recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Fransk taco** (fransk: *tacos français* [takos fʁɑsɛ], også kjent som **Lyon-taco** (fransk: *tacos lyonnais* [takos ljɔnɛ]), også kalt **matelas**, (fransk for «madrass») er en hurtigmatrett som normalt består av en hvetetortilla som grilles og foldes rundt et fyll av pommes frites, ost og kjøtt, blant andre deliingredienser. 

På fransk bruker man alltid flertallsform (*tacos*) om denne matretten, selv i tilfeller der det bare er snakk om én («un tacos»).

Til tross for navnet har fransk taco lite å gjøre med en meksikansk- eller en texmex-taco og kan faktisk være mer lik en burrito (spesielt californiaburrito); den er også blitt sammenlignet med panini og dönerkebabsandwich.

Opphav
------

Fransk taco oppstod i regionen Rhône-Alpes i Frankrike i begynnelsen av 2000-årene, før den ble populær blant tenåringer og unge voksne i hele Frankrike og i utlandet.

Noe av populariteten kom på grunn av den relativt lave prisen og store porsjonsstørrelsen sammenlignet med andre fastfoodvarianter i landet, pr. 2019 kostet en fransk taco omtrent fem euro.

Utbredelse
----------

Fransk taco i Norge: Fra *French Tacos & Burgers Avenue* i Oslo. 
Den franske tacoens utbredelse har gått hånd i hånd med veksten til kjeden O'Tacos. I 2019 var denne kjeden vokst til å ha over 200 utsalgssteder i Frankrike, Belgia og Marokko, og de hadde en omsetning på over to milliarder kroner i året. O'Tacos åpningsfester var blitt til store arrangementer der kjente rappere kom for å holde konsert.

Den franske tacoen kom til Norge med åpningen av gatekjøkkenet *French Taco and Burgers Avenue* på Nesttun i Bergen i 2021. Året etter utvidet de med et utsalgssted i Bergen sentrum, før de også etablerte seg på Frogner i Oslo i 2023.

Referanser
----------

1. ↑  «Les "tacos "lyonnais, l'invention qui conquiert toute la France». Le Petit Paumé. Arkivert fra originalen 29. juni 2018. Besøkt 18. november 2018.
2. ↑  «The unlikely rise of the French tacos». The New Yorker. 12. april 2021. Besøkt 24. juli 2023.
3. 1 2  Sjuve, Christopher (19. mars 2019). «Ny taco får burgerkjedene til å skjelve»Gratis registrering kreves. *dagbladet.no* **(norsk)**. Besøkt 18. juli 2023.
4. ↑  «Move over, McDonald's: French taco poised for global expansion». The Guardian. 15. mars 2019. Besøkt 24. juli 2023.
5. ↑  «Forvirrende fransk fast food»Betalt abonnement kreves. Bergens Tidende. 1. september 2022. Besøkt 24. juli 2023.
6. ↑  «I en matbod i Cannes startet eventyret. Nå kommer et helt nytt konsept til Oslo»Betalt abonnement kreves. Avisa Oslo. 30. april 2023. Besøkt 24. juli 2023.

Eksterne lenker
---------------

* (en) French tacos – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet. Helt uten kilder. *(10. okt. 2015)*
En **feature** (feature-artikkel eller feature-reportasje) er en avissjanger. I feature er det viktig med en god idé, og teksten har et spesielt særpreg. Inntrykk og opplevelser blir skildret der og da, gjennom beskrivelse, replikker, sanseinntrykk, kontraster, gjentakelser og symboler. Leseren får da en følelse av å bli dradd inn til mennesker og situasjoner. En featurereporter kan sammenlignes med en historieforteller som gir rapport fra et spennende sted eller et møte med en interessant person. Journalisten kan selv være til stede i teksten og bli en medspiller i dramaet, dersom det er et poeng for historien. Dramaturgi og fortellemåte kan ha likheter med litteratur – journalisten har større muligheter til å komme med subjektive beskrivelser, prege med språket ved å bruke litterære virkemidler og fortelle i jeg-form.

Se også
-------

* Kronikk

Portal: Kunst

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
**Koko** (født 4. juli 1971 i San Francisco Zoo, død 20. juni 2018 Woodside, California) var en vestlig lavlandsgorilla som ifølge treneren hennes i over 30 år, Dr. Francine «Penny» Patterson, forstod og brukte over 1 000 forskjellige tegn fra amerikansk tegnspråk. I tillegg forstod Koko over 2 000 ord muntlig engelsk.

Koko levde mesteparten av livet i Woodside, California, og begynte å få opplæring i tegnspråk da hun var ett år gammel. Hun var også en stor inspirasjon for forfatteren Michael Crichton da han skrev romanen *Congo*, som inkluderte gorillaen «Amy» som kunne tegnespråk. Gorillaen «Sophie» fra *The X-Files*-episoden «Fearful Symmetry» skal også være inspirert av Koko.

Koko er en forkortelse av det japanske ordet «Hanabi-Ko», som betyr «barn av fyrverkeri», grunnet fødselsdatoen hennes 4. juli, som er datoen for den amerikanske uavhengighetsdagen.

Kokos bruk av tegnspråk
-----------------------

Noen forskere mener at Kokos tegnspråk-beherskelse viser at hun faktisk forstår og klarer å benytte seg av språket. Andre mener at hun kun har lært å herme og bruke de riktige tegnene i gitte situasjoner for å oppnå en belønning, uten å egentlig vite hva ordene egentlig betyr. Førstnevnte (og Francine Patterson) hevder at Kokos bruker tegnspråket fritt og i situasjoner hvor Koko er klar over at det ikke er noen belønning, i tillegg til at hun klarer å sette sammen nye ord fra to ord hun allerede kjenner til hvis hun ikke vet hva tingen hun beskriver heter. Patterson sier at det finnes flere dokumentasjoner på at hun gjør dette. Dokumentarfilmen *Koko, en snakkende gorilla* fra 1978 viser et eksempel på dette, hvor Koko gir tegnet for finger og armbånd («finger-armbånd») for å beskrive en ring.

Slike debatter krever en grundige og veldokumenterte undersøkelser og viser at det er viktig å tenke over hva det egentlig vil si å lære og bruke et språk. Debatter om hvorvidt aper virkelig kan lære og bruke et språk har pågått siden den aller første apen ble trent opp til å bruke tegnspråk. Et ganske forskjellig eksempel som kan brukes er dataprogrammer og kunstig intelligens, hvor maskiner kan bli programmert til å «lære» og «tenke», gi respons til visse ord og til og med «kommunisere» med brukeren, som f.eks. chatterbots og enkelte sjakk-spill som blir bedre og bedre for hver gang man spiller mot dem.

Referanser
----------

1. ↑   www.koko.org[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Koko The Sign Language Gorilla Dead At 46» **(engelsk)**. 21. juni 2018. Besøkt 21. juni 2018.
3. ↑  «Koko the famously social gorilla dies». *BBC News* **(engelsk)**. 21. juni 2018. Besøkt 21. juni 2018.
4. ↑  Milman, Oliver (21. juni 2018). «Koko, famed gorilla who learned sign language, dies aged 46». *the Guardian* **(engelsk)**. Besøkt 21. juni 2018.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Koko (gorilla) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** LCCN
 |
**Den internasjonale Simón Bolívar-prisen** er en pris som tildeles av UNESCO for å belønne innsats for frihet, uavhengighet og verdighet og for å styrke en ny internasjonal, økonomisk, sosial og kulturell orden. Den ble etablert i 1983. Prisen er oppkalt etter den søramerikanske uavhengighetsforkjemperen Simón Bolívar. Med prisen følger det et pengebeløp. Prisvinnerne velges av en jury på sju medlemmer, der fem medlemmer representerer forskjellige verdensdeler, ett medlem utpekes av Venezuelas regjering og ett av UNESCOs generalsekretær.

Mottagere
---------

Disse har mottatt Den internasjonale Simón Bolívar-prisen:

* 2004 Nadia Al-Jurdi Nouaihed, Libanon, og Casa de las Américas, Cuba
* 2000 Samuel Ruiz García, Mexico, og Julio Sanguinetti, Uruguay
* 1998 Mário Soares, Portugal, og Milad Hanna, Egypt
* 1996 Muhammad Yunus, Bangladesh
* 1992 Aung San Suu Kyi, Burma, og Julius Nyerere, Tanzania
* 1990 Václav Havel, Tsjekkia
* 1988 Vicaría de Solidaridad, Chile
* 1985 Contadora-gruppen og Bernardo Sepúlveda Amor
* 1983 Juan Carlos I av Spania og Nelson Mandela, Sør-Afrika

Referanser
----------

1. ↑  «International Simón Bolívar Prize», UNESCO.
2. ↑  «Laureates», UNESCO.
Ilja Repin: *Zaporogkosakker skriver brev til den tyrkiske sultan* (1880, Det russiske museum, St. Petersburg)

**Zaporizjzja sitsj** (ukrainsk: Запорізька Січ – *Zaporizka Sitsj*) er et område i østre Ukraina bortenfor Dnipro-fossene, dit livegne ukrainere og hviterussere flyktet fra sine bojarer og fyrster, og som ble grunnlaget for den ukrainske kosakkslekt.

Omkring 1304 forekom det opplysninger om fri kosakker i Zaporizjzja om deres ataman Kritikij. Frem til midten av 1400-tallet var *zaporizjzjakosakkene* nominelt understilt de litauiske storfyrster. Den første Zaporizjzja sitsj, det vil si fristed og samlingspunkt for de frie kosakker, ble øya Hortytsja (rett overfor det senere Alexandria i Ukraina) og ett område ved munningen av elven Bazavluk. Allerede på 1500-tallet omfattet Zaporizjzja sitsj Kyivområdet og Podolia.

Da Litauen i 1569 overlot de ukrainske området til den polske krone begynte zaporizjzjakosakkene å utgjøre en del av den polske kongelige kronhær. Kosakkenes første hetman var Ostafiy Dasjkovitsj, som bistod Polen kraftig og som derfor fikk som avståelse fra den polske konge Sigismund I (*den eldre*) Tsjerkasy, Kanev, Perevolotsjna og festningen Tsjigirin. Stefan Batory, som ville sikre landets søndre deler mot krimtatarerne, skjenket zaporizjzjakosakkene dessuten en arméorganisjon og gav deres ataman hetmanklenodier (regalier), og overførte til dem byen Teresjtemirov og lot dem bosette seg helt frem til Kyiv.

Fra 1589 ble det inneledet en periode med konflikter mellom Polen (Rzeczpospolita) og kosakkene. Polakkene begynte å trakassere kosakkene for deres angrep mot tatarene og tyrkerne, som på den tid hadde en fredsavtale med Polen. Kong Sigismund innførte dessuten i 1596 en kirkelig union mellom de katolske og ortodokse kirker der den ortodokse ble tilordnet under paven. Det var ikke alle fornøyd med. Det fulgte en rekke mislykkede kosakkopprør mot det polske styret. Konfliktene munnet i 1648 i et frigjøringskrig mot polske undertrykkelse og førte til at kosakkene i 1654 så deg nødt til å be sine ortodokse trosfrender i Russland om bistand. Resultatet ble en russisk militærintervensjon som i 1667 med freden i Andrusjov førte til Ukrainas deling og i forlengelsen i 1775 helt gjorde slutt på kosakkenes autonomi.

Litteratur
----------

* V.V. Boguslavskij: *Slavjanskaja entsiklopedija. Kijevskaja Rus'-Moskovija*, Moskva, Olma-Press, 2005 (i 2 bind), bind 2, s. 356. ISBN 5-224-02249-5, ISBN 5-224-02251-7.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN
 |
Sidsel Cathrine Gløersen f. Hage 1675-1760, etter originalmaleri
**Ole (Oluf) Gløersen** (født ca. 1673 i Skjeberg, død i Fredrikshald 1734 (begravet 18. mai). Ole Gløersen var en velhavende kjøpmann og sagbrukseier på Fredrikshald, og han eide en gård på byens nordside. 

Gløersen eide også et privilegert sagbruk i Tistedalen og eksporterte trelast. Under den store nordiske krig mot Karl XII bidrog han blant annet til utrustning av forsvarsskip. Han underskrev 25. oktober 1719 sammen med borgermester Hans Olsen Paasche, rådmann Christopher O. Paasche, Jens Munk osv. søknad om skadeerstatning for den brente by.

Gløersens velstand fikk en knekk ved krigen, især da hus med avling på gårdene østre Rønneld og Oremo også ble brent. Ved hjelp av støtte fra staten og toll og skattefritak kom han seg etterhvert igjen økonomisk. I 1723 ble nytt sølvtøy innkjøpt, det eksisterer delvis ennå, samtidig lot han seg male sammen med sin hustru.

Ole Gløersen er stamfar for Gløersenslektens agnatiske hovedgren. Han var gift omkring 1700 med Sidsel Cathrine Philipsdatter Hage. De hadde en datter, Karen Debes, og en sønn, Erik Gløersen.

Ole Gløersens segl og egenhandige underskrift, 1722

Kilder
------

* A.T.Gløersen: *Stamtavle av Slægten Gløersen – Samt oplysninger om beslægte familier*. Fabritius, Kristiania, 1897
* Cato Holmsen: *Slegten Gløersen med sidelinjer*. Oslo, 1929

Eksterne lenker
---------------

* Fredrikshald (Halden) bys befolkning 1660- 1730 – borgerskap i Fredrikshald
* Sagbruksprivilegiene av 1680 – Norges tekniske museum
**Torsdag** er i Norge ukens fjerde dag (etter endring fra 1. januar 1973)*, og oppkalt etter den norrøne guden Tor. Ifølge romersk kalender er torsdagen* dies Jovis*, oppkalt etter Jupiter.*

Ifølge europeisk standard (ISO 8601) er det årets torsdager som avgjør ukenummeret: uke 1 blir definert som uken som inneholder årets første torsdag, og så videre.

Etter folketradisjonen skulle torsdagen være en dag da skjulte makter var særlig nær menneskenes verden. Mange slags arbeid kunne ikke gjøres på torsdag, for eksempel å spinne. Samtidig kunne torsdagen brukes til å komme i kontakt med det overnaturlige og dermed øke menneskenes krefter. I *En natt i Nordmarken* gjenforteller Peter Chr. Asbjørnsen tre sagn om skjulte skatter som kan oppdages når en graver en torsdagsnatt.

Referanser
----------

1. ↑  *Forskning.no:* Når var den første mandagen?

| * v
* d
* r
Ukedager |
| --- |
| mandag **·** tirsdag **·** onsdag **·** torsdag **·** fredag **·** lørdag **·** søndag |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** GND
 |
**Lawrence T. Williams** (død 7. mai 2014) er guyansk økonom, som var sentralbanksjef for Guyanas bank fra juni 2005 til sin død i 2014.

Williams begynte å arbeide i sentralbanken allerede i 1979 rett etter at han var utdannet Bachelors of Social Sciences Degree (Management). Han ble assisterende leder i avdelingen for valutakontroll, med ansvar for å implementere og vedlikeholde et system for å overvåke eksport, og å innhente eksportkvitteringer. Tre år senere, i 1982, ble han utnevnt til leder (*Principal*) for samme avdeling, og jobbet bl.a. med Guyanas eksportutviklingsfond, som er finansiert av Verdensbanken. I 1984 ble han *Supervisor* for eksportutviklingsfondet, en stilling han hadde i seks år.

I januar 1991 ble han utnevnt til *Senior Supervisor* for avdelingen for valutakontroll. Denne stillingen hadde han kun et år, fordi han i januar året etter ble utnevnt til assisterende leder for *Debt Management and Exchange Control Department*.

Fra 1995 til 2004 var han banksjef (*Banking Manager*), med ansvar for tilsynet med driftsavdelingen (*operations*), hvorpå han i november 2004 ble utnevnt til fungerende sentralbanksjef, og i juni året etter ble han sentralbanksjef, han overtok da etter Dolly Singh.

Han døde på Dr. Balwant Singh Hospital i Georgetown 7. mai 2014, 59 år gammel, etter å ha vært syk en periode. Han hadde hatt kreft de siste åtte årene han levde.

Visesentralbanksjef Gobind Ganga overtok som fungerende sentralbanksjef da Williams døde.

Referanser
----------

1. ↑   Freebase-data fra Google[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2  Stabroek News - *Central Bank Governor Lawrence Williams passes away*, besøkt 6. november 2014.
3. 1 2  Strabok News - *Bank of Guyana governor Lawrence Williams laid to rest*, besøkt 6. november 2014.
4. ↑  Kaiteur News - *Bank of Guyana Governor dies*, besøkt 11. juni 2021

Eksterne lenker
---------------

* Guyanas bank - *Profile of the Governor*
* Summit Communications – *INTERVIEW – Lawrence Williams, Governor of Bank of Guyana*[*død lenke*]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Louis Van de Perck** var en belgisk sportsutøver som deltok i de olympiske leker 1920 i Antwerpen, han konkurrerte i bueskyting.

Van de Perck ble olympisk mester to ganger i bueskyting under OL 1920 i Antwerpen. Han kom på andreplass i den individuelle konkurransen i *sittende liten fugl*. Det var seks deltakere alle fra Belgia. I den individuelle konkurransen i *sittende stor fugl* kom han også på andreplass. De var de samme seks belgierne som deltok i denne konkurransen.
I lagkonkurranse i både stor og liten sittende fugl var det kun et lag som deltok og besto av de seks belgierne som var med i de individuelle konkurransene. Uansett plassering var de seks deltakerne garantert to olympiske gullmedaljer i lag.

OL-medaljer
-----------

* 1920 Belgias flagg Antwerpen – Gull **Gull** i bueskyting, sittende liten fugl lagkonkurranse (Belgia)
* 1920 Belgias flagg Antwerpen – Gull **Gull** i bueskyting, sittende stor fugl lagkonkurranse (Belgia)
* 1920 Belgias flagg Antwerpen – Sølv Sølv i bueskyting, sittende liten fugl
* 1920 Belgias flagg Antwerpen – Sølv Sølv i bueskyting, sittende liten fugl

Eksterne lenker
---------------

* (en) Louis Van de Perck – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Louis Van de Perck – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Louis Van de Perck – TheSports.org Rediger på Wikidata
**Sortlandbrua** (nordsamisk: *Suorttárovvi*) er ei spennbetongbru som går over Sortlandssundet mellom Langøya og Hinnøya og ligger i Nordland fylke. Den er en del av riksvei 85 og er tilknyttet fylkesvei 82 på begge sider av sundet. Brua er bygd etter fritt frambygg-metoden og har en totalengde på 948 meter, med lengste spenn 150 meter. Seilingshøyden er 30 meter, og brua har i alt 21 spenn. Hovedspennet er fundamentert på 30 meters vanndyp ved hjelp av senkekasser.

Sortlandbrua ble tatt i bruk den 4. juli 1975, og er en av Vesterålsbruene. Disse ble oppført på 1970-tallet som en del av et interkommunalt samarbeid mellom de berørte kommunene i Vesterålen og Statens vegvesen, og gav kommunene fergefri veiforbindelse. Vesterålsbruene ble i det vesentligste finansiert gjennom bompenger.

Sortlandbrua var en del av europavei 10 før Lofast ble åpnet 1. desember 2007

Sortlandbrua og de øvrige Vesterålsbruene ble prosjektert av firmaet Aas-Jakobsen AS, Oslo.

De øvrige Vesterålsbruene er Andøybrua, Hadselbrua og den noe mindre Kvalsaukan bru. Sammen med Tjeldsundbrua ved Harstad, knytter disse Vesterålen til fastlandet.

Før Sortlandbrua ble bygd var fergestrekninga mellom Sortland på Langøya og Strand på Hinnøya ei av Norges aller travleste.

Se også
-------

* Kvalsaukan bru
* Hadselbrua
* Andøybrua

* Liste over broer i Norge
* Liste over broer i Norge etter lengde

Eksterne lenker
---------------

* Structurae om Sortlandsbrua
* Sortlandsbrua på broer.no
* The World's Longest Tunnel Page (bru-delen)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Sentralt stedsnavnregister **·** Nasjonal vegdatabank
 |
***S.W.A.T.*** er en amerikansk krim- og actionserie som gikk på ABC fra 1975 til 1976. Serien var en spin-off av *The Rookies*, og omhandlet en SWAT-avdeling ved politiet i en uidentifisert by i California. Den var produsert av Aaron Spelling og Leonard Goldberg.

Handling
--------

Historien er lagt til en storby løst basert på Los Angeles, og følger den nyetablerte SWAT-enheten til et politi-departement i California som består av fem personer. De har forskjellige skytevåpen, samt tåregass og skuddsikre vester. SWAT-medlemmene har blitt trent og utstyrt for å løse situasjoner som vanlige politi-enheter ikke kan, for eksempel gisseltaking, ransforsøk og attentater, bombe-trusler, organisert kriminalitet og terrorisme. Leder for SWAT-gruppen er Daniel "Hondo" Harrelson, seriens hovedperson. Hans nestkommanderende heter David "Deacon" Kay. Under Harrelson og Kays kommando er blant annet Jim Street, en tidligere politimann om sluttet seg til S.W.A.T.-teamet etter at partneren hans ble drept på jobb.

Samt Dominic Luca er en italiensk-amerikaner og Travis Joseph McCabe - lagets snikskytter. De personlige livene til SWAT-offiserene, spesielt Daniel Harrelson, var også viktige punkter i en rekke episoder. Harrelsons kone Betty og de to små sønnene de hadde sammen dukket ofte opp i løpet av serien. Andre politi-betjenter og venner av SWAT-medlemmene var også ofte tilbakevendende karakterer, deriblant Edward Roman - sjef for hele politi-distriktet.

Skuespillere
------------

* Dan «Hondo» Harrelson … Steve Forrest
* David «Deacon» Kay … Rod Perry
* Jim Street … Robert Urich
* Dominic Luca … Mark Shera
* T.J. McCabe … James Coleman

Referanser
----------

1. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 12. februar 2012. Besøkt 11. februar 2012.

Eksterne lenker
---------------

(en) *S.W.A.T.* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *S.W.A.T.* på The Movie Database – TV Rediger på Wikidata
**Max Bröske** (født 25. juli 1882, død ukjent) var en tysk roer som deltok i de olympiske leker 1912 i Stockholm.

Bröske vant en olympisk bronsemedalje i roing under OL 1912 i Stockholm. Han var med på den tyske båten, med mannskap fra roklubben *Berliner Ruderverein von 1876*, som kom på tredjeplass i rokonkurransen for åttere. De tapte semifinalen til den britiske båten med mannskap fra *Leander Club* som siden vant finalen over *New College* en annen britisk åtter.

Totalt deltok elleve båter fra åtte nasjoner og konkurransen ble avholdt i perioden 17 til 19. juli 1912. Deltakerne på *Berlins* åtter var Otto Liebing, Max Bröske, Max Vetter, Willi Bartholomae, Fritz Bartholomae, Werner Dehn, Rudolf Reichelt, Hans Matthiae og Kurt Runge (styrmann).

OL-medaljer
-----------

* OL 1912 Sveriges flagg Stockholm - Bronse Bronse i roing, åtter Keiserriket Tysklands flagg Tyskland

Referanser
----------

1. ↑   sports-reference.com, «Max Bröske», Sports-Reference.com olympisk utøver-ID br/max-broske-1, besøkt 31. januar 2020[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Max Bröske – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Max Bröske – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Max Bröske – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Max Bröske – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Max Bröske – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Max Bröske – FISA Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Christopher Exley** er en britisk kjemiker kjent for sin forskning på helseeffekter av aluminiumseksponering. Han er professor i biouorganisk kjemi og gruppeleder for Bioinorganic Chemistry Laboratory ved Keele University. Han er også æresprofessor ved UHI Millennium Institute. Han har publisert forskning som har konkludert med at Carole Cross, en kvinne som døde av aluminiumsforgiftning i 1988 som følge av at drikkevannet var forurenset av aluminium, hadde nivåer av aluminium i hjernen mer enn tjue ganger høyere enn normalt. I 2012, vitnet han i en granskning av Cross' død i Taunton, England. Han hevdet at hvis ofrene for forgiftning konsumerte naturlig mineralvann, selv om de gjorde det tjuefire år etter den første forgiftningen, kunne det hjelpe dem å fjerne aluminium fra hjernen. Han har også kritisert regjeringen for å gi råd til innbyggerne i Cornwall om å koke vannet sitt kort tid etter hendelsen, med henvisning til denne anbefalingen som "det verste mulige råd å kunne gi".

I nyere tid har han blitt kjent for tvilsom forskning hvor han hevder å koble aluminiumsadjuvanter i vaksiner til autisme. Universitet han er ansatt ved har erklært at de ikke stiller seg bak Exleys påstander. Noen av hans studier har blitt trukket tilbake,, og det har ført til at han har mistet pengestøtte til sin forskning. Exley sitter også i det faglige rådet hos den vaksinekritiske lobbyorganisasjonen Children’s Medical Safety Research Institute.

Referanser
----------

1. ↑  «Chris Exley». Arkivert fra originalen 5. mars 2021. Besøkt 23. februar 2019.
2. ↑  «Chris Exley». Besøkt 23. februar 2019.
3. ↑  Hall, Sarah (20. april 2006). «Alzheimer's research triggers call for new water poisoning inquiry». *The Guardian*. Besøkt 23. februar 2019.
4. ↑  «Brain metal level 'beyond belief'». *BBC News*. 6. mars 2012. Besøkt 23. februar 2019.
5. ↑  Morris, Steven (5. mars 2012). «Camelford water poisoning residents given terrible advice, inquest told». *The Guardian*. Besøkt 23. februar 2019.
6. ↑  These Scientists Say A British Professor's Claim That Aluminium Is Linked To Autism Is "Absurd", *Buzzfeed News*
7. ↑  Professor who claims vaccines linked to autism funded through university portal The Guardian
8. ↑  "Utterly awful:" David Gorski weighs in on yet another paper linking vaccines and autism *Retraction Watch*
9. ↑  Funding halted for Professor Chris Exley, who links vaccines to autism, *The Times*
10. ↑  Scientific Advisory Board Children’s Medical Safety Research Institute

Eksterne lenker
---------------

* Prof C Exley Arkivert 5. mars 2021 hos Wayback Machine. Keele University
* Christopher Exley i Google Scholar

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ORCID **·** NKC **·** Google Scholar

 |
**William G. J. Orchardson** (født 1881, død ukjent) var en skotsk sportsutøver som deltok i de olympiske leker 1908 i London.

Orchardson vant en olympisk bronsemedalje i landhockey under OL 1908 i London. Han var med på det skotske laget som kom på tredjeplass i landhockeyturneringen, bak England og Irland. Skottland vant sin første kamp over *Uhlenhorster HC* som representerte Tyskland med 4-0, men tapte semifinalen til England med 1 – 6. Det var seks lag som deltok i turneringen, alle medaljene ble vunnet av britiske lag; Gull til England, sølv til Irland og bronse til de tapende semifinalistene Wales og Skottland.

OL-medaljer
-----------

* 1908 Storbritannias flagg London - Bronse Bronse i landhockey Storbritannias flagg Storbritannia

Referanser
----------

1. ↑   sports-reference.com, www.sports-reference.com, besøkt 31. januar 2016[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) William Orchardson – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) William Orchardson – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) William Orchardson – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) William Orchardson – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) William Orchardson – Storbritannias olympiske komité Rediger på Wikidata
**Refsnes Gods** er et gods beliggende på Jeløya i Moss. I dag er det hotelldrift i hovedbygningen på det tidligere godset under navnet *Hotell Refsnes Gods*.

Navnet Refsnes kommer fra Rif, rev, etter en grunne som går ut i fjorden utenfor hotellet.

Hovedbygningen ble oppført i 1767 og er lett gjenkjennelig med sine to tårn. Den ble anlagt som lystgård av David Chrystie (1771–1835), andre generasjon Chrystie, en slekt som opprinnelig kom fra Skottland.

Hotellet har syv originalverker av Edvard Munch, deriblant «Blå kjole» og to litografier som ble stjålet i mars 2005, men gjenfunnet kort tid etter. Hotellet har ellers en betydelig samling med kunst av blant andre Jakob Weidemann, Frans Widerberg, Nico Widerberg, Per Ung og amerikanske Andy Warhol. Hvert rom er dessuten utsmykket med sin «egen» kunstner.

Hotellet er ellers kjent for sitt kjøkken og sin vinkjeller samt for sine arrangementer knyttet til mat og vin.

Refsnes Gods er tildelt Olavsrosa.

* Selskap på Refsnes Gods på 1800-talletSelskap på Refsnes Gods på 1800-tallet
* Interiør fra 1800-talletInteriør fra 1800-tallet

Referanser
----------

1. ↑  
	* «Hotell Refsnes Gods». Norsk kulturarv. Besøkt 31. juli 2021.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Refsnes Gods – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Om slekten Christie, fra slektshistoriewiki

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** Riksantikvaren kulturminne
 |
Carlo de Dominicis – Santi Celso e Giuliano, vid Via del Banco di Santo Spirito (rione Ponte), Roma
Santi Celso e Giuliano (fasadens øvre parti)
**Carlo de Dominicis** (født 26. februar 1696 i Roma, død 2. oktober 1758 i Roma) var en italiensk arkitekt i seinbarokken.

Biografi
--------

De Dominicis arbeidet til å begynne med under arkitekten Filippo Raguzzini og tillegnet seg et  borrominisk formspråk, som sees på blant annet fasaden til kirken Santi Celso e Giuliano (1733). På fasaden arbeidet de Dominicis med konvekse og konkave former og brutte pediment.

Ved Piazza Colonna renoverte de Dominicis kirken Santi Bartolomeo e Alessandro dei Bergamaschi og laget blant annet fasadens kroneformede kurvelinje pediment. I det nordlige Trastevere oppførte han i 1740 kirken Sant'Eligio dei Sellai (revet 1902) med en uvanlig kuppel med spontak.

I kirken Sant'Agata dei Goti har de Dominicis utført kardinal Carlo Bichis (1638–1718) gravmonument.

De Dominicis tilskrives også fasaden til den romanske nasjonens kirke, San Salvatore delle Coppelle.

Referanser
----------

1. ↑   Dizionario Biografico degli Italiani, Dizionario biografico degli italiani carlo-de-dominicis, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   www.info.roma.it[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* Blunt, Anthony, *Guide de la Rome baroque*. Paris: Éditions Hazan 1992. ISBN 2-85025-265-4
* Mallory, Nina A. *Roman Rococo Architecture from Clement XI to Benedict XIV (1700–1758)*. New York: Garland Publishing 1977. ISBN 0-8240-2710-8

  

Portal: Arkitektur
**Jan Henrik Kayser** (født 20. februar 1933 i Bergen, død 24. april 2016) var en norsk pianist.

Utdannelse og karriere
----------------------

Han fikk sin utdannelse ved musikkonservatoriet i Bergen og musikkhøyskolen i Wien og debuterte i 1953 med Oslo filharmoniske orkester etter studier med Eline Nygaard i Oslo. Han vant prinsesse Astrids musikkpris i 1961 og fikk Griegprisen sammen med Anne Bolstad og Finn Nielsen i 1978. Han samarbeidet med Harald Sæverud i nesten 40 år, noe som i 1997 førte til utgivelsen av en rikt illustrert bok om Sæverud og hans pianomusikk. I tillegg til å være Sæveruds elev, ble han også hans samarbeidspartner, og de holdt mange konserter sammen, hvor Sæverud fortalte om musikken som Kayser spilte.

Kayser hadde en internasjonal karriere og holdt konserter i USA, Kina og Russland, i tillegg til en stor aktivitet i Europa, hvor han spilte med blant andre Royal Philharmonic Orchestra, Birmingham Symphony Orchestra og Praha symfoniorkester. Han ble tildelt Kongens fortjenstmedalje i gull. Han var onkel til pianisten Audun Kayser.

Diskografi
----------

### Solo

* *Jan Henrik Kayser: Edvard Grieg* TROLD 1990
* *Harald Sæverud: Selected Piano Pieces* (SIMAX CLASSICS) 1991
* *Hommage á Rosendal* 2010

### I samspill

* *Oslo Philharmonic Orchestra: Diverse komposisjoner (Sæverud) Aurora 1988*
* *Kjetil Hvoslef 1988*

Bibliografi
-----------

* *Rondo amoroso* 1997 ISBN 82-7326-048-8

Referanser
----------

1. ↑  Jan Henrik Kayser er død i Bergens Tidende den 25. april 2016.
2. ↑  «Nettbiblioteket om Sæverud, avsnittet Læreren og eleven». Arkivert fra originalen 21. august 2007. Besøkt 22. februar 2008.
3. ↑  *Kayser mot Kayser* i Bergens Tidende den 12. juni 2002.

Kilder
------

* Omtale i forbindelse med 75-årsdag i Aftenposten Kultur side 13, 20. februar 2008
* Omtale i Store norske leksikon

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** MusicBrainz
 |
**Henrik Svensen** (født 17. juli 1904 i Askøy, død 16. august 2007) var en norsk lagdommer, stortingsrepresentant og fylkesmann.

Bakgrunn og arbeid
------------------

Svensen var sønn av maskinmester Thorvald Svensen (1868–1964) og husmor Magdalene Engelsen (1871–1946). Han ble cand.jur. i 1926 og begynte å arbeide som sakførerfullmektig samme år. I 1928 ble han dommerfullmektig i Hardanger, og i 1931 fylkesfullmektig i Bergen og Hordaland. Han var sekretær i Justisdepartementet fra 1933 til 1937, og sekretær hos finansrådmannen i Bergen fra 1938 til 1942.

Etter andre verdenskrig var han i 1945 lagdommer ved Gulating lagmannsrett frem til 1961, da han ble utnevnt til fylkesmann i Aust-Agder. Han satt som fylkesmann i 13 år, og han satt også som lagdommer ved Eidsivating lagmannsrett fra 1961.

Rikspolitikk
------------

Svensen ble valgt inn som stortingsrepresentant nr 2 for Høyre i Bergen i periodene 1954-1957 og 1958-1961. Han var medlem av Den forberedende fullmaktskomitéen 1957-1957, sekretær i Justiskomiteen 1954-1958, medlem i Den utvidede utenriks- og konstitusjonskomité 1958-1961,
nestformann i Den forberedende fullmaktskomitéen 1961, medlem i Fullmaktskomiteen 1958-1961 og formann i Militærkomitéen 1958-1961.

Verv
----

Svensen hadde mange verv, han satt i bystyret i Bergen i periodene 1951-1955, 1955-1959, 1959-1961, han var formann Kontrollnemndas avdeling for husleiesaker i Bergen 1945-1951, medlem av Oppgjørsnemnda i Bergen fra 1945, medlem av Tilsettingsrådet i Bergen 1954-1955, varamedlem i Billighetserstatningsutvalget 1958-1962, formann i Postrådet 1969-1973, medlem i Komiteen til å legge fram forslag om en landsdelsplan for Agder og Rogaland fra 1970, og president i Norges Forsvarsforening 1962-1966.

Se også
-------

* Liste over Aust-Agders fylkesmenn

Eksterne lenker
---------------

* (en) Henrik Svensen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (no) Henrik Svensen hos Stortinget Rediger på Wikidata

* (no) Henrik Svensen hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata
* (no) Minnetale i Stortinget over Henrik Svensen

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Stortinget **·** Geni
 |
**Billett** er en kvittering for en kjøpt plass.

Underholdning
-------------

En billett for adgang til en basketballkamp
Billetter brukes innen underholdning og kalles etter denne for eksempel teaterbillett, kinobillett, konsertbillett, museumsbillett, fornøyelsesparkbillett. Man bruker også billetter innen sport, og mange populære arrangementer blir tidlig utsolgt. I cupfinalen i fotball tildeles billetter til supportere fra de ulike lagene, noe som ofte fører til misnøye, fordi man anser at man ikke har fått nok billetter.

Ved populære arrangementer hvor det er stor etterspørsel etter billetter, vil det ofte være noen som prøver å kjøpe flere billetter enn de trenger for å så selge disse igjen med fortjeneste på svartebørs. Fra 1. juli 2007 ble det forbudt å selge billetter til kultur- og idrettsarrangementer til en høyere pris enn den som er påført billetten fra arrangørens side, eller som billetten første gang ble solgt for.

Transport
---------

En britisk togbillett
Man bruker også billetter innen transport. Flybilletter, togbilletter, bussbilletter og båtbilletter brukes av alle som driver offentlig transport mot betaling. I slike situasjoner vil noen ønske å selge billetter på forhånd og la billettene fungere som adgangsdokument. I busstransport selges de fleste billetter ved påstigning, der fungerer billetten først og fremst som kvittering for at man har betalt. Det presiseres derfor på billettens trykte tekst at den må oppbevares til reisen er ferdig. Om man ikke har billett og det blir kontroll, må man betale ekstragebyr og ny billett.

Elektronisk billett
-------------------

Utdypende artikkel: E-billett

Etter hvert som elektroniske hjelpemidler øker i omfang, har man også utviklet systemer for e-billett. Dette er en kvittering kunden skriver ut hjemme hos seg selv etter å ha betalt billett over nettbank. Det kan også være en brikke man kjøper for å bruke som identifikasjon i en bomstasjon, hvor systemet da kan trekke penger fra en på forhånd oppgitt bankkonto, eller det kan være en konto hos den aktuelle driver av bomstasjonen, hvor det skjer en avregning hver gang man bruker kortet eller brikken.

Billettkontroll
---------------

Utdypende artikkel: Billettkontroll

Billettkontroll er kontroll av gyldig billett, enten ved inngangen til et område eller et transportmiddel, eller innenfor et område der det kreves billett for å oppholde seg.

Referanser
----------

1. ↑  «LOV 2007-06-29 nr 86: Lov om forbud mot prispåslag ved videresalg av billetter til kultur- og idrettsarrangementer». Lovdata.no. Besøkt 26.07.2007.

Eksterne lenker
---------------

* Billettservice.no Arkivert 2. februar 2007 hos Wayback Machine.
* Billettluka.no

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Gyldendals Teaterleksikon **·** GND **·** BBC Things
 |
*For stedsnavnet Yrkje i Tysvær kommune i Rogaland, se det.*
Servitør er et vanlig yrke.
Pianoinnstilling er et uvanlig yrke.
Et **yrke** eller **erverv** er et arbeid eller spesialisering som en person lærer seg og jobber med en lengre tid, tross bytte av arbeids- eller oppdragsgiver. Før regulerte man tilgangen til mange yrker, men nå er de fleste yrker frie. Fagforeninger, profesjonelle sammenslutninger og faglige interesseorganisasjoner er ofte forbundet med visse yrker. Man deler inn yrker i noen få kategorier, som håndverksyrker, tjenestemenn osv. 

Et **lovregulert yrke** er en eller flere former for yrkesvirksomhet som er underlagt lov- eller forskriftsfestede krav om bestemte yrkeskvalifikasjoner, eller hvor bruken av en yrkestittel ved lov eller forskrift er begrenset til innehavere av en gitt yrkeskvalifikasjon.

Arbeidsoppgaver som har bestemte likhetstrekk danner et yrke. Statistikkmyndigheter grupperer yrker sammen etter den internasjonale standarden for yrkerskategorisering, ISCO, og norske statistikkmyndigheter i standard for yrkesklassifisering. Yrke dannes vanligvis uten hensyn til yrkesutøverens utdanning, yrkesstatus eller næring.

Galleri
-------

* Hovslager er et uvanlig yrke.Hovslager er et uvanlig yrke.
* Pottemaker er et kunstnerisk yrke.Pottemaker er et kunstnerisk yrke.
* Murer er et vanlig yrke.Murer er et vanlig yrke.
* Gulvlegger er et vanlig yrke.Gulvlegger er et vanlig yrke.
* Elektriker er et vanlig yrke.Elektriker er et vanlig yrke.
* Båtbygger er et uvanlig yrke.Båtbygger er et uvanlig yrke.

Referanser
----------

1. ↑  Kunnskapsdepartementet (6. juni 2016). «Prop. 139 L (2015–2016)». *Regjeringen.no* **(norsk)**. Besøkt 10. juni 2016.
2. ↑  ssb.no Statistisk sentralbyrås definisjon av Yrke

Se også
-------

* Lønnsarbeid
* Lønn (økonomi)

Eksterne lenker
---------------

* utdanning.no Lenker til beskrivelser av de 500 vanligste yrker Arkivert 25. april 2016 hos Wayback Machine.
* Nasjonalt senter for realfagsrekruttering: Velg riktig yrke Arkivert 13. august 2014 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN
 |
***Grannar*** er en politisk uavhengig lokalavis for kommunene Etne i Hordaland og Vindafjord i Rogaland. Lokalavisen kom inntil oktober 2023 med to ukentlige utgaver, mandag og torsdag. Mandagsavisen ble da sløyfet og torsdagsavisen fikk doblet sidetall. Avisen har 12 ansatte. Avisen blir redigert på nynorsk. Kontorsted er Etne sentrum.

Opprinnelig ble Grannar etablert som en lokalavis for kommunene Ølen (nå sammenslått med Vindafjord) og Etne, men avisen fusjonerte med den tidligere lokalavisen Vindafjordingen og har etter den tid også dekket Vindafjord kommune.

Ansvarlig redaktør fra 2008 til 2022 var Arne Frøkedal. Han døde i 2023.

Opplag
------

Bekreftede netto opplagstall fra Norsk Opplagskontroll og Landslaget for Lokalaviser.

* 2004: 3 893
* 2005: 3 858
* 2006: 3 875
* 2007: 3 929
* 2008: 3 889
* 2009: 3 852
* 2010: 3 816
* 2011: 3 682
* 2012: 3 548
* 2013: 3 548
* 2014: 3 575
* 2015: 3 582
* 2016: 3 534
* 2017: 3 527

Referanser
----------

1. ↑  Arne Frøkedal er død, *Journalisten*
2. ↑  Årets tall publiseres på 
LLAs nyhetssider, eldre tall er tilgjengelige på nett: 2004-2005 Arkivert 16. mars 2007 hos Wayback Machine. 2006-2007 Arkivert 24. juli 2011 hos Wayback Machine. 2008[*død lenke*], 2009[*død lenke*], 2010[*død lenke*] (Besøkt 27. februar 2011)

Eksterne lenker
---------------

* Grannar

Portal: Litteratur
**Bodø Nu** er en nettavis for Bodø. Det er også et månedsmagasin som kommer ut i 28 000 eksemplarer til alle husstander i Bodø, Fauske, Saltdal og Sørfold. Avisen hadde første utgave i mars 2002. Grunnlegger er Geir Are Jensen, tidligere TV 2-reporter og kulturleder i Nordlandsposten. Jensen er også daglig leder og redaktør for avisen.

Selskapet bak Bodø Nu heter Nu Publishing AS, og eies av Geir Are Jensen (67,5 %) og Ståle Pettersen (32 %). Sistnevnte var tidligere avisens markedssjef.

Fra januar 2013 har selskapet satset offensivt med nettavisen bodonu.no.

Tidligere redaktører er NRK-profil Knut Folkestad, Eivind Undrum Jacobsen og Per-Kjetil Skare.

Ledelsen
--------

Per 2018 er Geir Arne Jensen utviklingsredaktør i Bodø Nu, og Ståle Pettersen er daglig leder. Markus André Jensen er ansvarlig redaktør.

«Årets Bodøværing»
------------------

Avisen innstiftet i 2016 prisen «Årets Bodøværing». I 2016 ble prisen tildelt Gøran Aamodt, sjef for Parken stadion. I 2017 gikk prisen til Sumaya Jirde Ali.

Referanser
----------

1. 1 2  «Bodø Nu - Om oss». *bodonu.no*. Arkivert fra originalen 19. september 2018. Besøkt 9. mai 2018.
2. 1 2  «Sumaya (19) er Årets Bodøværing!». *Bodø Nu*. 7. desember 2017. Arkivert fra originalen 10. mai 2018. Besøkt 9. mai 2018.

Eksterne lenker
---------------

* Bodø NU

Portal: Litteratur
**Wandsworthfengselet** i London er (2014) Storbritannias nest største fengsel. Det ligger i London Borough of Wandsworth og har en kapasitet på 1416 straffedømte. Bare Liverpool har et større fengsel.

*Surrey House of Correction*, som det først het, ble åpnet i november 1851. Bygningen ble anlagt etter panoptikonprinsippet, ved det at alle korridorene lar seg observere fra ett sentralt kontrollpunkt. 

Fengselet hat to bygningskompleker. I Heathfield Centre, hovedfengselet, er alle fangeceller i fem fire-etasjers fløyer. Det mindre Onslow Centre har tre fløyer, og har kapasitet for 300 fanger. Der er for det meste seksualforbrytere, i den såkalte *Vulnerable prisoners unit*.

Mellom 1878 og 1961 ble 135 dødsstraffer eksekvert i fengselet. Blant de fanger som ble henrettet ved hengning var:

*(etter henrettelsesår)*

* Kate Webster (1849–1879) - mord
* George Chapman (1865–1903) for en rekke giftmord - også mistenkt for å være Jack the Ripper
* George Johnson Armstrong (1902–1941) - for landsforræderi
* Duncan Scott-Ford (1921–1942) - for landsforræderi
* August Sangret (1913–1943) - for «wigwammordet»
* John Amery (1912–1945) - britisk fascist
* William Joyce (Lord Haw-Haw) (1906–1946) - britisk fascist
* John George Haigh (1909–1949) – seriemorder kjent som «syrebadmorderen»
* Derek Bentley (1933–1953) - henrettet 1953 for et politimord; det ble senere funnet dommen var feil og han ble «posthumt benådet» i 1993.
* Guenther Podola (1929–1959) - politimord

Wandsworths siste henrettelse fant sted 8. deptember 1961. Den dømte var dobbeltmorderen Hendrick Neimasz.

Postraneren Ronald Biggs (en av forøverne av det store togrøveriet i 1963) og tre andre klarte i 1965 å rømme fra fengselet.

Selv etter Storbritannias avskaffelse av sivil dødsstraff for kriminelle handlinger beholdt Wandsworth en funksjonsdyktig galge. Først da landet i oktober 1998 avskaffet dødsstraff også for den militære rettssfære, ble den demontert. Galgerommet ble omgjort til et spiserom for ansatte.

Eksterne lenker
---------------

* Wandsworth hos hmprisonservice.gov.uk

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Kjede-broen** (ungarsk: *Lánchíd* eller *Széchenyi lánchíd*), er en hengebru over Donau mellom Buda og Pest midt i Budapest, Ungarns hovedstad.

Det var den første permanente brua over Donau da den åpnet i 1849. Broen forente vest- og østsiden av Donau det som da var Buda og Pest, i 1873 slo de to byene sammen og ble til Budapest. På Buda-siden er det en kabelbanen, fra 1870, som går opp til Buda-slottet.

Historie og design
------------------

Brua ble designet av den engelske ingeniøren William Tierney Clark i 1839, etter et initiativ fra grev István Széchenyi, byggingen ble overvåket lokalt av den skotske ingeniøren Adam Clark (ikke i slekt). Clark slo seg ned i Ungarn etter at broen ble bygget, har fått et torg oppkalt etter seg ved bruenden på Buda-siden. Tierney Clarks hadde tidligere designet en mindre bru av samme type, Marlow Bridge, over Themsen i England. Kjede-broen ble laget i seksjoner og sendt fra Storbritannia til Ungarn for sammenføyning.

Brua står på brupilarer av stein og bæres av kjettinger, derav navnet kjede-brua. Den har en lengde på 375 m, hovedspennet er 202 m og bredden er 14 m.

Kjede-broen ble ødelagt under andre verdenskrig, men ble bygget opp igjen.

* Kjede-broen i BudapestKjede-broen i Budapest
* På lørdager er brua gangbro med boderPå lørdager er brua gangbro med boder
* Brua med boderBrua med boder
* Løven på enden av bruaLøven på enden av brua
* Kabelbanen med Kjede-brua i bakgrunnenKabelbanen med Kjede-brua i bakgrunnen
* Brua på kveldstidBrua på kveldstid

Referanser
----------

1. ↑   (på de, en, fr, es, it) *archINFORM*, OCLC 45382278, archINFORM project ID 9288, Wikidata Q265049,
2. ↑  ; besøksdato: 1. mars 2015.
3. 1 2  «Chain Bridge / Budapest». *www.bridgesofbudapest.com*. Besøkt 20. mars 2022.
4. ↑  «Budapest - Uppslagsverk - NE.se». *www.ne.se*. Besøkt 20. mars 2022.
5. ↑  «Chain Bridge - Broer.no». *broer.no* **(norsk)**. Besøkt 20. mars 2022.
**Sønke Postumus Sønnichsen** (født 1840, død 5. juni 1903) var en norsk teolog, sogneprest og prost som bidro til å innnføre salmer av Elias Blix i den norske kirken.

Han ble cand.theol. i 1865. Han arbeidet noen år i skoleverket før han i 1873 ble klokker og lærer ved Tukthuset. I 1876 ble han sogneprest i Lårdal i Telemark, i 1883 ble han prost i Øvre Telemarken Vestfjeldske prosti, i 1884 sogneprest i Ramnes, i 1894 sogneprest i Tjølling.

Som prost i Øvre Telemark tok Sønnichsen til ords for å få Elias Blix' *Nokre salmar* godkjent for bruk i gudstenesten, i tillegg til de ordinære salmebøkene. Før han la frem forslaget for kirkedepartementet hadde han ved minst to anledninger brukt landsmålssalmene i kirken, første gang i Høydalsmo kirke andre juledag 1884, de menigheten blant annet sang «No koma Guds englar». Han var medstifter av Norsk Kvinnesaksforening i 1884.

Referanser
----------

1. ↑  Anders Aschim: *Elias Blix: Ein betre vår ein gong* Det Norske Samlaget, 2008 ISBN 978-82-521-6429-9
2. ↑  Moksnes, Aslaug (1984). *Likestilling eller særstilling?*. Gyldendal Norsk Forlag. s. 38. ISBN 8205153566.
**OK Linné** (stiftet 1995) er en svensk orienteringsklubb fra Uppsala. Klubben er en sammenslåing av OK Fyrismalm og IK Fyris.

Klubben er Sveriges største orienteringsklubb med i overkant av 900 medlemmer.

Klubbens draktfarger er rød og blå. Draktene har vertikale striper. OK Linné har virksomhet for løpere på elite-, ungdoms-, barne-, og mosjonsnivå. Klubbhuset deres ligger i Hågadalen i Uppsala.

Orienteringsklubben har hatt stor suksess både på dame- og herresiden og har hatt flere løpere i stallen som har hevdet seg internasjonalt. Både dame- og herrelaget har blitt svensk mester i stafett i løpet av de seneste årene.

I 2017 oppnådde herrelaget sin beste plassering i Tiomila. I Partille utenfor Göteborg ble klubben nummer to, kun slått av IFK Göteborg.

Kjente løpere
-------------


|  |  |
| --- | --- |
| 
* Sveriges flagg Rassmus Andersson
* Frankrikes flagg Lucas Basset (2017-)
* Sveriges flagg Annika Billstam
* Frankrikes flagg Vincent Coupat (2017-)
* Sveits’ flagg Simon Dubach
* Sveits’ flagg Joey Hadorn (2017-)

 | 
* Sveriges flagg Sofie Johansson
* Tsjekkias flagg Miloš Nykodým (2017-)
* Sveriges flagg Albin Ridefelt
* Sveriges flagg Oskar Sjöberg
* Sveriges flagg Mats Troeng

 |

Kjente tidligere løpere
-----------------------

* Storbritannias flagg Catherine Taylor (-2016)

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata