recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
***Megasoma punctulatus*** er en bille som hører til underfamilien hornbiller (Dynastinae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

Utseende
--------

En stor (3-4 centimeter) og tung bille, en av de mindre artene i slekten *Megasoma*. Kroppen er brunsvart, litt blank. Hannen har et kort, to-grenet horn (rettet framover) på hodet. På pronotum er det en skrått fremoverrettet pigg på hver side, og et kort horn i midten. Beina er lange og kraftige, leggene har to tenner på utsiden. Hunnen mangler horn i likhet med de fleste andre hornbiller, hannen hos denne arten utmerker seg ved å ha relativt korte horn.

Levevis
-------

Arten lever i ørken og halvørken med spredte busker, særlig mesquite (*Prosopis*, erteblomstfamilien) mellom 1300-1500 meter over havet. De voksne billene er nattakttive i juli-august.

Utbredelse
----------

Arten er utbredt i Arizona.

Systematisk plassering
----------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien Skarabider, Scarabaeoidea
			* Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
				+ Underfamilien hornbiller, Dynastinae MacLeay, 1819
					- Slekten *Megasoma* Kirby, 1825
						* ***Megasoma punctulatus*** Cartwright, 1952

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Megasoma punctulatus* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Megasoma punctulatus* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

Wikispecies: Megasoma – detaljert artsinformasjon

* Bildegalleri over artene
* Generic Guide to New World Scarab Beetles - *Megasoma punctulatus*
**Boeing Business Jet** (**BBJ**) er en flytype utviklet av Boeing og General Electric, basert på Boeings modell 737‑700. (Det finnes også en nyere og større type av dette flyet, kalt Boeing Business Jet 2, basert på Boeing 737-800.)

Flyet har en non-stop rekkevidde på 6 000 nautiske mil, tilsvarende for eksempel fra Johannesburg til London eller Los Angeles til Paris. I april 2002 fløy en BBJ 6 854 nm fra Seattle til Jeddah.

BBJ har en topphastighet på 0,82 mach, en normalhastighet på 0,80 mach og en langdistansehastighet på 0,79 mach. Den kan fly i en høyde på 41 000 fot.

Det er 85 BBJ i tjeneste (pr. Mai 2006). To av flyene er i tjeneste i det australske flyvåpenet. US Air Force har også bestilt fly.

Kabinen kan innredes etter personlig ønske, for alt fra 8 til 149 passasjerer. Interiøret kan bestå av alt fra kontorer, konferanserom, stuer, spisestuer, soverom og bad. Det er to klimasoner, for passasjerer og besetning.

En Boeing BBJ er i drift på SAS interkontinentale rute Stavanger - Houston, flyet flys av PrivatAir for SAS i SAS kabin og flyet er malt opp i SAS farger, flyet tar inntil 44 passasjerer i kun forretningsklasse. Flyruten er Verdens lengste kommersielle flyvning med BBJ. Flyet har mellom 1 time og 20 minutter og 1 time og 40 minutter terminaltid ved Stavanger lufthavn, Sola. og Houston Intercontinental. Flyvningene finner sted 6 dager i uken, dagen ruten ikke flys benyttes til inspeksjon, kontroller og fortfarende vedlikehold etc. flyet får i tillegg ca. en ukes pasue i måneden da flyet får enda grundigere inspeksjoner og vedlikehold ved STS (Scandinavian Technical Services) på Sola. 

Drivstofftankene i vingene holder drøye 26 000 liter, og 3-9 reservetanker kan installeres for opptil totalt 40 500 liter drivstoff.

Eksterne lenker
---------------

* Informasjon om BBJ
* Informasjon om BBJ2
***Sukkerdøden*** er en kriminalroman av Unni Lindell utgitt på Aschehoug høsten 2010. Det er den åttende boka om etterforsker Cato Isaksen.

Plott
-----

Selve boka starter med at Martin Egge, Kripossjefen, blir påkjørt. Han blir fraktet til sykehus i koma, og så dør han på sykehuset. Først trodde alle at han døde av skadene, men det gjorde han altså ikke. Han ble kvalt på sykehuset med en pute. Dermed får Cato Isaksen en ny kjempesak å jobbe med. Denne gangen tar han med seg Marian Dahle, en god venn av den avdøde, på laget. Dette kan selvfølgelig by på utfordringer for etterforskningen.

Etter hvert i boka begynner Cato å irritere seg over Marian. Han ser virkelig ikke på henne som en lagspiller, ettersom ingen vet helt hva hun holder på med. Det eneste Cato vet, er at hun tok til seg en saksmappe hun ikke skulle ha og at hun var på sykehuset hos Martin Egge rett før han ble drept. Kan hun være innblandet i det som har skjedd? Og hva er det egentlig hun holder på med?

Parallelt med etterforskningen følger vi Kari Helene Bieler, en ung og overvektig jente. Hun er også datteren til en av lederne i Undervisningsbygg. Plutselig en dag som hun skulle inn på bakeriet hun var innom nesten daglig, husker hun hva som skjedde med lillebroren som døde for mange år siden. I dødsattesten sto det at det var krybbedød, men det viste seg at han døde av noe helt annet.

Denne gamle saken, og drapet på kripossjefen viser seg etter hvert å ha en sammenheng. En vennegjeng etablert for lenge siden blir også i sentrum av etterforskningen. Hva har egentlig skjedd her? Og hvordan kan disse to sakene ha en sammenheng?
**Brynmor Evans** (født 24. november 1972) er en norsk politiker og folkevalgt i Tromsø kommune for Miljøpartiet De Grønne. 

Han er født i Caerphilly i Wales, Storbritannia og oppvokst på Sortland i Vesterålen.

Ved kommunevalget 2011 ble Evans ble valgt inn som fast representant. I valgperioden 2013 - 2017 ble han første vara, etter Barbara Vögele og Terje Ingemar Traavik. Evans har tidligere vært vara til kommunestyret i Tromsø i perioden 1995–1999. 

Evans har hatt flere verv i Miljøpartiet De Grønne. Nasjonalt i partiet har han vært talsperson i periodene 1998–1999 og 2004–2005. Lokalt i Tromsø og Troms har han hatt flere styreverv fra 1995 og til dags dato. 

Evans var også ansatt som regionsekretær i 2013, med ansvar for Nord-Norge og Svalbard.

Miljøvern og sivil ulydighet
----------------------------

Evans flyttet til Tromsø i 1994 og var da aktiv i Natur og Ungdom. 

Hovedsakelig jobbet Evans sammen med flere med å etablere en miljøvern-organisasjon for ungdom på Kola-halvøya i Russland, men var også aktiv i miljøspørsmål angående Nord-Norge og Tromsø.

Evans ble arrestert 6. juli 1995 på Tromsø lufthavn for å ha deltatt på en sivil ulydighets-aksjon for å sette søkelys på bruk av atomisbrytere til turistformål. Turistene som skulle med atomisbryteren «Jamal» på et cruise til områdene rundt Nordpolen mellomlandet i Tromsø før de skulle videre til Murmansk. Evans ble dømt i 1996 og sonet ti dager i Tromsø fengsel.

Utdanning
---------

I 1999 flyttet Evans til Oslo for å studere ved Høyskolen i Oslo hvor han ble utdannet til kommunalkandidat og gjennomførte bachelorgrad i offentlig styring.
**Ung i Rådgivende Ingeniørers Forening** (**URIF**) ble etablert i Oslo i 2006 etter initiativ fra RIF (Rådgivende ingeniørers Forening), og har siden den gang fått lokalavdelinger i Stavanger, Bergen og Trondheim. Hensikten med å opprette en egen avdeling for de yngre medarbeiderne i konsulentfirmaer, er å gi et talerør for de unge i bransjen og fronte saker som de under 35 år er opptatt av. URIF er alltid representert på RIFs høstmøte og har i dag en representant i RIF-styret for å fremme dialogen mellom veteranene og ungdommene.

Hver måned utnevnes derfor «månedens unge rådgiver» på nettsidene til RIF. Dette er en uformell serie der hensikten er å presentere unge teknologer i rådgiverbransjen. I tillegg deles prisen «Årets unge rådgiver» ut på RIFs årlige høstmøte. Prisen gis for fremragende arbeid innenfor prismottakers arbeidsområde.

For å nå de overordnede målene om å fremme erfaringsutveksling og synliggjøre RIF både internt og eksternt, arrangerer URIF kurs, ekskursjoner og sosiale møter. Det lokale URIF-styret sender ut invitasjoner til arrangementer, og alle under 35 år i RIFs medlemsbedrifter kan møte opp. URIF bidrar med sine arrangementer til sosial og faglig nettverksbygging.

Eksterne lenker
---------------

* rif.no
**Aonach Mòr** er et fjell i Skottland, i regionen Highland. Det ligger om lag 3 kilometer nordøst for Ben Nevis. Aonach Mòr har en høyde på 1 221 meter over havet, og en primærfaktor på ca. 134 meter.

Aonach Mòr på kartet over SkottlandAonach MòrAonach MòrAonach Mòr på kartet over Skottland
Navnet Aonach Mòr betyr «den store toppen», og naboen lengre nord heter Aonach Beag som betyr «den lille toppen». Aonach Mòr er likevel det laveste av de to fjellene (13 meter lavere).[]

Aonach Mòr er det åttende høyeste fjellet på De britiske øyer, og det tredje høyeste (etter Ben Nevis og Aonach Beag) av fjellene utenfor fjellkjeden Cairngormfjellene.[]

Etter britisk klassifisering av fjell regnes Aonach Mòr som en «munro», men ikke som en «marilyn».[]

Referanser
----------

1. ↑  www.scottishsport.co.uk. «List of Munros, listed in order of height» **(engelsk)**. Arkivert fra originalen 3. oktober 2008. Besøkt 10. november 2008.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Døvstumhet** *(latin: surdo-mutitas)* er en benevnelse som tidligere ble brukt om døvhet. Ordet ble fjernet fra det norske lovverket i 1915, da man innså at døvhet ikke påvirket taleorganet funksjoner. Derimot har den som er døv liten mulighet for å kontrollere om man prater utydelig eller feil fordi vedkommende selv ikke hører hva som blir sagt. Mange døve velger derfor å ikke benytte talespråket, men heller kommunisere på et språk de behersker fullt ut – tegnspråk.

Fram til 1880 var, blant på grunnlag av Aristoteles tekster, en utbredt oppfatning at døve var tilbakestående fordi de ikke kunne snakke. På Døvelærerkongressen i Milano i 1880, ble det vedtatt at de deltakende landenes døveskoler skulle praktisere oralmetoden. Dette innebar at døve skulle pugge taleorganets posisjoner, slik at de kunne lære seg å prate, og dermed bli mer lik hørende. Som en del av dette ble begrepet "døvstum" erstattet med "døv" i lovverk og offentlige dokumenter.

Betegnelsen døvstum viser tilbake til den tiden døve ikke ble ansett som likeverdige mennesker, og oppfattes som støtende.[]

Se også
-------

* Døvhet
* Døvblindhet

Referanser
----------

1. ↑  2 Hva er funksjonshemning
2. ↑  «Døv – ikke døvstum». Arkivert fra originalen 3. oktober 2016. Besøkt 25. juli 2016.
3. ↑  Tegnspråkhistorie
4. ↑  «Om menneskesyn og døveundervisning» (PDF). Arkivert fra originalen (PDF) 17. september 2016. Besøkt 25. juli 2016.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica
 |
**Ung Pike Forsvunnet** (etablert 1981 i Oslo, nedlagt 1986, gjenoppstått 2010) var fra starten av en norsk rockegruppe, bestående av initiativtakerne Anne Danielsen, vokal, og Ole Hedemann, tangenter, samt Beranek, vokal og gitar, Sven Kalmar, trommer, Øivind Nordal 
bass og Tellef Øgrim, gitar. Hedemanns lyrikk ga dem seier i Ungdommens radioavis'
rockemønstring og platedebut (1982). Uten Beranek og Kalmar, men med tillegg av 
Bjørn Juliusson og sangerne Nina Askeland, Lynni Treekrem og Ingeborg Magerøy
kom ny plate (1985) før nedleggelsen (1986). I 2012 ga de ut en singelen «Kraften i oss to», i 2013 kom «Skatten i skrinet» og i 2015 «Ung Pike Forsvant» – sistnevnte et resultat av et samarbeid med miljøet som produserer Varg Veums julehefter, blant annet Gunnar Staalesen. Samtidig startet de opp på konsertscenene igjen, nå med Nils Harkestad på trommer, en blåserrekke bestående av Dag Einar Eilertsen, Morten Brenne og Rune Nicolaysen, og korerne Berit Lohne og Anne H. Hoseth.

Utgivelser
----------

* *Ung pike forsvunnet* (Snowflake Records, 1982). LP
* *Uppercut* (It is Records, 1985). LP
* *Kraften i oss to* (Curling Legs, 2012). Single.
* *Skatten i Skrinet* (Curling Legs, 2013). Single.
* *Ung Pike Forsvant (Curling Legs/PopDivision, 2015). Single, også vinyl.*

Referanser
----------

1. ↑  Ung pike forsvunnet Arkivert 30. september 2007 hos Wayback Machine. fra Norsk Musikkinformasjon
***Ung-Socialisten*** var et norsk tidsskrift som utkom fra 1906 til 1909. Det var talerør for Norges Socialdemokratiske Ungdomsforbund.

Vedtaket om å starte tidsskriftet ble fattet på NSUs landsmøte i 1906, der Harald Solberg ble valgt til redaktør for det nye bladet. Landsmøtet overlot til centralstyret å finne navn til publikasjonen. Første nummeret kom i september 1906.

På årsmøtet i 1907 ble Eugene Olaussen valgt til redaktør. Året etter ble han gjenvalgt. En rekke nye medarbeidere ble tilknyttet bladet, blant andre Johan Falkberget, Marius Braatt, Ellisif Wessel og Julius Østby.

Tidsskriftet plasserte seg raskt midt i datidens sentrale, politiske strider. I 1908 ble bladets 1. mai-nummer spredt på moene, der den røde ungdom drev antimilitær agitasjon. Både redaktøren, redaksjonssekretæren Kristoffer Aamot og ekspeditør Sigwald Lian ble satt under tiltale. 

*Ung-Socialisten* ble nedlagt høsten 1909. Da NSU og Arbeiderpartiets Ungdomsforbund 1909 gikk sammen ble begge organisasjonenes blader avviklet til fordel for etableringen av en ny, utadrettet avis:  *Klassekampen*.

Redaktører
----------

* Harald Solberg (1906-1907)
* Eugene Olaussen (1907-1909)

Referanser
----------

1. ↑  Side 94. Arvid G. Hansen: *Den Røde Ungdom*, NKUs Forlag, Kristiania 1923
2. ↑  Side 115, 132. Arvid G. Hansen: *Den Røde Ungdom*, NKUs Forlag, Kristiania 1923
3. ↑  Side 159. Arvid G. Hansen: *Den Røde Ungdom*, NKUs Forlag, Kristiania 1923
**Jens Debusschere** (født 28. august 1985 i Roeselare) er en profesjonell belgisk landeveissyklist og banesyklist. Han sykler for B&B Hotels p/b KTM. Han har vært profesjonell syklist siden 2011.

Meritter
--------

2006
Belgias flagg Nasjonal mester, Team Pursuit
2007
Belgisk mester Nasjonal Junior-mester landevei
Flandern rundt (Junior)
Vlaams-Brabant Classic Zemst-Laar (Junior)
3. etappe, Keizer der Juniores Koksijde
2009
Provinsmesterskapet Vest-Flandern U23 landevei
1. og 3. etappe, Ronde van Vlaams-Brabant
2010
4. etappe, Triptyque Ardennaise
Internatie Reningelst
3. etappe, Tour de la Province de Namur
Bulskamp
Bissegem
2013
Kampioenschap van Vlaanderen
Etappeseier og sammenlagt, Tour de l'Eurométropole
Nationale Sluitingprijs
2014
Belgisk mester Nasjonal mester på landevei
1. etappe, Tour de Wallonie
Nationale Sluitingprijs
2015
2. etappe, Tirreno–Adriatico
GP de Wallonie
Omloop van het Houtland
1. etappe, Tour de l'Eurométropole
2016
Dwars door Vlaanderen

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Jens Debusschere – UCI Rediger på Wikidata

* (en) Jens Debusschere – ProCyclingStats Rediger på Wikidata

* (en) Jens Debusschere – Cycling Archives Rediger på Wikidata

* (en) Jens Debusschere – Cycling Quotient Rediger på Wikidata

* (en) Jens Debusschere – CycleBase Rediger på Wikidata

* (en) Jens Debusschere – TheSports.org Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
Øst- og Vest-Malaysia er skilt fra hverandre av Sørkinahavet
**Vest-Malaysia** omfatter de elleve delstatene i Malaysia som ligger på Malayahalvøya: Johor, Kedah, Kelantan, Malakka, Negeri Sembilan, Pahang, Penang, Perak, Perlis, Selangor og Terengganu. I tillegg kommer forbundsterritoriene Kuala Lumpur og Putrajaya. Betegnelsen er geografisk og har ingen offisiell status.

Vest-Malaysia har størstedelen av Malaysias befolkning og hovedstaden, Kuala Lumpur, ligger her. Delstatene og territoriene i denne delen av landet hadde i 2012 en befolkning på 23 327 700. Arealet er på 131 846 km².

På malayisk kalles denne delen av landet *Semenanjung Malaysia* eller  *Malaysia Barat*, på engelsk benyttes *Peninsular Malaysia* eller *West Malaysia*. Den andre delen av landet, Øst-Malaysia, omfatter Sarawak og Sabah på Borneo, der også forbundsterritoriet Labuan ligger.

Referanser
----------

1. ↑  *Land i Øst-Asia*, Oslo: Faktum, 1997, s. 60.
2. ↑  *State/District Data Bank, Malaysia, 2012*[*død lenke*], Department of Statistics, Malaysia, s. 1.
3. ↑  *Verden i dag. 21: Sørøst-Asia*, Oslo: Bonnier Publications/Semic, 1996, s. 22.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Peninsular Malaysia – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** NKC
 |
**Dúné** er et dansk rockeband dannet i 2001. Kvartetten består av Matt Kolstrup (vokal), Ole Bjørn (synthesizer, vokal), Piotrek Wasilewski (bass, synthesizer) og Danny Jungslund (gitar).

Historie
--------

Gruppe Dúné ble dannet i 2001. Den første inkarnasjonen av bandet ble dannet av barndomsvenner og klasse kamerater Malte Aarup-Sørensen (trommer), Simon Troelsgaard (gitar) og Matt Kolstrup (vokal) og Rasmus Palsgård (keyboards) under navnet "The Black Headed Gulls". Etter kort tid utgikk Rasmus av bandet, og var i en periode erstattet av Matt eldre bror Johann Kolstrup (bass) til bandet skiftet navn til MacRamiz og klassekameraten Cecilie Dyrberg (vokal, synthesizer, gitar) og den nyankomne polske klassekamerat Piotrek Wasilewski (bass) tok plasser i 2002. Deretter skiftet bandet navn til Dúné. I siste halvdel av 2003, Ole Bjørn (Synthesizer) og Danny Jungslund (gitar) ble medlemmer av Dúné. Først som live-medlemmer, men ble offisielle medlemmer under innspillingen for bandets første EP *Rock, Synth 'N' Roll*. Dermed var Dúnés 2003-2010 line-up (som de ga ut sine to første studioalbum) komplett.

Medlemmer
---------

* Matt Kolstrup – vokal
* Danny Jungslund – gitar
* Piotrek Wasilewski – bassgitar
* Ole Bjórn – synthesizer

Diskografi
----------

### Studiealbum

* *We Are In There You Are Out Here* (2007)
* *Enter Metropolis* (2009)
* *Wild Hearts* (2013)

### EP-er

* *Rock, Synth 'N' Roll* (2004)
* *Go Go Robot* (2005)
* *Bloodlines* (2007)
* *Leaving Metropolis* (2010)
* *Echoes of December* (2011)

Galleri
-------

* Ole BjórnOle Bjórn
* Danny JungslundDanny Jungslund
* Matt KolstrupMatt Kolstrup
* Piotrek WasilewskiPiotrek Wasilewski

Eksterne lenker
---------------

* (en) Dúné – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Dúné på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Dúné på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Dúné på Spotify Rediger på Wikidata

* (en) Dúné på Last.fm Rediger på Wikidata

* (en) Dúné på AllMusic Rediger på Wikidata

Portal: Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** VIAF **·** GND **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |
**Koloratur** (av latin *color*: farge, fargelegging) er i sangkunsten en hurtig rekkefølge av toner med korte noteverdier av lik lengde. Koloraturer er melismatiske, dvs. at flere toner faller på den samme vokalen i en stavelse. De kan utføres sammenbundet eller staccato.

Koloratur er en viktig bestanddel av sangteknikken i bel cantosang og i operamusikken fra Claudio Monteverdi til Gaetano Donizetti.

Prinsippet med å forsire melodien ble utviklet allerede i middelalderen og fikk sitt første høydepunkt i 1600-tallets diminusjonspraksis. Fram til dette tidspunktet var kolorering en form for improvisasjon. 

I senbarokkens arier begynte man å komponere presise koloraturer, og i *belcanto*-operaene fra 1810 til 1845 ble koloratursangen drevet helt til grensen til det mulige når det gjelder virtuositet og toneomfang.

En av de mest kjente og krevende gjennomkomponerte koloraturarier er «Der Hölle Rache kocht in meinem Herzen» (helvetes hevn koker i mitt hjerte) som synges av rollefiguren Nattens dronning i Mozarts opera *Tryllefløyten*. Ariens toneomfang er to oktaver, fra F4 til en forbløffende F6. Rollen krever en sopran med høy tessitura som med letthet er i stand til å utføre krevende ornamenteringer og forsiringer med løp, staccati og triller.

Se også
-------

* Koloratursopran

Kilder
------

* (no) Koloratur i Store norske leksikon

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GND
 |
**Eldorado** (også kjent som **El Dorado**) er et tettsted i nordøstlige Victoria i Australia i nærheten av Wangaratta. i 2011 hadde stedet 231 innbyggere.

Historikk
---------

Eldorado ble oppkalt etter den mytiske gullbyen El Dorado i 1840 av Kaptein William Baker som hadde bygget farmen sin i nærheten. Selv om navnet viser til et område med overflod av gull ble det ikke funnet gull i området før 1850-årene. Etter gullfunnet utviklet tettstedet seg til en gullrushby med høy befolkningsvekst og stedet fikk eget postkontor 1. august 1861. I 1870 hadde den lokale skolen 450 elever og 9 lærere.
Etter at gullgravingen avtok gikk også befolkningen kraftig ned.

Referanser
----------

1. 1 2  «2011 Census Quickstats». Australian Bureau of Statistics. 2011. Besøkt 24. september 2015.
2. ↑  «A BRIEF HISTORY OF ELDORADO». Besøkt 24. september 2015.
3. ↑  «About El Dorado Museum». Besøkt 24. september 2015.

Eksterne lenker
---------------

* Eldorado Dredge Arkivert 4. mars 2016 hos Wayback Machine. - Parks Victoria

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
Samisk skje med kolrosing i rødt. Skjeen er datert 1889 og kommer fra Namsskogan i Trøndelag. Lengde 15 cm. Foto Anne-Lise Reinsfelt, Norsk Folkemuseum, NFSA.0294J.
Øse av tre datert 1828. Øsen er dekorert med kolrosing på skaftet og er kommet fra Kråkstad i Nordre Follo kommune i Viken. Lengde 22,7 cm. Foto Anne-Lise Reinsfelt, Norsk Folkemuseum. NF.1897-04000.
**Kolrosing** er en dekorteknikk som er brukt og stadig brukes på gjenstander av tre eller bein eller horn. Mønsteret risses inn i gjenstanden med en knivspiss før man så smører på et fargestoff som fester seg i de rissede strekene slik at mønsteret kommer tydelig fram. Navnet har sammenheng med at man tidligere brukte kull blandet med dyrefett som fargestoff. I dag bruker man olje tilsatt fargestoff, og finmalt furubark gir en mørkebrun, jevn strek.

Kolrosing har vært brukt en del i norsk folkekunst til dekor på skjeer, øskjer, skrin og ikke minst på ski. Men hvis man ikke ser nøye etter, kan det være lett å forveksle kolrosing med dekor tegnet i tusj.

I samisk duodji brukes kolrosing særlig som dekor på skjeer, kniskaft, knivslirer, beltespenner og nålehus laget av reinsdyrhorn.

Litteratur
----------

* Berg, Øivind (1993): *Esker, skrin og skap fra husflid til kunsthåndverk.* Oslo. ISBN 82-504-2023-3

Referanser
----------

1. ↑  Berg (1993) s. 32 -34.
**Friedrich «Fritz» Maurer** (født 18. juni 1912, død 10. juli 1958) var en østerriksk håndballspiller som deltok i de olympiske leker 1936 i Berlin.

Maurer vant en olympisk sølvmedalje i håndball under OL 1936 i Berlin. Han var målvakt på det østerrikske laget som kom på andreplass i håndballturneringen bak Tyskland. Det var første gang håndball var olympisk sport. Seks lag deltok i turneringen som ble avviklet i perioden 6. og 14. august. Østerrike vant fire av fem kamper, i finalerunden som besto av fire lag, beseiret de Sveits med 11-6 og Ungarn med 11-7 og tapte kampen mot Tyskland med 6-10. Maurer spilte to kamper i OL-turneringen som målvakt.

OL-medaljer
-----------

* 1936 Nazi-Tysklands flagg Berlin – Sølv Sølv i håndball Østerrikes flagg Østerrike

Eksterne lenker
---------------

* (en) Friedrich Maurer – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Friedrich Maurer – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Friedrich Maurer – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Christian Försch** (født 1968 i Bad Kissingen) er en tysk journalist, oversetter og forfatter.

I 1987 begynte Försch å studere germanistikk, filosofi og musikkvitenskap ved det bayerske Julius-Maximilian-universitetet i Würzburg. Han studerte senere også ved Universitetet i Wien og Freie Universität Berlin. I Wien ble han særlig interessert i østerriksk litteratur og Wiensk «off-kultur». I Berlin studerte han også italianistikk. I 1995 leverte han en avhandling om den tyske forfatteren Georg Büchners absurdisme.

Siden 1995 har Försch levet med sin kone og to barn i den nord-italienske byen Ferrara. I 1995 ble han spaltist for *die tageszeitung*. Ved siden av spaltistvirksomheten har han skrevet korte fortellinger. Siden 1998 har Försch jobbet som fri forfatter og skriver prosa, filmmanus, essays, hørespill og radiodokumentarer. I hørespillene har han snakket mye om sitt «andre hjemland» Italia. For radiodokumentaren *Motion Picture Employee No. 42874* produsert for SFB-ORB fikk han sammen med sine medarbeidere prisen *New York Festival Radio Award* i bronse innenfor kategorien «Information/Profiles/Community Portraits».

Försch har oversatt kriminalromaner av Claudio Paglieri, bøker Nino Filastò og Tommaso Pincio såvel som Paolo Sorrentinos roman *Ragazzi, was habe ich verpasst?* fra italiensk til tysk.

Ved flere av dirigenten Claudio Abbados produksjoner har Försch jobbet som tolk. I 2001 gav han ut en biografi under tittelen *Claudio Abbado, die Magie des Zusammenklangs*, som efter en rettssak angående dens feil og unøyaktigheter ble fjernet fra markedet.

Försch har også skrevet to egne kriminalromaner som har blitt utgitt av Aufbau Taschenbuch Verlag – *Unter der Stadt* (2001) og *Acqua mortale* (2011). Han skal efter eget utsagn ha begynt på en fortsettelse av *Acqua mortale*.

Bibliografi
-----------

* *Claudio Abbado die Magie des Zusammenklangs*, Henschel, 2001, ISBN 3-89487-399-X
* *Unter der Stadt*, Aufbau, Berlin 2001, ISBN 3-351-02910-1
* *Acqua mortale*, Aufbau, Berlin 2011, ISBN 3-7466-2736-2

Referanser
----------

1. ↑   Gemeinsame Normdatei, GND-ID 122768841, besøkt 14. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   NUKAT, NUKAT autoritetspost n2013011868[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 31. mars 2015[Hentet fra Wikidata]
4. ↑  «2000 Bronze Radio Winner Arkivert 10. oktober 2013 hos Wayback Machine.», New York Festivals, hentet 30. oktober 2011.
5. ↑  Umbach, Klaus. «Der Krieg der Kümmelspalter», *Der Spiegel*, nr. 46 (2001).
6. ↑  «Henschel Verlag prüft Widersprüche in Aussagen Abbados Arkivert 4. mars 2016 hos Wayback Machine.», *BuchMarkt online* (3. november 2001).

Eksterne lenker
---------------

* (de) Verk av og om Christian Försch i katalogen til det tyske nasjonalbiblioteket
* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* Forfatterside på Aufbau-Verlag
* Christian Försch om sin bok *Acqua mortale* på YouTube

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
| Basisdata |
| --- |
| Stat: | Sachsen |
| Landkreis: | Görlitz |
| Areal: | 73.95 km² |
| Befolkning: | 6 751 *(31.12.2008)* |
| Pr.km²: | 91 innbyggere/km² |
| Adresse | Löbauer Straße 1802747 Herrnhut |
| Internettside: | www.herrnhut.de |
| Politikk |
| Forvalter: | Willem Riecke |
| Kart |
|  |

**Forvaltningsfellesskapet Herrnhut** er et tidligere forvaltningsfellesskap som opprinnelig ble opprettet mellom fire kommuner i Landkreis Löbau-Zittau, og som fortsatte å eksistere innenfor Landkreis Görlitz. Den 1. januar 2010 ble kommunen Strahwalde innlemmet i Herrnhut. Den 1. januar 2011 ble kommunen Großhennersdorf innlemmet i Herrnhut. Fellesskapet bestod deretter av de to kommunene Herrnhut og Berthelsdorf frem til 1. januar 2013, da Berthelsdorf ble innlemmet i Herrnhut. Samtidig opphørte forvaltningsfellesskapet å eksistere.

Forvaltningsfellesskapet befinner seg i midten av kretsens sørlige del, omkring 14 km nordvest for Zittau og omkring 14 km sørøst for Löbau. 

Fellesskapet har 6 751 innbyggere (31. desember 2008)
**Frank Varner** (født 1. juli 1937 i Oslo, død 26. juni 2001 i Asker) var en norsk forretningsmann. Mens han jobbet innen herreklær tok han sin utdanning innen bedriftsøkonomi på kveldstid. Med hjelp av sin mor etablerte han sin første klesforretning Frank Varner på Grünerløkka. Han åpnet i 1965 ytterligere to butikker, en i Oslo og en i Trondheim. Han åpnet den første Dressmann-butikken i 1967, og dermed var grunnlaget for en vellykket kleskjede skapt. Dressmann satset på billige herreklær for menn. Kjeden etablerte seg raskt med butikker over hele landet. 

Frank Varner var en av de første i Norge som satset på sponsing av idrett. Frank Varner cup er en fotballturnering arrangert av Skeid som ble etablert i 1989. Midt på 1980-tallet fikk han en alvorlig lungesykdom. Til tross for sin alvorlige sykdom satset han videre. Han overtok Øglænd i 1989, der sykkelproduksjon ble skilt ut og solgt, men han utviklet kleskjeden Cubus videre. Hans sønn Petter Varner overtok Dressmann-kjeden i 1991. Kjeden hadde da en omsetning på 300 millioner kroner. I 1994 etablerte han kleskjeden Varner.

Kilder
------

* «Multimillionær på lavpris», Aftenposten 14. april 1989
* www.dressmann Historie

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Prabook
 |
| Basisdata |
| --- |
| Stat: | Sachsen |
| Landkreis: | Landkreis Sächsische Schweiz-Osterzgebirge |
| Areal: | 78.16 km² |
| Befolkning: | 5 409 *(31.12.2008)* |
| Pr.km²: | 69 innbyggere/km² |
| Adresse | Thomas-Müntzer-Straße 69a01774 Pretzschendorf |
| Internettside: |
| Politikk |
| Forvalter: | Kerstin Winkler |
| Kart |
|  |

**Forvaltningsfellesskapet Klingenberg** er et forvaltningsfellesskap i Fristaten Sachsen. Det ble opprinnelig opprettet under navnet **forvaltningsfellesskapet Pretzschendorf**, med sete i Pretzschendorf, av 4 kommuner i den vestlige delen av Weißeritzkreis, og fortsatte å eksistere innenfor den vestlige delen av Landkreis Sächsische Schweiz-Osterzgebirge.

To av fellesskapets opprinnelige grunnleggende kommuner, Colmnitz, og Klingenberg, ble innlemmet i Pretzschendorf gjennom kommunesammenslåinger i 1999.

Den 1. januar 2013 ble Pretzschendorf slått sammen med Höckendorf til den nye kommunen Klingenberg. Samtidig skiftet forvaltningsfellesskapet navn til **Forvaltningsfellesskapet Klingenberg**

Fellesskapet består idag av de to kommunene Klingenberg og Hartmannsdorf-Reichenau.

Forvaltningsfellesskapet ligger omkring 30 km sørvest for Dresden, omkring 15 km sørøst for byen Freiberg i Landkreis Mittelsachsen, 11 km vest for den store kretsbyen Dippoldiswalde og 20 km nord for grensen til Tsjekkia. Dets grenser til den nordlige foten av landskapet Osterzgebirge i sør og grenser i nord til Tharandter Wald. Elven Colmnitzbach springer ut i området i Sachsens geografiske midtpunkt. I området finnes demningen Klingenberg og demningen Lehnmühle, og deres sideelv Wilde Weißeritz.

Nord for forvaltningsfellesskapet går Bundesstraße 173, i sør Bundesstraße 171 og i øst Bundesstraße 170.

Fellesskapet har 5 409 innbyggere (31. desember 2008).
**Frank Swift** (født 26. desember 1913 i Blackpool, død 6. februar 1958) var en engelsk fotballspiller. Han voktet målet for Manchester City og det engelske landslaget. Frank Swift blir av mange omtalt som tidenes beste Manchester City-keeper. 

Han debuterte for klubben i 1933, og var fast på laget frem til fotballen ble stoppet på grunn av andre verdenskrig. Etter krigen spilte han 19 landskamper, og i en kamp mot Italia i 1947 var han kaptein, den første målvakten som fikk denne æren siden Alexander Morten i 1873. Swift var med på å vinne FA-cupen i 1934 og ligaen i 1937. «Swifty» la opp i 1950 etter å ha spilt 338 ligakamper, og begynte å arbeide som journalist.

Han omkom i München-ulykken etter å ha skrevet om Manchester Uniteds europacupkamp i Beograd for avisen *News of the World*.

Referanser
----------

1. ↑   transfermarkt.com, oppført som Frank Swift †, Transfermarkt spiller-ID 315957, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Frank Swift – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) Frank Swift – national-football-teams.com Rediger på Wikidata

* (en) Frank Swift – EU-Football.info Rediger på Wikidata
***Delo Rumjantseva*** (originaltittel: *Дело Румянцева*) er en sovjetisk film fra 1956, regissert av Iosif Khejfits.

Handling
--------

Den unge lastebil-sjåføren Sasja Rumjantsev forsøker å unngå å kjøre over et barn, men havner i en ulykke og bilen hans krasjer inn i en murvegg. Rumjantsev får mindre skader, men passasjeren hans, en ung kvinne som heter Klavdja, blir mer alvorlig skadet. Rumjantsev risikerer derfor straffeforfølgelse. Men etterforskeren oppdager snart den virkelige årsaken til ulykken, og han finner Rumjantsev uskyldig.

Rumjantsev og Klavdja forelsker seg i hverandre. De er snart klare for å flytte sammen, og planlegger et bryllup. Men Rumjantsev havner i trøbbel igjen, og blir trukket inn i ulovlig virksomhet. Han blir derfor medskyldig i tyveri, når han skal frakte stjålne varer med lastebilen sin. Rumjantsev blir derfor arrestert, og politiet som etterforsker saken er helt sikker på at denne gangen er han skyldig. Imidlertid tror den erfarne etterforskeren Sergej I. Afanasjev at Rumjantsev ikke er den virkelige kriminelle.

Skuespillere
------------

* Aleksej Batalov som Sasja Rumjantsev
* Ninel Podgornaja som Klavdja Naumenko
* Sergej Lukjanov som Sergej I. Afanasjev
* Pjotr Lobanov som Samokhin
* Gennadij Jukhtin som Pavel Evdokimov

Referanser
----------

1. ↑  ; besøksdato: 3. mai 2016.
2. ↑  Народный артист СССР Алексей Баталов
3. ↑  ДЕЛО РУМЯНЦЕВА

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Delo Rumjantseva* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) *Delo Rumjantseva* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (en) *Delo Rumjantseva* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (nl) *Delo Rumjantseva* på MovieMeter Rediger på Wikidata
**Delocraniini** er en gruppe med biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae). Både larvene og de voksne (imago) er planteetere.

Utseende
--------

Nokså små, avlange og flate, gulbrunlige bladbiller. I likhet med mange andre skjoldbiller er sidene på pronotum og dekkvingene utvidet som flate "skjold" på hver side. Pronotum er også forlenget forover på sidene som en rundet lobe på hver side av det lile hodet, men dette er ikke dekket av pronotum og synlig ovenfra. Antennene er tynne og rundt halve kroppslengden. Sideflatene på prontum og dekkvinger er flate, midtpartiene derimot høyt hvelvede. Hele oversiden er grovt, men grunt og tett punktert. Beina er temmelig korte, vanligvis ikke synlige ovenfra.

Levevis
-------

Både larver og voksne lever på planter og eter fra dem.

Utbredelse
----------

Gruppen er utbredt i Mellom-Amerika.

Systematisk inndeling
---------------------

Hispinae inkluderer noen ganger gruppen (underfamilien) skjoldbiller, da som stammen Cassidini, i denne oversikten er den holdt utenfor, og plassert inn i som søstergruppen skjoldbiller. Andre klassifikasjoner plasserer denne gruppen (som Hispini) som en undergruppe av skjoldbillene. Denne gruppen danner et mellomtrinn mellom Hispinae i tradisjonell forstand og skjoldbiller i tradisjonell forstand.

**Treliste**
* orden **biller** (Coleoptera)
	+ underorden **Polyphaga**
		- overfamilie **Chrysomeloidea** Latreille, 1802 (=Phytophaga)
			* familien bladbiller (Chrysomelidae Latreille, 1802)
				+ underfamilien skjoldbiller, Cassidinae
				+ underfamilien **Hispinae**, Gyllenhal, 1813 – ikke i Norge, én art i Norden
					- stamme **Delocraniini** Spaeth, 1929
						* slekten *Delocrania* Guérin-Ménéville, 1844
							+ *Delocrania cossyphoides* Guérin-Ménéville, 1844
							+ *Delocrania latipennis* Champion, 1893
							+ *Delocrania panamensis* Champion, 1893

Litteratur
----------

Eksterne lenker
---------------

* Bilde av *Delocrania panamensis*
* (en) *Delocraniini* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Delocraniini* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Delocraniini* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
Christian Blache, *Stille eftermiddag udover sandgrundene ved Lynæs*, 1893, ARoS.

Lynæs kirke
**Lynæs** er navnet på sørøstlige pynt av halvøya Halsnæs ned mot Isefjorden i Nordsjælland, og utgjør nå den sørlige del av Hundested. Det ligger i Torup Sogn i Halsnæs kommune i Region Hovedstaden.

Det er et gammelt fiskeleie og hadde i slutten av 1800-tallet kro, en romslig havn med henimot seks fots dybde, store stenmoloer og havnefyr, dampskipsforbindelse til Frederikssund og Nykøbing Sjælland og ferge til Rørvig. Nå er havnen og fergen flyttet til Hundested, men det er stadig en stor lystbåthavn der. Lynæs kirke er oppført i 1901.

Under første verdenskrig ble Lynæs Fort anlagt; det ble i 1962 omdannet til kursvirksomhet men avhendet av forsvaret i 1995 .

Naturfredning
-------------

*Skulde Klint* (27 moh.) og klinten *Store Karlsminde* (33 moh.) øst for Lynæs Havn, samt noen beiteområder vest for havnen, i alt 63 ha. ble fredet i 2004.

> "Skrænterne i fredningsområdet rummer en meget artsrig og værdifuld overdrevs- og skræntflora med flere sjældne arter, som er karakteristiske for de mest nedbørsfattige og solrige områder i landet, ud over Halsnæs, f.eks. Røsnæs ved Kalundborg og Samsø."
> 
> 
> Fra fredningskendelsen 
> 
>

I kulturen
----------

Lynæs var utgangspunktet for filmen *Flådens friske fyre* fra 1965.

Referanser
----------

1. ↑  Torup Sogn i Prosjekt Runeberg
2. ↑  «Lynæs Havn». Arkivert fra originalen 4. november 2016. Besøkt 17. oktober 2018.
3. ↑  Lynæs på SDE
4. ↑  «Om Lynæs Fort». Arkivert fra originalen 4. mars 2016. Besøkt 17. oktober 2018.
5. ↑  Om fredningen på fredninger.dk
6. ↑  Fredningskendelsen

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** GeoNames
 |

Portal: Danmark
**Elleholm** er en by i Blekinge. Byen ligger 6 km vest for Karlshamn ved Morumsåen. På Elleholm ø lå tidligere Elleholm slott, som tilhørte biskopen i Lund. 

På begynnelsen av 1400-tallet ble slottet forpaktet til ridderen Axel Pedersen Thott, men ble innløst i 1424. Ved Engelbrekt Engelbrektssons opprør i 1436 ble erkebispens eiendom skadet, hvilket Karl Knutsson måtte erstatte. Kronen overtok eiendommen ved reformasjonen. I midten av 1500-tallet hadde Hartvig Bilde Elleholm slott og len som pant. 

Omkring slottet fantes tidligere en liten by på holmen. Den fikk 3. februar 1450 kjøpstadsprivilegier av erkebiskop Tuve Nielsen Juul. Byen ble satt i brann og ødelagt av svenskene i 1564, og kjøpstadsrettighetene ble overført til Sølvesborg. De ble fornyet 1584, men ble tapt igjen i 1600. Etter freden i Roskilde kom byen til Sverige.

Kong Frederik VIIs venns, boktrykkeren Berling, kjøpte gården og ga den til kongens elskerinne, Louise Rasmussen, som her fikk et fristed. Hun beholdt det til sin død i 1874.

Eksterne lenker
---------------

* Om Elleholm

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Deloading** er innen styrketrening en periode med mindre trening. Det kan være snakk om redusert intensitet (målt som prosent av det en maksimalt klarer å løfte (1RM)), redusert treningsvolum (serier \* repetisjoner \* belastning) eller begge deler samtidig.

Kortere perioder med deloading kan være gunstig for å unngå overtrening. Forskeren Riki Ogasawara og kollegaer publiserte i 2011 og 2013 to studier som sammenlignet effekten av deloading og det å trene kontinuerlig som påviste dette.[1][2]

I den første studien påviste de at det å ta seg en tre ukers pause fra trening midtveis i et 15-ukers treningsprogram ikke ga mindre muskelvekst eller styrke enn å trene sammenhengende, i alle fall for nybegynnere.[1] I den neste undersøkelsen undersøkte de effekten av å trene sammenhengende i seks måneder og det å ta seg tre uker med mindre trening etter hver seks uke med trening. Begge gruppen oppnådde den samme økningen i muskelmasse.[2]

Referanser
----------

1. 1 2  Ogasawara, R.Effects of periodic and continued resistance training og muscle CSA and strength in previously untrained men. Clin Physiol Funct Imaging 31: 399–404, 2011
2. 1 2  Ogasawara, R.Comparison of muscle hypertrophy following 6-month of continuous and periodic strength training. Eur J Appl Physiol. 113: 975–985, 2013.
**Nigel Tranter** (født 23. november 1909 i Glasgow, død 9. januar 2000) var en skotsk historiker og forfatter av populære romaner med motiv fra skotsk historie.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Nigel Tranter ble født i Glasgow og ble utdannet i Edinburgh i regnskapsførsel og arbeidet i forsikringsselskapet Scottish National Insurance Company, som ble grunnlagt av hans onkel. I 1933 giftet han seg med May Jean Campbell Grieve og fikk to barn, Frances May og Philip. Han var deltok artilleriet og var stasjonert i East Anglia under den andre verdenskrig.

### Forfatterskap

Helt siden barndommen hadde han en stor interesse for festninger og slott og deres historie. I 1935, i en alder av 35 år, utga han sin første bok, *The Fortalices and Early Mansions of Southern Scotland*. Etter forespørsel fra sin kone skrev han sin første roman, *In Our Arms Our Fortune*, som ble refusert av forleggerne. 

Den første romanen som ble utgitt, *Trepass*, i 1937, fikk han ingen betaling for ettersom forlaget gikk konkurs. I løpet av de neste årene skrev han flere bøker med et innhold som var romantisk og eventyrlig og hvor handlingen kretset rundt fiktive personer i ulike epoker i Skottlands historie. Han skrev også flere westernbøker under pseudonymet «Nye Tredgold» for å skaffe større inntekter for familien.

Mellom 1962 og 1971 utga han et bokverk om landemerker i fem bind, *The Fortified House in Scotland*, som dekket historien og strukturen for hvert eneste festning og slott i Skottland, 663 bygninger i alt og fortsatt verd å lese for dem som har interesse i dette emnet.

Mens han drev forskning på slott oppdaget Tranter at det var mange figurer og hendelser i skotsk historie som kunne bli benyttet som grunnlag for romaner, og som han forsøkte å gjøre så troverdige som mulig. Det var den retning som han forfatterskap tok fra og med *The Master of Gray* i 1961 som fortalte historien om Patrick av Gray og hans konspirasjon for frigjøre Maria Stuart. Han fortsatte i denne retningen inntil han døde, utga flere romaner basert systematiske historiske undersøkelser og disse romanene har fått et vidt publikum.

Utvalgt bibliografi
-------------------

* Robert The Bruce trilogy
	+ The Steps to the Empty Throne (1969)
	+ The Path of the Hero King (1970)
	+ The Price of the King's Peace (1971)
* The Wallace (1975)
* House of Stewart trilogy
	+ Lords of Misrule (1976)
	+ A Folly of Princes (1977)
	+ The Captive Crown (1977)
* No Tigers in the Hindu Kush (1968), tilegnet hans sønn Philip som døde i en ulykke
* Warden of the Queen's March (1989)
* The Masters of Gray trilogy

Referanser
----------

1. 1 2   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w6qc7q1x, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Ray Bradfield: *Nigel Tranter: Scotland's Storyteller*, 1999, B & W Publishing
* Michael Pritchard, Alison Pritchard: *Tranter's Terrain*, 1994, Glasgow: Neil Wilson Publishing, ISBN 1-897784-23-6

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Gazetteer for Scotland **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** NLA **·** NDL **·** NKC **·** NKC **·** CiNii
 |
**Delphine Claudel** (født 23. mars 1996) er en fransk langrennsløper.

Hun debuterte i verdenscupen i langrenn 17. desember 2016 i La Clusaz.

Hun representerte Frankrike under vinter-OL 2018 i Pyeongchang, hvor hun ble nummer 57 på 10 kilometer fristil.

Hennes beste resultat i VM 2021 i Oberstdorf var sjuendeplass på 15 km duatlon.

I OL i Beijing i 2022 ble hun nummer ni på 15 km duatlon og nummer sju på 30 km fristil med fellesstart. Hun gikk dessuten andre etappe på Frankrikes lag som ble nummer tolv på 4 × 5 km stafett.

Hun tok sin første verdenscupseier da hun vant den avsluttende etappen opp slalåmbakken i Tour de Ski 2022/23.

Referanser
----------

1. ↑   www.letudiant.fr[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Official Results Book Cross-Country Skiing» (PDF). Besøkt 26. mars 2018.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Delphine Claudel – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Delphine Claudel – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Delphine Claudel – Olympedia Rediger på Wikidata

* (fr) Delphine Claudel – Frankrikes olympiske komité Rediger på Wikidata

* (en) Delphine Claudel – FIS (langrenn) Rediger på Wikidata
Gjengeinnsats som overgang fra en større til en mindre gjenge.
**Gangsinnsats** er en type skrukobling som kan settes inni et objekt for å gi et gjenget hull.

Et bruksområde er som overgang mellom gjenger av forskjellige størrelser (f.eks. metriske og tommegjenger), da også kjent som en bøssing.

Helicoil M14x1.25
Et annet bruksområde for gjengeinnsatser er å reparere ødelagte gjenger. **Helicoil** er en fabrilant og et varemerke for gjengeinnsatser, men brukes i dagligtale også av og til generelt om gjengeinnsatser for reparasjonsformål. Gjengeinnsatsen er som regel i rustfritt materiele med 1.4301-legeringen som standard men finnes også i andre materialer.

Gjengeinnsatser kan også brukes for å gi sterke sammenkoblinger i mykere materialer (f.eks. plast, treverk og enkelte metaller) ved at innsatsen støpes inn i materialet, eller for å støpe gjenger i mykere materialer slik at man slipper å maskinere gjengene.

Se også
-------

* Rampemuffe, en type gjengeinnsats for treverk

Referanser
----------

1. ↑  «Repairing damaged threads: Types of thread repair inserts |». *rtstools.com* **(engelsk)**. Besøkt 30. september 2017.
2. ↑  «Newman Tools Inc». Newmantools.com. Besøkt 29. februar 2012.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND
 |
**Delmenhorst** er en by i delstaten Niedersachsen i Tyskland med rundt 75 000 innbyggere. Byen ligger mellom Bremen og Oldenburg.

Historie
--------

Delmenhorst ble først nevnt i et dokument i 1254, etter at greven av Oldenburg, Otto I, kjøpte stedet nær elven Delme i 1234. Det ble bygget en borg for å verne om den nye bosetningen i 1247. Den påfølgende greven, Otto II, flyttet inn i borgen. 15. juli 1371 ble byen erklært en selvstendig by etter Bremenloven. 

Etter en kort periode under styret til biskopen i Bremen fra 1421 til 1436 ble Delmenhorst gitt tilbake til Oldenburg. Delmenhorst ble senere fryktet for sine røverriddere ledet av grev Gerd. Dette endte i 1482 ved at borgen ble beleiret av biskopen i Münster. Etter dette kom derfor byen under styret til Münster frem til grev Anton I vant byen og borgen tilbake i 1547.

Etter at den siste arvingen til Anton, Kristian, døde i 1647, gikk Delmenhorst igjen tilbake til Oldenburg. Siden Oldenburg på denne tiden ble styrt av en slektning av den danske kongen var Delmenhorst nå under dansk kontroll. 

Delmenhorst i 1647
I 1767 ble Delmenhorst kjøpt av tsarina Katarina II, men ble gitt tilbake til Oldenburg i 1773. I 1777 ble Delmenhorst hertugdømme av Oldenburg. I 1806 okkuperte den franske og nederlandske hæren området, og Delmenhorst ble en del av Frankrike under Napoléon Bonaparte fra 1811 til 1813. 

Under den industrielle revolusjon opplevde Delmenhorst kraftig økonomisk vekst, mye på grunn av Bremen. Siden Bremen lå i en annen tollsone måtte kjøpmenn som ville eksportere varer ut fra Bremen betale dyre tollavgifter. De eksporterte derfor varene til de omkringliggende landsbyene. 

I 1903 ble Delmenhorst en kreis, noe som gjorde at den nå hadde selvstyre. I 1930-årene og depresjonen gikk enkelte av fabrikkene konkurs, men byen fortsatte å vokse og innlemmet de omkringliggende landsbyene rundt seg. Under krystallnatten i november 1938 ble synagogen brent ned av nazistene, som kom til makten i Tyskland i 1933. Etter andre verdenskrig lå Delmenhorst i den britiske okkupasjonssonen og måtte håndtere tusenvis av flyktninger fra Øst-Tyskland, som nå var okkupert av Sovjetunionen. I 1950 bodde mer enn 57 000 mennesker i Delmenhorst. 

Fra 1960-årene økte arbeidsledigheten i byen og mer enn 13 % gikk uten arbeid, mens 7 % levde på trygd.

Bilder
------

* Den tidligere grevens hagehusDen tidligere grevens hagehus
* Den evangeliske kirkenDen evangeliske kirken
* VanntårnetVanntårnet

Referanser
----------

1. ↑  .
2. ↑   (på de) *Tysklands kommuneregister (4. kvartal 2022)*, Statistisches Bundesamt, 12. januar 2023, Wikidata Q116783074,

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Delmenhorst – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Delmenhorst – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** VIAF **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |