recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Johannes F. Koch** (født 28. januar 1921 i Karlstadt am Main i Tyskland, død 20. mars 2006 i Skåne i Sverige) var en svensk-tysk katolsk domprost og før det løytnant i Luftwaffe under annen verdenskrig. Han var bror til Bernhard Koch, som også ble katolsk prest i Sverige.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Koch var 14 år da han så den flyvende misjonæren Paul Schulte lande på elven Main i Würzburg med amfibieflyet Dornier 12; dette vekket Kochs flyinteresse, og hav ville gjerne ville bli flyvende misjonær i Kina.[] Hans tre år eldre bror som var seglflyinstruktør stimulerte hans flyinteresse.[] Koch vokste opp i et hjem der den katolske tro og det katolske liv var meget sterkt.[] Familien kom i konflikt med nazismen og hans mamma var en tid fengslet i egenskap av ordførende i Det katolske kvinneforbundet.[]

### Luftwaffe

Da han ble innkalt til flyvåpenet (Luftwaffe) fikk han en mekanikerutdannelse, segl- og motorflyutdannelse. Forflytningene mellom flyplassene var mange: Neustadt-Glewe i Mecklenburg, Lorient i Bretagne, Königsberg i Ostpreussen, og Berlin, likeså antallet flytyper Junkers W 33, W 34, F 13, Bücker Bü 181 Bestmann, Schneider SG-38, Grunau Baby og DFS Weihe.[] Han ble utdannet til spaner i Jüterbog et stykke sør for Berlin, og med en kamerautstyrt Messerschmitt Bf 109 gjorde han sin krigsinnsats. Mest raske flyvninger over fronten. Han ble nedskutt av eget luftvern ved Baden-Baden da han forsøkte å riste av seg en sverm fiendtlige fly.

Under hele andre verdenskrig forsøkte han å holde i gang sine teologistudier, og da universitetet i Würzburg åpnet i august 1945 gjenopptok han sine studier, som ble holdt i det misjonsseminarium som hadde unngått byens ødeleggelse. Han ble valgt til leder i den lokale studentforeningen ved universitetet og ble i den egenskap innbudt til Sverige i 1947 og 1948. Under det førstr besøket lærte han studentlederen Olof Palme å kjenne.[] Han ble i studietiden prestekandidat i Sverige under biskop J.E. Müllers ledelse. 

### Prest

Den 4. desember 1949 ble han presteviet i Würzburg og ankom Sverige i mai 1950, og etter en ganske kort periode som vikarierende sogneprest i Oskarström ble han kapellan i Malmö og så fra 1956 først vikarierende og fra 1957, ordinær sogneprest. Samme år ble han også svensk statsborger. I 1962 ble han forflyttet til Stockholm og St. Eriks domkyrka på Söder som under resten av hans aktive tid ble arbeidsplass frem til 1995. 

Etter pensjoneringen flyttet han til Osby der han hadde et hus.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND
 |
**Johannes Bøttger** (født 1769, død 25. april 1824) var en organist og musiker som virket i byen Scheen (Skien). 

Ifølge familietradisjonen var Bøttger født i Hertugdømmene, og han hadde virket som musikklærer i København blant annet for gehejmekonferensråd Frederik Sophus Rabens barn. Det fortelles også at hans usedvanlig smukke ytre, skal ha ført til et ønske fra høyt hold om skifte av oppholdssted. I 1796 får han utstedt reisepass hvis innledning lyder:

> Ober Præsident, Samt Borgemestere og Raad i den Kongelige Residents-Stad Kiøbenhavn Gjøre hermed vitterligt, at nærværende Musicus Hr. Iohannes Bøttger agter nu at reyse herfra Staden til Scheen i Norge...
> 
> 
> 
> 
> 

*[*død lenke*]*

Bøttger skal først ha oppholdt seg som musikklærer hos Niels Aal på Ulefos, før han ble organist i Scheen. Han ga konserter til byens borgere, og trakterte både orgel, klaver og langeleik. 

27. juli 1798 giftet han seg i Larvik med Mette Marie Schjøth, og fikk med henne en tallrik barneflokk, deriblant den senere arkitekt og stortingsmann Hother Bøttger. Som organist ble han etterfulgt av Hans Johnsen.

Referanser
----------

1. ↑  Elisabeth Aarseth Langholm, borned Andersen and Hans Kurt Langholm´s Genealogy pages
2. ↑  Organist Bøttger og hans slægt
3. ↑  Elisabeth Aarseth Langholm, borned Andersen and Hans Kurt Langholm´s Genealogy pages
4. ↑  *Fra det gamle Skien* - Del III - J. A. Schneider - 1924
*Se også Hans Munk (1834–1864)*

**Hans Munk** (født 20. juli 1770 i København, død 1848 i Skien) var en dansk-norsk lege.

Liv
---

Munk ble født i København hvor han tok doktorgraden i 1793. Han ble amtsfysikus i Stavanger amt 1799–1803, og ble dermed også lege ved radesygehuset samme sted. I årene 1803–1806 ble han amtsfysikus i Buskeruds amt før han i årene 1806–1817 var amtsfysikus i Smaalenenes amt. I denne siste perioden falt det i hans lodd å obdusere de fire ofrene etter massemorderen Peter Westerstrøm. Han avsluttet karrieren som amtsfysikus i Bratsberg 1817–1848.

Munk publiserte i 1815 en artikkel hvor han hevdet at radesyke egentlig var en manifestasjon av syfilis.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4   Norsk biografisk leksikon, Norsk biografisk leksikon ID Hans\_Munk, besøkt 31. mars 2020[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Riksarkivet: «..i Byen vil ingen huuse mig, mine Saar og Elendighed tiltager»

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Prabook **·** BIBSYS **·** VIAF
 |

Portal: Danmark
**Hans Meyer** (født 22. mars 1858 i Hildburghausen, død 5. juli 1929 i Leipzig) var en tysk oppdager, naturforsker og forlegger og i 1889 den første europeeren til å klatre opp på Kilimanjaro.

Bakgrunn
--------

Meyer ble født i Hildburghausen i Thüringen som sønn av forleggeren Herrmann Julius Meyer. Han studerte natur- og statvsvitenskap og gikk i 1884 inn i virksomheten til faren, Bibliographisches Institut.

Oppdaging
---------

Etter reiser til Øst-Asia (1886) og Nord-Amerika, så vel som Sør-Afrika (1886), tok Hans Meyer til å forske på Kilimanjaro. I 1887 greide han for første gang å passere den daverande bregrensen ved 5 500 moh. På grunn av mangelfullt utstyr måtte han avbryte ekspedisjonen. Før han forlot Afrika reiste han gjennom Kinganidalen og Usaramo.

I midten av august 1888 la han i vei for andre gang, denne gangen sammen medmed Oskar Baumann. Etter at de hadde utforsket fjellregionen Usambara forlot bærerne ekspedisjonen på grunn av et opprør som hadde brutt ut ved kysten. Meyer og Baumann var dermed nødt til å avbryte reisen og dra tilbake til kysten. Der ble de tatt til fange og mishandlet av opprørlederen Buschiri. De kom seg fri ved å betale en stor sum løsepenger.

Kilimanjaro
-----------

For tredje gang la Meyer i 1889 ut på en ny reise, denne gangen sammen med Ludwig Purtscheller fra Salzburg. Den 6. oktober 1889 sto Meyer på det høyeste punktet av kraterkanten til Kibo, som han døpte «Kaiser-Wilhelms-Spitze». Til forskjell fra Victoria-sjøen fikk altså Kilimanjaro navn av en tapende kolonimakt, og har dermed også fått holde på det afrikanske navnet sitt. Meyer fikk også ny kunnskap om Ugwenfjella på denne reisen.

Senere
------

Hans Meyer drog i 1894 til Kanariøyene, og i 1898 på nytt til Kilimanjaro, de gikk rundt fjellet og slo fast at det tidligere hadde vært en isbre der. I 1903 drog han til Kordillene i Ecuador.

Hans Meyer ble utnevnt til professor i 1899, og fra 1901 var han medlem av det tyske kolonirådet. Han døde i Leipzig den 5. juli 1929.

Referanser
----------

1. 1 2   Gemeinsame Normdatei, besøkt 9. april 2014[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Brockhaus Enzyklopädie, Brockhaus Online-Enzyklopädie-id meyer-hans-20[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   Find a Grave, Find a Grave 10379076, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 10. desember 2014[Hentet fra Wikidata]
5. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 30. desember 2014[Hentet fra Wikidata]

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Prabook **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Deutsche Biographie **·** Sächsische Biografie **·** BIBSYS **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NLA **·** NKC **·** BNE **·** KulturNav
 |
**Hans Nansen** (født 28. november 1598 i Flensburg i hertugdømmet Slesvig, død 12. november 1667 i København) var en dansk handelsmann og borgermester i København.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Hans Nansen gikk på den lokale tyske skrive- og regneskolen og da hans far døde da han var 15 år gammel, trådte hans onkel inn som forsørger og betalte utdannelsen. 

### Karriere

Etter noen års forløp kom Nansen med på en ekspedisjon til Kolahalvøya i Russland og dette var hans første, men ikke siste tur til Russland. Hans gode evner til å lære nye språk raskt og godt fikk ham senere til å bli ansatt i statsforvaltningen som tolk. 

Hans Nansen ble berømt for sine mange reiser. I 1620 ble han tilbudt arbeide hos den gamle kjøpmann og borgermester i København, Mikkel Vibe. Hans Nansen seilte hver sommer fra 1621 til 1636 til Island og om vinteren sto han for salget av de varene han hadde brakt med seg derfra. 

I årene 1639–1648 var han forvalter for det Islandske Kompagni og samlet seg etter hvert en betydelig formue. I 1653 døde Mikkel Vibe og etter kong Frederik IIIs ønske ble Hans Nansen utnevnt til borgermester i København.

Tittelblad og tekstside av *Compendium Cosmographicum*. 2. utg. 1638.
I 1650-årene utga Nansen sine oppdagelsesbøker, som ble en stor suksess og han ble en kjent skikkelse. Hans beste og mest ettertraktede verk var *Compendium Cosmographicum.*

Kort før krigen med Sverige fikk Hans Nansen atskillige klager fra borgerne og han måtte til slutt gi borgerne det de ville ha, noe som endte med at Nansen måtte betale 18.000 riksdaler til bedre forpleining, kloakker og lønn til de arbeiderne som ryddet veiene for ekskrementer. Under svenskekrigene ble Nansen en stor mann i København og fikk gjenreist borgernes tro på en dansk seier. Ved stormen på København lyktes det ham for første gang i hans liv å avfyre skudd med en pistol og han traff en svensk korporal i ryggen. Etter avslutningen på svenskekrigene og eneveldets begynnelse falt Hans Nansens ry, men han oppnådde allikevel å være borgermester til den dag han døde. 

Hans Nansen ligger begravet i Helligåndskirken i København, og har fått oppkalt en gate etter seg i samme by. Polarforskeren Fridtjof Nansen var etterkommer av Hans Nansen.

Referanser
----------

1. 1 2   Genealogics[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Hans Nansen Arkivert 14. desember 2005 hos Wayback Machine.

  

Portal: Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Dansk biografisk leksikon **·** Prabook **·** Deutsche Biographie **·** Nationalencyklopedin **·** BIBSYS **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** ISNI **·** LIBRIS
 |
**Hans Nicolai Theodor Arentz** (født 16. desember 1819 i Christiania, død 21. september 1892) var en norsk jurist og journalist.

Arentz var sønn av ingeniørmajor Michael Smith Arentz, ble student i 1838 og tok juridisk embetseksamen i 1844. I 1846 ble han ansatt som kopist i Indredepartementet, men måtte snart gå av på grunn av helseplager. Fra 1849 bodde han tre år i Italia og Paris. Ved hjemkomsten i 1852 gikk han inn igjen i Indredepartementet. I 1857 ble han ansatt som revisor ved Telegrafvesenet, og var fra 1860 protokollsekretær i Høyesterett.

Utenom stillingene i embetsverket skrev Arentz for en rekke forskjellige aviser, blant annet som kunst- og teeateranmelder for *Aftenbladet*. Fordi han var Christiania-korrespondent for *Drammens Tidende* fikk han tilnavnet «Drammenshans». På forskjellige tidspunkt var han også korrespondent for *Nya Dagligt Allehanda*, *Göteborgs Handels- och Sjöfartstidning*, *Dagbladet* i København og *Göteborgsposten*. Han oversatte en rekke franske skuespill for Christiania Theater.

Referanser
----------

1. 1 2   Stortinget og statsraadet: 1814–1914. B. 1 D. 2 : Biografier L-Ø : samt tillæg, side(r) 1009[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* *Norsk Forfatter-Lexikon 1814–1880*
**Wilhelmine Mentzine Gulowsen** (født Sissener 21. mai 1848 på Kongsvinger, død 26. mai 1899) var en norsk forfatter, lyriker, redaktør og oversetter.

Familie
-------

Wilhelmine Gulowsen var datter av kaptein Johan Peter Brandt Sissener og hans første hustru Oline Riiser. Hun ble 2. desember 1866 gift med senere stortingsfullmektig Anders Gulowsen, bror av operasangerinnen Lona Gyldenkrone.

Liv og virke
------------

Wilhelmine Gulowsens første selvstendige utgivelse var diktsamlingen *Strengeleg*. Den ble utgitt under psevdonymet *Waldemar Steen*, og består av en rekke kjærlighetsdikt forfattet fra et tradisjonelt mannlig perspektiv, der hun hyller kvinnelig skjønnhet.

I 1882 utga hun *Mindeblade over fru Johanne Reimers*, en liten bok om skuespilleren Johanne Regine Reimers som bare ble 34 år gammel. Samme år ble Wilhelmine Gulowsen redaktør i det kulturorienterte ukebladet *Figaro*, en blad hun ledet i 1882-1883. Hun var dessuten kulturskribent i flere av samtidens dagsaviser. Hennes bidrag ble ofte publisert anonymt, eller under psevdonymer. Flere av hennes tekster ble også publisert i svenske, danske, finske og franske publikasjoner.

Gulowsen gjennomførte flere reiser i Europa, noe hennes neste utgivelser bar preg av. I 1884 utga hun *Lidt om Recensionerne og Theatrene i Stockholm* under psevdonymet *Annar Mentz*, og i 1885 kom hennes *Alene med mange – reisebreve fra Frankrig, Italien og Schweitz, af den der har gjort turen*.

Bibliografi
-----------

* 1879: *Strengeleg*, digte af Waldemar Steen (psevdonym), Cappelen, Kristiania
* 1882: *Mindeblade over fru Johanne Reimers*, Kristiania
* 1884: *Lidt om Recensionerne og Theatrene i Stockholm*, av Annar Mentz (psevdonym), Kristiania
* 1885: *Alene med mange – reisebreve fra Frankrig, Italien og Schweitz, af den der har gjort turen*, Kristiania

Referanser
----------

1. ↑  Aasen, Elisabeth (1986). *Kvinners spor i skrift*. Oslo: Samlaget. s. 148. ISBN 8252128432.
2. ↑  Kvaale, Reidun (1986). *Kvinner i norsk presse gjennom 150 år*. Gyldendal. s. 18. ISBN 8205167214.

Kilder
------

* *Dette skrev kvinner*. Oslo: Skolen. 1984. s. 85. ISBN 8257900109.
* Halvorsen, J.B. (1888). *Norsk Forfatter-Lexikon 1814-1880*. Kristiania: Den Norske Forlagsforening. s. 454-455.

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister **·** BIBSYS **·** VIAF **·** ISNI
 |
**OsloKollega** er en norsk arbeidsmarkedsbedrift eiet av Justis- og politidepartementet, Arbeids- og inkluderingsdepartementet, Oslo kommune og Norsk Folkehjelp.

Itas amb ble etablert i 1966 og produserer skilter, brannposter, sikringsskap, vannfordelingskap og fordelingsskap til gass.

Som en arbeidsmarkedsbedrift er OsloKollega tiltaksarrangør av blant annet varig tilrettlagt arbeid (VTA), arbeidspraksis i skjermet virksomhet (APS) og arbeid med bistand (AB). Det gis arbeidstrening innen produksjon, montering, lagerarbeid og distribusjon, samt språkopplæring, lese- og skrivetrening, dataundervisning, kontorpraksis, kantinevirksomhet og praktisk IT.

Selskapet har en fast stab på 23 tilsatte og ca. 200 yrkeshemmede arbeidssøkere på attføringstiltak, og holder til i Økern Næringspark i Oslo. Selskapet driver PS:hotell som arbeidstreningsarena på Vulkan (Oslo).

Referanser
----------

1. ↑  Itas ambs ansatte Arkivert 23. desember 2010 hos Wayback Machine.
2. ↑  Om Itas amb Arkivert 22. desember 2010 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* Itas amb Arkivert 9. desember 2008 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Brønnøysundregistrene
 |
Gammelt og nytt i Xiamen.
**Xiamen** (kinesisk: 厦门; pinyin: *Xiàmén* – tidligere kjent som **Amoy**) er en kinesisk storby i provinsen Fujian ved Kinas kyst mot Taiwanstredet og Sørkinahavet. Administrativt regnes den som subprovinsiell by. Befolkningen innen bygrensene anslås (2010) til 1,8 millioner, men hele prefekturet har 3,5 millioner innbyggere.

Navnet *Amoy* svarer til hvordan «Xiamen» uttales på det språket som tales i byen Zhangzhou, et *hokkien*-språk. Lokalt i Xiamen, på amoydialekten innen *sørlig min*språk (minnan), er uttalen omtrent **Ē-mn̂g**. Navnet betyr «Porten til det store herskapshuset».

Administrasjon
--------------

Xiamen i Fujian.
Xiamen administrerer seks distrikter:

* Haicang distrikt (海沧区)
* Huli distrikt (湖里区)
* Jimei distrikt (集美区)
* Siming distrikt (思明区)
* Tong'an distrikt (同安区)
* Xiang'an distrikt (翔安区)

Distriktene Siming og Huli utgjør Xiamen spesielle økonomiske sone.

Historie
--------

Xiamen ble siden 1541 anløpt av europeiske skip, eller var utgangspunktet for kinesiske handelsskip som omlastet til europeerne i rom sjø. På 1800-tallet var det hovedeksporthavnen for te. 

Xiamen var det siste støttepunktet for Koxinga i hans kamp mot Qing-dynastiets fremrykkende tropper før han måtte trekke seg tilbake til Taiwan.

Samferdsel
----------

### Luftfart

En stor flyplass, Xiamen Gaoqi internasjonale lufthavn, har rute- og cargotrafikk med både innenlands- og utenlandsdestinasjoner. Den er hjemmebase for Xiamen Airlines (厦门航空; pinyin: *Xiàmén Hángkōng*; Pe̍h-ōe-jī: E-mng Hang-khong), som var det første flyselskap i Folkerepublikken som drives av privatpersoner. Selskapet ble stiftet 25. juli 1984.

### Vei

Kinas riksvei 319 har sitt startpunkt i Xiamen. Riksveien løper nordvestover gjennom provinsene Fujian, Jiangxi, Hunan, og Chongqing, til den ender opp i Chengdu, hovedstaden i provinsen Sichuan.

Referanser
----------

1. ↑  Xiàmén Shì *Citypopulation.de*

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Xiamen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** NDL **·** NKC **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
**Den kongelige civilliste**, eller simpelthen **Civillisten**, er betegnelsen på driftsmidlene som Stortinget bevilger til Det kongelige hoff over statsbudsjettet. Det kongelige hoff er ikke en del av statsforvaltningen og er ikke underlagt statlig instruksjonsmyndighet.

Alle hoffets ansatte lønnes over Civillisten.

Civillisten skiller seg fra apanasjen, som går til de kongeliges private utgifter, offisielle antrekk, og forvaltning av private eiendommer og hushold.

Tidligere var apanasjen en inntektspost på Civillisten, men 1. januar 2002 ble Slottsforvaltningen slått sammen med Hofforvaltningen til Det kongelige hoff og økonomiforvaltningen omorganisert. Bruken av midlene på Civillisten rapporteres hvert år gjennom en offentlig årsberetning, mens det ikke skal rapporteres på bruk av apanasjen.

Ordet civilliste er opprinnelig engelsk. I 1689 bevilget parlamentet Kongen et fast årlig tilskudd, mot at han utover hoffets utgifter også betalte lønnsutgiftene til en rekke sivile embetsmenn som var oppført på den såkalte *Civil List*.

Referanser
----------

1. ↑  «Økonomi og forvaltning». *www.kongehuset.no* **(norsk)**. Besøkt 4. januar 2022.
2. ↑  administrasjonsdepartementet, Arbeids-og (11. mai 2001). «Vurdering av arbeidsdelingen mellom Hofforvaltningen, Slottsforvaltningen og Statsbygg, og prinsipper for budsjettering av apanasjen». *002041-990025* **(norsk)**. Besøkt 4. januar 2022.
3. ↑  «Ord og uttrykk». *www.kongehuset.no* **(norsk)**. Besøkt 4. januar 2022.
**Mattias Johan Nilsson** (født 23. januar 1994 i Visby) er en svensk profesjonell ishockeyforsvarer, som for tiden spiller for Sparta Warriors i Fjordkraftligaen tidinger kjent som GET-ligaen (GET), den øverste ligaen i Norge.

Spillekarriere
--------------

Nilsson ble født i Visby på øya Gotland, Sverige. Ungdomslaget hans var Visby/Roma HK. Han flyttet til Leksands IF før sesongen 2010–11 og spilte for klubbens J18-lag i J18 Allsvenskan, J18-ligaen i toppklasse i Sverige. I sesongen 2012–13 spilte han 41 kamper for Leksands J20-lag i J20 SuperElit og scoret 23 poeng. For 2013–14 sesongen ble Nilsson satt i listen over Leksands seniorlag i Svenska hockeyligan (SHL). Han har spilt 12 kamper for laget.

16. juli 2019, med Leksands forfremmet til SHL fra Allsvenskan, dro Nilsson som fritt agent for å signere en ettårskontrakt i Norge med Sparta Warriors.

Internasjonalt spill
--------------------

Han dukket også opp på Sveriges juniorlandslag, og spilte 6 kamper for U18-laget på 2012 IIHF verdensmesterskap U18 og fikk en sølvmedalje.

Referanser
----------

1. ↑  «Sparta sign svenske Mattias Nilsson». Arkivert fra originalen 10. august 2020. Besøkt 16. juli 2019.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Mattias Nilsson – Eurohockey.com Rediger på Wikidata

* (en) Mattias Nilsson – Hockeydb.com Rediger på Wikidata

* (en) Mattias Nilsson – Eliteprospects.com Rediger på Wikidata
**Mattias Kent Moström** (født 25. februar 1983 i Stockholm) er en svensk fotballspiller som spiller i Sportsklubben Træff i Molde. Han spilte i perioden 2007–2020 for Molde FK, og er den utenlandske spilleren med flest kamper for Molde FK gjennom tidene.

Moström har tidligere spilt for AIK som junior fra 1990 til 2000, før han gikk til FC Cafe Opera, der han fikk sin seniordebut.

Han kom tilbake som profesjonell til AIK i 2004, og fikk sin debut i barndomsklubben 4. april 2004, da han ble byttet inn i kampen mot Sundsvall der AIK vant 1-0.

Molde FK
--------

I 2007 signerte han en treårskontrakt med Molde FK, som hadde rykket ned til Adeccoligaen sesongen før. Han debuterte 9. april 2007 mot Sogndal IL på Fosshaugane Campus, Molde vant 3-2. Moström spilte 17 kamper, og skåret ett mål i sesongen da klubben rykket rett opp igjen til Tippeligaen. I Tippeligaen debuterte han 30. mars 2008 mot Stabæk, en kamp som endte 0-0.

### Mestvinnende utlending i Norge

I Molde har Moström blitt seriemester fire ganger og norgesmester to ganger. Han har også vunnet 1. divisjon en gang. Etter cupfinalen 2014 ble han sammen med sin lagkamerat, Daniel Chima Chukwu, en av fire utlendinger med fem titler i Norge.

Helomvending
------------

Han signerte høsten 2011 for Kalmar FF fra 2012-sesongen som bosmanspiller, men ombestemte seg senere, og signerte ny kontrakt med Molde ut 2014.

Meritter
--------

**Molde FK**

* Seriemester i 1. divisjon: (1) 2007
* NM: (2) 2013, 2014
* Seriemester: (4) 2011, 2012, 2014, 2019

Referanser
----------

1. ↑  «Mattias Moström - altomfotball». TV2.
2. ↑  «AIK vs GIF Sundsvall 4 April 2004 AIK». Molde FK. Arkivert fra originalen 30. januar 2014.
3. ↑  «Mattias Moström klar for Molde» **(svensk)**. Expressen.
4. ↑
5. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 8. oktober 2014. Besøkt 25. november 2014.
6. ↑

Eksterne lenker
---------------

* (en) Mattias Moström – UEFA Rediger på Wikidata

* (en) Mattias Moström – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) Mattias Moström – WorldFootball.net Rediger på Wikidata

* (en) Mattias Moström – FootballDatabase.eu Rediger på Wikidata

* (en) Mattias Moström – Soccerway Rediger på Wikidata

* (en) Mattias Moström – FBref Rediger på Wikidata

* (es) Mattias Moström – as.com Rediger på Wikidata
**Mattias Gestranius** (født 7. juni 1978 i Pargas) er en finsk fotballdommer som til daglig dømmer i landets øverste divisjon Veikkausliiga. I tillegg har han dømt flere internasjonale kamper på aldersbestemt nivå både i regi av FIFA og UEFA.

Gestranius debuterte som hoveddommer på landets øverste nivå den 29. oktober 2006 i seriekampen mellom FC Lahti og KTP Kotka (0–4). Hans første europacupkamp kom den 2. juli 2009, da han dømte første kvalifiseringsrunde av UEFA Europa League 2009/10 mellom JK Narva Trans og NK Rudar Velenje (0–3). I november 2018 ble Gestranius den andre finske dommeren som dømte i UEFA Champions League og den første på 23 år siden Ilkka Koho dømte i turneringen tilbake i 1995.

Han har dømt flere landskamper på U-17, U-19 og U-21-nivå, blant annet flere kamper under kvalifisering til aldersbestemte europamesterskap og sluttspill i europamesterskap for U-17 i 2012. Han har også dømt flere kvalifiseringskamper til europamesterskap på seniornivå. Gestranius debuterte internasjonalt som hoveddommer på øverste nivå den 11. august 2010, da han dømte vennskapskampen mellom Wales og Luxembourg (5–1).

Referanser
----------

1. ↑  FIFA.com – 2020 Refereeing International Lists, Finland (Besøkt 4. september 2020)
2. ↑  Voetbal.com – UEFA Europa League Qual. 2009/2010, JK Narva Trans-Rudar Velenje 0:3 (Besøkt 4. september 2020)
3. ↑  Svenska.yle.fi – Champions League nästa för Mattias Gestranius – skipar rättvisa i matchen mellan Atlético Madrid och AS Monaco (Av Jesper von Hertzen. Publisert 26. november 2018, besøkt 4. september 2020)
4. ↑  Worldfootball.net – Friendlies 2010, Wales-Luxembourg 5:1 (Besøkt 4. september 2020)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Mattias Gestranius – Transfermarkt (dommer) Rediger på Wikidata

* (en) Mattias Gestranius – WorldFootball.net Rediger på Wikidata

* (en) Mattias Gestranius – WorldFootball.net (dommer) Rediger på Wikidata

* (en) Mattias Gestranius – Soccerbase.com (dommer) Rediger på Wikidata
***Eventyreren Thomas Crown***  (org.: ***The Thomas Crown Affair***) er en amerikansk film fra 1999 regissert av John McTiernan. Filmens har Pierce Brosnan, Rene Russo og Denis Leary i hovedrollene, og er en nyinnspilling av filmen fra 1968 med samme navn.

Filmen mottok positive anmeldelser.[]

Sammendrag
----------

Ett forsøk på å rane flere verdifulle malerier fra Metropolitan Museum of Art mislykkes, når de ansatte ved museet legger merke til ranerne som utgir seg for å være museumsansatte. I all forvirringen når de skal låse museet og fange ranerne, klarer Thomas Crown (Pierce Brosnan) å komme seg inn og stjele et verdifull maleri av Monet. Etterforsker Catherine Banning (Rene Russo) kommer for å bistå NYPD-detektiv Michael McCann (Denis Leary) for å løse saken og fange tyven. De går gjennom video-overvåkningen av alle rommene av museet. 

Banning begynner raskt å mistenke at den velstående finansmannen Thomas Crown står bak tyveriet. De begynner en katt-og-mus lek, og Banning begynner å forelske seg i ham. For å bevise sin kjærlighet til henne, lover Crown å returnere det stjålne kunstverk til museet. Banning og McCann fyller hele museet med mange politifolk for å gjennomsøke hele museet, i et forsøk på å ta tyven på fersk gjerning. Samtidig som det første maleriet plutselig kommer tilbake på plass, så blir et annet maleri stjålet. Dette var et maleri som Banning tidligere hadde uttrykt et ønske om å eie selv. Banning forstår hvor Crown planlegger å reise, og hun går for å møte ham der.[]

Medvirkende
-----------

* Pierce Brosnan - Thomas Crown
* Rene Russo - Catherine Banning
* Denis Leary - Detective Michael McCann
* Fritz Weaver - John Reynolds
* Frankie Faison - Detective Paretti
* Ben Gazzara - Andrew Wallace
* Mark Margolis - Heinrich Knutzhorn
* Esther Cañadas - Anna Tyrol Knutzhorn
* Faye Dunaway - Psykiater
* Michael Lombard Bobby McKinley

Referanser
----------

1. ↑  «filmen på filmweb.no» **(norsk)**. Besøkt 6. januar 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Eventyreren Thomas Crown* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Eventyreren Thomas Crown* hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (sv) *Eventyreren Thomas Crown* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) *Eventyreren Thomas Crown* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata

* (en) *Eventyreren Thomas Crown* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Eventyreren Thomas Crown* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Eventyreren Thomas Crown* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Eventyreren Thomas Crown* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *Eventyreren Thomas Crown* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *Eventyreren Thomas Crown* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata
* Film-trailer, youtube.com

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** MusicBrainz
 |
Fasadedetalj av eventyrfigurene (ca. 1980)  
Foto: Henrik Ørsted (Oslo Museum)
**Eventyrgården** (også kalt **Blunck-gården** og **Jernhuset**) var ei større fireetasjers bygning i Kristian IVs gate 8, 8b og 10 i Oslo sentrum. Den blei oppført i 1873 etter tegninger av arkitekt Heinrich Ernst Schirmer og revet i samband med oppføringa av nybygget for Det norske teatret i 1986. Gården lå midt i kvartalsrekka og utgjorde fondmotiv for Sehesteds gate.

Gården blei bygd for Peter Joachim Christian Blunck, og den blei i begynnelsen benevnt med hans navn. Den var bygd som leiegård, og en av beboerne var konsul og mesén Axel Heiberg.

I 1894 flytta Deichmanske bibliotek inn. Dette var bibliotekets første lokaler med romslig plass til å vise fram boksamlinga, og det var her det blei et skikkelig folkebibliotek.

Gården blei nå kalt *Eventyrgården*, fordi fasaden blei pynta med ti medaljonger med eventyrmotiver. Disse var utført av Stephan Sinding etter tegninger av Erik Werenskiold.

Deichmanske blei i Eventyrgården til bibliotekets nybygg på Hammersborg stod klart i 1933. Da flytta Mekaniske Verksteders Landsforening inn i gården, noe som gav den det noe mindre poetiske navnet *Jerngården*. MVL hadde for øvrig eid bygninga sia 1917.

Gården hadde også ei bakbygning. Her hadde P.J.C. Blunck verksted. Han var utdanna rørlegger, men også registrert som smed, gjørtler, kopper- og blikkenslager, snekker, maler og lakkerer. Hos Blunck blei mange av byens skulpturer og fontener i støpejern og bronse produsert, blant annet *Psyke* (ukjent kunstner), som står på Halfdan Kjerulfs plass.

Høyere opp i bakbygninga holdt Kristiania tekniske skole (den seinere Oslo ingeniørhøgskole) til i sine 16 første år, fra 1873 til 1889.

Se også
-------

* Karl Johan-kvartalet

Noter
-----

1. ↑  Teaterbygget utgjør i dag fondmotivet, men hovedinngangen der er forskjøvet en del, slik at aksen i Sehesteds gate treffer noe skeivt.
2. ↑  Psyke, som er lagd i 1874, stod fra 1958 i krysset Grefsensveien/Sandakerveien. I 1984 blei den flytta til dagens plassering.

Kilder
------

* Stephan Tschudi-Madsen: *Sehesteds plass – bokens plass*, Aschehoug 1997.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Oslo Byleksikon
 |
Alle stavene er skrå
**Fagverk** er et bæresystem som består av et rammeverk med staver som tar 
strekk eller trykk.

Typer fagverk
-------------

Et tårn oppbygd som et fagverk
Typiske fagverk finner vi som broer (ikke minst jernbanebroer), takstoler, tårn, heisekraner, høyspentmaster, oppjekkbare plattformer og jacketer.

I fagverksbroene er som regel rammene bundet sammen med tverrbjelker eller et eget fagverk på toppen.

Deler i et fagverk
------------------

Et fagverk til en bro eller tak består av:

* Undergurt – Langsgående nedre del av rammen.
* Overgurt – Langsgående øvre del av rammen.
* Staver som veksler på å ta strekk og trykk.
* Knutepunkter – Der hvor staver og gurter knyttes sammen.

Et fagverk brukt i tårn eller offshoreplattformer består av:

* Legger (engelsk *leg*) som er vertikale rør og som i hovedsak tar trykklaster.
* Staver (engelsk *brace*) som veksler på å ta strekk og trykk.
* Knutepunkter (engelsk *node*) som knyttes sammen staver og legger .

Fagverk, et statisk system
--------------------------

Jacketen til Ekofisk 2-4R og løftefartøyet Thialf, i Mekjarvik i 2010. Både jacketen og kranene har fagverk.
Fagverket består av staver og knutepunkter. Stavene kan enten ta trykk eller strekk. Summen av kreftene i hvert knutepunkt må være lik null, ellers ville ikke dette vært et statisk system (i ro), men et dynamisk system (bevegelig). Et fagverk er basert på trekanter.

Et fagverk består av et bærende rammeverk med skråstaver. På bildet øverst til høyre vil de to ytterste stavene ta trykk, den neste strekk og den tredje trykk.
Slik vil stavene veksle annenhver gang på å ta strekk og trykk.

Noen fagverk har såkalte *null-staver* mellom strekk- og trykkstaver. Det vil si at nesten ingen krefter går igjennom disse. De er satt inn fordi de har en funksjon i transporten eller installeringen av fagverket, eller for å redusere knekklengden eller påvirke egensvingeperiodene.

Historie
--------

Eiffeltårnet
Fagverk ble allerede benyttet av romerne.
Kjente konstruksjoner var keiser Trajanus trebro over Donau og keiser Konstantins over Rhinen. 

Den mest kjente fagverkskonstruksjonen kan en si er Eiffeltårnet (1889), med stenger av smijern.

Se også
-------

* Sykkelramme
* Romfagverk

Eksterne lenker
---------------

* – Centre.no om fagverkets virkemåte.

* 1 Høyskolen i Bergen, beregne et fagverk.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** LCCN **·** NDL
 |
Universitetets stifter, statue på universitetsområdet
**Xiamenuniversitetet** (latin: *Universitas Amoiensis*; kinesisk: 厦门大学, pinyin: *Xiàmén Dàxué*) er et universitet grunnlagt i 1915 av Tan Kah Kee i byen Xiamen i provinsen Fujian i Folkerepublikken Kina. 

Universitet tilhører Prosjekt 211 og hadde i 2005 over 30.000 studenter og over 3.000 vitenskapelige ansatte. 

*Koronavaksinearbeid Covid-19:* Universitetet samarbeider med Universitetet i Hong Kong og det kinesiske selskapet Wantai og å utvikle en Covid-19-vaksine. Den 9. september fikk de godkjenning til å starte tester på mennesker, ifølge New York Times. Dette er en av vaksinene Norge kan få tilgang til gjennom den globale COVAX-alliansen, dersom vaksinen faktisk lykkes.

Referanser
----------

1. ↑  [ VG.no: Vaksiner, lest 24. september 2020

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Xiamen University – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** NLA **·** NDL **·** CiNii
 |
**Xiangfen** (kinesisk: 襄汾县; pinyin: *Xiāngfén Xiàn*) er et fylke i provinsen Shanxi i Folkerepublikken Kina. Det er del av byprefekturet Linfen.

Befolkningen var på 479 357 innbyggere i 1999.

Kulturminner
------------

Dingcun-funnstedet med det paleolittiske Dingcunmennesket (丁村人), borgerhusene i Dingcun (*Dingcun mingzhai*, 丁村民宅) fra Ming-dynastiets og Qing-dynastiets tid, Taosi-funnstedet (*Taosi yizhi*, 陶寺遗址) med funn fra Longshankulturen, de tradisjonelle bygningene i Fencheng (*Fencheng gu jianzhuqun*, 汾城古建筑群) og Pujingtempelet (*Pujing si*, 普净寺) står alle på Folkerepublikken Kinas liste over vernet kulturarv.

Samferdsel
----------

Kinas riksvei 108 løper gjennom området. Riksveien begynner i Beijing og fører via Taiyuan, Xi'an og Chengdu sør til Kunming i den sørvestlige provinsen Yunnan.

Referanser
----------

1. ↑  National Population Statistics Materials by County and City – 1999 Period, *i* China County & City Population 1999, Harvard China Historical GIS

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Xiangfen County – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Dingcun Site
* Der Dingcun- und der Hetao-Mensch Arkivert 1. desember 2012 hos Wayback Machine.
* Dingcun Folk Houses
* Taosi Site
* The Fencheng Paleoarchitectural Tourism Development Project
* Pujing si[*død lenke*]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN **·** GeoNames
 |
Vestfold krematorium
**Vestfold krematorium** ved Tassebekkrysset i Sandefjord kommune ble åpnet 15. oktober 2010.

På 2000-tallet er det innført strengere utslippskrav for krematorier som har gjort det nødvendig å oppgradere eller nedlegge en rekke norske krematorier. Siden oppgradering er dyrt, har fire byer i Vestfold har gått sammen om å bygge et nytt felles krematorium. En periode var Skien med i samarbeidet, og det var meningen at krematoriet skulle legges til Bommestad ved Larvik. Skien trakk seg imidlertid fra samarbeidet i 2008 og oppførte nytt krematoriebygg på Nordre gravlund i stedet.

Vestfold krematorium erstattet de tidligere krematoriene i Horten, Tønsberg, Sandefjord og Larvik. Det er Vestfolds eneste krematorium i drift.

Referanser
----------

1. ↑  «Tønsberg Blad 15/10-2010». Arkivert fra originalen 27. februar 2014. Besøkt 22. februar 2014.
2. ↑  Jf. Lovdata
3. ↑  NRK 23/9-2005
4. ↑  Gjengangeren 21/10-2008

Eksterne lenker
---------------

* Vestfold krematorium
* Murbetong.no
* Kirkegårdskultur
Raton Pass; bilveien.
Togtunnelen rett under passet.
**Raton Pass** (2.350 m.o.h.) er en overgang i nord-sør-retning mellom de amerikanske delstatene Colorado (Las Animas County) og New Mexico (Colfax County) gjennom et utløper av Rocky Mountains. Her løper Interstate 25 fra Denver i Colorado til Santa Fe i New Mexico og videre til Albuquerque. Den 19. desember 1960 ble pass erklært som National Historic Landmark. I oktober 1966 ble det oppført på USAs *National Register of Historic Places*.

På 1800-tallet forløp én rute av Santa Fe Trail, den første handelsruten mellom USA og det da meksikanske sørvesten, over dette passet. I løpet av den hvite manns tiltagende befolkning av Vesten ble det del av den viktigste trafikkforbindelsen ved østre rand av Rocky Mountains. 

I 1878 var passet åsted for en økonomisk strid mellom Atchison, Topeka and Santa Fe Railway (ATSF) og det mindre selskapet Denver and Rio Grande Western Railroad (DRGW) om rettighetene til å benytte passet. Da ATSF engasjerte en bande revolvermenn og DRGW slapp opp for penger, gikk ATSF seirende ut av striden.

Fordi stigningene ved Raton Pass var særlig bratte for skinnegående transport med inntil 3,5 %, forlenget selskapet strekningsnettet til 1908 med det i 1883 oppkjøpte fra Gulf, Colorado and Santa Fe Railway fra Amarillo i Texas og kunne slik spare seg overgangen over Raton Pass. 

I 1930 anskaffet ATSF egne lokomotiver av type *Texas* som var egnet til å trekke stor last over passet.

Referanser
----------

1. ↑  *Listing of National Historic Landmarks by State: Colorado.* National Park Service, lest 20. juli 2019.
2. ↑  *Raton Pass* im National Register Information System. National Park Service, lest 31. juli 2017.
3. ↑  *Construction: Atchison Topeka and Santa Fe.* I: *Railway Age.* Vol. 36, 18. september 1903, s. 378.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
**Trygve Moe** (født 11. desember 1927 i Sandefjord) er en norsk journalist og pressemann.

Han begynte som journalist i avisa *Vestfold* i 1946 og fortsatte i 1958 i *Dagbladet* som stortingsmedarbeider. I *Dagbladet* arbeidet han som London-korrespondent (1966–1969) og utenriksmedarbeider fram til 1973.

I periodene 1964-1966 og 1970-1983 var han valgt leder av Norsk Journalistlag og i 1984-1985 ble han organisasjonens første generalsekretær. Han var fotoredaktør i Norsk Telegrambyrå mellom 1986 og 1989 og administrerende redaktør samme sted mellom 1989 og 1994 da han gikk av med pensjon.

Han har også innehatt flere andre tillitsverv i norske og internasjonale presseorganisasjoner, og han var leder av Kopinors hovedstyre mellom 1989 og 1998.

Trymprisen
----------

Norsk Journalistlag deler ut Trymprisen til personer som har arbeidet for sine kollegers ve og vel gjennom organisasjonsarbeid. Trygve Moe (med kallenavnet «Trym») har gitt navn til prisen, og er også den som deler ut prisen på organisasjonens landsmøte. Prisen består av et stipend på 20.000 kroner.

Bibliografi
-----------

* Moe, Trygve: «Sandefjords Maskinistforening» 50 år, 1954
* Moe, Trygve (m.fl): «Redaktør og journalist i nye roller», 1976

Utmerkelser
-----------

* Blækspruten; Oslo journalistklubbs orden, 1974 (kommandør fra 1984)
* Ridder av Oplandenes Presseforenings orden «Det store Vi», 1972
* Ridder av Dannebrogs-ordenen, 1973
* Æresmedlem av Finlands Journalistforbund, 1986

  


| * v
* d
* r
Norsk Journalistlags ledere |
| --- |
| 
* Vegard Sletten (1946–1949)
* Adolf Skjegstad (1949–1956)
* Vegard Sletten (1956–1962)
* Ivar Johansen (1962–1964)
* Trygve Moe (1964–1966)
* Ole N. Hoemsnes (1966–1970)
* Trygve Moe (1970–1983)
* Anne Skatvedt (1984–1987)
* Sven Egil Omdal (1987–1991)
* Alf Skjeseth (1991–1995)
* Diis Bøhn (1995–1999)
* Olav Njaastad (1999–2003)
* Ann-Magrit Austenå (2003–2007)
* Elin Floberghagen (2007–2013)
* Thomas Spence (2013–nåværende)

 |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Prabook
 |
**Ratnasiri Wickremanayake** (singalesisk: රත්නසිරි වික්‍රමනායක, tamil: ரத்னசிறி விக்கிரமநாயக்க; født 5. mai 1933 på Sri Lanka, død 27. desember 2016 i Colombo) var statsminister på Sri Lanka fra 2000 til 2001 og fra 2005 til 2010.

Biografi
--------

Wickremanayake studerte jus i London, men tok ikke eksamen. I stedet ble han involvert i studentpolitikk, og ble leder i Ceylon Students' Association i Storbritannia i 1955. I 1960 ble han medlem i Sri Lankas parlament for Sri Lanka Freedom Party (SLFP). Han ble assistentminister i justisdepartementet i 1970, og generalsekretær for SLFP i 1977.

I 1994 ble Wickremanayake minister for innenriksdepartementet og plantasjesektoren i Chandrika Kumaratungas første regjering. Han ble statsminister i 2000 etter at Sirimavo Bandaranaike gikk av, og ledet en mindretallsregjering i et år med støtte fra det kommunistiske Janatha Vimukti Peramuna (JVP).

Som statsminister tok Wickremanayake ei hard linje mot de tamilske tigre som kjempet for en selvstendig stat i det nordøstlige Sri Lanka. Han nektet å holde fredsforhandlinger med dem før de gav opp terrorisme. Han oppfordret singalesere til å ha flere barn slik at hæren kunne få flere soldater, og foreslo forandringer i lovverket for familieplanlegging for å oppnå det.

Parlamentet ble oppløst i 2001 fordi presidenten venta at SLFP ville tape et mistillitsforslag. SLFP mistet det neste valget, men fikk makt igjen i 2004. Wickremanayake ble minister i regjeringa, og statsminister den 21. november 2005 etter at den tidligere statsministeren, Mahinda Rajapakse, ble president.

Referanser
----------

1. 1 2   Find a Grave, Find a Grave 174499793, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   colombogazette.com[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  «Former Prime Minister Ratnasiri Wickremanayake passed away». *Colombo Gazette*. Besøkt 27. desember 2016.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Niall Garbh O Domhnaill** (anglifisert navn **Niall Garve O'Donnell**, kjent som «Rough O'Donnell», født 1560, død 1626) var et høytståënde medlem av O'Donnellklanen i Donegal på Irland. Han er mest kjent for at han valgte engelskmennenes side mot sin slektning Aodh Rua Ó Domhnaill under niårskrigen i 1590-årene.

Årsaken til at han kjempet med engelskmennene var at han ble rasende da Aodh Roe ble høvding for klanen i 1592. Da den nye høvdingen tok fra ham Lifford Castle brøt det ut en bitter feide mellom de to. Mens Aodh Roe kjempet i niårskigen utnyttet Niall den politiske situasjonen og inngikk en avtale med engelskmennen, rettet mot både sin egen høvding og O'Neillklanen. En engelsk styrke ledet av Henry Dowcra fikk stige i land i Derry. I 1601 surnet forholdet til engelskmennene. Kongens stedfortreder gikk da med på å gi Niall Tyrconnel, men lot ham ikke få autoritet over Cahir O'Doherty i Inishowen.

Aodh Roe forlot Irland i 1602. Niall var gift med hans søster Nuala, som hadde gått fra ham da Niall vendte seg mot hennes bror. Da hennes andre bror Rory i 1607 flyktet sammen med Aodh Mór Ó Néill til Roma ble hun med og tok med seg datteren Grania.

Niall dro noen år senere til London sammen med Aodhs bror Rory. Det kongelige råd forsøkte der å megle, men Niall var ikke fornøyd. Han ble da tiltalt for deltagelse i Cahir O'Dohertys opprør i 1608. Han ble satt i Tower of London, hvor han forble til sin død i 1626.

Referanser
----------

1. ↑   The Peerage person ID p54425.htm#i544246, besøkt 7. august 2020[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3   The Peerage[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Dictionary of Irish Biography
 |
***Switch*** er en norsk actionfilm utgitt i 2007. Dette er den første spillefilmen Ole Martin Hafsmo har regissert. Produsent Jørgen Storm Rosenberg har beskrevet filmen som «Karate Kid på snowboard». Filmen hadde arbeidstittel *Snowboarder*. 

Filmen ble første gang vist på Bergen internasjonale filmfestival den 20. oktober 2007, og hadde ellers première på en rekke norske kinoer 26. oktober 2007.

På tross av blandete filmanmeldelser ble filmen sett av over 47 000 personer den første helgen den ble vist på norske kinoer og kom dermed på førsteplass på kinotoppen. Dette er det største antallet publikummere distribusjonsselskapet Sandrew Metronome noen sinne har hatt på en norsk film i åpningshelgen. Det er også en av de ti beste åpningshelgene for noen norsk film de fem siste årene.

Filmen ble nominert til Amandaprisen 2008 i kategorien beste barne- og ungdomsfilm, men ble slått av *Mannen som elsket Yngve*. Under Kanonprisen 2007 vant filmen klassen for beste produsent (Jørgen Storm Rosenberg) og var i tillegg nominert i klassen for beste nyskaper (Rosenberg) og beste klipp (Christoffer Heie og Michael Leszczhylowski). Filmen hadde et besøkstall på 293 057 da den gikk på norske kinoer.

Handling
--------

17 år gamle Mikkel flytter fra Oslo til Voss. Han er dyktig på skateboard, men på det nye stedet er det snowboard som gjelder. Han får en mentor (Tommen), som spilles av Peter Stormare, og trener seg raskt opp. Han blir forelsket i jenta til den regjerende snowboard-mesteren, som også er skolens tyrann. Klimaks i filmen er konkurransen der de to skal møtes.

Skuespillere
------------

* Ida Elise Broch som Nina
* Espen Klouman Høiner som Gaute Aas
* Hilde Lyrån som Ann Katrin Nordskog
* Sebastian Stigar som Mikkel Nordskog
* Peter Stormare som Tommen.
* Bjarte Tjøstheim som en lærer
* Sindre Tveit som Aslak
* Benedicte Westbye som Roxanne

Referanser
----------

1. ↑  ««Switch»-suksess i åpningshelgen». VG. 29. oktober 2007. Arkivert fra originalen 31. oktober 2007. Besøkt 31. oktober 2007.
2. ↑  «Switch suser mot kinotoppen». Adresseavisen. 4. november 2007. Arkivert fra originalen 3. november 2007. Besøkt 29. november 2007.
3. ↑  «De Kanonprisnominerte 2008». *rushprint.no*. 21. februar 2008. Besøkt 29. mars 2021.
4. ↑  «Kanonprisene 2008». *rushprint.no*. 5. mars 2008. Besøkt 29. mars 2021.
5. ↑  Dagens Næringsliv 10. november 2008

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Switch* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Switch* i Nasjonalbibliotekets filmografi Rediger på Wikidata

* (sv) *Switch* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) *Switch* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata

* (nl) *Switch* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Switch* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *Switch* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata
* Norsk filmfond om *Snowboarder*
* Stormare hits the slopes on a snowboard (Cineuropa)
* Filmweb

Portal: Litteratur
**MS «Polstjerna»** er Norges best bevarte selskute. Fartøyet ble bygget på Moens båtbyggeri ved Risør våren 1949 og gikk rett ut på selfangst samme vår. MS «Polstjerna» er nå en del av Polarmuseet, Tromsø Museum - Universitetsmuseet. MS «Polstjerna» har siden 2004 vært utstilt i tørrdokk i et bevaringsbygg like ved Polaria i sørbyen av Tromsø. Bevaringsbygget er tegnet av Per Knudsen Arkitektkontor, som vant en lukket arkitektkonkurranse om anlegget.

Skuta har 33 fangstsesonger i isen og har ført hjem nær 100 000 sel fra Vest- og Østisen. Den er 28,3 m lang, 7 m bred og har en tonnasje på 129 bruttotonn. Masta er 19 m fra vannlinja mens har et dyptgående på 2,5 meter fremme og 4 meter akter.

Nede i tørrdokken, under «isen» rundt MS «Polstjerna» vises utstillingen SNOWHOW. Polarheltenes læremestre: inuitter, samer og ishavsfolk. Utstillingen er tilrettelagt av Polarmuseet, Tromsø Museum - Universitetsmuseet og Norsk Polarinstitutt.

MS «Polstjerna» er åpen for besøk om sommeren fra 15. juni til 15. august.

Referanser
----------

1. ↑  Teknisk informasjon og bilder av vernebygget Arkivert 1. mars 2014 hos Wayback Machine. Besøkt 1. mars 2014

Eksterne lenker
---------------

* (en) IMO 5281441 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) MS «Polstjerna» – Den internasjonale sjøfartsorganisasjonen Rediger på Wikidata
* MS Polstjernas hjemmeside
* Bilder av MS Polstjerna
* Utstillingen SNOWHOW. Polarheltenes læremestre: inuitter, samer og ishavsfolk.