recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Phylloglossumslekten** (latin: *Phylloglossum*) er en slekt innenfor kråkefotfamilien. Den har bare én art,  ***Phylloglossum drummondii*** , som vokser i Australia og på New Zealand. På Tasmania vokser den kun på nordkysten. Planten er ikke vernet.

Noen regner den til en egen «lusegrasfamilie» *(Huperziaceae)*, men dette gjøres ikke innenfor nordisk botanikk. Her henføres alle slekter som likner lusegras til kråkefotfamilien. 

Phyloglossum har en pæreliknende rot, noen få tynne greiner med skjell-liknende, sukkulente blad i en rosett nede ved roten. Planten er 3-7 cm høy, og de opptil 10-12 bladene er 1-2 centimeter lange.

Sporeakset sitter i toppen av en 4-5 cm lang, bladløs stilk, og er lanseformet, relativt tykt og iøynefallende gulbrunt. Planten har relativt mange kromosomer.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Phylloglossum* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Phylloglossum* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Phylloglossum* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Phylloglossum* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Phylloglossum* hos The International Plant Names Index Rediger på Wikidata

* (en) *Phylloglossum* hos Tropicos Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Phylloglossum* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Phylloglossum* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* Phyloglossum drummondii
* Beskrivelse av Phyloglossum-taksonomien

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica
 |
Må ikke forveksles med Katt på hett blikktak (film).

***Katt på hett blikktak*** (originaltittel: ***Cat on a Hot Tin Roof***) er et skuespill av Tennessee Williams fra 1955. For dette skuespillet ble Williams tildelt Pulitzerprisen for drama.

*Katt på hett blikktak* ble filmatisert i 1958, med Elizabeth Taylor og Paul Newman i hovedrollene.

Handlingsreferat
----------------

Historien forteller om en familie i krise, spesielt ektemannen Brick og hans kone Margaret (vanligvis kalt Maggie eller "Maggie the Cat") og deres interaksjon med resten av Brick-familien i løpet av en samling ved familie-godset i Mississippi. De skal feire bursdagen til familiens store patriark Big Daddy Pollitt, Mississippi Deltas aller største bomullsplanter" som er dødssyk av kreft. Maggie har unnsluppet en barndom i stor fattigdom, ved å gifte seg inn i den velstående Pollitt-familien. Familien er klar over at Brick ikke har hatt samleie med Maggie på lang tid, noe som også har belastet ekteskapet deres.

Brick, en aldrende fotball-spiller, opprører sin kone ved å ignorere broren Goopers forsøk ved å få kontroll over familiens formue. Bricks likegyldighet, og hans økende alkohol-forbruk, har eskalert etter selvmordet til hans gode venn Skipper. Maggie frykter at Bricks handlinger kan sikre at Gooper og hans kone Mae arver Big Daddys eiendommer og enorme formue. Gjennom resten av kvelden må Brick, Big Daddy og Maggie - og resten av hele familien - hver for seg møte familiens problemer. Big Daddy forsøker å forsone seg med den alkoholiserte Brick.

Både Big Daddy og Maggie konfronterer Brick hver for seg om den sanne naturen i forholdet hans til sin tidligere kamerat Skipper, som tilsynelatende var kilden til Bricks sorg og årsaken til hans alkoholisme. Brick forklarer at Maggie var misunnelig på det nære vennskapet mellom Brick og Skipper, fordi hun trodde forholdet deres hadde en romantisk vinkel. Brick avslører også at, kort tid før han begikk selvmord, tilsto Skipper følelsene sine ovenfor Brick - men Brick avviste ham.

Skuespillere
------------

* Barbara Bel Geddes som Margaret
* Ben Gazzara som Brick
* Burl Ives som Big Daddy
* Mildred Dunnock som Big Mama
* Pat Hingle som Gooper
* Madeleine Sherwood som Mae
* R.G. Armstrong som doktor Baugh

Norske oversettelser
--------------------

* Lars Amund Vaage

Norske oppsetninger
-------------------

* Våren 2007: Det norske teatret, premiere 22. mars 2007. Med blant annet Ane Dahl Torp, Endre Hellestveit, Elisabeth Matheson Solberg, Jorunn Kjellsby, Sverre Bentzen, Jon Bleiklie Devik, Paul-Ottar Haga og Paul Åge Johannessen i rollene.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Katt på hett blikktak* på Internet Broadway Database

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
**Microsoft Exchange Server** er en e-posttjener og gruppevare fra Microsoft. Exchanges viktigste funksjoner består av e-post, kalendere, kontakter og oppgavelister, i tillegg til støtte for lagring av data. Klientprogramvaren Outlook er spesielt laget for å fungere mot Exchange Server.

Versjon 4.0 av Exchange server kom ut i 1996, og var den første versjonen som ble solgt på det åpne markedet. Året etter kom både versjon 5.0 og 5.5, alle med innebygget katalogtjeneste. Fra og med Exchange 2000 (6.0) er Active Directory brukt som katalogtjeneste. Exchange 2003 og alle tidligere versjoner er beregnet på 32-bits operativsystemer. I slutten av 2006 kom Exchange 2007 som kun støtter 64-bits plattform. Det finnes en likevel en 32-bitsversjon som kun er beregnet på testing.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Microsoft Exchange Server – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC
 |
***Le Papillon fantastique*** er en håndkolorert farvefilm fra 1909 av den franske regissør Georges Méliès. Det eksisterer et fragment av filmen på nesten 2 minutter.

Synopsis
--------

En magiker fremtryller en vakker sommerfuglkvinne og en kvinne i en stjerne. Etter arbeidet setter han seg på en stol og hviler, men plutselig blir stjernekvinnen forvandlet til en edderkopp med store ben, som trekker sommerfuglekvinnen inn i sitt nett. For å redde sommerfuglen skyter han med en muskedunder mot monsteret, men skuddet blir til røyk. Inne i røykskyen ses en dreiende stjerne med tentakler.

I årene 1896–1912 produserte, regisserte og distribuerte Méliès mere enn 500 film. Han var den ukronede konge av fantasygenre og filmtriks i nesten to årtier, før han gikk fallitt og ødela negativene til alle sine filmer.

Referanser
----------

1. ↑  «LE PAPILLON FANTASTIQUE». allocine.fr. Besøkt 22. oktober 2017.
2. ↑  «Le Papillon Fantastique». themoviedb.org. Besøkt 22. oktober 2017.
3. ↑  «Georges Méliès. The magic of Film. CaixaForum Madrid». press.lacaixa.es. 25. juni 2013. Arkivert fra originalen 23. oktober 2017. Besøkt 22. oktober 2017.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Le Papillon fantastique* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (fr) *Le Papillon fantastique* på Allociné Rediger på Wikidata
***Le Rastaquouère Rodriguez y Papaguanas*** er en fransk stumfilm fra 1906 regissert av Georges Méliès.

Handling
--------

Filmens handling foregår på stranden. En ung kvinne går inn i en omkledningsboks for å skifte fra badedrakt til vanlige klær. En ung dandy vil flørte med henne, og han stopper opp ved en fortausrestaurant for å skrive et lite brev til henne. Hun ser imidlertid hva han gjør, og forter seg å bytte boks med ektemannen sin, som har gått inn i omkledningsboksen ved siden av hennes. Dandyen går bort til boksen der han tror hun befinner seg, og bøyer seg ned for å skyve lappen inn under døren. Ektemannen heller en mugge vann i hodet på ham, og i befippelsen velter dandyen hele omkledningsboksen slik at den faller over noen av gjestene på fortausrestauranten. De farer opp og dytter dandyen inn i boksen, sammen med bord og stoler fra restauranten. Så løfter de hele boksen høyt over hodet, og rister den godt. Kokken på restauranten fullfører avstraffelsen ved å tømme en melsekk i hodet på dandyen. Etter hele dette opptrinnet kommer den unge kvinnen ut av naboboksen, ferdig omkledt, og slutter seg til forsamlingen som lar dandyen gjennomgå for det feilslåtte erobringsforsøket.

Referanser
----------

1. ↑  Philippe Rège. *Encyclopedia of French Film Directors, Volume 1*

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Le Rastaquouère Rodriguez y Papaguanas* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
Reed Bank og Spratlyøyene i Sørkinahavet.
**Reed Bank**, også kjent som **Reed Tablemount**, **Recto Bank** og en rekke andre navn, er en stor guyot i Sør-Kina-havet, som omfatter et område på 8,866 km² og har dybder på mellom 9 og 45 meter. Det omfatter *Nares Bank* og *Marie Louise Bank*.

Det kan enten regnes som knyttet til den geografiske formasjon Spratlyøyene, eller som del av Dangerous Ground.

Aelv om det ligger godt innenfor DFilippinenes eksklusive økonomiske sone (*Philippine EEZ*), er de økonomiske rettigheter omtvistet ved at Folkerepublikken Kina hevder overhøyhet.

Banken er i den nordøstre kvadrant av Filippinenes Kalayaan-krav, som også omfatter de nordlige og vestlige deler av Spratlyøyene. Området er utenfor vestkysten av den avlange øya Palawan, nord for *Iroquis reef* og *Southern reefs*, og øst for den nordlige dek av Spratlyøyene. De nærmeste bebodde deler av Spratlyøyene er Flat Island, Nanshan Island og Second Thomas Shoal (med filippinsk bebyggelse), og Mischief Reef (med kinesere).

Etter at Folkerepublikken Kina reiste krav om Mischief Reef ble et filippinsk landingsfartøy fra annen verdenskrig, (LST 57 - *Sierra Madre*), med vilje kjørt opp gå grunnen ved Second Thomas Shoal i 1999 for å tjene som en filippinsk marineutpost i området; det bemannes av runt et dusin filippinske *marines*.

Seismiske undersøkelser viser at Reed Bank har olje- og gass-ressurser, men de er bare såvidt blitt utnyttet på grunn av overhøyhetstvistene.

Referanser
----------

1. ↑   *List of Atolls showing location, area, depth, and rainfall*, geosociety.org, 2001,  [*død lenke*]
2. ↑  Pasaylo, June (23. mai 2011). «Palace: Reed Bank not subject to negotiation». *The Philippine Star*. Besøkt 15. april 2014.
3. ↑  Laude, Jaime (20. mars 2014). «China raring to seize oil-rich Reed Bank – Golez». *The Philippine Star*. Besøkt 15. april 2014.
**Reed Johann Zuehlke** (født 26. oktober 1960 i Eau Claire) er en amerikansk tidligere skihopper som representerte Eau Claire Ski Club. Han ble nasjonal mester i normalbakke i 1982.

Zuehlke konkurrerte internasjonalt i årene 1978-1991. Han ble nummer 16 i junior-VM i Murau i 1978. Han fikk 45.-plass i stor bakke i OL i Lake Placid i 1980, og 29.-plass i samme øvelse i Sarajevo i 1984. VM i Oslo i 1982 ga 40.-plass i normalbakke, 54.-plass i stor bakke og 6.-plass i lagkonkurranse. I lag-VM i Engelberg 1984 ble det 7.-plass.

Han deltok i verdenscupen fra 1980 til 1987, med 34.-plass i 1984/85 som beste sammenlagtplassering. Samme sesong fikk han sin beste plassering sammenlagt i den tysk-østerrikske hoppuka, med 40.-plass. Hans beste plassering i enkeltrenn i verdenscupen var 4.-plass i Cortina d'Ampezzo 8. januar 1985. I 1980 ble han nummer 5 sammenlagt i den sveitsiske hoppuka. Han tok 2.-plass sammenlagt i Dreiländertournee 1985, men den turneringen inngikk da i europacupen.

Sammenlagtplasseringer i verdenscupen (poeng til de 15 beste i hvert renn):

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| År | 1979/80 | 1980/81 | 1981/82 | 1982/83 | 1983/84 | 1984/85 | 1985/86 | 1986/87 | 1987/88 |
| Plassering | 36 | 40 | - | 43 | 77 | 34 | - | - | - |

Sammenlagtplasseringer i den tysk-østerrikske hoppuka:

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| År | 1980/81 | 1981/82 | 1983/84 | 1984/85 |
| Plassering | 53 | 59 | 74 | 40 |

Fra 1986 til 2003 var han ansatt som IT-direktør i United Airlines. I 2005 etablerte han sportsdatafirmaet zTek. Han ble tatt opp i The American Ski Jumping Hall of Fame i 2008.

Reed Zuehlke er sønn av Keith Zuehlke, som ble USA-mester i hopp i 1956.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  Sports Reference: Reed Zuehlke Arkivert 25. oktober 2012 hos Wayback Machine. (olympiaresultater, besøkt 16. januar 2017)
2. ↑  Eastern Ski Jumping & Nordic Combined Foundation, Inc.: USA Ski Jumping National Champions Arkivert 6. april 2016 hos Wayback Machine. (besøkt 16. januar 2017)
3. 1 2 3 4 5  Adam Kwieciński: Reed Zuehlke Arkivert 16. oktober 2017 hos Wayback Machine. (hoppresultater, besøkt 16. januar 2017)
4. ↑  The American Ski Jumping Hall of Fame - Inductees Arkivert 21. desember 2016 hos Wayback Machine. (besøkt 16. januar 2017)
5. ↑  Eastern Ski Jumping & Nordic Combined Foundation, Inc.: United States National Ski Jumping Champions 1904-1980 Arkivert 3. november 2016 hos Wayback Machine. (besøkt 16. januar 2017)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Reed Zuehlke – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Reed Zuehlke – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Reed Zuehlke – FIS (skihopping) Rediger på Wikidata
Barbra Streisand produserte programmet og var programleder. Foto: Alan Light 
***Reel Models: The First Women of Film*** er et dokumentarprogram som ble vist på den amerikanske fjernsynskanalen American Movie Classics (AMC) 30. mai 2000. TV-programmet handler om filmhistoriens første kvinnelige filmskapere. Fire kvinner ble presentert, mens fire av samtidens skuespillere fortalte om dem.

* Alice Guy, som produserte og regisserte *La Fee Aux Choux*, en av de første filmene noensinne. Shirley MacLaine forteller om henne.
* Lois Weber, som ble rost for å ta opp viktige temaer som prevensjon, skilsmisse og alkoholisme. Susan Sarandon forteller om Weber.
* Frances Marion, som lanserte skuespillerkarrièren til Gary Cooper og var manusforfatteren til Greta Garbos første talerolle. Hillary Swank forteller om henne.
* Dorothy Arzner, den eneste kvinnelige regissøren i USA i 1930-årene. Minnie Driver forteller om Arzner.

Filmhistorikerne Anthony Slide og Alison McMahan og filmregissøren Francis Ford Coppola medvirker også.

Laura Fries fra *Variety* ga programmet god kritikk, og skrev at informasjonen som presenteres fungerer som sterk kritikk på mangelen på kvinner i datidens filmbransje. Da programmet ble sendt på TV hadde ingen kvinne vunnet Oscar for beste regi. Kathryn Bigelow ble den første i 2010. Hun skrev videre at MacLaine og Sarandon hadde sterk innlevelse, men at Swank var «overraskende stiv» i sin fortelling. TV-programmet vant en Daytime Emmy Award for beste enkeltprogram.

Referanser
----------

1. 1 2 3  «Barbra on TV: The 2000s». Barbra Archives. Besøkt 25. september 2016.
2. 1 2 3 4  «Review: ‘Reel Models: The First Women of Film’». Variety. 30. mai 2000. Besøkt 3. april 2016.
3. ↑  «AWARDS SEARCH: Barbra Streisand». Emmy-prisen. Besøkt 18. juni 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Reel Models: The First Women of Film* på Internet Movie Database
**Pakistan kjernekraftverk** (også kalt **PNPFC** – **P**akistan **N**uclear **P**ower **F**uel **C**omplex) er et kjernekraftverk som produserer anriker uran og produserer noe elektrisk kraft i Kundian i Punjab-provinsen, 175 km sør for Pakistans hovedstad Islamabad. Reaktoren inngår i Chashma-komplekset. Anlegget er ikke fullstendig utbygd, og byggingen skjer i samarbeid med Kina. Målet med prosjektet er å gjøre seg fullstendig uavhengig av utenlandsk hjelp i utbyggingen. Rundt 90 % av arbeidet ved anlegget er ferdig, og normal drift vil mest sannsynlig starte i slutten av 2010. Rekatoren som er drift (2009) har en effekt på 300 MW, men lite av dette brukes til strømproduksjon.

Pakistans kjernekraftprogram
----------------------------

Pakistan har lansert et program for å øke landets kapasitet for kjernekraftproduksjon til 8 800 MW innen 2030, eller omtrent like mye som verdens største kjernekraftverk (i Japan) kan generere. Utbyggingen av kapasitet på kort sikt planlegges slik:

| Reaktor | Lokasjon | Kapasitet (MV) | Nettoeffekt (MW) | Produksjon (GWh) | Byggestart (år) | Ferdigstilt (år) | Plan annonsert |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Karachi 1 | Karachi | 137 | 137 | c.300 | 1966 | 1972 |  |
| *Karachi 2* | *Karachi* | *1 000* | *1 000* |  | *2010* |  |  |
| Chashma 1 | Chashma, Karachi | 325 | 300 | c. 2 000 | 1993 | 2000 |  |
| Chashma 2 | Chashma, Punjab | 325 | 300 | *2 000* | 2005 | 2011 |  |
| *Chashma 3* | *Chashma, Punjab* | *340* | *320* | *2 000* | *2009* |  | *Juni 2008* |
| *Chashma 4* | *Chashma, Punjab* | *340* | *320* | *2 000* | *2009* |  | *Juni 2008* |
| Pakistan 1 | Kundian, Punjab | 300 |  |  |  | *2010* |  |

Fram til 2030 er regjeringens ønske å installere i alt 8 800 MW kjernekraftkapasitet i Pakistan. Fullføringen av planlagte utbygginger avhenger derimot at Kina får tillatelse til å eksportere anleggene i lys av Ikkespredningsavtalen.

Referanser
----------

1. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 7. mai 2008. Besøkt 2. august 2009.
2. 1 2  World Nuclear Arkivert 20. februar 2012 hos Wayback Machine. – «Nuclear Power in Pakistan». April 2009.
3. ↑  The News – «Pakistan, China may enter deals for more nuclear power plants». 8. oktober 2008.
**Per Lange** (født 30. august 1901 i Hørsholm, død 9. juli 1991
) var en dansk lyriker og forfatter. Han var sønn av forfatteren Sven Lange og bror av Ib Lange som også var forfatter. På farens side var han i slekt med Frederik Paludan-Müller.

Lange tok studenteksamen ved Efterslægtsselskabets skole i 1919 og ble filosofikandidat (cand.phil) året etter.

Deretter foretok han reiser til Østerrike i 1923, hvor han kom i kontakt med forskjellige litterære strømninger, og Italia i 1926-1927, der hans interesse for klassisk og romersk kultur ble vekket.

Han debuterte som lyriker i 1920 da hans første dikt ble publisert i tidsskriftet *Exlex*. Han debuterte i bokform med diktsamlingen *Kaos og Stjærnen* i 1926, som er influert av filosofen Friedrich Nietzsche og hans syn på motsetningene mellom det dionysiske og det apolloniske. Den ble etterfulgt av diktsamlingene *Forvandlinger* i 1929 og *Orfeus* i 1932, som begge var preget av en søken etter det gudommelige med mytologiske drag. Langes diktning var også inspirert av samtidens ekspresjonisme og 1800-tallets litterære strømninger. Etter disse to diktsamlingene hadde Lange et opphold fra forfatterskapet og arbeidet blant annet på tidsskriftet *Sind og Samfund* i 1932-1937. Han utga en samling kalt *Relieffer* i 1943 med utvalgte dikt fra tidligere verk.

Det var først på 1950-tallet at Lange igjen ga ut litterære verk regelmessig, men nå i form av 
essayer. Den første samlingen, *Spejlinger*, kom ut i 1953 og ble etterfulgt av *Ved Musikkens Tærskel* i 1957, *Samtale med et Æsel* i 1961, *Om Krig og Krigsmænd* i 1966 og *Dyrenes Maskerade* i 1969. Verkene er inspirert av Michel de Montaigne og François de La Rochefoucaulds forfatterskap.

I tillegg til sitt eget forfatterskap har Lange også oversatt verk av D.H. Lawrence, François de La Rochefoucauld, Jean de La Bruyère, Edith Sitwell, Denis Diderot, Samuel Butler, John Steinbeck, Per-Axel Branner og Pär Lagerkvist til dansk. Han var i tillegg konsulent for Gyldendal Forlag.

Priser og utmerkelser
---------------------

* Emma Bærentzens Legat (1930)
* Holger Drachmann-legatet (1932 & 1961)
* Gyldendals Boglegat (1944)
* Jeanne og Henri Nathansens Fødselsdagslegat (1946)
* Det anckerske Legat (1950)
* Kritikerprisen (1957)
* Johannes Ewalds Legat (1959)
* Louisiana-Prisen (1959)
* Henrik Pontoppidans Minnefond (1961)
* Otto Rungs Forfatterlegat (1972)

Referanser
----------

1. ↑   www.litteraturpriser.dk, besøkt 31. desember 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   «Om Barnradions bokpris», verkets språk svensk, utgitt 3. september 2017, besøkt 31. januar 2023[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2 3  Per Lange 
fra Litteraturpriser.dk
4. 1 2 3 4 5 6 7 8  Per Lange fra Dansk biografisk leksikon
5. 1 2 3 4  Om Per Lange av Erik Rosekamp fra Kraks Blå Bog 1974. LFL's Bladfond
6. ↑  Forfatterleksikon 1850-1900. Skønlitteratur 1500-1949. Danske forfattere/Per Lange fra Litteraturpriser.dk

Portaler: Danmark | Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Dansk biografisk leksikon **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** LIBRIS **·** SUDOC
 |
**Per Kristian Larsen** (født 23. desember 1924 i Risør, død 23. mars 1995 samme sted) var en norsk maler. Han var kjent som en av Risørs bymalere, en som malte bypartier og regattabilder i en impresjonistisk påvirket stil.

Larsen var elev av Torstein Rusdal sr. som i mange år drev Risør malerklubb. Han gikk også i lære hos maler Jan Radlgruber fra Strand i Rogaland. Gjennom årene han virket som kunstner, deltok han seks ganger på Sørlandsutstillingen i perioden 1969-1982 og to ganger ved Unge Kunstneres Samfunds vårutstilling (1970 og 1981). Han deltok også på utstillinger i Kristiansand kunstforening, Arendal kunstforening og Risør kunstforening. Larsen hadde separatutstillinger ved Storebrands Kunstforening i Oslo (1954) og i Christiansand Kunstforening (1981).

Per Kristian Larsen har hatt utsmykninger i Risør kunstforening, Risør malerklubb og Risør hotell. Han var medlem av Unge Kunstneres Samfund og Bildende Sørlandskunstnere.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4   Norsk kunstnerleksikon, nkl.snl.no, besøkt 4. desember 2016[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   KulturNav, KulturNav-ID f89fec22-d734-411b-b480-9173b33dc67e, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Gunvald Opstad: *Sørlandet og malerne*, s. 210, Aschehoug forlag (1991)
4. ↑  «Per Kristian Larsen». *Norsk kunstnerleksikon I-IV (1982-1986)*. Besøkt 25. juni 2015.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Norsk kunstnerleksikon **·** KulturNav
 |
Ordenstegn for 2. klasse av Riksvåpenets orden
**Riksvåpenets orden** (estisk: *Riigivapi teenetemärk*) er en estisk orden. Den ble innstiftet 7. oktober 1936 til minne om Estlands uavhengighetserklæring av 24. februar 1918. *Riksvåpenets orden* rangerer som nummer to av Estlands ordener, etter *Frihetskorset*, som tildeles for innsats i krig. Den er den fornemste av landets sivile utmerkelser. *Riksvåpenets orden* ble ikke tildelt i årene Estland var innlemmet i Sovjetunionen. Tildeling ble gjenopptatt i 1995, etter at Estland på ny hadde vunnet sin selvstendighet. Ordenen ble sist revidert ved lov i 2007. Presidenten er stormester for *Riksvåpenets orden*.

Inndeling
---------

Ordenstegn for 1. klasse
*Riksvåpenets orden* er inndelt i en særklasse og fem ordinære klasser:

* Kjede
* 1. klasse
* 2. klasse
* 3. klasse
* 4. klasse
* 5. klasse

Insignier
---------

President Kersti Kaljulaid bærer ordenskjede for Riksvåpenets orden. Presidenten er ordenens stormester
Ordenstegnet for *Riksvåpenets orden* består av Estlands riksvåpen, det vil si tre blå leoparder i gull skjold. Skjoldet er omgitt av eikegrener. Ordenstegnet er i gull og blå emalje. Baksiden bærer innskriften «24. II 1918». Ordenstegnet er likt for alle klasser, men bæres på ulik måte i bånd av forskjellig utforming. Ordensbåndet er blått, tilsvarende blåfargen i Estlands flagg. Ordensstjernen har åtte tagger og er i gull for kjedeklassen, i sølv for 1. klasse og 2. klasse. Den bærer Estlands riksvåpen i midtmedaljongen.

Tildeling
---------

Presidenten bærer kjedet av *Riksvåpenets orden* som embetstegn. Denne klassen er aldri tildelt andre. Ordenens øvrige klasser er i hovedsak tildelt estiske statsborgere for fortjenester av staten. Ordenens 1. klasse er i perioden 1995 til 2008 kun tildelt sju personer, 2. klasse 50. I samme tidsrom er det til sammen er det foretatt 478 tildelinger, alle klasser medregnet. Tildeling skjer ved presidenten. Overrekkelser av ordenen skjer vanligvis på Estlands uavhengighetsdag 24. februar, men kan i særlige tilfeller også finnes sted på andre datoer.

Kilder
------

* (en): «Estonia» i Guy Stair Sainty og Rafal Heydel-Mankoo: *World Orders of Knighthood and Merit*, andre bind, Buckingham: Burke's Peerage, 2006, s. 1101–1103.

Eksterne lenker
---------------

* The Order of the National Coat of Arms, Estlands president.
* Decorations Act, Passed 19 December 2007, Estlands president.
* Statistika teenetemärkide andmisest Eestis, Riigikantselei.

Portal: Estland
*Denne artikkelen er om studentforeningen. For den romerske guden, se Merkur.*
**Mercurius** er en studentforening for økonomistudentene ved Handelshøyskolen på Universitetet i Agder. Aktiviteten i Mercurius tuftes på tre hovedsøyler, *vennskap, kunnskap og nettverk*.

Foreningens vedtekter ble konstituert 23. april 1993, og navnet *Mercurius* stammer fra handelsguden Merkur. Mercurius har over 1 000 medlemmer, derav 70 studenter, som utgjør den aktive delen (Styret og utvalgsmedlemmer).

**Norge på nytt** er et årlig arrangement Mercurius er med å arrangerer, og hovedmålet er å skape relasjoner mellom næringslivet og det akademiske miljøet på Sørlandet. Våren 2007 ble konferansen for første gang arrangert i samarbeid med BI. Dette er et samarbeid som har gått svært bra, og som etter 2007 har blitt et årlig arrangement. Grunnet nedleggelse av BI Kristiansand, var 2015 det siste året hvor BI og Mercurius samarbeidet om Norge På Nytt.

Utvalgene
---------

Mercurius består av ni utvalg hvor studentene har sine ulike arbeidsområder, og et styremedlem som er nestleder. 

Lederne for de forskjellige utvalgene utgjør også styret i Mercurius. For 2020 er dette: 

* Leder (Jeffrey Benjamin Charles)
* Nestleder (Peder Aasland)
* Økonomiutvalget (Ingvild Angelsen)
* Næringslivsutvalget (Vilde Aasland)
* Informasjonsutvalget (Helene Wolff Helgesen)
* Markedsføringsutvalget (Margrethe Olsen)
* Fagutvalget (Audun Przytula Fjeldberg)
* Velferdsutvalget (Marielena Glatved Zannettos)
* Konferanseutvalget (Hans Jørgen Assmann)
* Karrieredagsutvalget (Isabella Biedrawa)
* MRR-utvalget (Sofie Drange)

Ledere
------

* 2020 Jeffrey Benjamin Charles
* 2019 Emil Mathias Hoel
* 2018 Daniel Foss
* 2017 Ermelinda Syla
* 2016 Lina Gullsmedmoen Indrebø
* 2015 Thomas A. Bugge
* 2014 Mie Stephansen-Smith
* 2013 Elisa Nordanger
* 2012 Mats Blystad
* 2011 Ingrid Caroline Hopp
* 2010 Knut Håkon Jordheim
* 2009 Espen Andreassen
* 2008 Knut Lindland
* 2007 Agnete Alveberg
* 2006 Trygve Wangen Tøsse
* 2005 Tina Dalseide

Eksterne lenker
---------------

* Hjemmeside
Kivuregionen markert i mørkeblått på kartet
Byen Goma ligger ved Kivusjøen
**Kivu** var navnet på en stor region i Den demokratiske republikken Kongo mens Mobutu Sese Seko styrte landet. Mobutu Sese Seko erobret også Kivusjøen.

Regionen inkluderte tre underregioner («Sous-Regions» på fransk): Nord-Kivu, Sør-Kivu og Maniema, som er de samme som de tre nåværende provinsene som ble opprettet i 1988. Hovedstaden i Kivuregionen var i Bukavu, og hovedstedene i de tre underregionene var i Goma, Uvira og Kindu.

Historie
--------

Navnet *Kivu'* ble brukt alt i 1914 da kolonistyret delte opp Kongo i 22 distrikter. I 1935 ble distriktene gruppert i 6 provinser, hver av dem oppkalt etter provinshovedstaden. Costermansville provinsen (som hadde samme utbredelse som den senere «Kivuregionen») ble omdøpt til «Kivuprovinsen» i 1947.

I de årene har det pågått en konflikt mellom regjeringshæren, opprørere fra de Demokratiske styrker for Frigjøringen av Rwanda (FDLR) og leiesoldater , inkludert Laurent Nkundas styrker, og en oppbygning av militær støtte og styrker som blant annet inkluderte den rapporterte rekrutteringen av barnesoldater ved bevæpnede grupper.

Geografi
--------

Kivu er også navnet på hele området som omkranser Kivusjøen, inkludert de delene i Rwanda som inneholder størsteparten  av innsjøens befolkning.
(Gisenyi, Rwanda, med omkring 1 000 000 innbyggere, er den største byen i Kivusjøområdet.

Området karakteriseres av frodig vegetasjon og utvidet vekstsesong på grunn av høyden over havet (1500m ved innsjøen) og vulkanske jordsmonn. Kivuregionen representerer det høyeste punktet av den østafrikanske *Rift Valley*.

Innsjøen inneholder store mengder lagret CO2 i de nedre sjiktene, og det er noe bekymring at den tektoniske aktiviteten i riften og/eller vulkansk aktivitet kan forårsake en plutselig forløsning av disse. Hvis dette skulle skje ville det ødelegge hele populasjonen rundt sjøen, men sannsynligheten for at dette vil skje er under diskusjon med overbevisende argumenter på begge sider.

Referanser
----------

1. ↑  Lake Kivu Home Page Arkivert 28. mai 2008 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

Innslag fra Kivuområdet[*død lenke*] Dagsrevyen, 13. september 2008. Nett-tv.


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** GND **·** GeoNames
 |
**Kiyoko Ono** (小野 清子, *Ono Kiyoko*, opprinnelig *Kiyoko Oizumi*; født 4. februar 1936 i Iwanuma i prefekturet Miyagi i Japan; død 13. mars 2021 i Tokyo) var en japansk politiker og i yngre alder turner.

Karriere
--------

Kiyoko Ono, 2003
### Sport

Kiyoko Ono deltok på Sommer-OL 1960 i München og stilte til alle turndisipliner. Hun kvalifiserte seg underveis bare til finalekampene i kvinnenes individuelle flerkamp i turn, og havnet på 15.-plass. I lagkonkurransen i samme displin - flerkamp - var hun med i det japanske laget som havnet på fjerdeplass. Ved Sommer-OL 1964 forbedret hun sin individuelle prestasjon og vhavnet på 9.-plass, og i lagkonkurransen fikk Japan bronsemedaljen. Dette hadde deres landslag allerede lyktes i under VM i turn 1962.

### Politikk

Fra 1986 til 1998, og fra 2001 til 2007, var folkevalgt representant for Det liberaldemokratiske parti i Shūgiin - Japans underhus. I regjeringen Koizumi I (2. omdannelse) og i Koizumi II var Ono minister for matsikkerhet, ungdommens oppseding, og bekjempelse av nedgang av fødselsraten. Hun satt også i Den nasjonale kommisjon for offentlig sikkerhet. Hun tilhørte Nippon Kaigi («Japankonferansen», en tverrpolitisk nasjonalistisk preget organisasjon).

Hun ble den første kvinnelige visepresident for Den internasjonale olympiske komité og ble i 2016 tildelt Den olympiske orden i sølv.

Hennes ektemann Takashi Ono var også turner. De fikk fem barn.

Den 13. mars 2021 døde Ono i en alder av 85 år av covid-19 i Tokyo.

Referanser
----------

1. 1 2   www.lequipe.fr[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   english.kyodonews.net[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  *Kiyoko Ono, médaillée olympique de gymnastique, est morte*, lest 2021-03-19

Eksterne lenker
---------------

* (en) Kiyoko Ono – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Kiyoko Ono – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Kiyoko Ono – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Kiyoko Ono – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** NDL **·** CiNii
 |
**Knutepunkt Sørlandet** var et interkommunalt samarbeidsorgan mellom sju kommuner i Kristiansandsregionen: Birkenes, Iveland, Kristiansand, Lillesand, Songdalen, Søgne og Vennesla. Kommunene har samlet 133 690 innbyggere og er en felles bo- og arbeidsregion i sterk vekst. Seks av kommunene deltok fra etableringen i 1996, mens Iveland tiltrådte 1. januar 2006. Samarbeidet mellom kommunene omfatter tiltak knyttet til tjensteyting til innbyggere og generell utvikling av kommunene. Organet ble relansert med nytt navn og nye vedtekter fra 1. januar 2018 med navnet Region Kristiansand.

Organisering
------------

Samarbeidet i Knutepunkt Sørlandet ble etablert i 1996. Øverste politiske organ i kommunesamarbeidet er et styre med ordførerne i de sju kommunene. Øverste administrative organ er et rådmannsutvalg med rådmenn fra de sju kommunene. Knutepunkt Sørlandet har også et sekretariat med to faste stillinger, daglig leder og rådgiver. 

Det er etablert fagnettverk på en rekke fagområder: Helse, sosial og omsorgsnettverk, Oppvekstnettverk (skole og barnehage), Kulturnettverk, og Teknisk nettverk, samt flere administrative nettverk som arbeidsgivernettverk, økonominettverk, næringsutvalg, IT-utvalg, GIS-utvalg, kriminalutvalg og felles innkjøpstjeneste. Flere tjenester er også lagt til interkommunale selskap, som Kristiansandsregionen brann og redning – KBR. 

En rekke regionale og internasjonale prosjekter har også base i kommunesamarbeidet i Kristiansandsregionen, som ATP-samarbeidet (areal- og transportplan), Framtidens byer, Felles klimaplan og lokalmedisinske tjenester med mer. 

Dagens fylkesstruktur med to Agder-fylker splittet kommunene i Kristiansandsregionen – tre kommuner hørte til i Aust-Agder, og fire i Vest-Agder. Lillesand, Birkenes og Iveland søkte i 2011 om overflytting til Vest-Agder, men fikk avslag.

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑  Storjord, Christian (5. desember 2012). «Fikk nei til fylkesovergang». Fædrelandsvennen. Besøkt 10. januar 2013.

Eksterne lenker
---------------

* Knutepunkt Sørlandets hjemmeside
* Vi ligger tett – og sammen er vi sterke. Brosjyre om samarbeidet.
* Birkenes
* Iveland
* Kristiansand
* Lillesand
* Songdalen
* Søgne
* Vennesla
Altan Khan som et buddhistisk ikon, bilde fra 1500-tallet.
**Altan Khan** (født 1507, død 1582; mongolsk kyrillisk: Алтан хан; kinesisk: 俺答汗; hanyu pinyin: *Ǎndá Hán*; «Gyllen hersker»), hvis personlige navn var **Anda** (ᠠᠨᠳᠠ; «Venn»), var khan over tümed-mongolene og *de facto*-hersker over Den høyre vingen, eller de vestlige stammene, til mongolene. Han var sønnesønnen til Dayan Khan, en etterkommer av Khubilai Khan, som hadde klart å forene khalkamongolene i nord og chakharmongolene i sør i en stammesammenslutning. 

Altan Khan kontrollerte et område i Ordos i dagens Indre Mongolia, og herfra gjennomførte han mange plyndringer mot det kinesiske Míng-dynastiet, som ble tvunget til å anerkjenne ham som en lokal hersker.[] I 1570 ga Longqing-keiseren ham tittelen *Shùnyì Wáng*, en tittel som gikk i arv til hans sønn. Altan Khan grunnla også byen Hohhot. 

Ham bidro til at den tibetanske buddhismen ble gjeninnført blant mongolene, som hadde gått tilbake til tengriisme etter Yuán-dynastiets fall. Han støttet Gelug-skolen, og da han inviterte Sonam Gyatso, den tredje Dalai Lama, til Mongolia, kalte han ham *Dalai Lama*, hvor *Dalan* tilsvarer det tibetanske navnet *Gyatso* ("hav"). Dette var opphavet til navnet på tittelen *Dalai Lama*, men *ikke* til selve tittelen.[]

Referanser
----------

1. 1 2   Gemeinsame Normdatei, GND-ID 123286646, besøkt 15. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   bursdag i året 2. januar[Hentet fra Wikidata]

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Bars Bolud Jinong** | **Khan over tümedene**(1531–1582) | Etterfølger:**Chichingha (*Qiqingha*)** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** NDL
 |
**Altbach-Deizisau kraftverk**  er et varmekraftverk i delstaten Baden-Württemberg i det sørlige Tyskland. Det har en installert produksjonskapasitet på 1270 MW, fordelt på tre fortsatt operative blokker. Enheten *Altbach 2* ble tatt i bruk i 1997 og er svært moderne med bruk av kogenerasjon. I alt kan 280 MW leveres som fjernvarme.

Anlegget ble påbegynt omkring 1955 og stod ferdig i 1997. I mellomtiden er tre blokker stengt ned. Brenselkilden er kull og fyringsolje. Operatør er energiselskapet Energie Baden-Württemberg (EnBW Kraftwerke) AG.

De totale CO2-utslippene i 2008 var ca. 2 529 800 tonn, mens det samme årets kvote som var 1,9525 mill tonn.

Se også
-------

* Liste over verdens største kullkraftverk

Referanser
----------

1. ↑  EU – liste over CO2-utslipp per installasjon.

Eksterne lenker
---------------

* IndustCards – «Coal-Fired Plants in Germany – Baden-Wurttemberg and Bayern».
* EnBW – anleggets hjemmeside.
* Brosjyre om Altbach-Deizisau kraftverk.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |

Portaler: Tyskland | Energi
En Newtonreflektor på en enkel altasimutmontering.
En heliostat på THÉMIS eksperimentstasjon i Frankrike. Speilet roterer på en alt-asimutmontering. Speilets pekeretning er vinkelrett på dets overflate.
Et refraktorteleskop (med søkekikkert og tilbehør) på en liten alt-asimutmontering
En **altasimutmontering** er en enkel montering med to akser som brukes til å støtte og rotere et instrument om to gjensidig vinkelrette akser, en vertikal og den andre horisontal. Rotasjon om den vertikale aksen varierer asimuten (kompassretningen) til instrumentets pekeretning. Rotasjon om den horisontale aksen varierer pekeretningens høyde (elevasjonsvinkel).

Disse monteringene brukes, for eksempel, med teleskoper, kameraer, radioantenner, heliostatspeil, solcellepaneler og stativer til skytevåpen.

Det finnes mange navn på denne typen montering, heriblant **altitude-asimut**, **asimut-elevasjon** og forskjellige forkortelser dannet av disse. Et kanontårn er i bunn og grunn en altasimutalmontering for en kanon, med noen grad av armering for å beskytte våpenet og dets operatører.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica
 |
Lakkarbeid på tre, på en Ming-eske (ca 1490), dekorert med Chang'es palass, med dets ytre slottsgårder, trær, bygninger og beboerer av månen - deriblant, helt nederst, jadekaninen med pestil og mørter, en trebent padde, og kinesiske mandariner.
Chang'e flyr til månen. Fra *Myths and Legends of China* 1922 av E. T. C. Werner.
**Chang'e** (kinesisk: 嫦娥, pinyin: *Cháng'é*, eldre romaniseringer: **Ch'ang-O**, **Heng-O** eller **Chang-Ngo**) er en kinesisk månegudinne, knyttet til myten om skytteren Hou Yi og den kinesiske solfestivalen. Chang'e stjal sin ektefelles udødelighetsdrikk og trakk seg tilbake til månen. Hun betraktes i Kina som månens mor eller dens gudinne. 

Mens det i Vesten gjerne tales om *Mannen i månen*, er det i Kina snarere *Kvinnen på månen*/*Månekvinnen* som gjelder.

Bekrivelse
----------

Det er en rekke variasjoner i legendene som kinesisk mytologi kan varte opp med om henne. Det er imidlertid noen elementer som går igjen i alle: Houyi, bueskytteren; en keiser som enten i noen legender er snill, men i andre er slem; et livseliksir (og som regel jadekaninen som kan brygge den), og månen.

Det er innen daoismen og i kinesisk folketro at betraktes som en hun en månegudinne (ypperste Yin. Hun påkalles særlig på den 15. dag i den åttende måned i den kinesiske kalender, det vil si under månefesten.

Diktere under Tangdynastiet beskrev henne gjerne som en vakker og forlatt kvinne. Li Shangyin nevner henne i to verker: *Frostmånen*  og *Måneaften* .

Oppkalling
----------

* Et månekrater er oppkalt etter henne: Chang-Ngo.
* Et kinesisk romprogram er også oppkalt etter henne, Chang'e-programmet.

Litteratur
----------

* Tony Allan, Charles Phillips, and John Chinnery: *Land of the Dragon: Chinese Myth*, Duncan Baird Publishers, London, 2005, ISBN 0-7607-7486-2
* C. A. S. Williams: *Outlines of Chinese symbolism and art motives: an alphabetical compendium of antique legends and beliefs, as reflected in the manners and customs of the Chinese*. New York: Dover Publications, 1971 nyutgitt 1976, ISBN 0-486-23372-3

Referanser
----------

1. ↑  «Chang'e, Chinese Deity». *Encyclopedia Britannica*. The Editors of Encyclopedia Britannica. Besøkt 8. mars 2018.
2. ↑  «Hou Yi». *Encyclopedia Britannica*.
3. ↑  太陰星君, *Tàiyínxīngjǖn*; ærestitler: 月宮黃華素曜元精聖後太陰元君 ogt 月宮太陰皇君孝道明王
4. ↑  霜月
5. ↑  月夕

Eksterne lenker
---------------

* (en) Chang'e – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Richard Og de Burgh**, også kjent som **Richard de Burgh** (født ca. 1259, død 1326), var den 2. jarl av Ulster, 3. lord av Connacht. Betydningen navnet hans, «Richard Og», er *Richard den Unge*, sannsynligvis en referanse til hans ungdom da han ble jarl i 1271, eller for å skille ham fra hans bestefar, Richard Mor. Han var også kjent som den «Røde Jarl».

Richard Og var den mektigste av alle de Burgh-jarlene av Ulster i Irland. Han var en venn av kong Edvard I av England, og ble rangert som den første blant jarlene på Irland. Richard Ogs kone Marguerite de Guines var kusine til kong Edvards dronning.

Richard Og fulgte en ekspansjonspolitikk som fikk ham på kant med de andre anglo-irske lordene, og han beseiret kong Felim mac Aedh Ua Conchobair av Connacht i den andre slaget ved Athenry i 1316.

Slektskap
---------

Hans søster, Egidia de Burgh, ble gift med James Stewart av Skottland. Hans andre sønn, John de Burgh, ble gift med Elizabeth de Clare, granddatter av Edvard I. Hans sønn John døde i 1313, etterlot dermed arven til sin umyndige sønn William, kjent som William Donn de Burgh, 3. jarl av Ulster.

Hans døtre var:

* Catherine, gift med jarlen av Desmond
* Joan, gift med jarlen av Kildare
* Avelina, gift med John, jarl av Louth
* Matilda, gift med Gilbert de Clare, 8. jarl av Glouchester
* Elizabeth, gift Robert Bruce, den senere Robert I av Skottland

Referanser
----------

1. ↑   Kindred Britain, oppført som Richard de Burgh, Kindred Britain ID I5460[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3 4   Kindred Britain[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   The Peerage person ID p10693.htm#i106926, besøkt 7. august 2020[Hentet fra Wikidata]
4. 1 2 3 4 5 6 7   The Peerage[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* Eamonn Burke, *People and Places*, Dublin, 1995.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Dictionary of Irish Biography **·** Geni
 |
Fra inngangen til Botsfengselet
**Richard Petersen** (født 10. juni 1821 i Pipergården i Christiania, død 1. mai 1908 i samme by) var en norsk fengselsdirektør.

Richard Petersen var sønn av advokat, senere statsråd Hans Christian Petersen og Marie Christine Thrane. Han var fetter av arbeiderlederen Marcus Thrane. I 1856 ble han gift med Camilla Wilhelmine Mariboe (1824–1881), datter av professor Carl Mariboe, stifteren av Mariboes Skole i København.

Petersen ble *cand. jur.* i 1846 og kopist i Kirkedepartementet i 1853. I 1858 ble han konstituert som direktør for Botsfengselet i Kristiania under Poul Magnus Norums fravær. Han overtok embetet i 1860 og beholdt det helt til 1892. Han deltok som norsk delegert på flere internasjonale fengselskongresser.

I 1893 og 1894 nedskrev Petersen sine erindringer, som delvis ble utgitt som *Fængsels-liv* i 1894, delvis i *Aftenposten* under tittelen «Studenterliv». En del ble også trykt i *St. Hallvard* (1916). Han var teaterinteressert og medlem av direksjonen i Christiania Theater.

Utmerkelser
-----------

Petersen ble ridder av St. Olavs Orden i 1881.

Litteratur
----------

* *Den Kongelige norske Sankt Olavs orden 1847–1947*. Oslo: Grøndahl, 1947
* Sigurd Grieg: «Petersen, Richard», i *Norsk biografisk leksikon, bind 11. Oslo: Aschehoug, 1952*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF
 |
**Rolf Aaberge** (født 25. juli 1949 i Sogndal) er en norsk forsker ved *Gruppe for mikroøkonomi* ved Forskningsavdelingen i Statistisk sentralbyrå. Han har sin utdannelse innen matematikk og statistikk fra Universitetet i Oslo.

Hans nåværende forskning beskjeftiger seg i hovedsak med skattlegging, offentlig finansiering, inntektsfordeling og sosial velferd, samt økonometri og statistiske metoder. Han er også involvert i et fireårig internasjonalt forskningsprogram for evaluering av velferd og skattepolitikk i velferdsstater. Sammen med Anthony Barnes Atkinson har han vist at de økonomiske forskjellene i Norge har økt etter 1989.

Hans forskningsarbeider er publisert i ledende tidsskrifter innen økonomisk og statistisk vitenskap.

Referanser
----------

1. ↑   Mathematics Genealogy Project[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Statistisk sentralbyrå – Ansatte i forskningsenhetene
3. ↑  Om Rolf Aaberge på nettstedet til IZA - Forschungsinstitut zur Zukunft der Arbeit Arkivert 7. mars 2016 hos Wayback Machine.
4. ↑  Reinertsen, Maria B. (6. januar 2017). «Anthony B. Atkinson (1944-2017)». *Morgenbladet*. s. 17.
5. ↑  Frischsenteret – Rolf Aaberge, CV og fullstendig publikasjonsliste Arkivert 16. juli 2007 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** MGP
 |
«Rio Grande» har flere betydninger.

Rio Grande flyter gjennom Big Bend nasjonalpark i Texas
**Rio Grande** er en elv i Nord-Amerika. Den heter *Río Bravo* (eller *Río Bravo del Norte*) i Mexico. 

Elven er 3 034 kilometer lang og den har sitt utspring ved *Canby Mountain* i San Juan-fjellene i delstaten Colorado, mellom 37° og 38° nordlig bredde, og flyter gjennom *San Louis Valley* i det sørlige Colorado og så videre sørover gjennom New Mexico. Fra El Paso i Texas vender den mot sørøst og herfra danner den, på en strekning på over 2 000 km, grensen mellom USA og Mexico før den renner ut i Mexicogulfen.

Større bielver er Pecos River (Río Pecos) fra venstre samt Río Conchos og Río Pesquerto fra høyre i Mexico. Flodens lengde er omkring 3 000 kilometer.

I sitt øvre løp har floden svært sterkt fall. Vannmengden veksler høyst betydleig etter nerbørsforholdene. Ødeleggene oversvømmelser kan forekomme. Allerede puebloindianerne brukte elven for kunstig vanning på de dyrkbare områder som fantes ved elvebankene.

Se også
-------

* Liste over verdens lengste elver
* Liste over elver i USA

Eksterne lenker
---------------

* (en) Rio Grande (river) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** VIAF **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** NKC **·** GeoNames **·** GNIS
 |
**Strukturkapital** er et begrep som brukes innen feltet management. En organisasjons *interne strukturkapital* kan bestå av tillempede støttesystemer for utviklingsprosesser, ledelse og produksjon samt modeller for kunskapsoverføring og dokumentasjon. Også bransje- og markedsinformasjon, patenter og oppfinnelser etc hører hjemme under dette begrepet. Den *eksterne strukturkapitalen* kan bestå av varemerker, kunde- og leverandørsrelasjoner, nett av samarbeidspartnere med mer. Ettersom forskjellen mellom strukturkapital og humankapital er at førstnevnte forblir i organisasjonen selv om medarbeiderbe byttes ut, kan strukturkapitalen gi organisasjonen en iboende effektivitet og handlingskraft som til en viss grad forblir uavhengig av de enkelte medarbeidernes bidrag eller evne. Strukturkapitalen kan da fungere som balansepost i en organisasjon der humankapitalen er redusert via tap av nøkkelpersoner og andre personalressurser.

Se også
-------

* Immaterialrett

Referanser
----------

### Noter

1. ↑  Magisteroppgave *Att omvandla humankapital till strukturkapital*, Lunds universitet 2008
**Now We've Got Members** er et norsk band fra Oslo/Skjetten. 

Bandet består av Jørgen Skjulstad (Saz, Gitar og Vokal), Thomas Meidell (Gitar, Keyboards og Vokal), Sara Yri Cools (Orgel, Trekkspill og Vokal), Henrik Kamphus (Trommer), Christian Stouff Ludvigsen (Bass), Dag Stiberg (Saxofon) og Daniel Meyer Grønvold (Mandolin, Bouzouki, Baglamaz). Bandet gjestes også tidevis av Magnus Nielsen (aka Magnus Moriarty) (fiolin og trommer) og Marie B. Kvamme (vokal). Now We've Got Members er kjent som Metronomicon Audios flaggskip, og for å blande prog med folkemusikk fra alle verdensdeler (spesielt balkan og østen).

Now We've Got Members har ved flere anledninger også opptrådt med Balkansemblet som vant Spellemannprisen i 1984 i kategorien «Åpen klasse».

Diskografi
----------

* 2001 – *Curious Yellow*
* 2002 – *Le Jardin*
* 2004 – *Tiny disasters on/off*
* 2007 – *Then is Just Another Kind of Now*
* 2009 – *Repulsive Force*
* 2010 – *Cassette EP*
* 2012 - *Teleologies*

Eksterne lenker
---------------

* (en) Now We've Got Members på Discogs Rediger på Wikidata
* (en) Now We've Got Members Myspace
* (en) Metronomicon Audios offisielle nettsted

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** Discogs
 |