recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Sveaskog** er Sveriges største skogeier og er eid av den svenske staten.

Virksomhet
----------

Sveaskog eier 41 millioner dekar areal, hvorav ca. 31 millioner dekar er produktiv skogsmark, noe som gjør selskapet til Sveriges største skogseier med en andel på 14 prosent. Sveaskog er en stor leverandør av tømmer, massevirke og flis til den svenske masse-, papir- og sagbruksindustrien og av biobrensel til energiselskaper. Selskapet leier også ut areal til vindkraft, samt skog og vann til jakt, fiske og naturturisme. For å styrke det private skogbruket i utkantstrøk selger Sveaskog stadig skogseiendommer i ulike deler av landet.

Administrerende direktør i Sveaskog er siden 2011 Per-Olof Wedin. Tidligere statsminister Göran Persson er styreleder fra 16. april 2008.

Datterselskapet Svenska Skogplanter AB driver hovedsakelig med skogplanter og skogforyngelse.

Historie
--------

Mange trær har dette merket fra Sveaskog for å vise at det er fredet og ikke skal hugges.
Sveaskog er 100% eid av den svenske staten og ble skilt ut fra det som tidligere het *Domänverket*. Domänverket forvaltet i mange år all statlig skog, både den som ble drevet kommersielt og den som var vernet. Domänverket hadde i prinsippet ansvar for alt oppsyn i nasjonalparker og naturreservater gjennom sin oppsynsmenn. Denne virksomheten ble overført til Naturvårdsverket og länsstyrelsene (fylkesmannen). I 1993 ble daværende Domänverket til **Assi Domän** ved at **Domän AB** kjøpte **Assi AB** (Aktiebolaget Statens Skogsindustrier). Masseindustrien ble solgt utover på 90-tallet og i 2001 ble Sveaskog dannet ved at staten kjøpte aksjene i Assi Domän. Sveaskog eier fremdeles flere sagbruk og i tillegg til forvaltning av egen skog blir det også kjøpt tømmer fra private skogbrukere.

Sveaskog eier 50 % av aksjene i Setra Group som er den største treindustribedriften i Sverige.

Se også
-------

* Statsskog

Referanser
----------

1. 1 2  «Sveaskog ab». *allabolag.se*. Allabolag. Besøkt 28. november 2013.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Yvonne Jeanette Karlsen** (født 1966) er en norsk kunstner, basert i Fredrikstad.

Karlsen er utdannet i reklame og estetiske fag fra Glemmen videregående skole, og hun ble heltidskustner som 32-åring. Hun gikk i lære hos Jan Sæther og Eser Afacan, og Karlsen har med sistnevnte holdt utstillinger både i Norge og Tyrkia. Karlsen har stilt ut maleriene sine ved 25 norske gallerier, i tillegg til på Island og i Gøteborg. I august 2018 deltok hun i en utstilling i kinesiske Yantai.

Hun er en klassisk figurativ-inspirert maler, og gjerne maler etter levende modeller. Hun har Rembrandt som en av sine inspirasjonskilder.

Referanser
----------

1. ↑  «Figurativt på Rygge museum». *Moss Avis*, 28. mars 2015.
2. 1 2  «Drar til Tyrkia for sin første utenlandsutstilling». *Fredriksstad Blad*, 6. mai 2011.
3. ↑  «Klassisk malerkunst av læreren og eleven». *Fredriksstad Blad*, 6. august 2011.
4. ↑  «Yvonne tar med seg maleriene sine til Kina»Betalt abonnement kreves. Fredriksstad Blad. 9. juli 2018. Besøkt 22. september 2018.

Eksterne lenker
---------------

* Kunstnerens nettsider
* Innslag i NRK Nyheter, 2016
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Nederlands flagg Nederland |
| Friidrett: |
| Friidrett EM i friidrett for lag |
| Gull | 2009 Leiria | 800 m |
| Bronse | 2009 Leiria | 4x400 m |
| Bronse | 2010 Budapest | 800 m |
| Friidrett Europamesterskap |
| Sølv | 2010 Barcelona | 800 m |

**Yvonne Hak** (født 30. juni 1986) er en nederlandsk mellomdistanseløper, som spesialiserer seg på 800 meter.

Karriere
--------

Hak deltok i EM i terrengløp 2006, og kom på 63.-plass individuelt, men bidro til at det nederlandske laget kom på fjerdeplass.

I 2008 deltok hun i Europacupen i friidrett i Annecy i Frankrike, og vant der 800 meter. Året etter ble hennes gjennombrudd som senior. Ved EM i friidrett innendørs 2009 nådde hun semifinalen på 800 meter, og hun var med på det nederlandske laget som vant gull under Lag-EM i friidrett 2009. Her vant også Nederland bronse på 4 x 400 meter stafett, med Hak på laget.

Hennes første større individuelle seier var en hårfin seier over Egle Balciunaite, da hun løp på 2.00,53 under Golden Spike Ostrava-møtet. Det ble bare bronse under Lag-EM i friidrett 2010, men under EM i friidrett 2010 i Barcelona slo hun til med ny personlig rekord på 1.58,85, og fikk sølv bak russiske Marija Savinova. Dette var Nederlands første EM-medalje siden Gerda Kraan fikk gull påå 800 meter under EM i 1962. Haks EM-løp plasserte henne på tredjeplass på den nederlandske all time high-listen, bak Ellen van Langen og Stella Jongmans.

Referanser
----------

1. ↑   World Athletics Database, World Athletics utøver-ID 235099[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Yvonne Hak – World Athletics Rediger på Wikidata

* (en) Yvonne Hak – Diamond League Rediger på Wikidata

* (en) Yvonne Hak – Track and Field Statistics Rediger på Wikidata
* Profil på European Athletics
* Profil på *Atletiekunie* (nederlandsk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
Kong Oscarsgate 48, *Embetsmannshuset* på Gamle Bergen Museum
Kong Oscarsgate 48
**Kong Oscars gate 48** eller ***Embetsmannshuset*** er en bygning fra Bergen sentrum som er flyttet til Gamle Bergen Museum. Huset ble oppført av tollprokurør Carsten Lytkien (Lytken) (1757–1797) i 1795. I de kommende århundrene ble huset eid av personer med fremtredende stillinger i offentlig administrasjon. I perioden 1809-1828 eide stiftsamtskriver og kammerråd Nicolai Lambrecht (1758–1833) huset.

Bygningen
---------

Huset var en romslig embedsmannsbolig som en gang dominerte de andre, mindre husene i Kong Oscars gate. Huset er en toetasjes bygning med valmtak og en ark med en karakteristisk, barokk gavlløsning. Huset har en symmetrisk plan med inngangparti på midten. Mot gaten ligger to stuer og bakenfor er det kjøkken og soverom. Annen etasje har den samme gjennomløpende gang, flankert med stue og en stor sal. Salen var husets mest representative rom og har franske papirtapeter som avbilder klassiske ideallandskap med templer, søylehaller og scener som fremstiller landlig idyll. Tapetene stammer trolig fra perioden da kammerråd Lambrecht eide huset.

Fredning, demontering og gjenreising
------------------------------------

Kong Oscars gate 48 ble fredet av Riksantikvaren i 1927. Bergen kommune eksproprierte eiendommen i 1961 og utvidet gateløpet. På tross av fredningen ble bygningen, sammen med Kong Oscars gate 42 og 52, flyttet til Gamle Bergen Museum. Bygningen fikk rundt 1900 store butikkvinduer i førsteetasje. Da bygningen ble flyttet til Gamle Bergen valgte man å tilbakeføre huset til perioden kammerråd Nicolai Lambrecht eide huset.

Eksterne lenker
---------------

* Bergen byleksikon på nett, om Embetsmannshuset
* Om huset
* Tegninger av huset
* Perspektivtegning av huset i Kong Oscarsgate
* «Kong Oscars gate 48 (Embetsmannshuset)». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Bergen byleksikon **·** Riksantikvaren kulturminne
 |
Sudans riksvåpen har likhetstrekk med andre moderne arabiske riksvåpen.
**Sudans riksvåpen** ble tatt i bruk i 1969 og ligner arabiske riksvåpen og kjennetegn. Det har en stilisert sekretærfugl som bærer et særpreget skjold fra Muhammed Ahmeds tid. Han var den selverklærte Mahdi som hersket over Sudan en kort periode på 1800-tallet. I Sudans riksvåpen er det to skriftbånd, et i overkant og et i underkant. Det øvre viser det nasjonale mottoet *Al-nasr lana* (Seieren er vår), og det nedre viser statens navn, *Jumhuriyat as-Sudan* (Republikken Sudan).

Sekretærfuglen ble valgt som en særpreget sudanesisk - og afrikansk variant av «Saladins ørn» og «Qureishs hauk» som inngår i flere andre arabiske staters riksvåpen. Fargene i riksvåpenet er de panarabiske fargene rødt, grønt, sort og hvitt.

Tidligere riksvåpen
-------------------

Før 1969 bestod Sudans riksvåpen av et neshorn omkranset av to palmetrær.

* Sudans riksvåpen mellom 1956 og 1969Sudans riksvåpen mellom 1956 og 1969

| * v
* d
* r
Afrikanske riksvåpen |
| --- |
| Algerie  **·** Angola  **·** Benin  **·** Botswana  **·** Burkina Faso  **·** Burundi  **·** Djibouti  **·** Egypt  **·** Ekvatorial-Guinea  **·** Elfenbenskysten  **·** Eritrea  **·** Eswatini  **·** Etiopia  **·** Gabon  **·** Gambia  **·** Ghana  **·** Guinea  **·** Guinea-Bissau  **·** Kamerun  **·** Kapp Verde  **·** Kenya  **·** Komorene  **·** Republikken Kongo (Kongo-Brazzaville)  **·** DR Kongo  **·** Lesotho  **·** Liberia  **·** Libya  **·** Madagaskar  **·** Malawi  **·** Mali  **·** Marokko  **·** Mauritania  **·** Mauritius  **·** Mosambik  **·** Namibia  **·** Niger  **·** Nigeria  **·** Rwanda  **·** São Tomé og Príncipe  **·** Senegal  **·** Den sentralafrikanske republikk  **·** Seychellene  **·** Sierra Leone  **·** Somalia  **·** Sudan  **·** Sør-Afrika  **·** Sør-Sudan  **·** Tanzania  **·** Togo  **·** Tsjad  **·** Tunisia  **·** Uganda  **·** Vest-Sahara  **·** Zambia  **·** Zimbabwe |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
Gustav Holm (bak, nr tre fra venstre) i Qaqortoq, 1894. Dette var under «Konebaadsexpeditionen», hvor han var kaptein på *Hvidbjørnen*.
**Gustav Frederik Holm** (født 6. august 1849 i København, død 13. mars 1940) var en dansk marineoffiser og grønlandsforsker. 

Han ble offiser i 1870 og kaptein i 1885. I 1876 deltok han i Knud Steenstrups geologiske forskningsreise til Qaqortoq (Julianehåb). I 1880-81 ledet han selv en ekspedisjon til Sydgrønland; på denne turen ble det både gjort naturgeografiske observasjoner og en kartlegging av fornminner i Julianehåbs distrikt; man undersøkte dertil også forholdene i Østgrønlands sørlige kystområder.

Holm var den første europeer som satte sin fot på Kapp Farvel. I årene 1883-85 ledet han en fruktbar forskningsreise med umiak (konebåt) langs den grønlandske østkysten. De overvintret i Ammassalik, oppdaget Kong Christian IXs land og nådde fram til 66° nord. 

Etter sine år på Grønland førte han i 1897 krysseren «Hejmdal» ved Island og i 1898 skonnerten «Diana». I 1899 ble han sjef før sjøkartverket, og ved sin avgang fra marinen i 1909 ble han først overlos og deretter lotsdirektør 1912-19. 

Han mottok flere utmerkelser for utforskningen på Grønland: gullmedaljer fra Den danske geografiske selskap og Société de Géographie, og den danske fortjenstorden i 1909. Han ble i 1929 utnevnt til æresdoktor ved Københavns Universitet for sin grønlandsforskning. Kapp Gustav Holm ligger nordøst for Tasiilaq, ved Danmarkstredet.

Publikasjoner, i utvalg
-----------------------

* *Beskrivelse af ruiner i Julianehaabs Distrikt, der ere undersøgte i aaret 1880*. 1882
* *Den danske Konebaadsexpedition til Grønlands Østkyst 1883-85*. 1887
	+ *Konebådsekspeditionen : etnologisk skitse af Angmagsalikerne*. Redigert og kommentert av Jørgen Meldgaard. Rhodos forlag, 1972. ISBN 87-7496-342-2
* *Grønlandske sagn, et udvalg af «Sagn og fortællinger fra Angmagssalik»*. 1959
	+ Et utvalg fra *Grønlandske sagn* er utgitt på norsk i antologien *Inuit, myter og sagn fra Grønland*, 2006

Referanser
----------

1. 1 2   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Dansk biografisk leksikon, oppført som G. Holm, Dansk Biografisk Leksikon-ID G.\_Holm[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Kaj Birket-Smith: "Gustav Holm. 6. avgust 1849 – 13. marts 1940" (*Geografisk Tidsskrift*, Bind 43; 1940)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Dansk biografisk leksikon **·** Prabook **·** BIBSYS **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
***Kong Ottokars septer*** (orig. *Le Sceptre d'Ottokar*) er et tegneseriealbum som omhandler journalisten Tintin. Forfatter og illustratør er den belgiske tegneserieskaperen Hergé. Serien ble publisert i avisen Le Petit Vingtième før den ble samlet og utgitt som album i 1939.

Historien
---------

Syldavia på Europa-kartet
Handlingen utspiller seg i det fiktive landet Syldavia på Balkan hvor Tintin planlegger å reise som sekretær for professoren Halambique. En sammensvergelse mot Kong Ottokar har imidlertid blitt iscenesatt av en forbryterbande som ønsker å stjele kongens septer. Dette ikonet har en uvurderlig verdi for det lille kongedømmet og er også ensbetydende med retten til regjeringsmakt.

Forbryterne har klart å alliere seg med viktige personer for å kunne gjennomføre tyveriet, blant disse professorens tvillingbror. Den virkelige professoren blir kidnappet, og Tintin reiser da med hans tvillingbror til Syldavia for å gjennomføre forskning på kongens slott.

Tintin blir først forsøkt likvidert, og klarer ikke å forhindre forbryterne i å stjele septeret. Dette stiller kong Ottokar i en beklemt stilling, da han ifølge tradisjonen på *Den hellige Vladimirs dag* som er nært forestående må vise seg for folket med septeret. Tintin tar opp jakten på forbryterne og får tak i septeret like før det forsvinner over grensen til nabolandet Borduria. Samtidig avslører han planene om et bordurisk støtte til et statskupp i Syldavia, regissert av den bordusiske politikeren Müsstler. Etter en strabisiøs flukt tilbake til hovedstaden rekker han såvidt å advare kong Ottokar mot kuppmakerne og levere septeret slik at kongen kan vise seg for folket med septeret.

Politiske paralleller
---------------------

Historien har klare likhetstrekk med den samtidige politiske situasjon mellom det nasjonalsosialistiske Tyskland og Østerrike. Det sterkeste eksempelet er navnet *Müsstler* som er kombinasjon av etternavnene på Adolf Hitler og Benito Mussolini. Likevel ble ikke albumet erklært illegalt under den tyske okkupasjon av Belgia.

Se også
-------

* Tintin

Litteratur
----------

* Hergé. 1997: *Le Sceptre d'Ottokar*. Editions de Minuit. ISBN 2-203-00107-0

  


| * v
* d
* r
***Tintin*** av Hergé |
| --- |
| 
* *Tintin i Sovjet* (1930)
* *Tintin i Kongo* (1931)
* *Tintin i Amerika* (1932)
* *Faraos sigarer* (1934)
* *Den blå lotus* (1936)
* *Det knuste øret* (1937)
* *Den sorte øya* (1938)
* *Kong Ottokars septer* (1939)
* *Krabben med de gyldne klør* (1941)
* *Den mystiske stjernen* (1942)
* *Enhjørningens hemmelighet* (1943)
* *Rackham den Rødes skatt* (1944)
* *De syv krystallkulene* (1948)
* *Soltemplet* (1949)
* *Det sorte gull* (1950)
* *Månen tur retur (del 1)* (1953)
* *Månen tur retur (del 2)* (1954)
* *Det hemmelige våpenet* (1956)
* *Koks i lasten* (1958)
* *Tintin i Tibet* (1960)
* *Castafiores juveler* (1963)
* *Flight 714 til Sydney* (1968)
* *Tintin og picaroene* (1976)

 |

Portal: Tegneserier
Nescafé-logoen

  

**Nescafé** er et varemerke eiet av Nestlé og omfatter en rekke kaffeprodukter. Navnet er et teleskopord (sammentrukket ord) av ordene «Nestlé» og «café». Nescafé er Nestlés største enkeltprodukt og ble lansert første gangen som et merkevare den 1. april 1938 i Sveits.

Opprinnelsen til Nescafé går tilbake til 1930 da Brasil hadde et betydelige overskudd i kaffeproduksjonen og trengte hjelp for å oppbevart den. På forespørsel fra den brasilianske regjeringen begynte Nestlé med laboratorieundersøkelser, ledet av kaffeeksperten Max Morgenthaler, om man kunne få fram et kaffeprodukt som kun trengte varmt vann for å få en kaffedrikk.

I 1965 introduserte Nestlé et frysetørret kaffemerke kalt for «Nescafé Gold» i Europa.

I 2006 lanserte Nestlé kaffemaskinen Dolce Gusto under Nescafé-merket.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  «Coffee History (Nescafé History section)» Arkivert 22. august 2011 hos Wayback Machine.. *Nescafé*
2. ↑  Nescafés svenske nettsted

Se også
-------

* Nespresso

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Nescafé – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz
 |
**Svart mauremåler** (*Epirrhoe hastulata*) er en sommerfugl i gruppen av de egentlige målere (Geometridae). Den er funnet her og der nord til Nord-Trøndelag i Norge. Den er svært lik på engmauremåler (*Epirrhoe tristata*) men kan skilles fra denne ved å studere frynsene langs ytterkanten av forvingen.

Utseende
--------

En nokså liten (vingespenn 19 – 22 mm), slank, hovedsakelig mørkegrå måler. Den ligner sterkt på engmauremåler, men kan skilles fra denne på at forvingenes hårfrynser er lengre, og de svarte segmentene markert bredere enn de hvite. **Kroppen** er grå med vsarte flekker. Begge vingepar har svartgrå grunnfarge. Nær roten er det i forvingen et smalt, hvitt tverrbånd. Lenger ute i vingen har begge vingepar to middels brede, hakkete, hvite tverrbånd som er smalt mørke i midten. Forvingen har også noen små, langstrakte, hvite flekker langs ytterkanten som noen ganger løper sammen til et smalt tverrbånd. Frynsene langs vingenes ytterkant er ganske lange, vekslende svarte og hvite. I forvingen er de svarte segmentene tydelig bredere enn de hvite. Larven er slank, naken bortsett fra noen få, korte børster, gulbrun med en lysgul sidestripe og en smal, mørkbrun stripe langs ryggen.

Levevis
-------

Svart mauremåler finnes først og fremst på blomsterenger. Larven lever på ulike arter av maure (*Galium* spp.).

Utbredelse
----------

Arten finnes over store deler av den palearktiske sone. I Norge er den registrert spredt nord til Nord-Trøndelag. Den kan kanskje være litt underrapportert på grunn av likheten med den vanligere arten engmauremåler.

Litteratur
----------

* Aarvik, Leif, Berggren, Kai, Hansen, Lars Ove. 2000. *Norges Sommerfugler. Catalogus Lepidopterorum Norwegiae.* Norsk entomologisk forening. 192 sider. ISBN 82-995095-1-3
* Aarvik, Leif, Hansen, Lars Ove, Vladimir Kononenko. 2009. *Norges Sommerfugler. Håndbok over Norges dagsommerfugler og nattsvermere.* Norsk entomologisk forening, Naturhistorisk museum, Universitetet i Oslo. 432 sider. ISBN 978-82-996923-2-8

Eksterne lenker
---------------

* (en) *svart mauremåler* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *svart mauremåler* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *svart mauremåler* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *svart mauremåler* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *svart mauremåler* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *svart mauremåler* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Epirrhoe hastulata* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata
* Nettsiden *Svenska Fjärilar*, med bildegalleri
* www.nhm.uio.no/fakta/zoologi/insekter/norlep/ Norges sommerfugler – Et norskspråklig nettsted om norske sommerfugler.
* Bilde av larven, fra Kimmo's Lep site Arkivert 6. juni 2011 hos Wayback Machine.
***Nesegrevet*** er et teaterstykke skrevet av Tor Åge Bringsværd i 1993. Historien er en slags blanding av forskjellige folkeeventyr som *Tyrihans*, *Prinsessen som ingen kunne målbinde*, *Kvitebjørn kong Valemon* og *Bukkene Bruse*. Det ble først satt opp av Riksteatret i 1993. Det ble satt opp av Karmøy kulturskole i 2018. I 2021 ble teaterstykket satt opp som en musikal ved Firda videregående skole.

Historien
---------

Historien handler om en prins (Kvitebjørn) som blir forvandlet til en isbjørn av en slem heks og dattera hennes Nesegrevet.

Hvis ikke noen blir virkelig forelsket i isbjørnen uten å vite hvordan han ser ut innen ett år må han gifte seg med Nesegrevet. Kvitebjørn skynder seg å prøve å finne noen, han banker på huset til en fattig familie og lover å gjøre dem rike hvis han for gifte seg med en av dem, til og begynne med vill ingen gjøre det, men til slutt melder den yngste dattera (Jenta) seg frivillig.

Kvitebjørn får låne fjellet til et troll (Bjarne) og bor der sammen med Jenta i nesten et år, men så kommer det et par brevduer med brev fra familien til jenta. Jenta gikk på besøk til familien sin, og blir overbevist av faren hennes om å se hvordan Kvitebjørn faktisk så ut. Jenta finner ut av hvordan han ser ut, som gjør at Kvitebjørn må gifte seg med Nesegrevet. Det blir gjort stand til et stort bryllup, men hverken Kvitebjørn eller Nesegrevet vil egentlig gifte seg.

Da Nesegrevet sier dette i bryllupet foran alle gjestene forbanner Heksa Kvitebjørn slik at han blir en isbjørn for alltid, men Jenta er fortsatt dypt forelsket i han og da Kvitebjørn sier at det er best at han bare går sin vei protesterer jenta og sier at hun kan også bli en isbjørn slik at de fortsatt kan være i sammen.

Rolleliste
----------

|  |  |
| --- | --- |
| **Roller** | **Riksteateret 1993** |
| * Minste Bukken Bruse
* Trollet
 | Ketil Gudim |
| * Mellomste Bukken Bruse
* 1. Frier
* Tyrihans
* Bjarne
* 1. Brevdue
 | Svein Haagensen |
| * Største Bukken Bruse
* 2. Frier
* Husmann
* Kongen
* 2. Brevdue
* Sleipulf
 | Peter Lindbæk |
| * Prinsen
* Kvitbjørn
 | Oddvar Hellan |
| * Prinsessen
* Husmannkona
 | Siv Skjønsberg |
| * Heksa
* Eldste søster
 | Anne Beate Odland |
| * Nesegrevet
* Mellomste søster
 | Marit Østbye |
| * Jenta
* gullgåsa
 | Helle Haugen |

Referanser
----------

1. 1 2  Bringsværd, Tor Åge (1939-) (1993). *Nesegrevet: en lek med eventyr*. Oslo: Gyldendal. ISBN 8205209936.
2. 1 2  *Nesegrevet: en lek med eventyr : av Tor Åge Bringsværd, musikk: Per Chr. Revholt*. Oslo: Riksteatret. 1993.
**Gustav Franz Wagner** (født 18. juli 1911 i Wien i Østerrike, død 3. oktober 1980 i Atibaia i Brasil) var SS-offiser og nestkommanderende ved den tyske dødsleiren Sobibór i Polen, der mer enn 200.000 for det meste jøder ble gasset i hjel.

Han flyktet til Brasil etter krigen hvor han levde frem til sin død. Han ble dømt til døden *in absentia* under Nürnbergprosessene.

Liv og virke
------------

### Nazist

Gustav Franz Wagner ble i 1931 medlem av – det i Østrrike fortsatt forbudte – Nationalsozialistische Deutsche Arbeiterpartei i Wien. På grunn av illegale graffiti (hakekors) og plakatklebinger ble han arrestert. Han dro i 1934 til Det tyske rike for å unngå flere arrestasjoner.

Han hadde graden *Oberscharführer i* SS.

### Annen verdenskrig

I begynnelsen av andre verdenskrig deltok Wagner i Nazitysklands eutanasiprogram, Aktion T4; han var plassert i Hartheim i ved Linz.

I dødsleiren Sobibór var Wagner kommendanten Franz Stangls nærmeste mann, og da Stangl i september 1942 ble kommandant i Treblinka, ble Wagner utnevnt til Sobibórs nye kommandants, Franz Reichleitners, stedfortreder. Flere øyenvitner har senere fortalt om Wagners følelseskulde og sadisme. Gustav Franz Wagner slo eller skjøt egenhendig i hjel internerte, også spedbarn. Som følge av dette fikk han tilnavnet *Welfel* (jiddisch: ’vargen’).

### Etterkrigstiden

Etter krigsslutt flyktet Wagner sammen med Stangl til Brasil.

Han ble han dødsdømt *in absentia* under Nürnbergprosessene. Han klarte å flykte sammen med Franz Stangl til Brasil. Der fikk Wagner fast oppholdstillatelse den 12. april 1950 og bodde der under prevdonymet *Günther Mendel* til han ble arrestert 30. mai 1978. Utleveringsbegjæringer fra Israel, Østerrike, Polen og Tyskland ble alle avslått av det brasilianske rettsvesen. 

Ifølge sin advokat begikk Gustav Wagner selvmord i oktober 1980. Han ble funnet med en kniv i brystkassen.

Litteratur
----------

* Yitzhak Arad: *Belzec, Sobibor, Treblinka: the Operation Reinhard death camps*, Bloomington: Indiana University Press 1987, s. 191f.
* *Das Personenlexikon zum Dritten Reich* **(tyska)**. Frankfurt am Main: Fischer Taschenbuch Verlag. 2007. ISBN 978-3-596-16048-8.
* *The Dark Side of Democracy: Explaining Ethnic Cleansing* **(engelska)**. New York: Cambridge University Press. 2005. ISBN 0-521-53854-8.

Referanser
----------

1. ↑  Klee 2007, s. 649
2. ↑  Arad 1999, s. 191f

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |
Gäddede i Frostviken.  Foto: Pål-Nils Nilsson/Riksantikvarieämbetet 
Frostviken sogn i Jämtlands län.
**Frostviken** er et sogn og en tidligere kommune i Jämtlands län i Sverige. Sognet er en del av Strömsund kommune. Frostviken dekker et areal på 4 213,70 km², hvorav 3 789,95 km² er land. I 2000 hadde Frostviken 1 156 innbyggere. Frostviken er det nordligste sognet i Jämtland, og ligger ved de store innsjøene i øvre Faxälven. Fjellhøydene i Sipmeke i nord når opptil 1 424 meter over havet.

Sognets viktigste bebyggelse er kirkestedet Gäddede med rundt 500 innbyggere. Frostviken er en del av det sørsamiske kulturområdet. Den første fastboende i området kom fra Nordli i Norge til nåværende Frostviksbränna på midten av 1700-tallet. Grensetraktaten av 1751 gjorde at området ble underlagt Sverige istedenfor Norge, men den formelle grensejusteringen ble ikke foretatt før i årene 1758–1760. I Frostviken taler man fremdeles en trøndersk dialekt. 

Før 1746 inngikk området i Ström sogn. Som sogn ble Frostviken utskilt fra Föllinge i 1842, og fra 1862 utgjorde Frostviken sogn en egen landkommune. I 1863 ble Granön og Rotnäset overført til Tåsjö sogn i Västernorrlands län. I 1971 ble skillet mellom landkommuner og bykommuner opphevet. Frostviken kommune ble i 1974 innlemmet i Strömsund kommune.

Sognet har sitt navn etter en frostutsatt vik i den vestre delen av Kvarnbergsvattnet ved riksgrensen.

Referanser
----------

1. 1 2  «Frostviken socken». *Svensk uppslagsbok* **(svensk)** (2 utg.). Malmö: Förlagshuset Norden. 1947–1955.
2. ↑  Harlén, Hans; Harlén, Eivy (2003). *Sverige från A till Ö: geografisk-historisk uppslagsbok* **(svensk)**. Stockholm: Kommentus. ISBN 91-7345-139-8. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)
3. ↑  Sjögren, Otto (1935). *Sverige geografisk beskrivning* **(svensk)**. 5. Stockholm: Wahlström & Widstrand.
4. ↑  Andersson, Per (1993). *Sveriges kommunindelning 1863–1993* **(svensk)**. Mjölby: Draking. ISBN 91-87784-05-X.
5. ↑  Wahlberg, Mats (2003). *Svenskt ortnamnslexikon* **(svensk)**. Uppsala: Institutet för språk och folkminnen. ISBN 91-7229-020-X.

| * v
* d
* r
Strömsund kommune i Jämtlands län i Sverige |
| --- |
|  | Backe **·** Gäddede **·** Hammerdal **·** Hoting **·** Näsviken **·** Rossön **·** Strömsund |  |
Svart humor er preget av lek med alvor og tabuer, svartsyn og ironi. *Dead end* har betydning «blindvei» på norsk, men betyr bokstavelig «død slutt» eller "død ende", og her plassert ved en kirkegård i Georgia.
Svart humor i form av en paradis malt på kanten av taket på et høyhus i Barcelona.
Svart humor i en vitsetegning av amerikaneren Gaspirtz: *Se og kom deg ned! Naboene glaner!*
**Svart humor**, også kalt *morbid humor* og annet, er en spesiell grotesk, pessimistisk eller svartsynt form for humor og satire der emnet er alvorlig og gjerne kan gjøre folk opprørte, slik som død, krig, narkotika og lignende. Provokasjoner og lek med tabuer er ofte en viktig del av den svarte humoren, som kan betraktes som en måte å vekke dem som ser og hører, og dermed et virkemiddel for å endre holdningene i samfunnet. Svart humor er ofte preget av ironi, men også det tragikomiske.

Galgenhumor
-----------

*Se egen artikkel om galgenhumor*
Galgenhumor er en type svart humor som direkte angår den som vitser. Det ble opprinnelig brukt om «den dømtes følelser i eller under galgen» og betegner i videre forstand humor i en vanskelig situasjon. Galgenhumor er oftest besk, grov og grotesk.

Eksempler på svart humor
------------------------

Å spøke med det alvorlige har lange historiske røtter, og i moderne populærkultur har svart humor nærmest blitt en egen undersjanger innenfor humoristiske kulturuttrykkm ikke minst i form av «svarte komedier». Det er derfor en mengde eksempler på bøker, tegneserier og filmer som er preget av slik humor. Også enkelte humorister og komikere er særlig kjent for satirisk og ironisk, grov og provoserende vitsing med alvor og tabuer i større eller mindre grad. 

### Bøker og tegneserier

* Charles Addams' tegneserie om Familien Addams
* John Callahans tegneserier
* *Den tapre soldat Svejk og hans eventyr i verdenskrigen* om første verdenskrig
* *Catch 22* av Joseph Heller, en roman om Koreakrigen.

### Filmer og dramatikk

* *The League of Gentlemen*

* *Moment 22*
* *Dr. Strangelove*
* *Harold and Maude*
* Joe Ortons stykker
* Romanen, filmen og særlig de første sesongene av TV-serien *M\*A\*S\*H*
* *Sorte Orm The Black Adder*

### Humorister

* Monty Python
* Otto Jespersen
* Rowan Atkinson

Se også
-------

* Galgenhumor
* Satire
* Lytehumor
* Tragikomedie

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** NKC
 |
**Skafoidbeinet**, eller **båtbeinet** i dagligtale, er en del av menneskeskjelettet. Vi finner et båtbein i hver håndrot, men vi finner også båtbein i føttene. Båtbeinet i håndroten kalles skafoidbeinet på fagspråket.

Skade
-----

Brudd i skafoidbeinet er den vanligste bruddskaden i hånden, og oppstår oftest ved at personen tar seg i mot med strak arm etter ett fall. Hele 90 % av alle brudd i håndroten er brudd i skafoidbeinet. Dette beinet gror vanligvis saktere enn andre bein på grunn av mindre blodtilførsel enn andre bein, og behandles oftest med gipsbandasje. Det tar som oftest fra åtte til tolv uker før beinet er grodd. Dersom skaden ikke har blitt leget innen denne tiden kan det være nødvendig å operere inn skruer for å binde beinene sammen.

Kilder
------

* Norsk helseinformatikk – NHI.no Arkivert 18. desember 2010 hos Wayback Machine.
* Senter for idrettsskadeforskning

### Referanser

1. ↑  «Norsk helseinformatikk – NHI.no». Arkivert fra originalen 18. desember 2010. Besøkt 8. januar 2010.
2. ↑  Senter for idrettsskadeforskning Arkivert 3. november 2009 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN **·** BNF **·** BNF (data)
 |
«sort messe» omdirigeres hit. For annen bruk, se sort messe (andre betydninger).
*The Guibourg Mass* av Henry de Malvost, i boka *Le Satanisme et la magie* av Jules Bois, Paris, 1903.
**Svart messe** (riksmålsform: *sort messe*) er ifølge (katolsk) litterær tradisjon et ritual hvor satanister dyrker djevelen som en guddom, formet som en forvrengning av den katolske messen. Vekten i den litterære tradisjonen ligger på messens blasfemi og seksuelle innhold.

Svarte messer som realitet gjennom historien er omstridt. Det foreligger en mengde spekulasjon og beskyldninger mot enkeltpersoner. Dokumentasjon er sparsomt, men ritualer inspirert av den litterære tradisjonen kan ha blitt utført i enkelte grupper også før det 20. århundre.

I LaVeys satanisme er en svart messe et psykodrama designet for å hjelpe et spesifikt individ med å kvitte seg med bestemte typer problem. I den tidligste fasen handlet det ofte om oppgjør med religiøs oppdragelse, senere om blant annet om oppgjør med motkulturens rusideal.

Det sentrale var at ritualet hver gang var designet for ett enkelt menneske og et konkret problem. Etter tidlig 1970-tall har ritualene stort sett opphørt.

Referanser
----------

1. ↑  «messe». Det Norske Akademis ordbok. Besøkt 22. februar 2019.
2. ↑  «sort messe». Store norske leksikon. Besøkt 22. februar 2019.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GND
 |
**Telmar** er et sted i bokserien Drømmen om Narnia.

Den befolkes av telmarinere som opprinnelig stammer fra pirater. Piratene strandet på en øde øy, hvor de oppdaget en hule som flyttet de til Narnia. Byen kommer først fram i boken *Prins Caspian*. Denne boken har også blitt dramatisert.

Handling
--------

Telmariner-lederen for Narnia i Prins Caspian var kong Miraz (broren til den avdøde kong Caspian IX) og han var gift med dronning Prunaprismia. I film-versjonen av Prins Caspian blir de viktigste Telmarine-karakterene fremstilt av enten spanske, latin-amerikanske eller italienske skuespillere.

De høytstående telmarinene har ofte vist seg å være korrupte individer, og forårsaker intriger. Miraz fikk sin egen bror myrdet for å selv gjøre krav på tronen. Men Lord Sopespian og Lord Glozelle legger sammen en plan for å drepe kong Miraz, og deretter skylde på narnianerne for å erklære total krig mot alle de andre skapningene som også holder til i Narnia. Denne planen lykkes, selv om Telmariner-hæren blir beseiret i den påfølgende konflikten. Dette avslutter cirka 300 år med undertrykkelse fra telmarene, over resten av Narnia.

| * v
* d
* r
Narnia-bøkene av C.S. Lewis |
| --- |
| Bøkene | *Drømmen om Narnia* **·** *Løven, heksa og klesskapet* **·** *Hesten og hans gutt* **·** *Prins Caspian* **·** *Reisen til det ytterste hav* **·** *Sølvstolen* **·** *Den siste striden* |
| Film & tv | *Drømmen om Narnia* (1988–90) | Legenden om Narnia (film): *Løven, heksa og klesskapet* (2005)  **·** *Prins Caspian* (2008)  **·** *Reisen til det ytterste hav* (2010) |
| Rollefigurer | Digory **·** Polly **·** Jadis (Heksa Hvit) **·** Peter **·** Susan **·** Edmund **·** Lucy **·** Eustace **·** Jill **·** Caspian **·** Aslan **·** Tumnus  **·** Dysterpytt **·** Rippipip |
| Steder | Charn **·** Narnia **·** Cair Paravel **·** Calormen **·** Telmar |
Tyske skaftestøvler fra første verdenskrig
**Skaftestøvler** er en type fottøy med lange skafter som trekkes på foten i stedet for å snøres. Skaftene trekkes utenpå bukser slik at støvleskaftet synes, slik at den nederste delen av buksebeinet er beskyttet. Skaftestøvler utviklet seg fra ridestøvler og har særlig vært i bruk i militæret etter Napoleonskrigen, men også som arbeidsantrekk for bønder og fabrikkarbeidere som har hatt behov for å beskytte føttene og/eller klærne under arbeid.

Skaftestøvler er tradisjonelt laget av lær og har gjerne nagler, støvlespar og hæjern for å spare sålen. Slike jernslåtte soldatstøvler ble mye brukt av den tyske Wehrmacht under begge verdenskrigene, og har blitt et symbol på totalitære regimer.

Skaftestøler er særlig egnet til å gå i søle og slaps. I dag lages slike støvler hovedsakelig av gummi og kalles gummistøvler.

Referanser
----------

1. ↑  Schnieder Boots
2. ↑  dress Colonial America - Britannica Online Encyclopedia
3. ↑  Shoes: their history in words and pictures By Charlotte Yue, David Yue ISBN 0-395-72667-0, p. 43
4. ↑  «What's the First Step to a Police State?». *American Rifleman* (Advertisement). National Rifle Association. oktober 1993.  Bruk av `|besøksdato=` krever at `|url=` også er angitt. (hjelp)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Sveigde** eller *Svegde* (*Sveigðir*) var en mytisk konge i Uppsala og var av Ynglingeætten. Hans far var Fjolne, sønn av guden Frøy (Yngve-Frøy) og hans sønn var Vanlande som ble konge etter ham. Svegde er omtalt i diktet Ynglingatal (skrevet av skalden Tjodolv den kvinværske på Harald Hårfagres tid), Historia Norvegiæ (fra siste halvdel av 1100-tallet) og Ynglingesagaen (skrevet av Snorre Sturlason rundt 1220).

Snorre Sturlason forteller at Sveigde hadde gjort et løfte at han ville lete etter Gudeheim og Odin den gamle. Han dro med tolv mann rundt i verden, blant annet til Tyrkland (Tyrkia) og Store Svitjod (Russland). Etter å ha kommet hjem giftet han seg med vanekvinnen Vana og fikk sønnen Vanlande.

Senere dro Sveigde tilbake til Store Svitjod og fortsatte letingen etter Odin. Ved en stor stein ble han anropt av en dverg som ba han gå inn i steinen, for der ville han finne Odin. Sveigde gikk inn i steinen og den lukket seg etter ham og han kom aldri tilbake. Snorre nevner at Sveigde og mennene hans var svært drukne da dette skjedde.

I Ynglingatal berettes det slik:

*Og Durnes*
*ætts dørvakt*
*en lyssky dverg*
*narret Sveigde*
*den gang modig*
*inn i steinen.*
*Dusles* *ætling*
*fulgte dvergen*
*og Søkkmimes*
*blanke sal*
*av jotner bygd*
*gapte over kongen*
Etter Sveigdes forsvinning ble hans sønn Vanlande konge i Uppsala. Ifølge andre kilder sies det rett ut at Sveigde sies å ha fulgt en dverg inn i fjellet og aldri å ha kommet ut igjen, men dette kan en sikkert rett ut ta for eventyr.

Referanser
----------

1. ↑  Ynglingesagaen, kap. 11
2. ↑  Durne=dørvokteren, en dverg
3. ↑  En ukjent sagnperson
4. ↑  Søkkmime=navn på en jotun
5. ↑  Ynglingatal, sitert i Ynglingesagaen
6. ↑  Historia Norvegiæ
Inngangspartiet på Skagen 18 sett fra gata Skagen. Nå holder Skagen Bakeri til her.   
Foto: Christian Bickel, 2007
**Skagen 18** er en eiendom på sjøsida av gata Skagen i Stavanger. På adressen ligger et av byens eldste og mest kjente bygg. Den eldste delen av dette handelshuset ble bygget i begynnelsen av 1700-tallet, før 1710.

Ved graving under kjelleren fant en i 1995 en sandstrand. Over sandstranden var det en fylling. I fyllingen ble det funnet et trestykke, som kan være fra et hus. Den er fra mellom 990 og 1160 med 68% sannsynlighet, og mellom 890 og 1220 med 95% sannsynlighet. Det er mer enn 50% sjanse for at denne treprøven er fra før 1100. Dersom trestykket har hørt til et hus er det nok eldre enn fyllingen. Over fyllingen var det funn av glass og keramikk fra 1600- og 1700-tallet.

De eldste kjente beboere er Sidsel Olsdatter Cruys (søster til admiral Cornelius Cruys) og Albert Albertsen Libert som bodde her i perioden 1687–1700. Kjøpmann og reder Ole Smith Plough etablerte sin handelsforretning her i 1768.

På treveggene er det rosemaling. Disse er datert til å være fra før 1710, og minner om dekoren i Årdal gamle kirke i Ryfylke.

Ved en ombygging for Ole Smith Plough, i 1787 fikk huset den flotte fasaden det har idag, i en variant av rokokko med flotte utskjæringer. I høyden langs hele fasaden er det ni vakkre joniske pilastre eller søyler. 
Det hevdes at dette er Stavangers eldste bevarte trehus, men det kan også være Villa Blidensol i gamle Stavanger som også antas å være bygget tidlig på 1700-tallet, men Skagen 18 kan også være bygget allerede på slutten av 1600-tallet.

Fra 2019 drives det bakeri og restaurantvirksomhet i bygget. Hansenhjørnet er en av byens mest kjente uteserveringssted. Det ligger på hjørnet mellom Skagen, Felthusalmenningen og Skagenkaien. 

Skagen 18 er malt i hvit, detaljene er i blå. Det var den dyreste fargen. Vinduene er i rokokkostil, selv om de trolig var i barokkstil da huset ble bygget.[]

Historiske bilder
-----------------

* 
* 
*

Referanser
----------

1. ↑  «No 18 kulturkafe | Byens hyggeligste spisested!». Besøkt 9. oktober 2022.

Litteratur
----------

* Dunlop Alexander Rory: Innberetning om arkeologiske forundersøkelser i Skagen 18, Stavanger, NIKU Norsk institutt for kulturminneforskning, Bergen, 1995.
* Kvitrud Arne: Huseiere og skatteytere i Stavanger på 1701-1807,. Besøkt 6.10.2013.
* Storhaug Eldri Espelid og Jonas Friestad: Og under alle tapetlagene – rosemaling, Stavanger Aftenblad, 1. oktober 1986.

Eksterne lenker
---------------

* Byhistoriskforening: Skagen 18
* «Skagen 18». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Riksantikvaren kulturminne
 |
**Svein-Erik Opsahl** (født 16. september 1931, død 25. juli 2009)
var en norsk turnerende bariton-sanger, kjent fra over tyve år ved Riksteatret og for Rikskonsertene.

Han var ved Nationaltheatret 1952-58, først som elev, senere som aktør. I 1959 begynte han sine sangstudier i Wien. Han ble der til 1964 og debuterte i Universitetets Aula den 6. april 1965 med Robert Levin bak tangentene. I 1973 startet han sin turnevirksomhet
med Ebba Isene, der de besøkte institusjoner med svisker i det ganske land, frem til så sent som i 1993.
I 1985 var det "Et streif av sol".
Med Ruth Ester Haug var det "Fra vugge til vugge" i 1985.
I jubelsesongen 1989 da Riksteatret fylte 40 reiste han
med Grete Helle Rasmussen og fremførte "Hvor saare lidet vild dertil".
Med Janne Brudvik var det kysten rundt med "Til sjøs i storm og stille" (1991).
Tidvis var også kona Tua Standahl (1923–2007) med som pianist, som
i 1994 da de reiste rundt med "Døgnfluer og eviggrønt". De to hadde allerede i 1959
flere opptredener i NRK radio. Konen virket ved Deichmanske bibliotek sin musikksamling.
Ellers hadde Svein-Erik flere samarbeid med Per Asplin.

Referanser
----------

1. ↑  Randi Bratteli (13.5.1985). «... møter mannen som sprer glede». VG.
2. ↑  «Ung baryton debuterer». VG. 2.4.1965.
3. ↑  «Det svinger på 20. året». Aftenposten. 23.2.1993.
**Slaget ved Carrickfergus** fant sted i februar 1760 i Carrickfergus i Irland under Syvårskrigen En styrke på 600 franske soldater gikk i land kommandert av kaperen François Thurot og tok den lille garnisonen i byen og erobret borgen.

Da hendelsen ble kjent i Dublin ble en liten styrke dragoner sendt av hertugen av Bedford som feilaktig fryktet at det var et skinnangrep for å trekke britiske styrker nordover, slik at den franske hovedstyrken kunne angripe Cork eller Dublin.

Thurot holdt byen i fem dager, og truet den nærliggende Belfast og krevde forsyninger og løsepenger. Da den lokale militsen under general Strode og en skvadron fra Royal Navy dukket opp utenfor kysten, sendte Thurot styrken sin til sjøs tilbake og forlot byen.

Ettervirkning
-------------

Thurot mistet livet i et sjøslag, men det at han hadde gått i land på fiendtlig jord ble hyllet i Frankrike og han ble en nasjonalhelt, dels fordi det han gjorde sto i skarp kontrast til inkompetansen som de franske marineoffiserene nylig hadde vist i slaget ved Quiberonbukta.

Referanser
----------

1. ↑  McLynn p.385
2. ↑  Longmate s.181
3. ↑  McLynn s.386-87

Kilder
------

* Longmate, Norman. *Island Fortress: The Defence of Great Britain*, 1603-1945. Harper Collins, 1993
* McLynn, Frank. 1759: *The Year Britain Became Master of the World*. Pimlico, 2005.
* Rodger NAM. *Command of the Ocean: A Naval History of Britain, 1649-1815*. Penguin Books, 2006.
**Svein-Erik Ekeid** (født 9. august 1941 i Oslo) er en norsk lege som har spesialisert seg på hiv og aids. Ekeid er cand.med. i 1967 fra Newcastle University og tok en mastergrad i helseplanlegging og helseøkonomi i Leeds i 1979. Han ble spesialist i samfunnsmedisin i 1991.

Ekeid var distriktslege i Moskenes kommune fra 1969 til 1971, deretter ble han allmennpraktiker i Tønsberg og Tjøme til 1977, da han ble assisterende fylkeslege i Vestfold. Fra 1982 til 1984 jobbet han i Helsedirektoratet som overlege og underdirektør. Etter et mellomspill som helsesjef i Tønsberg ble han spesiallege med ansvar for tiltak mot hiv/aids i Helsedirektoratet. Fra 1989 ble han så i et par år regional rådgiver for aids ved WHOs kontor for Midtøsten i Alexandria. Siden jobbet han for WHO i København og Genève. Fra 1998 var han seniorrådgiver hos Fylkeslegen i Vestfold. 

Ekeids engasjement for å stoppe aids-epidemiens utbredelse i Norge gjorde at han i en lang periode var svært mye i mediene og han tillegges mye av æren for at forholdvis få ble rammet av sykdommen i Norge.

Bibliografi
-----------

* Health services in Norway : commitment to decentralisation 1981 og 1984
* International Conference on AIDS (8 : 1992 : Amsterdam) 1992

Kilder
------

* Hvem Hva Hvor 1990 ISBN 82-516-1267-5

Eksterne lenker
---------------

* K. Tveito: Et fargerikt fyrtårn - Intervju i Tidsskrift for Den norske legeforening 30. november 2006
| Slaget ved Botkyrka |
| --- |
| Konflikt: Krigen mot Erik XIV |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Dato | august 1568 |
| Sted | Botkyrka sørvest for Stockholm, Sverige |
| Resultat | Kongelig seier |

 |
| Stridende parter |
| Kong Erik XIV av Sverige | Hertugene Johan og Karl |
| Kommandanter og ledere |
| Erik XIV |

Den svenske borgerkrigen mellom brødrene i året 1568 var en intern strid mellom kongemakten og adelen som sluttet seg til hertugene som tok karakter av et væpnet oppgjør innenfor den svenske overklassen. Etter Sturemordene i mai 1567 som dessuten bringet fram svenskekongens pyskiske tilstand til overflaten med anfall av ukontrollende vold og sinnssykdom, hadde forholdet mellom aristokratien og kongehuset vært på lavpunktet. Bryllupet mellom Erik XIV og Karin Månsdotter den 5. juli 1568 fikk den ublide skjebnen som startskuddet på opprøret av hertugene.

I august etter under en måned med opprustning og befestering av både inntatte og oppgitte holdepunkter på begge sider rykte opprørenes hær som hadde innlag av krigsvante leieknekter østover mot Södermanland der de møtte den kongelige hæren under slaget i Hölö skog ved Södertälje. Erik XIV tapte dette slaget.

Situasjonen etter nederlaget var nå kritisk for de kongelige styrkene som hadde trukket seg tilbake mot Stockholm. Men med en mindre veltrent styrke som regnes som de fremste i Sverige gikk Erik XIV til motangrep ved Botkyrka. Der under heftige stridigheter hvor svenskekongen utmerket seg for tapperhet og dristighet, ble opprørsstyrkene slått tilbake på flukt vekk fra den sørlige innfallsveien mot hovedstaden.

Men fremgangen sørvest for Stockholm kunne ikke utnyttes siden de kongelige styrker var i mindretall overfor de mer tallrike opprørsstyrkene som kontrollerte Mellomsverige omkring de store sjøene.
**Peter Johnson Sturholdt** (født 7. desember 1885 i Minnesota, død 27. juni 1919 i St. Louis i Missouri) var en amerikansk bokser som deltok i de olympiske leker 1904 i St. Louis. 

Sturholdt kom på fjerdeplass i boksing under OL 1904 i St. Louis i vektklassen lettvekt, bak sine landsmenn Harry Spanger, Jack Eagan og Russell van Horn. Det var åtte deltakere i klassen, alle fra USA. 

I november 1905 ble sølvvinneren Jack Egan diskvalifisert av AAU på grunn av at han bokset under falskt navn, han het egentlig Frank Joseph Floyd. Dette førte til at van Horn ble sølvmedaljevinner og Sturholdt som kom på fjerdeplass fikk bronse.

OL-medaljer
-----------

* Bronse 1904 USAs flagg St. Louis Bronse i boksing, lettvekt USAs flagg USA

Referanser
----------

1. 1 2   Roglo, Roglo person ID p=peter;n=sturholdt[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Peter Sturholdt – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Peter Sturholdt – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Yvonne Hjerting** (født 1939 i Gøteborg) er en norsk billedkunstner som i hovedsak arbeider med grafikk, men også tegning. Hun har vært bosatt i Svolvær og senere på Jeløya i Moss. 
 

Hjerting er utdannet ved Valand Konsthøgskola, Gøteborg og Det Kongelige Danske Kunstakademi, København, med eksamen i 1965. I København traff hun billedkunstneren Dag Arnljot Rødsand fra Svolvær, de ble senere gift og flyttet til Svolvær i 1970. I Svolvær etablerte de et grafikkverksted i den gamle realskolen. Verkstedet var åpent for besøkende kunstnere.

Hennes motiv er inspirert av dagliglivet, naturen, menneskene og dyrene og sin egen drømmeverden. Disse inntrykkene overfører hun til grafiske dyptrykk. Hun arbeidet som grafiker frem til 1990-tallet. Senere har det blitt tegninger.

Hjerting har deltatt på en rekke utstillinger og er innkjøpt av Nasjonalgalleriet, Riksgalleriet, Norsk Kulturråd og Oslo kommunes samlinger.

Referanser
----------

1. ↑   Norsk kunstnerleksikon, nkl.snl.no, besøkt 16. mai 2016[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   KulturNav, KulturNav-ID 9123b126-6b88-4f3c-89bd-84bc90e9e6f4, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Norsk kunstnerleksikon, nkl.snl.no[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Yvonne Hjerting - Norsk kunstnerleksikon

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Norsk kunstnerleksikon **·** KulturNav
 |

Portal: Kunst
**Privat sektor** er en samlet betegnelse for den del av en blandingsøkonomi som ikke er under direkte kontroll av myndighetene og som drives med profitt for øye. Således står privat sektor i motsetningsforhold til offentlig sektor og virksomheter med offentlig eierskap. Den private sektor består hovedsakelig av selskaper, men omfatter blant annet også næringsdrivende fond som ikke drives for å generere profitt, men som allikevel fungerer på markedsvilkår.

I privat sektor finnes mange juridiske strukturer, avhengig av i hvilken jurisdiksjon de hører under. Den private sektor er drevet av hensynet til sine aksjonærer og av tilbud og etterspørsel. I mange land beskjeftiger den private sektor hovedparten av arbeidsstyrken, mens den offentlige sektor i andre land beskjeftiger størstedelen av befolkningen. Det er også stor forskjell på størrelsesforholdet mellom de to sektorer og hvor mye de bidrar til bruttonasjonalproduktet.

Gjennom *outsourcing* kan deler av den private sektor utføre oppgaver som ellers ville ha vært utført av den offentlige sektor.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** NKC
 |