recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Volvo LV60** er en lastebil produsert av den svenske bilprodusenten Volvo mellom 1929 og 1932. Den var den første større kommersielle suksessen for Volvo med opptil 3 000 solgte kjøretøyer på tre år og etablerte Volvo som en produsent av yrkesbiler.

Historikk
---------

Suksessen med LV4-serien fulgt til et markedsetterspørsel om en kraftigere modell med større ytelsesevne, så Volvo videreutviklet konseptet inn i **LV60** med sekssylindersmotor på 55 hk og firetrinns girkasse. Men ellers var den identisk med forgjengeren som avløses etter kort tid.

Volvo tidlig ønsket å få innpass i det norske lastebilmarkedet som domineres av amerikanskproduserte lastebiltyper, og startet de første salgene høsten 1929. LV60-serien kom til norske kunder som straks lagt merke til de fortreffende egenskapene, allerede i året 1932 var 100 Volvo lastebiler førstegangsregistrert. 

LV4-serien kom også til Norge, men det var LV60-serien og etterfølgerne som vant seg norske kunder, dermed lagt et grunnlag for Volvos sterke posisjon på det norske markedet siden begynnelsen på 1930-tallet.

LV60-LV65
---------

I 1929 innførte Volvo nye lette lastebiler av type LV60 til LV65 som hadde en sekssylindret motor med en enkel forgasser og en forskyvning av 3,010 cm, med kraftytelse 55 hk. I tillegg til en sterkere girkasse med firetannhjul, var de identiske med LV40 Type 2.

I 1931 ble LV60-LV65 med en større motor på 3366 cc introdusert. Denne motoren leverte 65 hk. Med sine enkle akselbremser og tre -spoke hjul var disse lette lastebiler på den tiden allerede utdatert og Volvo hadde startet med utviklingen av moderne etterfølgere. Ved slutten av 1932 var LV60-LV65 serien på vei ut.

LV66-LV70
---------

Med LV66 Volvo introduserte i 1931 sin første mellomvektslastevogn. I motsetning til sine mindre brødre brukte Volvo ikke lenger deler til LV66-LV70 fra Volvos personbilavdeling. Disse lastebilene fikk en ny hodeventilmotor, en kraftigere fire-trinns girkasse, stålfelger og hydrauliske bremser.

LV66 og LV67 har en nyttelast på 3,5 tonn, fra 1933 med bakaksel 5,25 tonn. LV68 og LV69 har en nyttelast på 3,25 tonn. LV70 er en utvidet versjon og var et populært valg som busschassis.

I begynnelsen var LV66-LV70 modellene kun tilgjengelig med en sekssylindret bensinmotor av 4097 cc med enkel forgasser, som produserte 75 hk. Fra 1933 ble denne motoren også levert i form av en Hesselmann-motor, en hybridmotor som kjører på både bensin og diesel. Dette ga samme antall hestekrefter, men et høyere dreiemoment.

Galleri
-------

* Volvo LV60 1930Volvo LV60 1930
* Volvo LV61 buss 1930Volvo LV61 buss 1930
* Volvo LV63 1929Volvo LV63 1929
* Volvo LV65 1931Volvo LV65 1931

Se også
-------

* Volvo LV4
* Volvo LV66

Referanser
----------

1. ↑  Rolseth, s. 196

Litteratur
----------

* Olsson, Christer: *Volvo - Lastbilarna igår och idag* Förlagshuset Norden AB 1970 ISBN 91-86442-76-7.
* Asbjørn Rolseth: *Norsk lastebilleksikon; Lastebiler i Norge 1900-1940* Bilforlaget 2007 ISBN 978291062105

Eksterne lenker
---------------

* www.volvo.com - Historikk
* Volvo Trucks Global - history
* Swedish brass cars - picture gallery
* Volvo Trucks Databank (nederlandsk)
**Frank Bursley Taylor** (født 1860, død 1938) var en velstående glasiolog fra Great Lakes i USA som skrev til Geological Society of America i 1908 at kontinenter var i bevegelse på jordoverflaten, at en grunthavsregion i Atlanterhavet markerer hvor Afrika og Sør-Amerika gikk sammen, og at kollisjon mellom kontinenter kunne føre til fjelldannelse.

Frank Bursley Taylors ideer om kontinentaldrift ble videreført av Alfred Wegener i Tyskland fire år etter, men selv med Wegeners ekstensive ekstra undersøkelser ble ikke ideene akseptert før på 1960-tallet da nye bevis ble lagt fram av Harry Hess, Fred Vine og Drummond Matthews. De motsatt tilsvarende kystlinjene til kontinentene var allerede observert av Abraham Ortelius i det 16. århundre, men hadde alltid manglet troverdighet.

Referanser
----------

1. 1 2   archive.org[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   www.vle.lt[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   The Indianapolis News, www.newspapers.com[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   Find a Grave[Hentet fra Wikidata]
5. ↑  Geological Society of America v. 21, p. 179–226

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Prabook **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC
 |
***Trollspeilet*** er en norsk kriminalroman skrevet av forfatteren og journalist Tom Egeland. Det er en actionthriller og den første ikke-grøsseren Egeland skrev. Det er også den første boken om tv-journalisten *Kristin Bye* og Dagbladet-veteranen *Gunnar Borg*. Boken er forfatterens tredje.

I tillegg til å være en thriller om en seriemorder, tar boken opp tabloidiseringen av mediene.

I Norge
-------

I Norge utkom romanen første gang i 1997 fra Aschehoug forlag. I 2005 trykket forlaget opp et andre opplag.

Handling
--------

Tv-journalisten Kristin Bye får tilsendt konvolutter med videoopptak av kidnappede kvinner som blir drept av en ukjent seriemorder. Han filmer dem i skjul, kidnapper dem og tar livet av dem. Mens politiet jakter på morderen mottar hun en videokassett der hun selv figurerer, og hverdagen utvikler seg til å bli et virkelig mareritt.

Radioteater
-----------

Utdypende artikkel: Trollspeilet (hørespill)

*Trollspeilet* er dramatisert for radio av NRK Radioteatret. Hørespillet vant pris i sin klasse i Prix Europa 2009.

Referanser
----------

1. ↑  (W.Nygaard), H. Aschehoug & Co. «Tom Egeland». *Aschehoug forlag* **(engelsk)**. Arkivert fra originalen 12. september 2017. Besøkt 11. september 2017.
2. ↑  «Trollspeilet». *www.tomegeland.com* **(norsk)**. Arkivert fra originalen 28. november 2015. Besøkt 11. september 2017.
3. ↑  NRK (3. april 2009). «Trollspeilet». *NRK* **(norsk)**. Besøkt 11. september 2017.

Eksterne lenker
---------------

* Utgaven fra 1997 hos Nasjonalbiblioteket.
* Hørespillets hjemmeside hos NRK
* Omtale av tildeling Prix Europa hos NRK

Portal: Litteratur
*Se også Fabian (navn)*

**Fabian** (død 20. januar 250) var Den katolske kirkes pave fra 236 til sin død.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Ifølge *Liber Pontificalis* var Fabian en adelsmann fra Roma; hans fars navn var også Fabius. Intet mer vites om hans bakgrunn. 

### Pavevalget

Omstendighetene rundt hans valg til pave er gjengitt av Eusebius av Caesareas Kirkehistorie.

Han ble valgt til pave i januar 236 etter Anterus' død. Eusebius av Cæsarea forteller (*Eccl.Hist.* VI, 29) at mens de kristne i Roma var samlet for å velge ny pave landet en due på Fabians hode. Han var fremmed for de fleste, men da et symbol for Den hellige ånd viste seg på denne måten anså man at han var spesielt merket, og han ble valgt. 

### Pave

Som pave skal han ha døpt keiser Philip og hans sønn. Han skal også ha utvidet noen katakomber, forbedret organiseringen av kirken i Roma og utnevnt embetsmess som kunne skrive ned martyrenes historier. 

Ifølge *Liber Pontificalis* delte han kirken i Roma i syv diakonater; de syv diakonene regnes som opphavet til kardinalsembetet. Det finnes få sikre kilder, men det man har tyder på at han var vel ansett, blant annet av Kyprian av Karthago. Novatian skrev om hans *nobilissimae memoriae*, «høyedle minne». 

Fabian led martyrdøden under keiser Decius.

Han ble gravlagt i Kalliustuskatakombene, hvor man har funnet et minnesmerke.

Fabians dag - primstaven, tyske *Bauernregeln*
----------------------------------------------

Dødsdagen regnes tradisjonelt for å være 20. januar 250, og denne datoen er hans minnedag. Den feires i Brødremesse og er også avmerket på primstaven. 

Til den hellige Fabians minnedag 20. januar er det blitt knyttet en rekke vær- og jordbruksregler, særlig i Tyskland: 

* *An Fabian und Sebastian fängt der rechte Winter an.*
* *Um Fabian und Sebastian, da fängt der Baum zu saften an.*
* *Sturm und Frost an Fabian, ist allen Saaten wohlgetan.*
* *Fabian im Nebelhut, der tut den Bäumen gar nicht gut.*
* *Tanzen um Fabian schon die Mücken, muss man später den Kühen das Futter bezwicken.*
* *Sonnenschein um Fabian und Sebastian, der lässt den Tieren das Futter ausgah'n.*
* *Um Fabian und Sebastian, da nimmt auch der Tauber die Taube an.*

Se også
-------

* Brødremesse

Referanser
----------

1. ↑  Attwater, Donald and Catherine Rachel John. *The Penguin Dictionary of Saints*. 3rd edition. New York: Penguin Books, 1993. ISBN 0-14-051312-4.

  



|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Forgjenger:**Anterus** | **Pave**(liste over paver) | Etterfølger:**Kornelius** |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Catholic-Hierarchy **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Deutsche Biographie **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** ULAN **·** NKC **·** BNE
 |
**Den faste tekniske voldgiftsrett** var en domstol som normalt ble satt med to fagkyndige dommere og én jurist som rettens formann. Ordningen ble etablert i 1906 fordi de alminnelige domstoler da arbeidet sent, og i tillegg ikke hadde kunnskaper om tekniske forhold. Ordningen ble avviklet i 2002.

Det var Den norske arkitekt- og ingeniørforening og Den polytekniske forening som tok initiativet til ordningen, og det ble opprettet domstoler i Oslo, Bergen og Trondheim. I 1964 ble det også opprettet slik domstol i Stavanger. 

I de alminnelige kontraktsbestemmelsene for utførelse av bygg- og anleggsarbeider (NS 3401, pkt 29.1) ble det inntatt klausul om at alle tvister hvor tvistegjenstandens verdi overstiger 100 000 kroner skulle avgjøres av den faste tekniske voldgiftsrett som hadde sete nærmest byggestedet, om ikke partene var enige om å la tvisten avgjøres ved rettergang for de ordinære domstoler. Da standarden ble revidert i 1990, og fikk sin nye versjon i NS 3430, ble klausulen ikke beholdt. Det førte til at saksmengden for denne type tvisteløsning gikk ned og til slutt til at domstolene ble avviklet.

Kilder
------

* 
* Tore Sandvik, *Kommentar til NS 3401*, Universitetsforlaget, Bergen 1977, s. 280 flg. ISBN 82-00-05171-4
**Stefjorden** (lulesamisk: *Áhkávoudna*) er en arm av innbuktningen Haukøyfjorden i Tysfjorden i Nordland som strekker seg omtrent 16 kilometer øst-sørøstover fra innløpet mellom Makkholmen, ved Inner-Skarberget, i nord og Haukøyholmen i sør.

På nordsiden ligger Stortinden (784 moh.), Stefjordnestinden (859 moh.) og videre Kistbotnfjellet. Langs sørsiden ligger Tømmeråsen, Tømmeråstinden (816 moh.) og Stetind (1 391 moh.). Dybden midt i fjorden er fra godt over 200 meter ved innløpet til i underkant av 100 meter nærmere fjordbunnen.

Området var veiløst inntil åpningen av «Kjøpsvikveien» i 1992 som knyttet grendene Stefjordbotn og Haukøya (via lokal vei) til omverdenen. Lokal vei også fra Skarberget til Lysvoll like øst for innløpet på nordkysten. Det ligger en rekke veiløse og avfolkede gårder langs nordkysten, deriblant noen gårder på Stefjordneset.

14 fastboende (2011) regnes å bo langs Stefjorden, hvorav bebyggelsen på Haukøya (*Ávkke*) er den største.

Se også
-------

* Efjordtunnelen
* Stetindtunnelen
* Tømmeråstunnelen

Fotnoter
--------

**Type numrering**
1. ↑  Makkholmen - Stefjordbotn) Mål gjort ved hjelp av måleverktøy i Statens kartverks Norgeskart.no.

Referanser
----------

1. 1 2  Stefjorden på Norgeskart.no fra Statens kartverk
2. ↑  «Stefjorden». *Faktaark*. Kartverket. Besøkt 27. februar 2017.
3. ↑  SSB: Statistikkbanken; Emne: 02.01.10 – Tabell: 04317 – Grunnkrets 18500102 (Haukøy).

Eksterne lenker
---------------

* Bilder og turbeskrivelse fra ryggsekk.net - Stefjorden og Sildpollen

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Semantiske roller**, eller **tematiske roller**, er i lingvistikken en beskrivelse av betydninga som en nominalfrase har i forhold til handlinga eller tilstanden som uttrykkes av verbet i ei setning. For eksempel i setninga «Per spiste et eple», er *Per* den som utfører spisinga, og har dermed den semantiske rolla agens, mens *et eple* er det som blir spist, og har den semantiske rolla patiens.

Semantiske roller er uavhengige av syntaktiske funksjoner. For eksempel kan det syntaktiske subjektet i ei setning være både agens («*Jeg* åpna døra»), instrument («*Nøkkelen* åpna døra») eller patiens («*Petter* falt ned trappa»).

I mange språk markeres enkelte semantiske roller med bestemte kasus. For eksempel har ungarsk et instrumentaliskasus som eksplisitt markerer instrumentet i ei setning.

Viktigste semantiske roller
---------------------------

Nedafor følger ei liste over de semantiske rollene som vanligvis brukes av lingvister. Det fins ingen fast liste over hvilke som skal brukes, så utvalget varierer svært mye fra forfatter til forfatter.

* **Agens**: den som bevisst og med vilje utfører en handling som typisk har en fysisk, synlig effekt.
* **Kraft**: noe som ubevisst og uten vilje utfører en handling (f.eks. en naturkraft).
* **Instrument** (eller *sentiens*): noe som indirekte utfører en handling, vanligvis ved å bli brukt av en agens.
* **Opplever** (eller *experiencer*): noe som verken kontrollerer eller påvirkes synlig av en handling, men som opplever handlinga, vanligvis gjennom sanseinntrykk.
* **Mottaker**: den animate destinasjonen til et objekt som forflytter seg.
* **Patiens**: den umarkerte semantiske rolla, som verken handler med vilje eller utfører en handling. Patiens gjennomgår ofte en fysisk, synlig endring.

Det brukes også en rekke andre semantiske roller enn de som er lista opp her.

Semantisk rolleoppmerking
-------------------------

Semantisk rolleoppmerking er en oppgave i naturlig språkprosessering som består av automatisk deteksjon av semantiske argumenter knyttet til predikater eller verb i en setning, og klassifisering av deres spesifikke roller. Nåværende forsøk på automatisk semantisk rolleoppmerking er basert på veiledet maskinlæring og bruker ofte FrameNet og PropBank som ressurser for å spesifisere hva som teller som et predikat, definere settet av roller som brukes i oppgaven, og gi opplærings- og testdata.

Referanser
----------

1. ↑  1962-, Jurafsky, Dan, (2009). «22.6». *Speech and language processing : an introduction to natural language processing, computational linguistics, and speech recognition* (2nd ed utg.). Upper Saddle River, N.J.: Pearson Prentice Hall. ISBN 9780131873216. OCLC 213375806. CS1-vedlikehold: Ekstra tekst (link)

Se også
-------

* Semantikk

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND **·** LCCN
 |
***Icadyptes salasi*** er en utdødd kjempepingvin som levde i tropiske kyststrøk av Icaregionen, i det sørvestlige Peru i Sør-Amerika, under eocen (for cirka 36 millioner år siden).

Fossile funn indikerer at arten må ha vært omkring 150 cm høy og betydelig tyngre enn et tilsvarende høyt menneske, og altså betydelig høyere enn noen av dagens pingviner. Den hadde også et eksepsjonelt langt og tynt spydlignende nebb, som gjør at forskerne tror den må ha spiddet byttet. Man antar også at denne typen nebb må ha vært basal for tidlige pingviner.*Icadyptes salasi* er den tredje største pingvinarten man kjenner til.

I den perioden denne fuglen levde var klimaet enda varmere enn i dag, allikevel var både *Icadyptes salasi* og *Perudyptes devriesi* (en annen tilsvarende stor art) livskraftige i et tropisk miljø. Det reiser en del spørsmål omkring dagens pingvinarter, der kun galapagospingvinen (*Spheniscus mendiculus*) og humboldtpingvinen (*Spheniscus humboldti*) kan hevdes å okkupere et nær tilsvarende miljø.

Referanser
----------

1. ↑  Clarke, Julia A. (29. juni 2007). «Paleogene equatorial penguins challenge the proposed relationship between penguin biogeography, body size evolution, and Cenozoic climate change». *Proceedings of the National Academy of Sciences*. 104 (28): 11545. PMC 1913862 Åpent tilgjengelig. PMID 17601778. doi:10.1073/pnas.0611099104. Arkivert fra originalen 8. juli 2007. Besøkt 3. august 2012. CS1-vedlikehold: Dato og år (link)
2. 1 2  Schmid, Randolph E. (25. juni 2007). «Giant Penguins May Have Roamed Peru». *Associated Press via Washington Post*. Besøkt 3. august 2012.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Icadyptes salasi* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Icadyptes salasi* hos Fossilworks Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Icadyptes* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata
**Ibsenåret** er navnet på markeringene av Henrik Ibsens hundre års dødsdag i 2006. Det var markeringer i Norge og i en rekke andre land i verden. Ibsenåret ble åpnet med en festforestilling i Oslo. Et annet høydepunkt var en gallaoppsetning av *Peer Gynt* ved Kheopspyramiden i Egypt. Det var også en rekke kulturelle arrangementer i land som Italia, Tyskland, Kina, Storbritannia og USA. Utenriksdepartementet og utenrikstjenesten hadde en sentral rolle i Ibsenåret. Ibsenåret omfattet 8213 kulturarrangementer, og 83 land deltok i feiringen.

Organisasjon
------------

Nasjonalkomiteen for Ibsensatsingen ble oppnevnt av Kulturdepartementet i 1997 og ble ledet av Lars Roar Langslet. Ibsenåret AS var et sekretariat opprettet av Nasjonalkomiteen for Ibsensatsingen i 2002. Det ble fra begynnelsen av ledet av redaktør Steinar Hansson, som døde høsten 2004, og deretter var teaterregissør Bentein Baardson direktør.

Også Ibsennett ble samlokalisert med Ibsenåret med kontorer i tredje etasje i Arbins gate 1, som er den samme bygård som også huser Ibsenmuseet i Oslo.

Sekretariatet ble avviklet sommeren 2007 og Ibsennet flyttet til Nasjonalbiblioteket i Henrik Ibsens gate 100.

* Bentein Baardson – direktør
* Randi Thorsen – daglig leder
* Nora Ibsen – produsent
* Kari Stokke Brandtzæg – sponsoransvarlig
* Silje Riise Næss – kommunikasjonssjef

Se også
-------

* Ibsenstatuetten - utdelt av den norske regjering i 2006 til minne om 100 år siden dikteren Henrik Ibsens død.

Referanser
----------

1. ↑  Stor ståhei rundt Peer i Egypt - Aftenposten
2. ↑

Eksterne lenker
---------------

* Ibsenåret, Utenriksdepartementet
Mallas hovedbygning, 2008  Foto: Tuderna 
**Malla** (estisk: *Malla mõis*) er en herregård fra det historiske landskapet Virland, i landsbyen Malla, Viru-Nigula kommune, Lääne-Viru i det nordlige Estland.

Godset nevnes første gang i 1443, og ble oppført i middelalderen som en mindre vasallborg. Den svenske greve og feltmarskalk Gustaf Horn lot i årene 1651–54 her oppføre et barokkpalass som ble ødelagt i den store nordiske krig. Senere tilhørte Malla familiene *Löwenwolde* og *von Tiesenhausen*.

Den nåværende bygning, med en byggekjerne fra 1770-årene, fikk sitt ubestemmelige, historistiske utseende i 1880-årene. Den er i dag i privateie og under restaurering.

Bitcoinslott
------------

Den finske bitcoinentusiast Risto Pietila ønsker å gjøre Malla om et til et senter dedikert til bitcoinforskning.

Referanser
----------

1. ↑  *Malla in Kirchspiel Maholm, Wierland*, mois.ee. Besøkt 18. des. 2014
2. ↑  *A castle built from Bitcoins rises in Estonia*, arcticstartup.com. Besøkt 18. des. 2014 Arkivert 9. januar 2015 hos Wayback Machine.
3. ↑  *A Bitcoin castle will be born in Estonia*, bitcoinexaminer.org. Besøkt 18. des. 2014

Eksterne lenker
---------------

* (en) Malla manor – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

Portal: Estland
Et kart over det tidligere India som viser Malla-riket.
**Malla-dynastiet** er en kongefamilie som satt på tronen i flere riker i Nepal fra 1100-tallet til 1700-tallet. To ganger forente Malla-konger store deler av det området som hører til det nåværende Nepal til et rike.

En god historie er at dynastiets grunnlegger, *Ari Malla Deva* (konge fra 1200 til 1216), var midt i en brytekamp da han fikk beskjed om at han hadde fått en sønn. Derfor ga han sønnen tittelen *Malla*, som betydde bryter. Dessverre er denne historien neppe sann, for Malla-tittelen var før brukt av andre kongehus, opprinnelig i India, og det var nok de indiske Mallaene som inspirerte den nepalske kongefamilien til å bruke tittelen.

Herskerne i Khasa-riket (som blant annet lå i det som nå er det vestlige Nepal og den indiske delstaten *Uttaranchal*) kopierte Katmandu-dalens Malla-herskere og brukte den samme tittelen. Men det er ingen historisk forbindelse mellom Khasa-Mallaene og det som vanligvis kalles Malla-dynastiet.

Malla-dynastiet var starten på en blomstringstid for Nepal. Kathmandu-dalens mest praktfulle monumenter stammer fra både tidlig og seinere Malla-tid. 

Mallaene var hinduer og innskjerpet kastevesenet, som hadde blitt innført i Nepal av tidligere indiske erobrere. Men de var tolerante overfor buddhismen, som var religionen til mange av Kathmandu-dalens urinnvånere – newarfolket. Selv om Mallaene opprinnelig ikke var newarer, ble de ettervhert identifisert som newari-konger, og deres regjeringstid ble svært viktig for newarenes kultur og historie. Newarer spilte en viktig politisk rolle, deres språk ble brukt i administrasjon og skoler, og mange manuskripter på newari fra Malla-tida finnes fortsatt i bibliotekene.

Etter Malla-dynastiets første år førte borgerkrig og invasjoner til en oppsplitting av staten, som varte i over 100 år.

*Jayasthiti Malla*, konge i Kathmandu, erobret nabobyen Patan i 1372 og Bhaktapur, den 3. storbyen i Kathmandu-dalen, ti år senere.

Hans sønnesønn *Yashka Malla*, som var konge fra 1427 til 1482, utvidet riket slik at grensene gikk mot Ganges i sør, dypt inn i Tibet i nord, østover til Sikkim og vestover til Kali-elven.

Etter hans død ble dalen i 1484 igjen delt mellom de tre sønnene hans, i de uavhengige kongerikene Kathmandu, Bhaktapur og Patan.

Oppsplittingen av riket og kriger mellom Malla-kongene svekket dem gjensidig. På 1700-tallet var området rundt Kathmandu-dalen delt i 46 småstater. Det la grunnlaget for at kongen av en av disse småstatene, Gorkhas *Prithvi Narayan Shah*, på slutten av 1700-tallet kunne erobre Kathmandu-dalen og legge grunnlaget for et nytt, forent nepalsk kongedømme. Dermed gjorde han også slutt på Malla-dynastiets lange historie.

De tre siste Malla-kongene var Jaya Pradash Malla i Kathmandu (fram til 25. september 1768), Tej Narsingh Malla i Patan (til oktober 1768) og Ranjit Malla i Bhaktapur (fram til 13. november 1769).

Se også
-------

* Liste over Nepals konger
* Prithvi Narayan Shah
***Semanotus undatus*** er en bille som tilhører familien trebukker (Cerambycidae). I Norge har den en østlig utbredelse, og er funnet nord til Namsos.

Utseende
--------

En middelsstor (7–14 mm), forholdsvis bred og flat, mørkbrun trebukk, dekkvingene med to ujevne, gulhvite tverrbånd. Antennene er rundt halvparten så lange som kroppen. Hodet er nærmest kvadratisk med ganske små fasettøyne. Pronotum er bredere enn langt, noe tilsmalnet bakover, med rundede sider og grov, oppstående, gråaktig behåring. Dekkvingene har markerte, rettvinklede skuldre, bak disse parallellsidige. De har to lyse tverrbånd med hakkete kanter, og er sparsomt kledt med ganske lange, lyse hår. Hos hunnen stikker et eggleggingsrør ut bak dekkvingene. Beina er mørke og ganske slanke.

Levevis
-------

Larvene utvikler seg under barken til døde, små grantrær. Disse skal helst ha vokst langsomt. Arten finnes helst på steder med langsomtvoksende granbestander med mye lav på greinene. Larvene beveger seg når overflaten, men gangene går også inn i splintveden. Utviklingen tar to år i Skandinavia. Noen overvintrer det siste året som nyklekket voksen bille, andre som utvokst larve, på grunn av dette kan voksne biller påtreffes like fra mai til august. Man finner dem ofte løpende omkring på døde graner. Ved tørkestress kan arten også angripe levende graner og bidra til at de dør.

Utbredelse
----------

Arten er utbredt i det østlige Europa og videre østover til Kina. I Norge er den forholdsvis vanlig på Østlandet, og finnes også i indre strøk av Trøndelag.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
	+ Underordenen Polyphaga Emery, 1886
		- Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
			* Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
				+ Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
					- Underfamilien tømmerbukker, Cerambycinae – 145 arter i Europa
						* Stammen Callidiini
							+ *Semanotus undatus* (Linnaeus, 1758)

Referanser
----------

1. ↑  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 5. april 2021. Besøkt 5. april 2021.

Kilder
------

* Ehnström, B. og Holmer, M. 2007. Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna. Skalbaggar: Långhorningar. Coleoptera: Cerambycidae. ArtDatabanken SLU, Uppsala. 298 sider. ISBN 978-91-88506-62-7
* Norges biller – *Semanotus undatus*

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Semanotus undatus* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *Semanotus undatus* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *Semanotus undatus* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *Semanotus undatus* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *Semanotus undatus* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Semanotus undatus* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Semanotus undatus* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**Shuli Rand** (født 8. februar 1962) er en israelsk filmskuespiller, forfatter og sanger. Han er haredisk jøde og er mest kjent i den engelsktalende verden for sin rolle som hovedpersonen i filmen *Ushpizin* fra 2005. Han var også regissør for filmen.

Rand og hans kone, Michal Batsheva Rand, har sju barn sammen og bor i en forstad i Ramot i Jerusalem. I 1996 vendte han tilbake til jødedommen, sluttet seg til breslover-hasidisme og flyttet til Jerusalem.[] Han var elev av rabbi Shalom Arush.[] Rand er to ganger tildelt Ophir Award fra det israelske filmakademiet, i 1993 for beste mannlige birolle og igjen i 2004 for beste mannlige skuespiller i filmen *Ushpizin*.[] I 2008 lanserte Rand sitt første musikk-album, Good Point med 11 sanger.

Referanser
----------

1. ↑   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w67t0vvt, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Shuli Rand på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (fr) Shuli Rand på Allociné Rediger på Wikidata

* (en) Shuli Rand på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) Shuli Rand hos The Movie Database Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** MusicBrainz
 |
***Archiconnus*** er en slekt av biller som tilhører gruppen perlebiller (Scydmaeninae) som nå blir regnet til familien kortvinger (Staphylinidae). De er rovdyr som har spesialisert seg på midd.

Utseende
--------

Små (1-2 millimeter), mørke, blanke biller, fint hårete. Antennene er lengre enn hode + thorax, slanke, de tre ytterste leddene er tykkere og danner en smal klubbe. Hodet er stort, rundet, med ganske små fasettøyne. Det er ikke påfallende innsnevret bak. Pronotum er hvelvet, rundt, uten påfallende groper, hos mange arter med påfallende kraftig, oppstående behåring. Dekkvingene er ovale, hver dekkvinge har en dyp lengdegrop ved roten, blanke. De dekker hele bakkroppen. Lårene, særlig framlårene, er tykke og kølleformede, beina ellers slanke.

Levevis
-------

Perlebillene er rovdyr som stort sett lever av midd, spesielt pansermidd (Oribatida). Disse har et meget hardt skall og perlebillene har organer på frambeina for å holde byttet fast, og munndeler som passer til å borre eller sage seg gjennom middenes skall.

Utbredelse
----------

Slekten er utbredt i den neotropiske økosonen (Costa Rica).

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, **Coleoptera**
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien åtsel- og rovbiller, **Staphylinoidea**
			* Familien kortvinger, Staphylinidae Latreille, 1802
				+ Underfamilien perlebiller, Scydmaeninae
					- Stammen Glandulariini
						* Slekten ***Archiconnus*** Franz, 1980
							+ *Archiconnus huallaganus* Franz, 1980
							+ *Archiconnus limonensis* Jałoszyński, 2018

Referanser
----------

1. ↑  Franz, H. 1980. Monographie der südamerikanischen Scydmaenidae mit Einschluss einiger mittelamerikanischer Arten (Coleoptera). *Folia entomologica hungarica* 41: 39–264.
2. ↑  Jałoszyński, P. 2018. First records of *Archiconnus* and *Obesoconnus* in Costa Rica (Coleoptera, Staphylinidae, Scydmaeninae). Zootaxa 4382(2): 292–298.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Archiconnus* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* *Archiconnus* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
Den svenske tegneren og billedkunstneren Fibben Halds skulptur *Dansen kring granen* på Lilla Essingen i Stockholm.
**Fibben Hald**, egentlig **Niels-Christian Hald**, (født 12. juli 1933 i Orrefors i Sverige) er en svensk illustratør og avistegner. Han er i Sverige kjent for tegninger til Svenska Dagbladet, der han han levert tegninger siden 1956, og ikke minst illustrasjoner til omkring 200 billed- og barnebøker.

Hald har særlig samarbeidet med forfatteren Lennart Hellsing og illustrert flere av hans originale barnebøker, deriblant *Katten blåste i silverhorn* (1963), *Fabel från Babel* (1974), *Ägget* (1978), *Vitt* (1984), *Tom trumpetarson* (1988) og *Att handla är nödvändigt* (1991). Hald har også bidratt med bilder til bøker av forfattere som Ulf Nilsson, Lars Forssell, Max Lundgren, Inga Borg, Janne Lundström og Helena Nyblom. Han har dessuten undervist i tegnekunst og laget skulpturer i offentlige miljøer, for eksempel *Dansen kring granen* på Lilla Essingen i Stockholm.

Fibben Hald har mottatt flere priser og utmerkelser, blant annet Elsa Beskow-plaketten i 1964, Litteraturfrämjandets store pris i 1978 og Rabén & Sjögrens tegnerstipend i 1979.

Eksterne lenker
---------------

* Rabén og Sjögrens presentasjon av Fibben Hald
* Bildeeksempler Arkivert 18. august 2010 hos Wayback Machine.

Portaler: Litteratur | Kunst | Sverige

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Nationalencyklopedin **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** NDL **·** NKC
 |
Sandeid middelalderkirkegård
Kirken som sto på den gamle kirkegården fra 1814 til 1906. Foto: Christian Christensen Thomhav 
**Sandeid middelalderkirkegård** er et kulturminne i ved det gamle kirkestedet i Sandeid i Vindafjord kommune i Rogaland.

Sandeid stavkirke var den først kirken i Sandeid. Den ble reist på 1100-tallet på det gamle offerstedet på middelalderkirkegården, like ved der bedehuset ligger i dag. Dette var en stavkirke som ble utvidet i 1625, men forfalt på 1700-tallet. 

I 1814 ble stavkirken revet og erstattet av en liten kirke uten tårn. Denne kirken ble brukt fram til 1904, da nåværende kirke ble bygd. Så ble den gamle, dårlige kirken revet. I hefte fra Sandeid sokneråd i anledning 75-årsjubileet for den nye kirken, er et bilde av den gamle kirken på middelalderkirkegården. Den gamle altertavlen fra den gamle kirken og talerstolen er bevart og på museum. Da den gamle kirken ble revet, ble det funnet rester av et krusifiks av en Kristusfigur. Dette krusifikset er fra tiden før reformasjonen, dvs fra før 1536. Dette er nå bevart ved  Bergen museum. 

Da den gamle kirken ble revet, ble det også funnet en kvit stein, eller fallosstein. Det er svært sjelden det er førkristne gjenstander inne på kirkegårdene. På den gamle kirkegården er det blant annet et gammelt steinkors uten innskrift og en fallosstein. Det er lite igjen på Sandeid middelalderkirkegård. Arkeologisk museum har laget en informasjonsplakat for Sandeid middelalderkirkegård.

Jens Zetlitz var prest i Vikedals prestegjeldt fra 1800-1811, og var derfor også prest i Sandeid og virket i Sandeid stavkirke.

Referanser
----------

1. ↑  *Mellomalderkyrkjegård* Arkivert 5. mars 2016 hos Wayback Machine. Rogaland fylkeskommune.

Eksterne lenker
---------------

* «Sandeid middelalderkirkegård». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Riksantikvaren kulturminne
 |
Shuriken
**Shuriken** (japansk: *手裏剣*, «kniv gjemt i hånden»), også kjent som **kastestjerne** i Vesten, er et tradisjonelt japansk våpen.

Beskrivelse
-----------

Shuriken er et skjult våpen som benyttes primært ved å kastes mot fienden. De finnes i flere varianter, den vanligste er det vi kaller for kastestjerner eller ninjastjerner. Det er lite historisk dokumentasjon om bruk av kastestjerner og hittil ingen tilkobling til ninjaen. Ellers kan shuriken være utformet som nagler, små kniver eller nåler. Våpenet var et supplement til det japanske sverd (katana), og ble mye brukt for å forvirre eller distrahere fienden. Kunsten å kaste shuriken heter «shurikenjutsu».

Typer
-----

Bo shuriken
Det er to hovedtyper av shuriken med flere undertyper:

* Shaken (flate metallskiver)
	+ Hira shuriken (stjerneformet)
	+ Senban shuriken (rombeformet)
* Bo Shuriken (metallpiler)
	+ Hari gata (nålformet)
	+ Kugi gata (nagleformet)
	+ Tanto gata (knivformet)

Norge
-----

Shuriken er ikke tillatt å eie, erverve eller selge i Norge uten tillatelse, etter våpenforskriftens § 9-1: 

> Det er forbudt å erverve, eie eller inneha elektrosjokkvåpen, pepperspray og andre selvforsvarsmidler med tilsvarende virkning, springkniver, batangakniver, stiletter, slåsshansker, batonger, karatepinner, shuriken (kastestjerne), blåserør for utskyting av piler eller andre gjenstander, spretterter eller andre tilsvarende særlig farlige gjenstander uten aktverdig formål og som fremstår som voldsprodukter.
> 
> 
> våpenforskriftens § 9-1
> 
>

Bilder
------

* Hira shurikenHira shuriken
* Hari gataHari gata
* Flere typer ShakenFlere typer Shaken
* Shuriken fra EdoperiodenShuriken fra Edoperioden

Referanser
----------

1. ↑  «Secrets-of-shuriken». Arkivert fra originalen 16. april 2008. Besøkt 26. april 2008.
2. ↑  Våpenforskriften

Eksterne lenker
---------------

* (en) Shuriken – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Secrets of shuriken

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | NDL
 |
**Shunkichi Hamada** (født 19. oktober 1910, død 7. desember 2009) var en japansk landhockeyspiller som deltok i de olympiske leker 1932 i Los Angeles og 1936 i Berlin.

Hamada vant en olympisk sølvmedalje i landhockey under OL 1932 i Los Angeles. Han var målvakt på det japanske laget som kom på andreplass i landhockeyturneringen bak India. Det var kun tre lag som deltok og det ble spilt en enkeltserie i perioden 4. til 11. august. Japan tapte første kampen med 1-11 til India men vant den andre mot USA med 9-2. India vant turneringen foran Japan og USA. Hamada spilte begge kampene i OL-turneringen som målvakt.

Fire år senere, under sommer-OL 1936 i Berlin spilte han alle tre kampene som målvakt.

OL-medaljer
-----------

* 1932 USAs flagg Los Angeles - Sølv Sølv i landhockey Japans flagg Japan

Referanser
----------

1. ↑   www.47news.jp[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Shunkichi Hamada – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Shunkichi Hamada – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Shunkichi Hamada – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Shunkichi Hamada – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
Vedbod i en norsk hytte.
En **vedbod** er et rom i en bygning. Rommet er for oppbevaring av ved samt for saging og kløyving til passe format til å gå i ovnen. I byene var vedboden ofte liten og trang, og man måtte ordne kløyvingen før man lagret. På landet hadde man veden utenom våningshuset.

I skogrike områder av landet ble oppvarmingen besørget med at man brente ved – mest av løvtrær. Den ble saget i passe lengder ( opprinnelig 1 alen ) og kløvd for å bedre tørkingen. Lagring foregikk ofte ute i vedlag – men forbruksklar ved og lager for snødype vintre var i **vedskjul**. Vedskjulet kunne være et utbygd tak med levegger hengt utapå ett av de andre gårdshusene, et åpent kjellerrom under et annet hus eller frittstående, alt etter hensiktsmessighet og plass på tunet. Vedskjulet måtte ha litt svingerom: Før veden kunne brennes i vedovnen, måtte den sages i passe lengder. Dette foregikk for hånd med vedsag på sagkrakk. Opptenningsved måtte i tillegg kløyves til fingertykkelse. Øks og hoggestabbe var derfor også på plass.

Vedfyring er pr. 2006 i ferd med å få en renessanse. Nyere eneboliger blir igjen planlagt med vedbod.

Tilsvarende arrangementer for bruk av torv. Torv var mere plasskrevende, slik at det oftere var nødvendig med eget torvhus for å oppbevare den tørt.
Volvo V40
Volvo S40
**Volvo V40** og **S40** ble lansert i Norge i 1995 og var et resultat av Volvos samarbeid med Mitsubishi. Volvo V40 og S40 var i produksjon frem til 2004. Stasjonsvognutgaven fikk navnet V40. 

I 2001 gikk modellen S40 gjennom en omfattende oppgradering både teknisk og designmessig. En ren designmessig oppgradering ble gjennomført i 2003. Faktisk er både S40 og V50 bygget på samme plattform som Mazda 3, Ford Focus C-Max.

De to modellene som har vært Volvos innstegsmodeller, har solgt godt i Norge og har helt siden starten vært blant Norges 30 mest populære modeller. 

I 2005 erobret S40/V40 en 16.-plass på listen over Norges mest solgte biler, takket være svært tung markedsføring og konkurransedyktige priser.

Motor
-----

Volvo S40 er tilgjengelig med fire motoralternativer. Modellene leveres med tre forskjellige bensinmotorer og én dieselmotor.

Historikk
---------

* 1995: Volvo S40 og V40 ble lansert.
* 2001: S40 og V40 gjennomgikk en omfattende oppgradering både teknisk og designmessig.
* 2003: En designmessig oppgradering (facelift) ble gjennomført på både S40 og V40.
***Why I Would Not Marry?*** er en amerikansk stumfilm fra 1918, regissert av Richard Stanton.

Handling
--------

Etter at fire menn har fridd til Adele Moore, en vakker ung kvinne hvis far ønsker at hun skal gifte seg av økonomiske årsaker, er hun usikker på hvem av dem hun egentlig burde velge. Hun bestemmer seg for å konsultere en spåkone. Adele får se inn i en krystallkule, og ser hvordan livet ville blitt med hver og en av dem.

Men hun blir sjokkert over å oppdage at hvert potensielle ekteskap kommer til å ende i hjertesorg. Advokaten viser seg å være troløs mot henne, bank-mannen stjeler penger, doktoren forsømmer henne, og kontoristen foreslår at Adele burde ofre seg til hans arbeidsgiver. Adele ønsker derfor å avvise dem alle, og flytter til Vermont for å åpne sin egen butikk.

Skuespillere
------------

* Lucy Fox - Adele Moore
* Edward Sedgwick
* William B. Davidson

Referanser
----------

1. ↑  ; besøksdato: 20. mai 2016.
2. ↑  Why I Would Not Marry
3. ↑  WHY I WOULD NOT MARRY

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Why I Would Not Marry?* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Why I Would Not Marry?* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) *Why I Would Not Marry?* på American Film Institute Rediger på Wikidata
**New York City Department of Sanitation** er en kommunal etat i New York med ansvar for avfallsinnsamling, resirkulering, gaterengjøring og snømåking.

DSNY har historie tilbake til 1881, da New Yorks første separate renovasjonsetat, Department of Street Cleaning, ble opprettet; i 1929 ble navnet endret til Department of Sanitation. DSNY er verdens største renovasjonsetat og disponerer blant annet 2 230 søppelbiler, 450 mekaniske feiebiler, 275 spesialinnsamlingsbiler, 689 salt-/sandspredere, 298 hjullastere og 2 360 ulike andre arbeidsbiler. Etaten har også sin egen politistyrke, New York City Department of Sanitation Police, som håndhever renovasjonsvedtektene og etterforsker forsøpling og lignende lovbrudd.

Referanser
----------

1. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 10. juli 2017. Besøkt 11. november 2017.
2. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 10. juli 2017. Besøkt 11. november 2017.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) New York City Department of Sanitation – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
Modell av Viking-landeren
**Viking 1** var den første av to romsonder som ble sendt til Mars som en del av NASAs Viking-program. Viking 1 besto av to deler: en sonde i bane rundt Mars og en sonde som landet på overflaten. 

Romsonden ble skutt opp av et Titan/Centaur-oppskytingsfartøy den 20. august 1975. Etter en ferd på ti måneder nådde sonden marsbanen den 19. juni 1976. Den 20. juli ble landingssonden separert ifra banesonden og landet tre timer senere på Chryse Planitia på Mars. Etter 1485 runder rundt Mars ble banesonden tatt ut av drift den 17. august 1980. Viking 1-landeren var operativ fram til 11. november 1982, da NASA mistet kontakten med sonden etter at en feilaktig kommando ble sendt fra Jorden.

Bildegalleri
------------

* Bilde fra Viking 1-landeren.Bilde fra Viking 1-landeren.
* Bilde fra Viking 1-banesonden.Bilde fra Viking 1-banesonden.
* Carl Sagan foran modell av Viking-landerenCarl Sagan foran modell av Viking-landeren
* Viking-banesondeViking-banesonde

Se også
-------

* Ansiktet på Mars

Kilder
------

* NASA: Solar System Exploration - Viking 1 Besøkt 3. november 2022

Eksterne lenker
---------------

* Profil hos NSSDC

| * v
* d
* r
Vellykkede og fremtidige romsonder til Mars |
| --- |
| Forbiflyvninger | 
* Mariner 4
* Mariner 6 og 7
* Mars 4
* Rosetta
* Dawn

 |  |
| Banesonder | 
* Mariner 9
* Mars 2
* Mars 3
* Mars 5
* Mars 6
* Viking 1
* Viking 2
* Fobos 2
* Mars Global Surveyor
* Mars Odyssey
* Mars Express
* Mars Reconnaissance Orbiter
* Mars Orbiter Mission
* MAVEN
* ExoMars

 |
| Landere / rovere | 
* Mars 3
* Viking 1
* Viking 2
* Mars Pathfinder
* Mars Exploration Rover
	+ Spirit
	+ Opportunity
* Phoenix
* Curiosity
* InSight
* Perseverance

 |
| Planlagte | 
* MetNet
* Mars sample return mission

 |
| 
* Mars
* Utforsking

 |

Portal: Astronomi
**New Wave of American Heavy Metal** (**NWOAHM**) (direkte oversatt, «den nye bølgen med amerikansk heavy metal») er et begrep som av mange brukes hovedsakelig om krysningen av hardcore punk med thrash, death og heavy metal på slutten av 80-tallet og til midten av 90-tallet. NWOAHM regnes ikke som en sjanger, men en bølge av nye band kastet seg på de nye stilartene.

Den ene sjangeren de skapte var metalcore og det første kjente bandet var Breakdown fra New York. Andre metalcore-band fra da bølgen startet er bl.a. Integrity, Maximum Penalty, Leeway, Biohazard, Madball, Judge og Raw Deal.

Groove metal ble også utviklet i denne perioden. Bandet Exhorder var det første heavy metal-bandet til å lage thrash metal med en mer fengende og «groovy» stil, som senere inspirerte bl.a. Pantera til å legge om stilen sin. Sammen med Pantera ble Machine Head og White Zombie ledende i sjangeren.

Sludge metal kombinerte doom metal med hardcore punk.

På midten av 90-tallet fikk musikkverden besøk av en elsket og hatet musikksjanger, som i likhet med metalcore (bare i sterkere grad) ikke er allment akseptert som heavy metal. Denne sjangeren er nu metal og er en slags sammensmelting av heavy metal og/eller pop, funk rock, industrial metal, hiphop, elektronisk musikk og groove metal.

| * v
* d
* r
Heavy metal |
| --- |
| Sjangere | 
* Avant-garde
* Black
* Death
* Doom
* Folk
* Glam
* Gothic
* Groove
* Industriell
* Power
* Progressiv
* Sludge
* Speed
* Stoner
* Tradisjonell
* Thrash
* Viking

 |
| Krysningssjangere | 
* Crossover thrash
* Alternativ
* Deathcore
* Deathgrind
* Melodisk black
* Metalcore
* Nu
* Symfonisk black

 |
| Scener og perioder | 
* Bay Area thrash
* New Wave of American
* New Wave of British
* Gothenburg death
* True Norwegian Black
* Neue Deutsche Härte

 |
| Andre betegnelser | 
* Ekstrem
* Melodisk
* Nyklassisk
* Symfonisk
* Teknisk
* Shred
* Kristen

 |
Bille-slektens våpenskjold med bl.a. vesselhorn i hjelmtegnet og en «villmann» som skjoldholder
**Bille** (historisk også *Bilde*) er en dansk adelsslekt. Den er en av de slektene som regnes som såkalt uradel i Danmark. Mange slektsmedlemmer var medlemmer av det danske riksrådet og slekten var på begynnelsen av 1500-tallet Danmarks fremste adelsslekt, med statsmenn som rikshovmester Eske Bille og riksråd Claus Bille samt erkebiskop av Lund Torbern Bille. Hoffmesterinne Beate Clausdatter Bille, datter av Claus Bille, var mor til astronomen Tycho Brahe. Senere kjente medlemmer er bl.a. riksmarskalk Anders Bille, geheimestatsminister Steen Andersen Bille og hans sønn riksråd Anders Steensen Bille.

Slektsmedlemmer har på ulike tidspunkter vært knyttet til Norge. Jes Fæster Bille (1818–1888) kom fra Danmark, slo seg ned i Halden der han ble postmester og har etterkommere i Norge idag. Hans norske etterslekt døde ut i mannslinjen i 1984.

Slekten omfatter også de lensgrevelige familiegrenene Bille-Brahe og Bille-Brahe-Selby. Denne grenen tok tilleggsnavnet Brahe etter at Brahe-slektens siste mann, Preben Brahe til Hvedholm, testamenterte sitt gods til et stamhus som ble overtatt av Bille-slekten ved hans død i 1786. Geheimekonferensråd Henrik Bille (1709–1789) fikk tillatelse til å føre Bille-Brahe-navnet i 1788, og i 1798 ble sønnen Preben Bille-Brahe utnevnt til lensgreve. I 1873 fikk grev Preben Charles Bille-Brahe patent på navnet Bille-Brahe-Selby.

Litteratur
----------

* Poul Bredo Grandjean: «Bille», i: Christian Blangstrup (red.), *Salmonsens konversationsleksikon*, København: J.H. Schultz Forlag 1915-30.
* W. Mollerup & Fr. Meidell: *Bille-ættens historie*, 1889
* Danmarks Adels Aarbog, København 1890
* Hans Cappelen: *Norske slektsvåpen*, Oslo 1969 (2. opplag Oslo 1976), side 63

Portal: Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Dansk biografisk leksikon
 |
Støping av navet til Kaplanturbinen for Vargöns kraftverk i Domnarvets jernverk i Sverige i 1932.
**Støperi** er en virksomhet som er utstyrt for produksjon av gjenstander ved å støpe dem og deretter etterarbeide dem til et ferdig produkt. Det finnes ulike typer støperi etter hvilket råstoff som blir benyttet, hvilke produkt som blir lagd, eller hvilken støpemetode som blir brukt. En kan finne støperi i bygninger, fabrikker eller andre lokaler.

Lysstøperi i Saint Louis i 1927.
Et jernstøperi benytter støpejern som råstoff, for eksempel for å lage kumlokk, peiser og vedovner, steikepanner eller annet. Metallstøperi er betegnelsen på støperi som benytter andre typer metall som råstoff, for eksempel bronse. Er det skulpturer eller andre kunstgjenstander som er produktet, blir støperiet ofte kalt kunststøperi. Kirkeklokker og andre klokker blir støpt i et klokkestøperi. Lys av stearin og liknende blir fremstilt i et lysestøperi. Det finnes støperi for å masseprodusere gjenstander av gips, og ulike typer støperi for støping av gjenstander av plast.

En fagarbeider som har jern- eller metallstøping som yrke, blir kalt *støper,* men den gamle betegnelsen *gjørtler*, som skriver seg fra middelalderen, blir fremdeles benyttet i noen støperier om en håndverker som har som yrke å støpe og gjøre etterarbeid på små gjenstander.

Se også
-------

* Støping