recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Dan Patrik Sundström** (født 12. august 1970) er en svensk tidligere fotballspiller. Sundström, som var midtbanespiller, har spilt for Malmö FF og Helsingborgs IF i Allsvenskan, samt for Landskrona BoIS i Superettan.

Klubbkarriere
-------------

### Malmö FF

Sundström startet sin karriere i svensk toppfotball da han kom til Malmö FF fra Högaborgs BK foran 1990-sesongen. Fra 1990 til 1992 spilte han 28 kamper og scoret ett mål for klubben i Allsvenskan.

### Helsingborgs IF

Sundström gikk til Malmö FFs rivaler Helsingborgs IF i 1993. Fra da og fram til 1997 spilte Sundström 93 kamper og scoret ni mål for klubben i Allsvenskan.

### Landskrona BoIS

Sundström spilte for Landskrona BoIS fra 1998 til 2002. Klubben hadde nettopp rykket opp fra Division 2 Södra Götaland da han kom til klubben, og spilte i Division 1 Södra i 1998 og 1999. Klubben overlevde sammenslåingen av de to avdelingene på nest øverste nivå i svensk fotball, og spilte fra 2000 i Superettan. Klubben rykket opp til Allsvenskan etter å ha sikret seg andreplassen i Superettan i 2001, men Sundström måtte legge opp på grunn av en skadd akillessene uten å ha spilt for klubben i Allsvenskan.

Referanser
----------

1. ↑  Alsiö (2011), ss. 307–309
2. ↑  Alsiö (2011), ss. 288–291
3. ↑  «Patrik Sundström lägger av!», av Michael Svegbrandt, svenskafans.com, 23. oktober 2002. Besøkt 6. april 2015 (sv)
4. ↑  «Patrik Sundström», profil på SvFFs hjemmeside, 2002. Besøkt 6. april 2015 (sv)

Litteratur
----------

* Alsiö, Martin (2011). *100 år med Allsvensk fotboll* **(svensk)**. Idrottsförlaget. ISBN 978-91-977326-7-3.

Eksterne lenker
---------------

* «Patrik Sundström», profil på SvFFs hjemmeside (sv)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Antonio de Magalhães**, **Zhang Jingxiu** (født 1677 i Cortiços nær Viseu i Portugal, død 24. mars 1735 i Beijing i Kina) var en kinamisjonær tilhørende jesuittordenen.

Han trådte inn i jesuittordenen i 1692 i Coimbra, og før han ble presteviet ble han sendt først til Afghanistan (1700) og så til Beijing. Han ble presteviet i Macao i 1705. Etter virke forskjellige steder i landet kom han i 1716 til Beijing igjen. Fra 1721 til 1725 var han Kinas ambassadør i Portugal. Han returnerte til Beijing i 1726, der han døde ni år etter og ble begravet på Zhalan-gravfeltet.

Se også
-------

* Liste over kinamisjonærer tilhørende jesuittordenen

Litteratur
----------

* H. Heras: *The Jesuits in Afghanistan*, New Review I (Calcutta 1935), 139-153.
* Louis Pfister: *Notices biographiques et bibliographiques sur les jésuites de l'ancienne mission de Chine, 1552-1773*, Chang-hai, 1932-1934 (Nendeln: Kraus Reprint, 1971)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data)
 |
**Clisham** (skotsk gælisk: *An Cliseam*) er det høyeste fjellet på øya Lewis og Harris på Ytre Hebridene, vestkysten av Skottland. Det er 799 meter over havet, og med det også det høyeste fjellet på Hebridene. Clisham har også en primærfaktor på 799, noe som er den 35te høyeste primærfaktoren blant fjell på De britiske øyer. Etter britisk klassifisering av fjell regnes Clisham som en en «Marilyn» og «corbett», som er Hebridenes eneste.

Clisham ligger på Harris, den sørlige delen av øya. Fjellklatrere møter ofte lett regn, og myraktig og sølte terreng. Det er tallrike stier opp mot Clishams topp. Den raskeste opp begynner ved en parkeringsplass ved broen langs veien A859 mellom Stornoway og Tarbert, og sørøst for fjellet. Når sikten er klar viser utsikten fra toppen hele Clishams hestskotopper: An t-Isean, Mulla bho Dheas, Mulla bho Thuath, og Mullach an Langa. Fra sørvestsiden av toppen er Coire Dubh Slabs synlig og fra nord er Aonaig Mhòr.

Referanser
----------

1. ↑   «Clisham», *Gazetteer for Scotland*. 2019.
2. ↑   «Walks on Harris», *Explore Scotland*
3. ↑   «An Cliseam (Clisham)», *Hill Bagging*
4. 1 2   Laing, Katie (6. november 2019): «Explore the outdoors: View from the top of Clisham horseshoe on Lewis is worth the climb», *The Press and Journal*.
5. ↑   «An Cliseam», *UK Climbing*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
Viborgs festning
**Det tredje svenske korstog** var en svensk militær ekspedisjon til det hedenske Karelen, trolig i 1293. Karelen var et område som da ble kontrollert av Republikken Novgorod.

Ifølge Erikskrøniken var ekspedisjonen et svar på hedenske angrep inn i kristne områder. Et brev av Birger Magnusson av 4. mars 1295 hevder at man ville få slutt på lengre tids karelske plyndringstokter i østersjøområdet, og at kareler hadde tatt svensker og andre reisende til fange og torturert dem. Karelere hadde også foretatt et ødeleggende tokt til Sverige i 1257, noe som fikk kong Valdemar til å be pave Alexander IV om å erklære krig mot dem, noe paven gikk med på.

Som et resultat av hærtoget ble Viborgs festning anlagt, og vestre Karelen ble underlagt svensk styre i drøye 400 år. Ifølge Erikskrøniken erobret svenskene 14 herreder fra karelerne.

*Det tredje svenske korstog* er et villedende navn på foretaket; hærtoget var en del av en lang rekke militære konflikter i de svensk-novgorodiske kriger. (Uttrykket *korstog* var for øvrig ikke i bruk på denne tid noen steder i Europa, og reflekterer senere historiografis utvikling av terminologi).

Referanser
----------

1. ↑  Edited by Martti Linna (1989). *Suomen varhaiskeskiajan lähteitä*. Jyväskylä: Historian Aitta. s. 109–110. CS1-vedlikehold: Ekstra tekst: forfatterliste (link)
2. ↑  Edited by Martti Linna (1989). *Suomen varhaiskeskiajan lähteitä*. Jyväskylä: Historian Aitta. s. 82–83. CS1-vedlikehold: Ekstra tekst: forfatterliste (link)
«Den hellige Sebastians martyrium» (1473-1475). National Gallery, London.
**Antonio di Jacopo d'Antonio Benci**, bedre kjent som **Antonio del Pollaiuolo** (født omkring 1432 i Firenze, død 4. februar 1498 i Roma), var en italiensk maler, billedhugger, gravør og gullsmed i ungrenessansen og bror av Piero del Pollaiuolo.

Liv og verk
-----------

Pollaiuolo antas å ha vært elev av Andrea del Castagno og arbeidet nært med broren Piero. Deres verk er sterkt antikkinspirert. Sammen med Vasari utførte de disseksjoner for å forstå menneskekroppens oppbygning, og var på den måten tidlige representanter for den florentinske renessansens kombinasjon av vitenskapsmann og kunstner.

Pollaiuolos ubestridelige mesterverk er maleriet «Den hellige Sebastians martyrium» (sannsynligvis utført sammen med broren). I maleriet merkes en ny måte å fremstille menneskekroppen med tydelig angitt muskulatur. I stikket «Strid mellom nakne menn» (omkring 1474), inspirert av Mantegna, er handlingen enda voldsommere og oppvisningen av muskelstrukturen fullstendig. «Apollo og Dafne» og «Herkules og Anteus» vises i et lyrisk landskap der det topografiske allikevel ikke er hovedmotivet.

Brødrene Antonio og Piero del Pollaiuolo tilbragte sine siste år i arbeidet med Sixtus IVs og Innocent VIIIs graver i bronse i Peterskirken i Roma. Pavens håndbevegelse og skikkelsenes plassering på Innocents grav ble kopiert i senere gravmonumenter.

Referanser
----------

1. ↑   RKDartists, rkd.nl, besøkt 23. august 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Union List of Artist Names, ULAN 500013242, utgitt 2. november 2017, besøkt 25. oktober 2018[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Union List of Artist Names, ULAN 500013242, utgitt 2. november 2017, besøkt 21. mai 2021[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Antonio del Pollaiolo – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

  

Portal: Kunst

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Deutsche Biographie **·** Encyclopædia Universalis **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** ULAN **·** NLA **·** NKC **·** CiNii **·** KulturNav **·** KulturNav
 |
**Det tyske rikes forfatning** (*Verfassung des Deutschen Reichs*) var forfatningen i Tyskland fra 1871 til 1919. Det ble etterfulgt av forfatningen av 1919 av samme navn, bedre kjent som Weimarforfatningen.

Det tyske rikes forfatning av 1871 var i realiteten en traktat mellom signaturstatene, som bestod av Det nordtyske forbund og fire sydtyske stater, som gjorde de fire statene til medlemmer av forbundet og gav det utvidede forbundet en ny identitet som *Det tyske rike*. Forfatningens tekst var basert på Det nordtyske forbunds forfatning og var utformet av Otto von Bismarck. Den foreskrev et føderalt konstitusjonelt monarki, ledet av en keiser, men der medlemsstatene også beholdt sine egne styreformer og statsoverhoder og utstrakt grad av suverenitet. Mens Tyskland på føderalt nivå var et monarki fantes det dermed innenfor den føderale staten både monarkier og republikker.

Signaturstater
--------------

De tyske forbundsstatene
Forfatningen ble signert av kongen av Preussen, i egenskap av forbundspresident for Det nordtyske forbund, kongene av Bayern og Württemberg og storhertugene av Baden og Hessen. Hessen nord for Main var allerede medlem av Det nordtyske forbund, og gjennom forfatningen ble også de sydlige delene innlemmet.

Medlemmene av Det nordtyske forbund som ble del av Det tyske rike var Preussen, Mecklenburg-Schwerin, Sachsen-Weimar, Mecklenburg-Strelitz, Oldenburg, Braunschweig-Lüneburg, Sachsen-Meiningen, Sachsen-Altenburg, Sachsen-Coburg-Gotha, Anhalt, Schwarzburg-Rudolstadt, Schwarzburg-Sondershausen, Waldeck-Pyrmont, Reuss (eldre linje), Reuss (yngre linje), Schwarzburg-Lippe, Lippe, Lübeck, Bremen og Hamburg.

Eksterne lenker
---------------

* Tekst
***Sejer – Djevelen holder lyset*** er en norsk krim- og dramaserie om etterforskeren Konrad Sejer som gikk på NRK1 2002. Serien er basert Karin Fossums bok med samme tittel fra 1998. Rollen som Konrad Sejer spilles av Bjørn Sundquist. Regi er ved Eva Isaksen og manus ved Åse Vikene.

Premieren ble sett av 571 000.

Handling
--------

Robert er forelsket i Anita, og hun gjengjelder følelsene hans. Han er stille og tilbaketrukket, mens hun er pen, utadvendt og populær. En kveld er hybelverten til Robert borte, så Robert benytter anledningen til å ha en skikkelig fest. Hit kommer det også to ubudne gjester, kompisene Zipp og Andreas. Zipp får det for seg at han skal prøve å sjekke opp Anita og dette får Robert til å se rødt. Han griper et gevær, sikter på Zipp, men det er Anita han treffer. Andreas og Zipp får panikk og stikker av. De ender etterhvert opp hos den merkelige Irma Funder. Hun er 60 år, stygg, uelsket og ensom. Irma lever sitt stille regelmessige liv uten å plage noen, helt til den dagen hennes skjøre fasade splintres av ungguttene. 

Politiførstebetjent Konrad Sejer og partneren Jacob Skarre står tilsynelatende overfor en skytetragedie i en ungdomsgjeng. Men drapet på ungjenta er kun toppen av isberget. Under lurer det mørke drifter og dype hemmeligheter hos tilsynelatende helt ordinære mennesker.

I rollene
---------

* Bjørn Sundquist ...Konrad Sejer
* Christian Skolmen ...Jacob Skarre
* Jorunn Kjellsby ...Irma
* Marika Lagercrantz ...Sara
* Hans Olav Brenner ...Robert
* Lasse Valdal ...Andreas
* Espen Sandvik ...Zipo
* Linn Skåber ...Sejers datter

Se også
-------

* *Sejer – Svarte sekunder* (2006)
* *Sejer – Elskede Poona* (2003)
* *Sejer – Se deg ikke tilbake* (2000)

Referanser
----------

1. ↑  «571 000 så Sejer». *kampanje.com*. 15.11.2002. Besøkt 12. oktober 2016.
Familien Galles gravminne på Holmens Kirkegård i København  Foto: Orf3us 
**Edvard Valdemar Galle** (født 12. februar 1844 i København, død 25. desember 1900 i Hellerup) var en dansk sjokoladefabrikant og gründer.

Han grunnla, sammen med Hans Jessen, sjokolade- og konfekturfabrikken Galle & Jessen i 1872. Virksomheten ble grunnlagt i en kjeller i Store Kongensgade 6. Da produksjonen ble for stor flyttet de i 1875 til eiendommen Toldbodgade 15. I 1884 flyttet de så til en stor nybygget fabrikk på Lyngbyvej ved Vibenshus Runddel.

I begynnelsen laget de kun bolsjer (drops), men siden gikk de mere over til sjokolade, marsipan og karameller – hvorav de førstnevnte er mest kjente.

Edvard Galle er begravet på Holmens kirkegård.

Referanser
----------

1. ↑   www.gravsted.dk[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  *Edvard Galle*, gravsted.dk. Besøkt 31. august 2013
3. ↑  *Historien Edvard Galle og Hans Jessen*, legepladsen.dk. Besøkt 8. august 2014 Arkivert 9. august 2014 hos Wayback Machine.

Portal: Danmark
Det udenrigspolitiske Nævn. Møtelokale, 1999
**Det udenrigspolitiske Nævn** er et viktig og fortroligt utvalg i Folketinget som har utenriks- og forsvarspolitikk som saksområder. Det er ikke tillatt å referere fra utvalgets møter. Regjeringen rådfører seg med Det udenrigspolitiske Nævn før enhver beslutning av større utenrikspolitisk karakter.

Utvalget ble opprettet som en midlertidig komité i slutten av første verdenskrig og ved *lov nr. 137 af 13. april 1923 om nedsættelse af et udenrigspolitisk nævn* gjort til et permanent organ. I 1953 ble utvalgets eksistens nedfelt i Danmarks grunnlov § 19 tredje ledd, som lyder: «*Folketinget vælger af sin midte et udenrigspolitisk nævn, med hvilket regeringen rådfører sig forud for enhver beslutning af større udenrigspolitisk rækkevidde. Nærmere regler om det udenrigspolitiske nævn fastsættes ved lov.*» 1923-loven ble i 1954 avløst en ny *Lov om Det udenrigspolitiske nævn*.

Utvalget nedsettes i begynnelsen av hvert folketingsår og etter et valg.

Referanser
----------

1. ↑  Max Sørensen: Statsforfatningsret s. 285f, 2. udg. ved Peter Germer 1973
2. ↑  Lov nr 54 af 05/03/1954 om Det udenrigspolitiske Nævn. Retsinformation.

Eksterne lenker
---------------

* Det Udenrigspolitiske Nævn på ft.dk

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |
**Julie Winge** (født 20. juni 1970 i Oslo) er en norsk skuespiller, forfatter og rusbehandler. Hun vokste opp i en skuespillerfamilie, med foreldre i teateret: regissør Stein Winge og skuespiller Kari Onstad.

Julie Winge utdannet seg til skuespiller på Arts Educational Schools of London i årene 1993 til 1996. 

Hun startet sin karriere som skuespiller på Riksteatret i Oslo rett etter utdannelsen. Hun gikk videre til å 
drive sitt eget barneteater kalt Oslo Barneteater, og turnerte i hele Norge med produksjoner som *Ole Brumm*, *Jul i Skomakergata*, *Askepott*, *Peter Pan*, *Karius og Baktus*, *Folk og røvere i Kardemomme by*, *Flåklypa*, *Emil i Lønneberget* og *Blekkulf*. 

Hun la ned Oslo Barneteater da hun høsten 2013 la seg inn på Trasoppklinikken for å få bukt med sitt alkoholbruk.

Julie Winge ga i 2016 ut boken *Fyllik* som er hennes selvbiografiske beretning om et liv i avhengighet. Hun driver nå et omfattende online program: Tilbake Til Livet, for rusmiddelavhengige og alkoholikere med over 200 medlemmer.

Referanser
----------

1. ↑  Bokomtale hos Norli (Besøkt 20 juuli 2020
**Konrad Sejer** er en fiktiv person i bøker av Karin Fossum, og filmer og tv-serier basert på bøkene. «Sejer» er også serienavn på disse tv-seriene. Karin Fossum merket[*klargjør*] at *Evas øye* var en krimroman, og hun måtte skape en etterforsker. I privatlivet er han enkemann, har en datter og svigersønn, og et barnebarn som er adoptert fra Afrika. Han har også en stor hund, Kolberg, men denne må avlives forholdsvis tidlig i serien på grunn av alder og sykdom.

I tv-serien spilles Sejer av Bjørn Sundquist. Hans assistent Skarre spilles av Christian Skolmen.

Bøker med Sejer
---------------

* *Evas øye* (1995)
* *Se deg ikke tilbake!* (1996)
* *Den som frykter ulven* (1997)
* *Djevelen holder lyset* (1998)
* *Elskede Poona* (2000)
* *Svarte sekunder* (2002)
* *Drapet på Harriet Krohn* (2004)
* *Den som elsker noe annet* (2007)
* *Den onde viljen* (2008)
* *Varsleren* (2009)
* *Carmen Zita og døden* (2013)
* *Helvetesilden* (2014)
* *Hviskeren* (2016)
* *Formørkelsen* (2018)
* *Bakom synger døden* (2020)

Film og TV
----------

### TV

* *Sejer – Svarte sekunder* (2006)
* *Sejer – Elskede Poona* (2003)
* *Sejer – Djevelen holder lyset* (2002)
* *Sejer – Se deg ikke tilbake* (2000)

### Film

* *Evas øye* (1999)
«***Det vanskelige valget***» er en roman av Margit Sandemo fra 1982. Originalens tittel er «**Tre gåtor**», men den har også vært utgitt under tittelen «**Den gåtfulla dörren**». Originalt var det en kortroman fra 1982, men Sandemo laget en lengre versjon av den for ukebladet Hjemmet, og det er den som foreligger som bok nå. Romanens hovedperson Caharina, ble allerede som barn bortlovet til Malcom Järnkrona. Da hun som 27-åring fikk et brev der han brøt forlovelsen, reiser Catharina til godet hans, forkledd som tjenestepike. Her kastes hun inn i et drama av kvinnehersketeknikk, mord og løgner. Og en gåtefull dør som skal skjule en hemmelighet. Det hviskes også om at gamle erverdige fru Agnetha Järnkrona skal gå igjen på godset. Da også Catharinas liv blir satt i fare, tilstår hun for Malcom hvem hun er, og et kjærlighetsforhold oppstår mellom de to, og boblen av ondskap sprekker på godset, slik at trådene nøstes sammen i god Sandemostil. Boken ble utgitt som bok nr 21 i «Sandemoserien».

Utgivelser i utvalg
-------------------

* «Margit Sandemos beste føljetonger nr 21», Bladkompaniet 1982 ISBN 82-509-1408-2
* «Margit Sandemos beste dobbeltbok», Schibsted Forlag 2006

Kilder
------

* «Kjære Margit», Bladkompaniet 1994
Richard og Cosima Wagner
**Aubade** (fra fransk *aube*, «morgengry») er en sang eller dikt som handler om to elskendes avskjed om morgenen etter et nattlig møte, eller en sang eller instrumentalstykke som omhandler, ledsager eller vekker opp bildet av morgengryet. Også ballettstykker er blitt kalt aubade.

Et kjent aubade fra 1800-tallet er Richard Wagners symfoniske dikt *Siegfried-Idyll* (WWV 103) som han dediserte kona Cosima. Wagner skrev stykket i hemmelighet og uroppførte det som en «symfonisk fødselsdagshilsen» i deres bolig om morgenen på hennes 33-årsdag.

Motstykket til audbade er det mer kjente begrepet serenade, som opprinnelig var en kveldssang til en omsvermet person.

Referanser
----------

1. ↑  «Aubade». *Merriam-Webster Online*. 2010. Besøkt 5. november 2010.
2. ↑  *Aubade*. *The Free Dictionary*.  Cites the American Heritage Dictionary of the English Language, Fourth Edition, 2000.
3. ↑  Gia Kourlas: *One Part Rigor, Two Parts Whimsy. Douglas Dunn Explores His Past in ‘Aubade’*, NYT 16, januar 2014

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
Nord-Kosovo merket med oransje farge.
**Nord-Kosovo** (serbisk: Северно Косово, *Severno Kosovo*, albansk: *Kosova Veriore*) er et uoffisielt navn på den nordlige delen av Kosovo som er befolket av etniske serbere. Kosovo for øvrig har albansk flertall. Etter at Kosovo erklærte selvstendighet i 2008, nektet den serbiske befolkningen i Nord-Kosovo å godta dette og regionen fortsatte å eksistere som et serbiskstyrt område, med tette bånd til Serbia. Serbia og Kosovo ble i april 2013 enige om delvis selvstyre for Nord-Kosovo, som et ledd i en avtale om normalisering av forbindelsene mellom de to landene.

Bakgrunn
--------

NATOs krig mot Serbia i 1999 ledet til at Kosovo ble satt under FN-administrasjon, og Serbia mistet dermed den utøvende makten i området selv om det fortsatt ble ansett som en del av Serbia ifølge FN-resolusjonen 1244.  Serberne i Nord-Kosovo nektet å anerkjenne myndighetene i Priština. I stedet fungerte Nord-Kosovo med egne myndighetsorganer og offentlig forvaltning, finansiert av Serbia. I 2008 erklærte selvstyremyndigheten i Kosovo seg ensidig som et uavhengig land, uten at dette har blitt anerkjent i FN, men de har dog blitt anerkjent bilateralt av ca. 101 FN medlemsland. Uavhengighetserklæringen ble møtt med protester fra serberne i Kosovo og det kom til opptøyer.

Avtale om regionalt selvstyre
-----------------------------

Regjeringene i Kosovo og Serbia inngikk i april 2013 en avtale om å «normalisere» forbindelsene mellom Serbia og selvstyremyndighetene i Pristina. En femten punkter lang avtale ble undertegnet. Etter denne avtalen skal kommunene i Nord-Kosovo utgjøre en region med selvstyre i saker som gjelder økonomisk utvikling, arealplanlegging, skolevesen og helse. Nord-Kosovo skal underlegges Kosovos lover og integreres i Kosovos politi- og rettssystem, men skal ha en regional ankedomstol og en serbisk, regional politisjef utpekt av Kosovos innenriksdepartement og godkjent av regionen.

Avtalen gjelder områdene omkring byene som på serbisk heter Leposavić, Zubin Potok og Zvečan, samt den nordlige delen av Mitrovica.

Referanser
----------

1. ↑  «Serbia and Kosovo reach EU-brokered landmark accord», *BBC News*, 19. april 2013.
2. ↑  United Nations (10. juni 1999). «United Nations - Digital library» **(engelsk)**. United Nations. Besøkt 21. august 2019.
3. ↑  «To folk - ett land», *Flyktningregnskapet 2012*, Flyktninghjelpen, 17. juni 2012.
4. ↑  «Kosovo» Arkivert 9. juli 2013 hos Wayback Machine. *Globalis*, 7. desember 2012.
5. ↑  «Serbia and Kosovo reach EU-brokered landmark accord», *BBC News*, 19. april 2013.
6. ↑  «Historic agreement could pave way for Kosovo and Serbia», *Southeast European Times*, 20. april 2013.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** NKC
 |
Utsmykket «Amen» fra den opplyste boken om Bergprekenen designet av Owen Jones (en), utgitt i 1845.
**Amen** («i sannhet», «slik er det», egentlig et ord for fjellgrunn, en fjellknaus, trygg grunn; hebraisk אמן, arabisk آمين) er en akklamasjonsformel som brukes i liturgien, og som stammer fra det gamle testamente. 

Ordet er et uttrop eller uttrykk som gjenfinnes i både *Koranen* og i *Bibelen*, og benyttes innenfor jødedommen, kristendommen og islam. Det oversettes gjerne med «sannelig», «troverdig», "nå er jeg trygg". 

Innen kristendommen brukes den typisk som avslutning for bønner eller hymner. «Amen» uttrykker i gudstjenesten menighetens tilslutning til preken, bønn og velsignelse og uttales vanligvis i fellesskap. Det er ett av de hebraiske ord som fremdeles finnes i kristen liturgi.

En alternativ tolkning har vært at amen stammer fra navnet til den egyptiske guden Amon. Da *kan* amen bety «det som er gjemt» eller «det som ikke kan sees». Men det er ikke noe holdbart i denne teorien. 

Uttrykket «Sikkert som amen i kjerka» er begrep som beskriver at noe betraktes som absolutt sant. Uttrykket kan skrive seg fra Erasmus av Rotterdom som brukte uttrykket i 1649.

Se også
-------

* Bønn
* Om
* Mantra

Referanser
----------

1. ↑  Egypthian Myths
2. ↑  Evensberget, Snorre (1982). *Bevingede ord*. [Stabekk]: Den norske bokklubben. ISBN 8252510604.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica
 |
**Clitheroe** er en by og verdslig sogn i det administrative distriktet Ribble Valley i Lancashire, England. Byen er også administrasjonssenter for Ribble Valley. Byen ligger svært nær Storbritannias geografiske sentrum i landsbyen Dunsop Bridge. Den ligger i den sørlige utkanten av Forest of Bowland, og fungerer som base for mange turister som kommer til området. Clitheroe er omtrentlig 55 km nord-nordvest for Manchester. I henhold til folketellingen i 2011 var det 14 765 innbyggere i byen.

Clitheroe Castle er et av de minste normanniske borgtårn i landet. Den står på en kalksteinsklippe over byen, og er en av grevskapets eldste bygninger. Det er også den eneste bevarte festningen i Lancashire som hadde en rojalistisk garnison under den engelske borgerkrig. Hullet i siden ble laget i 1649 slik at det skulle bli ubeboelig; dermed trengte ikke staten å ha en garnison der, og eventuelle opprørere kunne ikke ta kontroll over det.

Det er betydelig industriaktivitet i byen, hvor selskaper som Ultraframe, Castle Cement, Tarmac og Johnson Mattey har fabrikker.

Referanser
----------

1. ↑  «Populations». *Lovemytown.co.uk*.
2. ↑  «Clitheroe (Lancashire)». *City Population*

Litteratur
----------

* Whitaker, Thomas Dunham (1818): *An history of the original parish of Whalley, and honor of Clitheroe*, Archive.org
* Farrer, William; Brownbill, John (1906): *The Victoria history of the county of Lancaster Vol 1*, Archive.org

Eksterne lenker
---------------

* (en) Clitheroe – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Clitheroe Town Council
* Clitheroe in the future, framtidens Clitheroe
* Old Clitheroe, gamle Clitheroe
* Clitheroe hos GENUKI: historisk og genealogisk informasjon

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Vision of Britain **·** VIAF **·** LCCN **·** NKC **·** GeoNames **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
**Nord-Koreas arbeiderparti** (chosŏn'gŭl: 북조선로동당, hanja: 北朝鮮労働党) var et kommunistisk politisk parti i Nord-Korea.

Partiet ble dannet da den nordkoreanske delen av Koreas kommunistparti og Det nye folkepartiet slo seg sammen under et møte fra 28. til 30. august 1946. Kim Tu-bong, formann i Det nye folkepartiet, ble valgt til formann i Nord-Koreas arbeiderparti, mens Chu Nyong-ha og Kim Il-sung ble viseformenn. Partiet regnet med å ha rundt 366 000 medlemmer organisert i rundt 12 000 particeller ved dannelsen. Nord-Koreas demokratiske ungdomsforbund ble dets ungdomsorganisasjon.

Nord-Koreas arbeiderparti fikk snart fire tydelige fløyer. Den første bestod av koreanere født og oppvokst i Sovjetunionen, ledet av Aleksej Ivanovitsj Hegaj. Den andre bestod av koreanere som aldri hadde forlatt Korea, men som hadde deltatt i motstandskampen mot japanerne, og til denne fløyen tilhørte blant andre Chu Nyong-ha. Den tredje fløyen bestod av koreanere som hadde organisert seg i eksil i Kina, og som hadde dannet Det nye folkepartiet ved hjemkomsten. Den fjerde fløyen bestod av koreanske geriljasoldater, anført av Kim Il-sung, som hadde deltatt i væpnet kamp i Mandsjuria fra 1931.

Høsten 1948 var partiet en viktig drivkraft for proklamasjonen av Den demokratiske folkerepublikken Korea, også kjent som Nord-Korea, der Kim Il-sung ble statsminister. Den 30. juni 1949 ble Nord-Koreas arbeiderparti og Sør-Koreas arbeiderparti slått sammen til det nåværende Koreas arbeiderparti.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen har ingen egenskaper for offisielle lenker i Wikidata*

Portal: Korea
**Edvard Isak Hambro** (født 3. juli 1847 i Bergen, død 29. august 1909) var en norsk skolemann.

Han var sønn av Carl Joachim Hambro (1813–1873) og Angelique Cathrine Bull (1813–1899), og hadde seks søstre og en eldre bror. Farfaren var jødisk, og innvandret til Norge fra Danmark i 1810. Slekten konverterte snart til kristendommen. Morfaren var høyesterettsjustitiarius Georg Jacob Bull. Han var også i slekt med bankieren Carl Joachim Hambro i London. Edvard Hambro ble i 1880 gift med Nicoline Harbitz (1861–1926), som han fikk fire barn med, deriblant stortingspresident C.J. Hambro og skolebestyrerinne Elise Hambro.

Hambro studerte først teologi, deretter filologi. Han tilbragte ett studieår ved Københavns Universitet før han ble cand.mag. fra Det Kongelige Frederiks Universitet i 1869. Etter å ha studert hebraisk og arabisk i Tyskland, forlot han sin akademiske løpebane for å undervise i gresk, latin og tysk i skoleverket. Han underviste ved Tanks skole i Bergen 1871–1878, og var deretter bestyrer for sin egen skole, Hambros skole, frem til sin død. Han introduserte 45 minutters undervisningstimer, mer gymnastikk og sløyd samt undervisning for piker.

Hambro var en tid tilknyttet partiet Høyre, men brøt etterhvert båndene til dette, og var medlem av Bergen bystyre for en lokal valgliste 1902–1904. Han bidro dessuten til å etablere Den Nationale Scene i 1876 og dagsavisen *Bergens Aftenblad* i 1880.

Referanser
----------

1. 1 2   Norsk biografisk leksikon, nbl.snl.no[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3 4 5  Stoltz, G. (1929). «Hambro, Edvard Isak». I Bull, Edvard; Jansen, Einar. *Norsk biografisk leksikon*. 4 (1 utg.). Aschehoug. s. 304–307. CS1-vedlikehold: Flere navn: redaktørliste (link)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Historisk befolkningsregister **·** Geni
 |
**Edward Adrian Wilson** (født 23. juli 1872 i Cheltenham, død 29. mars 1912) var en engelsk polfarer, lege, kunstmaler og ornitolog. Han var deltaker på Robert Falcon Scotts mislykkede ekspedisjon til Sydpolen.

Wilson deltok i to britiske ekspedisjoner til Antarktis, begge under ledelse av Scott. Den første, Discovery-ekspedisjonen, ble gjennomført mellom 1901 og 1904. Han var med på ekspedisjonen som zoolog og kirurg. Sammen med Scott og Ernest Shackleton deltok han på en tur som til da var det sydligste noen hadde vært. Han ble senere forespurt av Shackleton til å være med på hans ekspedisjon til Antarktis i 1907, men takket nei.

Terra Nova-ekspedisjonen
------------------------

Statue av Wilson i Cheltenham.
I 1910 deltok Wilson på Scotts andre ekspedisjon til Antarktis, Terra Nova-ekspedisjonen, denne gangen som leder av de vitenskapelige ekspedisjonsmedlemmene. Sammen med Apsley Cherry-Garrard og Henry Bowers dro han vinteren 1911 ut på en tur som skulle samle embryo fra keiserpingvinen.

Han var med i gruppen på fem som kom frem til polpunktet den 17. januar 1912, en måned etter Roald Amundsen. Alle fem døde på hjemturen.

Wilson var sannsynligvis den på ekspedisjonen som stod nærmest Scott. Da teltet med likene av Scott, Wilson og Bowers ble funnet av leteekspedisjonen, som ble ledet av Cherry-Garrard, lå Wilson og Bowers i soveposene. Soveposen til Scott var åpen og han lå delvis ute av soveposen med armen slengt over Bowers.

Referanser
----------

1. 1 2   Find a Grave, Find a Grave 9732054, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w6dg01q6, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Gold Medal Recipients[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Williams, Isobel (2008). *With Scott in the Antarctic. Edward Wilson – explorer, naturalist, artist* **(engelsk)**. Stroud: History Press. ISBN 978-0-7509-4879-1.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Gazetteer for Scotland **·** Deutsche Biographie **·** BIBSYS **·** BIBSYS **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** ULAN **·** NLA **·** NKC **·** RLS **·** CiNii **·** KulturNav
 |
**Guy Pearce** (født 5. oktober 1967 i Cambridgeshire, England) er en britisk-født australsk skuespiller og musiker. 

Han kjent for sin rolle som Leonard Shelby i Christopher Nolans *Memento*, sin rolle som løytnant Ed Exley i filmen *L.A. Confidential*, for hans portrettering av en drag queen i kultfilmen *The Adventures of Priscilla: Queen of the Desert*, og for sin rolle som Mike Young i den australske TV-serien *Neighbours*. 

Da han var tre år gammel, flyttet Pearce og familien til Geelong i Australia, hvor hans mor startet en hjortefarm. Han gikk på The Geelong College og var medlem av GSODA Junior Players. Fra han var 16 til 22 år, var han en konkurransedyktig amatør bodybuilder, som for ham kulminerte i en Mr. Natural Victoria tittel. 

Pearce spilte i flere teaterproduksjoner, da han var ung, og gikk videre til TV da han fikk en rolle i den australske såpeoperaen Neighbours i 1985, og spilte rollen som Mike Young i flere år. Pearce dukket også opp i TV-serier som *Home and Away* (1988) og *Snowy River: The McGregor Saga* (1993). Han spilte rollen som Matt Thompson i krigsfilmen *The Hurt Locker* (2009). Han har også spilt i Netflix-serien *The Innocents*, der han har rollen som dr. Bendik.[]

Referanser
----------

1. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 27. april 2014[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Guy Pearce – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Guy Pearce på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) Guy Pearce i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) Guy Pearce på Filmdatabasen Rediger på Wikidata

* (da) Guy Pearce på Scope Rediger på Wikidata

* (fr) Guy Pearce på Allociné Rediger på Wikidata

* (en) Guy Pearce på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) Guy Pearce hos Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) Guy Pearce hos Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

* (en) Guy Pearce hos The Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) Guy Pearce hos Behind The Voice Actors Rediger på Wikidata
* (en) Guy Pearce på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Guy Pearce på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Guy Pearce på SoundCloud Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Nationalencyklopedin **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** BNE **·** BBC Things **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Det erymanthiske villsvin** (gresk: ὁ Ἐρυμάνθιος κάπρος; latin: *aper Erymanthius*) er i gresk mytologi et uhyre som herjet på fjellet Erymanthos i Arkadia. Sammen med den keryneiske hind var det erymanthiske villsvinet viet gudinnen Artemis, som i noen fortellinger sendte det rasende villsvinet som straffedom over menneskene. 

Det fjerde av Herakles' tolv storverk var å fange det erymanthiske villsvinet og bringe det til Mykene. Herakles utførte denne heltedåden ved å jage dyret ut i dyp snø, slik at han kunne fange og binde svinet og bære det med seg. 
Da Herakles kom til Mykene med villsvinet og presenterte det for kong Eurysthevs, ble kongen så redd at han stupte ned i amforaen med vin fra det underjordiske.

Referanser
----------

1. ↑   Pinsent, John (1922-) (1985). *Gresk mytologi*. [Stabekk]: Ekstrabokklubben. s. 89. ISBN 8252511015.
2. ↑   Hertig, Henrik (1915-) (1962). *Antikkens mytologi*. Oslo: Dreyer. s. 59.

| * v
* d
* r
Herakles’ tolv storverk |
| --- |
| Løven fra Nemea **·** Hydraen **·** Den keryneiske hind **·** Det erymanthiske villsvin **·** Augias' staller **·** De stymfaliske fuglene **·** Den kretiske tyren **·** Diomedes' hester **·** Hippolytas belte **·** Geryons kyr **·** Hesperidenes epler **·** Kerberos |
**Edward Percival Allman-Smith** (født 3. november 1886, død 17. november 1969) var en irske sportsutøver som deltok i de olympiske leker 1908 i London.

Allman-Smith vant en olympisk sølvmedalje i landhockey under OL 1908 i London. Han var med på det irske laget som kom på andreplass i landhockeyturneringen bak England. Irland vant semifinalen over Wales med 3-1 men tapte finalen til England med 1 – 8. Det var seks lag som deltok i turneringen, alle medaljene ble vunnet av britiske lag; Gull til England sølv til Irland og bronse til de tapende semifinalistene Wales og Skottland. Allman-Smith spilte begge kampene og scoret ett mål mot Wales.

OL-medaljer
-----------

* 1908 Storbritannias flagg London - Sølv Sølv i landhockey Storbritannias flagg Storbritannia

Eksterne lenker
---------------

* (en) Edward Allman-Smith – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Edward Allman-Smith – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Edward Allman-Smith – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Edward August Gundersen** (født 3. juni 1869 i Kristiansand, død 12. desember 1952) var en norsk offiser, lærer og politiker for Venstre.

Gundersen tok studenteksamen i Kristiansand i 1888. Han blei offiser i 1891. I 1899 blei han kaptein, så major og bataljonsjef i 1916 og oberstløytnant og regimentsjef i 1930. Fra 1935 til 1939 var han krigskommissær for Sørlandet. Fra 1891 til 1893 var han i arbeid hos overingeniøren ved anlegget for Setesdalsbanen. I mange år var han også lærer ved forskjellige skoler.

Han var et svært aktivt medlem av lokalsamfunnet. Han var medlem av formannskapet i Kristiansand fra 1902 til 1937, hertil ordfører fra 1905 til 1907. Av andre organer han var medlem i, kan nevnes:

* tilsynskommisjonene for Setesdalsbanen og Sørlandsbanen
* den lokale sparebankens forstanderskap
* forstanderskapet for Kristiansand katedralskole
* direksjonen for gassverket (formann)
* styret for byens folkemuseum
* styret for byselskapet
* styret i flere skytter- og sportsforeninger
* styret for Kristiansand krets av Norges Forsvarsforening

Han var aktiv i avholdsbevegelsen og deputert til kirkemøter. Han hadde stor interesse for hagestell og tok initiativet til å opprette Kristiansands småhageanlegg. Videre var han opptatt av husflid og satt over førti år i styret for den lokale husflidsforeninga. Han var også styremedlem i Norges husflids- og industriforbund.

Gundersen satt på Stortinget to perioder (1913–1915 og 1916–1918) valgt fra Fæstningen krets i Kristiansand. Han var da medlem av jernbanekomiteen. I perioden 1931–1933 var ha vararepresentant for kjøpstedene i Vest-Agder og Rogaland fylker. Han var valgmann ved stortingsvalget i 1903.

Han var ridder av St. Olavs Orden.

Referanser
----------

1. ↑   Stortinget og statsrådet : 1915–1945. B. 1 : Biografier, side(r) 272[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Stortinget og statsraadet: 1814–1914. B. 1 D. 1 : Biografier A-K, side(r) 312[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2 3 4 5 6  Vilhelm Haffner: *Stortinget og statsrådet 1915–1945*, bind 1, Oslo 1949, side 272–273.
4. ↑  Oppslag i politikerbasen Arkivert 27. januar 2021 hos Wayback Machine. til Norsk senter for forskningsdata (NSD), utført 21. februar 2020.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Edward August Gundersen hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata
**Barmouth** (på walisisk formelt **Abermaw** og i dagligtale **Abermo** eller **Y Bermo**) er en by i Gwynedd i Wales. Den ligger ved fjorden som elven Mawddach renner ut i og Cardigan Bay, i et a de mest naturskjønne områder i Wales. William Wordsworth besøtke Barmouth i det 19. århundre, og beskrev byen og den omegn i rosende ordelag.

Byen vokste opp omkring skipsindustrien, og har i senere tid blitt et feriested. Mange av de besøkende kommer fra West Midlands i England, ettersom Barmouth er det nærmeste stedet med en god strand for de som bor der. Blant severdigheter finner man Barmouth Viaduct som fører Cambrian Line over Mawddach, middelaldertårnet Ty Gwyn, fengselet Ty Crwn fra det 18. århundre og et livbåtmuseum.

Det er fergeforbindelse mellom Barmouth og Penrhyn Point, og så videre forbindelse via den smalsporede jernbanen Fairbourne Railway til Fairbourne.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Vision of Britain **·** VIAF **·** LCCN **·** GeoNames **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
**Louis Harold Gray** (født 10. november 1905, død 9. juli 1965) var en britisk fysiker som hovedsakelig forsket på hvordan radioaktivitet påvirket organismer.

Fra 1923 studerte han fysikk ved Trinity College ved University of Cambridge nord for London. Gray jobbet en tid med kjernefysikk ved Cavendish Laboratory som var ledet av den kjente Ernest Rutherford (1871–1937) fra New Zealand. Fra denne tiden kom Bragg-Grayteorien om stråling i 1936.

Etter doktorgrad i 1930 tok han jobb ved Mt. Vernon Hospital, et sykehus nord for London som forsket på stråling for å kurere kreft. Etter et opphold ved Hammersmith Hospital 1945–1953, vendte han i 1953 tilbake til Mt. Vernon og åpnet Grey Laboratory som i 2018 fortsatt er i drift under navnet "Oxford Institute for Radiation Oncology".

Gray fant blant annet ut at celler med lite oksygen tåler strålingen bedre enn de med mye oksygen.

Mens han holdt på, brukte han en måleenhet som brukes til å måle absorbert dose. Denne ble senere opptatt i SI-systemet og kalt gray (Gy).

Hans store hobby var møbelsnekring som han hadde lært hos sin tante. Han var enebarn, faren var telegrafist.

Referanser
----------

1. 1 2   Gemeinsame Normdatei, besøkt 3. mai 2014[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Hrvatska enciklopedija, Hrvatska enciklopedija-ID 23182[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   Brockhaus Enzyklopädie, Brockhaus Online-Enzyklopädie-id gray-louis-harold, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
4. 1 2   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w6hm8wk3, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
5. 1 2  Thormod Henriksen (1995). *Stråling og helse*. Oslo: Fysisk institutt, Universitetet i Oslo. ISBN 8299207320.
6. ↑  LH Gray biography fra lhgraytrust.org, sist lest den 16. jun i 2018.
7. ↑  Gray chronology fra rob.ox.ax.uk.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** NDL **·** NKC **·** Botanist
 |
Argentinas pololag OL 1936
**Andrés Gazzotti** (født 5. mai 1896, død 1984) var en argentinsk polospiller som deltok under de olympiske leker 1936 i Berlin.

Gazzotti ble olympisk mester i polo under OL 1936 i Berlin. Det var femte og siste gang polo var med som olympisk sport. Gazzotti var med på det argentinske laget som vant poloturneringen foran Storbritannia og Mexico. De vant begge sine kamper, 15-5 over Mexico og i finalen beseiret de Storbritannia med 11-0. De andre spillerne på laget var Luis Duggan, Roberto Cavanagh og Manuel Andrada.

OL-medaljer
-----------

* 1936 Nazi-Tysklands flagg Berlin - Gull **Gull** i polo Argentinas flagg Argentina

Referanser
----------

1. ↑   sports-reference.com, Sports-Reference.com olympisk utøver-ID ga/andres-gazzotti-1, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Andrés Gazzotti – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Andrés Gazzotti – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Andrés Gazzotti – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata
***Rock '89*** (og ***Rock '90***) var et norsk musikkprogram som gikk på NRK-TV fra 1989 til 1990. Programmet gikk en gang per måned og var ment å skulle utfylle det mer pop-orienterte *TopPop*. Ifølge programmets prosjektleder skulle det presentere musikk i den tyngre og mer seriøse enden av skalaen, og i tillegg være mer journalistiske i behandlingen av rockekulturen. Programmet viste både, intervju, konsertopptak og videoer.

Første sending var viet 20-årsjubileet for musikkmagasinet Rolling Stone.

Om programmet
-------------

Prosjektleder var Odd Arvid Strømstad. Andre sentrale personer var Jon Ole Sand og Torstein Vegheim.

Referanser
----------

1. 1 2 3  Aftenposten Morgen - TVs rockgeneral (13.01.1989, side 41) «"Rock 89" heter det månedlige programmet som skal utfylle "TopPop" med musikk for de litt mer kresne.»
2. ↑  VG - Superstjerner i Rock '89 (27.01.1989, side 40)

Eksterne lenker
---------------

* Programmene fra Rock'89 på NRK Nett-TV
* Programmene fra Rock'90 på NRK Nett-TV
Land(e)scape, Finland, Casagrande & Rintala, 2002
60 Minute Man, Veneziabiennalen, Casagrande & Rintala, 2002
Treasure Hill, Taiwan, 2003
Sandworm, Beaufort04 Triennial of Contemporary Art, Belgien, 2012
**Marco Casagrande** (født 7. mai 1971 i Åbo, Finland) er en finsk arkitekt, forfatter og professor i arkitektur. Han er også kjent som leiesoldat.

Bøker
-----

Casagrande utga i 1997 *Mostarin Tien Liftarit* (under forfatternavnet Luca Moconesi). I boken beskrives forskjellige hendelser av en leiesoldatavdelings fremfart i Bosniakrigen. Beskrivelsene inneholder flere hendelser som klassifiseres som krigsforbrytelser, blant annet nedskytingen av skadede personer. Bokens skildringer ledet til en politietterforskning som ble henlagt på grunn av uklarheter rundt hendelsene. Casagrande selv påsto at alt var fiksjon. I 2001 ble kom hendelsene igjen frem i lyset, ettersom Casagrande da påsto at alt som sto i teksten hadde skjedd i virkeligheten. En ny politietterforskning ble iverksatt, men også denne ble henlagt. Årsaken var at det ikke fantes tilstrekkelig med tilforlatelig informasjon.

Karriere og verk
----------------

Marco Casagrande studerte arkitektur i Finland. Han fikk i 2004 jobb som professor i økologisk byplanlegging i Tamkang universitet i Taiwan. Han arbeider med forskjellige temaer og i sine verk kombinerer han forskjellige elementer fra arkitektur, miljøkunst og byplanlegging. Casagrande arbeidet i perioden 1999-2003 sammen med Sami Rintala i arkitektbyrået Casagrande & Rintala. Fra og med 2003 har han arbeidet i Casagrande Laboratory. Verkene fra Casagrande & Rintala var kunstneriske arkitektoniske installasjoner, mens de senere verk har konsentrert seg om økologisk byplanlegging og *teorien om den tredje generasjonens by*.

Casagrandes verk, som står i krysningspunktet mellom arkitektur og kunst, har blitt valgt til Veneziabiennalen tre ganger, 2000, 2004 og 2006, samt til følgende utstillinger og begivenheter: Havanna Biennalen 2000, Yokohama triennalen 2001, New Trends of Architecture in Europe and Japan 2001, Firenzebiennalen 2001, Demeter 2002, Montreal Biennalen 2002, Biennalen i Puerto Rico 2002, Alaska Design Forum 2003, Etchigo Tsumari Triennalen 2003, Greetings from London och Londons Arkitekturbiennal 2004, Camp for Oppositional Architecture 2004, Taiwan New Landscapes 204, Sensoria 2004, Future Pavillion / Taiwan Design Forum 2005, Urban Flashes Mumbai 2006, World Architecture Festival 2009, Shenzhen & Hong Kong Biennial of Urbanism/Architecture 2009 og 2012, Beaufort04 Triennial of Contemporary Art 2012 .

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Marco Casagrande – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Taipei Representative Office in Finland.
* Casagrande CV.
* Casagrande World Architektur[*død lenke*]
* marcocasagrande.fi
* Jirawit Yamkleeb: Flesh is More, art4d 2009
* Casagrande Laboratorys offisielle nettside
* Marco Casagrades blogg

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** ULAN
 |
Wiktionary har ordbokoppføringer om ***allmue***

**Allmue** (tidligere stavemåte **almue**) er et fellesnordisk ord, hvis betydningsutvikling har vært ensartet i alle de nordiske språk. I de aller eldste kilder (f.eks. de eldste danske lover) finnes ikke ordet; fra ca. 1300-tallet brukes det derimot ofte (oldnordisk *almugi*, gammelt svensk *almoghe*, gammelt dansk *almughæ*} med betydningen «hele folket», især «rigets fri og myndige mænd», dernest brukes det også om landets befolkning i motsetning til kongen eller om borgerne i modsetning til øvrigheten («borghemester, raad oc almughe»). 

Ennå i middelalderen kan ordet – især i forbindelsen «mene» eller «meneghæ almughe» – brukes om de lavere, ikke privilegerte klassene i motsetning til geistlighet og adel («biscope oc klerkæ, ridderæ oc swenæ, oc ganze oc menæ rikesens almughæ», som det het ved opprettelsen av Kalmarunionen i 1397), og endelig får det sin nåværende betydning: «Småfolk, især på landet» («Bønder og meenig Almue, Huusmænd, Inderster»). Denne siste betydningen finnes allerede hos Christiern Pedersen, som i 1510 gjengir *plebs* med «almuges folk» (plebs er en forvanskning av plebeier, som var romerrikets lavere klasse til forskjell fra patrisier).[]

Referanser
----------

1. ↑  Søk etter *Allmue* i Bokmålsordboka og Nynorskordboka eller i Det Norske Akademis ordbok

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** HDS **·** NKC **·** BNE **·** KulturNav
 |