recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Nordnorsk seriemesterskap i fotball** ble spilt i årene 1963-1975, for å kåre en nordnorsk seriemester, da nordnorske lag ikke fikk være med i den ordinære serien.

Seriemesteren ble kåret ved at distriktsvinnerne spilte finalekamper mot hverandre.

Finalekamper
------------

### 1963

6/10: **Harstad**-Bodø/Glimt 4-3 eeo.

### 1964

27/9: Bodø/Glimt-**Narvik/Nor** 4-5

### 1965

26/9: Kirkenes-Harstad 2-2  

3/10: Bodø/Glimt-Kirkenes 2-1  

17/10: Harstad-Bodø/Glimt 3-0  


|  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **Harstad** | 2 | 1 | 1 | 0 | 5-2 | 3 |
| Bodø/Glimt | 2 | 1 | 0 | 1 | 2-4 | 2 |
| Kirkenes | 2 | 0 | 1 | 1 | 3-4 | 1 |

### 1966

25/9: Mjølner-Stein 5-0  

2/10: Mo-Mjølner 1-3  

9/10: Stein-Mo avlyst.  


|  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **Mjølner** | 2 | 2 | 0 | 0 | 8-1 | 4 |
| Mo | 1 | 0 | 0 | 1 | 1-3 | 0 |
| Stein | 1 | 0 | 0 | 1 | 0-5 | 0 |

### 1967

1/10: **Mjølner**-Alta 11-0

### 1968

22/9: Bodø/Glimt-**Stein** 1-3

### 1969

21/9: **Mjølner**-Stein 3-2

### 1970

27/9: **Stein**-Mjølner 1-0

### 1971

25/9: Kirkenes-**Mjølner** 0-3

### 1972

30/9: **Mo**-Stein 6-1

### 1973

30/9: Kirkenes-**Mjølner** 0-1

### 1974

29/9: **Bodø/Glimt**-Kirkenes 8-2

### 1975

4/10: Norild-**Bodø/Glimt** 0-4

Antall mesterskap
-----------------

* 5: Mjølner
* 2: Bodø/Glimt
* 2: Harstad
* 2: Stein
* 1: Mo
* 1: Narvik/Nor

Eksterne lenker
---------------
Maunder- og Daltonminimum plassert i en 400-årsperiode med tall for solflekker
14C som indikator på solaktiviteten de siste 1100 år.
**Daltonminimum** er en periode med redusert solflekkaktivitet som inntraff i årene 1790–1830.

Perioden er oppkalt etter den engelske metereologen og kjemikeren John Dalton.

Daltonminimumet og temperaturer
-------------------------------

Daltonminimumet sammenfalt med en periode med lave globale middeltemperaturer. Under den seinere del av den lille istid sank den globale middeltemperaturen ytterligere. Effekten ble forsterket av et av de største vulkanske utbruddene de siste 2000 årene, Tambora-erupsjonen i 1815, med det etterfølgende *året uten sommer*.

Andre solflekkavvik
-------------------

Det var redusert solflekkaktivitet i årene 1010–1050 (Oortminimum), 1280–1340 (Wolfminimum) og 1420–1530 (Spörerminimum). I årene 1645–1715 inntraff Maunderminimum, en lang periode med svært sterkt redusert solflekkaktivitet og særlig lave globale middeltemperaturer.

Etter Daltonminimumet fulgte det *Moderne maksimum* (1950–2009) med høydepunkt rundt 1960. Det finnes sterke indisier for at det moderne maksimum er i ferd med å gå over i et nytt minimum.

Kilder
------

* Terje Wahl: *Mot svakere sol og sommer* Arkivert 19. juli 2017 hos Wayback Machine. forskning.no 17. juli 2017.

Litteratur
----------

* Harald Yndestad og Jan-Erik Solheim: «The influence of solar system oscillation on the variability of the total solar irradiance», *New Astronomy*, nr. 51, februar 2017, s. 135-152
* Matthes et. al.: forcing for CMIP6 (v3.2)», *Geoscientific Model Development Discussions*, 10, juni 2016. DOI: 10.5194/gmd-2016-91
* A. Balog, H. S. Hudson, K. Petrovay, R. von Steiger: «Introduction to the Solar Activity Cycle: Overview of Causes and Consequences», *Space Science Reviews*, desember 2014, bind 186, nr 1–4, s. 1–15

Referanser
----------

1. ↑  Wahl
2. ↑  *Dalton minimum.* I *Encyclopædia Britannica* Online. Lest 19. juli 2014.
3. ↑  *The Sun's Chilly Impact on Earth*, NASA GISS 6. desember 2001, besøkt 2. februar 2013
4. ↑  G. Usoskin u. a. *Evidence for distinct modes of solar activity*.
5. ↑  Sarah Ineson u. a. *Regional climate impacts of a possible future grand solar minimum*.

Portal: Astronomi

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Reidar Tveit** (født 4. november 1921 i Gulen) er en tidligere norsk fylkestannlege og politiker for Venstre og Det Liberale Folkepartiet.

Tveit var ordfører i Førde kommune i tre sammenhengende perioder fra 1968 til 1980. Han representerte først Venstre, men gikk over i Det Liberale Folkepartiet etter partisplittelsen i kjølvannet av EF-striden i 1972. I 1976 fikk partiet med Tveit som ordførerkandidat nesten rent flertall ved kommunevalget.

I hans ordførertid ble Førde bygd opp som fylkessenter, og Tveit hadde en avgjørende rolle i byggingen av Førdehuset og etableringen av Sogn og Fjordane Teater. Han har innehatt en rekke tillitsverv i både lokale og nasjonale kulturorganisasjoner. Han var den første styrelederen i Sogn og Fjordane Teater og styremedlem i Statens teaterråd og Norske teatres forening. Han var også den første lederen av Fylkesrådet for eldre i Sogn og Fjordane. 

Tveit var fylkestannlege i Sogn og Fjordane i over 30 år, fra 1958 til 1989. Som fylkestannlege bygde han i løpet av få år ut tannhelsetjenesten i hele fylket.

Under andre verdenskrig ble han som student arrestert i november 1943 og satt i konsentrasjonsleirene Buchenwald og Sennheim fram til freden.

Referanser
----------

1. ↑  «Heider til Reidar Tveit» NRK Sogn og Fjordane, 8. mai 2009
2. ↑  Ottosen, Kristian (2004) *Nordmenn i fangenskap 1940–1945*, 2. utgave, Universitetsforlaget, Oslo. ISBN 82-15-00288-9

Kilder
------

* Reidar Tveit i Sogn og Fjordane fylkesleksikon NRK Sogn og Fjordane


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Erik Hagen** | **Ordfører i Førde kommune**(1968–1980) | Etterfølger:**Helge Barstad** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Lokalhistoriewiki
 |
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet.

**Veggfjellet** er et fjell i Bø kommune, Nordland. Fjellet ligger på 424 meter over havet, og ligger sør for Hundsdalen med Hundsdalselva og Skredtinden, som er det høyeste av de tre toppene sør for kommunesenteret Straume. Det er et arkeisk grunnfjell som stammer 2900 - 2700 millioner år tilbake, men sørsiden har et lite innslag av paleo-proterozoisk granitt, ettersom lavslettene i Bø omringer fjellet helt, med unntak av nordsida. Fjellet er godt besøkt blant bøfjerdinger, og har to «hovedstier», en ned til Veggemoa, rett vest for veikrysset der veien til Gåsland møter veien til Olset sør for Rise og Malnes, og to stier (en via Nilsåsen og en via Øyjorda) som begge går til to bygder like ved Straume. Det går også en sti videre opp mot Skredtinden og ned nordsida av Hundsdalen, forbi vestsida av Rundtuva og mot Kabbussteinen.

Navnet på Kabbussteinen kommer trolig av ordet «kabuss», som er ei slags hette. Det finnes også en lignende bemerkelsesverdig stein i Andøy kommune, Kabbusa.

Navnet på Veggfjellet kommer kanskje av formet på stupet på vestsida av fjellet.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Anne Cathrine Collet** (1768–1846) var en norskfødt godseier.

Hun fødtes på gården Buskerud i 1768 som datter av Peter Collett (1740–86) og Maren Kirstine Holmboe (1745–68). Straks etter sin konfirmasjon ble hun 15 år gammel forlovet med godseier Peter Nicolai Arbo. 

Paret giftet seg i 1788 og Arbo virket som kjøpmann i Drammen til paret i 1808 flyttet til København. Her slo de seg omsider ned i Peschiers gård i Holmens Kanal. I somrene bodde de skiftevis på landstedene Aldershvile og Sanssouci utenfor København. Arbo kjøpte herregårdene Lundbygård og Oremandsgaard på Sjælland. 

Da ektefellen døde i 1827 solgte enken huset i byen samt Aldershvile og Sanssouci, hvoretter hun slo seg ned på Lundbygård. Her førte hun et gjestfritt hus omgitt av slektninger og venner  til hun døde den 27. januar 1846.

I sitt testamente hadde hun stiftet et legat til trengende i Drammen by. Herutover overlot hun godsene til nevøene Bernt Anker Collet og Peter Collet (1820-1860).

Referanser
----------

1. ↑   trap5.lex.dk[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Trap, J. P. «351 (Kongeriget Danmark / 3. Udgave 1. Bind : Indledende Beskrivelse af Danmark, Kjøbenhavn og Frederiksberg)». *runeberg.org* **(dansk)**. Besøkt 17. september 2022.
3. 1 2  Collett, Alf (1872). *Familien Collett*. [A. Collett]. s. 84-85.
4. 1 2  Collett, Alf (1915). *Familien Collett og Christianialiv i gamle dage*. Cappelen. s. 272-275.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni
 |
**Daniel Skjevik-Aasberg** (født 1994) er en norsk politiker (H) og var 1. nestleder i Unge Høyre i perioden 2018-2020. Fra juni 2019 til januar 2020 fungerte han som leder i ungdomspartiet mens Sandra Bruflot hadde permisjon. I periodene 2013-2017 og 2017-2021 var han vararepresentant for Nordland Høyre på Stortinget. Han var medlem av kommunestyret, formannskapet og gruppeleder for Høyre i Ballangen fra 2015-2020. Ved kommunevalget i 2019 ble han valgt inn i Narvik kommunestyre og Oppvekst- og kulturutvalget etter kommunesammenslåingen mellom Ballangen og Narvik. Skjevik-Aasberg er adoptert fra Sør-Korea og har markert seg i arbeidet for å begrense utslipp av klimagasser.

Bakgrunn og virke
-----------------

Daniel Skjevik-Aasberg er adoptert fra Sør-Korea og vokste opp i Ballangen, foreldrene var Læstadianere. Han ble tidlig med i Unge Høyre, og har markert seg innenfor Høyres ungdomsorganisasjon med sitt engasjement for miljøet, særlig begrensning av global oppvarming. I 2018 ble Skjevik-Aasberg valgt til første nestleder i Unge Høyre – og han ledet partiets utvikling av et nytt klima- og miljøprogram.

Skjevik-Aasberg var innvalgt i Unge Høyres sentralstyre fra 2016 til 2018 som sentralstyremedlem og fra 2018-2020 som 1. nestleder. Han arbeidet også som politisk rådgiver for Arbeids- og sosialfraksjonen til Høyre på Stortinget fra 2018.

Dagens Næringsliv utpekte han i 2019 som én av 30 unge ledestjerner. Kåringen inneholdt navn på 30 personer under 30 år som avisen trodde "ville gjøre verden til et bedre sted". Skjevik-Aasberg havnet på topp ti og ble utpekt fordi han påvirket regjeringspartiet Høyre i en mer klima- og miljøvennlig retning.

Referanser
----------

1. ↑  «Unge Høyre-lederen streiket for klimaet, men sier også ja til mer oljeleting». *www.aftenposten.no*. Besøkt 18. januar 2021.
2. ↑  «Biografi: Skjevik-Aasberg, Daniel». *Stortinget* **(norsk)**. 9. mars 2008. Besøkt 18. januar 2021.
3. ↑  «Siste kommunestyremøte i Ballangen kommune». Arkivert fra originalen 27. september 2020.
4. ↑  kommune, Narvik. «Narvik kommunestyre 2019-2023 - Narvik kommune innbyggerportal - Narvik kommune». *www.narvik.kommune.no*. Besøkt 18. januar 2021.
5. ↑  Ingrid Røise Kielland (27. juni 2019). «-Det ser dårlig ut på sikt om vi ikke gjør noe nå». Dagens Næringsliv. Besøkt 27. juni 2019.
6. ↑  «Daniel Skjevik-Aasberg». *Høyre*. Besøkt 18. januar 2021.
7. ↑  «30 under 30: – Det ser dårlig ut på sikt om vi ikke gjør noe nå». *Ledestjerner Fixed*. Besøkt 18. januar 2021.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Daniel Skjevik-Aasberg hos Stortinget Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Stortinget
 |
Gardnos (foto: Kjetil Bjørnsrud)
**Gardnoskrateret** er et meteorittkrater på Garnås i Nesbyen kommune i Buskerud, beskrevet av geologene Johan Naterstad og Johannes A. Dons i 1990. Krateret ble første gang undersøkt under kartlegging av Hallingdal i 1948, da statsgeolog O. A. Broch oppdaget en ringstruktur bestående av breksje i et område seks km nord for Nesbyen.

Krateret er omtrent fem km i diameter og ble skapt av en meteoritt med en diameter som antas å ha vært 250–300 meter for 546 millioner år siden. Krateret ligger nær riksvei 7 i Hallingdal og er lett tilgjengelig.

Gardnoskrateret er unikt og av stor geologisk verdi, også i verdenssammenheng. Dette skyldes at det renner en elv gjennom krateret. Elvevannet har skylt vekk jordoverflaten, slik at man ser rett ned på berggrunnen. Her kan man se gardnosbreksja, en steinart som ble dannet under den høye temperaturen som oppsto da meteoritten slo ned.

Norge har to registrerte krater på land og ett i havet, men Gardnos er størst og mest tilgjengelig (de andre er Mjølnirkrateret og Ritlandskrateret).

Gardnos i dag
-------------

Ved krateret ligger i dag Gardnos Meteorittpark.

Geolog Elin Kalleson tok i juni 2009 doktorgrad om gardnosbreksja, og en annen person er i ferd med å gjøre det samme. En gruppe geologer besøker krateret med jevne mellomrom i forbindelse med geologutdanning. I tillegg besøkes krateret av skoleklasser og turister.

Referanser
----------

1. ↑  Dons, J.A. og Naterstad, J.: *The Gardnos impact structure, Norway*. Meteoritics v. 27 p. 215 1992.
2. ↑  «Gardnos nedslagskrater (avsluttet)». *www.mn.uio.no*. Institutt for geofag. Besøkt 3. januar 2017.
3. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 29. april 2021. Besøkt 3. september 2012.
4. ↑  «Stjernesmellen i Hallingdal». *forskning.no*. Besøkt 3. januar 2017.
5. ↑  Om Elin Kallesons doktoravhandling hos UiO

Litteratur
----------

* Elin Kalleson (1. januar 2009). Universitetet i Oslo Naturhistorisk museum, red. *The Gardnos structure: the impactites, sedimentary deposits and post-impact history* (avhandling). Natural History Museum, Faculty of Mathematics and Natural Sciences, University of Oslo.

Eksterne lenker
---------------

* Earth Impact Database (på engelsk)
* Gardnos meteorittkrater Arkivert 17. juli 2014 hos Wayback Machine. – lokal side

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Gustav Nilsen** (født 28. juli 1974) er komiker fra Kapp på Østre Toten, bosatt i Oslo. Han har spesialisert seg på parodier og musikalsk humor og er tilknyttet managementet Seriøst Firma. Han ble kåret til årets nykommer under Komiprisen 2004.

Sammen med Paul Håvård Østby er han skuespiller, tekstforfatter og produsent for *Urbane Totninger* på Kapp, Østre Toten. *Urbane Totninger* ble Norges største sommershow i 2011 med over 20 000 publikumere. Nilsen og Østby spilte også *Julelatter* på  Latter høsten 2011.

Han har spilt i en rekke oppsetninger, blant annet i  Are Kalvøs *Det folk vil ha* på Det Norske Teateret i 2005. 

I flere år har han vært å høre som den Alf Prøysen-imiterende barnetimeonkelen *Onkel Børre* i *Nitimen* på NRK P1, samt i *Reiseradioen* og *Hallo i Uken*. Fra 2010 har han levert humorinnslag til P4s *Radiofrokost*.

Gustav Nilsen gjør samtlige mannestemmer i animasjonsserien *Monarkiet* på NRK. I tillegg gir han også stemme til lydbøkene om Pulverheksa. Han er mye brukt som kommentarstemme i TV-serier og reklame.

Gustav Nilsen har også medvirket i en rekke TV-programmer som *Beat for beat* på NRK, *20 spørsmål*, *Popstokk*, *Storbynatt*, *TV 2-nøttene*, *9 av 10 nordmenn*, samt hatt miniserien *Gustavs Oslo* på Oslo TV, TVNorge. Nilsen er en av deltakerne på kjendisutgaven av *71 grader nord* på TVNorge våren 2012.

I 2013 dubbet han snømannen Olaf i Frost.

Referanser
----------

1. ↑   www.seher.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Fødselsdager». *Aftenposten*. 28. juli 2016. s. 31.
3. ↑  «Gustav Nilsen». *Seriøst Firma* **(norsk)**. Besøkt 28. november 2022.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Gustav Nilsen på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) Gustav Nilsen hos Sceneweb Rediger på Wikidata

* (en) Gustav Nilsen hos The Movie Database Rediger på Wikidata
* Gustav Nilsens hjemmesider
* Om Gustav Nilsen på Stand Up Norge sine nettsider
* Urbane Totninger

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** ISNI **·** MusicBrainz
 |
«Ludittenes leder» (*The Leader of the Luddites*), gravering fra 1812
**Ludditt** eller **luddist** (etter engelsk *Luddite*) er kallenavn på en person som er motstander av teknologiske fremskritt eller endringer. Når ordet brukes om moderne forhold, ikke om sitt historiske opphav i England på 1800-tallet, betyr det oftest «teknologipessimist». 

Luddittene var en sosial bevegelse blant engelske arbeidere i tidsrommet fra 1811 til 1814. Tilhengerne protesterte, ofte ved å ødelegge tekstilmaskiner, mot endringene som fulgte den industrielle revolusjon og som truet deres jobber. Bevegelsen, som startet i 1811, ble oppkalt etter en, muligens mytisk, leder Ned Ludd. I en kort periode var bevegelsen så sterk at de utkjempet regelrette slag med den britiske armeen i «luditt-opprøret» (*The Luddite Riots*). Tiltak satt i verk av regjeringen inkluderte en masserettssak i York i 1813 som resulterte i mange dødsstraffer og deportasjoner til straffekoloni. Den historiske bevegelsen i England må sees i lys av vanskelige økonomiske forhold under Napoleonskrigene.

I nyere debatter har betegnelsene **nyludditter** og **nyluddittisme** (engelsk *Neo-Luddism*) blitt brukt for å karakterisere meningsmotstandere og grupper som er skeptiske til (særlig) informasjonsteknologi eller hevder at denne teknologien fører til negative kulturendringer.[] 
I samfunnsøkonomisk litteratur er luddittismen på 1800-tallet et hyppig brukt eksempel på å avkrefte den utbredte troen på at ny teknologi i sum fører til færre, ikke flere arbeidsplasser.

Se også
-------

* Teknologideterminisme
* Sabotør

Referanser
----------

1. ↑  *Oppland Arbeiderblad 1925.04.28*. Norge;Innlandet;;Gjøvik;;;;. 1925-04-28. s. 1.
2. ↑  Oppslagsordet «ludditt» i *Det Norske Akademis ordbok*
3. ↑  Oppslagsordet «luddist» i *Det Norske Akademis ordbok*
4. ↑  Lindquist, Willis (1969). *Industri og nasjonalisme*. Oslo: Allers. s. 956.
5. ↑  *Historiens folk og riker*. Oslo: Gyldendal. 1991. s. 61–62. ISBN 8257407348.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL **·** BBC Things
 |
**Mausund skole** er en barne- og ungdomsskole på Mausund i Frøya i Trøndelag. Skolen sto ferdig i 1957, og ble tatt i bruk i 1958. Skolen ble påbygd i 1977 og fikk nytt kjøkken. I 1991 fikk Mausund skole nytt tekstilrom, og etter påbygninga ble det nytt lærerværelse, legekontor og tre nye klasserom. 

Fra 1999 har også elever fra  Sula gått på Mausund skole grunnet nedleggelse av Sula skole.

I løpet av de siste 15–20 årene elevtallet blitt kraftig redusert. Skolen har gått fra å være 5 delt, 4 delt, til 3 delt. Elevtallet har i løpet av de siste årene stabilisert seg rundt 21. Nå er skolen tredelt: 1.–4. trinn, 5.–7. trinn, og 8.–10. trinn (2016).

Rektorer
--------

**Ufullstendig liste**: Denne listen er ufullstendig og du kan hjelpe Wikipedia ved å utvide den.

* Håvard Holte Os – fra august 2014.
* Turid Berget – fra ? – til ?

Referanser
----------

1. ↑  AS, Mustasj (22. juni 2014). «Håvard blir ny Mausundrektor». *Frøya.no*. Arkivert fra originalen 17. februar 2020. Besøkt 17. februar 2020.

Eksterne lenker
---------------

* Mausund skole[*død lenke*]

Portal: Frøya

| * v
* d
* r
Utdanning i Frøya kommune |
| --- |
| Grunnskoler | Sistranda skole  **·** Nabeita skole  **·** Nordskag oppvekstsenter  **·** Dyrøy oppvekstsenter  **·** Mausund skole  **·** Sørburøy skole | Frøya kommunevåpen |
| Videregående skole | Guri Kunna videregående skole |
| Andre skoler | Frøya kulturskole |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Nasjonalt skoleregister
 |
**Sularevet** er et av verdens største kjente dypvanns kaldtvannskorallrevkompleks. Selv om revet lenge har vært kjent av forskere og fiskere, ble det ikke dokumentert før Statoil startet arbeidet med rørledningstraseen for ilandføring av gass fra Haltenbanken. Selskapet oppdaget da Sularevet på 280–300 meters dyp nord for Frøya. Revet er 13 kilometer langt, opp til 35 meter høyt og 700 meter bredt og består av mange nærliggende korallbanker bygd opp av steinkorallen Lophelia pertusa. Revet ligger i en forsenkning (Sularyggen) mellom Frøyabanken i sørvest og Haltenbanken i nordøst, ved ca. 64°N og 8°Ø. De eldste delene er over 8 000 år gamle. Sularevet ble beskyttet mot bunntråling i mars 1999.
Området har status som internasjonalt sted og blir ikke forvaltet av noen norsk kommune.

Fram til 2002 var dette det største *Lopheila*-revet en visste om i verden, før en oppdaget Røstrevet som er 10 ganger større.

Referanser
----------

1. ↑  «Kartverkets faktaark om Sularevet». Arkivert fra originalen 20. mai 2015. Besøkt 19. mai 2015.

Eksterne lenker
---------------

* Korallrev: sakte og skjørt
* Norske korallrev

Portal: Frøya
**Sir Thomas Beaumont Hohler** GBR, KCMG, CB, JP (født 15. mars 1871 i London i England, død 23. april 1946 på Fawham Manor ved Fawkham/Sevenoaks i Kent), var en britisk diplomat.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Thomas G. Hohler ble født i familieresidensen på St George Hanover Square i London, og var sjette sønn av Henry Booth Hohler fra Fawkham Manor nær Gravesend og hans hustru Henrietta Wilhelmina Lawes. Hans endre bror var politikeren og sakføreren Sir Gerald Hohler. 

Hohler ble utdannet ved Eton og ved Trinity College i Cambridge.

### Diplomat

Hohler trådte inn i det britiske diplomati i 1894, og ble utnevnt til annensekretær i august 1901.

Under Første Verdenskrig var han sjef for den britiske representasjon til Mexico, i Mexico City, og var involvert i oppfangingen av det tyske Zimmermanntelegrammet som ble benyttet til å påvirke USA til en rask beslutning om å tre inn i krigen. Skjønt han opptrådte anonymt den gang, identifiserte han senere seg selv som den mystiske *«Mr. H»* som fikk fatt i det inflammatoriske telegrammet.

I 1920 var Hohler *High Commissioner* i den britiske legasjon i Budapest i Ungarn. Fra Ungarn gjorde han et kontroversielt fremstøt for å få den britiske regjering til å få revidert noen av bestemmelsene i Trianontraktaten slik at Ungarn skulle bli bedre tilgodesett.

Hohler var senere leder av den britiske handelsdelegasjon til Bogotá i Colombia, og senere den britiske minister til Danmark (1928–1933).

I 1942 pulblerte han *Diplomatic Petrel*.

### Ekteskap og familie

Hohler giftet seg i 1922 med Cynthia Elizabeth Violet Astell, datter av William Harvey Astell og Lady Elizabeth Maria Vereker, og nedstammende (gjennom Vereker) fra familiene Schuyler, Van Cortlandt og Delancey family fra kolonitidens Britisk Nord-Amerika. De fikk barna Gerald Arthur Hohler og Anne Elizabeth Hohler.

Han døde på Fawkham Manor i Kent, i en alder av 75 år.

Referanser
----------

1. 1 2   Cambridge Alumni Database, oppført som Thomas Beaumont Hohler, Cambridge Alumni Database ID HHLR890TB, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Find a Grave, Find a Grave-ID 39941407, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2  «Obituary: Sir Thomas Hohler». *The Times*. 24. april 1946. s. 6.
4. ↑  «Obituary: Sir Gerald Hohler, K.C.». *The Times*. 31. januar 1934. s. 17.
5. ↑  *The London Gazette*: no. 27345. p.. 13. august 1901.
6. ↑  «Redirecting to ArchiveSearch».
7. ↑  «Monumental Inscriptions | Kent Archaeological Society».
8. ↑  «Archived copy». Arkivert fra originalen 17. juli 2006. Besøkt 29. desember 2006.
9. ↑
10. ↑  The Descendants of William the Conqueror database. Lest 14. februar 2015

Litteratur
----------

* A Case Study on Trianon

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Hvite Drin** er en elv som renner fra Kosovo og gjennom de nordlige deler av Albania, før den etter 175 km flyter sammen med Svarte Drin og danner elven Drin som renner ut i Adriaterhavet.

Oversikt over hvor elven Hvite Drin (markert som "White Drin") renner gjennom Albania.
Broen «Ura e Fshejte» over Hvite Drin.

Løp
---

### Kosovo

Like ved utgangspunktet faller elven ned en 25 meter høy foss, nær landsbyen Radovac. Hvite Drin renner først østover, nær kurbadet Pećka banja og landsbyene Banjica, Trbuhovac og Zlokućane der den møter elven Istočka fra venstre og så snur sørover. Resten av elveløpet går gjennom det frodige og tett befolkede sentralområdet i Metohija (Podrima-regionen), men det er merkelig nok ingen større bosetninger nær selve elven. De største byene er flere kilometer unna (Peć, Đakovica, Prizren) mens noen mindre byer (Klina) og større landsbyer (Velika Kruša, Đonaj) ligger litt nærmere.

Hvite Drin har relativt lange sideelver: Pećka Bistrica, Dečanska Bistrica, *Prue potok* og Erenik fra høyre; Istočka, Klina, Miruša, Rimnik, Topluga og Prizrenska Bistrica fra venstre.

Kosovar-delen av Hvite Drins nedbørfelt er 4 360 km². Flere av sideelvene brukes til vannverk for de større byene i nærheten, som vanning og strømproduksjon (særlig sideelvene til høyre). Ved Vrbnica-Shalqin krysser elven grensen til det østlige Albania og regionen Trektan.

### Trektan (Albania)

Den albanske delen av elven er bare 19 km lang med et nedbørfelt på 604 km². Det er ingen bosetninger nær elven, og den har Lumë som sideelv fra venstre (som også har sitt utspring i Metohija fra flere elver i Gora-regionen). Til slutt når Hvite Drin byen Kukës der den renner sammen med Svarte Drin og danner elven Drin, som renner ut i Adriaterhavet. Elven er ikke seilbar.

Hele den albanske delen (og litt av den kosovske) er oversvømt av en kunstig innsjø ved navn Fierza.

Fotnoter
--------

**Type nummerering**
1. ↑  albansk: *Drini i Bardhë*; serbisk: *Beli Drim*, kyrillisk: Бели Дрим

Referanser
----------

1. ↑  THE DRIN RIVER BASIN Arkivert 22. september 2015 hos Wayback Machine. CE 397 – Transboundary Waters, Elisabeta Poci, 9. februar 2012

Kilder
------

* *Mala Prosvetina Enciklopedija*, Tredje utgave (1985); Prosveta; ISBN 86-07-00001-2
* Jovan Đ. Marković (1990): *Enciklopedijski geografski leksikon Jugoslavije*; Svjetlost-Sarajevo; ISBN 86-01-02651-6

Eksterne lenker
---------------

* (en) White Drin – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Indre Mission**, egentlig **Kirkelig Forening for den Indre Mission i Danmark**, er en vekkelsesbevegelse innen Folkekirken i Danmark. Den nåværende organisasjonen ble grunnlagt i 1861 på restene av en eldre indremisjonsorganisasjon fra 1853.

Indre Mission har røtter i pietismen og bygger sin lære på de samme evangelisk-lutherske bekjennelsesskriftene som Folkekirken. Det har alltid vært et spenningsforhold mellom lekmannsbevegelser og strømninger som har vært helt innordnet Folkekirken, hvor mange prester har hatt tilknytning til Indre Mission.

Stiftelsen
----------

I september 1853 stiftet en liten forsamling lekfolk en forening for «den indre Mission», grunnlagt på kirkens «dåpspakt og trosbekjennelse» og med det formål å «vekke liv i dem som sover i synden». Dete skulle skje ed lønnede menn som skulle dra rundt og avlegge vitnesbyrd om Kristus. Samlende skikkelse var smeden Jens Larsen (1804-74) som kom fra et grundtvigsk miljø, slik at programmet var preget av grundtvigsk livssyn. Dette endret seg på årsmøtet i 1863, der presten Vilhelm Beck (1829-1901) inntok en ledende rolle og avsatte lekfolkene i styret. Fra da av bestod styret i stor grad av prester. I førti år frem til sin død i 1901 var Vilhelm Beck nå foreningens ubestridte leder, og redaktør av *Indre Missions Tidende*. Først var arbeidsområdet begrenset til Sjælland med støtte blant grundtvigske prester og lekfolk, men snart var hele Danmark dekket. I tillegg til misjonærer med lønn brukte man kolportører som solgte oppbyggelige skrifter på døren. Det ble også arrangert samtalemøter i private hjem.

Nyere tid
---------

Indre Mission består av frittstående, lokale forsamlinger, «samfunn». Siden mange av forsamlingene har vært kritiske til utviklingen innen Folkekirken, har det blitt åpnet for at de kan danne egne frimenigheter og fortsatt tilhøre Indre Mission. Valgmenigheter innen Folkekirken kan også slutte seg til bevegelsen.

Ut fra bevegelsen har det vokst frem mange sosiale tiltak, som soldat- og sjømannshjem, barnehjem, folkehøyskoler og efterskoler. Hjelpeorganisasjonen Kirkens Korshær, stiftet i 1912, har også sprunget ut av den.

Indremisjonen på Færøyene, *Heimamissiónin*, ble utskilt fra Indre Mission som en selvstendig organisasjon i 1990.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  Holst, Rikke (16. oktober 2020). «Indre Mission» **(dansk)**. danmarkshistorien.dk; Aarhus Universitet. Besøkt 16. november 2021.
2. ↑  Lindhardt, P.G.: «Jens Larsen» i *Dansk Biografisk Leksikon* på lex.dk. Hentet 14. desember 2022 fra
3. ↑  «Vilhelm Beck» i *Store norske leksikon* på snl.no. Hentet 14. desember 2022 fra
4. ↑  Martin Schwarz Lausten: *Danmarks kirkehistorie* (s. 252), forlaget Gyldendal, 1983, ISBN 87-00-74472-7
5. ↑  «Heimamissionen fylder 100 år». *Udfordringen*. 4. november 2004. Arkivert fra originalen 6. februar 2012.

Eksterne lenker
---------------

* (da) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Indre Mission – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
Hemnskjelbrua, sett fra Hemnskjel
Innkjøring Hitratunnelen fra Hemnskjel
Innkjøring Hitratunnelen fra Hitra
**Fastlandsforbindelsen Hitra—Frøya** er et tunnel-, bru- og veiprosjekt som knyttet øyene Hitra og Frøya til fastlandet. Prosjektet ble gjennomført i tre etapper:

* Fjellværøyforbindelsen stod ferdig 10. juli 1992. Byggekostnad: 106 millioner kroner.
* Hitratunnelen (undersjøisk tunnel mellom Jøsnøya i Hitra og Hemnskjel i Snillfjord under Trondheimsleia, samt Hemnskjelbrua mellom Hemnskjel og fastlandet) stod ferdig 8. desember 1994. Byggekostnad: 332 millioner kroner.
* Frøyatunnelen (undersjøisk tunnel mellom Dolmøya på Hitra og Frøya under Frøyfjorden) stod ferdig 23. juni 2000. Byggekostnad: 475 millioner kroner.

Veiprosjektet ble finansiert etter en fordelingsnøkkel der trafikantene stod for 38 prosent gjennom bompengeinnkreving i regi av selskapet Hitra Frøya Fastlandssamband. Staten dekket 51 prosent, mens fylkeskommunen stod for 7 prosent og de tre kommunene Hitra, Frøya og Snillfjord tilsammen 4 prosent.

Stortinget vedtok bompengeproposisjonen for fastlandsforbindelsene den 13. juni 1990. I vedtaket ble forhåndsinnkreving av bompenger på fergestrekningene godkjent, samt etterskuddsinnkreving i perioden 1991–2012. Bompenger ble innkrevd fra 1. januar 1991. 1. februar 2003 ble Ansnes og Dolmøya bomstasjoner lagt ned og ut bompengeperioden ble det bare krevd inn bompenger fra Sandstad bomstasjon på Jøsnøya på Hitra-siden av Hitratunnelen.

Siden trafikkmengden ble større enn forventet kunne bompengeinnkrevingen avvikles 7. november 2008. En del av prosjektet som ikke ble realisert samtidig med de øvrige byggeprosjektene grunnet lokal uenighet var en ny vei og bru fra tunnelinnslaget til Frøyatunnelen på Dolmøya og over til fast-Hitra. Dagens bru, Vettastraumen bru, er fra 1961, har ett felt og er lysregulert. Det arbeides med ulike alternativ for dette veiprosjektet, som blant annet har støtt på problemer knyttet til et hekkende hubropar der en først planla å legge veien. Finansieringen er imidlertid klar, og skal skje etter samme fordelingsnøkkel som for den øvrige fastlandsforbindelsen. Den billigste løsningen ble valgt, og det var å fortsette innkrevingen ved Sandstad bomstasjon. Dette skjedde fram til 20. februar 2010, klokken 17:00, da bommen åpnet for en betalende bilist for siste gang. Byggearbeidene på den nye Dolmsundbrua startet høsten 2012, og den åpnet for fri ferdsel 3. juni 2016.

De opprinnelige planene var at bompengeinnkrevingen skulle vare fram til 1. januar 2012. Den forserte nedbetalingen av prosjektet skyldes i hovedsak at trafikken gjennom bomstasjonene har vært større enn det som ble antatt i prognosene som lå til grunn for prosjektet.

Litteratur
----------

* Marie Vik og Ivar Ytreland: *Vegen til havet*, Snøfugl forlag og Hitra Frøya Fastlandssamband AS, Melhus 2002

Referanser
----------

1. ↑  Oppstarten på Dolmsundbrua blir neste høst[*død lenke*] Hitra-Frøya 18. november 2011

Eksterne lenker
---------------

* Hitra Frøya Fastlandssamband AS

Portal: Hitra
**Ellen Janette Alm** (født 1973) er en norsk historiker (cand.philol.), med trolldomsprosessene i Danmark og Norge på 1500- og 1600-tallet som spesialfelt. Hun har formidlet kunnskap om emnet både gjennom sin hovedfagsoppgave – og gjennom faglige og populærvitenskapelige foredrag, artikler, utstillinger og bok. Hun har også forsket på, og skrevet om, flere andre historiske emner, men hekseprosessene har vært det primære i hennes forskning og har blant annet ført til boka *Trondheims siste heksebrenning : trolldomsprosessen mot Finn-Kirsten* (2021). 

Fra mai 2023 er hun generalsekretær i Det Kongelige Norske Videnskabers Selskab (DKNVS). Dette er en åremålsstilling på seks år, som kan fornyes for én eller flere perioder. Alm er den første kvinnelige generalsekretæren i institusjonens vel 260-årige historie.

Hun har sin utdannelse fra Universitetet i Tromsø, der hun fikk graden cand.mag. i 1997, med fagene historie (grunn- og mellomfag), pedagogikk (grunnfag) og arkeologi (grunnfag). Senere har hun tatt historie hovedfag (cand.philol.), med avhandlingen *Statens rolle i trolldomsprosessene i Danmark og Norge på 1500 og 1600 - tallet. En komparativ undersøkelse.*

Hun er autorisert konservator NMF (Norges museumsforbund) og var Distriktskonservator NMF for Sør-Troms/Trondarnes i perioden 2001–2004. Før hun ble ansatt som generalsekretær i DKNVS, var hun universitetsbibliotekar ved NTNU Universitetsbiblioteket (NTNU UB) (fra 2005) og leder for Spesialsamlingene (det historiske biblioteket etter DKNVS) der, frem til intern omorgansiering i 2017; fra 2012 med opprykk til førstebibliotekar.

Bibliografi
-----------

* (no) Publikasjoner av Ellen Alm i BIBSYS
* (no) Publikasjoner av Ellen Alm i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin

Referanser
----------

1. ↑  Journalist, Benedikt Erikstad Javorovic (21. februar 2023). «Hun blir ny generalsekretær i DKNVS, for første gang er alle i ledelsen kvinner». *www.universitetsavisa.no*. Besøkt 17. juni 2023.
2. ↑  Ellen Janette Alm (2000). *Statens rolle i trolldomsprosessene i Danmark og Norge på 1500- og 1600-tallet* (avhandling). Universitetet i Tromsø.
3. ↑  «Ellen Alm - NTNU». *www.ntnu.no*. Besøkt 17. juni 2023.

Eksterne lenker
---------------

* Normannsen, Sølvi Waterloo (2. februar 2015). «Mann av huse for å høre om hekser». *www.universitetsavisa.no*. Besøkt 28. juni 2023.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** LIBRIS **·** SUDOC
 |
**Hær Kystbatteri 22./975 Melland vest (HKB 22./975)** (tysk: **Heeres Küsten Batterie 22./975 Melland-West**). Batteriet som også blir kalt Stabben fort, er en kystbefestning og et krigsminnesmerke ved Titran på Frøya i Trøndelag. Anlegget ble igangsatt av de tyske okkupantene våren 1941 og ligger på sørsiden av Titran. Avdelingen lå under Artillerigruppe Drontheim-West i Hemnskjel.

Mellom 20 og 25 bunkere ble bygget på området, alle bundet sammen ved hjelp av 200 meter med underjordiske ganger gravd ut av krigsfanger i løpet av tre år. Anlegget var en del av Atlanterhavsvollen og bestod av kommandotårn, tre kanonstillinger på Stabben og fire lyttestasjoner på Titran og Skipheia. Hver av kanonene hadde en rekkevidde på 22 km, og kunne med letthet skyte over til Hitra. Det var også poenget med anlegget, å senke skip. I løpet av krigsårene ble en kanon brukt til å avfyre ett skudd en gang. Det skal ha vært et uhell. Kanonene er borte, men anlegget der de stod montert består.

På Titran var det mellom 500 og 600 innbyggere ved inngangen til andre verdenskrig. Like mange tyske militære holdt etter hvert hus på stedet, av og til dobbelt så mange. I tillegg kom vel 2500 krigsfanger fra østfronten, i hovedsak sovjetiske og serbiske.

De tyske styrkene okkuperte de 15 husstandene på Stabben. Titran opplevde ett bombeangrep under andre verdenskrig, men ingen ble drept eller skadd som en følge av det. Tyskerne forlot Stabben i 1944, men noen få observatører ble fram til 1946.

Det er etablert et museum i kommandotårnet med flere gjenstander fra stedet, så som krigsutstyr, kart, våpen og andre bevarte gjenstander. Kystmuseet i Sør-Trøndelag organiserer faste omvisninger om sommeren.

Litteratur
----------

* Fjørtoft, Jan Egil (1983). *Tyske kystfort i Norge*. Arendal: Agder presse. s. 163. ISBN 8299087813.

Kilder
------

* «Krigsminnene føres videre på Stabben fort», Hitra-Frøya, sommeravisa 2007.

Portal: Frøya

| * v
* d
* r
Artilleriegruppe Drontheim-West HKAA II/975 |
| --- |
| 
* HKB 21./975 Hevnskjöld-Süd
* HKB 22./975 Melland-West
* HKB 23./975 Hevnskjöld-Nord
* HKB 27./975 Melland-Ost
* HKB 6./971 Hemnefjord
* HKB 2./976 Edöy
* HKB 24./975 Snilfjord
* HKB 25./975 Hemnefjord
* HKB 26./975 Vinjefjord
* HKB 20./975 Leksan

 |
Kart over det opprinnelige territoriet til Det greske kongedømmet slik det ble fastsatt i traktaten fra 1832 (mørk blått)
**Konstantinopeltraktaten** var et resultat av Konstatinopelkonferansen som åpnet i februar 1832 med deltakelse fra de europeiske stormaktene Storbritannia, Frankrike og Det russiske keiserrike på den ene side og Det osmanske rike på den andre. Det som utløste konferansen var at prins Leopold av Sachsen-Coburg nektet å ta imot den greske tronen siden grensene for Det greske kongedømmet var trukket langs Aspropotamos-Zitouni-linjen i stedet for den mest gunstige Arta-Volos-linjen som stormaktene hadde foreslått tidligere.

Siden Leopold var uaktuell til den greske tronen, og på bakgrunn av den franske julirevolusjonen to år tidligere, ble grensetrekkingen utsatt fram til det ble dannet en ny britisk regjering. Lord Palmerston ble ny utenriksminister og han gikk inn for Arta-Volos-linjen som gresk nordgrense. Ny gresk konge var den 17 år gamle bayerske prinsen Otto Friedrich Ludwig av Wittelsbach. En hemmelig diplomatisk note vedrørende Kreta som den bayerske forhandlingslederen fremmet til Storbritannia, Frankrike og Russland nådde ikke fram.

Under London-protokollen, undertegnet 7. mai 1832 mellom Bayern og de tre stormaktene regulerte blant annet hvordan landet skulle styres fram til kong Otto tiltrådte. Hellas ble anerkjent som et uavhengig stat, med Arta-Volos linjen som dets nordlige grense. Det osmanske rike fikk en økonomisk kompensasjon for tapt territorium. I en ny protokoll, undertegnet i London 30. august samme år, ble det greske kongedømmets grenser bekreftet og denne markerte avslutningen på Den greske selvstendighetskrigen og skapte det moderne Hellas som en uavhengig stat av Det osmanske rike.

Se også
-------

* London-protokollen
* Det greske kongedømmet

Kilder
------

* Konstantinopel-traktaten på det greske utenriksdepartementets internettsider (engelsk)
**Ove Frederik Brockenhuus** (1717–1795) var en norskfødt offiser og kammerherre. 

Han ble født i Vang, Hedemarken som sønn av oberst Jørgen Otte Brockenhuus (1664–1728) og dennes 2. hustru Bertha Magdalene Brockenhuus (1684–1769). Han gikk den militære vei og deltok i 1745 i den østerrikske arvefølgekrig. Under kong Frederik Vs besøk i Norge i 1749 ble han forfremmet til generaladjutant, mens han i 1757 mottok kammerherrenøkkelen. I 1760 ble han utnevnt til sjef for 4. Søndenfjeldske Dragonregiment; en del av regimentet befant seg på det tidspunktet i hertugdømmet Holsten, tett på Tyskland. Samme år avløste han generalmajor von Lützow som kommandant for et feltkorps norske dragoner samme sted.

Han vendte senere tilbake til Norge, der han i 1765 ble generalmajor og sjef for 2. Søndenfjeldske Regiment Dragoner. I 1774 ble han generalløytnant og samme år utnevnt til hvit ridder. Fra 1776 til 1794 var han kommandant i Fredrikstad.

Brockenhuus var medlem av den første frimurerlosje i Christiania.

Ekteskap
--------

Brockenhuus giftet seg to ganger: 

1. I 1750 giftet han seg med Vibeke Margrethe Juel (1733–1793), datter av gehejmeråd Peder Juel til Hverringe og Bertha Cathrine født von Levetzau, men søkte skilsmisse ikke lenge etter ekteskapsinngåelsen.
2. I 1752 giftet han seg med Maren Maria Tank (1729–1820), datter av handelsmann i Frederikshald Carsten Tank og Karen Krabbe født Colbiørnsen.

Han døde på Grimsrød i Rygge den 1. oktober 1795.

Referanser
----------

1. 1 2 3  Bricka, Carl Frederik. «Brockenhuus, Ove Frederik». *117 (Dansk biografisk Lexikon / III. Bind. Brandt - Clavus)* **(dansk)**. runeberg.org. Besøkt 8. januar 2022.
2. ↑  *St. Hallvard*. Oslo: Oslo Byes Vel. 1929. s. 246.
3. ↑  Sven Houmøller og Albert Fabritius (1961). «Brockenhuus» (PDF). *Danmarks Adels Aarbog* (II): 26.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Lokalhistoriewiki **·** Geni
 |
**Kunna** er den høyeste av de mange øyene i Froan landskapsvernområde i Frøya kommune i Trøndelag. Toppen er 47 meter over havet, og har en relativt stor sekundærfaktor, 31 kilometer, målt mot Storfjellet på øya Asen i Bjugn. Dette er den 53. største sekundærfaktor i landet. 

Øya er i dag ubebodd; nærmeste bebodde sted er Sørburøy 7 kilometer mot sørvest. Kunna hadde fram til 1960-tallet flere bebodde småbruk, etter at selskapet Ny Jord igangsatte nydyrkingsprosjekt på øyene i mellomkrigsårene. Kunna hadde sammen med Nordbuan egen skole, som i 1963 ble flyttet til Halten etter at det ikke lenger var barn igjen i skolekretsen. Postadressen var 7288 Nordbuan.

Fotnoter
--------

**Type nummerering**
1. ↑  Høyeste punkt på øy i havet
2. ↑  Avstand til Storfjellet på Asen i Bjugn.

Referanser
----------

1. ↑  Kunna på Norgeskart.no fra Statens kartverk

Portal: Frøya

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Aprem Mooken** (født som *George Mooken* den 13. juni 1940 i Thrissur, India) er den assyriske kirkes metropolitt av Malabar og hele India.

Mar Mooken ble av sin forgjenger Thoma Darmo bispeviet og innsatt som metropolitt av India under en seremoni i Bagdad i 1968. Han tok i denne sammenheng sitt bispenavn etter Efraim Syreren. Etterpå var han med på å velge Thoma Darmo til katolikos-patriarken av Østens *gamle* kirke. Thoma Darmo var dermed blitt motkatolikos til Shimun XXIII, som ledet Østens *assyriske* kirke. Aprem returnerte til India, der han virket som metropolitt for Østens gamle kirke i Malabar med sete i Thrissur.

Shimun innsatte i 1972 mar Timotheus som (mot)metropolitt av Malabar og representant for Østens assyriske kirke i India. Aprem forsonte seg i 1995 med Shimuns etterfølger, katolikos-patriark Dinkha IV, og opphevet dermed splittelsen mellom Østens assyriske kirke og Østens gamle kirke i India.[]

Referanser
----------

1. ↑   Autorités BnF, BNF-ID 121665460, catalogue.bnf.fr, besøkt 30. desember 2019[Hentet fra Wikidata]

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Thoma Darmo** | **Metropolitt av Malabar og hele India**(1968–d.d.) | Etterfølger:**—** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** NLA
 |
**Izvestij TSIK-øyene** er en øygruppe sør i Karahavet. Adminstrativt er øyene underlagt Krasnojarsk kraj. Øygruppen består av seks øyer. De fem største er: Trojnoj, Palagi-Sergejev, Gavrilin, Khlebnikov, Skala. Den minste øya har ikke navn.

Samlet areal er 90 km². Trojnoj-øyas høyeste punkt er 42 moh. Palagi-Sergejev når 26 moh. Øyene består av krystallinsk skifer, sandstein, og et dekke av løsmasser. Det er flere grunne innsjøer.

Øyene ble første gang kartlagt i 1932-33, under en sovjetisk ekspedisjon med isbryterne «Vladimir Rusanov» og «Aleksander Sibirjakov». Navnet er etter avisen Izvestijas fulle tittel: «Izvestija Tsentralnaja Ispolnitelnaja Komiteta» («Известия Центрального Исполнительного Комитета Советов рабочих и солдатских депутатов»).

Klimaet er arktisk. Årlig middeltemperatur er -12,2°C. Varmeste måned er august, med middeltemperatur +1,8°C. Kaldeste måned er januar, med middeltemperatur -26,1°C. Laveste målte temperatur er -50,0°C. Midlere luftfuktighet er 89%. Årsnedbører er 300 mm. Midlere maksimal årlig snødybde er 45-50 cm.

I 1953 ble det opprettet en permanent meteorologisk stasjon på den sørøstlige delen av Trojnoj-øya. Stasjonen ble flyttet 5 km nordover i 1962, og er fortsatt i drift per 2016. På sørøstspissen ble det på 1960-tallet montert et fyr. Siden 1993 er øya en del av Det store arktiske naturreservatet.

Referanser
----------

1. ↑  «Большой Арктический Заповедник. ФИЗИКО-ГЕОГРАФИЧЕСКИЕ УСЛОВИЯ» **(russisk)**. Besøkt 21. desember 2016.
2. ↑  «Historien om funnet og utforskningen av Izvestij TSIK-øyene og Sverdrupøyene» **(russisk)**. Besøkt 21. desember 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Izvestiy TSIK Islands – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
Rettigska huset
**Kungliga Vitterhets Historie och Antikvitets Akademien** (også bare kalt **Kungliga Vitterhetsakademien**, forkortet KVHAA) ble opprettet i 1753 av Lovisa Ulrika med navnet Kongliga Svenska Vitterhets-academien som en humanistisk motsetning til Kungliga Vetenskapsakademien som var etablert i 1739. Sitt nåværende navn fikk Vitterhetsakademien i 1786, da Gustav III gjenopprettet sin mors akademi, samtidig som han grunnla Svenska Akademien. Institusjonen har tilhold i Rettigska huset i Villagatan 3 i Stockholm.

KVHAAs formål er å «*främja forskning och annan verksamhet inom humanistiska, religionsvetenskapliga, rättsvetenskapliga och samhällsvetenskapliga discipliner samt kulturmiljövård*», framfor alt gjennom økonomisk støtte og gjennom en omfattende publiseringsvirksomhet. Blant KVHAAs skrifter finnes *Fornvännen*. KVHAAs ansvarsområde har utviklet seg til å omfatte hele det humanistiske virksomhetsfeltet i bred forstand, innbefattet religionsvitenskap, rettsvitenskap og samfunnsvitenskap samt kulturvern. På anmodning av den svenske regjeringen eller andre offentlige myndigheter, eller på eget initiativ, avgir KVHAA uttalelser i spørsmål som berører dets virksomhetsområder. 

KVHAA eier og driver Stjärnsunds slott, Skånelaholms slott, samt Stensjö by i Småland og Borgs by på Öland.

KVHAAs bibliotek inngår i Riksantikvarieämbetet og er et offentlig vitenskapelig spesialbibliotek åpent for almenheten.

Organisasjon
------------

KVHAA har opp til 30 arbeidende representanter innen enten en historisk-antikvarisk klasse eller en filosofisk-filologisk, samt opp til ti æresrepresentanter. Svenske og utenlandske «korresponderende representanter» er ikke begrenset av antallet. Når en arbeidende representant fyller 70, velger man inn en ny, mens 70-åringen forblir i KVHAA som emeritus. Derfor har man over hundre medlemmer.

Priser
------

Diplom, priser, medaljer og utmerkelser utdeles vanligvis på KVHAAs høytidelige sammenkomst som finner sted hvert år den 20. mars. Akademien deler ut et antall priser, som Gad Rausings pris för framstående humanistisk forskargärning, Ann-Kersti og Carl-Hakon Swensons pris og Rettigska priset. Akademien deler også ut et antall medaljer som Akademiens Gustaf Adolfmedalj med kongens godkjenning, Akademiens fortjenestemedalje i gull, Akademiens jetong i gull, Antikvariska medaljen i sølv og Inskriftsmedaljen i sølv.

Referanser
----------

1. ↑   allea.org, besøkt 17. januar 2023[Hentet fra Wikidata]
2. ↑

Eksterne lenker
---------------

* (sv) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* Riksantikvarieämbetet/Vitterhetsakademiens bibliotek

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Svenske Litteraturbanken **·** Nationalencyklopedin **·** Nationalencyklopedin **·** Nationalencyklopedin **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** ULAN **·** NLA **·** NKC **·** NKC **·** CiNii
 |