recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**«Bitter Sweet Symphony»** er en sang laget av den engelske rockegruppa The Verve, og ble utgitt i juni 1997 som den første singelen fra albumet *Urban Hymns*. Singelen lå 11 uker på VG-lista med niendeplass som høyeste rangering. I Storbritannia var singelen på andreplass på det høyeste.

«Bitter Sweet Symphony» har en sample av Andrew Loog Oldhams orkestercover av Rolling Stones' sang «The Last Time», som igjen er basert på The Staple Singers' «This May be the Last Time». Plateselskapet til The Verve hadde laget en avtale med Oldham, men ikke med Rolling Stones. Rolling Stones' manager Allen Klein, som eide rettighetene til sangen, saksøkte bandet. Saken ble avgjort uten at retten var involvert, og endte med at Mick Jagger og Keith Richards ble lagt til som tekstforfattere, samt at de mottok all royalty fra sangen. I april 2019 ga Jagger og Richards sangrettighetene tilbake til The Verve.

Både *Rolling Stone* og *NME* kåret sangen til årets sang for 1997.

Referanser
----------

1. ↑  Bitter Sweet Symphony. *VG-lista*
2. ↑  BBC (28. april 1999): The Verve's bitter sweet career. *BBC*
3. ↑  6. mars 2019: On this day in 1965 the Rolling Stones peak to No.1 with "The Last Time". *Pop Expresso*
4. ↑  Mark Savage (23. mai 2019): The Bitter Sweet Symphony dispute is over. *BBC*

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Bitter Sweet Symphony* på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) *Bitter Sweet Symphony* på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) *Bitter Sweet Symphony* på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) *Bitter Sweet Symphony* på Spotify Rediger på Wikidata
***Makten og dens pris*** (italiensk: *Cadaveri eccellenti*) er et italiensk politisk drama fra 1976 regissert av Francesco Rosi etter Leonardo Sciascias roman *Il contesto*.

Filmen ble vist utenfor hovedprogrammet i filmfestivalen i Cannes i 1976.

Handling
--------

Filmen starter med drapet på dommer Vargas i Palermo, i et klima av demonstrasjoner, streiker og politiske problemer mellom venstresiden og den kristelig-demokratiske regjeringen. Inspektør Rogas (spilt av Lino Ventura) en mann med en fast tro på rettsvesenets integritet, får i oppdrag å løse mordet. I det etterforskningen foregår, blir to andre dommere myrdet. Alle ofrene viser seg å ha jobbet sammen på en rekke saker, og Rogas oppdager bevis på korrupsjon rundt de tre dommerne.

Rogas får etter hvert selskap av en journalist som arbeider for en avis til ytre venstre, kalt Cusan. Rogas finner en sannsynlig mistenkte i Cres, en mann som ble dømt for forsøk på å drepe sin kone. Mrs. Cres anklaget ektemannen sin for å prøve å drepe henne ved å forgifte rispuddingen hennes, som hun slapp unna bare fordi hun matet en liten porsjon til katten hennes først - som døde. I mellomtiden blir en annen dommer drept, og øyenvitner hadde sett to unge revolusjonære løpe fra åstedet.

Men Rogas, nær ved å finne den skyldige, blir degradert og bedt om å samarbeide med en annen divisjon for å etterforske revolusjonære venstreorienterte terror-grupper. Rogas oppdager at telefonen hans blir avlyttet. Han oppsøker en høyesterettsjustitiarius (spilt av Max von Sydow) for å advare ham om at han mest sannsynlig er det neste offeret. Rogas oppdager justisministeren (spilt av Fernando Rey) på en fest sammen med mange revolusjonære ledere. Rogas oppdager også at hans mistenkte, Cres, er til stede ved festen.

Rollebesetning
--------------

* Lino Ventura - politiinspektør Amerigo Rogas
* Tino Carraro - politisjef
* Marcel Bozzuffi - den langsomme
* Paolo Bonacelli - dr. Maxia
* Alain Cuny - dommer Rasto
* Maria Carta - madame Cres
* Luigi Pistilli - Cusan
* Tina Aumont - prostituert
* Renato Salvatori - politikommissær
* Paolo Graziosi - Galano
* Anna Proclemer - Nocios kone
* Fernando Rey - sikkerhetsminister
* Max von Sydow - høyesterettsjustitiarius
* Florestano Vancini - stemmen til forhørslederen (ikke kreditert)

Referanser
----------

1. ↑  «filmen på filmweb.no» **(norsk)**. Besøkt 10. januar 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Makten og dens pris* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) *Makten og dens pris* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (en) *Makten og dens pris* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Makten og dens pris* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Makten og dens pris* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Makten og dens pris* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *Makten og dens pris* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata
Svenske marinegaster bærer kister med omkomne nordmenn fra det tyske fangeskipet «Westfalen» som forliste utafor Marstrand 8. september 1944.  Foto: NTB / Riksarkivet 
Bisettelse av nordmenn fra «Westfalen» i Gøteborg domkirke 14. september 1944. Foto: NTB/ Riksarkivet 
**DS «Westfalen»** var et tysk troppetransportskip, som sank utafor kysten av Sverige i 1944 med en rekke norske fanger ombord.

«Westfalen» var opprinnelig et linjeskip fra 1906. Under andre verdenskrig blei det brukt til troppetransporter og var flere ganger i Norge. Det var ikke uvanlig at det på slike turer hadde med norske fanger på returen til Tyskland. 8. september 1944 var det på en slik tur med 50 norske fanger, 25 tyske fanger og 200 andre tyskere om bord.

Utafor Göteborg, på høyde med Marstrand, gikk skipet sannsynligvis på ei drivmine. I alle fall skjedde det to eksplosjoner, og skipet tok inn vann. Redningsarbeidet om bord var kaotisk, og mange måtte hoppe i sjøen i det kraftige uværet. En svensk jager lyktes å ta opp en del av de skipbrudne.

I alt blei 78 mennesker redda, av disse fem nordmenn. Blant disse fem var fangene August D. Michelsen som var tilknyttet den illegale avisen *Mot Seier* i Bergen, Johan Klausen og Øyvind Næss, begge arrestert på grunn av tilknyting til den illegale *V-posten* i Drøbak.

35 av de omkomne norske blei funnet og gravlagt fra domkirka i Gøteborg. Blant de omkomne var idrettslege Ingvar Martinius Hansen (født 28. 3. 1907), Petter Moen, Reidar Olaf Østlid, Erling August Moi, Sverre Lid og Ansgar Sørlie, samt den tyske transportlederen Wilhelm Heinze, en berykta SS-offiser.

Forliset vakte mye oppmerksomhet, og førte til en svensk protest til Tyskland.

Referanser
----------

1. ↑  Side 72. Hans Luihn: *De illegale avisene*, Universitetsforlaget (1960)
2. ↑  «Westphalen», artikkel i Store norske leksikon, Kunnskapsforlaget Oslo 1981

Kilder
------

* *Norsk krigsleksikon 1940–45*, Cappelen 1995

Portal: Andre verdenskrig

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF
 |
***Makten bak makten*** er en bok av den norske journalisten Per-Aslak Ertresvåg, som ble utgitt på Koloritt forlag den 1. januar 2007. Den gjengir en rekke kjente konspirasjonsteorier og tegner et dystert, «machiavellisk» bilde av hvordan verden styres av mektige grupperinger som Rothschild-familien og Rockefeller-familien, og på et dypere plan av okkulte organisasjoner som Illuminati. Forfatteren hevder at disse gruppene besitter en makt som overgår den samlede makten til presidentene i verdens mektigste nasjoner. Agendaen skal være å samle verdens nasjoner under én verdensregjering, den såkalte New World Order. 

Ifølge teoriene Ertresvåg fremlegger benytter disse gruppene institusjoner som Bilderberg-gruppen, og den eierkontrollen medlemmene av denne har over verdens massemedier, som et redskap for påvirkning av og kontroll over befolkningsmassene. Gruppene skal heller ikke gå av veien for å benytte metoder som hjernevask eller drap for å oppnå sine mål. Gruppene, som omtales som *«Eliten»*, påstås blant annet å eie flere av verdens sentralbanker, blant dem den amerikanske sentralbanken Federal Reserve Bank. 

Boka fikk skeptisk og kritisk omtale.

Referanser
----------

1. ↑  Nordby, Trond (22.03.2006). «Maktens tentakler - Kultur - Dagbladet.no». *Dagbladet*. Besøkt 25. februar 2017.
2. 1 2  «Spinnville, forførende og farlige». *Aftenposten*. 4. september 2013. Besøkt 25. februar 2017.
3. ↑  Egeland, John Olav (18.04.2006). «Dommedag er nå - Nyheter - Dagbladet.no». *Dagbladet*. Besøkt 25. februar 2017.
4. ↑  Amerikansk konspiranoia på norsk[*død lenke*] Kritisk artikkel om boka *Makten bak makten*. Av Asbjørn Dyrendal, Skepsis.no

Litteratur
----------

* Per-Aslak Ertresvåg (2007). *Makten bak makten*. Oslo: Koloritt. ISBN 82-92395-22-9. Arkivert fra originalen 28. september 2007. Besøkt 4. mai 2019.
* Øyvind Solum (31. august 2006). «Den skjulte makten». *Visjon* (5): 18-21. ISSN 0803-9348. Arkivert fra originalen 11. oktober 2006.  *artikkeltekst i trykk og på nett er ikke identisk*

Portal: Litteratur
**DY Patil Stadium** er en cricket- og fotballstadion i Navi Mumbai i India, som er den andre hjemmebanen til fotballklubben Mumbai City FC i Indian Super League.

Den ble offisielt innviet 4. mars 2008, og var en liten periode hjemmebane for cricketlaget Mumbai Indians i Indian Premier League. Det ble spilt tre IPL-kamper her, samt IPL-finalene i 2008 og 2010.

Den var arena for kamper under U17-VM i fotball for menn 2017, og vil også være vertskap for Asiamesterskapet i fotball for kvinner 2022.

Den norske duoen Karpe slapp 28. januar 2022 låten «KENYA (Live from DY Patil Stadium, Mumbai)» på albumet *Omar Sheriff*.

Referanser
----------

1. ↑   Arkivert 23. april 2011 hos Wayback Machine. Arkivert 2011-04-23 hos Wayback Machine
2. ↑  Asp, Marius (28. januar 2022). «Plateanmeldelse: Karpe – «Omar Sheriff»: Leker uten grenser». VG. Besøkt 28. januar 2022.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) DY Patil Stadium – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
**Lantian** (kinesisk: 蓝田县; pinyin: *Lántián Xiàn*) er et fylke i den subprovinsielle by Xi'an i provinsen Shaanxi i Folkerepublikken Kina. Det har et areal på 1 969 km².

Småbyen Lantian, administrasjonssenteret for fylket, ligger ved elven Ba ca. 22 km sørøst for Xi'an nord for fjellet Qinling, og søtøst på Guanzhongsletten. Her utgravde antropologene i 1963 det såkalte Lantianmennesket.

Befolkningen i fylket var på 622 763 innbyggere i 1999.

Administrative enheter
----------------------

**Storkommunene** Languan (蓝关镇); Xiehu (泄湖镇); Huaxu (华胥镇); Qianwei (前卫镇); Tangyu (汤峪镇); Jiaodai (焦岱镇);
Yushan (玉山镇); Sanli (三里镇); Puhua (普化镇); Gepai (葛牌镇);

**Kommunene** Wangchuan (辋川乡); Lanqiao (蓝桥乡); Yuchuan (玉川乡); Bayuan (灞源乡); Mencun (孟村乡); Ancun (安村乡); Shijiazhai (史家寨乡); Xiaozhai (小寨乡); Sanguanmiao (三官庙乡); Jinshan (金山乡); Jiujianfang (九间房乡); Houzhen (厚镇乡).

Samferdsel
----------

Kinas riksvei 312 løper gjennom området. Den fører fra Shanghai og ender ipå grensen mot Kasakhstan, og passerer blant annet Suzhou, Nanjing, Hefei, Xinyang, Xi'an, Lanzhou, Jiayuguan og Ürümqi.

Referanser
----------

1. ↑  National Population Statistics Materials by County and City – 1999 Period, *i* China County & City Population 1999, Harvard China Historical GIS

Eksterne lenker
---------------

* Fylkets hjemmeside Arkivert 10. mai 2021 hos Wayback Machine.
* Xi'an-Lantian industripark Arkivert 7. januar 2010 hos Wayback Machine.
* DBeskrivelse av Lantian
* Kart over Lantian

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**DTMF** er en forkortelse for «Dual-tone multi-frequency» og er et system for tonesignalering over analoge telefonlinjer. I signaleringssystemet er alle tallene på telefonen (også \* og #) tildelt et par med toner.

Systemet er spesifisert av ITU-T (tidligere CCITT) i «CCITT Volume VI: General Recommendations on Telephone Switching and Signalling Recommendation Q.23: Technical Features of Push-Button Telephone Sets».

DTMF-signalering ble gradvis innført i Norge sammen med telefonapparater med knappsats og datastyrte telefonsentraler. Ved ISDN og bredbåndstelefoni overføres signaleringsinformasjon digitalt mellom apparatet og sentralen. Telefonsentralen kan likevel konfigureres til å sende DTMF mot B-abonnenten (mottaker).

Virkemåte
---------

Frekvensparet i DTMF sikrer pålitlighet og diskriminering fra andre signaler. De er valgt slik at summen ikke tilsvarer noen av de andre (ca. 21/19 i forhold).

Det er definert totalt 16 DTMF-signaler, men det er vanlige telefoner bruker kun tallene 0 til 9 samt \* og #. A, B, C og D brukes stort sett til spesielle formål bl.a. internt i telefonsentraler. 

  


DTMF symboler og frekvenser.|  | 1209 Hz | 1336 Hz | 1477 Hz | 1633 Hz |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 697 Hz | 1 | 2 | 3 | A |
| 770 Hz | 4 | 5 | 6 | B |
| 852 Hz | 7 | 8 | 9 | C |
| 941 Hz | \* | 0 | # | D |

Fjernstyring
------------

I dag brukes DTMF i flere tekniske løsninger for fjernstyring ved at det ringes til en DTMF-mottaker, og det sendes DTMF-toner etter at forbindelsen er satt opp. I dette tilfellet overføres tonene altså transparent gjennom telefonnettet fra A- til B-abonnent, eller tonene settes på av en sentral som følge av digital signalering fra A.

Dette anvendes blant annet i nettbank, bestilling over telefon, styring/avspilling av telefonsvarere, fjernstyring av hyttestrøm osv.

Se også
-------

* Telefon

Eksterne lenker
---------------

* DTMF verktøy for Windows *DTMFpro* (Freeware)
* ITU's recommendations for implementing DTMF services (F.902) (PDF)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Alfred Van Landeghem** var en belgisk roer som deltok i de olympiske leker 1908 i London.

Poma vant en olympisk sølvmedalje i roing under Sommer-OL 1908 i London. 
Han var styrmann på den belgiske åtteren som kom på andreplass bak Storbritannia. Roerne fra roklubben *R.C Nautique de Gand* som representerte Belgia i åtter var Marcel Morimont, Oscar Taelman, Polydore Veirman, Georges Mijs, François Vergucht, Oscar de Somville, Rémy Orban og Rodolphe Poma.

Åtte år tidligere, under Sommer-OL 1900 i Paris, var han styrmann på den franske åtteren som kom på andreplass bak USA. Roerene var Oscar de Cock, Marcel van Crombrugge, Jules de Bisschop, Prospère Bruggeman, Maurice Hemelsoet, Frank Odberg, Oscar de Somville og Maurice Verdonck.

OL-medaljer
-----------

* Sølv 1900 Frankrikes flagg Paris - Sølv i roing, åtter Belgias flagg Belgia.
* Sølv 1908 Storbritannias flagg London - Sølv i roing, åtter Belgias flagg Belgia.

Referanser
----------

1. ↑   World Rowing athlete database, «Alfred van Landeghem», World Rowing-ID dde07843-ce52-4583-b67c-ecfb671f640c, besøkt 8. mars 2021[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Alfred Van Landeghem – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Alfred Van Landeghem – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Alfred Van Landeghem – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Alfred Van Landeghem – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Alfred Van Landeghem – FISA Rediger på Wikidata

* (en) Alfred Van Landeghem – TheSports.org Rediger på Wikidata
**Birgit «Bitten» Eriksen** (født 13. januar 1900, død 14. januar 1996) var en norsk designer av strikkemønstre. 

Hun designet en rekke strikkemønstre fra slutten av 1920-tallet. Hun fikk jobb som mønsterdesigner for Dale Garn og Trikotasje[*når?*]. Hun strikket gensere basert på setesdalsmønster der hun utelot lusene. Hun strikket den første genseren til sønnen Marius ble påbegynt i 1943 og gitt sønnen da han i 1945 kom hjem som krigshelt. Unn Søyland Dalen samarbeidet med Eriksens sportsforretning og laget en variant av Bittens mønster som Sandnes Uldvarefabrikk ga ut - genseren ble kjent gjennom filmen *Troll i ord* der sønnen Marius medvirket. Til OL i Cortina i 1956 designet Bitten Eriksen «Cortina» (offisiell OL-genser i 1956), senere «Espen» og «Istapp» og deretter «Cortina II», som ble solgt som strikkeoppskrift til Dale Garn og Trikotasje ifølge Annemor Sundbøs bok *Kvardagsstrikk*. 

Eriksens mønster «Cortina II» (modell nr 307) ble fra 1960 solgt som ferdig håndstrikket genser, kalt Marius-sweater, blant annet fra hennes egen forretning i Oslo, ifølge artikkel i D2 i 2008. Hun var gift med Marius Eriksen senior, mor til Marius og Stein Eriksen, og farmor til Beate Eriksen.[] Ni av Dales ti besteselgere fra 1960-katalogen var laget av Bitten Eriksen.

Bitten Eriksen var selv skiløper, og på en tid da kvinner normalt ikke konkurrerte, var hun initiativtager til oppstarten av Damenes skiklubb i 1931 sammen med Halldis Neegård Østbye.

Referanser
----------

1. ↑  WIDERØE, WANDA (19. januar 1996). «NEKROLOGER». *Aftenposten*.
2. 1 2  Sundbø, Annemor (1998). *Lusekofta fra Setesdal: setesdalskofta i strikkehistoria*. Kristiansand: Høyskoleforl. ISBN 8276342140.
3. ↑  Kleppen, Halvor (1991). *Stein Eriksen: hans eventyrlige liv*. [Oslo]: Scanbok. ISBN 8290554494.
4. ↑  Sundbø, Annemor (1994). *Kvardagsstrikk: kulturskattar frå fillehaugen*. Oslo: Samlaget. ISBN 8273504220.
5. ↑  *Norske skiløpere: skihistorisk oppslagsverk i 5 bind*. Oslo: Skiforlaget - Erling Ranheim. 1956.
6. ↑  Kirkvaag, Rolf (1984). *Tomm Murstad: en entusiastisk skihistorie*. Oslo: Aschehoug. ISBN 8203114431.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister
 |
**Alfredo Astiz** (født 8. november 1951 i Mar del Plata i Argentina) er en argentinsk kommandørkaptein i GT 332 som under «Den skitne krigen» fra 1976 til 1983 var ansvarlig for drap på et stort antall argentinere. Det er antatt at GT 332 kidnappet over 5000 mennesker, hvorav rundt 90 % ble drept. Av de mest kjente sakene var forsvinningen og drapet på svensk-argentinske Dagmar Hagelin, og kidnapping og drap på sentrale ledelsen for «Mødrene på Plaza de Mayo» (Madres de la Plaza de Mayo).

Han ble utstyrt med økenavnet  *El Ángel Rubio de la Muerte*, som på norsk kan oversettes med *Den blonde dødsengelen*.

Astiz ble i 1990 dømt in absentia for drapet på to franske nonner som var blant lederne av bevegelsen «Mødrene på Plaza de Mayo». Han ble deretter i 2011 stilt for retten i Buenos Aires og i oktober samme år dømt til fengsel på livstid for kidnappinger av og drap på fem personer.

Referanser
----------

1. 1 2  «Livstid för Hagelins förmodade bödel». *DN.SE* **(svensk)**. 27. oktober 2011. Besøkt 21. juni 2021.
2. ↑  «Den blonde dødsengelen i retten for nonnedrap». *dagbladet.no* **(norsk)**. 14. desember 2009. Besøkt 21. juni 2021.
3. ↑  «Den blonde dødsengelen». *Nettavisen* **(norsk)**. 15. mars 2012. Besøkt 21. juni 2021.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** BNF **·** BNF (data) **·** BBC Things
 |
**Erland Franz Herkenrath** (født 24. september 1912 i Zürich, død 17. juli 2003 i Weggis) var en sveitsisk håndballspiller som deltok i de olympiske leker 1936 i Berlin.

Herkenrath vant en olympisk bronsemedalje i håndball under OL 1936 i Berlin. Han var med på det sveitsiske laget som kom på tredjeplass i håndballturneringen bak Tyskland og Østerrike. Det var første gang som håndball var olympisk sport. Seks lag deltok i turneringen som ble avviklet i perioden 6. og 14. august. Sveits vant to av fem kamper, i finalerunden som besto av fire lag, tapte de mot Østerrike med 6-11 og mot Tyskland med 6-16 men de vant over Ungarn med 10-5. Herkenrath spilte alle fem kampene i OL-turneringen.

OL-medaljer
-----------

* 1936 Nazi-Tysklands flagg Berlin – Bronse Bronse i håndball (Sveits)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Erland Herkenrath – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Erland Herkenrath – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
***Aegus (Aegotypus) acanthinus*** er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

Utseende
--------

En ganske liten (ca. 15 millimeter), avlang og litt flat, matt brunsvart hjortebille. Hannene har sterkt forstørret hode og kjever (mandibler), disse er nokså rette bortsett fra en krok i spissen, omtrent så lange som hodet, med en tann ved roten. Pannens forkant er U-formet innbuktet med to tenner. Hodet er nokså grovt punktert, særlig grovt og tett på sidene. Pronotum er trapesformet, mye bredere foran enn bak, forkanten bredt innbuktet, sidene med to butte tenner. Sidekanten har korte, brunlige hår. Dekkvingene er noe hvelvede, blanke, med skarpe punktstriper, kledt med korte, oppstående, gulbrune hår langs roten, sømmen og ytterkanten. Beina er brunlige.

Levevis
-------

Som de fleste andre hjortebiller lever larvene i morken, død ved i skog.

Utbredelse
----------

Arten er utbredt på Sumatra og Borneo.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
			* Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
				+ Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
					- Stammen Aegini - omfatter bare én slekt:
						* Slekten *Aegus* MacLeay, 1819 – ca. 210 arter
							+ Underslekten *Aegotypus* Parry, 1874 - noen ganger plassert som en egen slekt
								- *Aegus (Aegotypus) acanthinus* (Didier, 1928)

Eksterne lenker
---------------

* Oversikt over artene
* *Artikkelen har ingen egenskaper for arter i Wikidata*
**Mariaholm kurs- og konferansesenter** er et skole- og konferansesenter ved Øyeren i Indre Østfold som eies og drives av Oslo katolske bispedømme (OKB). Adressen til senteret er Stegenveien 1143, 1821 Spydeberg.

Anlegget ble bygget mot slutten av 1960-årene, og er primært et leir- og møtested for Den katolske kirke, men leies også ut til andre brukere. Mariaholm fylte 50 år i 2019 og i forbindelse med et møte i pastoralrådet i OKB ble det markert at det var 50 års jubileum for at den katolske kirken fikk bygge et kapell og kurs- og konferansesenter på den tidligere Holmen gård.

Senteret består av en hovedbygning over fire plan med konferanserom, grupperom, peisestuer med mer, to bygninger med tilsammen 36 soverom samt Mariaholm kapell. I 2013 ble senteret renovert og noe utvidet, med økonomisk støtte fra det tyske Bonifatiuswerk. 

Siden 1985 har det vært årlig valfart til Mariaholm, med vandring fra Mariakirken i Askim til kurssenteret, en tur på omkring 20 kilometer. Denne er knyttet til festen for Jomfru Marias opptagelse i himmelen 15. august, og man hedrer spesielt Enebakkmadonnaen. 

På Mariaholm står det en byste av den polske presten Jerzy Popiełuszko, som ble drept under tortur av det polske politiet 19. oktober 1984, og valfarten holdes også til minne om ham.

* Mariaholm kapell. Foto: Jan-Erik LøkenMariaholm kapell. Foto: Jan-Erik Løken
* Kapellet med kopi av Enebakkmadonnaen. Foto: Jan-Erik LøkenKapellet med kopi av Enebakkmadonnaen. Foto: Jan-Erik Løken

Eksterne lenker
---------------

* (en) Mariaholm kurs- og konferansesenter – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Mariaholm på Den katolske kirkes hjemmeside.
* Velkommen til den 31. valfart til Mariaholm lørdag 22. august på Den katolske kirkes hjemmeside
* Mariaholm på Norges Unge Katolikkers hjemmeside
***Aegognathus leuthneri*** er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea). Den lever i Sør-Amerika.

Utseende
--------

En nokså liten (ca. 15 millimeter), brunrød og svart hjortebiller. Hannen har sterkt forstørrede kjever som er krumme med en liten tann på innersiden. Kjevene er svarte, hodet svart med et par diffuse, rødlige flekker og pronotum mørkt brunrødt med svarte, vinkelformede tegninger, dekkvingene mørkt rødlige. Hodet er rektangulært, mye bredere enn langt, foran bredt og nokså dypt, U-formet innbuktet, fint og spredt punktert. Pronotum er avrundet firkantet, innsnevret ved roten, tettere punktert, med et par groper litt foran midten. Dekkvingene er nokså sterkt punkterte. Beina er svarte. Hunnen ligner hannen, men uten de forstørrede hodet og kjevene, oversiden blankere og tett punktert over alt.

Utbredelse
----------

Arten lever i Peru.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
			* Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
				+ Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
					- Stammen *Neoprosopocoilini*
						* Slekten *Aegognathus* Leuthner, 1883
							+ ***Aegognathus leuthneri*** Neervoort van de Poll, 1886
								- ***Aegognathus leuthneri damasoi*** Arnaud & Bomans, 2006
								- ***Aegognathus leuthneri leuthneri*** Neervoort van de Poll, 1886

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Aegognathus leuthneri* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* *Aegognathus leuthneri* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* Lucanidae du monde – *Aegognathus leuthneri*
* Bildegalleri
Stavgang
Teleskopiske gåstaver
**Stavgang** er en form for mosjon der man går med gåstaver.

Fordeler
--------

Det er fremhevet flere spesielle fordeler med mosjonsformen. Men dette er for det meste udokumenterte påstander framsatt av produsenter, selgere og kursholdere, blant annet: 

* Høyere puls enn vanlig gange, som visstnok bedrer kondisjonen og øker fettforbrenningen
* Letter "spenninger" i muskler og smerter i nakke- og skulderregionen
* Skånsomt mot knær og ledd, og reduserer belastningen på knærne, spesielt gunstig for overvektige
* God stabilitet selv når underlaget er glatt eller ujevnt
* Gir god "bevegelse" i rygg og nakke i motsetning til vanlig gange

Stavene
-------

Stavene fås i faste lengder, eller som teleskopstaver. Sistnevnte er fordelaktig for transport, og kan brukes av flere personer med forskjellige høyder. Normalt så beregner man stavlengden til 70% av personens lengde, og måles enkelt ved å gange høyden på brukeren med 0.7.

Forskningsresultater
--------------------

I en dansk studie som ble offentliggjort i *Scandinavian Journal of Medicine and Science in Sports*, tilbakevises påstanden om at stavgang er spesielt avlastende for knær og ledd. Det er to studier som kom til samme resultat, en fra 2008 og en fra 2010. Forskerne påstår at dette er falsk reklame for å øke salg av staver.

Norges idrettshøgskole har i en forskningsrapport beregnet at energisk stavgang kan øke energiforbruket opp til 67% i forhold til vanlig gange. Årsaken til dette er spesielt stort overkroppsarbeide og arbeide på kroppens tyngdepunkt. Dette er regnet ut ifra en stavgangteknikk utviklet av tidligere langdistanseløper Ingrid Kristiansen. Teknikken går ut på dype og lange steg utført i relativt rolig tempo. Til sammenligning må man svømme butterfly eller løpe 10,8 km i timen for å oppnå samme energiforbruket som under stavgang i motbakke.

Referanser
----------

1. ↑  Forskning.no – Stavgang avlaster ikke knærne
2. ↑  Norges idrettshøgskole – Effektiv energisk stavgang[*død lenke*]

Eksterne lenker
---------------

* Energisk stavgang Instruksjonsvideo
* Norges Bedriftidrettsforbund - Stavgang Instruksjon og veiledning
* NRK – Kom i form med stavgang Treningsprogram

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** GND **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC **·** BNE **·** BBC Things
 |
**Mariam Mohamed Hadi Al Hilli** (født 17. mars 1984) er en olympisk deltager og en friidrettsutøver fra Bahrain, som spesialiserer seg på 100 meter sprint. Hun var en av to kvinner fra Bahrain som deltok i Sommer-OL 2000; den andre var Fatema Hameed Gerashi. Under tidspunktet for OL-deltagelsen i 2000 var hun innehaveren av rekorden i løping i Den persiske gulf. Hun startet sin friidrettskarriere ved skolen Ibn Khuldoon National School, hvor hun tok sin avgangseksamen i juni 2001. Hun fortsatte sin utdannelse ved Royal College of Surgeons in Ireland hvor hun tok eksamen i 2007.

Referanser
----------

1. ↑  "Arab women make breakthrough at Games", CNN, September 23, 2000
2. ↑  Mariam Al Hilli's Record on the IUAA Results Database

Eksterne lenker
---------------

* (en) Mariam Mohamed Hadi Al Hilli – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Mariam Mohamed Hadi Al Hilli – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Mariam Mohamed Hadi Al Hilli – World Athletics Rediger på Wikidata
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Langrenn: |
| Langrenn Norgesmesterskapet på ski |
| Gull | 2002 | Sprint |
| Sølv | 2000 Vang | 30 km klassisk |
| Bronse | 2001 Steinkjer | Sprint |
| Bronse | 2004 Bardufoss | Dobbel jaktstart |
| Bronse | 2005 Lillehammer | 3 x 10 km stafett |

**Tore Bjonviken** (født 2. januar 1975) er en norsk langrennsløper som representerer Fossum IF.

I verdenscupen er hans fremste individuelle prestasjoner to andreplasser i sprint. Første gang var i Sunne 11. mars 1997, der sprinten ble avviklet i klassisk og hvor han ville vunnet hvis ikke Dæhlie hadde jukset og tråkket på bakskiene til Tore, slik at han falt. Tre år senere, 28. februar 2000, fikk han samme plassering i et klassisk sprintrenn som ble arrangert i Stockholm. Han var også med på å vinne 3 verdenscupstafetter for Norge i 1996, 2000 og 2002 og fikk to 3.-plasser i 15 km klassisk i WC på Beitostølen i 2000 og Falun i 2001. Han vant Scandinavisk cup sammenlagt i 1999 og Skarverennet i 2002. Fikk også bronse i junior-VM i 1995 på 30 km fristil og sølv i stafett i 1994 og bronse i stafett 1995..Bjonviken var elev ved NTG/NSG (Norges Skigymnas) Bærum i årene 1991-1994. Medaljeoversikten fra NM mangler sølv dobbelt jaktstart i 2003, da han ble slått av Hjelmeset fordi han gikk feil inne på stadion, men ellers ville vunnet klart. Har også bronse 10 km fristil i 2002 på Høydalsmo.

Sykdom
------

I 2005 ble Bjonviken diagnostisert med kreft, og den planlagte NM-deltakelsen vinteren 2005-2006 ble isteden en kamp mot sykdommen. Etter et antall cellegiftkurer, og en operasjon, ble Bjonviken i 2006 erklært frisk, og var igjen klar til å fortsette treningen og forberedelser for NM-deltakelse i 2007.

Referanser
----------

1. ↑  Tore vant over kreften

Eksterne lenker
---------------

* (en) Tore Bjonviken – FIS (langrenn) Rediger på Wikidata
**Mariam Kaynia** (født 23. juli 1983 i Iran) er en norsk forsker innen fagområdene elektroteknikk og informasjonsteknologi, samt ledelseskonsulent. Hun er ansatt i konsulentfirmaet McKinsey & Company i Oslo.

Bakgrunn
--------

Kaynia er datter av Amir M. Kaynia, en internasjonal kjent forsker og professor II ved Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet (NTNU) i Trondheim. Hennes mor arbeider med systemutvikling innen IKT. Familien fra Iran flyttet til Norge da Mariam var 10 år gammel, og bosatte seg i Oslo hvor hun vokste opp. I hennes yngre år, var hun aktiv i norske nasjonale konkurranser (Abelkonkurransen, Fysikk, Unge forskere, mm.), og studerte senere i USA og Frankrike. Hun var også aktiv i idrett og ble norsk juniormester i Taekwondo.

Utdanning
---------

Kaynia tok sin Master of Science (M.Sc.) ved NTNU og samtidig en M.Sc. ved University of Minnesota fra 2002 til 2007. Hun tok deretter en doktorgrad (Ph.D) ved NTNU og i samarbeid med Stanford University i USA. Avhandlingen omnhandlet trådløs kommunikasjon under tittelen *Analysis and improvement of wireless ad hoc network performance through MAC and PHY layer design*.

Referanser
----------

1. 1 2 3  dn.no (24.02.2012): *To mastere og en doktorgrad før fylte 28*, hentet 20. august 2012

Eksterne lenker
---------------

* (no) Publikasjoner av Mariam Kaynia i BIBSYS
**Mariakirken** (også **Maria Kirke**) ligger på Istedgade på Vesterbro i København.

Kirken, som er sognekirke for Maria Sogn, ble innviet 31. mai 1909, og er tegnet av Andreas Clemmensen. Ved innvielsen hadde den 1 050 sitteplasser, som siden er ombygget til 500. Bygningen er oppført i røde mursten og består av et langhus med tresidet avslutning mot nordvest, og et tårn ved sydvesthjørnet, mot gaten.

Inventar
--------

Kirken har krysshvelvet tak og omløpende pulpitur på tre sider. Korpartiet adskiller seg fra skipet ved en korskranke av sten. På alterbordet står et utskåret krusfiks og over selve alterpartiet, er en baldakin som i toppgavlen har et freskomaleri fra 1909 av Johannes Kragh. Ved 25-årsjubiléet i 1934, ble koret utsmykket med tre veggmaleriet av Stefan Viggo Pedersen. Samme kunstner tegnet i 1958 de to glassmosaikkene på hver side av alteret. Kirkens orgel er et Starup orgel fra 1909 med 18 stemmer.

Mariakirken er hjemsted for Mariatjenesten, som tilbyr hjelp og til støtte til migranter, rusmiddelbrukere, prostituerte, hjemløse og psykisk syke.

Bilder
------

* InngangInngang
* SkipetSkipet
* AlteretAlteret
* DøpefontenDøpefonten

Eksterne lenker
---------------

* (en) Mariakirken (Københavns Kommune) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Maria kirke, nordenskirker.dk Arkivert 31. januar 2011 hos Wayback Machine.
* Mariakirken, kirkehistorie.dk

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |

Portal: Danmark
**Tore Berg** er en botaniker, som fikk statsstipendiat året 2009. Tore ble født 10. oktober 1950 i Oslo, men familien flyttet til Drammen en måned etter han ble født, der Tore har vokst opp. 

Tore studerte jus, og har juridisk embedseksamen. Tore jobbet som jurist i datidens sosialkontor og arbeidsdirektoratet, som i dag er innlemmet i NAV.

Etter en stund med arbeid tok Tore en studieperiode til, hvor han bl.a. studerte geografi grunn og mellomfag, miljøværn og forvaltning, Russland/Øst-Europa kunnskap og spesialfag i kommunalrett.

Men det er botanikken, som han brenner for. Det er da særlig adventivplanter, og noen plantegrupper som fleste andre finner vanskelige eller umulige. Hans spesialfelt er hårsveveslekta, bjørnebærslekta, vierslekta da særlig undergruppen pil, mynteslekta og roseslekta.

Hans jobb er å reise rundt i Norge og samle planter, som han presser og tilføyes Herbariet i Lids hus på Naturhistorisk museum på Tøyen i Oslo. Tore har også et kontor i samme bygning.

Referanser
----------

1. ↑   nhm2.uio.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Blyttia, hefte 67[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Wesenberg (2009)

Litteratur
----------

* Wesenberg, Jan (22. august 2009). «Tore Berg statsstipendiat!» (PDF). *Blyttia*. 67 (1): 14. ISSN 0006-5269.
**Kristian Smidt** (født 20. november 1916 i Sandefjord, død 9. august 2013 i Oslo) var dr.philos. litteraturhistoriker og tidligere professor i engelsk litteratur ved Universitetet i Oslo fra 1955 til 1985 og midlertidig ved Universitetet i Tromsø fra 1973 til 1976. Han var sønn av biskop Johannes Smidt.

Hans forfatterskap omfatter blant annet *Books and men : a short history of English and American literature* (1955) *Poetry and Belief in the Work of T.S. Eliot* (1949) og *James Joyce and the Cultic use of Fiction* (1955) og flere artikler, gjendiktninger og forord om Shakespeare, blant annet en antologi med nordiske gjendiktninger av Shakespeares sonetter (1964). 

*Essays in honour of Kristian Smidt* utgitt 1986. Smidt var medlem av Det Norske Videnskaps-Akademi og Det Norske Akademi for Språk og Litteratur samt æresmedlem i Det norske Shakespeareselskap. I 1985 ble han tildelt Order of the British Empire.

Referanser
----------

1. 1 2   Store norske leksikon, Store norske leksikon-ID Kristian\_Smidt[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w68b5d5v, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (no) Kristian Smidt i Norsk biografisk leksikon

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Prabook **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
**Tore Elias Hoel** (født 14. desember 1953 i Harstad) er en norsk lektor, lyriker og ungdomsbokforfatter.

Tore Elias Hoel har skrevet seks ungdomsromaner, to diktsamlinger og en libretto til en oppført opera for barn. Han er utdannet cand. philol. og har undervist i norsk litteratur på universitet, distriktshøgskole og lærerhøgskole og i norsk og historie på videregående skole. Han bor i Bodø og arbeider på Bodø videregående skole. 

I intervju har Hoel fortalt at han i diktsamlingene sine prøvde å utvide den politiske lyrikken i ekspresjonistisk retning. Etter en pause i forfatterskapet begynte han å skrive romaner for ungdom. Disse relativt korte romanene har alle et begrenset tidsforløp (handlinga skjer innenfor et døgn), og de tar utgangspunkt i en kaosfølelse (oppløste familier, et samfunn uten styring) der også sorg og savn er sentralt. Språket i romanene er kortfattet og saklig. 

Hoel skrev i 2005 librettoen til en opera for barn, *Jomfru Rosenving på Santavajasø*. Musikken ble lagd av Sigmund Lillebjerka. Operaen ble framført i 2005 i Bodø og Mo i Rana.

Bibliografi
-----------

* 1979 – *Å fange en hval* (diktsamling)
* 1981 – *Presidentens ro* (diktsamling)
* 1988 – *Verdsmeisteren* (ungdom)
* 1991 – *Eg heiter Pawel* (ungdom)
* 1999 – *Fire dagar i Nairobi* (ungdom)
* 2003 – *Glaskula* (ungdom)
* 2005 – *Vinterfilm* (ungdom)
* 2005 – *Jomfru Rosenving på Santavajasø* (libretto til barneopera)
* 2007 – *To gutar til Paris* (ungdom)

Priser
------

* 2003 – Blix-Prisen

Kilder
------

* Presentasjon av Tore Elias Hoel i Forfatterkatalogen på Forfattersentrums nettsider

Eksterne lenker
---------------

* Tore Elias Hoel i NRK Forfatter


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forrige mottaker:Malvin Skulbru | **Vinner av Blixprisen**(2003) | Neste mottaker:Trond Hellemo |

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** BIBSYS **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
**Chess.com** er en sjakk-server på internett (ICS, internet chess server), et internett-forum og sosialt nettsamfunn; det er også navnet på selskapet som driver nettstedet. Det er den mest besøkte sjakk-nettsiden, ifølge Alexa Internet-rangeringen.

Chess.com er vert for dusinvis av premieturneringer hvert år, inkludert «Titled Tuesdays», PRO Chess League, Speed Championships, deathmatch-er, Arena Kings, og Crazyhouse Championship. Chess.com er også vert for datasjakk-hendelser.

Historie
--------

Domenet Chess.com ble opprinnelig satt opp i 1995 av Aficionado, et selskap basert i Berkeley, California, for å selge programvare for sjakkveiledning kalt "Chess Mentor". I 2005, kjøpte internettentreprenør Erik Allebest og partner Jarom ("Jay") Severson domenenavnet og satte sammen en gruppe programvareutviklere for å videreutvikle siden til en sjakk-portal. Nettstedet ble relansert i 2007. Nettstedet var tungt promotert via sosiale medier, og vokste raskt, og tiltrakk hovedsakelig uformelle spillere.

Referanser
----------

1. ↑   www.chess.com[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2  «Chess.com: A Social Networking Site For...Well You Can Probably Guess». TechCrunch. Besøkt 30. november 2013.
3. ↑  «Top Sites in category: Chess». Alexa.com. Arkivert fra originalen 20. juni 2018. Besøkt 28. februar 2014.
4. ↑  Daniel Rensch. «Arena Kings - Cash Prize Chess Tournament For Streamers». *Chess.com*. Besøkt 5. september 2018.
5. ↑  Sam Copeland. «Tan Wins Crazyhouse Championship, Escapes Mate-In-1». *Chess.com*. Besøkt 5. september 2018.
6. ↑  «Chess Mentor by Aficionado». *Web.archive.org*. Arkivert fra originalen 10. juli 1997. Besøkt 30. november 2013.
St. Peter und Paul-katedralen i Bern
**Christkatholische Kirche der Schweiz** (*Den sveitsiske kristkatolske kirke*) er den sveitsiske komponenten i Utrechtunionen av gammelkatolske kirker og siden 1931 i fullt fellesskap med Den anglikanske kirkefelleskap.

Det er en sveitsisk nasjonalkirke og er anerkjent (på linje med den evangelisk-reformerte kirke og den katolske kirke) av 11 kantonalregjeringer. Siden 1874 har Universitetet i Bern hatt et fakultet for kristkatolsk teologi, som etterhvert ble en egen del (som kristkatolsk seksjon) av det teologiske fakultet. Katedral for kristkatolikkene har vært kirken *St Peter und Paul* i Bern siden 1875.

Ved folketellingen for 2000 hadde kirken 13.312 medlemmer i 40 menigheter. De største konsentrasjoner kristkatolikker finnes i kantonene Solothurn, Aargau, Zürich og Genève.

Biskop er (2002) Harald Rein, valgt den 12. juni 2009 og bispeviet den 12. september samme år.

Litteratur
----------

* Urs von Arx, Harald Rein: *Die Christkatholische Kirche der Schweiz.* 4. veränderte Aufl. Christkatholischer Schriftenverlag, Basel 1999.
* Adrian Suter: *Altkatholische Kirchen.* In: Johannes Oeldemann, Konfessionskunde. Handbuch der Ökumene und Konfessionskunde. Band 1. Hrsg. vom Johann-Adam-Möhler-Institut Paderborn. Evangelische Verlagsanstalt, Bonifatius 2015, S. 247–275. ISBN 978-3-374-03803-9.
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Tyskland Tysklands flagg |
|  i langrenn |
| Langrenn Verdensmesterskap |
| Sølv | 2009 Liberec | 4 x 10 km stafett |
| Bronse | 2011 Oslo | 4 x 10 km stafett |

**Franz Göring** (født 22. oktober 1984 i Suhl) er en tysk langrennsløper.

Göring ble juniorverdensmester på 10 km fristil i 2004 i Stryn, og tok bronse på 30 km klassisk og på stafetten.

Han var med i Tysklands tropp til OL 2006 i Torino. Der startet han på 15 km klassisk og gikk inn til 44.-plass. Hans beste verdenscupresultat (per 1. januar 2007) er en tredjeplass på 15 km fristil 18. november 2006 i Gällivare.

3. januar 2007 vant Göring det tredje rennet i den første utgaven av Tour de Ski, 15 km klassisk i Oberstdorf. Göring gikk tredje etappe for Tyskland i VM-stafettene i 2009 og 2011. Disse stafettene endte med henholdigvis sølv og bronse.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Franz Göring – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Franz Göring – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Franz Göring – FIS (langrenn) Rediger på Wikidata
* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
Tegning av Francisturbin, gjengitt med tillatelse fra Voith-Siemens
**Francisturbin** er den mest brukte turbintypen i norske vannkraftverk. Turbinen ble utviklet av den engelske ingeniøren James B. Francis i 1849. Denne turbintypen er best egnet ved middelsstore og store fallhøyder (mellom ca. 30 og 600 m). Er fallhøyden lavere benyttes ofte kaplanturbinen, men hvis fallhøyden er høyere benyttes peltonturbinen. Utseendemessig minner turbinen om et skovlhjul som var vanlig i gamle møller og på hjuldampere.

Prinsipp
--------

I en francisturbin ledes vannet inn på turbinhjulet gjennom et spiralformet rør. Dette fordeler vannet jevnt inn til stag og ledeskovlene. Ledeskovlene sitter rett før turbinhjulet og brukes både til å regulere vannmengden og å øke hastigheten på vannet. 

I motsetning til i en peltonturbin er det både trykk- og hastighetsenergi i vannet når det kommer inn i francisturbinen. Reaksjonsgraden ligger ofte rundt 0,5. Gjennom turbinen vris vannstrålen slik at minst mulig energi forsvinner ut av sugerøret. Det er ikke uvanlig at francisturbiner har en virkningsgrad på over 95 %.

Et problem med nesten alle turbiner er kavitasjon. Kavitasjon oppstår når det dannes undertrykk på grunn av strømningsendringer, og det oppstår små dampbobler i vannet. Disse boblene kollapser på overflaten når trykket øker, og forårsaker erosjon. Dette skjer naturligvis i løpet av millisekunder. Problemet er størst i turbiner som opererer i atmosfæretrykk, som peltonturbinen. Francistubiner kan operere helt nedsenket i vann, med avløpet under vannflaten i utløpskammeret. Slik blir kavitasjonsproblemet mindre. Moderne francisturbiner monteres derfor ofte med utløp under nedre vannspeil.

Se også
-------

* Kaplanturbin
* Peltonturbin
* Vannturbin
* Bulbturbin

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  Eirik Øgaard, Norsk Vasskraft- og Industristadmuseum. «Francis-turbin». *Vasskrafta.no* **(norsk)**. Besøkt 10. august 2018.

Eksterne lenker
---------------

* Øgaard, Eirik: *Francis-turbin* www.vasskrafta.no, Norsk Vasskraft- og Industristadmuseum. Besøkt 10. august 2018.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica
 |
**Christine Thomassen** (født 14. november 1977 i Oslo) er en norsk danser oppvokst i Kristiansund, nå bosatt i Oslo. Hun er kjent som en av Norges fremste ballettdansere.[]

Christine Thomassen startet sin karriere ved Kristiansund Operaens Ballettskole 3 år gammel. Hun flyttet til England for studier på Elmhurst Ballet School i 1991. I 1993 ble hun tatt opp ved Royal Ballet School i London, hvor hun fullførte sin profesjonelle utdannelse. Hun har danset i Nasjonalballetten fra 1996 og som solist siden 2003. I 2002 var hun engasjert ved English National Ballet.

Christine Thomassen har danset alle de store rollene i Nasjonalballettens klassiske og moderne repertoar. Fra det klassiske repertoaret kan nevnes roller som Giselle, Tornerose, Julie, Kitri i Don Quixote og Sukkerféen i Nøtteknekkeren. I kompaniets moderne repertoar har hun hatt fremtredende roller i de fleste ballettene skapt av Kylián, Lightfoot/Leon, Duato, Forsythe, Ek og Strømgren. Flere store roller er også blitt kreert spesielt for henne av ledende koreografer. Hun mottok Dansekritikerprisen for sin hovedrolle i Mats Eks Tornerose i 2001. Hun ble igjen nominert til Dansekritikerprisen for sin tolkning av Julie i Corders Romeo & Julie i 2011. Christine Thomassen har også mottatt Esso-prisen.

Christine Thomassen har i en årrekke representert Nasjonalballettens dansere som tillitsvalgt, og vært leder av Oslo Ballett Forening. Hun har sittet i den rådgivende gruppen for DNO&Bs styre ved ansettelse av ballettsjef, sittet i jury for opptak til Kunsthøyskolen i Oslo og for ulike ballettkonkurranser, og flere år vært organisator for dansernes medvirkning i Musikkfest i Hardanger. I flere sammenhenger har hun også hatt oppdrag i forbindelse med DNO&Bs samarbeid med Olympiatoppen, og fungert som faglig representant i Norge og utlandet. Hun har også gitt undervisning/coaching i Nasjonalballetten, KHIO og Kristiansunds Operaens Ballettskole.

Christine Thomassen er gift med den islandske danseren Kári F. Bjørnsson. De fikk en sønn i 2014.

Premier
-------

* Dansekritikerprisen 2001 for *Tornerose av Mats Ek*
* Esso prisen 2002

Referanser
----------

1. ↑   snl.no[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |