom. Markisens sønn Roger har store problemer på grunn av alt for gjeld. Men markisen nekter blankt å gi sønnen mer penger, før Roger har slått seg til ro og giftet seg med en kvinne som heter Fernande.

Men selv om Roger snart gifer seg med henne, er han fremdeles romantisk involvert med den fascinerende Madame de Jussy. Han tilbringer derfor veldig lite tid hjemme hos sin kone. Inspirert av et dukketeater som skildrer en forelsket kone, hvis ektemann blir mer glad i henne, etter at hun begynner å flørte med andre menn, kler Fernande seg i vakre juveler og fantastiske kjoler og blir snart populær ved sosiale sammenkomster i Paris.

Skuespillere
------------

* Clara Kimball Young som Fernande de Monclars
* Nigel Barrie som Roger de Monclars
* Alec B. Francis som Nizerolles
* Florence Atkinson som Madame de Jussy
* Mrs. Helen Simpson som Madame de Valmont
* Mrs. Madeline Cadeux som Madame de Briey
* Hazel Washburn som Baronne Durieu
* Louise Bates som Madame de Lancey
* Carey L. Hastings som Julie
* Corliss Giles som Pierre Vareine
* Edward Kimball som Professor de Ferney
* Ethel Winthrop som Marquise de Monclars

Referanser
----------

1. ↑  THE MARIONETTES
2. ↑  Alan Goble. *The Complete Index to Literary Sources in Film*

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Marionettes* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Marionettes* på American Film Institute Rediger på Wikidata
**Rettsvern** er et begrep som innen dynamisk tingsrett betegner at en ervervet rett til et formuesgode får vern overfor tredjemenn som gjør gjeldende konkurrerende rettigheter til eiendelen. Rettsvern vil hindre at tredjemenn kan ekstingvere retten, for eksempel slik at sykkelen A har solgt til B senere også selges til C, slik at han overtar eiendomsretten til fortrengsel for B. Også andre rettigheter enn eiendomsrett kan ekstingveres, for eksempel panterett eller en servitutt. Reglene om rettsvern vil variere alt etter hva slags formuesgode det er snakk om.

Fast eiendom
------------

Fast eiendom får rettsvern ved tinglysing i grunnboka, jf. nærmere tinglysingsloven §§ 20 flg. I forhold til andre avtaleerververe vil rettigheter tinglyst samme dag bli likestilte, er det derimot et konkursbo eller en utleggstaker det er snakk om vil deres rett gå foran rettigheter som ikke er registrert senest dagen før, se nærmere i §§ 21 første ledd og 23.

Løsøre
------

Løsøre får som hovedregel rettsvern ved overlevering, det vil si at man må få eiendelen overført til sin besittelse. For enkelte særlige former for løsøre, først og fremst skip og luftfartøyer, gjelder det særskilte regler. Disse kan registreres i et realregister, og for dette gjelder i all hovedsak de samme regler som for tinglysing av fast eiendom. Det finnes også enkelte andre unntak fra overleveringskravet, blant annet salgspant, som får rettsvern gjennom avtalen mellom kreditor og debitor.(Dette gjelder ikke motorkjøretøyer). Driftsløsøre o.l. kan dessuten få rettsvern ved at rettighetene registreres på eierens blad i Løsøreregisteret.

Pengekrav
---------

For pengekrav gjelder noe ulike regler basert på hva slags krav det er snakk om. Verdipapirer som kan registreres i Verdipapirsentralen, vil få rettsvern ved registreringen. Andre krav som er knyttet til verdipapir, f.eks. omsetningsgjeldsbrev, vil måtte overleveres på samme måte som løsøre. Enkle gjeldsbrev og andre enkle krav får rettsvern ved underretning til skyldneren etter kravet.

Se også
-------

* God tro

Referanser
----------

1. ↑  Tinglysingsloven
2. ↑  Lov om godtroerverv av løsøre
3. ↑  Panteloven §§ 3-9 flg.
4. ↑  Verdipapirregisterloven kap. 7
5. ↑  Gjeldsbrevloven
**Tricia Boutté-Langlo** (født 31. august 1968 i New Orleans) er en amerikansk vokalist som hovedsakelig synger jazz, soul og funk. I Norge er hun kjent for å ha deltatt i flere samarbeidsprosjekter med norske musikere.

Hun er niese av jazzvokalistene Lillian Boutté og John Boutté. Hun er bosatt i New Orleans, der hun siden 1984 har spilt med en rekke av byens orkestre, og er kanskje mest kjent for å ha ledet reggae-bandet «Cool Riddims & Sista Teedy» fra 1995 til 2000. Med dette bandet ga hun i 1998 ut albumet *Pledge to my People*, som fikk flere utmerkelser. Etter denne plateutgivelsen ble Tricia Boutté-Langlo selv kåret til «Årets utøver» i hjembyen. Hun har spilt med flere av verdens ledende jazzmusikere, som Fats Domino og Harry Connick, og med Ytre Suløens Jassensemble og Lionel Batiste. Sammen med Ytre Suløens Jassensemble ga hun ut platen *Way down yonder* i 2002, og turnerte med dem i 2002, 2003, 2006 og 2011. Hun har også spilt med Dixi og Kari Bremnes, og sang i 2010 sammen med gruppa *Gumbo* på Kongsberg Jazzfestival. 

Tricia Boutté-Langlo fikk mye medieomtale etter at Orkanen Katrina hadde rasert store deler av New Orleans i 2005. Boutté-Langlo og familien mistet alt de eide i denne naturkatastrofen.

Per 2019 er hun gift med Per Tore Langlo og bosatt i Langevåg i Sula kommune.

Referanser
----------

1. ↑  .
2. ↑  nynorecords.com Arkivert 24. februar 2007 hos Wayback Machine.
3. ↑  bestofneworleans.com Arkivert 13. juni 2007 hos Wayback Machine.
4. ↑  dixijazz.no Arkivert 28. september 2007 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* Tricia Bouttés hjemmeside
* Tricia Bouttés blogg[*død lenke*]

Portal: Jazz
**The Margarets** er et norsk popband, stiftet på øya Giske utenfor Ålesund i 1991 av Rune Berg (gitarist og låtskriver) og Alex Rinde (vokalist og trommeslager). Berg og Rinde fikk etterhvert selskap av Ante Rune Giskeødegård, Ronnie Michael André Giskegjerde Larsen og Kai Valderhaug, og bandet spilte sammen i omkring fire år før de ble spredt på grunn av utdanning og vokalist Alex Rindes sykdom.

Bandet kom sammen igjen i Oslo i 1999, da alle medlemmene med unntak av bassist Valderhaug var samlet, da under navnet *Jupiter Starfish*, før de gikk tilbake til The Margarets etter kun få måneder. I mars 2001 fikk bandet en hit med låta «Rubber Rubbish», og debutalbumet *What Kept You?* fra 2002 solgte i mer enn 30 000 eksemplarer. Det sies at debutalbumets tittel spiller på at det tok bandet ti år fra låtene ble laget til albumet kom ut, mye på grunn av Rindes sykdom i denne perioden.

Medlemmer
---------

* Rune Berg: gitar, låtskriver (1991–)
* Alex Rinde: vokalist, trommer (1991–)
* Ante Rune Giskeødegård: rytmegitar (1991–)
* Ronnie Michael André Giskegjerde Larsen: perkusjon (1991–)
* Kai Valderhaug: bass (1991–1995)
* Lars Berg Giskeødegård: bass (1999–)

Diskografi
----------

### Album

* *What Kept You?* (2002)
* *Love Will Haunt You Down* (2005)
* *Twenty Years Erased* (2008)
* *Look For Love* (2008)

### Singler

* «Alain Delon»/«Rubber Rubbish» (2001)
* «Spoonful of Love»
* «Sound of Summer»
* «Surf Alone» (2005)
* «She Caught the Last Bus Home» (2005)
* «Oh! Pretty Woman» (2006)

Eksterne lenker
---------------

* (en) The Margarets – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) The Margarets på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) The Margarets på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) The Margarets på Songkick Rediger på Wikidata

* (en) The Margarets på AllMusic Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | ISNI **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |
**Tricia Dunn-Luoma** (født 25. april 1974), amerikansk ishockeyspiller som deltok i de olympiske vinterleker 1998 i Nagano, 2002 i Salt Lake City og 2006 i Torino.

Dunn-Luoma ble olympisk mester i ishockey under vinter-OL 1998 i Nagano. Hun var med på det amerikanske laget som vant ishockeyturneringen for damer foran Canada og Finland. Det var første gangen ishockey for damer var med på det olympiske programmet. Seks nasjoner deltok. USA vant gruppespillet og fikk dermed spille finale mot Canada som ble nummer to. USA vant finalen med 3-1.

OL-medaljer
-----------

* 1998 Japans flagg Nagano - Gull **Gull** i ishockey, damer USAs flagg USA
* 2002 USAs flagg Salt Lake City - Sølv Sølv i ishockey, damer USAs flagg USA
* 2006 Italias flagg Torino - Bronse Bronse i ishockey, damer USAs flagg USA

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Tricia Dunn-Luoma – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Tricia Dunn-Luoma – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Tricia Dunn-Luoma – Eliteprospects.com Rediger på Wikidata
**Ånstad** (tidligere også skrevet *Evenstad*) var et fiskevær i Moskenes kommune i Nordland. Stedet ligger på østsiden av den sørlige delen av Moskenesøya, mellom Å og Lofotodden.

Ånstad ble utviklet som fiskevær i siste halvdel av 1800-tallet, da blant annet Gjert Gabrielsen investerte i båter, bygde fiskemottak og rorbuer, «væreierbolig», butikk og skole. I 1875 bodde det 40 personer der, og i perioden 1890-1915 var Ånstad et av de betydeligste fiskeværene i Vest-Lofoten. Men i likhet med flere andre fiskevær på den tida hadde ikke Ånstad havneforhold som egnet seg til motordrevne fiskebåter, og stedet ble avfolket da motorbåtene overtok utover på 1900-tallet. Væreier Gabrielsen flyttet til Sørvågen i 1918. Det var sommerbosetning på Ånstad til ut på 1940-tallet, men siden har stedet vært helt fraflyttet. I dag står bare en molo, båtstøer og noen hustufter igjen.

Poståpneriet *Evenstad i Lofoten* ble opprettet 1. oktober 1913 og nedlagt 1. april 1920. 15. juli 1920 ble det gjenopprettet som brevhus, *Evenstad*. Poststedet fikk navnet *Ånnstadvika* 2. mars 1934, men ble endelig nedlagt 1. juli 1952.

Referanser
----------

1. ↑  Gro Røde: *På et berg eg kalla mett - Hverdagsliv og fraflytting Lofotodden 1900-1950*. Orkana Forlag, Stamsund 1994. ISBN 82-91233-04-7 s. 103 (digitalisert av Nasjonalbiblioteket)

Kilder
------

* Jens A. Gjertsen: Bygda som forsvant[*død lenke*] (i Lofotboka -07, s. 7-12)
* Bent Svinnung: Ånstad (Moskenesøy) (besøkt 21. september 2012)
* Poststedsdatabasen: Evenstad i Lofoten[*død lenke*] (besøkt 21. september 2012)
* Poststedsdatabasen: Evenstad[*død lenke*] (besøkt 21. september 2012)
**Ånstadblåheia** er et fjell på Langøya i Sortland kommune i Nordland. Det har en høyde på 503 meter over havet.

Det bygges i 2018 et vindkraftverk med 14 turbiner på toppen av fjellet.

På sørsiden av Ånstadblåheia ligger Ånstadblåheia skitrekk, åpnet i 1979. Alpinanlegget fikk snøkanoner i 2007. På toppen av heia står flere radiomaster. Mastene har sendere for blant annet lokal radiokommunikasjon, nærradio, mobiltelefoni og internet.

Toppen av Ånstadblåheia er flat og steinete. Fra toppen er det god utsikt til Vik, Jennestad og mot Andøya i nord, Hognfjorden i øst, Sortland og mot Sigerfjord i sørøst, Holmstaddalen i vest og Frøskeland og Vikeidet i nordvest. Fjellet er et landemerke for innbyggerne i store deler av den nordre delen av Sortland kommune.

Ånstadblåheia er det vanlige målet for Sortland videregående skoles turdag om høsten og vinteren.

Deler av vestsida av Ånstadblåheia dekkes av Sortland Orienteringslags o-kart «Sortlandsmarka». Toppen og deler av nord- og nordvestsida dekkes av kartet «Hornet».

Referanser
----------

1. ↑  Ånstadblåheia på Norgeskart.no fra Statens kartverk
2. ↑  «Ånstadblåheia vindpark». *Nordkraft* **(norsk)**. Arkivert fra originalen 10. august 2018. Besøkt 10. august 2018.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
En **ångstrøm** er en enhet for måling av avstand lik 10−10 meter eller 0,1 nanometer. Symbolet for ångstrøm er **Å**. Enheten har navn etter den svenske fysikeren Anders Jonas Ångström, en av grunnleggerne av spektroskopien. Ångstrøm er ikke en SI-enhet.

Ångstrøm brukes ofte innenfor naturfagene og innenfor teknologi for å angi størrelsen på atomer, molekyler, og mikroskopiske strukturer. Radiusen til et atom er mellom 0,25 og 3 Å og dermed blir bruken av Ångstrøm ofte brukt innenfor disse fagene.

På tross av at bruken er frarådet er det flere fagfelt som fortsetter å bruke enheten. Enkelte hevder at enheten er en mer bekvem å bruke, ettersom den i størrelse er nær objektene som måles, for eksempel atomer og molekyler, partikler av interstellart støv, optiske bølgelengder, med mer.

Av historiske årsaker foretrekker astronomer å bruke ångstrøm når de arbeider med spektre av synlig lys.

Unicode inkluderer et tegn for ångstrøm i posisjonen U+212B («Å»). Likefullt sier standarden at den anbefalte representasjonen er U+00C5. Det er, med andre ord, bedre å bruke «latin capital letter with ring above» («Å»), som er en vanlig norsk Å, enn spesialtegnet U+212B («Å»).

Referanser
----------

1. ↑  *Cambridge English pronouncing dictionary.* (18th ed. utg.). Cambridge: Cambridge University Press. 2011. ISBN 9780521152556. OCLC 733228594. CS1-vedlikehold: Ekstra tekst (link)
2. ↑  Suplee, Curt (2. juli 2009). «Special Publication 811». *NIST* **(engelsk)**. Besøkt 25. oktober 2018.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Nationalencyklopedin
 |