recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Zlatoust** (russisk: Златоу́ст) er en by i Tsjeljabinsk oblast i Russland. Den ligger ved elva Aj (i Kamas nedslagsfelt) 160 km vest for Tsjeljabinsk. Bynavnet er avledet av den russiske oversettelsen av Chrysostomos, da byen ble grunnlagt nær en kirke tilegnet denne helgenen. Innbyggertall: 194 551 (folketelling 2002).

Historie
--------

Utsyn over Zlatoust ca. 1910, fotografert av Prokudin-Gorskij.
Bosetningen Zlatoust ble grunnlagt i 1754 på grunn av byggingen av jernverket. I 1774–1776 deltok arbeiderne ved fabrikken i opprøret som ble ledet av Jemeljan Pugatsjov. Tidlig på 1800-tallet laget Pavel Anosov de første russiske klingene av bulatstål i Zlatoust. Byen er også kjent for de første kanonene laget av russisk stål. I 1903 slo tsarens styresmakter brutalt ned en streik organisert av arbeiderne i Zlatoust. 

På begynnelsen av 1800-tallet ble en våpenfabrikk bygget i byen, for produksjon av sabler og sverd. De berømte kunstnerne Ivan Busjujev og Ivan Bojarsjinov laget unike mønstere av kaldstål dekorert med graveringer. Flyvende bevingede hester var et favorittelement i mange av Busjujevs graveringer, så han fikk tilnavnet Ivan den bevingede (Ivanko Krylatko). Siden har en flyvende bevinget hest vært byens emblem.

Sovjetunionen fikk kontrol over Zlatoust i mars 1918. Byen var okkupert av de hvite mellom juni 1918 og juli 1919. 13. juli 1919, ble Zlatoust inntatt av Den røde armé.

I sovjetperioden ble Zlatoust en industriby, spesialisert innen metallurgi, maskinbygging, verktøyproduksjon, matproduksjon, og andre industrier. Zlatoust er et av sentrene for kunstnerisk gravering på metall i Russland. Tradisjonelt ble slike graveringer gjort på våpen, slik som kniver og sverd, men i sovjetperioden ble graveringene utført på dekorative metallplater. Nå er imidlertid våpengravering blitt populært igjen.

Tradisjonelt har Zlatoust, som Uralregionen forøvrig, også vært berømt for sine pelmeni.

Referanser
----------

1. ↑  «26. Численность постоянного населения Российской Федерации по муниципальным образованиям на 1 января 2018 года». Rosstat. Besøkt 23. januar 2019.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Zlatoust – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Златоуст – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Portal for Zlatoust
* Severdigheter i Zlatoust

  


| * v
* d
* r
Byer i Tsjeljabinsk oblast |
| --- |
| Administrativt senter: Tsjeljabinsk |
| Flagget til Tsjeljabinsk oblast | 
* Asja
* Bakal
* Jemanzjelinsk
* Jurjuzan
* Juzjnouralsk
* Karabasj
* Kartaly
* Kasli
* Katav-Ivanovsk
* Kopejsk
* Korkino
* Kusa
* Kysjtym
* Magnitogorsk
* Miass
* Minjar
* Njazepetrovsk
* Oziorsk
* Plast
* Satka
* Sim
* Snezjinsk
* Troitsk
* Trjokhgornyj
* Tsjebarkul
* Ust-Katav
* Verkhnij Ufalej
* Verkhneuralsk
* Zlatoust

 | Russlands flagg |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** SUDOC **·** NKC **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
**Vjazniki** (russisk: Вязники) er en by i Vladimir oblast i Russland. Den ligger på en høyde på sørsiden av elva Kljazma, rundt 110 km øst for Vladimir (146 km med bil).

Historie
--------

Byen ble dannet i 1802 ved en sammenslåing av den nedlagte festningen *Jaropoltsj* og handelsslobodaen Vjazniki.

Den strategiske høyden over elva Kljazma var svært viktig for forsvaret av veiene mot den russiske middelalderhovedstaden Vladimir. En festning ble derfor bygd der på 1100-tallet, sannsynligvis rundt 1130. Festningen Jaropoltsj var oppkalt etter en fyrste som het Jaropolk. Den lå rundt midtveis mellom de nærmeste elvehavnene ved Kljazma: Starodub-na-Kljazme og Gorokhovets.

Mongolene ødela festningen på 1200-tallet. Den nevnes neste gang i dokumenter først i 1389, i traktaten mellom Vasilij I og hans onkel Vladimir den skallede. Ved folketellingen i 1672 hadde Jaropoltsj bare 133 innbyggere, og i 1703 ble den ødelagt av brann. Den gamle bosetningen ble etter dette dominert av handelsslobodaen Vjazniki, som lå noe lavere på høyden og som hadde vært attestert siden 1300-tallet. I 1778 fikk Vjazniki byrettigheter.

Demografi
---------

Befolkningsutvikling:

| År | Folketall | Kilde |
| --- | --- | --- |
| 1959 | 39 392 | Folketelling 1959 |
| 1970 | 42 714 | Folketelling 1970 |
| 1979 | 45 916 | Folketelling 1979 |
| 1989 | 45 438 | Folketelling 1989 |
| 2002 | 40 398 | Folketelling 2002 |
| 2010 | 41 248 | Folketelling 2010 |

Severdigheter
-------------

Det viktigste landemerket er Maria budskaps kirke, oppført mellom 1682 og 1689. Rundt 30 km fra byen ligger landsbyen Mstjora, et ledende senter for russisk folkekunst og -håndverk.

Referanser
----------

1. ↑  Folketellingen 2010 for Russland: Volum 1. Befolkning og befolkningsfordeling Del 11: Føderale distrikter i Russland, bydeler, kommunale distrikter, urbane og rurale bosetninger, s. 330. Rosstat, besøkt 14. juni 2018

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Vyazniki – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
Byer i Vladimir oblast |
| --- |
| Administrativt senter: Vladimir |
| Flagget til Vladimir oblast | Aleksandrov **·** Gorokhovets **·** Gus-Khrustalnyj **·** Jurjev-Polskij **·** Kamesjkovo **·** Karabanovo **·** Kirzjatsj **·** Koltsjugino **·** Kosterjovo **·** Kovrov **·** Kurlovo **·** Lakinsk **·** Melenki **·** Murom **·** Petusjki **·** Pokrov **·** Raduzjnyj **·** Sobinka **·** Strunino **·** Sudogda **·** Suzdal **·** Vjazniki | Russlands flagg |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** NKC **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
**Lanto Griffin** (født 15. juni 1988 i Mount Shasta i California) er en amerikansk profesjonell golfspiller på PGA-touren.

Griffin kvalifiserte seg til PGA-touren 2019/20 ved å ende på 6.-plass på Korn Ferry-touren 2019, bak blant andre nordmannen Kristoffer Ventura, godt hjulpet av seieren på Robert Trent Jones Golf Trail Championship i april 2018.

13. oktober 2019 vant han sin første PGA-tourseier under Houston Open, etter å ha endt topp-20 i alle de fire første turneringene for sesongen; A Military Tribute at The Greenbrier, Sanderson Farms Championship, Safeway Open og Shriners Hospitals for Children Open.

Referanser
----------

1. ↑  Dudley, John (5. juli 2017). «Griffin arrives at Peek'n Peak fresh off first Web.com Tour win». *GoErie.com* **(engelsk)**.
2. ↑  Robertson, Dale (13. oktober 2019). «Lanto Griffin holds on in Houston Open for first PGA Tour victory» **(engelsk)**. Besøkt 14. oktober 2019.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Lanto Griffin – PGA-touren Rediger på Wikidata

* (en) Lanto Griffin – Verdensrankingen Rediger på Wikidata
«***Ben Bolt***» er et skillingstrykk skrevet av George Louis Palmella Du Maurier (1834–1896), en engslsk-fransk tegner i *Punch*. På grunn av svekket syn begynte han som romanforfatter og utga sin første bok nesten 60 år gammel. Han skrev i alt tre romaner: «Peter Ibbetson» (1890), «Trilby» (1894), hvor visa om «Ben Bolt» forekommer, og til sist boka «The Maritan» som utkom etter hans død. «Trilby» ble den store suksessen, og visa om «Ben Bolt» kom i skillingstrykk og ble populær. Romanen omhandler Paris' kunstner- og bohemliv, samt fenomenet hypnose. Romanen gikk som føljetong i det amerikanske «Harper's Magazine» og laget den rene Trilby-feberen. Det var snart ikke en varesort som ikke hadde navn etter Trilby, og antall abonnenter økte til det tredobbelte på magasinet. Forfatterens økonomiske utbytte ble eventyrlig. Romanen ble etterhvert dramatisert, og stykket ble oppført i London med forfatterens sønn, Sir Gabril du Maurier i en av rollene, mens Trilby (sangerinnen som var absolutt umusikalsk, og bare kunne synge under hypnose) ble spilt av en fullstendig ukjent pike. Ensemblet reiste siden rundt på turné og gjorde stor suksess – ikke minst med visa om «Ben Bolt».

Teksten
-------

**1.**O husker du Alice, skjønn Alice, Ben Bolt,  

skjønn Alice med rødmende kinn.  

Av glede hun gråt når ditt øye det lo  

men skjelvet når mørkt var ditt sinn.  

På kirkegården hist i dalen, Ben Bolt  

er en grav under mosegrodd sten,  

og der hviler skjønn Alice så hvit om sin kinn  

i ly av en hellende gren.  

  

**2.**O husker du skoven den grønne, Ben Bolt  

hvor ofte så glade vi sang,  

i trærnes skygge vi hvilede oss  

og lyttet til møllehjulets gang.  

Men møllen er der ei mere, Ben Bolt  

akk for lengst er forsvunnet dens brus,  

og de smilende murer med rosens hegn  

er forvitret og sunket i grus.  

  

**3.**O husker du skolen den gamle, Ben Bolt  

skolemesteren så vennlig og god,  

og bekken den klare hvor blomstene tett  

i klynger ved breddene sto.  

Under gresset hvilte han lenge, Ben Bolt  

bekk og blomster de finnes der ei,  

og av vennene i skolen fra den gang Ben Bolt  

er tilbake nu kun du og jeg.

Kilder
------

* Oldemors visebok av Eli Støre Erichsen, Cappelen 1976
**Tlatelolco-traktaten** er en internasjonal avtale som forbyr testing, stasjonering, besittelse og fremstilling av kjernefysiske våpen i Karibia og Latin-Amerika. Traktaten ble undertegnet den 14. februar 1967 i Tlatelolco i Mexico og trådte i kraft den 25. april 1969. Den er den første avtalen som opprettet en atomvåpenfri sone i befolket område. 

Traktaten ble ratifisert av alle 33 stater i traktatsområdet. Cuba var det siste landet som ratifiserte traktaten, den 22. oktober 2002. Det finnes også to tilleggsavtaler: Den ene binder USA, Storbritannia og Nederland hva gjelder deres oversjøiske besittelser i traktatsområdet. Den andre tilleggsavtalen forbyr også Frankrike, Folkerepublikken Kina og Russland fra å omgå traktaten.

Den atomvåpenfrie sonen etablert gjennom traktaten overvåkes av OPANAL, Organisasjonen for forbud mot atomvåpen i Latin-Amerika.

Det var for sin innsats med denne avtalen at Alfonso García Robles og Alva Myrdal mottok Nobels fredspris i 1982.

Se også
-------

* Ikkespredningsavtalen
* Traktaten om forbud mot kjernevåpen

Referanser
----------

1. ↑  «Agency for the Prohibition of Nuclear Weapons in Latin America and the Caribbean (OPANAL)», Nuclear Threat Initiative.
2. ↑  «The Nobel Peace Prize 1982». *NobelPrize.org* **(engelsk)**. 13. oktober 1982. Besøkt 8. mars 2021. «The Norwegian Nobel Committee has decided to award the Peace Prize for 1982 to two persons who for many years have played a central role in the United Nations’ disarmament negotiations, namely, Alva Myrdal of Sweden and Alfonso García Robles of Mexico. | In the disarmament negotiations in Geneva and in many other international bodies, as well as in her writings, Alva Myrdal has made public opinion all over the world aware of the problems of armaments, and helped to arouse a general sense of responsibility for the development these involve.»

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN
 |
Lanzhou–Xinjiang høyhastighetsbaneFile:Lanxin\_High-Speed\_Railway.PNG merket med blått
**Lanzhou-Xinjiang høyhastighetsbane**, også kjent som **Lanzhou-Xinjiang passasjerjernban** eller **Lanxin andre jernbane** (kinesisk: 兰新铁路第二双线), er en høyhastighetsjernbane i det norvestre Kina fra Lanzhou i provinsen Gansu til Ürümqi i den autonome region Xinjiang.

Konstruksjonsarbeidet begynte 4. november 2009. Det tok fire år å fullføre byggingen av den 1 776 kilometers (1 776 000 m) lange jernbanetraseen, hvorav 795 kilometer (795 000 m) er i Gansu, 268 kilometer (268 000 m) i Qinghai og 713 kilometer (713 000 m) i Xinjiang. Sporene var ferdiglagt 16. november 2013, og 31 stasjoner ble etterhvert bygd langs linjen. Prosjektet hadde en prislapp på 143,5 milliarder yuan.

Ulikt den forut eksisterende Lanxin-jernbanen, som løper helt og holdent gjennom Gansu og Xinjiang, skjærer høyhastighetsbanen inn fra Lanzhou til Xining i provinsen Qinghai og så over Qilianfjellene inn i Hexikorridoren ved Zhangye. Banen er nær Qilianshan Nr. 2 tunnel oppe i 3 607 meter (11 834 ft) over havet,  høyere enn noen annen høyhastighetsbane i verden til da (og fortsatt - 2015).

Den første høyhastighetstoget løp langs strekningen 3. juni 2014. Dette var en forsøkskjøring; vanlig trafikk begynte ved utgangen av 2014.

Første segment, Ürümqi–Qumul-avsnittet, ble offisielt åpnet 16. november 16 2014, resten av linjen ble frigitt 26. desember 2014. Høyhastighetslinjen korter ned togreisetiden mellom de to byene Lanzhou og Ürümqi fra 20 timer til 12 timer.

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑  «Arkivert kopi» **(kinesisk)**. 4. november 2009. Arkivert fra originalen 3. mars 2016. Besøkt 6. november 2009.
3. ↑
4. ↑  «High-speed rail great boost to Xinjiang growth». 4. juni 2014. Besøkt 5. juni 2014.
5. ↑  «High Speed Railway Tested in Xinjiang: Urumqi to Lanzhou in only 9 hours». 4. juni 2014. Besøkt 5. juni 2014.
6. ↑  «Xinjiang's first high-speed railway goes on trial run». 4. juni 2014. Besøkt 5. juni 2014.
7. ↑
**Akademiske grader i Danmark** er grader tildelt av høyere læresteder i Danmark, historisk kun av Københavns Universitet. Under den dansk-norske unionen var Københavns Universitet det eneste universitetet også for Norge. Danmark og Norge har av historiske grunner hatt et gradssystem som i stor grad har vært sammenfallende, også etter 1814.

Historie
--------

Ved opprettelsen av Københavns Universitet i 1479 var baccalaureus den laveste graden. Over baccalaureus fantes lisensiatgraden. De høyeste gradene var doktorgraden, som ble tildelt av de teologiske, juridiske og medisinske fakulteter, og magistergraden, som ble tildelt av det filosofiske fakultet og var likestilt med doktorgraden. Baccalaureusgraden ble avskaffet i 1775, og etter innføringen av den filosofiske doktorgraden i 1824 ble den historiske magistergraden avskaffet. Det ble imidlertid opprettet en ny magistergrad, plassert under doktorgraden.

Moderne gradsstruktur
---------------------

Danmark skiller i moderne tid mellom en rekke typer grader. Øverst er doktorgradene, som gjerne omtales som høyere doktorgrader for å skille dem fra graden plassert under doktorgradene, nemlig ph.d.. Den tidligere tildelte lisensiatgraden og ph.d. er plassert på samme nivå. Under disse finner man den tidligere tildelte magistergraden (den moderne magistergraden). Under magistergraden er gradene som det tildeles flest av: kandidatgradene, som i moderne tid er fem/seks-årige profesjonsutdannelser innenfor teologi, jus, medisin og andre fag. Den laveste graden, som ble innført med Bolognaprosessen, er den treårige bachelorgraden.

Tallene i det følgende viser til opprettelsesår for gradene. Grader i kursiv er grader som ikke tildeles lenger.

### «Høyere doktorgrad»

* Doctor theologiae (dr. theol. 1479)
* Doctor juris (dr. jur. 1479)
* Doctor medicinae (dr. med. 1479)
* Doctor philosophiae (dr. phil. 1824)
* Doctor politices (dr. polit. 1902)
* Doctor technices (dr. techn. 1916)
* Doctor medicinae veterinariae (dr. med. vet. 1935)
* Doctor agronomiae (dr. agro. 1935)
* Doctor oeconomices (dr. oecon. 1940)
* Doctor pharmaciae (dr. pharm. 1943)
* Doctor odontologiae (dr. odont. 1965)
* Doctor mercaturae (dr. merc. 1965)
* Doctor paedagogiae (dr. pæd. 1966)
* Doctor scientiarum politicarum (dr. scient. pol. 1972)
* Doctor scientiarum administrationis (dr. scient. adm.)
* Doctor scientiarum socialium (dr. scient. soc. 1977)
* Doctor rerum socialium (dr. rer. soc. 1977)
* Doctor scientiarum (dr. scient. 1977)
* Doctor scientiarum anthropologicarum (dr. scient. ant.)
* Doctor psychologiae (dr.  psyk.)
* Doctor linguae mercantilis (dr. ling. merc, 1977)

### Lisensiatgrad og «lavere doktorgrad»

* *Lisensiat*
* Philosophiae doctor (Danmark) (ph.d.)

### Magistergrad

Hunkjønnsformen *magistra* er i praksis lite brukt.

* *Magister artium (mag. art.)*
* *Magister scientiarium (mag. scient.)*

### Kandidatgrad

Hunkjønnsformen i første ledd er *candidata*.

* Candidatus theologiae (cand. theol.)
* Candidatus juris (cand. jur.)
* Candidatus medicinae (cand. med.)

(Listen er ufullstendig)

### Lavere grad

* Bachelor

Portal: Danmark
**Hvaløy** er ei øy i Færder kommune i Vestfold. Den befinner seg mellom Gåsøy i øst og Ekornholmen i vest utenfor Nøtterøy. Øya inngår i Færder nasjonalpark. Hvaløy har et areal på om lag 705 dekar. Hvaløys høyeste punkt er Høgås, som befinner seg sør på øya, med en høyde på 41 meter over havet.

Den nordre delen av Hvaløy er i det vesentlige regulert til friluftsområde. Bukten i nord er langgrunn med sandstrand. Ut mot sjøen er det svaberg. I baklandet er det furuskog og to åpne beiter omkranset av eiketrær og steingjerder. Området er mye brukt til telting og dagsutfart, og det er grillplass, toalett og søppelstativ. Beitene er fremdeles i bruk som sauebeiter. 

Øya har i dag en fastboende familie. Frem til tidlig på 1900-tallet bodde det flere familier på øya, hovedsakelig loser og fiskere. De gamle boplassene brukes i dag som hytter.

På Høgås er det ei gravrøys og arkeologiske løsfunn fra bronsealderen/jernalderen som har status som freda kulturminne.

Referanser
----------

1. 1 2  Vestfoldkart
2. ↑  «Høgås». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.

Eksterne lenker
---------------

* Hvaløy Arkivert 4. november 2013 hos Wayback Machine. hos Havneguiden
* Hvaløy[*død lenke*] hos havna.com

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Sentralt stedsnavnregister
 |
**Akan** er et trepartssamarbeid mellom partene i norsk arbeidsliv, (LO, NHO og Staten) som har som hovedoppgave å forebygge rusmiddelproblemer i norsk arbeidsliv, samt å bidra til at ansatte med rusmiddelproblemer får hjelp.

Historikk
---------

Akan ble etablert i 1963, som *Arbeidslivets komité mot alkoholisme og narkomani*. Eierne dannet et styre for Akan. Et sekretariat ble opprettet i Oslo og gitt ansvaret for å utvikle ulike forebyggingsmodeller, og for å informere og lære opp virksomheter/ bedrifter i norsk arbeidsliv, både i privat og offentlig sektor. Sekretariatet vokste gradvis gjennom årene.

I 2006 ble navnet endret til *Akan – Arbeidslivets kompetansesenter for rus- og avhengighetsproblematikk*. Gjennom navneendringen ønsket man å nedtone fokuset på alkoholisme og narkomani, og i stedet øke vektleggingen av folkehelseperspektivet blant annet gjennom fokus på «skadelig bruk» og helse-, miljø- og sikkerhetsarbeid mer generelt. Akan-sekretariatet ble kompetansesenter.

Referanser
----------

1. ↑   Store norske leksikon, Store norske leksikon-ID AKAN, besøkt 31. juli 2022[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Hvalfangstselskapet Skytteren A/S** var et norsk selskap som drev hvalfangst i Sydishavet. Det ble stiftet i Tønsberg i 1928 av hvalskyttere som regnet med at det ville være mest lønnsomt å eie, jobbe for og dele overskuddet i sitt eget selskap. Disponenter for selskapet var firmaet Hvistendahl, Sørlle & Co.

Selskapet gikk til anskaffelse av linjeskipet DS «Suevic» som hadde trafikkert ruten Liverpool - Cape Town - Sydney siden 1901. Skipet ble omdøpt FLK «Skytteren» og ombygd til hvalkokeri ved Friedrich Krupp Germaniawerft i Kiel. Det ble bygget fem hvalbåter, og totalt kom kostnadene opp i 5,45 millioner kroner.

Til tross for at eierne kom meget godt ut av sin investering, ble «Skytteren» med seks hvalbåter i 1936 solgt for 3,5 millioner kroner til det nyopprettede selskapet AS Finnhval ved disponent Jørgen Krag. Krag handlet på vegne av det tyske Margarine-Verband, som leide inn skipet på totalbefraktning for fire år. Utleieordningen var et resultat av at det etter 1935 var blitt forbudt å selge norske hvalkokerier til utlandet.

Referanser
----------

1. ↑  Joh. H. Tønnessen (1969). *Den moderne hvalfangsts historie*. 3. Norges Hvalfangstforbund. s. 374.
2. ↑  «1929 SKYTTEREN». Lardex.com. Arkivert fra originalen 26. mai 2008. Besøkt 20. september 2009.
3. ↑  Joh. H. Tønnessen (1969). *Den moderne hvalfangsts historie*. 3. Norges Hvalfangstforbund. s. 535–537.
Bengtsfors jernbanestasjon og et tog fra DVVJ.
**Bengtsfors** er et tettsted i Västra Götalands län, i landskapet Dalsland i Sverige. Det ligger mellom innsjøene Lelången og Bengtsbrohöljen. Det er Bengtsfors kommunes administrasjonssenter. I 2010 hadde tettstedet 3 080 innbyggere.

Blant stedets turistattraksjoner er Halmens Hus og Gammelgården, som er Vest-Sveriges største friluftsmuseum.

Industri
--------

I mange år var sulfittfabrikken viktig. I Bengtsfors lå tidligere Volvos bilseteproduksjon, som senere ble solgt og ble en av Lear Corporations fabrikker. Stedet var imidlertid aldri optimalt sett fra et lokaliseringssynspunkt, siden transportveien var lang og hadde lav kapasitet. Det var daværende finansminister, Gunnar Sträng, som i 1965 ved hjelp av statlig finansiell hjelp fikk Volvo til å legge seteproduksjonen til Bengtsfors. Våren 1999 ble fabrikken lagt ned, siden man ville flytte fabrikken nærmere personbilproduksjonen i Göteborg. Siden det var stedets største arbeidsgiver med over 800 ansatte, ble bygden hardt rammet. Det økonomiske tilbakeslaget ble noe mildnet av at Lear Corporation i flere år etter nedleggingen fortsatte å betale leie for lokalene.

Kommunikasjon
-------------

I mange år hadde Bengtsfors to jernbanestasjoner. Den vestre stasjonen var endestasjon for Lelångenbanen, som ble åpnet i 1895. Den forbandt Bengtsfors med Uddevalla. De østre stasjonen ligger ved DVVJ (Dal-Västra Värmlands Järnväg), som forbandt Bengtsfors med Mellerud og Årjäng. Lelångenbanan er nedlagt. På DVVJ går det turisttrafikk sørover om sommeren, men den regulære persontrafikken på DVVJ har opphørt. 

Nordover brukes banen til dresinsykling.

Befolkningsutvikling
--------------------

| Befolkningsutviklingen i Bengtsfors 1960–2010 |
| --- |
| År |  |  | Folkemengde | Areal (ha) |
| 1960 |    | 3 147 |  |
| 1965 |    | 3 106 |  |
| 1970 |    | 3 389 |  |
| 1975 |    | 3 535 |  |
| 1980 |    | 3 632 |  |
| 1990 |    | 3 499 | 323 |
| 1995 |    | 3 524 | 327 |
| 2000 |    | 3 351 | 329 |
| 2005 |    | 3 194 | 329 |
| 2010 |    | 3 080 | 327 |
|  |

Referanser
----------

1. 1 2   (på sv) *Statistiska tätorter 2020, befolkning, landareal, befolkningstäthet per tätort*, Statistiska centralbyrån, 24. november 2021, Wikidata Q112914414,
2. ↑  «Sveriges tätorter 2010» (PDF). Statistiska centralbyrån. Arkivert fra originalen (PDF) 16. juni 2011. Besøkt 1. april 2016.
3. ↑  Ny Teknik.se Arkivert 21. oktober 2010 hos Wayback Machine.
4. ↑  Eskilstunakuriren.se[*død lenke*]
5. ↑  «Statistiska centralbyrån - Folkmängd i tätorter 1960-2005» (PDF). Statistiska centralbyrån. Arkivert fra originalen (PDF) 23. juni 2011. Besøkt 1. april 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Bengtsfors – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Bilder fra den gamle fabrikken i dens nåværende form
* Gammelgården

  


| * v
* d
* r
Bengtsfors kommune i Västra Götalands län i Sverige |
| --- |
|  | Bengtsfors **·** Billingsfors **·** Bäckefors **·** Dals Långed **·** Skåpafors |  |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** VIAF **·** GND **·** GeoNames
 |
Badedrakt
**Badedrakt** er betegnelsen på et klesplagg man bader eller svømmer i. Vanligvis brukes betegnelsen badedrakt om en drakt som er sammenhengende og dekker det meste av brystet. 

Tidligere brukte man begrepet på badetøy for begge kjønn, men i dag er det vanligst å bruke det bare om kvinnens badetøy, siden menn sjelden går i sammenhengende badetøy som dekker brystet. De bruker isteden *badeshorts* eller *badebukse*.

I tidligere tider var det vanlig at kvinner gikk med badetøy som gjerne bestod av noen større bukser og topper som dekket mye av kroppen.

* Badedraktmote (1954)Badedraktmote (1954)
* Badedraktmote med bikini på vei inn (1954)Badedraktmote med bikini på vei inn (1954)

Den vanligste typen kvinnelig badedrakt i dag har ikke ben eller ermer, slik at lårene og skuldrene i sin helhet kan ses. Hvor mye av ryggen badedraktene dekker, varierer. 

En kvinnes todelte badetøy kalles bikini og ble oppkalt etter Bikiniatollen.

Se også
-------

* Badetøy
* Badebukse

Eksterne lenker
---------------

* (en) Swimwear – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Swimsuit – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* «DigitaltMuseum: Søk: 'badedrakt'». DigitaltMuseum. Besøkt 21. mai 2012.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GND **·** NDL **·** NKC
 |
*For Hvalsø i Danmark, se Hvalsø*

**Hvalsey,** (grønlandsk *Qaqortukukooq*) er en historisk, fraflyttet boplass nær Qaqortoq på Grønland.

Her finnes flere av Grønlands best bevarte ruiner fra nordbotiden, i det som den gang het Austurbygd, som ble fraflyttet en gang etter 1408, ca. 500 år etter at den ble etablert. Her finnes bl.a. ruinene av Hvalseyjarfjord kirke, Grønlands største og best bevarte ruin fra nordbotiden og ad Þjóðhildarstöðum gård, den norske kongsgård på 1300-tallet, som skrivet:

«Næst Einarsfirði liggr Hvalseyjarfjörðr. Þar er kirkja, sem heitir Hvalseyjarfjarðarkirkja. Hún á allan fjörðinn ok svá allan Kambstaðafjörð, sem er næstr. Í þessum firði stendur bær mikill, sem konungi tilheyrir og heitir Þjóðhildarstaðir.»
(Ivar Bardarsons beskrivelse af Grønland, udgiven efter handskriftene av Finnur Jónsson, 1930)
Boplassen ble etablert av Eirik Raudes onkel, Thorkel Farserk, og det sies at han fortsatt går igjen her. 

Et bryllup i 1408, mellom Sigríður Björnsdóttir and Þorsteinn Ólafsson, begge fra Island, er den siste dokumenterte hendelsen herfra. Brudeparet flyttet tilbake til Island i 1410, og bosatte seg på familiegården i Akrar nord på Island. 

Bosettingen døde trolig ut gjennom de 50-60 påfølgende årene, rundt 500 år etter at Eirik Raude flyttet hit fra vestkysten av Island. 

Gården her var en av de større gårdene syd i Grønland, med ca. 14 ruiner av hus nær kirken. Kirken er trolig fra begynnelsen av 1300-tallet, og er trolig bygd av norske og skotske steinbyggere. 

En identisk kirke er også funnet i Norge og på Orknøyene.

Se også
-------

* Kujataa, verdensarvområde fra 2017

Eksterne lenker
---------------

* Slipshod workmanship from Viking Times
* Historiske bilder fra kirkeruinen
* Fixing Up Hvalsey

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Even Stormoen** (født 10. mai 1955 i Bergen) er en norsk skuespiller og stemmeskuespiller. Han er sønn av Kjell Stormoen og Elna Kimmestad.

Stormoen debuterte på scenen i 1978, i musikalen *Godspell* i Grieghallen. Han gjorde seg raskt bemerket som Romeo i *Romeo og Julie* på Den Nationale Scene, der han var ansatt til 1981. I 1979 fikk han sitt nasjonale gjennombrudd som Lyngstrand i *Fruen fra havet* på Fjernsynsteatret. I fjernsynssammenheng er han også kjent fra den satiriske serien *M.R.S.M.T.*; serietittelen var en forkortelse for «Månedsrevyen som mangler tittel». 

Han var ansatt ved Riksteatret i perioden 1981–1982. Deretter var han ved Nationaltheatret 1983–1988, der han blant annet leverte en overbevisende rolleprestasjon som sønnen i *Natten er dagens mor* av Lars Norén. Siden 1989 har han vært ansatt ved Rogaland Teater, der han blant annet har spilt Don Juan i *Don Juans siste dager* av Tirso de Molina/Nick Dear, og Harpagon i *Den gjerrige* av Molière. For sistnevnte rolle fikk han Kritikerprisen (1997/98) og Hedda-prisen (1998). Av andre sentrale roller som Stormoen har utmerket seg ved Rogaland Teater kan nevnes Antonio Salieri i *Amadeus* av Peter Shaffer, Ralph Nickleby i dramatiseringen av Charles Dickens *Nicholas Nickleby* og Rubek i Henrik Ibsens *Når vi døde vågner*.

I 2010 spilte han tigeren Shere Khan i *Jungelboken 2099* ved Rogaland Teater. Dette var en forestilling inspirert av Rudyard Kiplings klassiske fortelling om guttungen Mowgli som vokste opp hos jungelens dyr. Dagbladets anmelder omtalte denne produksjonen som «uimotståelig underholdning».

Stemmeskuespiller
-----------------

Even Stormoen har gitt stemme til en rekke skikkelser på filmlerretet:

* 1994 – *Løvenes Konge* – «Scar»
* 1995 – Pocahontas (film) – «Wiggins»
* 1996 – *Ringeren i Notre Dame (film)* – «Frollo»
* 1999 – *Tarzan* – «Clayton»
* 2001 – *Monsterbedriften* – «James P- Sullivan»
* 2006 – *Happy Feet* – «Sussebass/Ramon»
* 2013 – *Monsteruniversitetet* – «James P- Sullivan»
* 2015 – Chihiro og heksene – «Kamaji»

Teaterroller (utvalg)
---------------------

| År | Rolle | Oppsetting | Forfatter | Regi | Teater | Ref. |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1985 | *Bernard* | *En handelsreisendes død*(*Death of a Salesman*) | Arthur Miller | Kirsten Sørlie | Nationaltheatret |  |

Utmerkelser
-----------

* Kritikerprisen 1997/1998
* Hedda-prisen i 1998 for rollen som Harpagon i *Den Gjerrige* av Moliére på Rogaland Teater.
* Gammleng-prisen 2010 i klassen «Skuespiller»

Referanser
----------

1. ↑  Even Stormoen i *Store norske leksikon*
2. ↑  «Jubeljungel». *Dagbladet.no* **(norsk)**. 22. april 2010. Besøkt 24. juli 2018.
3. ↑  «*En handelsreisendes død*». Sceneweb. Besøkt 7. april 2021.
4. ↑  «Mottakere av Teaterkritikerprisen». Kritikerlaget.

Kilder
------

* rogaland-teater.no: Even Stormoen

Eksterne lenker
---------------

* (en) Even Stormoen på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) Even Stormoen hos Sceneweb Rediger på Wikidata

* (en) Even Stormoen hos The Movie Database Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** BIBSYS **·** VIAF
 |
**Ralph Joseph Townsend, Jr.** (født 28. desember 1921 i Lebanon, New Hampshire, død 27. mai 1988 i Williamstown, Massachusetts) var en amerikansk skiløper, mest kjent som kombinertløper og langrennsløper.

Sammen med blant andre sine brødre Paul, Harold og Richard var han fra tidlige ungdomsår en lovende skiløper. I 1940 begynte han å studere ved University of New Hampshire. Senere under 2. verdenskrig tjenestegjorde han i 87. bergregiment i 10. bergdivisjon. 3. mars 1945 ble han alvorlig skadet i ryggen og skuldrene av en maskingeværsalve ved Cimon della Piella i Italia. Han ble liggende på sykehus i åtte måneder, og legene mente at han neppe ville kunne fortsette som skiløper. Som skadet militær ble han tildelt utmerkelsen Purple Heart.

Townsend trosset legenes spådommer og tok opp igjen idrettskarrieren etter at han var blitt frisk av krigsskaden. Han ble Øst-USA-mester i slalåm og alpin kombinasjon i 1947. Samme år ble han nasjonal mester i kombinert, og ble igjen kombinertmester i 1949. I OL i St. Moritz i 1948 ble han nummer 33 av 38 fullførende deltakere i kombinert og nummer 74 av 83 fullførende deltakere på 18 km langrenn. I VM i Lake Placid i 1950 fikk han 23.-plass i kombinert og var på USAs lag som ble nummer 5 på 4 x 10 km stafett.

Ralph Townsend ble uteksaminert fra University of New Hampshire i 1950. Samme år ble han ansatt som assisterende professor i kroppsøving og skitrener ved Williams College i Williamstown, Massachusetts. Han ble tatt opp i US National Ski Hall of Fame i 1975.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4   sports-reference.com, verkets språk engelsk, www.sports-reference.com, besøkt 19. juli 2016[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2  Sports Reference: Ralph Townsend, Jr. Arkivert 28. august 2011 hos Wayback Machine. (olympiaresultater, besøkt 19. juli 2016)
3. 1 2 3  Ski: Williams' tough and tiny Townsend (s. 124, vol. 39, no. 2, October 1974, digitalisert av Google Books)
4. 1 2 3  UNH Today: UNH Skier Awarded Purple Heart (14. februar 2013, besøkt 19. juli 2016)
5. ↑  Todor Krastev: Resultater kombinert VM 1950 (besøkt 19. juli 2016)
6. ↑  Hermann Hansen, Knut Sveen: *VM på ski '97 Trondheim*. Adresseavisens Forlag, Trondheim 1996. ISBN 82-7164-044-5 (s. 66, digitalisert av Nasjonalbiblioteket)
7. ↑  U.S. Ski and Snowboard Hall of Fame and Museum: Ralph Townsend (besøkt 19. juli 2016)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Ralph Townsend – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Ralph Townsend – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata
**Forbundsalliansen** var et prosjekt som hadde som mandat å skape grunnlag for en sammenslåing av forbundene Norsk Arbeidsmandsforbund, Norsk Transportarbeiderforbund, Norsk Post- og Kommunikasjonsforbund (Postkom) og Industri Energi. De tre førstnevnte startet opp arbeidet våren 2011, mens Industri Energi sluttet seg til i juni 2012.

Prosjektet skulle gå gjennom fire faser: Utredningsfase, høringsfase, innstillingsfase og vedtaksfase.

Til daglig ble Forbundsalliansen ledet av en prosjektleder Bjørn Willadssen. Forbundsalliansen var organisert med styringsgruppe, referansegruppe og en flere delprosjekter. Styringsgruppa besto av Christian Øverland, Postkom, Erna Hagensen, Norsk Arbeidsmandsforbund, Roger Hansen, Norsk Transportarbeiderforbund og Leif Sande, Industri Energi.

Etter planen skulle det nye storforbundet i LO stiftes i juni 2013. I februar 2013 trakk imidlertid Norsk Transportarbeiderforbund seg fra forhandlingene. Bakgrunnen var at de ikke fikk gjennomslag for sitt ønske om en representantskapsmodell. Som følge av at Transportarbeiderforbundets trakk seg ut, valgte også Norsk Arbeidsmandsforbund å trekke seg ut, og prosjektet ble avsluttet.

Kilder
------

* forbundsalliansen.no
* høringsdokument

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Ram Lal Rahi** (født 1. januar 1952 i landsbyen Dhakhara i Sitapur i delstaten Uttar Pradesh i India, død 10. desember 2020 i Sitapur) var en indisk politiker.

Rahi kom fra kasten pasi,[] som er en kaste tradisjonelt av den kategori betraktet som «urørbare».

Han var medlem av Kongresspartiet (INC) til 2017, da han gikk over til Bharatiya Janata Party (BJP). I 2019 gikk han imidlertid tilbake til Kongresspartiet.

Rahi var representant i Lok Sabha fra 1977 til 1984, og fra 1989 til 1996. Han var også under underminister i innenriksdepartementet fra 1991 til 1996, P.V. Narasimha Raos regjering.

Rahi døde av covid-19 den 10.desember 2020 på et sykehus Sitapur i en alder av 68 år.

Referanser
----------

1. ↑   www.newindianexpress.com, besøkt 26. desember 2021[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Service, Tribune News. «Bhadana, Rahi join Cong in UP». *Tribuneindia News Service* **(engelsk)**. Besøkt 16. juni 2020. [*død lenke*]
3. ↑  Congress leader and former Union Minister of State for Home Affairs, Ram Lal Rahi passes away
**Ralph Friedrich Gottfried Skala** (født 13. september 1944 i Liegnitz i Schlesien, død mai 2007 på Lillehammer) var en tyskfødt musiker og Lillehammer-personlighet som virket i Norge fra 1970 til sin død.

Skalas familie kom som flyktninger til Bayern fra fødebyen i Schlesien (i dag del av Polen) etter andre verdenskrig, der han vokste opp i Nürnberg og tok artium i 1966. Han studerte musikk ved konservatoriet i Nürnberg i to år og arbeidet som profesjonell musiker, blant annet i Tyskland, Italia, Libanon og Tyrkia. I 1970 kom han til Norge. Der realiserte han drømmen om å studere filosofi og sosiologi, men midt i magistergradsavhandlingen brøt han av og vendte tilbake til musikerlivet, som enmannsorkester på forskjellige høyfjellshoteller. Skala ble portrettert i Radiodokumentaren i NRK P2 i 1994 («Et spørsmål om Skala» av Anders Nicolaysen). Han arbeidet noen år også som lærer ved ungdomsskoler på Lillehammer. Ralph Skala var en fargerik person som var godt kjent særlig blant studenter på Lillehammer.

Referanser
----------

1. ↑  Ralph Skala 50 år, NTB, 13. september 1994
2. ↑
Den tunisiske OL-mesteren Oussama Mellouli (født 1984) med svømmebriller og glatt badehette til konkurransebruk
Jenter i svømmekonkurranser iført badehetter og badedrakter. De ulike klubbene og lagene har sine egne farger på hettene.
Medlemmer av «Mermaid Club, Philadelphia» i USA ca. 1920 iført ettersittende, hodetørkleliknende badehetter og svømmedrakter.
**Badehette** er en hodeformet lue av gummi eller plast som skal dekke håret under bading og svømming.

Østtysk landarbeider dusjer iført bade- eller dusjhette og badedrakt 1958.

Bruk og typer
-------------

Badehetter kan brukes for å holde håret forholdsvis tørt, beskytte det mot klorholdig badevann eller sterkt sollys, eller for å hindre at sluk og filtre i svømmebasseng tettes med hår. Glatte badehetter beregnet for konkurransesvømming blir laget av silikon, latex eller lycra og former seg stramt om hodet og håret slik at løst hår ikke skaper unødvendig motstand i vannet. Stramme hetter som dekker ørene kan også holde øreplugger på plass slik at svømmeren ikke får vann i ørene. Under lange svømmeøkter holder badehetter dessuten hodet varmere. 

Badehetter finnes i ulike farger og også med dekor og detaljer som overflatepreg, plastblomster, hakereim, borrelås, knyting, innerfôr og annet.

Historikk
---------

De første moderne badehettene ble utviklet tidlig på 1900-tallet og ble laget av gummimaterialer. Tidligere var det vanlig at badende kvinner satte opp løst hår eller dekket det med hodetørkler, lettere hatter, kyser, nattlueliknende hårkapper eller egne badeluer. Disse kunne være av ulike typer, men var gjerne poseformede, av lette tekstiler og festet med et bånd eller en strikk omkring hodet.

* Sjangremaleren og illustratøren Winslow Homers The Bathers fra 1873 viser to unge, amerikanske kvinner i datidens bademote med hårnettliknende badehetter, tynne badekjoler med belter, langbukser og badesko.Sjangremaleren og illustratøren Winslow Homers *The Bathers* fra 1873 viser to unge, amerikanske kvinner i datidens bademote med hårnettliknende badehetter, tynne badekjoler med belter, langbukser og badesko.
* Ung fotomodell i kyse- eller nattlue-formet badehette og matrosdressinspirert badedrakt 1913. Hodelinet på bildet blir på engelsk ofte kalt mob cap.Ung fotomodell i kyse- eller nattlue-formet badehette og matrosdressinspirert badedrakt 1913. Hodelinet på bildet blir på engelsk ofte kalt *mob cap*.
* Østtysk badehette 1950 med knyttet hakereim som på en kyse.Østtysk badehette 1950 med knyttet hakereim som på en kyse.

Se også
-------

* Badetøy
* Badedrakt
* Burqini, heldekkende svømmedrakt med hette for muslimske kvinner
* Dusjhette, hodeplagg som skal holde hodehåret tørt under dusjing
* Svømmebriller, neseklyper, øreplugger

Eksterne lenker
---------------

* (en) Swim caps – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* «DigitaltMuseum: Søk: 'badehette'». DigitaltMuseum. Besøkt 21. mai 2012.
*Rex caeli*-sekvensen fra Bamberg-manuskriptet til traktaten *Musica enchiriadis*, (annen halvdel av 800-tallet)
En **sekvens**, eller ***sequentia***, er en form av katolsk liturgisk hymne. Den gjenfinnes i messens liturgi, der den er knyttet til visse liturgiske festers messeproprium, messens foranderlige tekster. Når den forekommer, foregår sekvensen evangelielesningen.

Sekvensen er en særskilt form for tropering knyttet til alleluia-liturgien. Den første som skrev om disse sekvensene er munken Notker Balbulus ved St. Gallen i andre halvdel av 800-tallet. Han var den første som diktet lengre sekvenser, og skrev utførlig om hvorledes de ble til. Notker hadde ergret seg over de lange tekstløse delene av Halleluja-sangen i klosteret, og tok til å dikte nye tekster til dem. Han møtte også andre munker utenfra som viste han tropering som allerede var i bruk. 

Med tiden vokste sekvensen frem som selvstendig sjanger og slet seg løs fra dei liturgiske alleluia-sangene. Da dette hendte, ble det også diktet ny musikk. 
Sekvensene ble bygde opp etter et fast rimmønster: *aa bb cc dd ee ff gg* (to linker i hver strofe). Noen ganger var strofene utvidet til tre linjer: *aaa, bbb* og slik videre (som i Dies irae).

I Norge ble Olavssekvensen eller Lux illuxit godt kjent.

Før hadde sangen vært tuftet på det som alt fantes av melismer. Sekvensene vart likere og likere tekstene i hymnene, og det ble vanskelig å skille mellom dem. 

I middelalderen ble sekvensene stadig flere. Pave Pius V valge å i den tridentinske utgave av *Missale romanum* (1570) å bare beholde de fem eldste av dem :

* Victimae paschali laudes til påske;
* Veni Sancte Spiritus til pinse;
* Lauda Sion til Corpus Christi;
* Stabat mater den 15. september, Marie smerters fest (fra 1727);
* Dies Irae ved rekviemmesser.

Litteratur
----------

* Hoppin, Richard (1978). *Medieval Music*. W. W. Norton & Company. ISBN 978-0-393-09090-1.
* Crocker, Richard (1977). *The Early Medieval Sequence*. University of California Press. ISBN 978-0-520-02847-0.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** BNE
 |
«**Boom bang a bang**» er en veldig kort coverlåt med humortrioen Prima Vera, opprinnelig utgitt 18. oktober 1982 på musikkalbumet *Ha ha he he ho! (De gærne har'e godt)*. Sangen ble innspilt 6.-11. september 1982 i Arne Bendiksens Studio.

Originalen-versjonen har samme tittel og var Storbritannias bidrag til Eurovision Song Contest 1969 hvor sangen ble fremført av Lulu. Fire deltagere vant konkurransen i 1969 og Storbritannia var blant dem. Melodien ble skrevet av Alan Moorhouse mens Peter Warne skrev teksen (sistnevnte ble ikke kreditert på plateetiketten til Prima Vera). Originalteksten handler om at hjertet slår fortere når tekstens jeg er i armene på en person som vedkommende er forelsket i.

I Prima Veras versjon blir ingen instrumenter benyttet og Tom Mathisen synger kun tittelstrofen fra originalteksten en gang. Siden hjertet til tekstens jeg begynner å løpe løpsk og dunker for fort, får det katastrofale konsekvenser.

> Johnny Pacemaker gjør den samme tabben igjen.
> 
> 
> Kommentar til «Boom bang a bang» på albumomslaget.  
> 
> (se også kommentar til I Left My Heart in San Francisco)
> 
> 
> 
> 

Prima Veras versjon ble også utgitt januar 1994 på *Absolute Prima Vera* og på coveret står trioen selv oppført som komponister.

Referanser
----------

1. ↑  *Absolute Prima Vera* – cover informasjon
**Boonesborough** er et kommunefritt samfunn i Madison County, Kentucky, USA. Det ligger sentralt i delstaten, langs Kentucky River.

Kart over Transylvania-kjøpet (Transylvania Purchase) ved Sycamore Shoals i Elizabethton og Wilderness Road inn i Kentucky.
Det ble grunnlagt av den legendariske nybyggeren Daniel Boone mens han jobbet for Richard Henderson i Transylvania Company. Boone ledet en gruppe med nybyggere gjennom fjellene fra Fort Watauga (nåtidens Elizabethton), skar ut veien Wilderness Road via Cumberland Gap og skapte Fort Boonesborough. Boone levde der fra 1775 til 1779. Boonesborough var den første chartrede byen i Kentucky, og en av de første engelskspråklige samfunnene som ble etablert vest for Appalachene. Boone ledet sine nybyggere til suksess under beleiringen av Boonesborough i 1778. Derimot ble angrepene fra indianerne for mye for dem, og nybyggerne forlot omsider fortet.

I Boonesborough finner man blant annet Fort Boonesborough State Park, som inkluderer Kentucky River Museum. Det har blitt renovert til å se ut som et fungerende fort fra Boones dager. Det tilbys idag muligheter for helgeopphold med historieinnslag, som sponses hele året gjennom.

* Det gamle sycamore-treet var det eneste sikre spor etter det opprinnelige fortetDet gamle sycamore-treet var det eneste sikre spor etter det opprinnelige fortet
* …som er gjenoppbygget etter det som fantes av tegninger og overleveringer…som er gjenoppbygget etter det som fantes av tegninger og overleveringer
* …og som pr idag er en turistattraksjon.…og som pr idag er en turistattraksjon.

Litteratur
----------

* Ranck, George W. *Boonesborough: Its Founding, Pioneer Struggles, Indian Experiences, Transylvania Days, and Revolutionary Annals*. Louisville, 1901. Nytrykk av Arno Press, 1971.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Boonesborough, Kentucky – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Fort Boonesborough Foundation
* Fort Boonesborough Living History
* Kart over Boonesborough
* Boonesborough Historical Society
* Liste over Boonesboroughs pionerer


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GeoNames **·** GNIS
 |
***The Love Cheat*** er en amerikansk stumfilm fra 1919, regissert av George Archainbaud.

Handling
--------

Henry, en artis bosatt i Greenwich Village, oppdager ved et uhell en invitasjon til Louise Gordons fest. Han velger å reise til festen, forelsker seg i den attraktive og velstående kvinnen. Men han bestemmer seg snart for å reise sin vei, når han innser at hans økonomiske situasjon ikke holder samme standard som henne. En gammel venn kjenner ham igjen, og oppfordrer Henry til å lyve om at han er en suksessfull forretningsmann. 

Henry og Louise begynner snart et forhold og forlover seg kort tid senere, men Henrys dårlige samvittighet innhenter ham. Så han sender Louise et brev, hvor han tilstår sitt bedrag. Senere møtes de igjen, og Henry innrømmer sin kjærlighet til Louise - som var sterkt imponert over hans ærlighet. Hun avbryter derfor forlovelsen hennes med en annen mann, for å gifte seg med Henry.

Skuespillere
------------

* June Caprice som Louise Gordon
* Creighton Hale som Henry Calvin
* Edwards Davis som J. Stewart Gordon
* Alfred Hickman som Herbert Rand
* Charles Coleman som William West
* Jessica Brown som en danserinne

Referanser
----------

1. ↑  THE LOVE CHEAT

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Love Cheat* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Love Cheat* på American Film Institute Rediger på Wikidata
**Niemegk** er en småby i det østre Tyskland, beliggende i Landkreis Potsdam-Mittelmark i delstaten Brandenburg, omkring 75 km sydvest for Berlin. Byen har 1 987 innbyggere (2012).[] Den er sete for kommunalforbundet Amt Niemegk, hvori også kommunene Mühlenfliess, Planetal og Rabenstein/Fläming inngår.

Historie
--------

Sør for dagens Bahnhofstrasse fantes en oldtidsborg der rester av tyske og slaviske bosettinger er blitt funnet.[] Byen nevnes som borglen i år 1161, med en bosetting omkring borgen, og i 1228 fikk den byrettigheter.[]

Navnet på byen antas å ha blitt tatt fra den nederlandske byen Nijmegen - en rekke steder i det samme landskapet i Tyskland, Fläming - har navn som viser tilbake til det flamske, hvorfra det var en tilflytting.[]

Byen var fra middelalderen frem til 1815 en grenseby i nordre del av Kurfyrstedømmet Sachsen og ble hardt rammet i mange kriger, blant annet den schmalkaldiske krig og i trettiårskrigen. Etter Wienerkongressen i 1815 tilfalt byen provinsen Brandenburg i Preussen.

Kommunikasjoner
---------------

Byen har tilknytning til motorveien A9 (Potsdam - München), med en avfart to 2 km nord for bykjernen. Gjennom byen går også Bundesstrasse 102 (Wusterhausen an der Dosse - Luckau).

Bilder
------

* RådhusetRådhuset

Referanser
----------

1. ↑  «Bevölkerungsentwicklung und Flächen der kreisfreien Städte Landkreise und Gemeinden im Land Brandenburg - 2017». Amt für Statistik Berlin Brandenburg. Besøkt 10. mars 2019.
2. ↑   (på de) *Tysklands kommuneregister (4. kvartal 2022)*, Statistisches Bundesamt, 12. januar 2023, Wikidata Q116783074,

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Niemegk – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Niemegk – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
I formelle språk er et kontekstfritt språk sagt å være på **chomsky normalform** om det har følgende produksjonsregler

*A* → *BC*,   eller
*A* → *a*,   eller
*S* → ε
Hvor A, B og C ikke er terminalsymboler og a er et terminalsymbol. S er startsymbolet og ε er den tomme strengen. Hverken B eller C kan være startsymbolet og den tredje produksjonregelen kan bare være med om den tomme strengen er i det gitte kontekstfrie språket. 

Ethvert kontekstfritt språk kan, ved å følge et sett med regler, gjøres om til chomsky normalform, og ethvert språk i chomsky normalform er et kontekstfritt språk.

Bruksområder
------------

Å få et språk på chomsky normalform er ofte brukt som et preprosesseringssteg. Kontekstfrie språk er viktige innenfor kompilatorteknikk blant annet. Det blir lettere å jobbe med kontekstfrie språk når alle kontekstfrie språk kan omformes til denne formen.

Litteratur
----------

* Michael Sipser (1997). *Introduction to the Theory of Computation*. PWS Publishing. ISBN 0-534-94728-X.  *(side 98–101 seksjon 2.1: context-free grammars. Side 156.)*