recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Sir William Phipps forlanger overgivelseåt
**Slaget ved Quebec** ble utkjempet i oktober 1690 mellom koloniene til Ny-Frankrike og Massachusetts Bay, som da var styrt av henholdsvis Frankrike og England. Det var første gang Quebec ble angrepet.

Etter erobringen av Port Royal i Acadia under Kong Vilhelm-krigen, håpet de nye-engelskmennene på å erobre Montreal og Quebec i tillegg, hovedstaden i Ny-Frankrike. Tapet av det akadiske fortet sjokkerte kanadierne, og generalguvernør Louis de Buade de Frontenac ga 
ordre om å forberede byen på en beleiring.

Da sendebudet leverte overgivingsvilkårene erklærte generalguvernøren at han bare ville svare dem ved munningen til kanonene sine.. Major John Walley ledet invasjonsarméen, som gikk i land ved Beauport i Basin of Quebec. Militsen på land ble angrepet av den kanadiske militsen og drevet tilbake, mens skipene til engelskmennene, kommandert av sir William Phips, nesten ble ødelagt av kanonilden fra byen.

Begge sidene tok lærdom av slaget. Franskmennene utbedret forsvarsverkene i byen, mens ny-engelskmennene forsto at de trengte mer artilleri og bedre støtte fra England om de skulle forsøke å gjøre et nytt angrep.

Kilder
------

* René Chartrand: *French Fortresses in North America 1535–1763*: Quebec, Montreal, Louisbourg and New Orleans (Fortress 27); Osprey Publishing,. mars 20, 2005. ISBN 978-1-84176-714-7
* Eccles, W.J. (1964). *Canada Under Ludvig XIV*. Toronto: MacMillan and Stewart.

Referanser
----------

1. 1 2  Chartrand

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN
 |
***Marenco*** er en norsk film fra 1964 basert på en roman av Eiliv Odde Hauge om en flyktning som rømmer på et norsk skip.

Opptakene ble gjort i Norge, Frankrike, Spania og Italia, og i rom sjø med båten Bysantz. Produksjonen var ved Eugen Arnesen i Progress-Film A/S, som nær ble arrestert ved NATO-basen i Napolis frihavn. Den italienske medregissør var Gian M. Polydoro. Man mottok 100 000 kroner i finansiering fra Flyktningerådet som dessverre tapte mesteparten, da filmen solgte lite i hjemlandet.

Handling
--------

Flyktningen Marenco spilles av Tom Felleghi, som uten pass og slikt, sniker seg inn på et norsk skip der Harald Heide-Steen er kaptein, Rolf Søder er styrmann, Stig Egede-Nissen er chief (telegrafist) og Willie Hoel en med navnet *Tjukken*. Rollelisten er lang.

Mottakelse
----------

«Uinteressante mennesker og usammenhengende manus» stod det i kinoannonsene ved Klingenberg kino.

Referanser
----------

1. ↑  *Norsk filmmann unnslapp* i VG (29.8.1964)

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Marenco* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Marenco* i Nasjonalbibliotekets filmografi Rediger på Wikidata

* (no) *Marenco* hos Filmfront Rediger på Wikidata
| Slaget ved Rimito Kramp |
| --- |
| Konflikt: Del av Napoleonskrigene |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Dato | 30. juni 1808 |
| Sted | Rimito Kramp, ved Åbo i dagens Finland60°18'N 21°58'Ø |
| Resultat | Knapp svensk seier |

 |
| Stridende parter |
| Sveriges flagg Sverige | Keiserflagget Russland |
| Kommandanter og ledere |
| Klas Hjelmstjerna |
| Styrker |
| Ukjent | Ukjent |
| Tap |
| Ukjent | Ukjent |

| Artikkelen inngår i serien om
**Finskekrigen** |
| --- |
|  |
| Pyhäjoki ·
Siikajoki ·
Revolax ·
Sveaborg ·
Pulkkila ·
Lemo ·
Nykarleby ·
Vasa ·
Kokonsaari ·
Lappo ·
Rimito Kramp ·
Sandöström ·
Kauhajoki ·
Alavo ·
Karstula ·
Grönvikssund ·
Ruona ·
Ömossa ·
Jutas ·
Oravais ·
Palva sund ·
Virta bro ·
Hörnefors ·
Sävar ·
Ratan |

**Slaget ved Rimito Kramp** var et slag mellom svenske og russiske styrker i den finske skjærgården under finskekrigen, slaget endte med at de russiske styrkene trakk seg tilbake.

Etter de svenske styrkenes betydelige nederlag i slaget ved Lemo forsøkte den svenske skärgårdsflottan å ta tilbake herredømmet over skjærgården ved Åbo og rundt Åland. Den russiske skjærgårdsflåten var på denne tiden blitt forsterket med svenske fartøy som hadde blitt erobret ved festningen Sveaborgs kapitulasjon. I juni anløp kontreadmiral Klas Hjelmstjerna med ytterligere svenske forsterkninger og alt var klart for en sjøkrig i skjærgården, som skulle pågå hele sommeren.

Med 19 kanonslupper og 4 galeaser forsøkte Hjelmstierna å presse de russiske styrkene ut fra farvannet ved Rimito Kramp. De russiske forsvarerne hadde imidlertid forsterket sine stillinger med kanoner på land og de svenske styrkene kunne ikke sette inn hele styrken i de trange farvannene. Etter en dag med harde kamper dro de svenske styrkene seg tilbake og lå for anker for natten. Dagen etter oppdaget man at de russiske styrkene hadde forlatt sine posisjoner i løpet av natten, slaget ved Rimito Kramp kan derfor sees som en mindre svensk seier.
**Chrono Crusade** (クロノ クルセイド), kjent som *Chrno Crusade* i Japan, Singapore, Tyskland, Frankrike og Australia, er en japanske tegneserie, manga, på åtte bind av den japanske tegneren og fortelleren Daisuke Moriyama. En oversettelse til norsk kunne være *Chrono korsfareren*.

Serien ble ført utgitt av Kadokawa Shoten i månedsmagasinet *Monthly Dragon Magazine* fra november 1988. En tegnefilmutgave, anime, på 24 episoder gikk fra 2003 til 2004 på Fuji TV. Tegnefilmen ble gjort av firmaet GONZO Digimation. Denne ble senere utgitt i USA av ADV Manga og ADV Films under tittelen *Chrono Crusade*.

Serien har handling fra USA på 1920-tallet. Chrono Crusade forteller om nonnen Rosette Christopher og hennes djevelpartner Chrono. Som medlemmer av Magdaleneorden reiser de rundt med tunge våpen og utrydder onde demoner som truer samfunnet samtidig som Rosette søker etter hennes tapte bror Joshua.

Handlingsreferat
----------------

Chrono Crusade utspiller seg på høyden av De glade 20-årene, hvor jazz er veldig populært, brennevin flyter fritt, og mafia kontrollerer gatene. Dette var en tid med velstand, luksus og dekadanse, og skillet mellom fattige og velstående vokser enda større i kjølvannet av første verdenskrig. I Chrono Crusades verden eksisterer det en fiktiv organisasjon kjent som Magdalene-ordenen (som består av Rosette Christopher og hennes partner Chrono) for å bekjempe alle de demoniske truslene som dukker opp med økende regelmessighet over hele Amerika. 

Både Rosette og Chrono blir avslørt i løpet av historien, og har en skyggefull fortid. De leter etter Rosettes forvunnede bror Joshua, som viser seg å ha blitt tatt av Aion, en demon som deler en mørk og blodig historie med Chrono. Magdalene-ordenen er en organisasjon som forsøker å fordrive djevler og forskjellige demoner. Ordenen har en rekke avdelinger rundt om i landet (blant annet i Boston, Chicago, San Francisco og Seattle) som ledes av medlemmer fra Den katolske kirke. Ordenens gren i New York ledes av Kate Valentine, assistert av Ewan Remington.

Ordenen har veldig mange medlemmer. Men i tider med store problemer kan andre, mindre allment aksepterte, individer også bli introdusert i ordenen for å hjelpe til med å bekjempe mørkets krefter. De bruker forskjellige våpen, blant annet sverd og forskjellige nærkamp-våpen, hvorav mange er utviklet av New York-avdelingens egen Edward «Elder» Hamilton. Ordenens foretrukne håndvåpen er Colt 1911, ofte lastet med Sacred, standard kuler som inneholder hellig vann. Medlemmene bruker også Angel Capture Fields, spesialiserte barrierer som kan frastøte demoner. Ordenen utviklet også Soul Dive, et eksperimentelt system som ble brukt til å dykke ned i sjeler for direkte eksorsisme.

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen har ingen egenskaper for offisielle lenker i Wikidata*
* ADV Films' nettsted
* Chrono Crusade AU nettsted

Portal: Tegneserie
**Tiendebytte** er et marked i Mosjøen i Nordland som arrangeres hvert år i september. Tradisjonen med et slik marked skriver seg tilbake til da kirka innførte tiende i 1120. Tiendebyttet ble holdt ved mikkelsmesse den 29. september og utviklet seg gradvis til et marked der det ble byttet varer og handlet nødvendige ting før vinteren. Deltakerne kom både fra kysten og innlandet samt fra en del grensebygder i Sverige.

Historie
--------

Det finnes dokumentasjon på at Tiendebytte i Vefsn har vært arrangert tilbake på 1700-tallet. I begynnelsen ble ikke Tiendebyttet arrangert i Mosjøen, men på Halsøya. Tiendebua, hvor folk betalte inn skatter, var plassert på Halsøya og det var også der all handel foregikk. I forbindelse med dette ble det ofte arrangert møter mellom godseiere og leilendinger, samt at det kunne bli arrangert ulike politiske møter i forbindelse med disse dagene.

Utover 1800-tallet begynte det også å bli arrangert underholdningsinnslag i forbindelse med disse dagene. I 1875 ble det rapportert om mellom 2000 og 3000 besøkende på Tiendebyttet. Mosjøen hadde på den tiden om lag 700 innbyggere.[Stemmer ikke overens med innbyggertallet i 1875 som framkommer her.]

I mellomkrigstiden var lokalavisene svært kritisk til arrangementet, som de hevdet hadde utspilt sin rolle. Dette skyldes antakelig alt brennevinssalget og kaffebuene.

På 2000-tallet har Tiendebyttet blitt mer profesjonalisert og er blitt utvidet til et kombinert handels- og kulturarrangement.

Kilder
------

* Helgeland Arbeiderblad, 22. september 2006.

Eksterne lenker
---------------

* Tiendebytte, offisielle sider
**Tierp** er et tettsted som ligger i Uppsala län i landskapet Uppland i Sverige. Det er Tierp kommunes administrasjonssenter. I 2010 hadde tettstedet 5 587 innbyggere.

Tierp ligger ved Dalälven og E4 cirka 61 kilometer nord for Uppsala og 53 kilometer sør for Gävle. Blant større foretak på stedet er Atlas Copco, Elastolan, Tierps järnbruk, som produserer brønnlokk.

Kjente personer fra Tierp er ishockeyspilleren Johan Holmqvist og lyrikeren Kristina Lugn.

Historie
--------

Tierp vokste frem etter at jernbanestasjonen og Ostkustbanan ble innviet i 1874. Navnet kommer fra Tierps kyrkby, som ligger en mil øst for Tierp. Stedet ble municipalsamhälle innenfor Tierps landskommune i 1888, og ble utskilt fra denne i 1920 for å bli köping. Gjenforeningen skjedde i 1974, og Tierp er nå administrasjonssentrum i Tierp kommune.

I 1917 hadde stedet 1 200 innbyggere, postkontor, lege, apotek, to hoteller, avdelingskontor for Stockholms handelsbank og Mälarprovinsernas bank, flere håndverkere, tre mekaniske verksteder, trelastfabrikk, støperi med flere fabrikker, dampsag, mølle, meierier og en avis.

Referanser
----------

1. ↑  «Sveriges tätorter 2010» (PDF). Statistiska centralbyrån. Arkivert fra originalen (PDF) 16. juni 2011. Besøkt 4. mars 2016.

  


| * v
* d
* r
Tierp kommune i Uppsala län i Sverige |
| --- |
|  | Karlholmsbruk **·** Mehedeby **·** Månkarbo **·** Skärplinge **·** Söderfors **·** Tierp **·** Tobo **·** Upplanda **·** Örbyhus |  |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Nationalencyklopedin **·** GeoNames
 |
Bergfjerdingen i 1917, med «den kommunale trapp» til venstre. Foto: Anders Beer Wilse 
**Bergfjerdingen** er et gammelt forstadsområde til Oslo. Det ble innlemmet i byen i 1859, og ligger nå i Bydel St. Hanshaugen.

Området avgrenses av Akersveien, Dops gate og Damstredet, og strekker seg også langs vestsiden av Fredensborgveien opp til Hukebak (ved Maridalsveien).

Mesteparten av bebyggelsen består av trehus fra 1700- og 1800-tallet, men det er også innslag av murbebyggelse fra 1859 og fremover. Mye av bebyggelsen ble istandsatt de siste tiårene av 1900-tallet. 53 bygninger her omfattes av spesialområde bevaring.

Navnet Bergfjerdingen er registrert brukt i 1767, før den tid var området kjent som «Under Aggersberg». Husene her var særdeles små og trangbodde, og i 1865 bodde det 500 mennesker her, med opptil 18 personer i samme hus. Flesteparten av beboerne var håndverkere og industriarbeidere.

Referanser
----------

1. 1 2  Ramm, Eva (1995). *St. Hanshaugen Ullevål*. Oslo kommune, St. Hanshaugen Ullevål bydelsforvaltning (3). s. 17ff. ISBN 8299378400.
2. ↑  Bruun, Ole Daniel (1999). *Arkitektur i Oslo*. Kunnskapsforl. s. 249. ISBN 8257309486.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Oslo Byleksikon
 |
**Chronica Gallica av 511**, også kalt for *Den galliske krønike av 511*, er krønike fra senantikken som er bevart i et enkelt manuskript fra 1200-tallet som i dag er oppbevart i Madrid. Det ligner på alle måter andre galliske krøniker fra samme periode, som *Chronica Gallica av 452*, og sistnevnte kan være en fortsettelse. Krøniken var lagt til en samling av andre tekster i Spania i 733.

Som krøniken fra 452 ble den skrevet i sørlige Gallia, dagens Frankrike, muligens i byen Arles eller Marseille. Kildene om forfatteren, inkludert en tidligere krønike, krøniken til Sulpicius Severus, den av Hydatius, den av Orosius, og av keiserlige konsulære nedtegnelser.

Krøniken dekker perioden fra 379 til 509/511, og av den grunn har den fått sitt moderne navn. Dets oppføringer er korte og poengterte, men kan kun dateres, selv tilnærmelsesvis, ved en sjelden referanse til regimet til en keiser og ved (antatt) kronologisk ordning av hendelsene. Blant de hendelser for hvor det ikke er annen ytre kilde er nederlaget og dødsfallet til Anthemiolus rundt 471.

Litteratur
----------

* Burgess, R. (2001): «The Gallic Chronicle of 511: A New Critical Edition with a Brief Introduction». *Society and Culture in Late Antique Gaul: Revisiting the Sources*. edd. R. W. Mathisen & D. Shantzer. Aldershot, ss 85–100.
**Bergheim skole** var en barneskole og grendeskole i Elverum kommune i Innlandet fra 1875 til 2002. Skolen blei nedlagt på grunn av for lavt elevtall. Skolekretsen til Bergheim skole omfatta områdene Flishøgda, Ørbekken, Klingenberg, Styggberget, Felta og Søndre Bergeberget.

Etter år 1980 og fram til nedleggelsen fungerte skolen som en tre-delt skole (1-2. trinn i en klasse, 3-4. trinn i en annen og 5.-7. trinn i en siste klasse). Skolens uteområder inkluderte blant annet en asfaltert håndballbane, en fotballbane og en hoppbakke.

Historie
--------

Bergheim skole sto ferdig i 1875 og fungerte da som grendeskole for grendene Mo, Neverlien, Bergerengen og Styggberget i Nordøst-Elverum. Skolen blei først nedlagt i 1966 på grunn av et lavt elevtall og var da nedlagt i 14 år før den ble satt i drift igjen i 1980 etter at befolkningen i bygda kjempa for å få skolen tilbake. I 2002 var det bare 13 elever ved Bergheim skole etter at mange av barna hadde blitt flytta til Kirkeby skole i Nordskogbygda av foreldra sine for at de skulle få flere klassekamerater. Flere av foreldra til de gjenværende barna ba da om nedleggelse på grunn av dårlig sosialt miljø, og skolen blei da nedlagt for godt. 
Høyeste elevtall ved skolen var 72 elever.

Referanser
----------

1. ↑  «Nasjonalbiblioteket». *www.nb.no*. Besøkt 26. april 2021.
2. ↑  «Leserinnlegg 20/9». *Østlendingen* **(norsk)**. 20. september 2002. Besøkt 26. april 2021.
**Ståle Sørensen** (født 15. september 1972) er en norsk billedkunstner og Arbeiderparti-politiker bosatt i Drammen. Han har vært formann i Norsk Billedhoggerforening fra 2006 til 2011 og styremedlem i Norske Billedkunstnere fra 2009 til 2011. 

Sørensen hadde fra 2007 atelier i det gamle Lavetthuset på Hovedøya sammen med fire andre kunstnere og Tore H. Vigerust som her drev et privat klosterbibliotek. Høsten 2008 flyttet han til Fjellsbyen i Drammen hvor han bygget sitt eget atelier i Finnerudveien. Høsten 2014 bygget han enda et nytt atelier på Åskollen hvor han nå bor og virker. 

Sørensen har hatt en rekke separatutstillinger og blant annet vært representert ved Høstutstillingen og Norsk Skulpturbiennale. Han har blant annet utsmykket Nidarvoll Barnehage i Trondheim, Valle Hovin i Oslo og Brattørkaia i Trondheim. Han har også drevet et mobilt galleri i en gammel campingvogn som i en rekke år turnerte Norge, Sverige og Danmark med samtidskunst.

Politiker
---------

Sørensen var lenge aktiv i Venstre og har vært[*når?*] leder av kulturutvalget i Oslo Venstre og leder i Gamle Oslo Venstre[*når?*]. Fra kommunestyrevalget 2007 var han første vara til kultur- og utdanningskomiteen i Oslo bystyre. I 2009 ble han leder i Drammen Venstre. Fra 2011 var han første varamedlem til Drammen bystyre og medlem av kontrollutvalget i Buskerud fylkeskommune.

I 2013 meldte Sørensen overgang til Miljøpartiet De Grønne. Fra 2015 var han medlem av bystyre og formannskap i Drammen, og nestleder i hovedutvalg for samferdsel i Buskerud fylkeskommune. Ved stortingsvalget 2017 var han Miljøpartiets førstekandidat i Buskerud. I perioden 2019-2023 er han varaordfører i Drammen kommune. Han gikk ut av MDG i januar 2021, og meldte seg inn i Ap.

Referanser
----------

1. ↑   www.dagsavisen.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   oppført som Norwegian, DACS ID (tidligere) 4a901801-47ec-e711-8b59-000c29e811b2, besøkt 4. juli 2020[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Bli kjent med Buskerud sine grønne Stortingskandidater Arkivert 9. september 2017 hos Wayback Machine.; mdg.no
4. ↑  valg.no Valglister og kandidater 2017
5. ↑  Drammen kommune
6. ↑  Sørensens inntreden i Ap kan bli himmel – men også et internt helvete; dt.no, 5.8.21

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted

* (en) Ståle Sørensen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

Portal: Kunst

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF
 |
**Tientsinkonvensjonen** (forenklet kinesisk: 中日天津会议专条, tradisjonell kinesisk: 中日天津會議專條, pinyin: *Zōngrì tiānjīn huìyì zhuāntiáo*; japansk: 天津条約, Hepburn: *Tenshin jōyaku*; koreansk; hangeul: 톈진 조약, hanja: 天津條約, revidert romanisering: *Tyenjin joyak*, McCune-Reischauer: *T'yenjin choyak*) var en avtale mellom Keiserdømmet Japan og Qing-Kina inngått i Tientsin, Kina 18. april 1885. Konvensjonen er også kalt for «Li-Itō konvensjonen».

Etter Gapsinkuppet i Korea i 1884 økte spenningen mellom Kina og Japan over hvem som skulle øve mest innflytelse på Koreahalvøya og den koreanske kongefamilien. Etter forhandlinger blei japanske Itō Hirobumi og kinesiske Li Hongzhang enige om å dempe spenningen ved å la en traktat bestemme:

1. at begge nasjoner skulle trekke tilbake sine militære styrker i Korea innen fire måneder
2. at kong Gojong av Korea blei gitt det råd å engasjere militære instruktører fra et tredje land for å trene en koreansk hær
3. at ingen nasjon skulle sende tropper til Korea uten først å ha varslet den andre

Tientsinkonvensjonen løste på de kinesisk-koreanske båndene, og gjorde Korea til et ko-protektorat mellom Kina og Japan. Konvensjonen la imidlertid ingen demper på verken de kinesiske eller de japanske ambisjonene i området, og den neste kinesisk-japanske konfrontasjonen brøt ut i full krig.

Referanser
----------

1. ↑  James McClain, "Japan a Modern History," p.296
2. ↑  Hsu, the Rise of Modern China, p.331

Litteratur
----------

* Beasley, W.G. (2000). *The Rise of Modern Japan, 3rd Edition: Political, Economic, and Social Change since 1850*. Palgrave Macmillan. ISBN 0-312-23373-6.
* Hsu, Immanuel C.Y. (1999). *The Rise of Modern China*. Oxford University Press. ISBN 0-19-512504-5.

Portal: Korea

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
Illustrasjon av Vilhelm Pedersen til H.C.Andersens eventyr *Fyrtøyet*. Tegningen viser den gamle heksa som ber soldaten klatre inn i et hult tre for å hente et fyrtøy.
Illustrasjon til *The Tinder Box* av Anne Anderson (1874-1930).
***Fyrtøyet*** (dansk originaltittel *Fyrtøjet*) er et eventyr som er skrevet av H.C. Andersen i 1835.

Handling
--------

*Fyrtøyet* handler om en soldat som kommer marsjerende bortover landeveien. På veien møter han en gammel heks som ber han hente et fyrtøy, som ligger gjemt i et hult tre. I det hule treet er det tre kamre. I hvert kammer er det en kiste som inneholder henholdsvis koppermynter, sølvmynter og gullmynter. Hver kiste blir bevoktet av en hund, med henholdsvis øyne så store som tekopper, møllehjul og tinntallerkener. Soldaten fyller lommene sine med gullmynter og blir heist opp i treet med fyrtøyet i hånden. Da spør han heksen om hva hun skal bruke fyrtøyet til, men da hun ikke vil ut med språket, hugger soldaten hodet av henne.

Soldaten hadde snart brukt opp alle pengene, og en mørk og kald kveld kom han til å huske på fyrtøyet. Idet han slo ild, sprang hunden med øyne så store som tekopper frem og sa: «Hva befaler min herre.» Soldaten ba hunden skaffe ham litt penger og det gjorde den. Senere ville soldaten se prinsessen. Han kalte på hunden med øyne så store som tekopper. Han ba hunden hente prinsessen. Det gjorde den og straks etter kom den spankulerende med prinsessen sovende på ryggen. 
Vel hjemme neste morgen fortalte prinsessen om en merkelig drøm hun hadde hatt om at hun hadde ridd på en hund bort til en soldat som hadde kysset henne.

Senere følte soldaten trang til å se prinsessen igjen og han lot derfor hunden hente henne. Men hoffdamen så det og løp etter. Da hun så hvilket hus hunden løp inn i, tegnet hun et kors på døren. Soldaten la imidlertid merke til korset og tegnet derfor et kors på alle dører slik at hoffdamen ikke kunne finne igjen huset. Men dronningen var klok og bant en pose med bokhvetegryn fast til prinsessen og klippet et lite hull i posen. Da hunden kom for å hente prinsessen igjen, drysset grynene ut og kongens menn fikk arrestert soldaten.

Der satt den arme soldaten i mørket og den følgende dag skulle han henges. Men ved daggry ba han en forbipasserende gutt hente fyrtøyet hans. Det gjorde gutten og da soldaten senere sto ved galgen og skulle fremsi sitt siste ønske, ba han om lov til å ta seg en pipe for siste gang. Da han fikk overrakt pipen, slo han ild tre ganger og alle de tre hundene trådte frem. Da ba soldaten dem om å slå i hjel kongen, dronningen og alle soldatene deres, og det gjorde de. Soldaten ble kronet til konge og han fikk prinsessen til ekte. Bryllupet varte i åtte dager.

H.C. Andersen avslutter eventyret med setningen: *...og hundene sad med til bords og gjorde store øjne.*

Eksterne lenker
---------------

* (en) The Tinder Box – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Fyrtøyet på dansk Wikisource
* H. C. Andersen: Fyrtøiet. (1835)

Portaler: Danmark | Litteratur
**Susette Cathrine Skovgaard**, gift **Holten** (født 29. januar 1863, død 11. februar 1937) var en dansk maler og keramiker. Hun var datter av P.C. Skovgaard og søster av Joakim Skovgaard og Niels Skovgaard.

Skovgaard vokste opp på Østerbro i København. Moren døde i barselseng da datteren var fem år gammel og faren ble den sentrale personen i hennes oppvekst. Han tok seg mye av henne, ble hennes første læremester og introduserte henne for gullalderens kunst, blant annet gjennom sine venner Wilhelm Marstrand, Constantin Hansen og Lorenz Frølich.

Da faren døde var hun 12 år gammel og flyttet året etter hjem til maleren Thorald Læssøe.
Hun fikk undervisning av Carl Thomsen, Laurits Tuxen og Frans Schwartz, men kunne ikke som kvinne komme inn på Kunstakademiet. 

Skovgaard debuterte på Charlottenborg Forårsudstilling i 1885 med pastellbildet «En ung Pige». 

I 1891 var hun en av initiativtakerne til Den Frie Udstilling.

Eksterne lenker
---------------

* Biografi i Dansk Kvindebiografisk Leksikon
* Verk av Susette Skovgaard hos Skovgaard Museet

Portal: Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Dansk biografisk leksikon **·** Dansk biografisk leksikon **·** Dansk kvindebiografisk leksikon **·** Kunstindeks Danmark **·** Geni **·** VIAF **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data)
 |
*Acrocephalus arundinaceus* 
 *Cuculus canorus canorus* + *Acrocephalus scirpaceus*
**Rørsanger** (vitenskapelig navn *Acrocephalus scirpaceus*) er en fugl i sangerfamilien.

Rørsangeren er ca. 13 cm lang og veier 10-15 gram. Oversiden er brun og undersiden gulhvit. Den har en hvitaktig strupe og gråbrune ben. Pannen er flat og nebbet er sterkt og spiss. Ingen forskjell i farger mellom kjønnene. En rørsanger kan bli opptil tolv år gammel. 

Rørsangeren lever helst i tette takrørskoger ved sjøen, dammer, våtmark og elver. Den hekker i hele Europa utenom Irland og Island. I Norge hekker den ved kysten fra Oslofjorden til Rogalandskysten.

Rørsangeren klatrer og hopper skikkelig i takrørskogen og livnærer seg på insekter, edderkopper og snegler.

Den bygger et rede av gress og takrør, som oftest plasseres beskyttet mellom tre til fire takrørstrå over vannet. Hunnen legger mellom tre og fem egg. Gjøkegg kan bli funnet i et rørsangeregg siden eggene ligner hverandre. Den europeiske bestanden beregnes til rundt tre millioner hekkende par.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Rørsanger* – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen Rediger på Wikidata

* (en) *Rørsanger* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *Rørsanger* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *Rørsanger* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *Rørsanger* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *Rørsanger* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Rørsanger* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Acrocephalus scirpaceus* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Acrocephalus scirpaceus* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Acrocephalus scirpaceus* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN
 |
**Kraiter** (*Bungarus*) hører til familien giftsnoker (*Elapidae*) og lever i India (med Sri Lanka og deler av Pakistan) og Sørøst-Asia (med Indonesia og Borneo). De har en gift som er mange ganger sterkere enn giften fra en kobraslange, og regnes som svært farlige for mennesker, da de lever i tett befolkede områder.

Kraiter blir som regel mellom én og halvannen meter lange, men det er funnet individer opp mot to meter. Båndkraiten (*B. fasciatus*) kan trolig bli 2,5 meter lang. De fleste varianter av arten har et skinn dekket av bredstripete mønster, i ulike varianter av svart mot lyse farger, noe som gir god kamuflasje i gressletter og åpen jungel. I likhet med andre giftsnoker har kraitene et smalt hode og runde pupiller. Kroppen ellers er svakt triangelformet, med bred buk som smalner mot ryggen. 

Kraiter er aktive om natten, og vil som regel være mindre aggressive om dagen. De er slangeetere, og dietten består i hovedsak av andre slanger. De kan også være kannibalistiske og spise andre kraiter, foruten små pattedyr, frosker og firfisler.

Gift
----

Kraiter produserer en svært sterk nervegift, som forårsaker rask lammelse av musklene etter et bitt. Offeret vil merke liten eller ingen smerte rundt selve bittstedet. Symptomene merkes først minutter senere, først i form av kraftige magekramper, med påfølgende progressiv lammelse av muskulaturen. Før motgift ble utviklet, hadde kraitbitt en dødsrate på 85 prosent.[] Dessverre viser motgiften seg ofte å være ineffektiv, så man regner fremdeles en dødsrate på rundt 50 prosent ved kraitbitt, selv etter behandling.[] Døden inntreffer som regel mellom seks og tolv timer etter bittet, forårsaket av lammelse av åndedrettssystemet.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Kraiter* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Kraiter* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Kraiter* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Kraiter* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Bungarus* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Bungarus* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Bungarus* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* Animal Planet

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica
 |
**Slaget ved Santa Cruz de Tenerife** var et mindre slag under den spanske arvefølgekrigen der en engelsk flåte på 13 skip kommandert av admiral John Jennings gjorde et mislykket forsøk på å erobre byen Santa Cruz de Tenerife. Jennings var tidligere ansvarlig for de engelske triumfene på Den iberiske halvøyen og gjorde det samme på Kanariøyene for Karl II av England, men tilbudene deres ble avvist.

Slaget
------

I 1706, under den spanske arvefølgekrigen, hadde Filip V mistet Gibraltar til en engelsk-nederlandsk flåte kommandert av George Rooke, de spanske gallionene i havnen i Vigo hadde blitt brent eller kapret, og den allierte arméen var på vei inn i Castilla etter å ha vunnet over Aragón, Catalonia og Valencia. I denne situasjonen seilte admiral John Jennings inn i Santa Cruz-bukten med 12 linjeskip og flere mindre krigsskip for å erobre byen eller få den til å overgi seg til England. De engelske skipene ble utsatt for tung kanonild fra gjemte kystartilleri, som påførte skipene store skader.

Etter at et første forsøk på å gå i land ble drevet bort av det spanske artilleriet i San Cristóbal-borgen, sendte Jennings et sendebud til myndighetene i Santa Cruz og bad om unnskyldning for angrepet og sa det var en feil. I tillegg ba sendebudet myndighetene på øya om å gå inn på den østerrikske siden med trussel om å ta byen med makt. Borgermester José de Ayala y Rojas, som ledet forsvaret av Santa Cruz i guvernør Agustín de Robles' fravær avslo, og bekreftet troskapen til kong Filip Vs øyer. «Om Filip, vår konge, hadde mistet alt på halvøya, ville disse øyene fremdeles være trofaste mot ham..» sa han. Etter dette trakk den engelske flåten seg tilbake.

Ettervirkning
-------------

Selv om den britiske flåten raskt trakk seg bort om natten, patruljerte spanske armerte militssoldater Santa Cruz, og få måneder i Leene Palmet. Denne seieren over engelskmennene ble lagt til byvåpenet til Santa Cruz de Tenerife, et nytt løvehode,. De britiske gikk til nytt angrep på Kanariøyene i 1743 og i 1797.

Referanser
----------

1. 1 2  Proust p.116
2. ↑  Berthelot s.54
3. ↑  Tous Meliá s.41
4. ↑  Sánchez s.35
5. 1 2  Berthelot s.55
6. ↑  Burton p.120
7. ↑  Nicholas s.85

Kilder
------

* Arribas Sánchez, Cipriano (2004). A través de Tenerife. Santa Cruz de Tenerife: Ediciones IDEA. ISBN 9788496407466.
* Berthelot, Sabino (2004). Primera estancia en Tenerife (1820-1830). Santa Cruz de Tenerife: Ediciones IDEA. ISBN 9788496407480.
* Burton, Richard F. (2007). To the Gold Coast for Gold. BiblioBazaar, LLC. ISBN 9781426432019.
* Hernández Moran, José (1982). Reales despachos de oficiales de milicias en Canarias: que se custodian en la Real Sociedad Ecónomica de Amigos del País de tenerife, años 1771-1852. Madrid: Ediciones Hidalguia. ISBN 9788400050733.
* Proust, Louis (2007). Las islas Canarias: descripción de Tenerife. Santa Cruz de Tenerife: Ediciones IDEA. ISBN 9788483820353.
* Tous Meliá, Juan (2004). El Hércules, el cañón más precioso del mundo: una aproximación a la historia de Canarias a través de la Artillería. San Cristóbal de la Laguna, Spain: Juan Tous Meliá. ISBN 9788460799757.
**Strøtvet** er et strøk i Drammen, og utgjør den nordøstlige delen av bydelen Bragernes. Omliggende strøk er Toppenhaug og Brakerøya i sør, samt Nøste i øst.

Historie
--------

Strøtvet gård het opprinnelig Stryktveit og tilhørte på 1500-tallet familien Rosenkrantz. På 1600-tallet lå deler av gården under Frogner kirkes eiendom. I 1663 ble gården lagt ut til bymark, og gikk dermed inn i Drammen by. På tross av dette dukker Strøtvet opp som gård i Lier igjen lenge etter dette. Dette kom av at det ikke var fastslått nøyaktig hvor grensen gikk. I tillegg eide Lier prestebol en del av skylden for gården som ikke ble slettet i 1663. Dette forholdet ble glemt og man antok derfor at en del av gården var bymark, mens en annen del lå i Lier. Denne Lier-delen ble gjerne kalt Hannevik. I 1870 ble imidlertid gården innlemmet i byen for godt, og i 1951 ble også skogen lagt inn under byen.

Villabebyggelse
---------------

Strøtvet gård ble drevet med full gårdsdrift fram til 1960-årene, men den er nå fullstendig omregulert til boligbebyggelse. Spesielt kjent er de tre Strøtvet-blokkene som har panoramautsikt over byen og som også selv er svært synlige. Strøtvet har for øvrig stort sett villabebyggelse og boligprisene i området er blant de høyere i Drammen.

Strøtvetbakken
--------------

I Strøtvetåsen ligger restene av hoppbakken Strøtvetbakken som ble innviet i 1910 og nedlagt i 1939. Bakkerekord 53 meter.

Referanser
----------

1. ↑
Davik prestegård. Fra Chr. Tønsbergs *Norge fremstillet i Tegninger* fra 1848. Litografi etter et maleri av Jacob Calmeyer.
Se også fergen «Davik» fra 1962
Se også fergen «Davik» fra 2009
**Davik** er en tidligere selvstendig kommune i Sogn og Fjordane fylke, opprettet som Davik formannskapsdistrikt i 1837.

1. januar 1913 ble en del av Davik, gården Metteneset med 3 innbyggere, overført til Gloppen kommune.

1. januar 1964 ble Husevågøya, Grindøya, Gangsøya, Risøya og nordsida av Nordfjord østover til og med Maurstad i Davik kommune, slått sammen med Sør- og Nord-Vågsøy kommuner samt deler av Selje til den nye Vågsøy kommune. Disse delene av Davik hadde 1 216 innbyggere.

1. januar 1965 ble området på sørsida av Nordfjord og øyområdene (unntatt øyene som året før gikk inn i Vågsøy), samt det meste av Bremanger, slått sammen til den nye Bremanger kommune. De delene av Davik som gikk inn i Bremanger hadde 1 567 innbyggere.

Fra samme dato gikk området på nordsida av Nordfjord østover fra og med Levdal i Davik slått sammen med Eid kommune og deler av Hornindal til den nye Eid kommune. Det var 654 innbyggere fra Davik som gikk inn i denne nye kommunen.
**Vollen** er et strøk i Rønvik bydel i Bodø.

Beliggenhet og avgrensing
-------------------------

Strøket ligger sentralt, nord i Rønvik bydel. I nord grenser strøket mot Opplia, der grensen er Fjellveien, mens det i vest avgrenses av Rønvikveien mot Årnes. I sør ligger Kleiva, som ligger på motsatt side av Nordlandsbanen, mens i øst ligger Stordalen. Grensen mellom Vollen og Stordalen går i brattbakken mellom strøkene, der det ikke er gjennomfartsårer for biltrafikk, kun gangveier. Mot nordvest ligger marka enkelt tilgjengelig med et mangfoldig nett av turstier. En kan enkelt ta seg til Rønvikfjellet, Keiservarden og Ramnfloget fra Vollen. Fra sistnevnte fjell har man god utsikt over Vollen.

Bebyggelse
----------

Vollen er svært kjent for sin karakteristiske rekkehusbebyggelse, selv om det er stor variasjon i bebyggelsen. I vest, samt i deler av østsiden av strøket, preger eneboligene, mens de kjente rekkehusene ligger sentralt midt i strøket. Mot nordøst preges blokkbebyggelse, der det meste er lavblokk. I sør ligger Vollsletta sykehjem og andre kommunale bygg, som opptar det meste av arealet der.I vest ligger Vollens eneste butikk, Coop Prix som ble renovert og utvidet i 2017. Tidligere har butikken hatt flere navn bl.a. Matkroken, ICA, RIMI og Vollen Supermarked.

Rekreasjon og barnehager
------------------------

Den tette befolkningstettheten gjør at Vollen har to barnehager, Vollen barnehage og Lillevollen barnehage. Ellers er det én lekeplass i strøket med klatrestativ, fotballbane og basketballkurv, og et anlegg med en liten fotballbane og et volleyballnett. Nordvest for strøket ligger en opplyst akebakke.

Referanser
----------

1. ↑  «Vollen sykehjem». Bodø kommune. Arkivert fra originalen 7. desember 2013.
2. ↑  «Vollen barnehage». Arkivert fra originalen 2. oktober 2013.
3. ↑  «Lillevollen barnehage». Arkivert fra originalen 17. februar 2014. Besøkt 30. september 2013.

| * v
* d
* r
Strøk og drabantbyer i Rønvika |
| --- |
|  | Burøya **·** Flatvoll **·** Kleiva **·** Kvalvika **·** Langåsen **·** Myrvoll **·** Opplia **·** Reinsletta **·** Rønvikleira **·** Solvoll **·** Stordalen **·** Vollen  **·** Årnes
*Understrekende strøk er drabantbyer* | Norges flagg |
Teater i Tsjeljabinsk
**Tsjeljabinsk** (russisk: Челябинск) er en by i Russland og administrativt senter i Tsjeljabinsk oblast. Innbyggertallet er 1 093 000 (2006) innenfor bygrensene og 1 330 000 innenfor det urbane området.

Tsjeljabinsk ligger ved elva Miass, på østsiden av Uralfjellene, 210 km sør for Jekaterinburg og ca. 200–250 m over havnivået. Den transsibirske jernbanen går gjennom byen. Flyplassen heter *Balandino*. Byen er et sentrum for metallurgi, maskinindustri og lett industri, med energi fra Tsjeljabinsk kullkraftverk.

Byen ble grunnlagt 13. september 1736. Opprinnelsen av navnet «Tsjeljabinsk» er usikkert, men det er stor sannsynlighet for at den kommer fra det tyrkiske ordet «çelebi» som betyr «veloppdraget». Ordet «Tsjeljaba» («Челя́ба») er fotsatt brukt som uoffisielt navn på byen.

Det var en småby frem til 1896, da den transsibirske jernbanen ble lagt gjennom byen. Etter dette vokste innbyggertallet raskt, og byen ble et transportknutepunkt og handelssentrum. Videre vekst kom i sammenheng med den andre verdenskrig, da mye industri ble bygget i byen, i tillegg til at industri og offentlige institusjoner fra de vestlige delene av Sovjetunionen evakuerte til byen.

Den første versjonen av byvåpenet ble opprettet den 8. juni 1782. Symbolet på byvåpenet er en kamel med handelsvarer på ryggen, den syboliserer byens betydning i handel.

**Tsjeljabinsk territorium** er delt i syv områder, eller «rajon»:

* Kalininskij rajon
* Kurtsjatovskij rajon
* Leninskij rajon
* Metallurgitsjeskij rajon
* Sovjetskij rajon
* Traktorozavodskij rajon
* Tsentralnyj rajon

Vennskapsbyer
-------------

* USAs flagg Columbia, USA (1995)
* Storbritannias flagg Nottinghamshire, Storbritannia (2000)
* Israels flagg Ramla, Israel (2000)
* Folkerepublikken Kinas flagg Ürümqi, Kina (2004)

Eksterne lenker
---------------

* (de) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Chelyabinsk – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Челябинск – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
Byer i Tsjeljabinsk oblast |
| --- |
| Administrativt senter: Tsjeljabinsk |
| Flagget til Tsjeljabinsk oblast | 
* Asja
* Bakal
* Jemanzjelinsk
* Jurjuzan
* Juzjnouralsk
* Karabasj
* Kartaly
* Kasli
* Katav-Ivanovsk
* Kopejsk
* Korkino
* Kusa
* Kysjtym
* Magnitogorsk
* Miass
* Minjar
* Njazepetrovsk
* Oziorsk
* Plast
* Satka
* Sim
* Snezjinsk
* Troitsk
* Trjokhgornyj
* Tsjebarkul
* Ust-Katav
* Verkhnij Ufalej
* Verkhneuralsk
* Zlatoust

 | Russlands flagg |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Encyclopædia Universalis **·** Nationalencyklopedin **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** GND **·** NKC **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |


1. ↑  ; arkiveringsdato: 17. oktober 2020; arkiv-URL: .
**Dylan Macallister** (født 17. mai 1982) er en australsk fotballspiller. Han har siden vinteren 2004 spilt for den norske eliteserieklubben Brann, men 29. mars 2006 valgte Macallister å skrive under på treårskontrakt med fotballklubben Lyn. Den 193 cm høye angrepsspilleren fikk dermed med seg totalt 12 mål på 45 kamper for Brann.

Macallister startet sin profesjonelle karriere i den australske klubben Olympic Sharks, der han like godt scoret i debutkampen i 1999. Etter å ha scoret ti mål på 35 kamper i løpet av tre sesonger, byttet han klubb til Northern Spirit i 2002. Her klarte han seg såpass brukbart at han ble hentet av den sveitsiske klubben Aarau men dagen etter at han hadde suksess ombestemte han seg og brøt kontrakten. Etter å ha spilt nok en sesong i Northern Spirit, kom han til Brann på prøvespill i januar 2004 og klarte seg såpass bra at han fikk kontrakt.

Allerede i Branns første hjemmekamp i 2004-sesongen markerte Macallister seg da han scoret to mål mot Molde. Han slet imidlertid med å følge opp den gode starten på Brann-karrieren i tillegg til at han hadde problemer med skader og lave blodverdier. Han klarte derfor ikke å etablere seg på Brann-laget igjen før høsten 2005 i Bengt Sæternes' skadefravær.

Macallister har spilt for aldersbestemte landslag i Australia og var toppscorer for sitt landslag da de kvalifiserte seg til OL i Athen. Likevel ble han ikke funnet god nok for troppen. Han har én kamp for Australias herrelandslag i fotball.

Macallisters kone er norsk og han ønsket derfor i 2011 å returnere til Norge og Bergen og var aktuell for Løv-Ham. Dette ble det imidlertid ikke noe av på grunn av at det ikke ville være mulig å få signert papirene i Norge før overgangsvinduet stengte.

Karriere som spiller
--------------------

(*Sist oppdatert 21. februar 2011*)

|
|  |
| Klubb | Kamper | Mål | Periode |
| Australias flagg Olympic Sharks | 35 | 10 | 1999-2002 |
| Australias flagg Northern Spirit | 30 | 5 | 2002-2004 |
| Norges flagg Brann | 30 | 4 | 2004-2006 |
| Norges flagg Lyn | 17 | 3 | 2006-2008 |
| Norges flagg Sarpsborg 08 (lån) | 9 | 2 | 2006 |
| Australias flagg Central Coast Mariners | 36 | 5 | 2008-2010 |
| Australias flagg Wellington Phoenix FC | 22 | 7 | 2010-2011 |
| Islands flagg Breiðablik | 6 | 3 | 2011- |

Referanser
----------

1. ↑   FBref, FBref spiller-ID b46211ab[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   transfermarkt.com, Transfermarkt spiller-ID 26208, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  bt.no Paul Addo til Odd, Macallister glipper Arkivert 2. april 2011 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Dylan Macallister – FIFA Rediger på Wikidata

* (en) Dylan Macallister – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) Dylan Macallister – FBref Rediger på Wikidata
* Profil på lynfotball.net
***The Flash of Fate*** er en amerikansk stumfilm fra 1918, regissert av Elmer Clifton.

Handling
--------

Når faren hans begår selvmord etter å ha blitt økonomisk ruinert av den uærlige aksjemegleren Abner Hinman, bestemmer Randolph Shorb seg for å ta hevn og gjenoppbygge familie-formuen med alle nødvendige metoder. Ved hjelp av den beryktede kjeltringen Philadelphia Johnson, blir Randolph leder for en gjeng med tyver - og blir deretter kjent under kallenavnet The Ferret.

Joe Freeman, broren til Randolphs kjæreste Mary, flytter til byen - hvor han blir ranet av Johnson og tvunget til å være med på et bank-ran. Mary får vite om Joes problemer og skynder seg til byen for å hjelpe ham - men hun blir angrepet av Johnson.

Skuespillere
------------

* Herbert Rawlinson som Randolph Shorb
* Sally Starr som Mary Freeman
* Jack Nelson som Joe Freeman
* Dana Ong som Henry Shorb
* Madge Kirby som Gertrude Shorb
* Willis Marks som Abner Hinman
* Charles West som Philadelphia-Johnson
* L. Frank Baum som Dave Hinman

Referanser
----------

1. ↑  The Flash of Fate

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Flash of Fate* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Flash of Fate* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *The Flash of Fate* på Silent Era Rediger på Wikidata
**Dylan Walsh** (født **Charles M. Walsh** 17. november 1963 i Los Angeles i California) er en amerikansk skuespiller. Han er kjent som karakteren dr. Sean McNamara i TV-serien *Nip/Tuck* og for sin rolle i filmen *The Stepfather*. 

Dylans foreldre arbeidet i utenrikstjenesten, og de møttes for første gang i Etiopia. Som følge av foreldrenes yrker reiste Walsh mye, og han bodde i Øst-Afrika, India og Indonesia før han hadde fylt 10 år. Hans familie kom tilbake til USA og bosatte seg i Virginia, der Walsh begynte å spille skuespill på den videregående skolen. Han ble uteksaminert fra University of Virginia i 1986 med en grad i engelsk. Etter eksamen fra college, flyttet Walsh til New York City for å spille profesjonelle skuespill. 

Walshs første rolle var i en TV-film kalt Soldier Gutter der han spilte mot James Earl Jones. Han ble ordentlig kjent med filmen Loverboy og med en fast rolle i TV-serien Kate & Allie. Han spilte Paul Newmans karakters sønn i filmen Nobody's Fool. Samtidig hadde han flere TV-opptredener i forskjellige show blant annet i Brooklyn South, The Twilight Zone og i Everwood. 

I 2003 fikk Walsh rollen som Sean McNamara på TV-serien Nip/Tuck, etter å ha blitt oppsøkt av seriens skaper Ryan Murphy i en kaffebar. Murphy husket ham fra hans rolle i Nobody's Fool og i en TV-film. 

Walsh var gift med skuespilleren Melora Walters mellom 1996 og 2003. De fikk to barn sammen, Joanna og Thomas. Han giftet seg senere med skuespilleren Joanna Going den 10. oktober 2004, og de fikk datteren Stella Haven sammen.

Referanser
----------

1. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 27. april 2014[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Dylan Walsh på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) Dylan Walsh i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) Dylan Walsh på Filmdatabasen Rediger på Wikidata

* (da) Dylan Walsh på Scope Rediger på Wikidata

* (fr) Dylan Walsh på Allociné Rediger på Wikidata

* (en) Dylan Walsh på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) Dylan Walsh hos Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

* (en) Dylan Walsh hos The Movie Database Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** BNE
 |
**Bjørn Rime** (født 18. januar 1945 i Gjøvik) er en norsk tidligere fotballspiller og fotballtrener. Han spilte ni sesonger for Rosenborg BK i norsk 1. divisjon, og var trener for Rosenborg i 1977.

Idrettskarriere
---------------

Rime spilte for FK Gjøvik-Lyn i 1963-sesongen, da laget var i 1. divisjon. Fra 1968 til 1977 spilte han for Rosenborg i 1. divisjon, og ble der seriemester i 1969 og 1971, og cupmester i 1971. Han spilte også én landskamp for Norge.

Han var trener for Rosenborg i 1977-sesongen, som endte med sisteplass i 1-divisjon og nedrykk til 2. divisjon i 1978. 

Rime er i dag daglig leder i Trønderstål Holding.

Referanser
----------

1. ↑   transfermarkt.com, Transfermarkt spiller-ID 302949, oppført som Björn Rime[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  RBK.no - *Sesongen 1969*, besøkt 21. mars 2022.
3. ↑  Norges fotballforbund - *Bjørn Rime, 18.1.1945*, besøkt 21. mars 2022.
4. ↑  Prodd.no - *Bjørn Rime*, besøkt 21. mars 2022.

Eksterne lenker
---------------

* RBK - Bjørn Rime

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |