recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Andreas Beck** (født 9. mai 1976 i Bludenz) er en østerriksk tidligere skihopper og snøbrettkjører.

I hopp konkurrerte han internasjonalt i årene 1985-1995. Han deltok i junior-VM i 1991, 1992 og 1994, og tok bronsemedalje i lagkonkurransen i Breitenwang i 1994. Samme år ble han nummer 33 i VM i skiflyging i Planica. Hans beste plassering i enkeltrenn i verdenscupen var 14. plass i storbakken i Liberec 16. januar 1994, noe som bidro til at han ble nummer 57 sammenlagt i verdenscupen 1993/94. Han deltok i den tysk-østerrikske hoppuka 1991/92, 1993/94 og 1994/95, med 33. plass i 1993/94 som beste sammenlagtplassering. Beck vant den mellomeuropeiske juniorturneringen Alpen Cup sammenlagt sesongen 1991/92 og ble nummer 2 i 1992/93.

Plasseringer i junior-VM:

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| År | 1991 | 1992 | 1994 |
| Sted | Reit im Winkl | Vuokatti | Breitenwang |
| Individuelt | 18 | 35 | 4 |
| Lagkonkurranse | 4 | 6 | 3 |

Sammenlagtplasseringer i den tysk-østerrikske hoppuka:

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| År | 1991/92 | 1993/94 | 1994/95 |
| Plassering | 60 | 33 | 67 |

I 1997 og 1998 konkurrerte Andreas Beck i snøbrett. Han ble nummer 46 i halfpipe i VM i San Candido i 1997. Hans beste plassering i enkeltrenn i verdenscupen var 25. plass i halfpipe i Olang 2. mars 1997. Sesongen 1996/97 ble han nummer 69 sammenlagt i verdenscupen i halfpipe og 127 i den totale verdenscupen i snøbrett.

Referanser
----------

1. ↑  Andy Beck: About (arkivert av Internet Archive 7. februar 2009)
2. 1 2 3  Adam Kwieciński: Andreas Beck[*død lenke*] (hoppresultater, besøkt 18. juni 2017)
3. ↑  FIS: Andreas Beck (snøbrettresultater, besøkt 18. juni 2017)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Andreas Beck – FIS (skihopping) Rediger på Wikidata

* (en) Andreas Beck – FIS (snøbrett) Rediger på Wikidata
*For bandet, se Lindisfarne (band)*

Lindisfarne slott
**Lindisfarne** (også kalt **Holy Island**) er ei tidevannsøy rett utenfor kysten av Northumberland i det nordøstlige England. Området er langgrunt, og øya består av stort sett sand, i tillegg til en fjellknaus med et slott på. Ved lavvann har øya fastlandsforbindelse i form av en bilvei som ligger under vann ved flo. Øya har sin egen avgiftsbelagte parkeringsplass. Det er 162 fastboende personer på øya (2004).

Store deler av øya er fredet som naturreservat, for å beskytte fuglelivet der. Opp mot 300 fuglearter er registrert i området.

Klosteret på Lindisfarne ble grunnlagt av St. Aidan, som hadde blitt sendt fra Iona på forespørsel fra kong Oswald av Northumbria ca. 635. Det ble en base for kristningen av det nordlige England, og det ble også med hell sendt misjonærer til Mercia. Northumberlands skytshelgen, St. Cuthbert, var abbed i klosteret. 

Fra begynnelsen på det 7. århundre produserte munkene der illuminerte manuskripter. Det mest kjente av disse, Lindisfarneevangeliene, er en illustrert utgave av de fire evangeliene. I det 10. århundre la en munk ved navn Aldred til en gammelengelsk oversettelse, slik at boken også er en av de tidligste engelske utgaver av evangeliene. Illustrasjonene er i keltisk stil. Boken er nå i British Library i London.

I 793 ble munkene ved klosteret på Lindisfarne angrepet av norske vikinger, noe som markerer starten av vikingtida. En av tingene som ble stjålet var innbindingen til Lindisfarneevangeliene, som var i edelt metall. Etter angrepet flyktet munkene, og tok med relikviene til St. Cuthbert, som nå ligger i Durhamkatedralen. Angrepet har av flere historikere, deriblant professor Torgrim Titlestad, blitt satt i forbindelse med de forutgående og samtidige sakserkrigene vest og nord i det nåværende Tyskland, der frankerne under Karl den store erobret saksiske områder og kristnet sakserne.

I normannisk tid ble klosteret gjenopprettet, og var i drift inntil det ble oppløst av Henrik VIII i 1536. Det er nå en ruin, som forvaltes av English Heritage. Sognekirken som ligger ved siden av er i bruk.

Referanser
----------

1. ↑  Smidt, Kristian. (2009, 14. februar). Lindisfarne Gospels. I Store norske leksikon. Hentet 29. september 2016 fra .
2. ↑  «Raid on Lindisfarne» (PDF). Arkivert fra originalen (PDF) 12. november 2020.
3. ↑  Lindisfarne. (2014, 19. juni). I Store norske leksikon. Hentet 29. september 2016 fra .

Eksterne lenker
---------------

* Lindisfarne slott (engelsk)
* En illustrert tur på Lindisfarne (engelsk)
* Detaljert historiske nedtegnelser for Lindisfarne Priory (engelsk)[*død lenke*]
* Torgrim Titlestad, *Vikingtidens utbrudd*, Sagabok, Stavanger 2017.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** LCCN **·** GeoNames **·** BBC Things
 |
**Drangedal Bortforklaring** er en duo fra Drangedal.

Duoen består av Tom Jackie «Hopalong» Haugen (vokal, gitar) og Steen-Vidar Larsen (gitar, vokal). Duoen ble opprettet i 1999 på restene av gruppen Prestestranna Vel Vel Vel, der Tom Jackie Haugen var med.

Tekstene inneholder, ifølge *Norsk pop- og rockleksikon*, «underfundig humor med høy gjenkjennelsesfaktor» i tillegg til seriøse temaer. Blant titlene kan nevnes «Veivesenet forsvant med potetåker'n», «Løpetid og lysbilder» og «På den blommande ø ligger 1 meter snø». Den sistnevnte var en parodi på Evert Taube.

Da det selvutgitte debutalbumet ble sluppet høsten 2001, skreiv *Varden* at «Dette er en plate som fikk denne lytteren til å hikste av latter ved første gangs gjennomspilling». Tekstuniverset fikk mye oppmerksomhet, og albumet sto og falt på om man fikk med seg hva som ble sagt. «Innspillingen er godt sunget og godt mikset, så de ledige instrumentføringene og den gode diksjonen er vel ivaretatt». *Bergens Tidende* kalte albumet en «blanding av Odd Børretzen, Trøste & Bære og Øystein Sunde».

Diskografi
----------

* *Drangedal Bortforklaring* (Eget selskap, 2001)

1. «På den blommande ö ligger 1 meter snø»
2. «Firmafesten»
3. «Den gode nabo»
4. «Hopalong Haugen»
5. «Blodtrykksmedisinert snill gutt's siste chant»
6. «Vaktmester'n på Graceland»
7. «Postordrehymne»
8. «Eg får så hår på tonga a å vaske pus»
9. «Heilt ute a kurs»
10. «Supermann Calypso»
11. «Akkorat ikvell»
12. «Eg har glømt hå gammal 6-pakningen me egg e blues»

* *Smak og bedrag* (Spinner Records, 2003)

Referanser
----------

1. 1 2  «Drangedal Bortforklaring», i *Norsk pop- og rockleksikon: fra Abel til Aabel*. 2.utg. 2013. Oslo: Vega, s. 166
2. ↑  «Kan ikke bortforklares», *Varden* 12. september 2001
3. ↑  «Nytt norsk», *Bergens Tidende* 15. oktober 2001

Eksterne lenker
---------------

* Drangedal Bortforklaring hos Spinner Records
**Jaromir** (død 4. desember 1035 ved Lysa i det som i dag er Tsjekkia) var hertug av Böhmen 1003, 1004–1012 og 1033–1034. Det var meget maktkamp om tronen, og for Jaromir endte det med at han ble tatt til fange, blendet og snikmyrdet.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Jaromir var neste eldste sønn av Boleslav II. Moren kan ha vært den ene eller andre av farens to hustruer: Enten Adiva eller Emma av Mělník.

### Frem og tilbake om hertugtronen

Under storebroren Boleslav III måtte Jaromir flykte med sin mor og lillebroren Oldřich til Regensburg.

**Hertug i 1003:** I 1003 gjorde Jaroslav opprør mot Boleslav III. Boleslav var imidlertid ikke istand til å sikre tronen, og Böhmen ble okkupert av Bolesław I av Polen. Jaromir og hans bror Oldrich fikk militær støtte fra den tyske kongen Henrik II, mot løfte om å gjøre Böhmen til tysk vassalstat. Han forble Henik trofast i de påfølgende år; han deltok i felttogene mot milzenerne i 1004 såvel som mot polakkene i 1005 og 1010.

**Hertug 1004-1012:**
I 1004 erobret Jaromir Praha fra polakkene med tysk hjelp, og ble innsatt som hertug. Polakkene beholdt imidlertid kontrollen over Mähren, Schlesien og Lausitz. 

I 1012 ble Jaromir styrtet av sin bror Oldrich og kastrert. Han flyktet da i landflyktighet, til ingen mindre enn Bolesław i Polen. Senere i 1012 avslo keiser Henrik II personlig Jaromir bønn om å bli gjeninnsatt.

**Hertug 1033-1034:** I 1033 vendte Jaromir overraskende tilbake med en hær og tok tilbake tronen. Dette skjedde med støtte fra keiser Konrad II av Det tysk-romerske rike. Men allerede året etter ble imidlertid Oldřich gjeninnsatt av sin sønn Bretislav. 

Jaromir ble holdt fanget i Lysa til han ble drept i 1035, et år etter Oldřich. Snikmorderen var fra Vršovci-klanen.

Referanser
----------

1. ↑   Tsjekkias nasjonale autoritetsdatabase, NKC-identifikator pna2009526078, besøkt 23. november 2019[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   The Peerage[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Zdeněk Fiala: *Přemyslovské Čechy. Český stát a společnost v letech 995–1310*, Praha 1965
* Francis Dvornik: *Les Slaves histoire, civilisation de l'Antiquité aux débuts de l'Époque contemporaine*, Éditions du Seuil Paris (1970).
* Jörg K.Hoensch: *Histoire de la Bohême* Editions Payot, Paris 1995, ISBN 2228889229.
* Pavel Bělina, Petr Čornej et Jiří Pokorný: *Histoire des Pays tchèques*. Points Histoire n°U 191 Éditions du Seuil Paris. 1995. ISBN 2020208105

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** NKC
 |
**Drammensgranitt**en er en rødbrun granitt, med mange mørkere røde og hvite flekker som finnes i Oslofeltet. Den omfatter et område på 659 kvadratkilometer og er en av Norges industrielt fem viktigste bergarter. Navnet kommer fra distriktet der det finnes store steinbrudd og granitten brytes til bygningsstein. De viktigste bruddområdene var tidligere Hyggen, Røyken, Svelvik og Nedre Eiker. Drammensgranitt har blitt mye brukt som kai-, dokk- og bygningsstein, men er også brukt som gatestein og gravstein. 

Den er en magmatisk bergart. Smeltebergarter er dannet under jordoverflaten. Når de kommer lenger opp mot overflaten, blir det kaldere, og da eser de seg opp. Når de til slutt kommer opp til jordoverflaten, størkner de. Slik blir smeltebergarter til. Drammensgranitten ble dannet for omkring ca. 280 millioner år siden, tidlig i permtiden, på et tidspunkt da det var stor vulkansk virksomhet i overflaten av det som nå kalles Oslofeltet.

Drammensgranitten er rødlig på farge på grunn av dominerende, rødlige korn av kalifeltspat. Den er forholdsvis grovkornet, kvartsrik og består hovedsakelig av kalifeltspat (rød), plagioklas (hvit), kvarts (grå) og biotitt (sort glimmer). Bergarten har enkelte steder druserom som fører en del sjeldne mineraler. 

Drammensgranitt er valgt til fylkesstein for Buskerud.

Se også
-------

* Liste over bergarter

Eksterne lenker
---------------

* Fagartikkel om granitt, herunder Drammensgranitt, fra Norges geologiske undersøkelse Arkivert 2. mars 2016 hos Wayback Machine.
* Fagartikkelen «Drusemineraler fra granitter og syenitter i Oslo-feltet», med kart over feltet med drammensgranitt

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
Utsikt sørover mot Tromsø sentrum sett fra området nedenfor St. Hanshaugen på Dramsvegen.  
 Foto: Harald Groven 
**Dramsvegen** er en gate i Tromsø. Den er 4,1 kilometer lang fra Dramsvegen 1 til nr 555, og løper nord-sørgående fra Tromsø sentrum langs østsiden av Tromsøya, krysser Tverrforbindelsen på en bro nordover.

Bygging av veien ble finansiert av overskudd fra Samlaget, *Tromsø Samlag for Brændevinshandel*, som var datidens kommunale vinmonopol med to brennevinsutsalg og tre skjenkesteder opprettet i 1878. Midlene fra alkoholsalget til veibyggingen ble bevilget gjennom foreningen Tromsø bys vel, og dette gav navn til veien.

Blant institusjoner som ligger langs Dramsvegen kan nevnes (fra sør til nord): Tromsø maritime skole, Kråkeslottet barnehage, Gyllenvang barnehage, Grønnåsen skole, Breivang videregående skole, institutt for biologi og geologi ved Universitetet i Tromsø, Templarheimen barnehage, studentsamskipnadens idrettshall *Kraft*, Grønnåsen kirke, Ekrehagen friluftsbarnehage og Ekrehagen skole. Begyggelsen ved Dramvegen er hovedsakelig bolighus, knapt noe handel eller næringsliv bortsett fra en Joker-butikk.

Referanser
----------

1. ↑  Google-kart over Dramsveien
2. ↑  N. A. Ytreberg Tromsø bys historie. 1 1946
3. ↑  Tromsø bibliotek og byarkiv Folk og felleskap [sic] Arkivert 25. september 2015 hos Wayback Machine.

Portal: Tromsø

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Sentralt stedsnavnregister
 |
**Trond Kotte** (født 1965 på Ørlandet) er en generalmajor i Luftforsvaret. Han ble utnevnt til posten i statsråd 11. oktober 2019. Kotte er sjef for økonomiavdelingen i Forsvarsstaben.

Trond Kotte gjennomførte Luftkrigsskolen 1987-1991. Han har MBA fra Norges handelshøyskole i økonomisk kontroll og styring fra 1999. Han gjennomførte stabsskoleutdanning ved Joint Services Command and Staff College i 2003–2004 og tok da en Master of Arts in Defence Studies ved King's College London. Trond Kotte var elev ved Royal College of Defence Studies, London 2017–2018.

Han har hatt en rekke forvaltningsstillinger med hovedvekt innen økonomi og virksomhetsstyring på ulike nivå og ved en rekke avdelinger i Forsvaret. Han har også tjenestegjort i Forsvarsdepartementet. Han ble utnevnt til oberst i 2005 og tilsatt som sjef for Virksomhetsstyringsavdelingen i Forsvarets logistikkorganisasjons stab. Fra 2009 var han sjef for personalavdelingen i Luftforsvarsstaben inntil han i 2012 ble utnevnt til brigader og tilsatt som nestkommanderende i personalavdelingen i Forsvarsstaben. Den stillingen hadde han frem til han i 2018 ble sjef for Forsvarets fellestjenester og kommandant på Akershus festning. Trond Kotte har vært overadjutant fra Luftforsvaret til kong Harald.

Utmerkelser
-----------

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Utmerkelser

|  |
| --- |
| Forsvarsmedaljen |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Luftforsvarets vernedyktighets-medalje med tre stjerner | Litauens fortjenstorden, kommandør | Forsvarets medalje for skyting |

 |

Han ble tildelt Forsvarsmedaljen i 2009, har Luftforsvarets vernedyktighetsmedalje med tre stjerner, er utnevnt til kommandør av Litauens fortjenstorden og innehar Forsvarets medalje for skyting.

Referanser
----------

1. ↑  «Curriculum Vitæ for Trond Kotte» (PDF). Forsvaret. Besøkt 29. juli 2020. [*død lenke*]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF
 |
**Drapene ved Ratjajaure** 25. februar 1951 var drapene på to norske offiserer fra Luftforsvaret som ble skutt og drept på et lite vann i nærheten av den svenske innsjøen Ratjajaure i Jokkmokks län.

Bakgrunn
--------

Fairchild Cornell på museum, tilsvarende flytype ble brukt under hendelsen
På morgenen 25. februar 1951 ble det meldt fra svensk side av grensen ved fjelltraktene ved Kebnekaise at en svensk jeger var skutt. Svensk politi satt i gang en jakt etter skytteren uten resultat. Det ble da bedt om norsk bistand. Luftkommando Nord ved Bardufoss flystasjon sendte opp et fly av typen Fairchild Cornell med flyger fenrik Harald Wedel Nilssen og observatør kaptein Bjørn Horsberg for å bistå. Da flyet ikke returnerte til Bardufoss innen den tiden det hadde drivstoff for, ble det igangsatt søk etter det. En svensk flyger observerte et norsk fly på isen inne på svensk side av grensen.

Politifolk fra svensk side som hadde deltatt i jakten på skytteren, ble omdirigert til området ved Ratjajaure, der flyet var observert. Der fant man de to offiserene skutt og drept.

Etter en kort jakt kom det til skuddveksling der drapsmannen ble truffet i låret, og man kunne pågripe nordmannen Torbjørn Hansen. Han tilsto raskt både drapene og hærverk på en rekke hytter og koter i området. Også i dagboknotater funnet på mannen innrømmet han skytingen, og beskrev drapene i detalj.

Det norske flyet skulle bare lete på norsk side av grensen. Ettersom det ikke forekom radiokommunikasjon med flyet, er det usikkert hvorfor det bega seg over grensa, og hvorfor det landet.

De drepte
---------

Fenrik Harald Wedel Nilssen (31) var under andre verdenskrig flyger i 331 (N) Squadron, den ene av de to norske jagerskvadronene som opererte fra England. Han sluttet i Luftforsvaret etter krigen, men var blitt innkalt til beredskapstjeneste ved 332 skvadron på Bardufoss.

Harald Wedel Nilssen som flyger i Storbritannia under andre verdenskrig
Kaptein Bjørn Horsberg (26) hadde under krigen vært med i etterretningstjenesten, og var flere ganger sluppet i fallskjerm over Norge. Horsberg var etterretningsoffiser ved Luftkommando Nord-Norge. I 1946 var han en av ti overlevende etter en flyulykke ved Eidsvoll.

Etterspill
----------

17. juli 1951 ble Hansen kjent skyldig i to mord, tre mordbranner og to drapsforsøk, og dømt til tvangsinnleggelse på sinnssykehus, samt å betale 55 000 kroner i erstatning for eiendommene han hadde brent ned og saksomkostninger.

En dokumentar om hendelsen, kalt *Fjälldesperadon*, ble vist på svensk tv 4. mars 2000.

Området der vannet lå, ble seinere oppdemmet. Sjøen som nå dekker området, heter Akkajaure.

Enken etter Wedel Nilssen ble i 1977, 26 år etter drapene, tilkjent billighetserstatning fra staten.

Referanser
----------

1. ↑  Nordlands avis 20. juli 1951
2. ↑  *Stortingsforhandlinger. 1976-77 6aI*. 1976.

Kilder
------

* Artikler Aftenposten, 26. februar-1. mars 1951,
* *Kald krig i nord* (Tor Jacobsen, 1990), s. 124-133
* *Luftforsvarets historie, bind 3* (Svein Duvsete, 2004, s. 57)
* *Bardufoss flystasjon 1938-1988*.
Polakker som i 1939 evakueres fra hva som skal bli rent tysk område  Foto: Wilhelm Holtfreter, Deutsches Bundesarchiv, R 49 Bild-0131 
**Drang nach Osten** (tysk for «dragningen mot øst», eller «suget mot østen») var et begrep brukt av 1800-tallets intellektuelle og senere i nazistenes propaganda for å forklare Tysklands behov for land og innflytelse i Øst-Europa, begrepet Lebensraum er også knyttet til dette. I noen tilfeller viser begrepet også til den tyske ekspansjonen østover i middelalderen, på tysk benevnt Ostsiedlung og som dekket områder fra Estland i nord til Slovenia i sør.

Historie
--------

I middelalderen lå grensen mellom tyskspråklige og slaviske folkeslag langs Elben. I de neste århundrer var de tyske folkegruppene aktive med hensyn til folkevandring østover, kanskje ikke ulikt landnåmstiden som norske vikinger bedrev noen århundrer før. Dette var en folkevandring inn i nye områder og ingen militær invasjon, hvor den stedegne befolkning beholdt sine gårdsbruk, men etterhvert ble asimilert i den tyske befolkningen.

Referanser
----------

1. ↑  Drang Nach Osten. (2013, 19. mars). I Store norske leksikon. Hentet 24. april 2016 fra .

Eksterne lenker
---------------

* Drang nach Osten, artikkel fra *Store norske leksikon*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Ørneredet** (kalt ***redet***) er Ørn-Hortens uavhengige supportere. 
Ørneredet har de siste årene bestått mellom 30 – 200 medlemmer, i alle aldersgrupper.

Ørneredets hovedoppgave er å støtte Ørn-Horten, noe som de har bedrevet med i snart 25 år.
Støtten og kjærligheten for laget, utøves ved sang, bengalske lys og med ekstrem flaggbruk.

Styret til Ørneredet består av fire medlemmer, som jobber kun på frivillig basis.

Historien
---------

Ørneredet ble stiftet i 1982 av fire unge menn i 16-17 årsalderen, som satt sammen i en kjeller og var redd for at Ørn-Hortens første kamp for sesongen skulle avlyses. Kvelden før seriestart det året datt det nemlig ned snø i Horten.

Den kvelden ble Ørneredet stiftet. Det gjør Ørneredet til landets eldste supporterklubb med supporterprofil (øl og fotball). Det eksisterte supporterklubber i norsk fotball før den tid også, men deres formål var i stor grad å støtte klubben økonomisk gjennom lotterier og basarer.

Rundt midten av nittitallet slet Ørn-Horten med å holde seg i 2. divisjon, men når milleniumskiftet nærmet seg ble resultatene bedre, medlemstallet økte og noen av grunnleggerne med Ray Olaussen i spissen, ble forespurt om å være med i styre og stell igjen. De samme fire som stiftet Ørneredet finnes fortsatt den dag i dag som betalende medlemmer i supporterklubben.
**Cochin Shipyard Limited** (CSL) er et av de større skipsverft for nybygging og reparasjoner i India. Det er en del av flere sjøfartsrelatere anlegg i havnebyen Kochi, i Kerala, India. Verftet ligger i Thevara i Ernakulam.

Av bygg som er utført er oljeplattformer, forsyningsskip og dobbeltbunnede oljetankere. For tiden (2015) bygger verftet et hangarskip for den indiske marine.

Cochin Shipyard ble dannet i 1972 som en statlig bedrift og første fase var klar i 1982. Verftet kan bygge skip opp til 1,1 millioner tonn og reparere skip på 1,25 millioner tonn, og er dermed det største i sitt slag i India.
Verftet utdanner skipsingeniører, og om lag hundre utdannes hvert år.

Nybygging
---------

Første skip som ble bygget var MV «Rani Padmini» i 1981.

CSL har sikret seg orde fra internasjonalt kjente rederier i Europa og Midtøsten. I 2015 bygget verftet seks 30 00 DWT bulkskip for Clipper Group på Bahamas og de første tre er sjøsatt.

Åtte forsyningsskip for oljeplattformer for det norske Norwegian Seatankers Management er under bygging.

Verftet bygger Indias første hangarskip i *Vikrant*-klassen som vil bli det første i den indiske marine som er konstruert og bygget i India.

Skipsreparasjoner
-----------------

Verftet begynte å tilby reparasjoner i 1982 og har oppgradert og reparert alle typer skip, inkusive skip for oljeleting såvel som regelmessig vedlikehold for den indiske marine, den indiske kystvakt, Lakkadivene, og Cochin Port Trust. Verftet har utført større overhalinger av hangarskipet INS «Viraat».

Nylig fikk CSL kontrakt på vedlikehold og oppgradering av tre mobile oljeplattformer: «Sagar Vijay», Mobile Offshore Drilling Unit «Sagar Bhushan» og den opptrekkbare plattformen «Sagar Kiran».

Referanser
----------

1. ↑  «Welcome to Cochin Shipyard : ISO 9001 Certified Shipyard of the Millenium». Cochinshipyard.com. Arkivert fra originalen 14. september 2013. Besøkt 15. august 2013.  «Arkivert kopi». Archived from the original on 14. september 2013. Besøkt 8. desember 2015. CS1-vedlikehold: Uheldig URL (link)
2. ↑  «List of ship building centres in India». Shipping Ministry of India. Arkivert fra originalen 15. september 2005. Besøkt 18. juli 2008.  «Arkivert kopi». Archived from the original on 15. september 2005. Besøkt 8. desember 2015. CS1-vedlikehold: Uheldig URL (link)
3. ↑  «Cochin Shipyard - Marine Engineering Training Website». Arkivert fra originalen 17. januar 2008. Besøkt 17. januar 2008.  «Arkivert kopi». Archived from the original on 17. januar 2008. Besøkt 8. desember 2015. CS1-vedlikehold: Uheldig URL (link)
4. ↑  Priyadershini S. (7. mars 2012). «Soft hands handling hard steel». *The Hindu*. Chennai, India. Besøkt 15. august 2013.
5. ↑  «Business : CSL launches three new vessels». *The Hindu*. Chennai, India. 1. mars 2006. Besøkt 15. august 2013.
*For vannpolospilleren, se Nikos Deligiannis (vannpolospiller)*

**Nikolaos Deligiannis** (gresk: Νικόλαος Δεληγιάννης; født 1845, død 5. januar 1910 i Paris) var midlertidig statsminister i Hellas fra 24. januar til 11. juni 1895.

Han ble født i Athen og var sønn av Petros Deligiannis, etterkommer av den aristokratiske Deligiannis-familien fra Langadia i Arkadia.[] Han studerte rettsvitenskap og gjorde karriere i diplomatkorpset. Han var sekretær ved den greske ambassaden i Istanbul og deretter tjenestegjorde han som ambassadør i Beograd (1881–1885), i Paris (1885–1893) og i Madrid.[] Han vendte så tilbake til Athen, men etter et kort opphold dro han igjen til Paris, hvor han var blitt utnevnt til Hellas' ambassadør.[] I 1899 var han gresk representant ved Haag-konferansen.

I januar 1895 ble han av Georg I utnevnt til statsminister i en overgangsregjering. Deligiannis-regjeringen avholdt valg, som ble gjennomført i mai samme år, og som ble vunnet av Theodoros Deligiannis, Nikolaos' onkel. Den 31. mai 1895 overga han formelt makten til vinneren av parlamentsvalget.

Han døde i januar 1910 i Paris.

Referanser
----------

1. ↑   Rulers, www.rulers.org, besøkt 20. februar 2018[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Efimeris, efimeris.nlg.gr, besøkt 20. februar 2018[Hentet fra Wikidata]
**Anne Grethe Leine Bientie** (født 2. juli 1954) er en norsk forfatter og salmedikter. Hun har jobbet mye med sørsamisk kirkeliv og skrevet bøker og salmer på sørsamisk. Hun er gift med presten og salmedikteren Bierna Bientie.

Anne-Grethe Leine Bientie kommer opprinnelig fra Bærum og lærte seg sørsamisk som voksen. Hun har skrevet barnebøker og salmer på sørsamisk, og er representert med to salmer i *Norsk salmebok 2013*. Hennes siste bok kom i 2015 og er en bok på sørsamisk for utdeling i kirkens trosopplæringsarbeid.

Sammen med illustratør Meerke Laimi Thomasson Vekterli laget hun barneboka *Joekoen sjïehteles ryöjnesjæjja* i 2014. Boka ble i 2018 nominert til Nordisk råds barne- og ungdomslitteraturpris.

Utgivelser
----------

* *Vadtese* (2008)
* *Lengselen er et følehorn / Mejtie sån sjædta?* (2013)
* *Joekoen sjïehteles ryöjnesjæjja* (2014)
	+ Norsk utgave *En skikkelig flink liten reingjeter* (2018)
* *Mijjen gærhkoe-gærja – Vår kirkebok* (2015)

Referanser
----------

1. ↑  Ekteparets nettsider Lest 23. mars 2015
2. ↑  Feirer samefolkets dag med boklansering - kirken.no. Lest 23. mars 2015

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF
 |
**MINOs** er en selvmordsforebyggende organisasjon som ble grunnlagt i Kristiansand den 26. september 2012. MINOs har til hensikt å drive helsefremmende og selvmordsforebyggende arbeid. Den er oppkalt etter grunnleggeren Mona Johansens søster, Miriam, som begikk selvmord. Miriam hadde kallenavnet Mino. Bokstaven S er lagt til på slutten av navnet for å understreke at det er en selvmordsforebyggende organisasjon.[*klargjør*] Verdiene til MINOs er motivasjon, inspirasjon, nærhet, omsorg i tillegg til selvmordsforebygging. MINOs jobber for å drastisk redusere selvmord blant barn og unge. Målet er å halvere selvmordsraten blant ungdom i alderen 19 til 24 år og få den helt bort blant skolebarn.

Arbeid
------

I samarbeid med kommuner, etater og ikke-statlige organisasjoner jobber MINOs for å skape mer oppmerksomhet rundt omsorgssvikt, mobbing og psykisk helserelaterte problemer blant barn og unge. MINOs har produsert IKT-systemet OKEI for skole, barnevern og helsepersonell for at barn og ungdom skal få tilgang til rett hjelp raskest mulig.

MINOs holder til i Torridalsveien 21A i Kristiansand. Styret består av sosionomer, ingeniører, kommunikasjonsrådgiver, kvalitetsrevisor, økonom, lingvist og mennesker som har opplevd selvmord på nært hold.

Styremedlemmer
--------------

* Styreleder: Tom Skolebekken
* Nestleder: Perry Helmundsen
* Styremedlemmer: Inger Øverland, Mona Johansen og Jørn Lein-Mathisen

Om MINOs
--------

MINOs er en organisasjon som arbeider mot selvmord. De forebygger selvmord ved hjelp av samtale. 

* M = Motivasjon
* I = Inspirasjon
* N = Nærhet
* O = Omsorg
* S = Selvmordsforebygging

MINOs jobber med å definere strukturer for samarbeid mellom frivillige og offentlige organisasjoner. MINOs jobber med metoder for samhandling mellom skole, helsevesen, barnevern og andre som jobber med barn. De involverer ungdom i arbeidet for å forebygge selvmord blant ungdom. Fordi mange av de som begår selvmord er mellom 14 og 24 år. De setter opp forskjellige typer arrangemeter for å engasjere ungdom og andre som har selvmordstanker eller er støttepersoner eller er pårørende av noen som har begått selvmord.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* *Artikkelen har ingen egenskaper for sosiale medier i Wikidata*
**Bruksstudier** (Uses & Gratifications) er en forskningtradisjon innen medievitenskap som undersøker publikums mediebruk og studerer det. Istedenfor det tradisjonelle spørsmål "hva gjør media med publikum?", snur bruksstudiene spørsmålet på hodet og spør "hva gjør publikum med media?" 

Bruksstudiene søker å undersøke hva publikum bruker ulike medier til og hva slags utbytte de får. Denis McQuail (1987:73) har utarbeidet en typologi over de vanligste behov eller forventninger for eksempel tv- seere har til fjernsynsprogrammer. De 4 hovedfunksjonene media kan ha for publikum er 

* informasjon
* personlig identitet
* sosialt fellesskap og
* underholdning.

Målinger av mediebruk er gjerne finansiert av medieinstitusjoner som ønsker data om publikums oppslutning. Målingene viser hvem som bruker hvilke medier og hvor mye. I tillegg til målinger av bruken er også bruksstudietradisjonen opptatt av hvorfor publikum bruker de ulike mediene. 

Bruksstudier oppstod som en kritikk mot effektforskningen på 1940-tallet. En av de første undersøkelsene med en bruksstudietilnærming var Herta Herzogs "What do we really know about daytime serial listeners?" som var en undersøkelse av hjemmeværende kvinner som lyttet på radiohørespill. Utgangspunktet var en innholdsanalyse foretatt av Arnheim som konkluderte med at hørespillene fungerte som dagdrømmerier for de kvinnelige lytterne. Herzog fant, gjennom åpne intervjuer, at lytterne fikk en form for emosjonell forløsning og at hørespillene ga lytterne råd om hvordan de kunne takle problemer i livet. 

På 1960- 1970-tallet fikk retningen navnet Uses & Gratifications.   

Bruksstudiene har en kvalitativ tilnærming, men har blitt kritisert for å være veldig psykologisk slik som effektforskningen kan kritiseres for å være mer sosiologisk. De har også blitt kritisert for å være for funksjonalistiske og tautologiske. De sentrale begrepene i tradisjonen (motiv, behov, bruk) er vanskelige å operasjonalisere og det stilles store spørsmålstegn ved antagelsen om publikum som rasjonelle, aktive og selektive.

Litteratur
----------

* McQuail, D (1987): *Mass Communication Theory: An Introduction* (2nd edn). London: Sage
* Waldahl, R (2001): *Mediepåvirkning* (2. utgave). Oslo: Gyldendal
**Mika AS** er et norsk selskap. Selskapet ble stiftet 4. mars 1988 og arbeider med konsulentvirksomhet, entrepenørvirksomhet, eiendomsutvikling og drift og salg av eiendom som er tilknyttet forannevnte. Selskapet har sitt hovedkontor i Skedsmokorset i Akershus.

Selskapet er en del av Betonmast-konsernet. Selskapet har spesialisert seg på sprengning, sikring og injeksjon av tunneler og bergrom, vann og frostsikring av tunneler og bergrom, undersjøiske tunneler og utslag under vann, kraftverk og dammer, såvel som betongstøping og betongteknologi.

Blant kundene har vært Statens vegvesen, Statoil, Jernbaneverket og ulike kraftselskaper.[]

I 2010 ble Mika AS overtatt av Betongmast, og i 2011 ble Betongmast solgt til sveitsiske Implenia. 

Mika AS ble i 2022 registrert på nytt som et bransjefirma innen transport, gods- og varetransport.

Referanser
----------

1. ↑  «Tøffe tak hos tunnel-selskapene». tungt.no. 28. januar 2010.
2. ↑  «Mika AS Org nr 929 562 623». proff.no. Besøkt 19. juni 2023.
**Euodius av Antiokia** (eller *Evodius*; død ca år 69) er en helgen i kristendommen og en av de første identifiserbare kristne.

Det er ikke meget som er kjent om ham. Han var hedningekristen (altså ikke av jødisk byrd) og konverterte til kristendommen under innflytelse av en preken han hadde hørt av apostelen Peter. Antiokia var etter det som fremgår i Apostlenes gjerninger et av de første steder der kristendommen ble forkynt ikke bare blant jøder, men også blant hedninger (ikke-jøder). I denne rike og kosmopolittiske byen bodde det helleniserte jøder og hedninger, og her var det grobunn for monoteistiske strømninger. Her ble ordet «kristne» hovedsakelig benyttet om gresktalende konvertitter. Peter var biskop i Antiokia, helt til han reiste til Roma Euodius ble ifølge tradisjonen hans etterfølger.

I året 69 ble Ignatius av Antiokia etterfølger av Euodius. Sannsynligvis døde Euodius av naturlige årsaker.

Han æres som hellig i både Vestkirken og i Østkirken.

Referanser
----------

1. ↑  Chapman, John. "Evodius." The Catholic Encyclopedia. Vol. 5. New York: Robert Appleton Company, 1909. 28. desember 2014

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** ICCU **·** BNE
 |
**MIAT Mongolian Airlines** er et nasjonalt flyselskap fra Mongolia. Hovedkontoret ligger i Ulan Bator og hovedbasen er Djengis Khan internasjonale lufthavn. MIAT Mongolian Airlines flyr innenriksruter og til destinasjoner i Asia og Europa. Selskapet har tidligere vært kalt **Air Mongol**, **Mongolflot** og **Mongolian Airlines**.

Historie
--------

Selskapet blei starta i 1956 med hjelp fra Sovjetunionen og Aeroflot. Det brukte sovjetiske fly i starten. Den første flyturen fant sted 7. juli 1956.

Ruter
-----

I januar 2015 fløy selskapet utenriksruter til Beijing, Erenhot og Hongkong i Kina, Tokyo og Osaka i Japan, Seoul i Sør-Korea, Moskva i Russland og Berlin og Frankfurt am Main i Tyskland.

Flyflåte
--------

Flyflåten besto i januar 2015 av Boeing 737-800 og Boeing 767-300.

Referanser
----------

1. ↑  Endres, Günter og Graham Edwards: *Jane's Airline Recognition Guide*, New York: HarperCollins, 2006, s. 262.
2. ↑  Flight :: Route map, MIAT Mongolian Airlines. Henta 25. januar 2015.
3. ↑  MIAT Mongolian fleet details, airfleets.net. Henta 25. januar 2015.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) MIAT Mongolian Airlines – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
*For filmen, se Bridget Jones’ dagbok (film)*
***Bridget Jones’ dagbok*** er en roman av den britiske forfatteren Helen Fielding. Den er en fortelling om den 30-årige, forvirrede Bridget Jones, som prøver å få livet opp i en høyere enhet, selv om hun er enslig, røyker og har en stor trang til kalori-telling.

Handlingen er fokusert på Bridgets kjærlighetsliv. Hun bekymrer seg med jevne mellomrom for å dø, og at hun kommer til å bli spist av hunder fordi hun er singel og dette gjør at hennes død ikke kommer til å bli oppdaget umiddelbart. Men hun blir involvert i to romantiske forhold. Den første er med hennes sjarmerende og kjekke sjef Daniel Cleaver, som til slutt er utro sammen med en yngre og mer attraktiv kvinne. Bridgets andre forhold er med advokat Mark Darcy, som hun i utgangspunktet misliker når de blir gjen-introdusert for på en nyttårsfest hvor moren hennes minner dem om at de var lekekamerater i barndommen.

Bridget er ikke bare besatt av kjærlighetslivet hennes, men beskriver også hennes forskjellige daglige kamper med vekt og kosthold, og at hun er alt for glad i alkohol og sigaretter. Bridgets venner og familie er bi-figurene i dagboken hennes. Disse vennene er der for henne ubetinget gjennom hele romanen. De forsøker å gi henne råd om forholdet hennes, og støtter henne når problemer oppstår. Vennene hennes fungerer som en slags surrogat-familie for henne i London. Bridgets foreldre bor utenfor byen. Men selv om de spiller en mindre rolle enn vennene hennes, er de viktige skikkelser i Bridgets liv. Moren hennes er en selvsikker, ivrig kvinne som stadig forsøker å gifte bort Bridget med en velstående og kjekk mann. Faren hennes er betydelig mer jordnær, enn sin kone.

Inspirasjonen
-------------

Boken er løst basert på og inspirert av Jane Austens Stolthet og fordom. Bridget viser i boken stor fascinasjon for Tv-serien Stolthet og Fordom fra 1995, og særlig karakteren Mr. Darcy. 

Mark Darcy er basert på helten i serien Mr. Darcy og Daniel Cleaver er basert på den litt sleipe George Wickham.

Filmatisering
-------------

Boken ble filmatisert i 2001 med Renée Zellweger, Colin Firth og Hugh Grant i de sentrale rollene. Den har fått to oppfølgere: *Bridget Jones: The Edge of Reason* fra 2004 som er basert på boka med samme navn, og *Bridget Jones's Baby* som kom i 2016 og som ikke er basert på en bok.

Referanser
----------

1. ↑  «7 Big Ways 'Bridget Jones' Diary' References 'Pride & Prejudice'» **(engelsk)**. Bustle. Besøkt 26. mars 2023.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** OCLC **·** GND **·** BNF **·** BNF (data)
 |
**Eunice Sanborn** (født 20. juli 1896 i Louisiana, USA, død 31. januar 2011) var den nest eldste bekreftede levende person i verden da hun døde i en alder av 114 år. Stod oppført som verdens eldste frem til sin død, før den elleve dager eldre Maria Gomes Valentim fra Brasil ble verifisert som verdens eldste.

Hun ble en av de 50 lengstboende mennesker i USA, den 2. mars 2010, og hun var en av de 50 ubestridte eldste personer i verden, den 16. januar 2011. 

Sanborns familie hevdet at hennes fødselsår egentlig er feilaktig registrert, og at hun faktisk ble født 20. juli 1895, noe som ville ha gjort henne til 115 år gammel på tidspunktet for hennes død. Sanborn ble født under navnet Eunice Allen Lyons i Lake Charles, Louisiana som datter av Augustus og Varina Lyons. Hennes foreldre var av tysk og irsk avstamming. Eunice Lyons første giftermål skjedde i november 1913. Hennes første ektemann, Joe Orchin, var faren til datteren hennes, og ble drept i en ulykke. 

I 1937, sammen med sin andre ektemann, Wesley Garrett, flyttet hun til Texas. Mens hun bodde i Texas, var hun en del av grunnleggerne av Love's Lookout. De to var de første til å bygge en konkret nedre basseng i Cherokee County på denne tiden. Hennes datter Dorothy, som døde i 2005 i alder av 90 år, sammen med hennes andre mann, klarte hun å holde virksomheten gående i lang tid. Sanborn bodde i Jacksonville, Texas, frem til hennes død, den 31. januar 2011. 

Selv om hun aldri jobbet utenfor hjemmet, holdt Sanborn opptatt med samfunnet aktiviteter hele hennes liv. Hun var et aktivt medlem av First Baptist Church i Jacksonville og sang i koret der i mange år. Hennes gamle venn David French, som kjente Sanborn siden han var fem, og hans kone Rena, ga 24-timers pleie så Sanborn kunne forbli i sitt hjem.

Se også
-------

* Superhundreåring

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni
 |
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Canadas flagg Canada |
| Friidrett |
| Parapanamerikanske leker |
| Gull | Lima 2019 | F38 - Diskos |
| Gull | Toronto 2015 | F20/37/38 - Kulestøt |
| Sølv | Toronto 2015 | F37/38/44 - Diskos |

**Jennifer Lynn Brown** (født 28. juni 1980) er en canadisk funksjonshemmet friidrettsutøver, som konkurrerer i klassen F38/T38. Dette er en klasse for stående utøvere i parafriidrett, med mild til moderat bevegelseshemming.

Hun vant diskos under Parapanamerikanske leker 2019, og vant kulestøt under Parapanamerikanske leker 2015. Hun trenes av Kim Cousins i klubben Calgary Track and Field.

Bakgrunn
--------

Brown er født funksjonsfrisk, og drev med friidrett (sleggekast) før hun fikk diagnosen multippel sklerose i 2006. Hun måtte da lære å gå på nytt, og begynte med parafriidrett i januar 2013, inspirert av å ha sett på Paralympiske sommerleker 2012 på TV. Hennes partner Guy Henly driver også med parafriidrett.

Idrettskarriere
---------------

Hun deltok i Parapanamerikanske leker 2015 i Canada, og vant der kulestøt i klassen F20/37/38. Hun fikk også sølv i diskos i klassen F37/38/44, bak Renee Foessel fra Canada. Hun deltok også i Para-VM i friidrett 2015, der hun kom på fjerdeplass i diskos. Året etter deltok hun i Paralympiske sommerleker 2016, og kom der på sjuendeplass i diskos i klassen F38.

Under Para-VM i friidrett 2017 deltok hun i diskos, og kom der på sjetteplass. Hun vant diskos under Parapanamerikanske leker 2019, og hun kom på sjetteplass i diskos under Para-VM i friidrett 2019, med ny personlig rekord på 31,55 meter.

Referanser
----------

1. 1 2  IPC - *Jenn Brown*, besøkt 23. november 2019.
2. ↑  Toronto 2015 - *Women's Shot Put F20/37/38*, besøkt 23. november 2019.
3. ↑  Toronto 2015 - *Women's Discus Throw F37/38/44*, besøkt 23. november 2019.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Profil hos IPC
* (en) Profil hos Canadas paralympiske komité
* (en) Profil hos Para-VM 2019
* (en) Profil hos Parapanamerikanske leker 2019 Arkivert 23. november 2019 hos Wayback Machine.
Over 4000 medlemmer av 1st BCT, 34th Infantry Division, i en spesialformasjon i forbindelse med en avgangsseremoni.
Et **brigade combat team**, forkortet **BCT**, er det minste deployerbare manøverforbandet i den amerikanske hæren, og har nok støttelementer, som stridstren og artilleri, til at den kan operere uavhengig av den overliggende divisjonen.

En BCT består av en mobil brigade av en bestemt våpenart med tilknyttede støttefunksjoner som logistikk, artilleri og annen støtte. De kommanderes som regel av en oberst (O-6), i noen sjeldne tilfeller vil sjefen være brigader. BCT-ene inneholder organisk artilleristøtte, som tidligere ble mottatt fra divisjonsartilleriet (DIVARTY).

For tiden[*når?*] er den amerikanske hæren igang med å konvertere sine brigader i det nye brigade combat team-programmet. I dette programmet vil divisjoner som vanligvis ikke deployerer enkelte brigader på grunn av manglende integrert støtte (såsom 1st Armored Division, 25th Infantry Division osv.) har blitt restrukturert, hvilket gir dem muligheten til å deployere en eller flere BCT'er overalt i verden. Disse BCT'ene vil kunne stå på egne ben akkurat som en mini-divisjon, men soldatene tilordnet en BCT skal tjenestegjøre i sin enhet i 3 år. Dette er ment å fremme beredskap og forbedre samholdet i enheten.

Se også
-------

* United States Army

| * v
* d
* r
USAs forsvar |
| --- |
| Forsvarsdepartementet  **·** Den militære sjefsnemndArmédept. **·** Marinedept. **·** Flyvåpendept. |
| Grener | Hæren  **·** Flyvåpenet  **·** Romvåpenet  **·** Marinen  **·** Marinekorpset  **·** Kystvakten | USAs flagg |
| Hovedkommandoer | 

|  |  |
| --- | --- |
| Geografiske | NORTHCOM  **·** SOUTHCOM  **·** CENTCOM  **·** EURCOM  **·** AFRICOM  **·** INDOPACOM  **·** SPACECOM |
| Funksjonelle | CYBERCOM **·** STRATCOM  **·** SOCOM  **·** TRANSCOM |

 |
| Etater | DARPA  **·** DeCA  **·** DCAA  **·** DCMA  **·** DFAS  **·** DHA  **·** DISA  **·** DIA  **·** DLSA  **·** DLA  **·** DSCA  **·** DCSA  **·** DTRA  **·** MDA  **·** NGA  **·** NSA  **·** PFPA |
| Portal:USA  **·** Kategori |
1 - boklunger  
2 - spinnvorter  
3 - epigyn  
4 – traké
En edderkopps boklunge (snitt)
**Boklunge** er et åndedrettsorgan, som brukes til atmosfæriske gassutveksling og finnes særlig hos edderkoppdyr som skorpioner og edderkopper. Boklunger er ikke lik lungene til landlevende virveldyr. Navnet boklunger, beskriver strukturen, de er formet som stabler av vekselvise luft lommer og vev fylte av hemolymfe. Det gir et utseende som ligner på en foldet bok. Boklungene ligger i et ventralt hulrom, en bukhule, og har forbindelse med omgivelsene gjennom en liten åpning. Antallet boklunger varierer fra ett par hos de fleste edderkopper til fire par hos skorpioner. 

Enkelte arter mangler boklunger og gassutvekslingen skjer gjennom de tynne veggene inne i bukhulen i stedet, samt i forgreninger inn i kroppen, i tynne rør kalt trakéer. Det er mulig at trakéne har utviklet seg fra boklunger, dette fordi noen edderkopper har trakéer med noen sterkt forlengede kamre. Mange edderkoppdyr, som midder og vevkjerringer (Opiliones), mangler boklunger og ånder gjennom trakér eller kroppens overflate.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica
 |
**Sønderjysk kaffebord** eller **sønderjysk kagebord** er en dansk sammenkomst hvor det serveres minst 14 forskjellige kaker, hvorav syv bløte og syv hårde sorter. Tradisjonen oppsto i Sønderjylland på 1800-tallet, og ble praktisert både i private hjem og forsamlingshus.

Kaffebordene vær særlig populære i perioden mellom 1870–1920, hvor Sønderjylland var tysk område. Det var i denne perioden ikke tillatt for sønderjydene å samles hvor det ble skjenket alkohol, til gjengjeld måtte de gjerne samles om kaffe og kake. På den måte oppsto tradisjonen som snart utviklet seg til en overdådig kakeorgie, hvor kakebakerne forsøkte å overgå hverandre i ferdigheter.

Litterære spor
--------------

Det sønderjyske kaffebord er blitt omtalt i litteraturen: I novellesamlingen «En enkelt afbrydelse» av forfatteren Peter Seeberg finnes «Slaraffenland» som sammenligner kaffebordet med det franske kjøkken. Den tyske forfatteren Siegfried Lenz priser i novellen «Kummer an jütländischen Kaffeetafeln» sønderjydenes gjestfrihet, men kaffebordet er ved å ta livet av ham.

Referanser
----------

1. ↑  «Sønderjysk kaffebord | Grænseforeningen - for en åben danskhed». *www.graenseforeningen.dk* **(dansk)**. Besøkt 8. juni 2017.
2. ↑  «Sønderjysk kaffebord - Gram Slot». *Gram Slot* **(dansk)**. Arkivert fra originalen 29. juni 2017. Besøkt 8. juni 2017.
3. ↑  «Sønderjysk kaffebord | Familie Journal». *Familie Journal* **(dansk)**. Arkivert fra originalen 25. mai 2015. Besøkt 8. juni 2017.
4. ↑  «Tag på kulinarisk rejse i Sønderjylland». *Politiken* **(dansk)**. Besøkt 8. juni 2017.

Eksterne lenker
---------------

* Adriansen, Ingen: *Det sønderjyske kaffebord*, Grænseforeningens årbog 1998 Arkivert 24. september 2015 hos Wayback Machine.

Portal: Danmark
«Norge» med Bjørnstjerne Bjørnsons kiste ombord våren 1910.  Foto: Anders Beer Wilse 
**Eidsvold-klassen** bestod av to panserskip, «Eidsvold» og «Norge».

Konstruksjon
------------

«Eidsvold» og «Norge» ble bygget på bakgrunn av erfaringer gjort med den tidligere Tordenskjold-klassen. De to skipene i Eidsvold-klassen var lengre, og de hadde to mindre skorsteiner i stedet for en stor. Skipene var 94,6 meter lange, 15,7 meter brede og dypgående på 5,4 meter. Totalt deplasement var 4233 tonn, det vil si i utrustet tilstand.

Skipene fikk et panserbelte langs vannlinjen på 152 mm. Kanontårnene hadde 229 mm tykt panser, mens dekket var av 50 mm panserstål.

Maskinene var to vertikale trippel ekspanderende dampmaskiner på til sammen 4500 indikerte hestekrefter, som gav fartøyene en fart på ca. 17 knop.

Hvert av skipene hadde en fullt oppsatt besetning på 270 mann.

«Norge» og «Eidsvold» i kamp
----------------------------

### «Norge»

«Norge» og «Eidsvold» lå ved Narvik den 9. april 1940. «Norge» lå som flytende batteri, og skjøt rundt 0440 mot den tyske jageren «Bernd von Arnim». Tyskerne besvarte ilden, og skjøt også 7 torpedoer mot «Norge» – hvor de to siste traff fartøyet akterut og midtskips. «Norge» rullet raskt over med bunnen i været, og sank til bunns på under et minutt omtrent klokken 0500. 101 mann gikk ned med fartøyet, mens 101 overlevde.

### «Eidsvold»

«Eidsvold» kom om morgenen 9. april 1940 i kamp med to tyske jagere, mens den lå ved Narvik. De tyske fartøyene avfyrte tre torpedoer mot fartøyet, som alle traff. «Eidsvold» brakk i to og sank i løpet av kort tid rundt klokken 0437. 175 mann omkom, og bare seks ble reddet.

Bestykning
----------

Skipene var i utgangspunktet utstyrt med både kanoner og undervanns torpedoutskytningsrør i bredsidene. I 1927 ble torpedobevæpningen sløyfet.

* 2 stk. 21 cm kanoner
* 6 stk. 15 cm kanoner
* 8 stk. 7,6 cm kanoner
* 6 stk. 47 mm hurtigskytende kanoner til luftvern (senere ble luftvernet forsterket)

Spesifikasjoner
---------------

* Fortregning: 4233 tonn
* Dimensjoner
	+ Lengde: 94,6 meter
	+ Bredde: 15,7 meter
	+ Dypgående: 5,4 meter
* Framdrift
	+ Maskineri: 2 x Vertikale trippel ekspanderende dampmaskiner på til sammen 4500 IHK.
	+ Fart: 17 knop
* Besetning: 270 mann

Se også
-------

* Slaget om Narvik
* Liste over den Kongelige Norske Marines skip

Litteratur
----------

* Marius Thomassen: *90 år under rent norsk orlogsflagg*, s. 21 og 22.
Flyttepersonell som flytter et piano ved hjelp av en tralle og bæreseler festet til hoftebelter.
Tralle og bæreseler brukt for å flytte et flygel over en trapp.
Innen transport og logistikk er en **bæresele** eller **løftesele** en innretning som gjør at belastningen kan fordeles jevnere på skuldre og hofter slik at man kan gjennomføre tunge løft med mindre risiko for å skade seg. De brukes ofte parvis av to personer som bærer en gjenstand mellom seg, og brukes blant annet av flyttefirma. Sammenlignet med en tralle kan en bæresele gjøre det lettere å forsere ujevnt underlag som for eksempel trappetrinn. Bæreseler brukes noen ganger sammen med en tralle for å forsere variert terreng hvor man da kan gjøre seg nytte av fordelene til både trallen og stroppene. De er ofte laget av stropper med polstring for kontaktpunktene med kroppen, og bør være sydd sammen i ryggen slik at stroppene ikke sklir til siden og av skuldrene under løfting. Bæreselen festes ofte til det man skal bære ved hjelp av en løftekrok.

Se også
-------

* Løfteredskap