«***En omvendelse***» er et skillingstrykk. Alf Prøysen presenterte den i 1956 i sin visespalte i «Magasinet for Alle». Melodien skal være en stevtone.

Teksten
-------

**1.**Ola Hansen på Øversletten drakk seg av og til litt på letten,  

det var ei ofte at det gikk på, for dertil hadde han ikke råd.  

  

**2.**Hans kone Ane var av de vakte, spritosa hun aldri smakte,  

men kaffe drakk hun til alle mål og aldri brukte hun nål og tråd.  

  

**3.**Til alle møter hun flittig rente til Madagaskar sin skjerv hun sendte,  

men Olas bukser var uten knær og utav strømpene stakk hans tær.  

  

**4.**Når Ola av og til skiftet skjorte var både knapphull og knapper borte,  

i alle kroker lå rask og lort, for det var ingen som bar det bort.  

  

**5.**I fjøsen grisen og kua brølte og ungeflokken den sloss og sølte,  

mens Ane var på oppbyggelse og søkte trøst og betryggelse.  

  

**6.**Han Ola strevet så godt han kunne og det han gjorde var noen lunde  

han lappet bukser og kokte mat og tok en dram og var like glad.  

  

**7.**Men når han Ola ble litt på letten han drakk så lenge der fantes skvetten,  

og når da flaska til slutt var tom da var han lykkelig, glad og from.  

  

**8.**Men Ane likte ei drikkeriet hun gren og skjente på svineriet,  

hun kalte Ola en lasaron, en svirebroder, en slett person.  

  

**9.**Hun kalte ham en elendig pusling, en syndens slave, en dårlig usling,  

en skurk, en kjeltring, et kreatur som burde settes bak lås i bur.  

  

**10.**Han Ola, stakkar, var lutter øre, han måtte pent på sin kone høre,  

han fromt erkjente sin syndeskyld og kjærligheten til den slemme fyll.  

  

**11.**Men Ane blikket mot himmelen sendte hun ønsket Ola seg snart omvendte,  

og bønnhørt ble hun i samme stund da hun fikk høre det av Olas munn.  

  

**12.**Hun skulle nettopp gå til et møte for der å finne litt sjeleføde,  

mens alle ungene skrek i kor da mannet Ola seg opp og svor.  

  

**13.**Med knyttet neve han slo i bordet og dermed grep han med en gang ordet  

for nå han hadde fått blod på tann og ville vise at han var mann.  

  

**14.**Så sa han høyt til sin sure kone i kommanderende hissig tone:  

Du aldri mere på møte går før av mannen din lov du får.  

  

**15.**Og dersom du uten lov du renner da har jeg her et par gode hender  

med dem jeg banker deg gul og grønn du skal ei slippe for noen bønn.  

  

**16.**Nå tar du av deg den fine stakken på øyeblikket foruten snakken,  

og steller kua og grisen pent, når det er gjort skal du gjøre rent.  

  

**17.**Så skal min bukse du pent få lappe men hvis du slurver jeg skal deg klappe,  

alt hva her finnes av rask og lort det skal du også få skaffe bort.  

  

**18.**Men svint deg, ellers det kunne hende at min tålmodighet fikk en ende  

og hvis du åpner din stygge munn da skal jeg banke deg som en hund.  

  

**19.**Til disse møter hver natt du renner for å bli omvendt i begge ender,  

hvis du ei slutter du skal få se at jeg skal gi deg en omvendelse.  

  

**20.**De aller verste av alle fanter er disse satans legpredikanter,  

som prater bare om dovenskap om svovl og helvet og annet rak.  

  

**21.**Og dermed slo han på nytt i bordet han følte at han var mann for ordet,  

men Ane sto som en stabbestein hun så i Ola et fenomen.  

  

**22.**Hun åpnet munnen og vill svare men Ola sa: Du kan prøve bare  

hvis blott du sier en stavelse du kan bestille begravelse.  

  

**23.**Nå hadde Ola ei mere å sie men Ane måtte i trosko stige  

og henge på seg en gammel stakk med ingen forskjell på fram og bak.  

  

**24.**I fjøset kua og grisen glante for ingen av dem i farten ante  

at det var Ane som for dem sto og derfor redde de sin røst opplot.  

  

**25.**Thi ingen av dem sin matmor kjente det kunne hun ei forresten vente  

for ingen av dem var ennu vakt de hadde aldri et gudsord smakt.  

  

**26.**Til møter Ane ei mer fikk reke hun måtte nøtes med å få preke  

der borte i fjøset for ku og gris og give ungene tukt og ris.  

  

**27.**Nå sent og tidlig hun syr og stopper og bærer søppel og vasker kopper,  

nå Olas bukser har nye knær og strømpene skjuler nå hans tær.  

  

**28.**På Madagaskar har ingen merket at Ane ei er nå med på verket,  

men både Ola og ku og gris og unger lever på folkevis.

Kilder
------

* De gamle visene 2 med Alf Prøysen, Forlaget For Alle, Oslo 1973