recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Marie Thérèse Metoyer**, neé *Coincoin* (født i august 1742 i Natchitoches i Fransk Louisiana i Ny-Frankrike, død i 1816) var en amerikansk slave og senere plantasjeeier, slaveeier og forretningskvinne.

Liv og virke
------------

### Slave

Hun var datter av François og Marie Françoise, som var svarte slaver eid av Chevalier Louis Juchereau de St. Denis, som var grunnlegger og guvernør av Natchitoches. I oppveksten fikk hun og en av hennes søstre opplæring i læren om legeplanter og kunsten å ta syke i kur. Mens hun bodde på de St. Denis’ plantasje fikk hun fem barn med en annen slave. Rundt år 1765 ble hun leid ut til den unge handelsmannen Claude Thomas Pierre Métoyer, og i tråd med det såkalte plaçage-instituttet som var blitt lovfestet av den franske kongen i 1685 (som del av det settet med lover som var kjent som Code Noir) og som gjaldt i de daværende franske koloniene i Amerika, inngikk de to en ekteskapslignende forbindelse. Sammen fikk Marie Thérèse og Claude Métoyer fem barn i tillegg til de fem barna Marie Thérèse hadde fra før.[]

### Fri

I 1778 forsøkte en lokal prest å sette en stopper for samlivet mellom de to, og dette førte til at Claude Métoyer kjøpte Marie Thérèse og hennes barn og deretter ga dem status som frigitte. Han overførte også en eiendom på 280 000 m² til henne, slik at hun fra da av rådet over en stor formue.[]

Som fri gikk Marie Thérèse Metoyer med stort hell inn i forretningslivet, med Claude Métoyers støtte. Hun viet seg til en rekke forskjellige virksomheter: hun kjøpte mark og dyrket tobakk, handlet med kjøtt og olje, og tilvirket og solgte medisiner. Det råder en viss uklarhet om hun drev et lite gårdsbruk eller en stor plantasje, men det står fast at hun eide mark og ble formuende.[]

Hun ble selv slaveeier, men viet seg også til å kjøpe og frigi de øvrige av sine slektninger og venner fra slavetiden som hun klarte å oppspore; noen forble imidlertid i slaveriet da deres eiere nektet å selge dem.[]

Marie Thérèse skal ha levd et sparsommelig liv, og gav generøst til den katolske kirkes velgjørenhet.[]

Skjønnlitteratur
----------------

Hun er hovedpersonen i en novelle (Norman German: *No Other World*) og en roman (Elizabeth Shown Mills: *Isle of Canes*).[]

Kilder
------

* Mills, Gary B. «Marie Thérèse dite Coincoin», i *Dictionary of Louisiana Biography*. Glenn R. Conrad, ed. 3 vols. New Orleans: Louisiana Historical Association, 1988. Vol. 1: 189-90.
***Gran Turismo*** er et bilspill til PlayStation som kom ut i 1997. Det er det første spillet i *Gran Turismo*-serien. Det ble utviklet av Polys Entertainment og gitt ut av Sony Computer Entertainment.

Spillet har 180 biler og 11 baner å velge mellom.

Oppfølgeren, *Gran Turismo 2*, kom ut i 1999.

Handling
--------

Gran Turismo er et racing-spill. Spilleren skal manøvrere en bil for å konkurrere mot kunstig intelligente sjåfører på en rekke forskjellige racerbaner. Spillet kan bruke to forskjellige moduser: Arcade Mode og Simulation Mode. I arkade-modus kan spilleren fritt velge mellom de forskjellige banene, og kjøretøyene de ønsker å bruke. Å vinne løp kan låse opp flere kjøretøy eller baner.

Imidlertid krever simuleringsmodus at spilleren gjennomfører forskjellige nivåer og skaffer seg førerkort for å delta i videre arrangementer, for deretter å tjene penger, trofeer eller flere biler som kan brukes for å vinne mesterskap. Kreditt man tjener opp kan brukes til å kjøpe enda flere kjøretøy, og forskjellige deler eller andre ting man trenger til bilene sine.

Referanser
----------

1. ↑  «GAME - History of Gran Turismo Series». *www.game.co.uk*. Besøkt 5. desember 2022.
2. ↑  Evans, Andrew (2. april 2020). «Polyphony Digital Celebrates Its 22nd Birthday». *GTPlanet* **(engelsk)**. Besøkt 5. desember 2022.
3. ↑  McKean, Michael (31. mai 2022). «Gran Turismo (1997) Now Finishes in Last Place». *Goomba Stomp Magazine* **(engelsk)**. Besøkt 5. desember 2022.
4. ↑  Rignall, Jaz (21. desember 1999). «Gran Turismo 2». *IGN* **(engelsk)**. Besøkt 5. desember 2022.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* (en) *Gran Turismo* hos MobyGames Rediger på Wikidata

* (en) *Gran Turismo* på Metacritic Rediger på Wikidata

* (en) *Gran Turismo* hos Giant Bomb Rediger på Wikidata

* (en) *Gran Turismo* hos Internet Game Database Rediger på Wikidata

* (en) *Gran Turismo* hos GameSpot Rediger på Wikidata

* (en) *Gran Turismo* hos VGMdb Rediger på Wikidata

* (en) *Gran Turismo* hos GameFAQs Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN **·** BNF **·** BNF (data)
 |

Portal: Videospill
**Jan Martin Nordbotten** (født 1982) er en norsk professor i matematikk.

Nordbotten er professor ved Matematisk institutt, Universitetet i Bergen. Han har forsket ved Princeton University, og publisert over 100 fagfellevurderte artikler.

Han fikk Meltzerprisen i 2004 for bidrag til matematisk og numerisk analyse av utfordringene ved CO2-lagring under havbunnen. Han ble også den første prisvinner av *Society for Industrial and Applied Mathematics* utmerkelse for fremragende forskning utført av yngre forskere innen geovitenskap i 2009. I 2007 ble han av de 20 som fikk fireårsstipend som *Yngre fremragende forskere* av Norges forskningsråd. I 2012 ble han i Morgenbladets forskerkåring utpekt som en av de 11 mest fremtredende norske forskere under 40 år. I 2013 ble Nordbotten tildelt det VISTA-professoratet fra Statoil og Det Norske Videnskaps-Akademi. 

Norbotten var med i TV-serien *Norges smarteste* som kopilot til programleder Nadia Hasnaoui. Hans bidrag i programserien var korte videosnutter med forklaringer på vanlige kortslutninger i tankerekker og tips til deltakerne om hvordan de kunne løse oppgavene på best mulig måte.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4   Mathematics Genealogy Project[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  *Bergens Tidende*: *Her er Norges yngste professor*, fredag 12. november 2010
3. ↑   «Norges smarteste: triks for bedre hukommelse». NRK. 18. september 2015. Besøkt 22. oktober 2015.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Publikasjoner av Jan Martin Nordbotten i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** MGP **·** NKC **·** CRIStin
 |
Bildet beskriver hvordan den tapte generasjonen vokste opp. Danmark, 1889.
**Den tapte generasjon** er et begrep som oppsto etter første verdenskrig, og beskriver en følelse blant unge menn som mistet sin ungdomstid på grunn av den store krigen. Generasjonen er definert av demografene William Strauss og Neil Howe som personer med fødselsår fra rundt 1883 til rundt 1900. Dette overgeneraliserende begrepet blir først og fremst brukt på de unge soldatene som var med og kjempet under første verdenskrig, men kan også brukes f.eks. på de unge soldatene som deltok under andre verdenskrig og Vietnamkrigen. De mest kjente personene som regnes til denne gruppen, er forfatterne Ernest Hemingway, Erich Maria Remarque og John Ronald Reuel Tolkien samt diktere som Rupert Brooke og Wilfred Owen.

Begrepet *Den tapte generasjon* har blitt kjent først og fremst gjennom skjønnlitterære verker. De mest kjente forfatterne som er kjent for å formidle denne generasjonens skjebne, er den amerikanske forfatteren Ernest Hemingway og den tyske forfatteren Erich Maria Remarque. Krigen i Tolkiens *Ringenes herre* er ofte blitt omtalt, men ikke av forfatteren selv, som en allegori på første verdenskrig og delvis andre verdenskrig med enkeltskjebner som minner om det mange av de unge soldatene opplevde under og etter krigen.

Kjente verk om *Den tapte generasjon*
-------------------------------------

* *Og solen går sin gang* av Ernest Hemingway (1926)
* *Farvel til våpnene* av Ernest Hemingway (1929)
* *Intet nytt fra Vestfronten* av Erich Maria Remarque (1929)
* *Tider som fulgte* av Erich Maria Remarque (1931)
* *Tre kamerater* av Erich Maria Remarque (1937)
* *Ringenes herre* av J.R.R. Tolkien (1954–1955)

Referanser
----------

1. ↑  "Time use of millennials v. non-millennials". Arkivert fra orginalen 9. mars 2021. Besøkt 18. mars 2023.

| * v
* d
* r
Sosiale generasjoner i moderne vestlig kultur med fødselsår |
| --- |
| Internasjonale begreper | Den tapte generasjon (ca. 1883–1900) **·** Krigsgenerasjonen (ca. 1901–1927) **·** Den stille generasjonen (ca. 1928–1945) **·** Babyboomere (ca. 1946–1964) **·** Generasjon X (ca. 1965–1980) **·** Millenniumsgenerasjonen (ca. 1981–1996) **·** Generasjon Z (ca. 1997–2012), Generasjon Alfa (ca. 2013–) |
| Andre begreper | Ironigenerasjonen (ca. 1970–1980) **·** Generasjon snøfnugg (ca. 1981–2012) |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** GND **·** BNF **·** BNF (data) **·** BBC Things
 |

Portal: Litteratur
Det er følelsesmessige lidelser som påvirker de som utøver makt i noen av dens former, blant hvilke hybris -syndromet, megalomani, hamartia eller narsissisme skiller seg ut.
**Affektive lidelser** er stemningslidelser som finnes i alle grader, fra lett depresjon som kan være vanskelig å skille fra tristhet, til alvorlige forstemninger med sterke selvmordstanker og vrangforestillinger. Noen kan i perioder være plaget i ulik grad av oppstemthet.

Symptomer
---------

* Synlig tristhet; kan være vanskelig å evaluere
* Senket stemningsleie, tristhet, oppgitthet, tungsinnet, håpløshet
* Nedsatt eller økt appetitt-søvnløshet eller for mye søvn
* Påtagelig rastløshet, angst eller treghet
* Mangel på energi
* Selvbebreidelse eller urimelig skyldfølelse
* Konsentrasjonsvansker eller vansker med å ta avgjørelser
* Tilbakevendende tanker om døden
* Svekket følelsesmessige reaksjoner, svekket interesse for omgivelsene eller manglende evne å glede seg over det som normalt ga glede

Behandling
----------

Behandling er ofte i form av antipsykotika i kombinasjon med antidepressiva, litium eller stemningsstabiliserende antepileptika (karbamazepin, valproat, lamotrigin). Andre behandlingssformer er sosialisering med andre mennesker og kognitiv terapi hvor individet lærer seg å kjenne igjen plutselig negative tanker for så å lære seg å korrigere dem. ECT, som tidligere kalt elektrosjokk er en annen anerkjent metode som har lite bivirkninger.

Referanser
----------

1. ↑  T5.4.8 Psykose ved affektive lidelser. Legemiddelhandboka.no. Besøkt 18. november 2020

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store medisinske leksikon **·** Store medisinske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC
 |
«Ikerasaarsuk» har flere betydninger.

**Ikerasaarsuk** er ei bygd i Qeqertalik kommune på vestkysten av Grønland. I 2018 hadde bygda 105 innbyggere.

Navn
----

Stedsnavnet er grønlandsk og betyr «et sted mindre betydelig sted med strøm». En annen forklaring er at navnet betyr «det lille merkelige sundet». Bygda er også kalt Illukoq, et navn som betyr «det gamle huset».

Geografi
--------

Ikerasaarsuk ligger på halvøya Alanngorsua, omkring 35 km sør for Kangaatsiaq og 12 km vest for Iginniarfik. Tidevannet skaper sterk strøm mellom halvøya der Ikerasaarsuk ligger og øya Tulugartalik.

Sjøen ved Ikerasaarsuk er isfritt fra sist i mai til midten av desember.

Historie
--------

Ikerasaarsuk fikk status som bygd i 1993.

Samfunn
-------

Fiske og fangst er det viktigste næringene i Ikerasaarsuk. Det finnes fiskemottak uten fryseri i bygda. Det er torsk som leveres, samt steinbitrogn som sendes videre til foredling i Kangaatsiaq. Andre arbeidsplasser er tilknyttet tjenesteyting og offentlig virksomhet.

Ikerasaarsuk har butikk, bygdekontor, skolen, helsestasjonen og kirke.

Ikerasaarsuk trafikkeres med skip fra Royal Arctic Line på en av rederiets bygdeskipslinjer ut fra Aasiaat. I sommersesongen fra mai til september driver også andre virksomheter passasjertrafikk til bygda fra Kangaatsiaq og Aasiaat.

Om vinteren er det helikopterflygninger mellom Ikerasaarsuk og Aasiaat.

Referanser
----------

1. ↑  Befolkningen i lokaliteterne 1. Januar 1977-2018 Arkivert 24. juli 2018 hos Wayback Machine. Statistikbanken, Grønlands Statistik.
2. 1 2 3 4 5 6 7  «Iginniarfik» Arkivert 22. juli 2018 hos Wayback Machine. *Den grønlandske Havnelods*, Geodatastyrelsen. Lest 26. juli 2018.
3. 1 2 3  «Ikerasaarsuk» Arkivert 26. juli 2018 hos Wayback Machine. Qaasuitsup Kommunia. Lest 26. juli 2018.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** GeoNames
 |
**Nigel Robinson** er en britisk forfatter som er mest kjent for *First Contact*-serien.

Robinsons første publiserte bok var *The Tolkien Quiz Book* fra 1981. Denne ble fulgt av tre *Doctor Who*-relaterte spørsmålsbøker og en kryssordsbok. Disse ble gitt ut mellom 1981 og 1985. I slutten av 1980-årene var han redaktør for Target Books' utgivelser av *Doctor Who*-bøker. Han skrev også noen selv.

Han skrev senere en original *Doctor Who*-roman, *Timewyrm: Apocalypse*, for *New Adventures*-serien for Virgin Publishing, som hadde kjøpt opp Target i 1989 rett etter at Robinson hadde forlatt forlaget. Han skrev også *Birthright* i samme serie som ble publisert i 1993.

I 1990-årene skrev Robinson bøker basert på episoder av TV-seriene *The Tomorrow People*, *The Young Indiana Jones Chronicles*, *Baywatch* og filmen *Free Willy*. Han fortsatte med en serie grøsserhistorier for barn i 1994 og 1995. Bøkene het *Remember Me...*, *All Shook Up*, *Dream Lover*, *Rave On*, *Bad Moon Rising*, *Symphony of Terror*, og *Demon Brood*. Frem til 1997 skrev han også tre science fiction-bøker; *First Contact*, *Second Nature* og *Third Degree*, som er en trilogi.

Hans seneste utgivelse er en spørsmålsbok relatert til filmen *The Chronicles of Narnia: The Lion, the Witch and the Wardrobe*.

Eksterne lenker
---------------

* Biography of Nigel Robinson at On Target
* (en) Nigel Robinson på Internet Speculative Fiction Database

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** MusicBrainz
 |
**Gabuh bin Piging** (født 11. januar 1932 i Tinompok i Sabah, død 31. august 2010 i Tambunan i Sabah), også kjent som *«The Kangaroo Man»*, var en friidrettsutøver fra Britisk Nord-Borneo (Sabah). I 1956 var Piging flaggbærer under åpningsseremonien til Sommer-OL i Melbourne, hvor han også deltok for Nord-Borneo i kvalifiseringen til tresteg. Han ble nummer 24, med lengden 14,55 meter, og kvalifisere seg ikke videre.

Piging deltok i Samveldelekene i Cardiff i 1958 hvor han ble nummer 17 i øvelsen tresteg, med lengden 7,00 meter, og nummer 6 i øvelsen lengdehopp, hvor han hoppet 15,10 meter. I Samveldelekene i Perth i 1962 ble Piging nummer 17 (6,88 meter) i tresteg og nummer 10 (14,46 meter) i lengdehopp. I et mesterskap i Jesselton i 1959 satte Piging nasjonal rekord i tresteg med lengden 15,38 meter, som også ble stående som nasjonal malaysisk rekord frem til 1986. Under Asialekene i Jakarta i 1962 tok Piging også nasjonal rekord i lengdehopp med et beste hopp på 7,15 meter. Piging tok sin siste gullmedalje i *Police Championship* i Kuala Lumpur i 1974.

Gabuh Piging og landsmannen Sium bin Diau er de eneste som har representert Nord-Borneo i et OL. I 2003 ble han tildelt datuktittelen, som tilsvarer riddertittelen.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5 6  Sports-reference.com, Gabuh bin Pigin Arkivert 2. april 2015 hos Wayback Machine.. Besøkt 11. juni 2014. (en)
2. 1 2  Commonwealth Games Federation, Games Results for Gabuh Piging. Besøkt 11. juni 2014. (en)
3. ↑  AdrianSprints.com 2. september 2010, Sabah's First Olympian Datuk Gabuh Piging Dies. Besøkt 11. juni 2014 (blogg). (en)
4. ↑  The Strait Times 15. november 1962, Gabuh & Dilbagh chosen. Besøkt 11. juni 2014. (en)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Gabuh bin Piging – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Gabuh bin Piging – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Gabuh bin Piging – Commonwealth Games Federation Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Brasils flagg |
| Fotball menn |
| OL |
| Sølv | 1984 Los Angeles |  |
| Sølv | 1988 Seoul |  |

**Luís Carlos Coelho Winck** (født 1963) er en brasiliansk fotballtrener og tidligere fotballspiller.

Som spiller var Luís Carlos Winck en offensivt anlagt høyre-back. Han startet karrieren på toppnivå med Internacional i 1981. Innsatsen for klubben ga ham plass på det brasilianske landslaget som vant sølv i Sommer-OL i 1984. Deltakelsen på OL-landslaget i 1984 var begrenset til spillere som toppen kunne ha spilt fem landskamper før mesterskapet. Året etter innkalte Evaristo de Macedo ham til seniorlandslaget. Winck spilte noen landskamper under hans ledelse, og hadde håp om å spille i VM i 1986. Et trenerskifte førte imidlertid til at Winck mistet landslagsplassen før mesterskapet. Telê Santana valgte ikke å satse på Winck. 

I 1988 deltok Winck igjen i Sommer-OL for et brasiliansk landslag som vant sølvmedalje. Trener Carlos Alberto Silva gjorde plass på laget til Winck på høyre side av forsvaret ved å flytte konkurrenten Jorginho over på motsatt side av forsvaret. Etter OL i 1988 satset Carlos Alberto Silva med samme konstellasjon av sidebacker som trener for seniorlandslaget. Da Sebastião Lazaroni tok over som landslagstrener i 1989, beholdt Winck plassen på laget.

I 1989 ble Winck solgt til Vasco da Gama, som han samme år ble brasiliansk mester med. I kamp for Vasco i Copa Libertadores i 1989 pådro Winck seg et benbrudd som førte til at både en overgang til Hamburg og deltakelse i VM i 1990 gikk i vasken.

Etter å ha vært utelatt fra landslaget av Lazaronis arvtaker, Paulo Roberto Falcão, kom Winck tilbake inn i varmen da Carlos Alberto Parreira overtok i september 1991. Under Parreiras ledelse var Winck regelmessig involvert på landslaget fram til 1993. Han var opprinnelig en del av troppen til Copa América i 1993, men endte opp med å erstattes av Gil Baiano før turneringen ble sparket i gang. Til VM i 1994 var Jorginho og Cafu foretrukket.

Referanser
----------

1. ↑   transfermarkt.com, Transfermarkt spiller-ID 265864, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Luís Carlos Winck – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Luís Carlos Winck – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (pt) Luís Carlos Winck – Brasils olympiske komité Rediger på Wikidata

* (en) Luís Carlos Winck – FIFA Rediger på Wikidata

* (en) Luís Carlos Winck – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) Luís Carlos Winck – national-football-teams.com Rediger på Wikidata

* (en) Luís Carlos Winck – Sambafoot Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
Brasils tropp – Copa América 1993 kvartfinalist |
| --- |
| 
* 1 Taffarel
* 2 Cafu
* 3 Antônio Carlos
* 4 Válber
* 5 César Sampaio
* 6 Roberto Carlos
* 7 Edmundo
* 8 Boiadeiro
* 9 Müller
* 10 Palhinha
* 11 Zinho
* 12 Carlos
* 13 Luís Carlos Winck
* 14 Luís Henrique
* 15 Paulão
* 16 Zetti
* 17 Luisinho
* 18 Marquinhos
* 19 Edilson
* 20 Almir
* 21 Viola
* 22 Elivélton
* Landslagstrener: Parreira

 | Flagget til Brasil |
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Japans flagg Japan |
| Boccia |
|  Paralympiske leker |
| Sølv | Rio 2016 | BC1-2, lag |

**Takayuki Hirose** (født 31. august 1984) er en japansk handikappet bocciaspiller, som konkurrerer i klassen BC2, som er en av klassene for utøvere med cerebral parese. 

Hans CP-skade er medfødt, og han begynte med boccia i 2003.

Karriere
--------

Hirose deltok ved Paralympiske sommerleker 2008, men gikk ikke videre fra gruppespillet der. Også i lagkonkurransen ble Japan slått ut i gruppespillet, der de møtte Norge og Portugal. 

Ved Asia & South Pacific Boccia Championships 2009 kom han på 1.-plass, foran Hoi Ying Kwok og Chee Hoong Lee.

Han kom på 6.-plass individuelt i klassen BC2 ved Asian Para Games i 2010. Ved VM i boccia samme år kom han på 21.-plass. I 2011 kom han på 12.-plass ved CPISRA Boccia World Cup 2011, der Abilio Valente vant klassen BC2. Ved utgangen av 2011 var han rangert som nummer 14 i verden i sin klasse.

Ved Paralympiske sommerleker 2012 i London ble han slått ut i 8.-delsfinalen, der hun tapte 0-8 for Nigel Murray, etter at han vant den første kampen sin 12-0. Hun deltok også i lagkonkurransen, der Japan ble slått ut av Portugal i kvartfinalen. Han deltok ved Asian Para Games 2015, og kom der på 8.-plass i klassen BC2 individuelt, og deltok også på Japans lag som kom på 6.-plass i lagkonkurransen i klassen BC1-2. Han var rangert på 7.-plass på verdensrankingen i sin klasse i november 2015.

Han deltok ved VM i boccia 2016 (individuelt), der han kom på 19.-plass i BC2. Japan fikk sølv i lagkonkurransen i klassen BC1-2 ved Paralympiske sommerleker 2016, der de tapte 4-9 for Thailand i finalen.

Referanser
----------

1. 1 2 3  CPISRA - *Boccia World Rank List 2011* Arkivert 16. september 2012 hos Wayback Machine. besøkt 24. oktober 2012.

Eksterne lenker
---------------

* Profil hos IPC Arkivert 5. mars 2016 hos Wayback Machine.
* Rio 2016 - Takayuki Hirose
* London 2012 - Takayuki Hirose
* London 2012 - Athletics - Boccia (resultater PL 2012)
**Marius Nergård Pettersen** (født 9. mai 1984) er en norsk forfatter, fotograf, journalist og foredragsholder som arbeider med natur og friluftsliv.
Han har siden 2001 arbeidet for ulike medier og utgitt en rekke bøker. Han er utdannet innen friluftsliv fra Høgskolen i Hedmark og i fotojournalistikk ved Høgskolen i Oslo.

Blant Pettersens mest kjente utgivelser er bøkene *Hemmelige hytter* og *Hemmelige Norge,* en dokumentasjon av nordmenns skjulesteder og gjemte aktiviteter i naturen. Ellers omhandler Pettersens arbeid natur og friluftsliv fra hele Norge. Han har blant annet tilbragt seks måneder i Lomsdal-Visten nasjonalpark i Nordland, og han har gått seks månedslange turer over det sentrale Østlandet for å sette fokus på natur nær Oslo. Sammen med Mikkel Soya Bølstad har han gjennomført prosjektet *#mikroeventyr* om kortreiste ekspedisjoner. Alle prosjektene har resultert i bøker, artikler og foredrag. Pettersen har også utgitt en rekke guidebøker, samt skrevet og fotografert for flere medier, deriblant *A-magasinet* og *Fjell og Vidde*.

Han ble i 2013 den første til å motta Helge Ingstads pris, en pris for enkeltpersoner eller organisasjoner som viderefører arven etter Helge Ingstad.Nergård Pettersen fikk prisen for eventyrlyst og formidlingsevner. I 2014 mottok han Fagpressens fotopris for en reportasje i magasinet *Fjell og Vidde*.

Bibliografi
-----------

* 2023: *Koieboka, historiene om det lille hjemmet i skogen* (med medforfatter Thor Gotaas)
* 2023: *Norges beste villmarksturer* (med medforfatter Randulf Valle)
* 2021: *Hemmelige Norge - det skjulte friluftslivet*
* 2021: *Norges beste sommerturer* (medforfatter)
* 2020: *Sove ute*
* 2018: *Hemmelige hytter*
* 2018: *Norges beste hytte til hytte-turer*
* 2016: *#mikroeventyr* (med medforfatter Mikkel Soya Bølstad)
* 2016: *Hyllest til Østmarka (kap. Finn roen)*
* 2015: *Turer med stokk*
* 2014: *Tøffe turer i Norge (kap. Minner fra en ødemark)*
* 2013: *Oslos nære villmark*
* 2011: *Lomsdal-Visten, Det gjemte landets villmark*
* 2009: *Kick, Norges Adrenalinguide*
* 2008: *Markas 150 beste sommerturer* (fotograf)
* 2008: *Enkel rypejakt*
* 2007: *Markas 150 beste skiturer*

Referanser
----------

1. ↑  «Marius fikk Helge Ingstad-prisen!». Arkivert fra originalen 14. august 2013. Besøkt 16. august 2013.

Eksterne lenker
---------------

* www.manepe.no – personlig nettside

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND
 |
**Izmit** (tidligere *Nikomedeia*) er en by i Tyrkia med 250 000 innbyggere i bykjernen og 1,4 millioner om man tar med omlandet. Den ligger 100 km øst for Istanbul (tidligere Konstantinopel) og har historie så langt tilbake som til 300 år før Kristus. Næringslivet består for det meste av kjemisk industri. 

Byen ligger langs Europavei 80. Det går også en jernbane gjennom byen, fra Istanbul til Ankara.

Historie som *Nikomedeia*
-------------------------

* *Se hovedartikkel, Nikomedeia*

Nikomedeia ble grunnlagt 264/263 f.Kr. av kong Nikomedes av Bitynia som hovedstad for hans rike. År 74 f.Kr. tilfalt byen etter Nikomedes IVs som testamentarisk skjenkelse til Romerriket. 

Den hellige martyr Barbara bodde i Nikomedeia, likeså den hellige Juliana av Nikomedia.

Den romerske keiser Diokletianus, som i 284 i nærheten av byen var blitt kåret til keiser, utbygde Nikomedeia og gjorde den til sin residensby og som Romerrikets hovedstad i øst. Diokletianus organiserte fra Nikomedeia den mest omfattende kristenforfølgelse som noensinne rammet Romerriket. Han betraktet de kristne som en trussel mot rikets enhet. Den 30. april 311 ble keiser Galerius' toleranseedikt publisert i Nikomedeia, og dermed ble praktisering av den kristne tro tillatt i riket. Keiser Konstantin den store, som i mange år residerte i Nikomedeia, døde i 337 i Achyron(a), en forstad til Nikomedeia. 

I år 330 hadde imidlertid den samme romerske keiser Konstantin valgt seg det gamle Byzantion som residensby, og byen fikk da navnet Konstantinopel. Mens Konstantinopel nå fikk all oppmerksomhet, avtok tilsvarende for Nikomedeia, men ved å ligge ved innfartsveien til hovedstaden var den fortsatt av betydning. Den ble siden en viktig militærbase.

I 1075 hadde Süleyman, sønn av Kutalmiş, erobret Nikomedeia. En stakket stund tilhørte da byen rum-seldsjukkenes rike, til den i 1085 ble gitt tilbake til det bysantinske rike (Østromerriket).

Til slutt ble byen erobret av det tyrkiske osmanske riket i 1338.

Jordskjelv
----------

17. august 1999 ble Izmit utsatt for et kraftig jordskjelv som førte til at om lag 19 000 mennesker omkom.

Referanser
----------

1. ↑  Jfr. Runciman, Steven (1978): *Geschichte der Kreuzzüge.* Cambridge University Press, s. 76.

| * v
* d
* r
Kocaelis distrikter |
| --- |
| Başiskele **·** Çayırova **·** Darıca **·** Derince **·** Dilovası **·** Gebze **·** Gölcük **·** İzmit **·** Körfez **·** Kandıra **·** Karamürsel **·** Kartepe | Tyrkias flagg |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** SUDOC **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
**Mergim Hereqi** (født 12. november 1992) er en norsk fotballspiller. Han spiller for tiden for Drammen FK. Han har tidligere spilt for Strømsgodset, Lillestrøm, FK Tønsberg, Ørn-Horten og Birkebeineren. For Godset spilte han én seriekamp, da han ble byttet inn mot Tromsø 21. juni 2009. Med denne debuten ble han historiens yngste i Tippeliga-sammenheng for Strømsgodset Toppfotball. Rekorden er senere slått av Martin Ødegaard. Etter 2009-sesongen signerte Hereqi for Lillestrøm Sportsklubb. I 2011 gikk han til FK Tønsberg, men var sterkt ønsket av Ørn-Horten midtveis i sesongen og Hereqi signerte for Ørn-Horten. Etter to år i FK Ørn-Horten signerte han i januar 2013 en ettårskontrakt med Birkebeineren, men oppholdet i Birkebeineren var preget av skader. I mars 2016 signerte han for Kvik Halden Fotballklubb.

Hereqi har totalt 14 kamper for Norges U15-, U16- og U17-landslag. Han er født i Ørebro i Sverige.

Referanser
----------

1. ↑   FBref, FBref spiller-ID acec1b91, oppført som Mërgim Hereqi[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Tidenes yngste». godset.no. 23. juni 2009. Arkivert fra originalen 14. april 2014. Besøkt 13. august 2013.
3. ↑  «En revansjelysten Hereqi klar». www.ibk.no. 20. januar 2013. Besøkt 14. august 2013. [*død lenke*]
4. ↑  «Mergim Hereqi». Norges Fotballforbund. Arkivert fra originalen 13. april 2013. Besøkt 14. august 2013.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Mergim Hereqi – UEFA Rediger på Wikidata

* (en) Mergim Hereqi – FBref Rediger på Wikidata
**Belweder** (polsk *Pałac Belwederski*, fra italienske *bello* og *vedere* – «*vakker*» og «*å se*») er et klassisistisk palass i Łazienki-parken i Warszawa, og var tidligere residensen til Polens president.

Historie
--------

Palasset ble bygd på 1700-tallet og tilhørte Stanisław August Poniatowski. Fra 1818 var det residensen til storhertug Konstantin Pavlovitsj, som flyktet fra Warszawa under novemberoppstanden i 1830. Etter første verdenskrig, da Polen gjenvant sin selvstendighet, var palasset setet til Józef Piłsudski fra 1926 til 1935. 

Under andre verdenskrig var palasset setet til Hans Frank, generalguvernøren i det okkuperte Polen, i årene 1939–1945. Etter krigen ble palasset overtatt av den kommunistiske lederen Bolesław Bierut som bodde her i årene 1945–1952. Belweder var presidentresidens mellom 1989 og 1994 etter kommunismens fall. 

I dag tilhører palasset presidentkanselliet og brukes til representative formål. På grunn av de historiske konnotasjoner blir det gjerne brukt til seremonier av militær karakter, for eksempel under generalnominasjoner. Palasset fungerer også som residens for statsoverhoder eller andre viktige gjester ved offisielle besøk. Presidenten residerer derimot i Presidentpalasset.

Referanser
----------

1. ↑   register of objects of cultural heritage in Poland, besøkt 31. juli 2023[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   *register of objects of cultural heritage in Poland*, Wikidata Q15983881

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ULAN
 |
**Rita Westvik** (født 28. september 1952 i Rissa) er en norsk sosionom, journalist og tidligere politisk rådgiver (Ap). Hun er daglig leder i selskapet UrbanFeed AS.

I 1984 og 1985 var hun programleder for TV-programmet *Lørdagssirkuset* og i 1988 underholdningsprogrammet *På hengende håret*. Westvik tok initiativet til og var den første redaktøren for RadiOrakel 1982–1984.

Hun var politisk rådgiver i Sosial- og helsedepartementet 1993-1994 og i Utenriksdepartementet 1994–1996.
Hun var ansatt i SINTEF Teknologi og samfunn i ti år.

Rita Westvik er rådgiver blant annet innen innovasjon, foresight og formidling. Hun er stifter av og daglig leder i UrbanFeed AS.

På 1970-tallet var Westvik med i folkrock-gruppa *Isenkram*, som ga ut en LP ved samme navn i 1974.

I 2012 publiserte Westvik boken *Via Regia* om drøm og bevissthet.

Referanser
----------

1. 1 2  «Home». *UrbanFeed*. Besøkt 16. januar 2016.
2. ↑  70 års omtale i Aftenposten 28. september 2022
3. ↑  «Politiske rådgivere i Utenriksdepartementet». Regjeringen.no. 20.12.2013. Besøkt 16. januar 2016.
4. ↑  Om Isenkram på Rockipedia; besøkt 12. januar 2011.
5. ↑  «Via Regia». *www.viaregia.no*. Arkivert fra originalen 7. februar 2016. Besøkt 16. januar 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* (en) Rita Westvik på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
* (no) Rita Westvik hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata
**Olav Frode Fidjeland** (født 29. mai 1919 i Skjeberg, død 24. november 1993) var en norsk maler. Han var gift med Anne-Marie Fossum og bosatt i Arendal.

Olav Frode Fidjeland fikk sin utdannelse på Statens håndverks- og kunstindustriskole (1939–1942), under Jean Heiberg på Kunstakademiet (1944–1946) og senere på Statens Lærerhøyskole i forming i 1965. Han betegnes som først og fremst som en landskapsmaler og med motiver fra skjærgård og skog, men gjorde også enkelte portretter og figurkomposisjoner.

Fidjeland var blant annet representert på Høstutstillingen 1945-1948 og 1950-1951.

På Sarpsborg bibliotek er en tverrvegg dekorert med Fidjelands store maleri over 'Sarpsborg i fortid, nåtid og fremtid'. Det er malt på lerret, og montert høsten 1950.

Referanser
----------

1. ↑   Norsk kunstnerleksikon, oppført som Olav Fidjeland, Norsk kunstnerleksikon ID Olav\_Fidjeland, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   KulturNav, oppført som Olav Fidjeland, KulturNav-ID c1c3c059-ded6-4433-a84e-ce63ed862596, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Olav Fidjeland i Norsk kunstnerleksikon

Eksterne lenker
---------------

* Maleri på Sarpsborg bibliotek

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Norsk kunstnerleksikon **·** KulturNav
 |
**MAC-10** (**Military Armament Corporation Model 10**) er en kompakt maskinpistol utviklet av Gordon B. Ingram i 1964.

Den har et simpelt lavkostnadsdesign med få bevegelige deler, noe som gjør den enkel og rimelig å lage og enkel å vedlikeholde. Den er forløperen til MAC-11, som er en nedskalert versjon kamret for ammunisjon i kaliber 9 x 17 mm Browning, og MAC-11/9 kamret for ammunisjon i kaliber 9 x 19 mm Luger.

Størrelsen og skuddtakten (1100 skudd/min) på MAC-10 gjør at de er vanskelige å kontrollere ved helautomatisk ild. Dette gjorde at de aldri ble noen suksess i US Army. De ble allikevel brukt noe begrenset av spesialstyrker under Vietnamkrigen. Våpenet kan utstyres med lyddemper, og har teleskopisk sluttstykke.

Produsenter
-----------

I tillegg til Military Armament Corporation har MAC-10 og deler til våpenet blitt produsert av SWD, RPB Industries, Cobray Company, Jersey Arms Works, og Section Five Firearms.

Eksterne lenker
---------------

* Ingram MAC – 10/11 Arkivert 13. oktober 2007 hos Wayback Machine. hos EnemyForces.com
* MAC M10 and M11 hos Modern Firearms
* MAC-10 History Lesson
Kart over Sør-Georgia som viser Possession Bays plassering i rødt.
Possession Bay er avmerket på James Cooks sørorienterterte kart fra 1777.
**Possession Bay** er en bukt på øya Sør-Georgia, som er en del av det britiske oversjøiske territoriumet Sør-Georgia og Sør-Sandwichøyene. Bukta er 3,2 km bred.

Bukta ble navngitt av James Cook på hans ekspedisjon i 1775 og det var i dette området James Cook og hans mannskap gikk i land. Her startet de kartlegging av øya og annekterte den på vegne av Storbritannia. De var de første som noen gang hadde gått i land på Sør-Georgia.

> Ville klipper hevet seg med sine høye topper til de forsvant i skyene, og dalene lå dekket av evig sne. Ikke et tre eller en busk var å se, nei, ikke engang stor nok til å lage en tannpirker. Jeg landet på tre forskjellige steder, heiste flagget og tok landet i besittelse i Hans Majestets navn under avfyring av en geværsalve.
>  
> 
> 
> James Cooks dagbok
> 
>

Referanser
----------

1. ↑  
«Syd Georgia oppdages». Hvalfangsmuseet. Arkivert fra originalen 16. mai 2007. Besøkt 19. april 2008.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** GNIS
 |
**Elektronisk medisindispenser** er en maskin som varsler via lys og lyd når medisin skal tas. Tidspunktene for når medisin skal tas kan forhåndsinnstilles og sørger derfor at brukeren får rett medisin til rett tid. Den kan også registrere om bruker tar medisin ut av dispenser og sender varsel til helsepersonell via mobilnettet dersom medisinen ikke tas ut.
En elektronisk medisindispenser erstatter helsearbeidere og frigir mer tid til annet arbeid og er derfor en viktig del av velferdsteknologien. Velferdsteknologi er uløselig knyttet til eldrebølgen og er i Norge lansert som et av svarene på en aldrende befolkning og en presset helsesektor. Eldre mennesker blir ofte fremhevet som en viktig gruppe for bruk av helseteknologi. En elektronisk medisindispenser frigir tid til dagens helsearbeidere og er et eksempel på hva velferdsteknologi kan bidra med. Den letter også arbeidet til pårørende og minsker behovet for institusjon.

Referanser
----------

1. ↑  «Elektronisk medisineringsstøtte». *Helsedirektoratet* **(norsk)**. Besøkt 21. september 2023.
2. ↑  Baugstø, Vilde Sundstedt (12. februar 2018). «Medisineringsroboter erstatter helsearbeidere». *www.dagensmedisin.no*. Besøkt 21. september 2023.

Litteratur
----------

Ask, K. (2021). *Digitalisering: samfunnsendring, brukerperspektiv og kritisk tenkning*. Fagbokforlaget.
Hermetisme var en åndsretning på 200- og 300-tallet som forente gresk filosofi, særlig nyplatonisme, med egyptisk mytologi og magi. Man antok at guden / vismannen Hermes Trismegistos hadde skrevet flere av de hermetiske skriftene, hvorav *Corpus Hermeticum* og *Asklepios* er de mest kjente.   
Illustrasjon: fra en mosaikk i gulvet på katedralen i Siena, fra 1480-tallet.
**Hermes Trismegistos** (gresk: Ἑρμῆς Τρισμέγιστος for «trefoldig største Hermes») er en synkretistisk sammensmeltning av den greske guden for Merkur, Hermes, og den egyptiske guden Thot. Frem til inn i Nytiden trodde man i Europa at *Hermes Trismegistos* var en historisk person. 

Hermes og Thot er også blitt identifisert med Enok. Over tid ble han utviklet til en gud for visdom og assosiert med magi, musikk, medisin, astronomi, geometri, tegning og skriving. Det greske tilnavnet Trismegistos, «den trefoldig store», kommer av at han hadde kunnskapen om de tre domener i naturen: det mineralske, det vegetabilske og det animalske. I den egyptiske formen, Thoth, var Hermes også gud over underverdenen hvor han skrev dommene over de dødes sjeler.

Hermes var populær i middelaldersk magi og alkymi. Han var gullmaker og eier av et segl som kunne lukke hermetisk. Myten om dette seglet er opphavet til ordet hermetikk/hermetisk.

Tekstene
--------

Hermes Trismegistos var angivelig opphavsmann til de såkalte hermetiske skrifter, *Hermetica*, hvorav de viktigste er samlingen *Corpus Hermeticum*, *Asklepios* og *Smaragdtavlen*. *Corpus Hermeticum* er en senere sammenredigering av 17 tekster fra 200- og 300-tallet, den første og mest kjente av disse er *Poimandres* (latin: *Pymander*). Teksten *Diskursen om den åttende og den niende* ble funnet blant Nag Hammadi-skriftene i 1945, mens *Utdrag fra talen til Tot* og *Verdens jomfru* er kjent fra 400-tallsantologien *Stobaei Hermitica*.

Bibliografi
-----------

* *Hermes Trismegistos : gresk-egyptiske visdomstekster*. Utvalg, kommentarer og innledende essay av Christian Hervik Bull. Bokklubben, 2010. LXIV, 272 sider. (Verdens hellige skrifter; 64). ISBN 978-82-525-7463-0

Eksterne lenker
---------------

* (en) Hermes Trismegistus – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Hermes Trismegistus – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

Wikisource har originaltekst relatert til denne artikkelen:
***Hermes Trismegistos***

* *Corpus Hermeticum*
* The Divine Pymander av Hermes Mercurius

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Deutsche Biographie **·** Nationalencyklopedin **·** BIBSYS **·** BIBSYS **·** VIAF **·** VIAF **·** VIAF **·** VIAF **·** VIAF **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** NLA **·** NDL **·** NKC **·** ICCU
 |
**Bundesschule des Allgemeinen Deutschen Gewerkschaftsbundes** (ADGB) (norsk meningsoversettelse: Den nasjonale skole for Allgemeiner Deutschen Gewerkschaftsbund) er et bygningskompleks med undervisnings- forvaltningsbygninger, som befinner seg nord i Bernau bei Berlin i bydelen Bernau-Waldfrieden.

Historie
--------

Bygningene ble oppført i perioden 1928 til 1930 etter tegninger av arkitektene Hannes Meyer og Hans Wittwer. Bygningene er for 2017 foreslått oppført på UNESCOs liste for verdens kulturarv, som en utvidelse av Bauhaus-skolen.

Hannes Meyer var under planleggingen av skolebygningene direktør for Bauhaus i Dessau, og ledet arbeidet i hele byggeperioden. Hans Wittwer som fra mars 1928 hadde vært mester ved byggeavdelingen og leder av byggekontoret, deltok i arbeidet inntil 1929. Forøvrig deltok en rekke studenter og verksteder ved Bauhaus-skolen, i arbeidet.

ADGB-skolen er i tillegg til Bauhaus-bygningen i Dessau, oppført 1925/26 av Walter Gropius, den andre skolebygningen oppført av medlemmer av Bauhaus-miljøet. Bygningene glir naturlig inn i det landskapet hvor de er oppført.

Anlegget ble utvidet i 1950-55 av arkitekt Georg Waterstradt.

Galleri
-------

* AuditoriumAuditorium
* Inngangsparti. Foto Angela M. ArnoldInngangsparti. Foto Angela M. Arnold
* Relieff over inngangsparti. Foto:Angela M. ArnoldRelieff over inngangsparti. Foto:Angela M. Arnold
* Turistinformasjon over anlegget.Turistinformasjon over anlegget.

Referanser
----------

1. ↑  Centre, UNESCO World Heritage. «The Bauhaus and associated sites in Weimar, Dessau and Bernau - UNESCO World Heritage Centre». *whc.unesco.org* **(engelsk)**. Besøkt 8. februar 2017.
2. 1 2  2017, Baudenkmal Bundesschule Bernau,. «Bedeutung». *Baudenkmal Bundesschule Bernau* **(tysk)**. Arkivert fra originalen 4. januar 2020. Besøkt 8. februar 2017.
3. ↑  «HIDAweb BLDAM Brandenburg: Suche». *ns.gis-bldam-brandenburg.de* **(tysk)**. Besøkt 8. februar 2017.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** SUDOC
 |
**Franchising** (fransk, egentlig (avgifts)frihet) er en forretningsmodell hvor en person med en forretningsidé (*franchisor*, «franchisegiver») lisensierer varemerker, produkter og forretningsmetoder til en forretningsutøver (*franchisee*, «franchisetaker») mot en avtalefestet avgift.

Franchising er en metode for distribusjon av helhetlige forretningskonsepter. Dette skjer gjennom et avtalefestet, tidsbestemt partnerskap mellom to selvstendige parter hvor franchisegiver eier, utvikler, tester og dokumenterer et komplett forretningskonsept som hen gir en lokal driver, en franchisetaker, rett til å etablere og drive.

Franchisegiver er forpliktet til å overføre nødvendig kunnskap og gi løpende støtte til franchisetaker i avtaleperioden. Noen franchisegivere krever at bedriften drives som et aksjeselskap, andre ganger ikke. I 2012 ble det i Norge bestemt at kravet til aksjekapital er på 30 000 sammenlignet med 100 000 som det var tidligere

Historikk
---------

Franchising begynte i 1860-årene da Singer Sewing Machine Company lot varene sine bli markedsført, solgt og reparert av frittstående næringsdrivende på den amerikanske landsbygda. Disse rettighetsinnehaverne (franchisetakerne) fikk tillatelse til å bruke varemerket Singer og hele konseptet for hvordan Singer drev virksomheten sin. Franchisemodellen slik vi kjenner den i dag ble utviklet av Martha Matilda Harper. Harper hadde i 1930-årene over 500 skjønnhetssalonger (Harper Shops) på verdenbasis drevet etter franchisemetoden. I Harper-konsernet fantes også en franchisesalong i Voldportgaten 70 i Gamle Fredrikstad. Franchising hadde sin største utviklingsperiode på begynnelsen av 1960-tallet i Texas i USA, med hjelp av bedrifter som McDonald's, Kentucky Fried Chicken, Seven Eleven og Avis. Andre kjente franchiseforretninger er ICA såvel som Western Unions telegrafsystem fra jernbanens barndom. I Norge er dagligvarekjeden REMA 1000 eksempel på en virksomhet som rendyrker franchise som forretningsmodell.

Litteratur
----------

* Nilssen, Børge: *Franchise: 2.utgave Verdiøkende samarbeid mellom selvstendige parter*, Fagbokforlaget, 2008 ISBN 978-82-450-0451-9

Referanser
----------

1. ↑  «Franchise eller fast stilling? - Cappa». *Cappa*. Besøkt 12. november 2015.
2. ↑  «Agenturer.no - Martha Harper». Arkivert fra originalen 20. juli 2015. Besøkt 6. mars 2016.
3. ↑  «Hva er franchise - Rema.no». Arkivert fra originalen 23. mars 2014. Besøkt 23. mars 2014.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** Nationalencyklopedin **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC
 |
Afrin sett fra sør
**Afrin** (arabisk عفرين, *‘Afrīn*, kurdisk *Efrîn*) er både et distrikt og en by i guvernementet Aleppo i Syria. Distriktet Afrin omfatter byen med 36 562 innbyggerer og 366 omkringliggende landsbyer, som Katma, Kastall, Kibar og Rajo. Distriktet har 490 000 innbyggere og ligger like ved fjellet Kurd Dagh. Distriktet har et areal på 2 033 kvadratkilometer og består av sju kommuner: Afrin (senter), Jindires, Sharran, Mobetan/Maabatli, Rajo, Bulbul og Shaykh al-Hadid. Afrin betyr «fruktbar skaping» eller «velsigning» på kurdisk.

Elven Afrin Çayı flyter gjennom byen.

Den første motstanden mot de franske soldatene kom fra folk nord i Afrin. Byen ble seinere bygd ut av Frankrike som et handelssenter. 

Under den syriske borgerkrigen trakk syriske regjeringsstyrker seg ut av byen sommeren 2012. Folkevernsenhetene (YPG) tok kontroll over byen kort tid etter.

Referanser
----------

1. ↑  Folketelling 2004. Syrias statistiske sentralbyrå (CBS). Aleppo guvernement.
2. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 21. juli 2012. Besøkt 27. juli 2012.
3. ↑  «Liberated Kurd Towns in Syria Move into Next Phase». *Rudaw*. 25. juli 2012. Arkivert fra originalen 28. juli 2012. Besøkt 28. juli 2012.
4. ↑  «Kurd muscle flexing». *Jerusalem Post*. 14. november 2012. Besøkt 14. november 2012.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** GeoNames
 |
**Gard Thompson** (født 5. april 2001 i Kristiansand) er en norsk fluekaster. Han er oppvokst på Flekkerøy og er en av verdens beste fluekastere. Han ble i ung alder vurdert som et stort talent og kom på 7.-plass i sitt første senior-NM i en alder av 12 år. Samme år vant han junior-NM.

Før VM-mesterskapet i 2017 ble han ansett som en av medaljekandidatene, og kom på 5.-plass i sitt første VM. I 2018 fikk han sitt internasjonale gjennombrudd da han vant sølvmedalje i VM i London, kun slått av estlenderen Ivan Strojski.

Thompson går på idrettslinjen på KKG, hvor han har valgt breddeidrett og får tilrettelegging for at han skal kunne bli best mulig. Gard Thompson var på sin første trening med det lokale castinglaget da han var 5 år.

2. februar 2019 var Gard Thompson med som finaleoppgave i NRK-underholdningsprogrammet "Alle mot 1". Oppgaven gikk ut på å sprekke så mange ballonger som mulig på 60 sekunder med fluefisker-utstyr. Thompson presterte å sprekke 45 ballonger i systematisk rekkefølge og ble senere kjent for kommentaren han ga til NRK før konkurransen: "Æ liker systemer".

Meritter
--------

* 2.-plass i VM – 2018
* 3.-plass i Nordisk Mesterskap – 2017
* 2.-plass NM – 2015
* 3.-plass NM – 2018.
* Yngste medaljevinner i et casting-VM noensinne.

Referanser
----------

1. ↑  «Thompson tok sølv i VM» hos NRK.no
2. ↑  «2. februar 2019». 2. februar 2019. Besøkt 15. september 2023.

Eksterne lenker
---------------

* «Gard er medaljekandidat i VM – sjekk presisjonen når han kaster» hos hooked.no
* «Gard (17) klar for VM i fluekasting» hos NRK.no
Qatar Foundations logo
**Qatar Foundation** (arabisk: مؤسسة قطر«; fullt navn: *Qatar-fundasjonen for utdanning, vitenskap og samfunnsutvikling*) er en delvis privateid ideell organisasjon i Qatar. Den blei oppretta i 1995 gjennom et dekret av sjeik Hamad bin Khalifa Al Thani, emir av Qatar. I tillegg til privat finansiering får den økonimisk støtte fra regjeringa. Fundasjonens mål er å «støtte Qatar på reisen fra karbonøkonomi til kunnskapsøkonomi ved å frigjøre menneskelig potensial». Den fokuserer på tre pilarer: utdanning, vitenskap og forskning, og samfunnsutvikling.

Qatar Foundation har vært FC Barcelonas hoveddraktsponsor siden 2011.

Referanser
----------

1. ↑  «Record agreement with Qatar | FCBarcelona.cat». Fcbarcelona.com. 1. juli 2011. Arkivert fra originalen 6. desember 2012. Besøkt 3. april 2013.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Qatar Foundation – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** NKC
 |