recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Hanau** er en by i den tyske delstaten Hessen. Den ligger i Rhein-Main-området, nærmere bestemt der elven Kinzig løper ut i Main ca. 10 kilometer øst for Frankfurt am Main.

Hanau har i overkant av 90 000 innbyggere, og er Hessens sjette største by. Den huser en rekke kjente teknologibedrifter.

Severdigheter
-------------

Kjente severdigheter er Goldschmiedehaus (tidliger Altstädter Rathaus), Schloss Philippsruhe og kurstedet Wilhelmsbad med park. Wildpark Alte Fasanerie er en tradisjonsrik viltpark.

På markedsplassen står nasjonalminnesmerket for Brødrene Grimm, rett foran Neustädter Rathaus. I nærheten ligger Wallonisch-Niederländische Kirche, hvor Deutsche Turnerbund ble grunnlagt.

Den såkalte *Deutsche Märchenstraße* (eventyrruten) begynner i Hanau og ender i Bremen. Hanau er også utgangspunkt for den hessiske eplevinruten.

I adventstiden kan Hessens største adventskalender sees i Hanau, da de 24 vinduene i Neustädter Rathaus
utsmykkes av kunstnere med strålende bilder som avdekkes et og et i løpet av adventstiden.

På onsdager og lørdager arrangeres det marked på Marktplatz med bondeprodukter fra nærliggende Wetterau og Spessart.

Schloss Philipsruhe ved Mainbredden er stort slott som kan besøkes.

Sønner og døtre
---------------

Hanau er fødested for følgende personer:

* Johann Christian Hundeshagen (1783), landbruksvitenskapsmann
* Brødrene Grimm, Jacob (1785) og Wilhelm Grimm (1786)
* Moritz Daniel Oppenheim (1800–1882), maler
* Wilhelm Carl Heraeus (1827), industrimann
* Reinhard von Scheffer-Boyadel (1851), tysk general
* Georg von Küchler (1881) generalfeltmarskalk
* Paul Hindemith (1895), komponist
* Renate Schmidt (1943), SPD-politiker
* Harald Schmid (1957), friidrettsutøver
* Rudi Völler (1960), fotballspiller
* Daniela Schadt (1960), journalist
* Thomas Berthold (1964), fotballspiller
* Dirk Raufeisen (1966), jazzpianist
* Angelo Barletta (1977), fotballspiller

Vennskapsbyer
-------------

Hanau er vennskapsby med Dartford (Storbritannia), Tottori (Japan), Jaroslavl (Russland), Conflans-Sainte-Honorine (Frankrike), Francheville (Frankrike) og Doorn (Nederland), samt Waltershausen (Thüringen) og Pays de Hanau (Frankrike).

Bilder
------

* Hanau sentrumHanau sentrum
* RådhusetRådhuset
* GullsmedhusetGullsmedhuset
* Philippsruhe slottPhilippsruhe slott
* MariakirkenMariakirken

Referanser
----------

1. ↑  «Bevölkerung der hessischen Gemeinden» **(tysk)**. Wiesbaden: Hessisches Statistisches Landesamt. 30. juni 2012. Arkivert fra originalen 23. mai 2012. Besøkt 1. april 2013.

Eksterne lenker
---------------

* (de) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Hanau – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Hanau – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Museen in Hanau

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** NKC **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
«Manager» har flere betydninger.

**Manager** er en (engelsk) yrkestittel som brukes om personer som kontrollerer eller administrerer en hel eller deler av en virksomhet. Tittelen sees gjerne brukt i forskjellige sammensetninger, spesielt i internasjonale virksomheter i formen *sales manager*, *marketing manager*, osv. Den tilsvarende, kollektive betegnelsen for en gruppe av ledere, det som på norsk kalles *ledelsen* av en virksomhet eller deler av den, er *management*. 

Tittelen brukes ofte om personer som kontrollerer aktivitetene, forretningsavtaler, kontrakter og andre aspekter ved virksomheten til underholdningsartister, idrettsutøvere, kunstnere, soloartister og band, og kalles da gjerne **talent-manager**, **artist-manager**, **band-manager** eller **musikk-manager**. Også personer som er ansvarlige for aktiviteter, taktikk og trening, spesielt innen lagidretter har manager som tittel.

Som kjente managere for musikkgrupper kan nevnes Beatles' Brian Epstein og Sex Pistols' Malcolm McLaren.

Også i idrettssammenheng finnes det personer eller selskap som veileder utøverne og ivaretar deres interesser. Blant annet var Mark McCormack og hans selskap International Management Group tidlig ute, og skaffet seg på 1960-tallet klienter som Arnold Palmer og Jack Nicklaus (golf) og Rod Laver (tennis).

Tittelen og deltittelen *manager* brukes bredt på engelsk, og kan på norsk ha ulike oversettelser avhengig av bruksområde, som for eksempel -leder, -styrer, -forvalter eller -veileder.

Se også
-------

* Bid manager eller tilbudsansvarlig, person med ansvar for å håndtere tilbud

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | NKC **·** NKC
 |
Orgelet i Hellige Trefoldighetskirken i Kristianstad.
**Johan Lorentz den eldre** (født ca. 1580 i Grimma i Sachsen, død 1650) var en tysk-dansk orgelbygger som virket som selvstendig mester i Danmark fra 1616 til sin død.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Johan Lorent var sønn av rådsherre Johan Lorentz og dennes kone Christine Rodstedt. Senest omkring 1598 kom han i lære i Stralsund hos orgelbyggeren Nicolaus Maass hvis mestersvenn han senere ble. Da Maass slo seg ned i København i 1602, fulgte trolig Lorentz med.

### Karriere

Han ble ansatt hos kong Christian IV, og i 1604 ble han sammen med sin bror Balthasar Lorentz sendt til Flensborg for å arbeide på det store orgel i St. Nikolaikirken. I 1609 slo han seg her ned som selvstendig orgelbygger, og i 1610 oppnådde han borgerskap som orgelbygger.

Etter over tyve års opphold i landet måtte han i 1639 ansøke om å få enerett på orgelbygging i Danmark og Norge. Grunnen til dette var at han hadde fått økende konkurranse fra amatører, eller fuskere. Han fikk sitt priviliegium, men hadde glemt at det i et så stort område som Danmark og Norge nærmest var umulig å føre kontroll med at det ble overholdt. I sine siste år bodde han i Studiestræde i København. I juni 1650, mitt under reparasjonen på Olaiorglet i Helsingør, døde Johan plutselig. Skjønt han ikke hørte hjemme i byen, fikk han den 18. juni hvilested i Olai Kirke i samme by. Sammen med konen Margrethe Hollander, ble han far til organisten og komponisten Johan Lorentz den yngre.

### Arbeider

Et av hans siste arbeider er trolig orgelet i Roskilde domkirke, opprinnelig bygget av Hermann Raphaëlis, men ombygget i 1654. Det viser likhetspunkter med Lorentz' byggemåter, og det ble hans mestersvenn Gregor Mülisch som kom til å utføre arbeidet med ombyggingen, til denne døde av pest i 1654. Det avsluttende arbeide sto Peter Orgelbygger for, som trolig har vært den samme som Peter Karstensen Botz, far til de senere berømte orgelbyggerbrødrene Johan og Peter Petersen Botzen.

Andre av Johan Lorentz orgelfasader kan ses i Helsingør, Kristianstad, og Nakskov. Lorentzorgelet i Sankt Mariæ kirke i Helsingør var det instrument som Dietrich Buxtehude spilte på.

Referanser
----------

1. ↑   Musicalics, oppført som Johann Lorentz, Musicalics komponist-ID 92670[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Autorités BnF, oppført som Johann Lorentz, BNF-ID 139589299[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Dansk biografisk leksikon, oppført som Johan Lorentz, Dansk Biografisk Leksikon-ID Johan\_Lorentz\_-\_orgelbygger[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Friis, Niels: *Orgelbygning i Danmark*, Dan Fog, København, 1971

Eksterne lenker
---------------

* Orglets historie
* Den store danske

Portal: Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Dansk biografisk leksikon **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Bjørk Maria Kunoy** (født Krog Olsen 20. mai 1991) er en færøysk jurist, forfatter og konservativ politiker.

Hun har studentereksamen fra Føroya Studentaskúli og HF-skeið fra 2007, årsstudium i religionsvitenskap fra Syddansk Universitet fra 2011 og mastergrad i rettsvitenskap fra Københavns Universitet fra 2016.

Hun var leder i HUXA, ungdomsorganisasjonen til Fólkaflokkurin, 2007–2010. Som student i Danmark var hun politisk engasjert i Det Konservative Folkeparti.

Fra 2007 til 2008 arbeidet Kunoy som journalist for flere færøyske mediehus. Hun var programleder i ungdoms- og humorprogrammet *Mús* på Sjónvarp Føroya, som ble sendt i åtte episoder vinteren 2008/2009. Hun var programleder for Sjónvarp Føroyas sendinger fra De internasjonale øylekene 2009.

I 2017 ble hun ansatt som politifullmektig ved Færøyenes politi.

I 2018 utgav hun sin første roman, *Vit, Føroya fólk*, som er en samfunnskritisk spenningsroman om færøysk politikk og internasjonale intriger.

Hun er datter av Bjørn Krog fra Kalundborg i Danmark og Elsa Maria Holm Olsen fra Vágur på Suðuroy. Hun er gift med jurist og diplomat Bjørn Kunoy. Sammen har de en sønn og en datter. Bjørk Maria Kunoy er søsterdatter av borgermester i Tórshavn og lagtingskvinne Annika Olsen og datterdatter av lagtingsmann Jákup Olsen.

Referanser
----------

1. ↑  «Bjørk Maria Kunoy» **(engelsk)**. LinkedIn. Besøkt 26. januar 2016.
2. ↑  «Fólkafloksungdómur hevur valt Bjørk Olsen til forkvinnu í HUXA» **(færøysk)**. Kringvarp Føroya. 13. september 2007. Besøkt 30. mars 2009. [*død lenke*]
3. ↑  «Bjørk Olsen: Mús strævið og læruríkt» **(færøysk)**. planet.fo. 12. januar 2009. Arkivert fra originalen 6. februar 2014. Besøkt 30. mars 2009.
4. ↑  «Dr Bjørn Kunoy» (PDF) **(engelsk)**. Løgmansskrivstovan. Arkivert fra originalen (PDF) 26. januar 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Bjørk Olsen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

Portaler: Konservatisme | Færøyene
San José del Guaviare
**San José del Guaviare** er en by og hovedstad i provinsen Guaviare i det sentrale Colombia. Byen ligger ved elva Guaviare, på østsiden av Andesfjellene, rundt 400 km sørøst for Bogotá. Den ble grunnlagt i 1910 og fikk bystatus i 1976. Byen har 34 863 innbyggere (2005). Hele kommunen, med et areal på 13 912 km², hadde 53 994 innbyggere (2005). 

Byens næringsliv er i hovedsak basert på jordbruksområdene rundt, hvor det produseres bananer, maniok, kakao og gummi. De viktigste håndverksproduktene er koster og børster basert på fiber fra chiquichiqui-palmen, samt andre produkter som hovedsakelig fremstilles av områdets urbefolkning. Fiske og husdyrhold er også viktig for regionens økonomi. 

Provinsens eneste lufthavn ligger like ved byen, og flyselskapet Satena har daglige flyvninger til Bogotá. Byen er knyttet til veinettet i resten av Colombia via en hovedvei mot nordvest. Byen har ikke jernbaneforbindelse. Elva Guaviare er også en viktig transportåre for byen og distriktet rundt.

Referanser
----------

1. ↑  *Departamento Administrativo Nacional de Estadística*, Colombia. Korrigert resultat av folketelling med referansedato 30. juni 2005.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) San José del Guaviare – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Nettsted for San José del Guaviare (spansk)


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GeoNames
 |
**Gulnora Islomovna Karimova** (Гульнара Исламовна Каримова/*Gulnara Islamowna Karimowa*; født 8. juli 1972) er en usbekisk politiker, diplomat og forretningskvinne. Hun er eldste datter til den tidligere usbekiske presidenten, avdøde Islom Karimov.

Gulnora Karimova er stedfortredende utenriksminister og siden september 2008 Usbekistans ambassadør ved De forente nasjoner i Genève. Før det var hun Usbekistans ambassadør i Russland. Hun har brukt posisjonen sin innad i Usbekistan og i utlandet til å bygge opp økonomiske selskaper som samlet verdt flere milliarder US dollar og blant annet omfatter betydelige deler av Usbekistans telekommarked, gruveselskap, en stor sementfabrikk, nattklubber og restauranter i Tasjkent og Coca-Cola Usbekistan. Det foreligger en amerikansk internasjonal arrestordre fra høyesterett (Supreme Court) i New Jersey etter at hun flyktet med sine to barn til Usbekistan etter en skilsmisse i 2004. Hun har nå diplomatisk immunitet.

WikiLeaks
---------

Karimova ble omtalt i to WikiLeaks-dokumenter fra USAs ambassade i Tasjkent fra 2005. De beskriver en hensynsløs fremgangsmåte for å sikre seg økonomiske verdier via russiske selskap, der hun åpenbart bruker mafialignende metoder. Det spekuleres i om hun skal bygges opp som presidentkandidat for å etterfølge faren, men det konkluderes med at hun er den mest forhatte personen i Usbekistan.

Referanser
----------

1. ↑  Uzbek presidential daughter appointed envoy to UN Geneva HQ[*død lenke*] uznews.net, 17.09.2008
2. ↑  WashingtonPost.com - *Battle Royal* The Washington Post, 13. april 2004
3. ↑  Gulnora Karimova looks to improve her image USAs ambassade Tasjkent, 13.09.2005
4. ↑  Gulnora Inc. strikes again USAs ambassade Tasjkent, 28.01.2005

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Prabook **·** VIAF **·** GND **·** BBC Things **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
| Slaget om Gondar |
| --- |
| Konflikt: Felttoget i Øst-Afrika |
| Malieri av slaget, Museum of Fine Arts i Boston |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Dato | 13.-27. november 1941 |
| Sted | Gondar |
| Resultat | Alliert seierOppløsning av Italiensk Øst-Afrika |

 |
| Stridende parter |
| Italias flagg Italia | Storbritannias flagg Storbritannia\*Storbritannias flagg Samveldestyrker\*Kenyas flagg Kenyanske styrkerEtiopias flagg Etiopiske styrker |
| Kommandanter og ledere |
| Italias flagg Guglielmo Nasi | Storbritannias flagg William PlattStorbritannias flagg Charles Fowkes |
| Styrker |
| 40 000 | Ukjent |
| Tap |
| 4 000 drepte8 400 sårede eller syke22 000 krigsfanger | 32 drepte182 sårede6 savnede |

**Slaget om Gondar** ble utkjempet 13.-27. november 1941 som en del av felttoget i Øst-Afrika under andre verdenskrig. Gondar var det siste italienske holdepunktet i Italiensk Øst-Afrika. Det italienske nederlaget innebar at kolonien i Øst-Afrika gikk tapt.

Bakgrunn
--------

Etter det italienske nederlaget i slaget om Keren 1. april og Addis Abeba kom under britisk kontroll 23. mai, hadde de italienske styrkene trukket seg tilbake til tre sentrale støttepunkter: fjellet Amba Alagi i nord, og byene Jimma i vest og Gondar i nord. Amba Alagi felt i mai og Jimma falt i juli.

Opptakt
-------

13. november angrep en blandet styrke fra det britiske 2. Afrikadivisjon under ledelse av generalmajor Charles Fowkes, støttet av etiopiske irregulære styrker, på en viktig italiensk defensiv posisjon i Kulkaber og ble slått tilbake. Et nytt angrep 21. november fra flere ulike hold ble holdt tilbake fram til ettermiddagen, da de italienske enhetene begynte å overgi seg. I det siste angrepet hadde britene og etiopierne et tap på 206. 2 423 italienere og etiopiske støttespillere ble tatt som krigsfanger.

Kamphandlingene
---------------

### Fjellpassene

To fjellpass med oversikt over byen var under italiensk kontroll og forsvart av to brigader. Denne styrken ble omringet og tvunget til å kapitulere da den gikk tom for forsyninger.

### Gondar by

Så snart de allierte hadde sikret seg fjellpassene, tok de kontroll over høydene som ga utsyn over byen. Den italienske garnisonen under ledelse av general Nasi i selve byen ble angrepet 27. november og måtte kapitulere etter av et kenyansk regiment av panserkjøretøy hadde slått seg gjennom utkanten av byen.

Referanser
----------

1. ↑  Maravigna, P.: *Come abbiamo perduto la guerra in Africa*, side 191, Roma: Tosi, 1949, OCLC 716558562
2. ↑  CHAPTER XVI THE FINAL CAMPAIGN IN EAST AFRICA, History of the Second World War, sidene 200, 310–311, 313
3. 1 2  CHAPTER XVI ... side 320
4. 1 2  Mead, Richard: *Churchill's Lions: A Biographical Guide to the key British Generals of World War II*, side 142, Stroud (UK): Spellmount, 2007, ISBN 978-1-86227-431-0.
5. ↑  CHAPTER XVI ... side 320-321
6. ↑  CHAPTER XVI ... side 321

Eksterne lenker
---------------

* Slaget om Gondar: beskrivelse og kart
* Beskrivelse av slaget hos Carabinieri

Portal: Andre verdenskrig
**Presidio of San Francisco** (opprinnelig, **El Presidio Real de San Francisco** eller **Royal Fortress of Saint Francis**) er en park og tidligere militær base på den nordlige spissen av San Francisco-halvøya i San Francisco, California. Den er en del av Golden Gate National Recreation Area.

Velkommen-skilt
Presidio hadde vært en festning siden 17. september  1776, da Ny-Spania etablerte det å få et fotefeste i Alta California og San Francisco-bukta. Det var mexicansk eiendom før det gikk over til USA  i 1848. Som en del av det militære reduksjonsprogrammet i 1889 stemte Kongressen for å avslutte Presidios status som en aktiv militær installasjon i den amerikanske hæren. Den 1. oktober 1994 området overført til National Park Service. Dermed sluttet et 219 års militær bruk og neste fase, en blandet kommersiell og offentlig bruk begynte.

I 1996 opprettet den amerikanske Kongressen Presidio Trust til å overvåke og administrere  80% av parkens landområde.  National Park Service administrerer resten. kystområdene som utgjør 20%. Som en første-av-sitt-slag organisasjon, ga Congressen Presidio Trust manat til å gjøre Presidio økonomisk selvforsynt innen 2013, noe den oppnådde åtte år forut for den fastsatte fristen.

Parken er preget av mange skogkledde områder, åser, og naturskjønn utsikt over Golden Gate Bridge, San Francisco-bukta og Stillehavet. Den ble anerkjent som et Historisk Landemerke i California i 1933, og som et Nasjonalt Historisk Landemerke i 1962.

Presidio ca. 1850

Referanser
----------

1. ↑  «Under Three Flags» (pdf). National Park Service. Besøkt 17. januar 2012.
2. ↑  «Presidio of San Francisco Post to Park transition». National Park Service. Besøkt 20. desember 2008.
3. ↑  «The Presidio Trust». Arkivert fra originalen 14. februar 2012.  «Arkivert kopi». Archived from the original on 14. februar 2012. Besøkt 9. september 2016. CS1-vedlikehold: Uheldig URL (link)
4. ↑  Levy, Dan (19. juni 2005). «A Green Belt in The Black». *San Francisco Chronicle*. Besøkt 20. desember 2008.
5. ↑  NHL Summary.
6. ↑  "Presidio of San Francisco".

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** GeoNames **·** BBC Things
 |
**Dalia Itzik** (hebraisk: דליה איציק, født 20. oktober 1952 i Jerusalem) er en israelsk politiker som er tilknyttet partiet Kadima. 4. mai 2006 ble hun den første kvinnelige ordførende leder i Knesset.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Itzik ble født i Jerusalem i en familie av irakiske jøder som hadde immigrert til Israel. Familien var fattig, faren var alkoholiker, og noen ganger måtte moren stjele mat for at familien skulle klare seg. Hun fikk på en religiøs videregående skole og unngikk militærtjeneste i Israels forsvar ved å påberope seg religiøse grunner. 

Siden tok hun lærerutdannelse og tok en bachelorgrad i litteratur og historie ved Det hebraiske universitetet i Jerusalem og en bachelor i rettsvitenskap ved IDC Herzliya. Hun arbeidet som lærer, ble leder for lærerforbundet i Jerusalem og arbeidet som assistent til Jerusalems borgermester Teddy Kollek. Hun var dessuten medlem av eksekutivkomiteen for Israel Broadcasting Authority.

26. oktober 1988 var hun involvert i en bilulykke som kostet Knesset-medlemmet Michael Reisser livet. Han kjørte mot Jerusalem og krasjet inn i hennes bil. Reisser døde dagen etter av skadene, mens Itzik ble alvorlig skadet.

Hun ble gift med Danny, en ansatt ved Israels Elektrisitetsverk. De har tre barn: Ran, Uri og Adi. Familien bor i nærheten av Jerusalems Ramat Sharett.

### Politisk karriere

Før 1992 var Dalia Itzik Jerusalems varaordfører. Som medlem av Israels Arbeiderparti (Avoda og senere Yisra'el Ahat), har hun vært industri- og handelsminister, miljøvernminister og samferdselsminister.

I 1992 ble hun første gang innvalgt i Knesset. Hun ble gjenvalgt i 1996, 1999, 2003 og 2006, og 4. mai 2006 ble hun den første kvinnelige ordførende leder i Knesset.

I 2006 sluttet hun seg til Ariel Sharons nylig grunnlagte parti Kadima.

Da Israels president Moshe Katzav ble permittert fra sitt verv 25. januar 2007, ble Dalia Itzik fungerende president frem til 15. juli 2007. Hun er den første kvinne i Israel som har hatt dette embedet.

Referanser
----------

1. 1 2   Knesset, «חה"כ דליה איציק»[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2
3. ↑  
Naama Lanski (13. september 2007). «The Quality of Dalia» **(engelsk)**. *Haaretz*.
4. ↑  
Sheera Claire Frenkel (25. januar 2007). ««Dalia Itzik becomes acting president»» **(engelsk)**. *The Jerusalem Post*. Arkivert fra originalen 29. mai 2012.

Eksterne lenker
---------------

* (engelsk) Dalia Itzik på Knessets hjemmeside
* (engelsk) Dalia Itzik på Israels utenriksdepartements hjemmeside

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Geni **·** VIAF **·** ISNI
 |
**Henry Ruud** (født 9. mai 1917 i Lunner på Hadeland, død 7. april 1994 i Porsgrunn, gravlagt ved Eidanger kirke) var en norsk dikter og novelle- og visesangforfatter.

Han begynte som 15 åring ved Hadeland Glassverk som glassarbeider. I 1938 ble han innkalt til 84 dagers militærtjeneste. I aprildagene i 1940 meldte han seg frivillig, men ble vraket «fordi han ikke var innkalt».

Ruud ble ansatt som elektriker i 1942. Det var det tyske storkonsernet I.G. Farben som søkte etter elektrikere, mekanikere og rørleggere til byggingen av Norsk Lettmetall på Norsk Hydros tomteareal på Herøya, Porsgrunn. Der ble han innkvartert i en brakkeleir, med et belegg på 1100 mann. Han jobbet hele sitt voksne yrkesaktive liv som elektriker og sluttet på Norsk Hydro Porsgrunn i 1984. Han hadde en stor interesse for Arbeiderbevegelsen og Arbeiderpartiet.

Utgivelser til aviser og tidsskrifter
-------------------------------------

Henry Ruud skrev viser og dikt for *Telemark Arbeiderblad* (*TA*) i over 25 år. Han hadde også i mange år hatt fast spalte hver lørdag på *Skrøner på Vers*. Mye av det han har skrevet har sin grobunn i virkelige hendelser. I yngre år fikk Henry Ruud mange noveller antatt i *Magasinet for alle*.

Singelplaten Bingo
------------------

Ruud var med å arrangere et årsmøte for Arbeiderpartiet i Porsgrunn like etter at lagene hadde bestemt seg for å drive med bingo i 1970. Han laget en sang som gikk på tonen til den kjente slageren «Bimbo». Ruud, som var en aktiv bidragsyter til radioens *Søndagsposten*, ble spurt av Otto Nilsen om han kunne få denne visa. Dermed hørte Arne Bendiksen den, og sånn kom Henry Ruud på singelplate med «Bingo».

Musenes Juleeventyr
-------------------

Han har også laget barneprogram for NRK, *Musenes Juleeventyr*. Sendingen fant sted 22. desember 1979. Johannes Eckhof leste eventyret, og illustratøren Anine Fjelsdså (fra Stavanger) laget tegninger.

Russerevy
---------

I flere år var han aktiv med å skrive for russerevyene i Porsgrunn, der han av og til forfattet nesten halvparten av alle visene og sketsjene som ble framført. Ellers har det blitt dikt til alle slags anledninger.

Jobb og Krigen
--------------

1. premie i Magasinets konkurranse *Jobb og Krigen* i 1990. Det var en enstemmig jury (tidligere forbundsformann Lars Skytøen, Trond Bergh, Per Bangslund, Bjørn Bjørnsen og Odd Harald Røst) som tildelte 1. premie til Henry Ruud for *Folk og røvere på Herøya*. Henry Ruud sitt bidrag er på over 60 sider, ei lita bok. Artikkelen er skrevet spesielt for Magasinets konkurranse. Det var kun et utdrag i Magasinet som ble trykket. Overrekkelse av premien fant sted 28. mars 1990 i Oslo.

Litteratur
----------

* Artikkelserie i tidsskrift: Ukentlige spalter: «Telemark Arbeiderblad». *Skrøner på Vers*. 1964–1992
* Artikkel i tidsskrift: «Magasinet for fagorganiserte». *Jobben og Krigen*; *Folk og røvere på Herøya*. Nr 3. 1990
**Tuva Gry Øyan** (født 16. september 1949, død 4. november 2013) var en norsk journalist, i 1970-årene en sentral aktivist på norsk venstreside.

Øyan var med i den norske ml-bevegelsen, og satt som leder for Rød front-styret som ble valgt i Det Norske Studentersamfund i 1975, i en tid da de røde fullstendig dominerte i DNS.

På slutten av 1970-tallet begynte hun som journalist i AKP(m-l)s avis *Klassekampen*, der hun arbeidet i utenriksredaksjonen. I 1980 dekket hun blant annet de polske arbeidernes opprør på Leninverftet i Gdańsk - og endte opp med å holde appell for de aksjonerende verftsarbeiderne.

Siden arbeidet hun for Amnesty og *Fri Fagbevegelse*, før hun i 1992 begynte i *Arbeiderbladet / Dagsavisen*. Der var hun fram til 1998.

Etter århundreskiftet arbeidet hun som frilansskribent, og var spesielt opptatt av Oslo østkants lokalhistorie. Hun skrev blant annet jubileumsboken til Rodeløkkens kolonihagers hundreårsjubileum.

Bibliografi
-----------

* *Oppvekst under okkupasjon : erindringer fra barne- og ungdomsår på Grünerløkka 1940-45* (2003)
* *Bureisere midt i byen : Rodeløkkens kolonihager 1907-2007* (2007)

Referanser
----------

1. ↑  «Den varme 'stålkvinnen'», nekrolog i *Klassekampen* 9. november 2013
2. ↑  Side 126. Alf Skjeseth: *Sykle på vatnet*, Samlaget (2011)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Beauly** (Skotsk gælisk: **A' Mhanachainn**) er en landsby (*village*) i regionen Highland i Skottland. Landsbyen ligger ca. 15 kilometer vest for Inverness, og er mest kjent for ruinene av klosteret Beauly Priory. Navnet er en forenkling av *Beaulieu*.

Ruinene av Beauly Priory
Beauly ligger ved elven Beauly utløp i Beauly Firth. Beauly Firth er en liten fjordarm innerst i Moray Firth, vestover fra Inverness. Like nord for Bealy ligger landsbyen Muir of Ord, sør for Beauly ligger Loch Ness.

Ved folketellingen i 2001 hadde Beauly 1 164 innbyggere. I 2006 ble folketallet estimert til 1 130 innbyggere.

Klosteret i Beauly ble anlagt i 1230, og tilhørte den Valliscauliske orden, som senere gikk inn i Cistercienserordenen. I likhet med Ardchattan Priory ble Bealy overtatt av Cisterciencerne i 1510, mens det tredje valliscauliske klosteret i Skottland, Pluscarden Abbey, ble drevet videre som en celle av det benediktinske Dunfermline Abbey. Det er usikkert hvem som grunnla klosteret, det kan ha vært Aleksander II av Skottland. Klosteret ble nedlagt i 1634.

om lag fem kilometer sør for Beauly ligger Beauly Castle, bygd på 1870-tallet.

Referanser
----------

1. ↑  The Highland Council. «2001 Population of Main Highland Towns & Villages» **(engelsk)**. Arkivert fra originalen 27. mai 2012. Besøkt 10. november 2008.
2. ↑  «Mid-2006 Population Estimates for Settlements in Scotland» **(engelsk)**. General Register Office for Scotland. 10. juli 2008. Arkivert fra originalen (Excel) 6. desember 2008. Besøkt 13. november 2008.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Beauly – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Vision of Britain **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** GeoNames **·** BBC Things
 |
Ruinene av Thorikos i Attikí, hvor det ble drevet gruvedrift etter sølv og bly.
**Thorikos** var en antikk gresk by i sørlige Attikí i Hellas hvor det ble myntet penger i bly og sølv. Teateret i Thorikos er datert fra rundt 525-480 f.Kr.

Historie
--------

Stedet var bebodd siden neolittisk tid, 3000-tallet f.Kr. Thorikos var et sentrum for gruvedrift i Laureotika. Det er bevis på utvinning av bly fra tidlig helladisk periode, rundt 2000-tallet f.Kr. og av sølv fra rundt 1500 f.Kr. (som nå tømt). Mykensk kulturs tholosgraver fra 1400-tallet f.Kr. og en senmykensk installasjon fra 1100-tallet f.Kr. som er avdekket arkeologisk er antagelig knyttet til gruvedriften i området. Funnene er i dag i Det nasjonale museum i Athen.

Det var betydelig bymurer og minst 7 byporter. Byens havn lå sør for akropolis; øya Makronisi (Macri) ga den naturlig beskyttelse.

Kephalos fra Athen skal ha død her.

Tradisjonelt var Thorikos den ene av tolv 12 uavhengige byer i Attika som ble forent av Thesevs. Stedet ble befestet sent i Peloponneskrigen, men synes ikke ha spilt noen større rolle i Attikas historie. Stedet ble forlatt tidlig i romersk tid og bosetning ble aldri siden gjenopptatt.

Levninger
---------

Antikkens bysentrum og dets akropolis som lå på høyden Velatouri og dets teater er bevart. Teateret har en uvanlig oval orkester. Byen ble tett pakket med uregelmessige husbygginger og metallverksteder, mange som er datert fra 600-300-tallet f.Kr. Et lite tempel, kanskje dedikert til Hygieia, gudinne for helse og renhet, sto ved siden av en *stoa* med benkerader. Det store doriske tempelet fra 400-tallet f.Kr. kan ha vært *telesterion* (stor hall) for kulten til Demeter og Persefone. 

De første utgravningene og arkeologiske undersøkelsene av Thorikos ble begynt i april 1886 ved Walter Miller som søkte særlig etter dets teater.

Referanser
----------

1. 1 2 3   Wordsworth, Christopher (ca 1839): *Athens and Attica*. ss. 211–216.
2. ↑  «Thoricus (Thorikos)». *Archaeological Atlas of the Aegean*.
3. ↑  Thorikos (Site), Perseus.edu
4. ↑  The Theatre at Thoricus
5. ↑  «Papers of the American School of Classical Studies at Athens». *University of Michigan Library*. 2005

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
Ranheim kirke
**Ranheim prestegjeld** var et prestegjeld tilhørende Strinda prosti. Det omfattet sogn i Trondheim kommune i Sør-Trøndelag fylke, og hovedkirken var Ranheim kirke.

Ranheims kirkesogn er nå en del av Trondheim kirkelige fellesråd, og underlagt Strinda prosti i Nidaros bispedømme i Den norske kirke.

Historikk
---------

Ved kgl.res. av 2. november 1896 ble det tillatt å bygge et kapell på Ranheim gårds grunn i Lade hovedsogn, innviet 20. april 1898. Etter at det første kapellet hadde brent ned til grunnen etter lynnedslag i 1932, ble det etter kgl.res. av 11. november 1932 oppført et nytt kapell for Ranheim kapelldistrikt. Ved kgl.res. av 23. september 1960 ble Lade og Ranheim kapelldistrikter skilt ut fra Strinda sogn og prestegjeld som et eget Lade sogn og *Lade og Ranheim prestegjeld*.

Dette prestegjeldet endret navn til Strindheim prestegjeld i 1978, og Ranheim var et sogn under dette til 1997, da Ranheim og Charlottenlund sogn ble skilt ut som eget *Ranheim prestegjeld*.

Fra 2004 ble prestegjeldene som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk de også ut av lovverket.

Menigheter
----------

Prestegjeldet hadde ved sin avvikling følgende menigheter:

* Ranheim
* Charlottenlund

Referanser
----------

1. ↑  Prestegjeld og sogn i Sør-Trøndelag, arkivverket.no
2. ↑  Bratberg, Terje T.V. (2008). *Trondheim byleksikon*. Kunnskapsforl. s. 435. ISBN 9788257317621.
3. ↑  Fornyings-, administrasjons-og kirkedepartementet (20. desember 2011). «Endringer i gravferdsloven og kirkeloven». *Regjeringen.no* **(norsk)**. Besøkt 5. mars 2023.
4. ↑  «Kirkelig enheter og endringer i prosti og menigheter». *docplayer.me*. Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste AS. 2009. Besøkt 5. mars 2023.
Byåsen kirke
**Byåsen prestegjeld** var et prestegjeld tilhørende Heimdal prosti. Det omfattet sogn i Trondheim kommune i Sør-Trøndelag fylke, og hovedkirken var Byåsen kirke.

Byåsens kirkesogn er nå en del av Trondheim kirkelige fellesråd, og underlagt Heimdal prosti i Nidaros bispedømme i Den norske kirke.

Historikk
---------

Ved kgl.res. av 1. januar 1911 ble bydelen Byåsen i Trondheim skilt ut som eget kirkesogn fra Strinden prestegjeld, og ved kgl.res. av 15. mai 1959 ble Byåsen sogn i Strinda prestegjeld utskilt som eget *Byåsen prestegjeld*.

Ved kgl.res. av 23. oktober 1970 ble deler av Byåsen sammen med deler av Ilen prestegjeld utskilt som nye Sverresborg prestegjeld.

Fra 2004 ble prestegjeldene som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk de også ut av lovverket.

Menigheter
----------

Prestegjeldet hadde ved sin avvikling følgende menigheter:

* Byåsen

Referanser
----------

1. ↑  Prestegjeld og sogn i Sør-Trøndelag, arkivverket.no
2. ↑  Fornyings-, administrasjons-og kirkedepartementet (20. desember 2011). «Endringer i gravferdsloven og kirkeloven». *Regjeringen.no* **(norsk)**. Besøkt 5. mars 2023.
3. ↑  «Kirkelig enheter og endringer i prosti og menigheter». *docplayer.me*. Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste AS. 2009. Besøkt 5. mars 2023.
**Picard Surgelés** er et fransk næringsmiddelselskap som kun selger fryseprodukter, dels ferdigmat og dels fryste råvarer. I Frankrike har Picard cirka 800 butikker og hovedkontor i Issy-les-Moulineaux. Utover Frankrike har Picard butikker i Italia, Belgia, Norge, Spania Sverige og Japan. Globalt omsatte selskapet for en drøy milliard euro i 2010.

Historikk
---------

Selskapet ble grunnlagt i 1906 av Raymond Picard og jobbet da med isleveranser. I 1973 begynte forandringen av selskapet, som da ble ledet av Armand Decelle, til en næringsmiddelkjede med egne butikker. Den første butikken ble åpnet i Paris i 1974, og tilbød 400 frossenprodukter. Den 100. butikken ble åpnet i 1987.

I 1991 kjøpte Carrefour 10% av Picard, og i 1994 økte Carrefours kapitalandel til 79%, som innebar at Picard ble et datterselskap til Carrefour. I 2001 ble Picard kjøpt opp av en gruppe investorer, som inkluderte familien Decelle og Picards selskapsledelse, i en såkalt leveraged buy-out. I 2010 ble Picard kjøpt opp av investeringsselskapet Lion Capital.

I 1999 åpnet den første butikken i Italia, i 2012 ble de første tre butikkene i Belgia åpnet, og i februar 2013 åpnet de første to butikkene i Sverige, begge i Stockholm. Ved etableringen 2013 ble det opplyst at planen var å åpne 50 butikker i Sverige under de kommende fem årene. I 2019 åpnet den første butikken i Norge, i Oslo, Frogner.

Se også
-------

* Iceland Foods

Referanser
----------

1. ↑  Picard: La grande histoire du petit flocon Arkivert 22. april 2020 hos Wayback Machine. läst 2014-02-15 (fransk)
2. ↑  Picard: La grande histoire du petit flocon, läst 2014-02-15 (fransk)
3. ↑  Frankrike i Sverige: Picard: Nytt butikskoncept från Frankrike med endast fryst mat!, 2013-02-11
4. ↑  Succé för fryst kvalitetsmat - Picard öppnar flera nya butiker i Stockholm, pressmeddelande från Picard 2013-05-22
5. ↑  «Åpner fancy fransk frossenmatbutikk i Oslo». *dagbladet.no* **(norsk)**. 4. september 2019. Besøkt 1. mai 2023.

Eksterne lenker
---------------

* (fr) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Picard Surgelés – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Picard.se
* Picardnorge.no

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** BNF **·** BNF (data)
 |
**Trondheim helsefaghøgskole** var en høgskole for helsefaglige utdanninger, etablert i Trondheim i 1990. Skolen ble i 1994 fusjonert inn i Høgskolen i Sør-Trøndelag.

Skolen var en fusjon mellom vernepleierutdanningen ved Vernepleierhøgskolen i Sør-Trøndelag (etablert 1973) og ergoterapeututdanningen ved Ergoterapihøgskolen i Trondheim (etablert 1974). Skolen holdt til i de gamle lokalene til Nidar Bergene i Ulstadløkkveien. I 1989 ble audiografututdanning startet ved skolen, som den første i landet, og i 1992 ble også fysioterapiutdanning startet. Disse studiene ble deretter fire studieprogram ved Avdeling for helse- og sosialfag ved HiST.

1. januar 2016 ble HiST en del av Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet (NTNU), og studiene ble videreført som bachelorprogram under Fakultet for helse- og sosialvitenskap.

Kilder
------

* «Ergoterapihøgskolens siste år før sammenslåing». I: *Høgskoleavisa i Trøndelag*

Eksterne lenker
---------------

* NTNUs nettsted for studiene ved Fakultet for helse- og sosialvitenskap

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Hemming** (født ca 1290, død 21. mai 1366) var en svansk katolsk prelat som var biskop av Åbo fra 1338 og til sin død. Han var Finlands kanskje mektigste kirkefyrste i middelalderen.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Hemming stammet fra Bälinge socken i Uppland i Sverige, der han ble født ca år 1290. Han studerte ved universitetet i Paris blant annet under den senere pave Klemens VI.

### Biskop av Åbo

Han tilbakeviste enhver verdslig innblanding i kirkens anliggender. En av hans første embedsgjerninger var innrettelsen av et domprosteembede i Åbo i 1340, og bemidlet det med innkomstene fra fire nærliggende sogn og kapeller. Til selve domkirean skjenket han 40 dyrebare bøker, utvidet dens godstilganger og utarbeidet 1352 Finlands første kjente synodalordning.

Under et møte mellombiskop Hemming og Uppsalas erkebiskop ble det inngåtte en overenskommelse om grensen mellom de to bispedømmene. Han medvirket til den beslutning ved hvilken Finland i 1362 fikk samme rettigheter som øvrige svenske landskap.

Hemming var den hellige Birgittas venn og foretok på oppdrag av henne en reise for å stifte fred mellom Frankrike oh England. Han frammet sammen med henne en korstogsiver som resulterte i Magnus Erikssons mislykkrde krig mot Russland 1348–1351.

På 1400-tallet ble han æret som helgen i Åbo, og han ble saligkåret i 1514.

Referanser
----------
**Therese Aune** (født 3. mai 1987 i Oslo) er en norsk sanger og låtskriver. Aune albumdebuterte i 2012 med albumet Billowing Shadows, Flickering Lights, og har opptrådt på flere store festivaler blant andre Slottsfjellfestivalen og by:Larm. Høsten 2008 ble hun kåret til Ukas Urørt og låten «Chameleon» ble hyppig spilt på NRK P3. Etter hennes opptreden på bylarm 2008 ble Aune som en av tre norske artister booket til den islandske festivalen *Iceland Airwaves*.

Aune har gått musikklinja på Foss videregående skole, og begynte i 2008 på jazzlinja ved Musikkonservatoriet i Trondheim.

Therese Aune ble våren 2012 signert på det norske indielabelet Riot Factory som ga ut debutalbumet hennes november 2012.

Hun skrev musikken til TV-serien *Nudes* som gikk på NRK i 2019. For musikken vant hun Gullruten 2020 i klassen beste originalmusikk. Hun ble nominert til Gullruten 2023 i samme klasse for musikken til NRKs dokumentarfilm *Veien hjem*.

Referanser
----------

1. ↑   «Gullrutens arkiv for 2020»[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Ukas urørt[*død lenke*]
3. ↑  Therese une til Iceland Airwaves
4. ↑  Under dusken (nr 2, 2009) Arkivert 15. mai 2011 hos Wayback Machine.
5. ↑  «Storeslem til NRK under Gullrutens fagpriser - gull til både 22. juli og Exit». *kampanje.com*. 19. juni 2020. Besøkt 19. juni 2020.
6. ↑  «Narkogangstere, Tjelta-såpe og fotballhelter topper Gullruten-listen». *kampanje.no*. 31. mars 2023. Besøkt 22. april 2023.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* Therese Aune hos MySpace

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** Discogs
 |
***Hemirhipidius*** er en slekt av snyltebiller. De er blant de svært få billene som lever som parasittoider, det vil si at larvene utvikler seg på en vert som de til slutt dreper, i motsetning til ekte parasitter som ikke dreper verten sin.

Utseende
--------

Hannene er middelsstore, avlange, brunsvarte snyltebiller med reduserte, smale dekkvinger. Med sine reduserte dekkvinger kan de overflatisk minne om visse kortvinger. Antennene er korte og sagtakkede, gjerne gulbrune, hodet forhioldsvis stort og bredt, bredest bakerst med avrundede tinninger, ganske store fasettøyne. Pronotum er klokkeformet, omtrent så langt som bredt. Dekkvingene er korte, gjerne gulbrune, tilsmalnende, med opphøyde lengderibber. Bakkroppen er ganske lang og spoleformet.

Levevis
-------

Snyltebillene lever som parasitoider på andre insekter, det vil si at larvene utvikler seg på eller inne i en vert som de til slutt dreper. Denne slekten angriper larvene til ulike trebukker.

Utbredelse
----------

Slekten er utbredt i Australia.

Systematisk inndeling
---------------------

Arten har ofte vært plassert i slekten *Nephrites*.

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Gruppen (infraorden) Cucujiformia
			* Overfamilien heteromerer, Tenebrionoidea
				+ Familien **snyltebiller**, Ripiphoridae (=Rhipiphoridae)
					- Underfamilien **Hemirhipidiinae** Heller, 1921
						* Slekten ***Hemirhipidius*** Heller, 1921
							+ *Hemirhipidius nigroapicalis* Heller, 1921

Referanser
----------

1. ↑  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 24. oktober 2020. Besøkt 24. oktober 2020.
2. ↑  «Artsdatabankens navneopplysninger med artstre». Artsdatabanken. 24. oktober 2020. Besøkt 24. oktober 2020.

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen er ikke koblet til Wikidata*
Folio 71v av *Drogon-sakramentet*, ca. 850: en dekorert initial «C» inneholder Kristi himmelfart.
Dekorert initial «T» fra *Drogon-sakramentet*.
**Drogon-sakramentet** (fransk *Sacramentaire de Drogon*, MS lat. 9428) i Det franske nasjonalbibliotek, *Bibliotheque Nationale de France*, i Paris, er et karolingst illuminert manuskript på pergamentpapir, et av monumentene innen fransk illuminerte bokkunst fra middelalderen. Ordet sakrament kommer fra latin, *sacrare* «hellige, innvie», og står for hellig, rituell handling i den kristne lære, eksempelvis med dåp og nattverd. En sakramentbok inneholder alle bønnene som en prest sier i løpet av et år.

Sakramentboken ble skrevet og malt for personlig bruk av Karl den stores sønn Drogon de Metz, biskop av Metz. Bispesetet var fremstående i middelalderens Frankrike: Karl den skallede ble kronet i katedralen St. Étienne i Metz, og Ludvig den fromme og hans illegitime halvbror Drogon biskopen ble begge gravlagt der. I 843 ble Metz hovedstad i kongedømmet Lotharingia, og flere riksdager og råd ble holdt der.

Biskop Drogons posisjon tillot ham å bli en av de store patroner av 800-tallets kunstfremstilling. Han prydet sin katedral i Metz med verker som står fram som høydepunkter i karolingst kunst i henhold til skjønnhet og kostelighet. Blant dem er tre bevarte manuskripter fra hoffskolen hvor *Drogon-sakramentet* var det mest modne og mest forseggjorte.

Denne sakramentboken er ikke et produkt av et *scriptorium*, klosterskrivestue, men avslører en opprinnelse i hoffskolen. Det inneholder kun de liturgiske seksjonene som en biskop prekte. Et eksempel av de individuelle figurene i dens ikonografi er initialen O for bønnene for palmesøndag som inneholder en korsfestelse av en ny ikonografisk type, et som har blitt kalt for *christus patiens* framfor den triumferende Kristus på korset (*christus triumphans*) som hadde vært normen. I bildet er den døde og lemlestede kroppen til Kristus rennende av vann og blod som blir samlet opp av en kvinnelig figur gjenkjennbar som allegoriske *Ecclesia*, kirken selv, i et beger som ville bli tilknyttet den framtidige legenden om Den hellige gral. Slangen fletter seg rundt korsets støttepunkt og figurene representerer solen og månen som er vitne ovenfra. Manuskriptets stil er også betraktet som påvirket av patronens innflytelse ved å være et uvanlig forent verk av en liten gruppe håndverkere som har arbeidet i nært samarbeid.

Verkets størrelse er 264 mm ganger 214 mm, og består av 130 folioblader som alle er rikt illuminert.

Eksterne lenker
---------------

* Facsimile volume, Adeva, Wien
* Adam H. Veil: «Carolingian Crucifixion Iconography» Arkivert 28. desember 2004 hos Wayback Machine.
* Ikonografien *christus patiens*

Portaler: Historie | Litteratur
**Japansk eikepåfuglspinner** (***Antheraea yamamai***) er en sommerfugl som tilhører familien påfuglspinnere (Saturniidae). Denne store arten hører opprinnelig hjemme i Japan, men er i dag i tillegg forvillet flere steder i Mellom-Europa.

Utseende
--------

En meget stor (vingespenn opptil 150 mm), brungul spinner med stor vinger. Kroppen er forholdsvis liten. Forvingene er litt sigdformede. Alle vingeparene har en rund, rosa øyeflekk, utenfor denne to mørke tverrlinjer.

Levevis
-------

Larvene lever på eik (*Quercus* spp.). Som hos andre påfuglspinnere har de voksne sommerfuglene reduserte munndeler, og de tar ikke næring til seg. Hunnene sitter mest i ro og sender ut feromoner, som gjør at hannene med sine fjærformede antenner kan finne dem på lang avstand.

Innført for silkeproduksjon
---------------------------

Når larven er utvokst, spinner den seg inn i en kokong av silke for å forvandle seg til en puppe. Denne arten har, som flere andre arter i slekten *Antheraea*, blitt brukt i produksjon av såkalt tussah-silke. Rundt midten av 1800-tallet ble arten innført fra Japan til Europa med tanke på silkeproduksjon. Den har siden forvillet seg og finnes i dag i vill tilstand i Østerrike, nordøst-Italia og flere steder på Balkan.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Antheraea yamamai* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Antheraea yamamai* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *Antheraea yamamai* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Antheraea yamamai* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Antheraea yamamai* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Antheraea yamamai* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Antheraea yamamai* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**Royal Scots Dragoon Guards (Carabiniers and Greys)** er et regiment i Royal Armoured Corps. Gjennom sin forgjenger Royal Scots Greys er regimentet det eldste eksisterende kavaleriregiment av linjen i British Army. Det er forlagt til Leuchars Station, som en del av den skotske 51. infanteribrigade.

Regimentet ble dannet 2. juli 1971 ved Holyrood i Edinburgh gjennom en sammenslåing av 3rd Carabiniers (Prince of Wales's Dragoon Guards) (som selv var resultatet av en sammenslåing i 1922 av 3rd Dragoon Guards (Prince of Wales's) og 6th Dragoon Guards (Carabiniers)), og Royal Scots Greys (2nd Dragoons).

I 1998 ble regimentet det første til å ta i bruk Challenger 2-stridsvogner.

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 18. august 2021. Besøkt 6. juli 2018.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Royal Scots Dragoon Guards – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Abdel El Moussaoui** (født 3. oktober 1990) er en norsk fotballspiller av marokkansk opprinnelse som for tiden spiller i Raufoss Fotball. 

El Moussaoui har tidligere spilt for Bjerkealliansen, Lørenskog IF og Skeid. I Skeid signerte han en toårsavtale med A-laget i 2009. Han kom til Skeid fra Bjerkealliansen i 2006. I 2008 spilte han med rekruttlaget etter å ha blitt funnet for dårlig for klubbens junior elite-lag. Han er en av få Skeid spillere som har gått gradene fra junior rekrutt til klubbens A-lag. I 2010 fullførte han idrettslinja ved Ulsrud videregående skole.

Den 9. mars 2009 ble Abdel El Moussaoui tatt ut i G19-landslagstrener Øivind Nilsens tropp til en privatlandskamp mot Italia i Sicilia. Samme dag signerte Abdel en 2-årskontrakt med Skeids A-lag, og ble dermed det siste tilskuddet i Arild Stavrums tropp for sesongen 2009. Abdel er kantspiller, men kan også spille back.

I 2015 imponerte Abdel stort for Lørenskog mot Raufoss. Han imponerte vel så mye at Raufoss signerte kantspilleren sommeren samme sesong.

Referanser
----------

1. ↑   transfermarkt.com, Transfermarkt spiller-ID 110476, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Norges Fotballforbund - «Nye spillere i troppen», G19-landskamp mot Italia.
3. ↑  Skeid.no Arkivert 5. mars 2016 hos Wayback Machine.: «El Moussaoui signerer for Skeid», 9. mars 2009.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Abdel El Moussaoui – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) Abdel El Moussaoui – Soccerway Rediger på Wikidata
* Skeid.no[*død lenke*] – «El Moussaoui og Skeid skiller lag», 10. januar 2010.