recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Finsetunnelen** er en 10,3 km lang jernbanetunnel vest for Finse på Bergensbanen, i Ulvik kommune i Hordaland. Av alle tunnelene på selve Bergensbanen (mellom Hønefoss og Bergen) er Finsetunnelen den lengste, selv om tog som kjører over Drammen på vei inn mot Oslo passerer gjennom Liertunnelen, som er litt lengre. Arbeidene med tunnelen startet i 1990 og den ble offisielt åpnet av kong Harald V den 16. mai 1993. 

Før tunnelen ble bygget måtte togene over den værutsatte strekningen over Fagernut, og snøryddingsbasen ved Finse kunne stenges da sporet ble beskyttet av tunnelen. Det høyeste punktet på Bergensbanen passeres inne i tunnelen, 1237 meter over havet; før tunnelen ble bygget var den maksimale høyden 1301 meter over havet. Det er krysningsspor inne i tunnelen. Banen ble 4,5 kilometer kortere som en følge av tunnelen og reisetiden ble redusert med mellom åtte og ti minutter

Etter at tunnelen ble åpnet ble også elleve kilometer av banen øst for Finse oppgradert slik at den tålte høyere fart og ble mer beskyttet mot snømengdene.

I 2004 ble det utgitt en rapport som advarte mot mulige sikkerhetsproblemer med flere norske tunneler, deriblant ble Finsetunnelen utpekt som farlig på grunn av sin lengde og vanskelige tilgjengelighet for redningsmannskaper. Tunnelen har riktignok en del sikkerhetsutstyr som mangler ved flere andre tunneler, som nødlys, kommunikasjonssystem og nødareal, men rapporten kritiserte manglende katastrofeøvelser og mulighetene for å evakuere tunnelen dersom det skulle bli brann.

Referanser
----------

1. ↑  Bjerke, Thor (1947-) (2004). *Banedata 2004: data om infrastrukturen til jernbanene i Norge*. Oslo: Norsk jernbaneklubb. s. 323. ISBN 8290286287.
2. ↑  «Finse - Bane NOR». *www.banenor.no*. Arkivert fra originalen 22. juni 2020. Besøkt 21. juni 2020.
3. ↑  «Finse - Bane NOR». *www.banenor.no*. Arkivert fra originalen 22. juni 2020. Besøkt 21. juni 2020.
4. ↑  «Bergensbanen - Bane NOR». *www.banenor.no*. Besøkt 21. juni 2020.
5. ↑  Farlige jernbanetunneler, NRK Hordaland, 2. september 2004

Eksterne lenker
---------------

* Finsetunnelen i openstreetmap.org

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Golubac** (serbisk: Голубац) er en by og en kommune (opština) ved Donaus høyre bredd i det nordøstlige serbiske distriktet Braničevo, ved grensen til Romania. Navnet er avledet av *golub*, serbisk for due. 

Kommunens nordlige grense er et 52 kilometer langt avsnitt av Donau. Nabokommunene er Majdanpek i øst, Kučevo i sør og Veliko Gradište i vest. 

Byen Golubac hadde ved folketellingen i 2002 1896 innbyggere. Det tilsvarende tallet for hele kommunen var 9913. Kommunen har et flateinnhold på 376 km².

Landsbyer og steder i kommunen
------------------------------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| * Barič
* Bikinje
* Braničevo
* Brnjica
* Vinci
* Vojilovo
* Golubac
* Dvorište
 | * Dobra
* Donja Kruševica
* Dušmanić
* Žitkovica
* Klenje
* Krivača
* Kudreš
* Maleševo
 | * Miljević
* Mrčkovac
* Ponikve
* Radoševac
* Sladinac
* Snegotin
* Usije
* Šuvajić
 |

Historie
--------

*Hovedartikkel om festningens historie:* Golubac festning
Byen Golubac ble sannsynligvis grunnlagt av Ungarn i det 13. århundret. Dagens bysentrum med havnen, ligger ca. 4 kilometer vest for festningen. Før selve festningen ble oppført var det på stedet en romersk bosetting kalt Columbaria. Festningen er mest sannsynlig grunnlagt i det 14. århundret. Gjennom hele middelalderen, var festningen åsted for en rekke slag, særlig mellom det osmanske riket og det ungarske kongedømmet. Festningen og dermed byen skiftet herredømme en rekke ganger mellom tyrkere, ungarere, serbere og østerrikere. I 1867 ble festningen endelig overdratt til den serbiske knez Mihailo Obrenović III.

Turisme
-------

Festningen Golubac hører til de best bevarte i hele Serbia. I tillegg til denne finnes av attraksjoner den store Nasjonalparken Đerdap. Parken begynner ved Golubac og ender ved Tekija i nærheten av demningen og vannkraftverket Đerdap I. Byen Golubac befinner seg ved inngangen til Jernporten, et av de mest karakteristiske landskaper langs Donau.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Golubac – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Ikenwoli Godfrey Emiko** (født 19. mars 1955, død 21. desember 2020 i Warri i Nigeria til Olu Erejuwa II (1951–1986) og Olori Eyinagboluwade Emiko) var den 20. Olu av Warri. 

Han etterfulgte sin yngre bror Olu Atuwatse II, som døde i mars 2015. Han ble kronet Ogiame Ikenwoli den 1. desember 2015 i Ode-Itsekiri, itsekirifolkets historiske vugge, i en seremoni med mange høytstående gjester, som den føderale nigerianske regjerings sekretær David Babachir Lawal, guivernøren Delta State senator Ifeanyi Okowa, Emmanuel Uduaghan (tidligere guvernør av Delta State), og Bola Ahmed Tinubu den nasjonale leder av All Progressive Congress (APC). 

Han var Olu av Warri og gift med Olori Mary Emiko. 

Han døde 21. desember 2020 i Warri i Nigeria av COVID-19 i en alder av 65 år.

Referanser
----------

1. ↑  siteadmin (5. september 2015). «The Olu Of Warri Is Dead». *Sahara Reporters*. Besøkt 11. mars 2020.
2. 1 2  «Crowning Ikenwoli as 20th Olu of Warri». *Vanguard News* **(engelsk)**. 18. desember 2015. Besøkt 11. mars 2020.
3. ↑  «Day Warri Stood Still For New Olu». *The Guardian Nigeria News - Nigeria and World News* **(engelsk)**. 20. desember 2015. Besøkt 11. mars 2020.
4. ↑  Olu of Warri Ikenwoli Godfrey Emiko dies of COVID-19

Eksterne lenker
---------------

* 
* 
* Oba of Benin in historic visit to Olu of Warri
* Olu of Warri Tasks FG To Commence Work on $16b Ogidigben Gas Plant
* vanguardngr.com/2020/01/new-year-eve-exploits-what-gbagi-learnt-from-olu-of-warri-orodje-of-okpe/
Kart over Linje 1
**Linje 1** (**Línea 1**) er en undergrunnslinje ved Mexico bys metro. Den har fargen rosa på rutekart og krysser sentrum av byen fra vest til øst. Linjen betjener 20 stasjoner mellom Observatorio og Pantitlán, og har over 16,6 km med spor.

Linje 1 var den første linjen som ble konstruert. Den ble tatt i bruk den 4. september 1969 fra Chapultepec til Zaragoza; den 11. april 1970 fra Chapultepec til Juanacatlán; den 20. november 1970 fra Juanacatlán til Tacubaya; fra 10. juni 1971 fra Tacubaya til Observatorio og den 22. august 1984 fra Zaragoza til Pantitlán.

Linje 1 korresponderer med linje 7 og 8 ved Tacubaya, med linje 3 ved Balderas, med linje 8 ved Salto del Agua, med linje 2 ved Pino Suárez, med linje 4 ved Candelaria, med linje B ved San Lázaro og med linjene 5, 9 og A ved Pantitlán.

Denne linjen er konstruert under følgende avenyer: Camino a Belén, Arq. C. Lazo, Av. Jalisco, Gral. Pedro Antonio de los Santos, Chapultepec, Arcos de Belén, Jose María Izazaga, San Pablo, Carretones, Esteban Martín, Juan Pablo, Gral. Emiliano Zapata, Av. Ing. Eduardo Molina, Calz. Ignacio Zaragoza og Río Churubusco,

Vognene som benyttes på linjen, er trenes MP-68 (laget i Frankrike i 1968), trenes NE-92 (laget i Spania i 1992) og trenes NM-83 (laget i Mexico mellom 1983 og 1991).

Alle stasjonene er underjordiske bortsett fra Observatorio.

Stasjoner
---------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Symbol** | **Stasjonsnavn** | **Overganger** |
|  | Observatorio |  |
|  | Tacubaya | Linje 7 linje 8 |
|  | Juanacatlán |  |
|  | Chapultepec |  |
|  | Sevilla |  |
|  | Insurgentes |  |
|  | Cuauhtémoc |  |
|  | Balderas | Linje 3 |
|  | Salto del Agua | Linje 8 |
|  | Isabel la Católica |  |
|  | Pino Suárez | Linje 2 |
|  | Merced |  |
|  | Candelaria | Linje 4 |
|  | San Lázaro | Linje B |
|  | Moctezuma |  |
|  | Balbuena |  |
|  | Boulevard Puerto Aéreo |  |
|  | Gómez Farías |  |
|  | Zaragoza |  |
|  | Pantitlán | Linje 5 Linje 9 Linje A |

| * v
* d
* r
***Linje 1*** til ***Mexico bys metro*** |
| --- |
| Stasjoner | 
* Observatorio
* Tacubaya
* Juanacatlán
* Chapultepec
* Sevilla
* Insurgentes
* Cuauhtémoc
* Balderas
* Salto del Agua
* Isabel la Católica
* Pino Suárez
* Merced
* Candelaria
* San Lázaro
* Moctezuma
* Balbuena
* Boulevard Puerto Aéreo
* Gómez Farías
* Zaragoza
* Pantitlán

 |
| Omstigningsstasjoner | 
* Tacubaya
* Balderas
* Salto del Agua
* Pino Suárez
* Candelaria
* San Lázaro
* Pantitlán

 |
**Danske kroner** (forkortes **kr** eller **DKK**) er valutaen i Danmark. Én dansk krone deles i hundre øre. ISO 4217-koden for valutaen er *DKK*, men det er vanligere å referere til valutaen med forkortelsen *kr* eller bare symbolet «,–» (komma og tankestrek). Verdien av danske kroner holdes stabil mot den europeiske fellesvalutaen euro gjennom den europeiske vekslingsmekanismen (ERM II).

«Krone» er også navnet på myntenhetene i flere nordiske land, blant annet i Norge, Sverige (*«krona»*) og Island (*«króna»*).

Historie
--------

Kroner og ører ble innført ved en lov av 1873 og tatt i bruk 1. januar 1875. De avløste rigsbankdaleren, og én daler ble da verdsatt til to kroner, én mark til 33 1/3 øre og én skilling til to øre. 

Samtidig ble den skandinaviske myntunion innført, en union som bestod frem til første verdenskrig.

Dagens mynter og sedler
-----------------------

### Mynter

Danske gyldige mynter finnes i følgende valører: 50-øre, 1 kr, 2 kr, 5 kr, 10 kr, 20 kr.

Til spesielle anledninger er det utstedt gyldige mynter i andre valører, som 50 kr, 100 kr, 200 kr, 500 kr og 1000 kr.

Utover de gyldige finnes det som samleobjekt for myntsamlere mynter i følgende valører: 1 øre, 2 øre, 5 øre, 10 øre, 25-øre og ½ kr.

### Sedler

Danske gyldige pengesedler finnes i følgende valører: 50 kr, 100 kr, 200 kr, 500 kr, 1000 kr.

Utover de gyldige finnes det som samleobjekt for myntsamlere sedler i følgende valører: 1 kr, 5 kr, 10 kr, 20 kr.

Referanser
----------

1. ↑  «Danmarks fastkurspolitik». *www.nationalbanken.dk*. Arkivert fra originalen 24. desember 2018. Besøkt 25. desember 2018.

Nåværende DKK vekslingskurser

|  |  |
| --- | --- |
| XE.com: | AUD CAD CHF EUR GBP JPY NOK USD |

Portal: Danmark

| * v
* d
* r
Dansk valuta og danske mynter |
| --- |
| Dansk krone **·** 25-øre **·** 50-øre **·** 1-krone **·** 2-krone **·** 5-krone **·** 10-krone **·** 20-krone |

| * v
* d
* r
Europeiske valutaer |
| --- |
| 
* Albansk lek
* Bosnisk konvertibilna mark
* Bulgarsk lev
* Euro
* Færøysk krone
* Dansk krone
* Islandsk krone
* Tsjekkisk koruna
* Britisk pund
* Russisk rubel
* Belarusisk rubel
* Moldovsk leu
* Norsk krone
* Polsk zloty
* Rumensk leu
* Svensk krone
* Sveitsisk franc
* Transnistrisk rubel
* Ungarsk forint

 |
Ockelbo jernbanestasjon
**Ockelbo** er et tettsted i Gävleborgs län i landskapet Gästrikland i Sverige. Det er Ockelbo kommunes administrasjonssenter. I 2010 hadde tettstedet 2 724 innbyggere.

Det er registrert ca. 150 fornminner i Ockelbo, blant annet noen steinalderbosetninger. De fleste er imidlertid graver fra den yngre jernalder. 

På 1200-tallet ble det bygd en kirke i romansk stil i Ockelbo. Det ble oppført en ny kirke i 1791–93. Denne kirken ble totalødelagt av brann i 1904. I 1906–08 ble det oppført en ny kirke etter tegninger av arkitekt Gustaf Améen, preget av nybarokk. 

I Ockelbo er Ockelbo Marknad blitt avholdt to ganger i året siden 1981. På stedet har det blitt produsert både snøscootere og båter av merket Ockelbo. 

Ockelbos basketballag, Ockelbo Basket, har spilt i den øverste divisjonen i Sverige, men ble degradert til en lavere divisjon på grunn av økonomiske problemer.

Kjente personer fra Ockelbo
---------------------------

* Svante Stockselius
* Daniel Westling

Referanser
----------

1. ↑  «Sveriges tätorter 2010» (PDF). Statistiska centralbyrån. Arkivert fra originalen (PDF) 16. juni 2011. Besøkt 13. april 2016.

  


| * v
* d
* r
Ockelbo kommune i Gävleborgs län i Sverige |
| --- |
|  | Jädraås **·** Lingbo **·** Ockelbo **·** Åmot |  |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** GeoNames
 |
**Ocladiinae** er en gruppe biller som hører til overfamilien snutebiller (Curculionoidea). Noen inndelinger regner dem som en underfamilie av snutebiller (Curculionidae). Brachyceridene er korte, brede, høyt hvelvede snutebiller som vanligvis har påfallende knøler eller pigger på oversiden. De kan også kjennes på at antennene er forkortet, og ikke knebøyde. Noen taksonomer regner den artsrike gruppen bredsnutebiller (Entiminae) til Brachyceridae. Dersom man ikke inkluderer disse er Brachyceridae en artsfattig gruppe som mangler i Nord-Europa.

Utseende
--------

Middelsstore, brede snutebiller, mørke på farge.

Levevis
-------

Utbredelse
----------

Gruppen er utbredt i Afrika og Arabia.

Systematisk inndeling
---------------------

Noen ganger blir den artsrike gruppen bredsnutebiller (Entiminae), med blant annet slekten rotsnutebiller (*Otiorhynchus*), regnet til Brachyceridae. Noen inndelinger regner Brachyceridae som en underfamilie av snutebiller (Curculionidae).

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
	+ Underordenen Polyphaga Emery, 1886
		- Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
			* Overfamilien snutebiller, Curculionoidea Latreille, 1802
				+ Familien **Brachyceridae**
					- Underfamilien Ocladiinae
						* Stammen Desmidophorini
							+ Slekten *Desmidophorus* Dejean, 1835 - ca. 80 arter
							+ Slekten *Merobodus* Fairmaire, 1903 - én art
							+ Slekten *Tetracyphus* Chevrolat, 1881 - 7 arter
						* Stammen Ocladiini
							+ Slekten *Ocladius* Schönherr, 1825 - 105 arter

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Ocladiinae* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *Ocladiinae* hos Fossilworks Rediger på Wikidata

* (en) *Ocladiinae* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Ocladiinae* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata
**Petter Schramm** (født 4. juni 1946 i Arendal, død 28. juni 2014 i Røyken) var en norsk lyriker.

Biografi
--------

Schramm var født i Arendal, vokste opp i Kristiansund 2.
Han var fra 1980 til sin død bosatt i Røyken.

Han debuterte som lyriker i 1986 med diktsamlingen *Gitarklode*. Forlaget beskrev den gang Schramms poesi slik: «Diktene har en sjelden uttrykkskraft. De er murt opp av tette billedrekker som danner intrikate møstre, lekende og myndig på samme tid. Påvirkningen fra fransk og lantiamerikansk surrealisme er tydelig». Senere skrev han diktsamlingen *Stoler ved havet*, utgitt på Gyldendal, og utgav et utvalg av sine avisdikt på eget forlag. I tillegg skrev han avisartikler, anmeldelser av kunstutstillinger og foretok opplesninger av egne dikt i ulike sammenhenger. Lyrikken til Petter Schramm har vært brukt som tekster eller inspirasjon for musikk, komponisten Harald Sæther har skrevet en Ballettsuite med tekster fra *Gitarklode*

Bibliografi
-----------

* *Gitarklode*, lyrikk utgitt i 1986 (Gyldendal)
* *Stoler ved havet*, lyrikk utgitt i 1987 (Gyldendal)
* *Havland og mennesketegn*, utvalgte avisdikt 1971 – 1994 utgitt i 1995 (Eget forlag, trykk Nor-Pro AS, Kristiansund)
* *Stemmer i et hus*, antologi – 10 dikt (Aschehoug)

Referanser
----------

1. ↑  Dødsannonse, *Aftenposten*, 3. juli 2014
2. 1 2  Eilif Odde: «- Du kan ikke lure et dikt. - Petter Schramm har lagt ned sin dikterpenn»; Tidens Krav, 1.7.2014
3. ↑  REIDUN JORDAHL HUSBY (03.07.2014). «Petter Schramm fra Selmers gate». *TIDENS KRAV* **(norsk)**: 24.
4. ↑  «*En dimensjon*». Røyken og Hurum avis.
5. ↑  «forestillingen *Alfabet og Strenger*, Slemmestad Bibliotek».

Eksterne lenker
---------------

* Verksliste på Harald Sæthers hjemmeside

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** BIBSYS **·** VIAF **·** LCCN
 |
**Petter Martin Mattias Koch Sørlle** (født 16. februar 1884 i Tønsberg, død 29. mai 1933 i Tønsberg) var en norsk hvalskytter og fangstbestyrer. Sørlle er kjent for å ha patentert opphalingsslippen på flytende hvalkokerier i 1922.

Sørlle fikk i 1922 patent på en opphalingsslipp i akterenden på flytende hvalkokerier hvor hvalen kunne trekkes direkte fra sjøen og inn på dekket for videre bearbeidelse. Oppfinnelsen økte fangstresultater til det mangedobbelte og var en viktig forutsetning for ekspansjonen av pelagisk hvalfangst etter 1927, som da ble uavhengig av britiske konsesjoner, lisenser og eksportavgift. Opphalingsslippen ble først brukt i Antarktis på FLK «Lancing» i sesongen 1925-26 De fleste av landstasjonene på Sør-Georgia ble de i påfølgende årene stengt, Godthul i 1929, Prince Olav Harbour, Husvik og Strømnes i 1931. Kun Grytviken og Leith Harbour overlevde.

Øya Signy Island, som er en del av Sør-Orknøyene, er oppkalt etter hans kone, Signy Sørlle. I tillegg er flere av de omkringliggende øyene oppkalt etter hans døtre. Petter Sørlle var kaptein på en norsk hvalfangstekspedisjon i området med skuta «Paal» i 1912-1913.

Referanser
----------

1. 1 2   Norsk biografisk leksikon, oppført som Petter Martin Mathias Koch Sørlle, Norsk biografisk leksikon ID Petter\_Sørlle, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Petter Sørlle». Polarhistorie.no. Arkivert fra originalen 14. september 2014. Besøkt 2. juni 2008.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Geni
 |
**Petter Rønningen** (født 11. juni 1939, død 3. mars 2022) var en norsk leder som spesialiserte seg på å arbeide for land som ønsker OL. Av utdannelse hadde han Krigsskolen, Markedshøyskolen og Bankakademiet.

Rønningen vokste opp i Ringebu. Tidligere i karrieren hadde Rønningen blant annet lederstillinger i Forsvaret og i næringslivet. Han var blant avdelingssjef i Denofa-Lilleborg og viseadministrerende direktør i Sparebanken Østlandet.

Rønningen var en av drivkreftene for å få OL til Lillehammer 1994. I gjennomføringsorganisasjonen Lillehammer Olympiske Organisasjonskomite (LOOC) var han viseadminstrerende direktør og operativ leder for gjennomføringen av lekene. Etter lekene fungerte han som styreleder for Lillehammer Olympiapark. Han var også medlem av IOCs evalueringskomitéer for De olympiske leker for vinter-OL 2002, samt sommer-OL 2004 og sommer-OL 2008. Han var i tillegg rådgiver for OL-organisasjoner som Salt Lake City vinter-OL i 2002 og Torinos vinter-OL 2006, og rådgiver for søkerkomiteene for Vancouver 2010, New York 2012 og Sotsji 2014. Fra 12. mai 2008 til 31. desember samme år fungerte han også som administrerende direktør for Tromsø 2018.
  

Petter Rønningen ble regnet som en av verdens fremste eksperter på OL-arbeid og ble hedret med IOC-ordenen.

Rønningen ble i 1994 utnevnt til ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden (1994).

Referanser
----------

1. ↑   www.nettavisen.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Torgersrud, Halvor (4. mars 2022). «(+) Tidligere Tromsø 2018-leder Petter Rønningen døde natt til torsdag: – Vi var verdens beste venner, sier Gerhard Heiberg». *Nordlys* **(norsk)**. Besøkt 6. mars 2022.
3. ↑  Gerhard Heiberg: *Han reiste rundt i verden og talte Lillehammers sak* - Minneord i Aftenposten 29. mars 2022
4. ↑  Tildelinger - Petter Rønningen - kongehuset.no

Eksterne lenker
---------------

* (no) Et hundeliv: Portrett i Nordlys
* (en) Petter Rønningen – Olympedia Rediger på Wikidata
***Storkens nølende steg*** (originaltittel: *Το Mετέωρο Bήμα Tου Πελαργού*) er en gresk spillefilm fra 1991, med Marcello Mastroianni og Jeanne Moreau i hovedrollene.

Handling
--------

Mens han arbeider med en dokumentarfilm om problemene ved Hellas sin nordlige grense (muligens grensen til Makedonia eller Tyrkia) tror en ung TV-journalist at han kjenner igjen en gammel mann (spilt av Marcello Mastroianni) som en kjent tidligere politiker, som for mange år siden hadde forsvunnet sporløst. Til slutt ble den savnede mannen erklært død. Tilbake i hovedstaden Athen oppsøker han sin tidligere kone (spilt av Jeanne Moreau) og forsøker å komme nærmere denne mystiske karakteren. Han klarer å returnere til grensen og finner igjen den gamle mannen, som nekter for å være den politikeren som journalisten leter etter - selv om likhetene er åpenbare.

Den gamle mannen, som nå lever en fattig tilværelse, avviser ikke den unge journalisten. Han fører i stedet flere dyptgående samtaler med ham, ofte om tragiske og deprimerende episoder som finner sted langs grensen. Det første dramatiske høydepunktet i filmen er et bryllup utført av en Gresk Ortodoks prest, som skal finne sted over grensen. Bruden er den gamle mannens datter, stående på den ene siden av grensen og brudgommen står på den andre siden av grensen. Men seremonien avsluttes med at grensepatruljer skyter varselskudd i nærheten.

Journalisten overtaler deretter den savnende politikerens kone over telefon til å komme og møte ham i grense-byen, hvor han også avtaler et møte med den gamle mannen. Møtet finner sted ved en liten bro, og blir filmet i hemmelighet av TV-kameraer. Det blir tydelig at den gamle mannen virkelig er den savnede politikeren. Likevel nekter hans kone for ektemannens tidligere identitet overfor film-teamet deres – i stilltiende enighet med den tidligere politikeren, som nå fører et veldig annerledes liv enn de gjorde tidligere.

Skuespillere
------------

* Marcello Mastroianni som en savnet politiker
* Jeanne Moreau som journalistens kone
* Gregory Patrick Karr som Alexandre, en reporter
* Ilias Logothetis som en oberst
* Dora Hrisikou som en ung kvinne
* Vasilis Bouyiouklakis som en produksjonssjef
* Dimitris Poulikakos som en fotograf
* Gerasimos Skiadaressis som en servitør
* Akis Sakellariou som en lyd-tekniker

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Storkens nølende steg* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) *Storkens nølende steg* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (en) *Storkens nølende steg* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Storkens nølende steg* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Storkens nølende steg* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Storkens nølende steg* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

Portal: Film

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND
 |
**Sjøforklaring** er en prosess som gjennomføres etter alvorlige havarier og ulykker i sjøfarten.

Danmark
-------

I Danmark er sjøforklaring (*søforklaring*) en vitneforklaring som avgis under *søforhør* i forbindelse med ulykker eller andre hendelser til sjøs. Den avgis blant annet av skipsføreren og mannskapet for den lokale byret eller – hvis det dreier seg om København – i Sø- og Handelsretten. Formålet med en sjøforklaring er på en hurtig og enkel måte å sikre seg bevis for et faktisk hendelsesforløp av omstendigheter inntruffet til sjøs. Sjøforklaringen skal som regel avgis i den første havnen besetningen ankommer til etter hendelsen.

Norge
-----

I Norge var sjøforklaring en prosess som ble gjennomført etter alvorlige ulykker på norske skip. Hensikten med en sjøforklaring var å innhente fakta, både for å bidra til at tilsvarende ulykker ikke skjer og for å legge grunnlag for eventuell straffeforfølging hvis straffbare forhold kunne påvises. Bakgrunn til sjøforklaring går helt tilbake til Rôles d'Oléron på 1100-tallet.

Sjøforklaring ble avholdt ved alvorlige personskader og større skader på fartøyet. I Norge ble sjøforklaring holdt ved tingretten. I utlandet utenom Norden ble sjøforklaring holdt ved såkalt konsulrett, dvs en domstol opprettet av norske myndigheter i det enkelte tilfelle.

1. juli 2008 opphørte ordningen med sjøforklaring, og sjøulykker undersøkes deretter av Statens havarikommisjon for transport. Etterforskning av straffeansvar ble fra samme dato lagt til politiet.

Liberia
-------

Sjøforklaring etter Liberias lover kan pålegge alle involverte taushetsplikt, slik det ble gjort etter Berge Istras forlis.

Eksterne lenker
---------------

* Sjøfartsdirektoratets side om sjøforklaring

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |
**Sjøfartsmedisin** er læren om de spesielle medisinske forhold som angår sjøfolk og livet ombord. Fagområdet kalles også maritim medisin. Helseforhold ombord er på mange måter særegne og spesielle. Sjøfolk utsettes for en rekke forhold som skiller arbeidsplassen fra virksomhet på land. Sjøfolk er ofte isolert fra hjemmet og familien over lengre tid. Sjøfolk bor på arbeidsplassen. Kontinuerlig utsettes sjøfolk for sjøgang, vibrasjoner, støy og forskjellige klimatiske forhold. I ekstreme situasjoner utsettes sjøfolk for havari og drukning. Sjøfolk er blant de arbeidsgrupper som har høyest sykelighet og dødelighet.

Sjøfartsmedisinen inkluderer deler av mange tradisjonelle fagmedisinske spesialiteter. Allmennmedisin og arbeidsmedisin er sentrale, men det er fra tid til annen også behov for akuttmedisinske kompetanse. Sjøfolk er som regel isolert fra ordinære helsetjenester. Det er likeledes ofte svært begrensede eller sterkt forsinket mulighet til å evakuere syke og skadede sjøfolk til normal behandling hos almenlege, spesialist eller på sykehus. På grunn av disse spesielle forhold ble telemedisin tidlig tatt i bruk for å hjelpe sjøfolk med helseproblemer. Radio Medico ble etablert som en døgnkontinuerlig rådgivningstjeneste allerede i 1949. Radio Medico ble etablert på Haukeland Sykehus og er nå en del av Norsk Senter for Maritim og Dykkermedisin (NFMDM). Fra fartøyer kan man kontakte Radio Medico for råd og assistanse via Rogaland radio eller Akuttmedisinsk kommunikasjonssentral (AMK).

På grunn av de spesielle forhold som råder ombord har det i lang tid blitt stilt spesielle helsekrav til sjøfolk. Det er fastsatt at sjøfolk må ha gyldig sjømannslegeattest før de kan mønstre på fartøy. Sjømannslegeattest utstedes av autoriserte sjømannsleger etter fullmakt fra Sjøfartsdirektoratet. Norsk Forening for Maritim Medisin er en forening for norske sjømannsleger.

Eksterne lenker
---------------

* Radio Medico
* Norsk Senter for Maritim Medisins nettside
* Norsk Forening for Maritim Medisins nettside

Litteratur
----------

* Koren, ES. 2007. Helse til sjøs og i fremmed havn. Tidsskr Nor Lægeforen. 127; 3259–63[*død lenke*]
* Koren, ES. 2009. Norsk helsearbeide for sjøfolk i et komparativt perspektiv. Årbok for Norsk Sjøfartsmuseum. 2008
* Sommerfelt-Pettersen, J. 2006. Sjøfartsmedisin. Tidsskr Nor Lægeforen. 126; 115-6
* Sommerfelt-Pettersen, J. 2020. Maritim medisinsk historie sett fra Norge. Tidsskriftet Michael, Supplementsbind 25. Arkivert 2. desember 2020 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store medisinske leksikon
 |
***Vietnam Kambodja befriade!*** er en EP-plate utgitt av De förenade FNL-grupperna i Sverige i 1975, på gruppenes plateselskap Befria Södern. Den kom ut rett etter USAs nederlag i Indokina.

Under Vietnamkrigen arbeidet de svenske FNL-gruppene for å utvikle støtten til FNL og Vietnam og styrke motstanden mot USA, som de mente førte en imperialistisk krig. Som en del av aktiviteten ble det startet sanggrupper som underholdt ved møter og demonstrasjoner. Dette skjedde blant annet i Stockholm og i Göteborg. *Vietnam Kambodja befriade!* var den sjette og siste plata som ble produsert av gruppene, som tidligere hadde utgitt flere LP-album.

Sangene «Vietnam är befriat» og «Kambodja är befriat» ble laget og spilt inn av elever på musikhögskolan SÄMUS i Göteborg i mai 1975. «Balladen Om Rune Henry Johansson» er skrevet av Fria Proteatern, og ble innspilt da de framførte den på seiersfest for Vietnam i Stockholm 3. mai 1975.

Sporliste
---------

1. «Vietnam är befriat» (2:26)
2. «Balladen om Rune Henry Johansson» (4:34)
3. «Kambodja är befriat» (5:58)

Referanser
----------

1. ↑  Omtale på plateomslaget

Eksterne lenker
---------------

* Presentasjon på musikon.se

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz
 |
Sigrid Undsets dikterhjem i lia ovenfor Lillehammer sentrum like nedenfor Stampesletta. Eiendommen består av to eldre våningshus fra Gudbrandsdalen, en sidebygning og et uthus. Foto: Ukjent fotograf, Riksantikvaren 
**Bjerkebæk** var Sigrid Undsets hjem på Lillehammer. Hjemmet er i dag museum. 

Forfatteren og nobelprisvinneren Undset flyttet til Bjerkebæk i 1919 og bodde der fram til sin død i 1949 med unntak av krigsårene 1940-45 hvor hun oppholdt seg i USA. Undset utviklet eiendommen i perioden fra 1919 til 1924 med tilflytting av et gammelt tømmerhus fra Gudbrandsdalen og med etablering av hageanlegg på eiendommen.

Undset gav hjemmet navn etter den erkenorske «Herr Bjerkebek» i den danske forfatteren Erik Bøghs vaudeville *En Caprice* fra 1858. Skuespillet gav opphavet til det danske uttrykket *bjerkebekeri*, som var en betegnelse for norsk selvskryt. 

Våningshuset ble fredet i 1983 og Bjerkebæk eies nå av Staten ved Kulturdepartementet, og driftansvaret ble overført til Maihaugen, fra 2011 Lillehammer museum. Arbeidene med å restaurere og innrede husene slik de var i 1930-årene, på Undsets tid, ble påbegynt i 1997. 

Publikumsbygningen på Bjerkebæk ble åpnet i mai 2007. Den er tegnet av Carl-Viggo Hølmebakk og rommer utstillinger, bokkafé og foredragssal. Grunnstenen til servicebygningen/publikumsbygningen ble lagt ned 27. mars 2006 av Dronning Sonja. 

  

* Inngangen til dikterhjemmet går gjennom publikumssenteret i Sigrid Undsets veg. Foto: 2021Inngangen til dikterhjemmet går gjennom publikumssenteret i Sigrid Undsets veg. Foto: 2021
* Publikumsbygget åpnet i 2007 og rommer butikk, bokkafé, foredragssal med mer. Foto: 2021Publikumsbygget åpnet i 2007 og rommer butikk, bokkafé, foredragssal med mer. Foto: 2021
* Publikumsbygget har panoramavinduer mot skogholtet der gangbro og stier fører ned til selve Bjerkebæk Foto: 2021Publikumsbygget har panoramavinduer mot skogholtet der gangbro og stier fører ned til selve Bjerkebæk Foto: 2021
* Tømmerbygningene er omgitt av et hageanlegg.  Foto: 2021Tømmerbygningene er omgitt av et hageanlegg.  Foto: 2021

* Deler av eiendommen er anlagt som en naturtomt Foto: Forvrengt panorama 2021Deler av eiendommen er anlagt som en naturtomt Foto: Forvrengt panorama 2021

Litteratur
----------

* Rakeng, Oddvar (1999): *Bjerkebekk - fra dikterhjem og bohemhule til museum.* SNØFUGL forlag. ISBN 82-7083-241-3
* Skille, Nan Bentzen (2000). «Bjerkebæk, matauk og metafor». *Litterære museer i Skandinavia*. Oslo: Ibsen-museet. s. 85-92. ISBN 8291615047.
* Skille, Nan Bentzen (2003): *Innenfor gjerdet. Hos Sigrid Undset på Bjerkebæk*, Aschehoug. ISBN 978-82-03-22946-6 - (*boka omtalt hos Sigrid Undset-selskapet*)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Bjerkebæk – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* maihaugen.no Bjerkebæk
* «Bjerkebæk». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** KulturNav **·** Riksantikvaren kulturminne
 |
***Bjergkatten*** (originaltittel: ***Die Bergkatze***) er en tysk stumfilm fra 1921, regissert av Ernst Lubitsch.

Handling
--------

Kommandøren for en veldig avsidesliggende grense-festning får beskjed om at en løytnant Alexis har blitt sendt til festningen som straff. Underveis til denne festningen kaster en ung kvinne en snøball mot Alexis. Når han går ut av sleden, blir han omringet av væpnede menn - en del av en gjeng fryktede ranere som ledes av Claudius. Når Alexis endelig kommer frem til festningen, liker Lilli, kommandantens datter, ham. Kommandanten sender Alexis med en mindre gruppe soldater for å straffe ranerne. Men til tross for at de er i undertall, klarer kjeltringene å slå tilbake soldatene.

Når soldatene kommer tilbake til festningen etterpå, antar kommandanten deres at de har vunnet. Han aksepterer Alexis og Lillis sitt giftermål, som en belønning. Ingen av soldatene gidder å korrigere at kommandanten tar feil. Bryllupet er en flott feiring, med masse fyrverkeri, orkester, dans og drikking. Men noen av kjeltringene sniker seg inn på festningen. De finner seg uniformer, som de tar på seg før de går til den samme bryllupsfesten. Lilli kjenner snart igjen lederen for disse kjeltringene, og jager etter dem.

Rolleliste
----------

* Victor Janson: Kommandant
* Marga Köhler: seine Frau
* Edith Meller: Lilli, beider Tochter
* Paul Heidemann: Leutnant Alexis
* Wilhelm Diegelmann: Räuberhauptmann Claudius
* Pola Negri: Rischka, seine Tochter
* Hermann Thimig: Pepo
* Paul Biensfeldt: Bandit Dafko
* Paul Graetz: Bandit Zofano
* Max Kronert: Bandit Masilio
* Erwin Kopp: Bandit Tripo

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Bjergkatten* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) *Bjergkatten* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (fr) *Bjergkatten* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Bjergkatten* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (de) *Bjergkatten* på filmportal.de Rediger på Wikidata

* (en) *Bjergkatten* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *Bjergkatten* på Silent Era Rediger på Wikidata

* (en) *Bjergkatten* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

* (en) *Bjergkatten* på Box Office Mojo Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
Des Moines' nedbørfelt i tilknytning til Mississippi-elva.
**Des Moines River** er en ca. 845 km lang bielv til Mississippielven. Den har sine kilder i sødre Minnesota, dels Lake Shatek, dels Okamanpeedan Lake. De to grenene går sammen ca. 8 km sør for byen Humboldt i delstaten Iowa. Des Moines River, som er den lengste elven i Iowa, flyter bl.a. igjennom byen Des Moines på sin vei mot Mississippielven. 

Viktige bielver er Boone River og Raccoon River. Vassdragets nedbørfelt er på 38.340 km².

Byen Des Moines har fått sitt navn etter elven. Navnet er en forvrengning av Miami-Illinoisspråkets *moingona*, som betegner de i området for vanlige gravhaugene ("burial mounds").

Flommer
-------

Den 19. mai 1944 hadde Riverview Park akkurat åpnet for sesongen. Ved daggry den 23. mai begynte elvebredden å kollapse. Åpningen i elvebredden vokste raskt til nesten 30 meter og elvevannet dekket snart hele parken og området omkring.

Great Flood of 1993 tvang elven og bielven Raccoon evakuering av mye av byen Des Moines og nærliggende steder.

Den 13. juni 2008 gikk det ut varsel om frivillig evakuering og flere tusen mennesker forlot hjemmene sine.

Referanser
----------

1. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 17. juni 2008. Besøkt 13. juni 2008.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN **·** GeoNames **·** GNIS
 |
**Des Smyth** (født 12. februar 1953) er en irsk golfspiller.

Smyth ble profesjonell i 1974 og var medlem av Europatouren i mer enn et kvart århundre. Hans beste plassering på Order of Merit var en syvendeplass i 1988. Han vant åtte turneringer på touren over fire decennier, og slo Neil Coles' rekord som den eldste spilleren til å vinne på Europatouren da han gikk seiren ut av Madeira Island Open i 2001 i en alder av 48 år og 34 dager. Siden han fylte femti i 2003 har han hatt en vellykket karriere innen seniorgolf, med seire både på Champions Tour og European Seniors Tour.

Smyth representerte Europa i Ryder Cup i 1979 og 1981. Han representerte Irland i WGC–World Cup og Alfred Dunhill Cup flere ganger, og var med på det irske laget som vant sistnevnte turnering i 1988. Smyth er visekaptein på det europeiske laget i Ryder Cup 2006.

Meritter
--------

### Seire på Europatouren

* 2001: Madeira Island Open
* 1993: Madrid Open
* 1988: Jersey Open
* 1983: Sanyo Open
* 1981: Coral Classic
* 1980: Newcastle Brown 900 Championship; Greater Manchester Open
* 1979: Sun Alliance Match Play Championship

### Seire på Champions Tour

* 2005: SBC Classic; Liberty Mutual Legends of Golf

### Seire på European Seniors Tour

* 2005: Arcapita Seniors Tour Championship

Eksterne lenker
---------------

* (en) Des Smyth – PGA-touren Rediger på Wikidata

* (en) Des Smyth – Europatouren Rediger på Wikidata

* (en) Des Smyth – Verdensrankingen Rediger på Wikidata

Portal: Golf
«We Don't Talk About Bruno» er en sang fra Disneys 2021 animerte musikalske spillefilm *Encanto,* med musikk og tekst skrevet av Lin-Manuel Miranda. Den ble utgitt av Walt Disney Records som en del av filmens lydspor i november 2021. 

Sangen er et ensemblenummer fremført av flere av filmens roller: hovedsakelig Carolina Gaitán, Mauro Castillo, Adassa, Rhenzy Feliz, Diane Guerrero og Stephanie Beatriz, og noen få andre i mindre roller.

Mottakelse
----------

«We Don't Talk About Bruno» fikk anerkjennelse fra musikkritikere og tilbrakte flere uker på nummer én i Irland, Storbritannia og USA, og lå blant topp fem i Australia, Canada og New Zealand.[] «We Don't Talk About Bruno» er den lengst regjerende hitlisten for Disney i USAs Billboard Hot 100-historie, i tillegg til studioets første sang som toppet UK Singles Chart.[]

Norsk versjon
-------------

Den norske versjonen heter «Snakker ikke om Bruno» og synges av blant annet Ulrikke Brandstorp, Marion Ravn, Numa Norderhaug, Emilie Christensen, Akuvi Kumoji og Markus Magne Rosså.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *We Don’t Talk About Bruno* på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) *We Don’t Talk About Bruno* på Spotify Rediger på Wikidata

* (en) *We Don’t Talk About Bruno* på Last.fm Rediger på Wikidata

* (en) *We Don’t Talk About Bruno* på Genius — sangtekst Rediger på Wikidata
**Linhai** (kinesisk: 临海市, pinyin: *Lín Hǎi Shì*) er et byfylke i byprefekturet Taizhou i provinsen Zhejiang i Folkerepublikken Kina. Det har et areal på 2 203,13 km² og teller rundt 1,11 millioner innbyggere (2004).

Linhai har en beskyttelsesmur som tiltrekker seg en del turisme. Den var opprinnelig 6000 meter lang, og ble påbegynt under Jin-dynastiet (265-420) men stor ikke ferdig før under Sui- (581-618) eller Tang-dynastiet (618-907). Den nordlige delen, som løper langs et høydedrag, samt noen deler av den vestlige og sørlige del, er bevart og i god stand.

Bilprodusenten Geely har en stor bilfabrikk i Linhai.

Administrative enheter
----------------------

Linhai består av fem subsistrikter og 14 storkommuner:

* **Subdistriktene** Gucheng (古城街道), Dayang (大洋街道), Jiangnan (江南街道), Datian (大田街道), Shaojiadu (邵家渡街道),
* **Storkommunene** Xunqiao (汛桥镇), Dongcheng (东塍镇), Xiaozhi (小芝镇), Taozhu (桃渚镇), Shangpan (上盘镇), Duqiao (杜桥镇), Yongquan (涌泉镇), Youxi (尤溪镇), Hetou (河头镇), Yanjiang (沿江镇), Kuocang (括苍镇), Yongfeng (永丰镇), Huixi (汇溪镇), Baishuiyang (白水洋镇).

Samferdsel
----------

### Jernbane

Høyhastighetsbanen Ningbo–Taizhou–Wenzhou-banen går gjennom området.

### Vei

Kinas riksvei 104 løper gjennom fylket. Den begynner i Beijing, løper sørover via Dezhou og så til Jinan, Xuzhou, Nanjing, Hangzhou, Wenzhou og ender opp i Fuzhou.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND **·** GeoNames
 |
De tusen Buddhaers hall (*Qianfodian*)
Ved Linyantempelet (*Da Lingyan si*)
**Lingyantempelet** (灵岩寺, pinyin: *Lingyan si*) i Wande 万德镇 i bydistriktet Changqing 长清区 i den subprovinsielle by Jinan i provinsen Shandong i Folkerepublikken Kina er ca. 40 km sør for Jinan og 25 km nord for Tai'an.

Tempelet var ett av de mest berømte buddhistiske templer i Tang- og Song-dynastiene.

Det ble opprettet i regjeringsperioden Yongxing (357-359) under det tidlige Qin (*Qian Qin*), utviklet seg under det nordlige Wei-dynasti (386-534), og hadde sine blomstringsperioder i Tang- og Song-dynastienes tider. 

I De tusen Buddhaers hall (*Qianfodian*) fra Tang-tiden er det førti fargerike keramikkstatuer (*nisu*) av Arhat fra Song-dynastiet. Den kinesiske lærde Liang Qichao teller blant verdens mest berømkte statuer.

Lingyantempelet ble i 1982 oppført på Folkerepublikken Kinas liste over verneverdige kulturminner.

Det regnes sammen med Guoqingtempelet i Tiantai Shan, Yuquantempelet i Wudang Shan og Qixiatempelet i Qixia Shan som et av *de fire store tempeler* (*Si da ming cha* 四大名刹) i Kina.

Eksterne lenker
---------------

* Lingyan Temple[*død lenke*]
* (en) Lingyan Temple (Jinan) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Da Lingyan si
* Lingyan si
* Bilder av Arhat
Galeazzo II Visconti.
**Galeazzo II Visconti** (født ca. 1320, død 4. august 1378) var et medlem av Viscontidynastiet og hersker av byen Milano i Italia. Han var sønn av Stefano Visconti og Valentina Doria.

I 1343 gjorde Visconti en pilegrimsreise til Jerusalem. To år senere ble forvist fra byen av sin onkel Luchino, og kom tilbake under erkebiskop Giovanni Visconti som gjorde ham til guvernør av Bologna i nordlige Italia.

I 1356 kjempet sammen med sin bror Bernabò mot Huset Este og Huset Gonzaga sammen med Pandolfo II Malatesta som kommandør av troppene. Han var på vinnersiden ved Casorate og kunne således utvide sine egne områder. Da hans bror Matteo II Visconti døde overtok Galeazzo den vestlige delen av Lombardia mens broren Bernabò overtok den østlige delen.

Galeazzo har blitt beskrevet som kjekk og stilfull mann, beskytter av poeten Francesco Petrarca, grunnla Universitetet i Pavia og var en dyktig diplomat. Han giftet sin datter Violante til Lionel av Antwerpen, sønn av kong Edvard III av England og ga medgift på 200 000 gullflorentiner. Hans sønn Gian Galeazzo Visconti ble giftet bort til Isabelle, datter av kong Johan II av Frankrike.

Han møtte flere opprør i løpet av sitt regime. I 1362 ble hans helse dårligere og dårligere, og han flyttet sitt hoff til Pavia som han hadde erobret to år tidligere og her døde han i 1378.

Eksterne lenker
---------------

* Biography Biografi av Galeazzo II Visconti (italiensk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNE
 |
**«Gale-Truls»** er en skillingsvise, og var en av de første visene Per Johan Skjærstad samlet inn til plateserien Frem fra Glemselen. Visa om «Gale-Truls» kommer fra Nord-Østerdalen, hvor den ble skrevet i 1833. Han som ble kalt for Gale-Truls, var bare i slutten av tyveårene, da han mistet sin kjæreste i en ulykke på vei over fjellet vinterstid på Tynset. Sorgen tok overhand over gutten, og han ble sett på som en rar enstøing etterpå. Visa er innspilt på *Frem fra Glemselen kap. 1* med Helge Borglund og på *Frem fra Glemselen kap.21* med Gro Anita Johansen.

Teksten
-------

1.Han bygde sin hytte ved fjellets fot, den gamle rare kar  

og rundt om hans hytte trærne gror, hans eneste venner på jord.  

  

2.Han hadde nu boed her i mange år hans gang var bleven så tung.  

Matt er hans øye, hvitt hans hår, men han hadde jo en gang vært ung.  

  

3.Han hadde jo været en livsglad gutt med foreldre, søsken og alt.  

Men da både lykken og gleden tok slutt, så ble han da Gale-Truls kalt.  

  

4.Når stormen raser mot hyttens tak han gjemmer seg bort i en krok,  

han er ikke redd for stormens brak, men de minner som innpå han drog.  

  

5.Det var jo en sådan uværsnatt han mistet sin kjæreste viv.  

Han strøk hennes brune lokkede hår, hun var død i den stormfulle natt.  

  

6.Han tok ho i favn og bar henne hjem og hvisket så kjærlig og ømt:  

Se på meg Ingrid og hvisk mitt navn som du gjorde så mangen gang.  

  

7.Men Ingrid kunne ei lenger le, ei heller ikke hviske hans navn.  

Hun så ei sin elskede lå der på kne i snøen og gråt som et barn.  

  

8.Herre vår Gud som styrer alt hjelp meg å bære min sorg,  

la meg få møte Ingrid min brud i himmelens kjære hjem.  

  

9.Og siden den dag han sitt hjem forlot, foreldre, søsken og alt  

og bygde sin hytte ved fjellets fot, siden er han blitt Gale-Truls kalt.

Kilder
------

* *Frem fra glemselen*, Per Johan Skjærstad, Norsk Musikkforlag 1975
* *Sangene i våre hjerter*, Elin Prøysen, Damm 2007
**eSnurra** er en metode for beregning av termin, gestasjonsalder og fostervekst utviklet av Sturla Eik-Nes (NTNU), Per Grøttum (UiO) og Håkon Gjessing (Folkehelseinstituttet). Den er basert på et norsk populasjonsmateriale bestående av om lag 40000 graviditeter. I motsetning til eldre modeller (som f.eks Naegeles regel), regner eSnurra seg ikke tilbake til siste mens for så å legge til et antall dager, men beregner gjenværende tid direkte basert på mål av fosterets lårben og hodediameter. eSnurra bygger på den eldre modellen Snurra, som har vært standard i Norge siden 1984.

Helsedirektoratet utpekte i oktober 2014 eSnurra som eneste godkjente nasjonale terminbestemmelsesmetode.  

eSnurra er tilgjengelig som tradisjonelt regnehjul, som web-basert kalkulator, som App for iOS og Android og integrert i ultralydapparater og journalsystemer.

Eksterne lenker
---------------

* eSnurra kalkulator
* eSnurra nettsted
* eSnurra publikasjoner
* eSnurra iOS App
* Helsedirektoratet om esnurra
* Helsedirektoratet om valg av terminmetode
**George Stanley Thrane** (født 26. januar 1924 i Oslo, død 2. mars 1997) var en norsk skihopper og friidrettsutøver. Han representerte Asker Skiklubb.

Thrane vant blant annet Holmenkollrennet i 1947 og ble nummer 2 i 1951. I VM i Lake Placid i 1950 ble han nummer 8.

Vinteren 1948 var Georg Thrane en av fire hoppere som ble tatt ut til å delta i OL i St. Moritz, etter at han hadde vært best i de tre uttakingsrennene foran OL. Sent kvelden før OL-hopprennet ble han imidlertid satt ut av laget til fordel for Birger Ruud. Birger Ruud, som da var 36 år, var med som leder og lagkaptein, men hoppet på trening og imponerte så mye at han i siste øyeblikk ble tatt ut til å hoppe i rennet. Siden Norge ikke kunne ha med flere enn fire hoppere i OL-rennet, måtte en av de forhåndsuttatte ut, og det ble Georg Thrane. Birger Ruud tok for øvrig sølvmedalje i OL-rennet.

Som friidrettsutøver tok Thrane bronsemedalje i spyd i NM i 1947.

Referanser
----------

1. 1 2   Digitalarkivet, oppført som George Stanley Thrane, www.digitalarkivet.no, besøkt 8. april 2021[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Skiforeningen: Vinnere av Holmenkollrennene Arkivert 7. desember 2010 hos Wayback Machine.
3. ↑   Thoresen, Arne (2007): *Lengst gjennom lufta*. Versal Forlag, Oslo. ISBN 978-82-8188-030-6, s. 342
4. ↑   Jahn, Jens; Theiner, Egon (2004): *Enzyklopädie des Skispringens*. AGON Sportverlag, Kassel. ISBN 3-89784-099-5, s. 236
5. ↑  Thoresen, Arne (2007): *Lengst gjennom lufta*, s. 99-101
6. ↑   Lote, Arve (16. februar 2008): «Skihistoriens største: Birger Ruud», NRK
7. ↑  Norges Friidrettsforbund: Medaljevinnere i NM, spyd, menn Arkivert 6. mars 2007 hos Wayback Machine.
**EUFOR Althea**, formelt **European Union Force Althea**, er en internasjonal EU-ledet militæroperasjon i Bosnia-Hercegovina. Den ble etablert i desember 2004, da ansvaret for de internasjonale styrkene i Bosnia og Hercegovina, som til da hadde vært ivaretatt av SFOR, ble overført fra NATO til EU. EUFOR har i oppgave å bidra til stabilitet i Bosnia og Hercegovina i henhold til Daytonavtalen. Operasjonen er hjemlet av FNs sikkerhetsråd.

Hovedkvarteret ligger i Sarajevo. I starten hadde operasjonen en styrke på 7 000 mann. Dette er senere redusert til 1 600. EU-land, så vel som andre land, deltar i styrken. Norge deltok i operasjonen fra 2005 til 2008.

Referanser
----------

1. ↑  Terry M. Mays: *Historical Dictionary of Multinational Peacekeeping*, 3. utgave, Lanham: Scarecrow Press, 2011, s. 111.
2. ↑  Sikkerhetsrådets resolusjoner 1551 (2004), 1575 (2004) og 1639 (2005).
3. ↑  «EUFOR History. Operation ALTHEA»
4. ↑  *Med Norge for fred. 1945-2012. Norsk deltakelse i internasjonale militære operasjoner* Arkivert 6. november 2012 hos Wayback Machine. Forsvaret, 2012, s. 47.

Eksterne lenker
---------------

* EUFOR Althea, operasjonens nettsted