recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Magnetfiske i Scarpe i Lallaing, Frankrike.
**Magnetfiske** eller magnetfisking er en aktivitet eller hobby som går ut på at utøvere bruker kraftige magneter for å finne og eventuelt hente opp metallgjenstander fra hav, sjøer eller vassdrag. Typisk bruker utøveren en kraftig magnet festet i et tau og senker magneten ned til bunnen, hvor den så beveges rundt til det napper.

Risikomomenter
--------------

Magnetfiske kan røre opp sedimenter som kan være giftige. Arkeologiske funnsteder kan påvirkes. 

Noen magnetfiskere har fått opp farlige objekter, inkludert våpen, ammunisjon og skarpe metallgjenstander. Gjenstandene kan være skarpe i seg selv, eller begrodd med skarp rur eller lignende.

Magnetfiske i Norge
-------------------

Magnetfiske krever tillatelse fra grunneier. 

I henhold til Lov om kulturminner er noen steder fredet for søk. Noen typer funn fra andre steder skal meldes til fylkeskommunen, og det er begrensninger på hva man har lov til å gjøre med slike funn. Gjenstander eldre enn 100 år er Statens eiendom. Fiskeren kan i noen tilfeller få finnerlønn. 

Funn av våpen, ammunisjon eller sprengstoff skal meldes til Politiet.

Referanser
----------

1. ↑   "SVT går till botten med magnetfisket", Svensk TV, 7. juni 2020
2. ↑   { "Eiendommen går ut i vannet"], Rune Pedersen, Smarte Penger, 7. november 2020
3. ↑   "Jeg har funnet noe!", Riksantikvaren

Eksterne lenker
---------------

(en) Magnet fishing – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
**Kuloj** (russisk: Куло́й) er ei elv i Arkhangelsk oblast i Russland. Den har sine kilder på Belomorsko-Kulojskojeplatået nordøst for Arkhangelsk, og løper ut i Mezenbukta i Kvitsjøen.

Elva er 235 kilometer lang (350 km medregnet tilløpselva Sotka, med et nedbørfelt på 15 400 km². Middelvannføringen ved utløpet er på 150 m³/s. Den renner først østover og skjærer seg ned i en dyp kløft på vei ned fra platået, og endrer så brått retning og renner rett nordover. Elva har hele veien mot Kvitsjøen et ekstremt buktende og meanderende løp. På de nederste 90 km er den påvirket av tidevannet.

Kuloj er knyttet sammen med elva Pinega gjennom den 6 km lange Kuloj-Pinegakanalen, som ble bygget på 1920-tallet for transport av tømmer til Arkhangelsk.

Sideelver
---------

Kulojs viktigste sideelver, regnet oppover fra munningen, er:

* Sojana – fra venstre, 13 km nord-nordøst for Sojana
* Korba – fra høyre, 8 km sør for Karjepolje
* Laka – fra venstre, 9 km sør for Karjepolje
* Polta – fra venstre, ved Kuloj
* Kelda – fra venstre, 5 km sør for Kuloj

Referanser
----------

1. 1 2 3  «Река КУЛОЙ». *Russlands statlige vannregister* **(russisk)**. Besøkt 20. januar 2016.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Magnetlager** (engelsk *magnetic storage*) og **magnetisk registrering** eller **magnetisk lagring** er uttrykk fra ingeniørvitenskapen, som henviser til lagring av data på et magnetisert medium. Magnetlagring bruker forskjellige gjenkjennelige magnetiseringsmønstre i et magnetiserbart material for å lagre data, og er en form for ikke-flyktig lager. Informasjonen er aksessert ved å bruke en eller flere lese/skrive-hoder. Nå blir magnetlagre, primært harddisker, brukt for å lagre data, i tillegg til lyd- og bildesignaler.

Historisk har en brukt vanlige lydkassetter (blant annet til Spectrum og Commodore 64, floppy-disc, Amstrad, datadisketter (standardutstyr for alle PC-er), før det i dag (per 2012) har blitt vanlig med en eller flere ekstra harddisker ettersom prisen på harddisker har sunket kraftig og lagringskapasiteten har økt tilsvarende.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND **·** LCCN **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL **·** BNE
 |
Topografisk kart over Schwarzwald.
**Schwarzwald** er en skogkledd fjellkjede i Baden-Württemberg sørvest i Tyskland. Området grenser til Rhindalen i vest og sør. Den høyeste toppen i Schwarzwald er Feldberg (1493 moh.). Schwarzwald var tidligere dominert av bøk og edelgran. Begge arter kaster skygge og det betydde at skogen var tett og mørk, og derav navnet Schwarzwald – *den svarte skogen.*

Geografi
--------

Geologisk består Schwarzwald av et sandsteinlag over en kjerne av gneis. I siste istid ble Schwarzwald formet av isbreer, og flere dalgryter, bl.a. Mummelsee, har sitt opphav fra denne perioden. Av elver i Schwarzwald finner man Donau (som har sitt utspring her), Enz, Kinzig, Murg, Neckar og Rench. Schwarzwald er en del av det kontinentale vannskillet mellom Atlanterhavet (Rhinen) og Svartehavet (Donau).

Skogene består hovedsakelig av furu og gran, noe blir dyrket i kommersielle monokulturer. Hovednæringen i området er derimot turisme. På grunn av trehogst og arealbruk er skogen i dag bare en brøkdel av hva den en gang har vært. Skogen er i tillegg hardt rammet av sur nedbør. Orkanen *Lothar* rotveltet flere kvadratkilometer med skog på fjelltoppene i 1999. Dermed ble mange av de høye toppene helt bare, og i dag finner man bare kratt og unge furutrær her.

Attraksjoner
------------

Vinter i Schauinsland: De kjente «Windbuchen» (bøketrær som er bøyd av vinden).
Byene Freiburg og Baden-Baden er populære turistmål på vestsiden av Schwarzwald. I skogen finner man byer og landsbyer som Bad Herrenalb, Baiersbronn, Freudenstadt, Gengenbach, Schramberg, Staufen, Titisee-Neustadt, Hausach og Wolfach. Andre populære destinasjoner er fjell som Feldberg, Belchen, Kandel og Schauinsland, innsjøene Titisee og Schluchsee og fossen Triberg (ikke den høyeste, men den mest kjente fossen i Tyskland).

Vogtsbauernhöfe er et friluftsmuseum som viser livet til bønder i området på 1500- og 1600-tallet. Deutsches Uhrenmuseum (det tyske klokkemuseet) i Furtwangen viser historien til klokkeindustrien og urmakerne.

Referanser
----------

1. ↑  Peakbagger.com

Eksterne lenker
---------------

* (en) Black Forest – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Schwarzwald – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Turistinformasjon Arkivert 28. januar 2011 hos Wayback Machine.
* Bildelenke Arkivert 27. september 2007 hos Wayback Machine.
* blackforestinfo.com
* Bildelenke
* Webkamera i Schwarzwald

Portal: Tyskland

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** HDS **·** NKC **·** GeoNames
 |
*Se også Nora (andre betydninger).*

Noras byvåpen
**Nora** er en by i Örebro län i landskapet Västmanland i Sverige. Den er Nora kommunes administrasjonssenter. I 2020 hadde tettstedet 6 653 innbyggere.

Nora fikk bystatus i 1643.

Historie
--------

Nora ligger på vestsiden av Norasjön 30 km. nordvest for Örebro. Nora kommune tilhører Örebro län. Kommunen har et areal på 622 km2 og 10 737 innbyggere (2019). 
Nora ligger i Bergslagen og er en gammel gruveby. Den ble grunnlagt av gruvedriften og smelteverkene på 1600- og 1700-tallet. Man kan se spor av dette i en av Sveriges best bevarte trebebyggelser, hovedsakelig fra 1700- og 1800-tallet. 
Etter en bybrann 1731 byggde man opp byen etter det klassiske rutenettet og det kan man se også i dag. Man har tatt vare på denne trehusbebyggelsen og derfor har man mange hus og gårder slik de var på 1700- och 1800-tallet. 
Husene brukes fremdeles til butikker, håndverk og boliger. Det finnes også museer med fokus på perioden, og et jernbanemuseum.

Gruvedriften i Nora opphørte i løpet av 1960-årene. Dagens næringsliv domineres av småindustri.Det gamle brukssamfunnet Pershyttan, 4 km. sørvest for bysentrum, er bevart som minnesmerke.
Nora, Pershyttan og Nora Bergslags Veteran-Jernväg har fått Europa Nostra-diplom, en internasjonal pris for god bevaring av bygninger og kulturminner. De har også fått en pris for Församlingshemmet (2002) og Gyttorps Centrum (2002).
Naturen i området domineres av barskogkledde høydedrag med et stort antall sjøer og vassdrag.

Nora cirka år 1700
Jernbanestasjonen i Nora

Kunst og kultur
---------------

* Åkerby Skulpturpark, like nord for Nora med ca. 130 skulpturer
* Ljusstråk er et årlig kulturarrangementet som arrangeres av Nora kommune i september

Referanser
----------

1. 1 2   (på sv) *Statistiska tätorter 2020, befolkning, landareal, befolkningstäthet per tätort*, Statistiska centralbyrån, 24. november 2021, Wikidata Q112914414,
2. 1 2 3 4  «Nora». Besøkt 7. mai 2021.
3. 1 2  «Träd». tretrastader. Besøkt 7. mai 2021.

| * v
* d
* r
Nora kommune i Örebro län i Sverige |
| --- |
|  | Gyttorp **·** Nora **·** Striberg **·** Ås |  |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** VIAF **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
Magnetlås festet på karmside
En **magnetlås** er en elektromagnetisk lås som kan styres ved å kontrollere spenningstilførsel.

Bruksområder
------------

Magnetlåser har flere bruksområder, men er mest utbredt til avlåsing av dører og porter. I tilfeller der det er vanskelig å montere låskasse i en dør (f. eks. glassdører) vil en magnetlås være et alternativ.

Oppbygging og funksjon
----------------------

En magnetlås består av en elektromagnet og en metallisk ankerplate som festes henholdsvis på dørkarm og dørblad. Ved tilførsel av elektrisk spenning til elektromagneten vil det dannes et magnetisk felt som holder ankerplaten fast. Når spenningstilførselen til elektromagneten brytes, vil magnetfeltet raskt svekkes slik at ankerplaten kan frigjøres og døren kan åpnes.

Normalt har magnetlåser en holdekraft på mellom 2500 og 6000 Newton.

Sikkerhet
---------

Fordi det er nødvendig med kontinuerlig tilførsel av spenning for å opprettholde magnetfeltet fra elektromagneten, vil en magnetlås alltid ha "omvendt funksjon" (engelsk "fail safe"). Dette betyr at en dør eller port med magnetlås vil være låst så lenge det tilføres spenning, og åpne når spenningstilførselen brytes. Følgelig vil man da oppleve at døren eller porten blir stående ulåst ved strømbrudd. Dette er årsaken til at magnetlåser ikke tilfredsstiller FG-kravene til avlåsing mht innbruddssikkerhet. Ofte benyttes magnetlås sammen med annen avlåsing, f.eks. som supplement til panikkbeslag for å forhindre at rømningsdører benyttes som gangdører. Når spenningstilførselen til magnetlåsen da er koblet via brannsentral, vil rømningsdørene kunne åpnes ved utløst brannalarm.
*Dette begrepet har flere betydninger, se Blendingsmaling*
**«Razzle Dazzle»** er en amerikansk rock and roll-sang med melodi og tekst av Charles E. Calhoun, som ble gjort kjent av Bill Haley and His Comets.

Sangen ble innspilt av Bill Haley and his Comets i New York 10. mai 1955 og utgitt på singlen Decca 87922. Denne versjonen av «Razzle Dazzle» lå på en trettendeplass på den amerikanske singlelisten i fire uker. Den ble også fremført i filmen *Rock Around the Clock.*

Versjonen til Bill Haley and his Comets kom inn på den britiske singlelisten 15. september 1956 og lå der i åtte uker med en trettendeplass som beste resultat.

Ella Mae Morse med Big Dave and His Orchestra utgav en versjon på EP-platen *Ella Mae Morse Swings* (Capitol EAP 1-9126) i 1956.

En liveversjon med Cliff Richard and The Shadows er inkludert på CD-platen *The Cliff Richard Show – Live at the ABC Kingston 1962* (EMI 5379312) (2002).

Norsk versjon
-------------

Eldar Vågan, Viggo Sandvik Hansen og Jan Paulsen har skrevet en norsk tekst. På norsk bærer den tittelen «Vanvidd Arvid». Den ble utgitt av Vazelina Bilopphøggers på singlen Slagerfabrikken SS 2 i 1983 og ble inkludert på LP-platen *På tur* (Tiger SLP 99002) samme år. Plata var produsert av Nils Bjarne Kvam.

Referanser
----------

1. ↑  The Bill Haley Recordings File
2. ↑  Bill Haley Discography – Hotshotdigital.com
3. ↑  Bill Haley in the Movies
4. ↑  Chart Stats - Bill Haley and His Comets - Razzle Dazzle
5. ↑  Ella Mae Morse Discografia 2
6. ↑  allmusic ((( The Cliff Richard Show: Live at the ABC Kingston 1962 > Overview )))
**Vexin** er en tidligere region i Frankrike som siden 900-tallet var delt mellom den normanniske Vexin (*Vexin normand*) og franske Vexin (*Vexin français*).

Vexin er avledet av navnet til den galliske stammen *veliocassi* som hadde hovedstad i Rouen. Senere ble området et fylke. De normanniske angrepene under Rollo av Normandie ble stanset ved **Saint-Clair-sur-Epte-traktaten** som ble signert høsten 911 mellom Frankerrikets konge Karl den enfoldige (898-922) og Rollo. Traktaten etablerte hertugdømmet Normandie og satte dets grenser mot kongedømmet Frankrike langs elven Epte. Det delte Vexin i to deler: 

* Den normanniske Vexin som ble en del av hertugdømmet Normandie, og er nå en del av den franske région av Normandie. Den er grenset inn av elvene Epte, Andelle og Seine.
* Den franske delen av Vexin forble en del av Île-de-France. Det består av dagens departementet Val-d'Oise og Yvelines og er inngrenset av elvene Epte, Oise og Seine. En regional naturpark ble etablert i franske Vexin i 1995.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND
 |
**Nor Lines AS** er et transportselskap med en omfattende aktivitet i Norge og Nord-Europa. Selskapet ble etablert i 1988, og opererer skip i faste linjer mellom havner i Nord-Europa og på norskekysten, samt godskapasiteten på Hurtigruten. Det har i tillegg en omfattende landtransportaktivitet på bane og bil, og driver også en verdensomspennende spedisjonsaktivitet. Til sammen skaper dette et transportsystem med engasjement innenfor både stykkgods, industriskipninger og kjøle- og fryselast.

Selskapet har hovedkontor i Stavanger, og er representert med 13 avdelingskontor og datterselskap i Norge, samt samarbeidspartnere i ytterligere 40 norske og nordeuropeiske havner. Nor Lines har ca. 220 ansatte. Det har en omsetning på ca. 1 mrd. kr. og har betydelige eierinteresser i skip og samarbeidende transportselskaper.

I 2017 ble Nor Lines solgt til det islandsk-nederlandske logistikkonsernet Samskip .

Referanser
----------

1. ↑  Moderne transport: Har satt sjøbein i Samskip/Nor Lines *(publisert 10. januar 2018)* Besøkt 15. februar 2020

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Nor Lines – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
**Richard Hughes** (født 8. september 1975) er trommeslageren i den britiske pianobaserte trioen Keane.

Biografi
--------

Hughes gikk på skolen Tonbridge School hvor han møtte og ble venner med Tim Rice-Oxley og Dominic Scott. I en alder av 17 år begynte han å spille trommer og sammen med Scott og Rice-Oxley dannet et lite band i 1975. Senere kom den nåværende vokalisten Tom Chaplin med i gruppa, noe Hughes var opprinnelig uenig i og uttalte senere at «Ideen om å gi noen som allerede var den høyeste personen du visste en mikrofon var ikke noe som jeg var spesielt interessert i.»

Hughes begynte deretter på University College London hvor han tok en grad i geografi. Han fikk jobb som sekretær i BBC for å ha noe å leve av mens gruppa øvde i en leilighet i Upper Clapton Road i London. Han var også lærer for en kort tid.

Etter å ha turnert sammen med U2 i 2005 endret han sin trommestil etter at Larry Mullen Jr. informerte ham om at han ville ødelegge ryggen om han fortsatte å spille på sin daværende måte.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Richard Hughes (musician) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Richard Hughes på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) Richard Hughes hos The Movie Database Rediger på Wikidata
* (en) Richard Hughes på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Richard Hughes på MusicBrainz Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** NKC **·** BNE **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
Magda Genuin (4) bak Pirjo Muranen (7) under kvartfinalen i sprinten i Praha under Tour de Ski 2007/08.
**Magda Genuin** (født 17. juni 1979) er en italiensk langrennsløper som har konkurrert internasjonalt siden 1997. Hun ble født i byen Agordo, men hun bor i Falcade, og går for den italienske skiklubben *C.S. Esercito*. Hun har hovedsakelig sin styrke i sprint, men hun har også gode resultater fra distanseløp i fristil.

Hun debuterte i verdenscupen den 17. mars 2000, på 5 km klassisk i Bormio. Hun har deltatt regelmessig i verdenscupen siden sesongen 2001/02. Genuins beste sammenlagtplassering i verdenscupen er 29.-plassen fra sesongen 2007/08. Samme sesong kom hun på 14.-plass i sprintcupen, og hun tok sin første pallplassering i et verdenscuprenn, en tredjeplass på sprinten i fristil i Canmore. I sesongen 2008/09 tok Genuin sin andre pallplassering, en tredjeplass, på sprinten i fristil i Rybinsk. I sprintstafett har hun en seier, sammen med Arianna Follis, også det i sesongen 2008/09. Hun har ofte deltatt på det italienske stafettlaget i verdenscupen, og hennes beste resultat i stafett er en tredjeplass.

Genuin har deltatt i alle utgavene av Tour de Ski, og hun har en 30.-plass fra den andre utgaven som beste sammenlagtplassering. De beste enkeltresultatene er to fjerdeplasser, og begge er i sprint.

Hun deltok i OL i 2002 og 2006, og hennes beste resultat er en 19.-plass fra sprinten i 2006. Hun tok 22.-plass på samme distanse i 2002.

Genuin var også med på det italienske stafettlaget som ble nummer seks i VM i 2007. De andre på laget var Marianna Longa, Sabina Valbusa og Arianna Follis. Under det samme mesterskapet fikk hun sitt beste individuelle resultat i VM-sammenheng, 12.-plass på 10 km fristil.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Magda Genuin – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Magda Genuin – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Magda Genuin – FIS (langrenn) Rediger på Wikidata
**Nopco Paper Technology** er en kjemisk bedrift med hovedkontor i Drammen. Lager prosess- og spesialkjemikalier, spesielt til papir- og celluloseindustrien. Firmaet er markedsleder i Europa for prosesskjemikalier til produksjon av cellulosemasse og papirgjenvinning (pr 2008). Ligger blant topp 5 innen spesialkjemikalier til papirfremstilling og papirbestrykning.

Nopco Paper Technology har produksjonsenheter i Drammen, utenfor Barcelona i Spania og i Valkeakoski i Finland. I Düsseldorf i Tyskland finnes i tillegg et kompetansesenter for deinking.

Produktportefølje
-----------------

Hovedproduktene er skumdempere, kollektorer til deinking, additiver til papirbestrykning, systemrengjøringsmidler, dispergeringsmidler, inkrustinhibitorer (komplekseringsmidler) og biocider

Pionerer innen silikonkjemi til papir- og celluloseproduksjon. Utviklet silikonskumdempere for fremstillingsprosessene av papirmasse allerede i 1990 og silikonbaserte kollektorer til deinking i 2002.

Historie
--------

| År | Hendelse |
| --- | --- |
| 1962 | Grunnlagt i Drammen |
| 1980 | Kjøpt opp av Diamond Shamrock |
| 1986 | Oppkjøp av Soilax |
| 1987 | Kjøpt opp av Henkel KGaA |
| 1999 | Kjøpt opp av Nordic Capital gjennom en «management buy out» (MBO) |
| 2000 | Oppkjøp av Hispano Química |
| 2001 | Oppkjøp av Henkel Eytesa, produksjonsenhet i Terrassa utenfor Barcelona i Spania |
| 2004 | Oppkjøp av Chemret i Finland |
| 2016 | Kjøpt opp av Solenis |
| 2019 | Fabrikken i Drammen blir nedlagt. |

Eksterne lenker
---------------

* Nopco Paper Technology (engelsk)
* Chemret (engelsk) Arkivert 18. januar 2009 hos Wayback Machine.
**Canopus**, eller **Alfa Carinae**, er en stjerne på den sydlige halvkule, beliggende i stjernebildet Kjølen. Med en deklinasjon («breddegrad» på himmelen) på −52°42' ligger den for langt sydpå til å kunne ses fra Norge, men i det sydlige USA og fra Afrikas nordkyst kan den observeres.

Sjelden hvitgul kjempestjerne
-----------------------------

Canopus er en kjempestjerne i den hvitgule F-spektralklasse, noe som er sjeldent blant kjempestjerner, som ellers typisk er meget varme og blå, eller kalde og røde. Av samme grunn vet astronomene ikke særlig mye om stjerner av Canopus' type. Den kan være en kjempestjerne som er på vei til å bli til en rød kjempe, eller på vei fra rød kjempe-stadiet til en annen stjernetype.

Canopus er den tredje klareste stjernen sett fra Jorden, kun overgått av vår egen sol samt av stjernen Sirius. I absolutt mål er Canopus tusen ganger mer lyssterk enn Sirius, men da Sirius er 36 ganger tettere på Jorden enn Canopus, ses Sirius klarest her fra jorden.

Canopus og navigasjon i rommet
------------------------------

På grunn av dens lysstyrke og posisjon langt vekk fra «stjernemylderet» nær ekliptikken har mange ubemannede amerikanske romsonder benyttet Canopus og Solen som «peilemerker» for å bestemme deres romlige orientering; spesielle kameraer eller sensorer montert på disse romsondene er innrettet til å registrere og gjenkjenne de to himmellegemene.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Canopus – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Canopus i SIMBAD Rediger på Wikidata

  

Portal: Astronomi

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica
 |
**Vg3 yrkesfag i skole** (også **alternativt Vg3 i skole** og **Vg3 i skole**) er et alternativt opplæringstilbud i norsk videregående opplæring til elever under yrkesfaglig utdanning som står uten læreplass. Formålet er forberedelse til Fag- eller svenneprøve ved endt opplæring.

Opplæringen er en rettighet til elever som ønsker det. Varighet er normalt 12 måneder og er ulønnet, siden opplæringen foregår i skole og er uten verdiskapning i bedrift. Selv om elevene er ferdige med grunnopplæringen og året regnes som læreperiode får deltakerne status som elev ved skolen. Så langt det lar seg gjøre skal elevene motta opplæring gjennom praksisplass i bedrift i perioder eller faste dager per uke. Elever som får tilbud om læreplass i løpet av skoleåret anbefales å tegne lærekontrakt og fortsette som lærling.

Et kontroversielt tilbud
------------------------

Ordningen har vist seg å ha vesentlig høyere andel stryk enn for lærlinger. Tilbudet er også kostbart, da det er en rettighet som gjerne må opprettes uavhengig av gruppens størrelse. Læretiden med to arbeidsårs som læring skal i dette tilbudet tas på ett skoleår. Erfaring tilsier at timetallet etter et år i skole ikke er nok for å tilstrekkelig forberede elevene på fag- og svenneprøve. Dette medfører at elever dropper ut, ikke består fag- eller svenneprøver, eller må få forlenget tid i skole. Alle disse sidene ved tilbudet er fordyrende.

Fagopplæring med fag- svennebrev fra Vg3 i skole gjør at kandidatene stiller som søkere uten relasjon som lærling til bedrift og bedriftene er kjent med at fagarbeideren står uten verdiskapning og modningen som ligger i en toårig læreperiode.

Referanser
----------

1. ↑  stortinget.no (Dokument 8:3 S (2012–2013)): *Avvikle Vg3 yrkesfag i skole*, besøkt 29. desember 2020

Eksterne lenker
---------------

* innlandetfylke.no: Alternativt Vg3 i skole Arkivert 4. desember 2020 hos Wayback Machine.

| * v
* d
* r
Videregående opplæring i Norge |
| --- |
| Utdanning | Studieforberedende: | 
* Studiespesialisering
* Idrettsfag
* Kunst, design og arkitektur
* Medier og kommunikasjon
* Musikk, dans og drama

 | Norges flagg |
| Yrkesfag: | 
* Bygg- og anleggsteknikk
* Elektro og datateknologi
* Frisør, blomster, interiør og eksponeringsdesign
* Helse- og oppvekstfag
* Håndverk, design og produktutvikling
* Informasjonsteknologi og medieproduksjon
* Naturbruk
* Restaurant- og matfag
* Salg, service og reiseliv
* Teknologi- og industrifag

 |
| Studiekompetanse: | 
* Påbygging til generell studiekompetanse
* Praksisrettet studiekompetanse
* Yrkes- og studiekompetanse (YSK)
* International Baccalaureate

 |
| Læretid: | 
* Lærekandidat
* Praksisbrev
* Bedriftsnært yrkesfag (BYF)
* Vg3 i skole
* Fag- og svenneprøve

 |
Et Nor-Fly Charter Convair 580 ved Zürich lufthavn.  Foto: Eduard Marmet (1981) 
**Nor Flyselskap AS**, også kjent som kun **Nor-Fly** og fra 1980 **Nor-Fly Charter**, var et norsk flyselskap som opererte med flyfotografering fra Eggemoen flyplass ved Hønefoss og som hadde oppdrag for Norges geologiske undersøkelse (NGU). De drev med magnetometriske undersøkelser av norsk kontinentalsokkel for å kartlegge olje- og gassforekomster, samt at de lagde kart for å vise malmforekomster. Til denne jobben brukte de et fly av typen de Havilland DH 114 Heron, som måtte nødlande i Vestfjorden høsten 1968. Flyet sank, men mannskapet ble reddet. Flyet hadde registreringsnr LN-NPH, og tilhørte kong Hussein av Jordan før det solgt til Nor-Fly.

Selskapet skiftet navn til *Nor-Fly Charter* i 1980 og fløy da med flere Convair CV-440 Metropolitan som siden ble byttet ut med Convair 580.

Partnair overtok hele selskapet 1. januar 1985.

Referanser
----------

1. ↑  «Fly sank nord for Bodø i går - Alle seks ombord reddet efter få minutter». *Aftenposten*. 5. september 1968.  Bruk av `|besøksdato=` krever at `|url=` også er angitt. (hjelp)
2. ↑  Cato Guhnfeldt (28. mai 1985). «Flyselskapet Partnair: Inn i ny hangar på Fornebu». *Aftenposten*: 16.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Nor-Fly – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (no) Nor-Fly på NLIs Lokalhistoriewiki.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Lokalhistoriewiki
 |
**Richard Hartis** (født 16. september 1967 i Nordøst-England, England) er en engelsk fotballtrener. Han er i dag keepertrener i Leeds under Uwe Røsler. Han var tidligere trener i Molde under Ole Gunnar Solskjær, hvor han bidro til at klubben vant to seriemesterskap og ett norgesmesterskap.

Han vokste opp i Nordøst-England og ble tatt med av faren på alle hjemmekampene til Sunderland i sesongen 1972–73, som det året vant FA-cupen. Da han var fire døde den 14 år gamle storebroren hans av skader etter å ha fått en ball i bakhodet. Som 19-åring spilte Richard Hartis fotball med Mark Ferguson, Alex Fergusons sønn.

Hartis har aldri vært profesjonell fotballspiller. I tiden 1987–1990 jobbet han som keepertrener for ungdommer i Sheffield United. Deretter fulgte seks år med studier og trenerjobb i Pennsylvania i USA, før han returnerte til England hvor han var innom Leeds United og Leicester City før han i 1997 ble keepertrener i Manchester Uniteds ungdomsavdeling under Alex Ferguson. I 2008 ble han innlemmet i støtteapparatet til førstelaget.

Han har blitt kjent for sitt konkluderende «well done» til journalister.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5 6  Lars Johan Stokken (høsten 2011). «Molde er som et eventyr». *Bymagasinet Molde*.
2. ↑  «Organisasjon». Molde Fotballklubb. Arkivert fra originalen 29. juli 2011. Besøkt 22. november 2011.  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 29. juli 2011. Besøkt 22. november 2011.
3. ↑  «@RBVegard: Richard Hartis. For en mann. "Thank you. Well done" til Ernst A. Lersveen etter intervju.». Twitter.com.
*Se annet sted for kommunen Canossa.*
**Canossa** er en borgruin nord i Italia, kjent for begrepet Canossagang.

Den ligger på en vanskelig tilgjengelig klippe i provinsen Reggio Emilia om lag tjue kilometer sørøst for byen Parma.

Borgen ble bygd rundt år 940 av Adalberto Atto, sønn av Sigifredo av Lucca som var lombardisk fyrste, overhoder i adelsfamilien "Canossa" eller "Atto". 

Foruten å være residens for borgherren var der også et kloster for 12 benediktinermunker, og det var en kirke viet til St. Apollonio. Borgen var beskyttet med et tredobbelt murverk. Mellom de to ytterste murene var bygninger for besetningen og tjenerskapet.

* RuineneRuinene
* Nærbilde utenfra Nærbilde utenfra
* Innenfra Innenfra
* Klippen rager over tåken Klippen rager over tåken

Gjennom middelalderen var Canossa en av de kraftigste og best befestede borgene[] i Italia. Den var beleiret på 950-tallet av Berengar II av Italia (900–66). Han ville nemlig gifte sin sønn Adalbert med den senere keiserinne Adelheid av Det tysk-romerske rike (931–99), som gjemte seg i Canossaborgen.

Canossa er verdenskjent for møtet mellom keiser Henrik IV og pave Gregor VII under investiturstriden i 1077 og den botsgangen Henrik gjorde før møtet, og som har gitt opphav til begrepet kanossagang.

I 1255 ble borgen ødelagt av styrker fra Reggio. Den ble senere overtatt igjen av adelsslekten Canossa. Borgen ble igjen overtatt av Reggio, og ble senere overdratt til Huset Este som beholdt borgen fram til 1796. I 1878 ble Canossa overtatt av den italienske stat, som driver stedet som et nasjonalt minnesmerke.

Referanser
----------

1. ↑  Canossa i Store Norske Leksikon.
2. ↑  Odilo av Cluny, samtidig skildrer. Også Penelope Nash, *Empress Adelheid and Countess Matilda: Medieval Female Rulership and the Foundations of European Society.*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF
 |
**«Vi bygger landet»** er en arbeidersang av Arne Paasche Aasen satt til melodien «Den røde armé er sterkest» (1920) av Samuel Yakovlevich Pokrass (teksten av Pavel Grigorevitsj Gorinsjtejn). Den første kjente utgivelse er et korarrangement, arrangert av Torolf Voss, fra 1935.

Historikk
---------

Melodien var opprinnelig en kampsang for Den røde armé. Sangen proklamerer Den røde armés overlegenhet over Den hvite armé i den russiske borgerkrigen.

Sangen spredde seg til kommunistiske og sosialistiske miljøer i andre land, der sangen både ble oversatt og satt ny tekst til. Den mest kjente av disse er den østerrikske poeten Fritz Brügels tekst Die Arbeiter von Wien (1927). Denne versjonens struktur er svært lik den norske teksten, og det er sannsynlig at Paasche Aasens norske tekst er inspirert av denne.

Tekst og melodi
---------------

Mens den opprinnelige teksten handler om samhold og styrke i den russiske borgerkrigen, handler den norske teksten om samhold innen arbeiderklassen. Dette kan leses av refrenget «*Vi er de tusener som bygger landet,/ det blev oss kjært i dagens strid./ Vi bar det fremad i savn og armod./ Nu bygger vi den nye tid.*».

De tre første versene beskriver arbeidere og kvinners roller i samfunnet. Nærmest alle linjer starter med anaforen «vi» (et trekk den deler med første vers av «Die Arbeiter von Wien»). Det fjerde og siste verset bryter med dette mønsteret, et virkemiddel som understreker sangens oppfordring til å ta del i en samfunnsendring.

Innspillinger
-------------

* Sangen er sjuende spor på Grex Vocalis' Frihetens faner på ny (1988).

Referanser
----------

1. ↑  Norsk folkehøgskolelag (2005). *Norsk sangbok* **(norsk)** (2 utg.). Oslo: J.W. Cappelens Forlag A.S. s. 673. ISBN 978-82-02-23441-6.
2. ↑  OCLC 789106508, 788732761, 776091825
3. ↑  OCLC 792058290

Portal: Litteratur
Med utgangspunkt av det lange Magatresevoaret ser man Magats løp i det nordlige Luzon
**Magat** (engelsk: *Magat River*) er en elv på øya Luzon i Filippinene. Den er sideelv til Cagayan og renner gjennom provinsene Nueva Vizcaya, Ifugao og Isabela. Magat har en lengde på 178 km og et tilfangsområde på 4638 km². 

Magat utspringer i Caraballofjellene på 1200 meters høyde. Den markerer den geografiske grense mellom Cordillera Central og Caraballofjellene. Fra sine filder, i kommunen Santa Fe i Nueva Vizcaya, renner Magat i nordøstlig retning i en vid elvedal, med kommunene Ramon I i Isabela) og Alfonso Lista (i Ifugao) med Magat-demningen. Elven munner ut i floden Cagayan nær kommunene Gamu og Reina Mercedes. 

Langs elven befinner det seg ett større og to mindre vannkraftverk.

Referanser
----------

1. ↑  Beschreibung des Wasserzugsgebietes des Magat (PDF; 652 kB)
2. ↑   Arkivert 5. oktober 2011 hos Wayback Machine. wayback=20111005122601 Vorstellung des Magat Irrigation System

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Richard Henry Stevens** (født 9. april 1893, død 12. februar 1967) var en offiser i den britiske hær, og fra 1939 leder for Passport Control Office (PCO) i den britiske Secret Intelligence Service (SIS) i Nederland. Han er kjent på grunn av Venloepisoden i 1939.

Biografi
--------

I 1939 kom Stevens fra India, der han var etterretningsoffiser. Han talte utmerket tysk, fransk og russisk, og gresk var hans annet morsmål. Han kunne dessuten arabisk, hindi og malay. For europeiske forhold hadde han ingen spesialutdannelse eller erfaring.

PCO var en del av SIS. Avdelingen i Den Haag var den nest største på det europeiske kontinentet, etter avdelingen i Paris. Fordelen PCO-spionene i Den Haag hadde ved sin diplomatiske immunitet, hadde som bakside at deres nærvær i Nieuwe Parklaan 57 var alment kjent, noe som vesentlig reduserte deres effektivitet.

I november 1939 skjedde Venloepisoden, da han sammen med kaptein Sigismund Payne Best ble grepet i den nederlandske grensebyen Venlo og bortført til Tyskland. Der røpet han vitale hemmeligheter om SIS i Vest- og Sentral-Europa.

Den tyske nazipropaganda fremstilte Best og Stevens som angivelige bakmenn for Georg Elsers Bürgerbräuattentat mot Hitler.

Etter over fem års fangenskap i KZ Sachsenhausen og KZ Dachau ble Stevens og Best befridd i april 1945. 

Stevens forlot den britiske hær som oberstløytnant, som han var blitt forfremmet til mens han satt i fangenskap. Han arbeidet som oversetter, blant annet mellom 1951 og 1952 for NATO i Paris og London.

Stevens døde i 1967.

Litteratur
----------

* Sigismund Payne Best: The Venlo Incident, London 1950
* Anthony Cave Brown: *Bodyguard of Lies*, New York 1975 (tysk: *Die unsichtbare Front*, München 1976)
* Wil Deac: «The Venlo Sting», i *World War II Magazine 1/1997*, New York 1997
* Richard Deacon/Nigel West: *Spy!*, London 1980
* Enquêtecommissie Regeringsbeleid 1940–1945, 8 Teile 1949-56, Teil 2 a,b,c, Den Haag 1949
* Bob de Graaff: «The Venlo Incident», i *World War Investigator 13/1990*, London 1990
* Leo Kessler: *Betrayal at Venlo*, London 1991
* H. C. Posthumus Meyjes: *De Enquêtecommissie is van oordeel – een samenvatting van het parlementaire onderzoek naar het regeringsbeleid in de oorloogsjaren*, Arnhem/Amsterdam 1958
* Johan P. Nater: *Het Venlo incident*, Rotterdam 1984
* Günter Peis: The Man Who Started The War, London 1960
* Walter Schellenberg: *The Schellenberg Memoirs*, London 1956 (tysk: *Aufzeichnungen*, München 1979)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Richard Henry Stevens – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Venlo-Zwischenfall
* Georg Elser

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** BIBSYS **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC
 |

Portal: Andre verdenskrig
**Gerald D. E. Simons** er en bermudisk økonom, som var sentralbanksjef for Bermudas sentralbank (BMA) fra mars 2013 til januar 2019.

Simons overtok stillingen som sentralbanksjef etter at Alan Cossar gikk av ved utløpet av 2012, da hans periode som sentralbanksjef utløp.

Han har tidligere sittet i styret i BMA, og han har bakgrunn fra forsikringsbransjen. Han jobbet tidligere i Bermuda Life Insurance Company, som salgssjef og daglig leder, men begynte i 1971 i Argus Group Holdings Limited; fra 1998 som *president* og administrerende direktør, men fra 2011 kun som *president*. Argus betalte også hans utdanning; han tok en Bachelor of Arts-grad ved University of Western Ontario i 1971, med hovedfag innen sosialøkonomi. 

Han var kabinettminister for United Bermuda Party i 11 år, og har vært *president* for Bermuda Insurance Institute, Bermuda Employers' Council, the Bermuda Philharmonic Society, Bermuda National Trust og Health Insurance Association of Bermuda. I 1996 ble an tildelt utmerkelsen Officer of the Most Excellent Order of the British Empire. 

Simons gikk av som sentralbanksjef i januar 2019, etter ni år i sentralbankens styre, hvorav seks år som styreformann. Jeremy Cox overtok da denne stillingen.

Referanser
----------

1. ↑  BMA - *Board of Directors* Arkivert 5. september 2013 hos Wayback Machine. besøkt 4. september 2013.
2. ↑  Bermuda Sun - *Gerald Simons new BMA chair* Arkivert 4. august 2016 hos Wayback Machine. besøkt 4. september 2013.
3. ↑  The Royal Gazette - *BMA chairman of the board Simons retires*, besøkt 14. juni 2022.
4. ↑  BMA - *Report and Accounts 2010*[*død lenke*], besøkt 4. september 2013.

Eksterne lenker
---------------

* Intervju med Gerald Simons
*Denne artikkelen handler om romanen* Vi*. For teksteditoren, se vi (teksteditor)*.

***Vi*** (russisk: *Мы;*, 1920) er en roman av den russiske forfatteren Jevgenij Zamjatin. Det er en klassisk dystopisk satire og var inspirasjonen bak både George Orwells *1984* og Aldous Huxleys *Vidunderlige nye verden*. Den siste skal dog ha nektet for dette. 

Verden i *Vi* er superrasjonell, eller i alle fall tilsynelatende det. Hovedpersonen, «D-503», ingen har navn lenger – bare nummer, sammenligner den fundamentale ideen med den gamle myten om Edens hage. Den eneste perioden der menneskeheten var fullstendig lykkelig. Den hendelsen som dro oss ut av denne tilstanden var den ulykksalige ankomsten av fri vilje, kilden til det ulykkelige. Tanken bak «Den forente staten», eller «Enhetsstaten» om man vil, er å kvitte seg med den frie viljen og slik gjøre alle lykkelige.

Minimalismen preger omgivelsene i *Vi*. Alt, har blitt redusert til de enkleste former og manglet alt som er av farge. Det går i hvitt, grått, stål eller rett og slett gjennomsiktig. Disruptive elementer som naturen holdes vel unna. Byen er omringet av en grønn mur som skiller dette kaos fra samfunnets komplette orden. I byen er alt bygd eller lagd av glass. Vegger, «aero-ene», alt. I et slikt samfunn finnes det naturligvis ikke noe privatliv, og det er hele poenget. Faktisk har man ikke anledning til å trekke for gardinene uten særskilt tillatelse, noe man bare får i anledning av seksuelt samvær autorisert av myndighetene.

Det er ikke bare infrastrukturen som er ultraminimalistisk, rasjonell og strengt organisert. Livet til «numrene» er like nøye regulert. Tabeller dikterer hva som skal gjøres ved ethvert tidspunkt. Trening får man ved at alle marsjerer i takt gatene til musikk fra musikktårnene. Når man spiser tygger man i takt med en metronom, 50 tygg per bit. Alle går med merker med klokke på sine grå «unif-er».

«D-503» er byggeren av *«Integralen»*, er romskip som skal brukes til å spre budskapet til «Enhetsstaten» til resten av verdensrommet. Ikke helt frivillig blir «D-503» innblandet i et forsøk på å styrte «Velgjøreren» en slags «Storebror»-type. Dette forsøket blir desto viktigere etter at en operasjon for å fjerne innbilningskraften lanseres.

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** OCLC **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data)
 |
**Gerald de Windsor** (død før 1136), også kjent som Gerald FitzWalter, var en normannisk adelsmann med ansvar for de normanniske styrkene i Wales på slutten av 1000-tallet.

Han var sønn av Walter FitzOther og Gwladys ferch Ryall. Etter at kong Henrik I av England hadde satt barn på den walisiske prinsessen Nesta eller Nest ferch Rhys fra Deheubarth, kjent for sin skjønnhet, fikk kongen sin mann i Wales til å gifte seg med henne en gang rundt 1095. Hun brakte med seg en sønn fra forholdet til kongen, Henry FitzRoy.

Gerald de Windsor holdt stillingen som kommandant av festningen Pembroke Castle fra 1102, ble bevilget herskapsboligen Moulsford i Berkshire (i dag Oxfordshire) og bygget en normannisk festning i Pembrokeshire, Carew Castle.

Han fikk fem barn med Nest:

* William (død 1173), far til Raymond Fitzgerald («Le Gro»)
* Maurice FitzGerald, lord av Lanstephan (født ca. 1100, død 1. september 1176)
* David FitzGerald, biskop av St David's (død ca. 1176)
* Angharad

Muligens også Gwladys

Referanser
----------

1. ↑  The Peerage: Gerald fitz Walter

Eksterne lenker
---------------

* Preamble to the Norman invasion of Ireland – innledning til den normanniske invasjonen av Irland

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni
 |
**Exxon Corporation** var et amerikanske oljeselskap, som inntil 1972 het **Standard Oil Company of New Jersey**. I 1999 fusjonerte Exxon Corporation med Mobil og dannet ExxonMobil.

Standard Oil Company of New Jersey ble dannet i 1911 som følge av at Standard Oil ble delt opp i flere deler grunnet antitrust-lovgivning. Dette selskapet var en av «de syv store» fra midten av 1940-tallet inntil 70-tallet.

*Exxon* varemerket er fremdeles i bruk av ulike deler av ExxonMobils salg ut mot kunder herunder enkelte bensinstasjoner, bensin og lignende produkter, først og fremst innad i USA (mesteparten av bensinstasjonene er lokalisert i New Jersey, Pennsylvania, Texas og i Mid-Atlantic og i de tradisjonelle Sørstatene). I resten av verden er varemerket Esso brukt. Navnet Esso kom i sin tid av forkortelsen SO (uttales «ess-o») for *Standard Oil*.

Referanser
----------

1. ↑  «A Guide to the ExxonMobil Historical Collection, 1790-2004: Part 1». *Briscoe Center for American History*. The University of Texas at Austin. Besøkt 17. januar 2017.

Eksterne lenker
---------------

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
***Notodascillus*** er en slekt av biller.

Utseende
--------

Middels store (ca. 7–15 mm), avlange biller. Kroppen er mørkt farget og halvmatt. **Hodet** er ganske lite. Fasettøynene er forholdsvis små. Antennene er 11-leddete, ganske lange (når minst til bakkanten av brystskjoldet) sagtakkede eller litt kamformede. **Brystskjoldet** (pronotum) er temmelig kort og bredere enn langt. **Dekkvingene** er avlange, 3-5 ganger så lange som pronotum, som oftest med tydelige lengdestriper. **Beina** er middels lange og slanke. Det fjerde (nest ytterste) fotleddet er mer eller mindre tolappet, det femte (ytterste) leddet er langt og tynt.

**Larvene** ligner noe på scarabaeiforme larver. De er krumme, med tydelig markerte ryggplater, tre par ganske lange bein og en kraftig hodekapsel med sterke kjever (mandibler). Arten som finnes i Norge, *Dascillus cervinus*, er 7–8 mm lang, matt, hannene er gråaktige og hunnene gulbrune.

Levevis
-------

Larvene lever i jorden. Man regner med at larvene til underfamilien Dascillinae spiser røtter. Underfamilien Karumiinae ser ut til å være knyttet til termitter, og man tror at larvene lever i eller ved termittenes underjordiske reir. De voksne billene kan være vanlige på blomsterenger om sommeren, de flyr gjerne i solskinn. Den norske arten kan finnes ganske langt til fjells, og av og til kan man finne dem tallrikt på snøfonner, der de trolig har blitt blåst ut.

Utbredelse
----------

Slekten er utbredt i det østlige Australia.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien engbiller (Dascilloidea)
			* Familien engbiller (Dascillidae)
				+ Underfamilien Engbiller (Dascillinae) – mest i tempererte områder
					- Slekten ***Notodascillus*** Carter, 1935
						* *Notodascillus brevicornis* (W.J. MacLeay, 1872)
						* *Notodascillus iviei* Jin, Ślipiński & Pang, 2013
						* *Notodascillus sublineatus* Carter, 1935

Referanser
----------

1. ↑  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 17. oktober 2020. Besøkt 17. oktober 2020.
2. ↑  Zhenyu Jin, Adam Ślipiński og Hong Pang (2013) A revision of the genus *Notodascillus* Carter (Coleoptera: Dascillidae). Zootaxa 3613.3.3

Litteratur
----------

* Hansen, Victor.; Larsson, Sv. G. 1973 (2. utgave). *Biller X. Blødvinger, klannere m. m.: (Malacodermata, Fossipedes, Marcrodactylia og Brachymera)* Danmarks Fauna 44. 344 sider. ISBN 8712166936

Eksterne lenker
---------------

* Atlas of Living Australia - *Notodascillus*
* (en) *Notodascillus* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Notodascillus* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* *Notodascillus* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* **Interaktiv bestemmelsesnøkkel**
	+ Delta Interactive Key – Dascillidae
Daglig leder av Eyde-klyngen, Helene Falch Fladmark
Eyde-klyngens sekretariat, inkludert styreleder Helge Aasen
**Eyde-klyngen** er en norsk klynge for prosessindustrien som ble grunnlagt i 2007 og er organisert som en ideell organisasjon. Medlemmene består av de største prosessindustribedriftene i landet i tillegg til leverandør- og kunnskapsbedrifter. 

Eyde-klyngen skal sikre tilvekst og konkurransedyktig prosessindustri som opererer innenfor rammeverket av Paris-avtalen i Norge. Den skal bidra til å sikre den markedsmessige posisjonen for klyngen av norsk prosessindustri.

Klyngen dekker en rekke norske prosessindustribedrifter, og deltar i Norwegian Centre of Expertise (NCE). Klyngen har både kjerne- og leverandørmedlemmer i hele landet, og har hovedbasen i Arendal. I 2018 sto klyngens medlemsbedrifter (eksklusiv FoU- og kunnskapsinstitusjoner) for ca 44 milliarder norske kroner i omsetning og hadde 6 146 ansatte.[]

Eyde-klyngen deltar med gruppemedlemmer i regjeringens Prosess21, som er et gruppearbeid der ekspertene i norsk prosessindustri skal gi anbefalinger om hvordan man best kan få til minimale utslipp i industrien parallelt med bærekraftig vekst.

Referanser
----------

1. ↑  «Om Eyde-klyngen». Eyde-klyngen. Besøkt 24. april 2020.
2. ↑  «Veikart for prosessindustrien» (PDF). Norskindustri.no.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted
**Xu Shichang** (kinesisk: 徐世昌, pinyin: *Xú Shìchāng*, Wade-Giles: *Hsü Shih-ch'ang*, stilnavn *Ju-ren* [菊人], født 30. oktober 1855 i Weihui i provinsen Henan i Kina, død 5. juni 1939) var Republikken Kinas president (Beijing-regjeringen) fra 10. oktober 1918 til 2. juni 1922.

Biografi
--------

Xus hjemstavn var fylket Yinxian (nå distriktet Yinzhou) ved Ningbo i provinsen Zhejiang. Han var Yuan Shikais nærmeste venn. Han var i en tid guvernør av Mandsjuria og mot slutten av Qing-dynastiet ble han sjef dor generalstaben selv om han var sivilist. Han fratrådte som statsminister i protest mot Yuans keiserlige ambisjoner sent 1915, men gjenopptok denne stillingwen etter at Yuan oppgav sine planer om å bli keiser.

Hans valg til president ble for det meste arrangert av Duan Qirui og hans militærklikk, Anhuiklikken. Han ble valgt fordi han var sivilist men samtidig hadde tette bånd til Beiyanghæren og ble oppfattet som nøytral overfor begge dens hovedklikker, Zhiliklikken og Anhuiklikken. Uten å kunne legge eget miklitært press bak sitt sture måtte han spille Duan, Zhilis leder Cao Kun og Fengtians leder Zhang Zuolin mot hverandre for å holde seg ved makten.

Han arrangerte en stor feiring i Beijing for Kinas seier under første verdenskrig den 18. november 1918, og stilte med troppestyrker til den allierte intervensjon i den russiske borgerkrig. Det ble utropt våpenhvile med Sun Yat-sens rivaliserende regjering, og intellektuelle ble inntømmet større frihet. Dette vedvarte helt til det innløp nyheter fra Frankrike om at Duan Qirui hadde lovet tysk territorium i Shandong til Japan. Dette ble fulgt av store studentprotester (Fjerde mai-bevegelsen), og Xu svarte med massearrestasjoner. Den kinesiske delegasjonen ble hjemkalt, og Kina nektet å undertegne Versaillestraktaten. Med dette brøt den skjøre borgfreden mellom Zhili- og Anhui-klikken sammen og Duan ble tilført et avgjørende nederlag. Dette innledet krigsherreepoken i moderne kinesisk historie.

Konflikten med Sørkina blusset opp igjen i 1920 og Xu mislykkedes også i å gjenerobre Mongolia. Cao Kun, som aldri hadde likt Xu, presset ham ut av prsidentvervet og gjeninnsatte Li Yuanhong.

Referanser
----------

1. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 3. mai 2014[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   China Biographical Database[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** BIBSYS **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** NDL
 |