recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Shuanghuparken i Jianhu
**Jianhu** (kinesisk: 建湖县; pinyin: *Jiànhú Xiàn*) er et fylke i provinsen Jiangsu i Folkerepublikken Kina. Det er del av byprefekturet Yancheng.

Befolkningen var på 796 558 innbyggere i 1999.

Administrative enheter
----------------------

***Kommuner**:* Jinhu (近湖, *Jìn-hú*), Jianyang (建阳, *Jiànyáng*), Jiangying (蒋营, *Jiǎngyíng*), Hengji (恒济, *Héngjì*), Yandan (颜单, *Yándān*), Yanhe (沿河, *Yánhé*), Lugou (芦沟, *Lúgōu*), Qingfeng (庆丰, *Qìngfēng*), Shanggang (上冈' *Shànggāng*), Gangdong (冈东, *Gāngdōng*), Caoyankou (草堰口, *Cǎoyànkǒu*), Gangxi (冈西, *Gāngxī*), Zhongzhuang (钟庄, *Zhōng-zhuāng*), Baota (宝塔, *Bǎotǎ*), Gaozuo (高作, *Gāozuò*).

Referanser
----------

1. ↑  National Population Statistics Materials by County and City – 1999 Period, *i* China County & City Population 1999, Harvard China Historical GIS

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Jianhu County – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
Australia-gruppen
**Australia-gruppen** er en uformell gruppe land etablert i 1985. Gruppen arbeider for å hindre spredning av kjemiske og biologiske våpen gjennom overvåkning og kontroll av teknologier som kreves for å produsere disse. Gruppen, opprinnelig bestående av 15 land, har i dag økt til 41 og inkluderer alle OECD-land unntatt Mexico, Europakommisjonen, alle medlemsland i EU, Kroatia, Ukraina og Argentina.

Navnet har bakgrunn i Australias initiativ i 1980 for å hindre spredning av slike våpen. Australia administrerer i dag gruppens sekretariat.

Gruppen vedlikeholder en felles liste over teknologier som benyttes i kjemiske og biologiske våpen og som dermed får eksportrestriksjoner. Delegater fra medlemslandene møtes årlig i Paris, Frankrike.

Medlemsstater
-------------

Argentina, Australia, Belgia, Bulgaria, Canada, Danmark, Estland, Europakommisjonen, Finland, Frankrike, Hellas, Irland, Island, Italia, Japan, Kroatia, Kypros, Latvia, Litauen, Luxembourg, Malta, Nederland, New Zealand, Norge, Polen, Portugal, Romania, Slovakia, Slovenia, Spania, Storbritannia, Sveits, Sverige, Sør-Korea, Tsjekkia, Tyrkia, Tyskland, Ukraina, Ungarn, USA, og Østerrike.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (ar) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (ru) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (de) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Australia Group – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** LCCN
 |
**Alexander Graf von Hoyos** (født 13. mai 1876 i Fiume, død 20. oktober 1937 i Schwertberg i Oberösterreich) var en diplomat for Østerrike-Ungarn i tiden før og under første verdenskrig, og som spilte en betydelig rolle under julikrisen, hvor han sto for «misjon Hoyos» hvor han sørget for tysk støtte til det østerriksk-ungarske ultimatum mot Serbia.

Etter at første verdenskrig brøt ut, fikk han mindre betydningsfulle oppgaver, men fortsatte som stabssjef i utenriksdepartementet fram til januar 1917 da ble satt til åpne den nye østerriksk-ungarske ambassaden i Kristiania.

Etter at at Østerrike-Ungarn ble oppløst, trakk han seg tilbake fra offentlig tjeneste til han døde i Schwertberg 20. oktober 1937.

Skrifter
--------

* *Der deutsch-englische Gegensatz und sein Einfluß auf die Balkanpolitik Österreich-Ungarns.* Verlag de Gruyter, Berlin 1922.
* *Weltenwende. Ein Vorschlag zur Lösung der Weltkrise*. Verlag Jung Österreich, Wien 1931.

Referanser
----------

1. 1 2 3   Genealogics[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* 'Hoyos Alexander Graf', Österreichisches Biographisches Lexikon 1815-1950
* 'Alexander Graf von Hoyos, Freiherr zu Stichsenstein', Solving Problems Through Force

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** BIBSYS **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** CiNii
 |

Portal: Første verdenskrig
**Jan Arnold «Jappe» Erichsen** (født 1. oktober 1937, død 5. februar 2023) var en norsk prest. Han var generalsekretær i Kirkens Nødhjelp.

Erichsen var utdannet prest. Han var sjømannsprest i New York og Hamburg, samt domprost i Kristiansand.

Fra 1978 til 1992 var Erichsen generalsekretær i Kirkens Nødhjelp. I hans tid som generalsekretær ble organisasjonen bygget ut til en av Norges største humanitære bistandsorganisasjoner, med særlig vekt på fattigdomsbekjempelse og katastrofeinnsats internasjonalt, og med opplysningsarbeid og politisk påvirkning som viktige innsatsfelter innad i Norge. Erichsen har også drevet arbeid for fred og forsoning på Afrikas horn, og har spilt en særlig sentral rolle i Eritrea.

Erichsen var også direktør i «Sørlandet i 100», feiringen av Sørlandets hundreårsjubileum. I 2002 ble han valgt til styreleder i Flyktningerådet.

I 2004 ble Erichsen utnevnt til ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden «for hans humanitære innsats».

Referanser
----------

1. ↑   www.vl.no, «Erichsen gikk bort søndag 5. februar. Det bekrefter Kirkens Nødhjelp til Vårt Land.»[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Betatt av Thailand», *Aftenposten*, 2. juni 2001, s. 37.
3. 1 2 3  St. Olavs Orden til Erichsen[*død lenke*], Kirkens Nødhjelp, 20. august 2004, besøkt 3. november 2009.
4. ↑  «Nytt om navn», *Aftenposten*, 24. juni 2002, s. 10.
5. ↑  «Tildeling av ordener og medaljer: Søk i arkivet», kongehuset.no, besøkt 3. november 2009.
Chünglasert skål fra Yuandynastiet
Samme skål som over, sett overfra.
**Chün** (kinesisk: 钧釉, pinyin: *Junyou*, Wade-Giles: *Chün*) er en keramisk glasurtype som ble utviklet i Kina i Songdynastiets tid, nærmere bestemt i Yuzhou i provinsen Henan.

Chünglasurer er transparente svakt blåaktige glasurer, som tiltar effektfullt i fargestyrke der den ligger tykkere. Keramisk tradisjon byr blant annet på å legge chünglasurer over et hvitt stykke som på forhånd, før leiren brennes første gang, blir dekorert med innrisninger eller avtrykk. Chünglasurens optimale skjønnhet uppnås gjerne når den ligger på porselen. Chün brennes ofte i redusersnde ovnsatmosfære, det vil si at man mens glasuren er flytende i ovneen reduserer ovnens surstoffstilførsel.

Glasurens blåaktige toner kommer vanligvis fra mikroskopiske bobler i glasuren. Ofte er benmel blitt anvendt for å oppnå den transparens og glans som kjennetegner glasuren.

Chün er i en viss grad beslektet med den mer grønnaktige celadonglasuren.

Litteratur
----------

* Finn Lyngaard: *Keramisk håndbog*, 1984,. s. 167-172
* Masahiko Sato: *Chinese Ceramics*, Weatherhill, Tokyo, 1981, s. 117–119.
* Shen Roujian: *Dictionary of Chinese Fine Arts*, Shanghai, s. 287–288.

Eksterne lenker
---------------

* A Handbook of Chinese Ceramics fra Metropolitan Museum of Art

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
Må ikke forveksles med Mathis Mathisen.

**Mattis Leonid Rakov Aleksewitch Mathiesen** (født 30. juni 1924, død 9. oktober 2010) var en norsk fotograf og filmprodusent, opprinnelig fra Ålesund.

I sin ungdom reiste han fra hjembyen til England i en fiskeskøyte (1941) og oppnådde diplom
ved en militær filmskole der, sammen med blant annet Gunnar Fougner og Roald Jøraandstad. Under
den andre verdenskrig virket han som krigsfotograf i marinesammenheng.

Han fotograferte blant annet for filmene *Elskere* (1963) og *Vildanden* (1963). Sammen med Knut Andersen og Knut Bohwim startet han selskapet Teamfilm i 1962 som produserte mange av *Olsenbanden*-filmene. Han var produsent for *Viva Villaveien!* (1989) og filmutgaven av *Fredrikssons fabrikk* (1994).

Mathiesen deltok i flere bridge-norgesmesterskap for Akademisk bridgeklubb og bodde i Bærum.

Utmerkelser
-----------

* Aamot-statuetten 1970
* leder for Nordisk TV- og filmunion 1966

Referanser
----------

1. ↑  Borthen, Leif (9. mai 1979): *Ukens navn: Krigsreporteren* i VG

Eksterne lenker
---------------

* (en) Mattis Mathiesen på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) Mattis Mathiesen i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) Mattis Mathiesen på Filmdatabasen Rediger på Wikidata

* (en) Mattis Mathiesen på AllMovie Rediger på Wikidata

Portal: Kunst

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Geni **·** VIAF
 |
«Promptuarii Iconum Insigniorum»
**Alexander Jannaios** (også kjent som *Alexander Jannai/Yannai*; hebraisk: אלכסנדר ינאי) var konge av Judea fra 103 f.Kr. og til 76 f.Kr. Han tilhørte makkabeerslekten og var sønn av Johannes Hyrkanos. Han arvet tronen av sin bror Aristobulos I, og det synes som om han giftet seg med sin brors enke, Shlomtzion eller «Shelomit», også kjent som Salome Alexandra, i henhold til Yibbums bibelske lov («levirat ekteskap»), skjønt den jødisk-romerske historikeren Josefus er ikke særlig nøyaktig på dette punktet.

Hans sannsynlige fulle hebraiske navn var «Jonatan»; han kan ha vært ypperstepresten Jonathan framfor at denne var hans grandonkel med samme navn som etablerte festningen Masada. Under navnet «kong Yannai» synes han være en ondskapsfull tyrann i *Talmud*, noe som reflekterer hans konflikt med fariseerne. Han er blant den mer fargerike historiske figurer, til tross for at lite er kjent utenfor spesialisert historie. Han hadde, sammen med sin enke (som ble dronningregent etter hans død), hadde betydelig virkning på jødedommens utvikling.

Ruinene av oldtidsbyen Gamla.
Jannaios ekspanderte det hasmoneiske kongedømme i Judea og etablerte byen Gamla i 81 f.Kr. som hovedstad for hva som i dag er Golanhøyden. Han ble beseiret av nabateernes konge Obodas I i 93 f.Kr.

Referanser
----------

1. ↑  Mason, Charles Peter (1867): «Alexander, Jannaeus» i: Smith, William: *Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology*. 1. Boston: Little, Brown and Company. s. 117.

Litteratur
----------

* Shachar, Ilan (April 2004): «The Historical and Numismatic Significance of Alexander Jannaeus's Later Coinage as Found in Archaeological Excavations» i: *Palestine Exploration Quarterly*, 136,1, s. 5-33.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Emil Smith** (født 7. mai 1887, død 16. mai 1957) var en norsk historiker og professor i klassisk filologi ved universitetet i Oslo. Foruten flere bøker om gresk og romersk historie skrev han den populære boken *Disse fjerne år* (1936), en vidtfavnende skildring av Norge i de siste tiårene før første verdenskrig, slik Smith kjente dem fra sin egen barndom og ungdom. 1954–55 bodde han i Hellas, og sendte reisebrev derfra til *Dagbladet*. Disse ble utgitt i bokform som *Sol og søyler: lykkelige dager i Hellas* i 1955.

Han var sønn av kriminaldommer Hjalmar Smith (1857–1928) og Johanna Ovidia Fredrikke Ellefsen (1864–1947). Han var første gang gift (fra 1916) med stud.philol. Alfhild Marie Frost (1889–1921), datter av kongelig fullmektig Diderik Cappelen Frost, og andre gang (fra 1924) med cand.mag. Ragna Rogstad (1897–1960), datter av rektor Trond Rogstad. Smith ble medlem av Norsk Kvinnesaksforening, etter at Margarete Bonnevie hadde blitt ny leder i 1936.

Verker
------

* *Hellas før Homer: den forhistoriske kultur i den greske verden* (1926)
* *Homer og hans samtid* (1928)
* *Disse fjerne år: tids- og miljøskildringer fra Norge i tiden omkring århundreskiftet og frem til verdenskrigen* (1936)
* *Det romerske keiserdømmes historie* (1938)
* *Norge i tusen tunger: en analyse av tanker og innhold i norsk litteratur gjennom tidene* (1941)
* *Romerske keisere: populære forelesninger* (1942)
* *Det antikke verdensbilde* (1943)
* *Det store århundre i romersk keisertid* (sammen med H. P. L'Orange, 1944)
* *Sol og søyler: lykkelige dager i Hellas* (1955)

Referanser
----------

1. ↑  Emil Smith, i NBL
2. ↑  «Upprop». *Norsk Tidend*. 5. mai 1936.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Historisk befolkningsregister **·** BIBSYS **·** VIAF **·** LIBRIS
 |
Benediktinernonne, fra Gasquet, F. A.: *English Monastic Life*, London, 1904
**Baugeid** (på latin, **Begeda**, født på 1100-tallet, formentlig på Bratsberg gård) var en av de tidlige abbedisser i Gimsøy kloster i Skien.

Baugeid var datter av høvding i Grenland Dag Eilivsson og Ragnhild Skoftesdatter Giske. Da Dag vendte tilbake etter tokt på Vesterøyene og Jorsalferd, lot han oppføre Kryptkirken på Kapitelberget. Han grunnla også et benediktinerkloster for nonner, hvor datteren Baugeid omsider ble abbedisse. Klosteret ble snart en dominerende faktor i Skiensområdet, og abbedissen kan ha fått god hjelp til driften fra sin familie, ikke minst fra sin mektige bror Gregorius Dagsson, som senere også ble gravlagt her.

Tre kirker hørte til klosteret: Kryptkirken, Hakastein kirke på Faret samt selve Klosterkirken, hvilket gjorde at nonneklosteret også ble et senter for kirkelig virksomhet og kulturell påvirkning. På 1500-tallet ble klosteret bortforlent, og etter reformasjonen ble det nedlagt.

Ettermæle
---------

Baugeid er tradisjonelt blitt kreditert for å være Gimsøys første abbedisse, hvilket det ikke er belegg for i kildene. 
Hun har fått oppkalt *Baugeids gate* etter seg i Gjemsøområdet i Skien, samt logen *Baugeid Dagsdatter*. Hans Cappelen som eide Gjemsø kloster hadde et skip som var oppkalt etter den latiniserte form av Baugeid; *Begeda*.

Referanser
----------

1. ↑  Hansen, Berner: *Gatenavn i Skien*, utgitt av Selskapet for Skien Bys Vel, Skien, 1988
2. ↑  «*Klosterøyas betydning gjennom mer enn 1000 år*, klosteroyavest.no. Besøkt 22. september 2013». Arkivert fra originalen 28. september 2013. Besøkt 22. september 2013.
3. 1 2  *Praktbok om Gimsøy kloster*, varden.no. Besøkt 22. september 2013 Arkivert 27. september 2013 hos Wayback Machine.
4. ↑  «*Historikk for Loge nr. 24 Baugeid Dagsdatter*, oddfellow.no. Besøkt 22. september 2013». Arkivert fra originalen 27. september 2013. Besøkt 22. september 2013.
5. ↑  *En oversigt over handel og skibsfart 1828-1854*, slekt.org.books. Besøkt 22. september 2013
**Horst Schönau** (født 2. april 1949), østtysk bobkjører som deltok i de olympiske vinterleker 1976 i Innsbruck og 1980 i Lake Placid.

Schönau vant en olympisk bronsemedalje i bobsleigh under vinter-OL 1980 i Lake Placid. Han var med på det østtyske laget som kom på tredjeplass i firerbob bak et annet østtyskt lag og Sveits. De andre på laget var Roland Wetzig, Detlef Richter og Andreas Kirchner.

Gerhardt ble verdensmester i bobsleigh 1978 i Lake Placid i firerbob.

OL-medaljer
-----------

* 1980 USAs flagg Lake Placid - Bronse Bronse i bobsleigh, firerbob Øst-Tysklands flagg Øst-Tyskland

Eksterne lenker
---------------

* (de) Horst Schönau – Munzinger Sportsarchiv Rediger på Wikidata

* (en) Horst Schönau – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Horst Schönau – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Horst Schönau – TheSports.org Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Munzinger (sport)
 |
**Andy Whitfield** (født 17. juli 1972 i Wales, død 11. september 2011) var en walisisk skuespiller og modell. 

Whitfield studerte til å bli ingeniør ved University of Sheffield og jobbet i Lidcombe som ingeniør før han flyttet til Sydney i 1999. Han deltok ved Screenwise Film & TV School for skuespillere i New South Wales i Australia. Han spilte i flere australske TV-serier, blant annet *All Saints*, *The Strip*, *Packed to the Rafters* og *McLeod's Daughters*.

Whitfield var best kjent for hovedrollen i den amerikanske TV-serien *Spartacus: Blood and Sand*, som ble filmet på New Zealand. Der spilte han en soldat som var dømt til å kjempe som gladiator og som til slutt leder et opprør mot romerne. I mars 2010 ble Whitfield diagnostisert med lymfekreft og begynte umiddelbart med behandling i New Zealand. Dette forsinket produksjonen av sesong to av *Spartacus: Blood and Sand*. 18 måneder etter å ha fått kreftdiagnosen døde Whitfield i en alder av 39 år og etterlot seg kone og to barn.

Referanser
----------

1. 1 2   Internet Movie Database, IMDb-nummer nm1813878, besøkt 15. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Internet Movie Database[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   www.news.com.au[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Andy Whitfield på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (fr) Andy Whitfield på Allociné Rediger på Wikidata

* (en) Andy Whitfield på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) Andy Whitfield hos Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

* (en) Andy Whitfield hos The Movie Database Rediger på Wikidata
* Whitfield Spartacus Star Dead at 39

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** ICCU **·** BNE
 |
**Trond Haaken Diseth** (født 5. juli 1957) er en norsk barne- og ungdomspsykiater. Han er dr.med. avdelingsoverlege ved Avdeling for barn og unges psykiske helse på sykehus ved Barne- og ungdomsklinikken ved Oslo universitetssykehus og professor II i barne- og ungdomspsykiatri ved Institutt for klinisk medisin ved Universitetet i Oslo. Han jobber særlig med tverrfaglig utredning, behandling og oppfølging av alvorlig og/eller kronisk somatisk syke barn og unge, samt psykosomatiske tilstandsbilder.

Han ble cand.med. ved Universitetet i Oslo i 1984 og dr.med. samme sted i 1997, og er spesialist i barne- og ungdomspsykiatri.

Diseth var intervjuet i TV-programmet *Hjernevask* i 2010, med Harald Eia som programleder.

Diseth ble tildelt Schizofrenidagenes ærespris i 2019.

Referanser
----------

1. ↑  Trond Haaken Diseth Arkivert 2016-02-23, hos Wayback Machine. OUS Research
2. ↑  Trond H. Diseth, Universitetet i Oslo
3. ↑  Viktor lot seg aldri hjernevaske, Dagbladet

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** CRIStin
 |
**John «Papa Johnny» Torrio**, også kjent som «The Fox» (født **Giovanni Torrio** 20. februar 1882 i  Orsara di Puglia  nær Foggia i Italia, død 16. april 1957 i Brooklyn) var en mafiaboss som ansatte Alphonse Gabriel Capone også kjent som Scarface. 

Johnny Torrio er mest kjent for narkotikasmugling til New York og store deler av USA.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

'Giovanni Torrios far døde da gutten var to år gammel, og moren utvandret så med ham til New York City. Der vokste han opp i slumområdene på Lower East Side på Manhattan. Hans første arbeidde var som bærer og løpegutt for stefarens matvareforretning, der det det også var uvlovlig salg av øl og hjemmebrent. Senere ble Johnny utkaster for en bar. 

### Forbryterkarriere

Som tenåring ble Torrio leder av ungsomsbanden James Street Gang. Han sparte sammen nok penger til å kunne åpne en biljardbar for gruppen, og herfra utviklet det seg illegale aktiviteter som gambling og lånehaivirksomhet. Hans forretningssans ble lagt merke til av Paolo Vaccarelli alias Paul Kelly, leder av Five Points Gang.

Torrios kriminelle løpebane fikk ny fart som medlem av *Five Points* i New York City. 

Omkring år 1909 flyttet han til Chicago for å arbeide for sin onkel «Big Jim» Colosimo, som var mafiaboss. Den 1. mai 1920 ble Big Jim myrdet, trolig av en Frankie Yale på oppdrag for Torrio. Etter Big Jims død tok Torrio over dennes kriminelle imperium.

Torrio kjente Al Capone allerede fra tiden i Five Points i New York. Omkring 1920 flyttet Capone til Chicago for å jobbe for Torrio, og med tiden ble han Torrios nærmeste mann. Etter å ha blitt utsatt for et mordforsøk i 1925 forlot Torrio Chicago, og overdro makten over sitt imperium til Al Capone. Han emigrerte så med sin kone og sin mor til Italia.

«Papa Johnny» vendte tilbake til USA i 1930-årene for å vitne i Capone-rettssaken. Han ble rådgiver for forbrytere som Lucky Luciano i New York City og anbefalte oppbyggingen av et overregionalt forbrytesyndikatet for slik å unngå å spille krefter på stadige blodige konflikter mellom mindre bander. Hans idé ble godt tatt imot, idet han i miljøet ble anerkjent som «Elder statesman» og «consigliere». Da Luciano satte konsetet ut i livet tilkom dermed National Crime Syndicate. 

Senere vendte Torrio tilbake til New York City for å bo i byen han var oppvokst i. Den 16. mars 1957 fikk han hjerteinfarkt under et frisørbesøk og døde etter noen timer.

Referanser
----------

1. ↑   Encyclopædia Britannica Online, Encyclopædia Britannica Online-ID biography/Johnny-Torrio, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Find a Grave, oppført som John Torrio, Find a Grave 1424, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2  *Al Capone - Gangstern och den amerikanska drömmen*. Albert Bonniers Förlag. 2009. ISBN 9789100119096.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Prabook **·** Geni
 |
**José Almi Pereira Moura**, kjent som **Cabo Almi** (født 17. desember 1962 i Jardim Olinda i Brasil, død 24. mai 2021 i Campo Grande) var en brasiliansk politiker.

Hun var medlem av Partido dos Trabalhadores. Han var folkevalgt til Mato Grossos lovgivende forsamling fra 2011 frem til sin død i 2021.

José Almi Pereira Moura kom til Mato Grosso do Sul mens han fortsatt var barn, i distriktet Lagoa Bonita i Deodápolis. I 1982 flyttet til Campo Grande. Han arbeidet som busskonduktør, pakker og selger i matindustrien og dreiebenkoperatør ved SENAI. I 1988 ble han militærpoliti i Mato Grosso do Sul.

I 1996 begynte hans politiske karriere som rådmann i Campo Grande, og ble gjenvalgt tre ganger. Ved valgene i 2010 ble han valgt til deputert i delstatsforsamlingen, og ble gjenvalgt til to nye perioder, i 2014 og 2018.

Almi døde i Campo Grande den 24. mai 2021 av covid-19. Governøren av Mato Grosso do Sul, Reinaldo Azambuja, utropte tre dagers landesorg.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4   divulgacandcontas.tse.jus.br[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   «Deputado estadual em MS, Cabo Almi, morre de Covid-19 em Campo Grande», publisert i G1[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Volpe, Renata (25. mai 2021). «Velório do deputado Cabo Almi será no Cemitério Memorial Park». *Jornal Midiamax* **(portugisisk)**. Besøkt 25. mai 2021.
4. ↑  «FETEMS comunica com pesar o falecimento do companheiro Cabo Almi». *Campo Grande News* **(portugisisk)**. 25. mai 2021. Besøkt 25. mai 2021.
**Andy Marie Weydahl** (født 25. mai 1875, død 26. mars 1948) var lærerinne ved en skole i Kristiania og skolebokredaktør.

Hun var med på å utarbeide opplegget for gymnastikkfaget og fikk gjennomført at sanglekene skulle være en del av gymnastikkfaget. "Sanglekene har særlig til hensikt å fremme en god holdning og vakre bevegelser samt å vekke og utvikle elevenes sans for rytme" skrev hun.

Hun fikk utgitt to sanglekbøker som begge kom i flere opplag. Bøkene inneholdt en del gamle sangleker, men hun laget også enkle koreografier til andre gamle barnesanger, dessuten hentet hun stoff fra Margrethe Munthe, svensk stoff fra sanglekmiljøet på Nääs og noe fra Hulda Garborg.

Bibliografi
-----------

* *Sangleker for småskolen* Kristiania 1922, nye reviderte utgaver i 1942, 1949, 1955 og 1967
* *Sangleker for storskolen* Kristiania 1924 nye reviderte utgaver i 1948 og 1962

Referanser
----------

1. ↑  *Norske skulefolk*. Stavanger: Dreyer. 1952. s. 81.
2. ↑  *Norske kvinder: en oversigt over deres stilling og livsvilkaar i hundredeaaret 1814-1914*. Kristiania: Berg & Høgh. 1925. s. 61.
3. ↑  Oslo og omegn gymnastikklærerforening (1971). *GLF femti år: 1921-1971*. Oslo: Foreningen. ISBN 8299013607.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister **·** BIBSYS **·** VIAF
 |
**Cabrillo Bridge** i San Diego i California er en historisk bro både for fotgjengere, syklister og biler.

Broen ligger mellom Balboa Park og Uptown-området i San Diego. Broen ble nominert til en plass i det nasjonale registeret i USA over historisk viktige steder i 1976. Broen ble bygget for Panama-California Exposition som skulle avholdes i San Francisco i California i 1915. Broen ga viktig tilgang på tvers av Cabrillo Canyon (tidligere kjent som Pound Canyon, som ble brukt til å holde kveg og hester på slutten av det 19. århundre). Byggingen av broen ble påbegynt i desember 1912 under oppsyn av arkitekten Frank P. Allen. Broen ble hovedsakelig designet av Thomas B. Hunter fra San Francisco. Lengden på broen var 916 fot (279 meter). Hovedspennet er 450 fot (140 meter) lang og 120 fot (37 meter) høyt. Hver enkelt av de sju buene på broen var 56 fot (17 meter) på tvers, og støttes opp av fjorten hule søyler av betong.

Broens struktur er godt synlig fra det naturskjønne Cabrillo Freeway (også kjent som State Route 163), som ligger helt i bunnen av juvet nedenfor broen. Bygging av motorveien gjennom juvet under broen stod ferdig i februar 1948. Men, trafikken på brua er ikke synlig fra motorveien nede i juvet på grunn av den uvanlige høyden på broen. Høyden er diktert utelukkende av topografien i juvet. Broen var først og fremst ment som en vei for fotgjengere. Broen ble innviet den 12. april 1914 av Franklin D. Roosevelt. Roosevelt hadde tidenes første biltur som krysset broen sammen med ordføreren i byen, Charles F. O'Neill.

Referanser
----------

1. ↑  Cabrillo Bridge på Structurae

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN **·** GeoNames **·** GNIS
 |
Her er en av fabrikklokalene til Ideal på Hamar.
**Ideal flatbrødfabrikk** var en fabrikk på Hamar som produserte ulike typer flatbrød for varemerket *Ideal AS* eller *Ideal Wasa AS*. Fabrikken drev i tillegg med distribusjon av forskjellige Wasa- og Barillaprodukter, og fabrikken hadde derfor en egen sidelinje inn fra Dovrebanen. Fabrikken og selve Ideal ble grunnlagt av Emil Nordby i 1924, og var i Nordby familiens eie til Wasa kjøpte Ideal i 1987. Familiens siste administrerende direktør var Reidar Nordby. Bare to år etter oppstart var Ideal i gang med eksport til USA, og senere mange andre land. Wasa og Ideal ble senere kjøpt opp av italienske Barilla i 1999. Produksjon og distribusjon av disse varene skjer i dag fra Sverige. I dag dekker et bilde av Ideals logo en hel vegg i Hamar rådhus, noe som tyder på at Ideal har vært en viktig bedrift og fabrikk for Hamar. Veggkunsten er laget av Matias Faldbakken.

Kilder
------

* Store norske leksikon [SNL] (bok og nett)
* Teknisk Ukeblad

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Frittgående barn** (engelsk *free-range kids*) er en barneoppdragelsesfilosofi der tilhengerne mener det er til det beste for barna at de lærer seg å mestre små og store utfordringer i hverdagen på egen hånd. Begrepet ble introdusert av den amerikanske spaltisten Lenore Skenazy i hennes faste spalte i *The New York Sun* 1. april 2008. 

Etter å ha latt sin ni år gamle sønn ta undergrunnsbanen fra sentrum og hjem uten følge, fikk Skenazy sterk og variert respons fra sine omgivelser. Noen så det som en form for omsorgssvikt, mens andre var bifallende. Etter avisartikkelen ble hun invitert til fjernsynsprogram for å diskutere emnet, startet en egen blogg, og utga i april 2009 boka *Free-Range Kids: Giving Our Children the Freedom We Had Without Going Nuts with Worry*. Boken ble utgitt på norsk med tittelen *Frittgående barn* i juni 2010.

Frittgående barn er beslektet med barneoppdragelsesfilosofien «slow parenting», foreldre som bevisst toner ned barnas deltagelse i organiserte aktiviteter.

Eksterne lenker
---------------

* Dagbladet, 30. januar 2010 Karianne Bjellås Gilje «Frittgående barn»
* freerangekids.wordpress.com Skenazys blogg
* Hjemmesiden til boken Frittgående barn[*død lenke*]
**Fritt akademia** var en aksjon og et nettverk i perioden 2003-2005 av organisasjoner som mobiliserte studenter og ansatte ved norske universiteter og høyskoler mot det som ble oppfattet som angrep på tradisjonelle akademiske friheter da regjeringen Bondevik II la fram ny lov om universiteter og høgskoler for Stortinget våren 2005. Lovforslaget var et resultat av  Ryssdal-utvalgets innstilling. Aksjonen ble lagt ned etter at loven ble vedtatt og aksjonens hovedmål ble nådd.

24. september 2003 ble et professoropprop for uavhengige universiteter og fri forskning overrakt daværende statsråd Kristin Clemet sammen med underskrifter fra 4 300 ansatte i sektoren. De fire professorene som stod for overrekkelsen, Geir Ellingsrud, Astrid Nøklebye Heiberg, Henning Jakhelln og Ole Didrik Lærum, tok seinere initiativ til Vox Academica, som siden støttet Fritt akademia i en landsomfattende markering i Universitetets Aula i Oslo og et fakkeltog til Stortinget 26. januar 2005.

Hovedparoler
------------

Fritt akademias hovedparoler var

* Fortsatt lik rett til utdanning – vern om gratisprinsippet
* Forsvar den individuelle forskningsrett og frihet
* Demokratisk valgte ledere – rektor som styreleder
* Kunnskap er ingen handelsvare – nei til kommersialisering av norsk utdanning

Organisasjoner tilknyttet Fritt akademia
----------------------------------------

En rekke faglige interesseorganisasjoner, foreninger og partigrupperinger støttet Fritt akademia. Disse var

* NTL ved Universitetet i Oslo (UiO)
* Forskerforbundet ved UiO
* Parat ved UiO
* Professorforeningen ved UiO
* TEKNA ved UiO
* NITO ved UiO
* Utdanningsforbundet
* NTL ved Veterinærhøgskolen
* LO i Oslo
* Vox Academica
* Studentenes Landsforbund
* NSU Bergen
* Studentutvalget ved SV-fakultet
* Studentutvalget ved UV-fakultet
* De radikale
* Attac Blindern
* Oslo Senterstud
* Blindern SV
* Studentmållaget
* Sosialistisk Ungdom
* NSFstudent (sykepleierstudentene)
* Rød Front
* AKP ved UiO/Høgskolen i Oslo

Se også
-------

* Vox Academica

Eksterne lenker
---------------

* Hovedparoler (kronikk i *Universitas* i 2005)
* Den Konservative Studenterforening (DKSF) motstand mot Fritt akademia (artikkel i *Universitas* 2005)
* *Fakkeltog for et fritt akademia* (innlegg i *Ny Tid* i 2005)
***Fritt land*** var en av de illegale avisene som ble utgitt under den tyske okkupasjonen av Norge under andre verdenskrig. Det var også den første avisen NS sitt propagandaapparat plagierte da de forsøkte å lansere falske «illegale aviser».

*Fritt land* kom ut i siste del av 1940 og første halvår 1941, og ble utgitt av folk fra Gamlebyen AUL i Oslo. Under det nye regimet i landet etter Terbovens tale 25. september 1940 hadde gruppa fortsatt sin aktivitet under dekknavnet «Idrettslaget Glyn».

Et av medlemmene klarte å ordne en duplikator fra det oppløste Arbeidernes Esperantoforbund, og denne ble installert i en hytte i Enebakk. Her ble den første utgaven av *Fritt land* produsert. Senere ble utstyret flyttet til et par andre hytter. Avisen kom i alt med 8 nummer, og nådde et opplag på 1000 eksemplarer. Den ble stort sett spredt på Oslo østkant. Sommeren 1941 ble avisen «husløs» og innstilt.

Gruppa bak avisen deltok deretter i utgivelsen av den illegale avisa *Fri fagbevegelse*. Flere av de som deltok i dette arbeidet ble i 1942 arrestert i forbindelse med opprullingen av denne avisen, blant annet William Nyrén, Haavard Haavardsholm, Egil Helland Nielsen, Kjell Thomassen, Helge Sørfonden, Sigurd Oddvar Hopland, Kåre V. Hansen og Odd Torgersen. Samtlige ble sendt til Tyskland og satt der til krigen sluttet.

Ved et tilfelle ble avisnavnet forøvrig benyttet av en annen illegal avis: *Det kommer en dag* utga et nummer av sin publikasjon under navnet «Fritt land».

Falsk NS-utgave
---------------

For å bekjempe motstandsbevegelsen og den illegale pressa benyttet Gestapo og statspolitiet falske «illegale aviser». De ble laget for å skape forvirring og splid i motstanden, eller som rene provokasjoner for å nøste opp motstandsbevegelsen og de illegale avisene. Den første forfalskningen som ble sendt ut var en utsendemessig kopi av *Fritt land*. Forfalskningen ble lansert i desember 1940, og var i likhet med de fleste av forfalskningene fra NS sitt propagandaapparat lett å gjennomskue. En av artiklene oppfordrett for eksempel idrettsfolk til å *slutte* den pågående idrettsstreiken.

Referanser
----------

1. ↑  Side 30. Hans Luihn: *De illegale avisene*, Universitetsforlaget (1960)
2. ↑  Side 37. Hans Luihn: *De illegale avisene*, Universitetsforlaget (1960)
3. ↑  Side 223. Hans Luihn: *De illegale avisene*, Universitetsforlaget (1960)

Portal: Andre verdenskrig
**Cabo das Correntes** er et nes i Inhambane-provinsen i Mosambik. Det ligger ved den sørlige inngangen til Mosambikkanalen, på 23°55′36″S 35°31′48″Ø

Cabo das Correntes var historisk beetraktet som en av de mest skremmende hindringer for seilskutene i Det indiske hav. Det er oppkalt etter en eksepsjonelt rask sørlig havstrøm (portugisisk: *corrente*) som passerer her, en del av Mosambik-strømmen, som danner virvelstrømmer ved dette neset. Det er også et sted vinden er istand til å produsere uforutsigbart kraftige vindkast og virvelvinder.

Middelalderens dhower fra Kilwa-sultanatet på den østafrikanske kysten seilte sjelden (om noen gang) forbi dette neset, noe som gjorde neset til det sydligste endepunkt for swahilikulturen. Lokale legender sa at neset var bebodd av havfruer som lokket uheldige sjømenn inn i døden.

 Fransk kart av Mosambikkanalen, c. 1791. Cabo das Correntes er avmerket nederst.
I det 16. århundre var det flere portugisiske skip som under forsøk på å seile gjennom Mosambikkanalen kom for nær kysten og fikk problemer med å passere Cabo das Correntes. Mest kjent er Vasco da Gama, som i januar 1498 ble den første europeiske kaptein til å forsøke å seile forbi, ble tvunget sørvestover til Inharrime. Seiling fra nordøst var enda mer farlig, fordi vindhastigheten ved neset lett kunne kaste et skip hodestups inn i en rekke skjær og utstikkende steiner som karakteriserer denne kyststrekningen. Det er anslått at 30% av skipsforlisene til de portugisiske India-armadaer i det 16. og 17. århundre skjedde her, mer enn noe annet sted. Portugiserne nedla mot slutten av det 16. århundre forbud for tungt lastede (og dermed mindre manøverable) mot å seile i Mosambikkanalen, og påla kapteinene å legge kursen via den «ytre rute» som er øst for Madagaskar, gjennom Maskarenene, for deretter å komme tilbake sør for Madagaskar, og dermed unngå den farlige og raske strømmen i Cabo das Correntes.

Utover i det 17. og 18. århundre gjorde den teknologiske utviklingen seilruten mindre farlig. Det ble utviklet mer pålitelige instrumert for måling av lengdegrad, slik at skip kunne unngå å seile rett ved neset, og i stedet legge en lettere kurs i åpent hav gjennom midten av Mosambikkanalen.

Referanser
----------

1. 1 2  Theal, 1902: p.122
2. ↑  Guinote (1999).

Litteratur
----------

* Guinote, P. J. A. (1999) "Ascensão e Declínio da *Carreira da Índia*", *Vasco da Gama e en Índia*, Lisboa: Fundação Calouste Gulbenkian, 1999, vol. II, pp 7–39. Hentet fra internett-2003
* Theal, George McCall (1902) *The Beginning of South African History*. London: Unwin.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Bethany Mota** (født 7. november 1995) er en amerikansk videoblogger på YouTube fra California i USA. Hun ble kjent gjennom YouTube-kanalen sin, *Macbarbie07*, som hun opprettet i 2009. På kanalen la hun ut såkalte *haulvideoer* og sminkevideoer, og alt annet innenfor mote og skjønnhet. Hun ble fort en internettsensasjon, og hun begynte å lage DIY-videoer (gjør-det-selv-videoer) som falt i smak hos seerne. I dag har hun over ti millioner abonnenter på YouTube.

I 2014 ble hun nominert til to kategorier på Teen Choice Awards, *Choice Web Star: Fashion, Beauty* og *Choice Web Star: Female.* Nittenåringen vant sistnevnte. På Stramy awards samme år ble hun nominert til *Entertainer of the year* og vant i kategorien *Fashion Program*.

I 2014 kom hun også på fjerdeplass i den amerikanske TV-konkurransen *Dancing with the Stars*, som tilsvarer *Skal vi danse?* i Norge. Den dårligste poengsummen Mota fikk i konkurransen var 64/100 poeng - den høyeste var 100/100 poeng.

Singelen hennes, *Need You Right Now*, ble utgitt i oktober 2014 og kom på 30.-plass på Billboard-listen. Den 7. april 2015 gjestet Mota det populære talkshowet *The Ellen DeGeneres Show*. I 2017 ga Mota ut en bok: *Make Your Mind Up*.

Referanser
----------

1. ↑   ČSFD, ČSFD person-ID 139799[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Internet Movie Database, IMDb-nummer nm5530499, besøkt 21. juli 2016[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Bethany Mota – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Bethany Mota på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) Bethany Mota hos The Movie Database Rediger på Wikidata
* Bethany Mota på Twitter Rediger på Wikidata

* Bethany Mota på Facebook Rediger på Wikidata

* Bethany Mota på Instagram Rediger på Wikidata

* Bethany Mota på YouTube Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** MusicBrainz
 |
**Diffusion tensor imaging** (**DTI**) er en teknikk utviklet i midten og siste halvdel av 1990-tallet, basert på magnetresonanstomografi (MR). Begrepet, som er engelsk, har foreløpig ikke fått noe hevdvunnet norsk navn. Teknikken muliggjør visualisering av lokalisasjon, orientering og anisotropi i hjernens hvite substans. Aksonenes arkitektur i parallelle bunter og deres myelin-skjeder fasiliterer diffusjon av vannmolekylene fortrinnsvis langsmed aksonenes hovedretning.

Denne preferansen for orientert diffusjon benevnes som *anisotropisk diffusjon*. Denne form for bildediagnostikk er en forlengelse av diffusjons-MR. Hvis man anvender diffusjonsgradienter (m.a.o. magnetfelt-variasjoner) i minst 6 retninger, er det mulig å kalkulere for hver enkelt voksel en såkalt tensor (m.a.o. en tredimensjonal matrise) som beskriver den tredimensjonale formen for diffusjon. Aksonenes fiberretning indikeres ved tensorenes hovedsakelige egenvektor. Denne vektoren kan fargekodes, som gir et kart over fibrenes posisjon og retning (rødt for høyre-til-venstre, blått for superiørt-inferiørt, grønt for anteriørt-posteriørt). Fargenes lyshet vektes av den fraksjonelle anisotropi, som angir graden av anisotropi i hvert enkelt voksel. *Mean Diffusivity* (MD) eller *trace* er et gradert mål på total diffusjon innenfor en enkelt voksel. Disse målene brukes klinisk for å lokalisere lesjoner i hjernens hvite substans som ikke kan illustreres på andre former for MR-undersøkelser.

Diffusion tensor imaging data kan brukes for å utføre traktografi i hvit substans. *Fiber tracking*-algoritmer kan brukes for å illustrere en nervebane i sin helhet (f.eks. pyramidebanen), som formidler motorsignaler fra motorisk cortex til ryggmargen og det perifere nervesystemet.

I klinisk sammenheng brukes DTI for å påvise lokalisasjon i hjernens hvite substans, for å lokalisere svulster i relasjon til fiberbanene i hvit substans (infiltrasjon, defleksjon)), for å lokalisere fiberbanene i den hvite substansen i forbindelse med planlegging av nevrokirurgiske inngrep og for å vurdere modningsprosessen av den hvite substansen hos barn.

Eksterne lenker
---------------

* White Matter Atlas – atlas den hvite substansen
* Pediatric DTI database – database for DTI hos barn
* Thesis on DTI – avhandling om DTI
* Information, with image gallery - informasjon, med bildegalleri
* nordicICE Diffusion Module – norskutviklet programvare for DTI og fMRI
**Dag Røttereng** (født 7. mars 1962) er en norsk fotograf fra Løkken i Meldal, oppvokst på Charlottenlund i Trondheim, nå bosatt i Melhus.

Hans hovedområde er naturfotografi, og han har skrevet artikler om natur og foto i flere tidsskrift, blant annet Natur & miljø, Villmarksliv, Vi Menn og Fotografi. Gjennom en årrekke skrev han artikler med bilder til en fast spalte om natur i Arbeider-Avisa. I 1996 kom hans bok *Naturens storstue - den uberørte barskogen*, en bok med både tekst og bilder som omhandlet viktigheten av å verne landets siste rester av uberørt barskog.

Gjennom nittitallet turnerte han med multimediavisninger på ulike arrangement særlig i Midt-Norge, men også som foredragsholder i Sverige, Finland og Tyskland. Han har oppnådd utmerkelser i en rekke fotokonkurranser, både i inn- og utland. 

I 2009 utga Posten frimerkeutgivelsen *Ville dyr i Noreg IV*, der et av frimerkene hadde et bilde av reinsdyr tatt av Dag Røttereng.

Røttereng er medlem av foreningene BioFoto og Norske Naturfotografer, og han er tilknyttet bildebyrået Scanpix/Samfoto.

Bibliografi
-----------

* *Naturens storstue – den uberørte barskogen*, Orion Forlag (1996) ISBN 82-458-0090-2

Eksterne lenker
---------------

* Dag Røtterengs hjemmeside
* Dag Røtterengs blogg om natur og foto
* Dag Røttereng Photography på Facebook
**Dag Arnljot Rødsand** (født i Svolvær 27. september 1943, død 3. desember 1995 på Jeløy) var en norsk grafiker og billedkunstner.

Rødsand har sin utdannelse fra Kunstakademiet i København (1966-1970) og Philadelphia College of Art (1962-1966). Han var med å etablere og lede Atelier Lofoten (nå Svolvær kunstforening) (1971–1977), sammen med kunstnerektefellen Yvonne Hjerting og Dagfinn Bakke. Rødsand fungerte der som læremester for flere unge kunstnere, blant annet Ola Strand og Halvard Hatlen. Rødsand var i mange år amanuensis i grafikkavdelingen ved Statens kunstakademi i Oslo fra 1979. Han var også styremedlem i Nasjonalgalleriet i Oslo 1978-1980 og i Galleri F15 i Moss 1979-1982.

Rødsand arbeidet både med xylografi, tresnitt, litografi og serigrafi, tidvis i kombinasjon. Hans arbeid med xylografi forefinnes blant annet i utgivelser med lyrikeren Terje Johanssen, og hans utsmykking av Bodø sykehus er basert på eksperimenter med trykking av lakkfarge på pleksiglass. Rødsand utviklet også høytrykksteknikken sinkografi, og beskjeftiget seg med håndproduserte bøker, delvis kalligraferte, og med originalgrafikk. Rødsand var også illustratør til bl.a. Jostein Nyhamars *Petter Dass i utvalg*, Cappelen,1977 og *Lofodens Beskrivelse* fra Nordlands Trompet samme året.

Kunstneren holdt sin første separatutstilling i Svolvær i 1966. Siden deltok han på utstillinger over hele landet, og hans bilder er innkjøpt av bl.a. Nasjonalgalleriet og Norsk Kunstmuseum. I 1974 mottok han Nordland fylkes aller første kulturpris. En biografi er å finne i Vågan historielags årbok, av Per Jul Rødsand (2001).

Portal: Kunst

Referanser
----------

1. 1 2 3   Norsk kunstnerleksikon, nkl.snl.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Archive of Fine Arts, oppført som Dag Rodsand, abART person-ID 75210[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2 3  «Rødsand, Dag – Moss byleksikon». *www.mossbyleksikon.no*. Besøkt 21. april 2021.
4. 1 2 3  «Dag Rødsand». *svolvarkunst.com*. Arkivert fra originalen 16. januar 2020. Besøkt 21. april 2021.
5. 1 2 3 4 5 6  Sørensen, Gunnar (20. februar 2017). «Dag Rødsand». *Norsk kunstnerleksikon*. Besøkt 21. april 2021.
6. 1 2 3  «Dag Arnljot Rødsand». *www.fineart.no*. FINEART. Arkivert fra originalen 21. april 2021. Besøkt 21. april 2021.
7. ↑  «OM OSS». *svolvarkunst.no*. Besøkt 21. april 2021.
8. 1 2 3  «Dag Rødsand». *www.fineart.no*. FINEART. Arkivert fra originalen 21. april 2021. Besøkt 21. april 2021.
9. ↑  «Kunst på Arbeidsplassen». *Kunst på Arbeidsplassen - HJERTING/RØDSAND*. Besøkt 21. april 2021.
10. ↑  «Lofodens Beskrivelse fra Nordlands Trompet. Med grafiske blad av Dag Arnljot Rødsand. Kalligrafi Inger Magnus.». *www.antikvariat.net*. Besøkt 21. april 2021.
11. ↑  «Nordland fylkeskommunes kulturpris - fylkesleksikon». *www.nfk.no*. 23. februar 2021. Arkivert fra originalen 21. april 2021. Besøkt 21. april 2021.

Eksterne lenker
---------------

* Verk av Dag Rødsand

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Norsk kunstnerleksikon **·** KulturNav
 |
**Dag Meier-Hansen** (født 4. januar 1943, død 25. august 1994 i Larvik) var en norsk statstjenestemann og avdelingssjef i Oljedirektoratet, der han særlig arbeidet med kontroll- og sikkerhetssaker.

Meier-Hansen var sivilingeniør og begynte i 1969 i Industridepartementets oljekontor. Han bidro til utviklingen av Oljedirektoratet etter etableringen av dette i 1973 og ble avdelingsleder i kontrollavdeling, senere kalt sikkerhetsdivisjonen. I arbeidet med å utvikle den statlige oljeforvaltningen i Norge, deltok Meier-Hansen i en rekke utvalg og utredninger. Ved hendelser og ulykker på norsk sokkel representerte han Oljedirektoratet overfor norske og utenlandske medier, som ved utblåsningen på Ekofiskfeltet i april 1977. 

Meier-Hansen arbeidet i Oljedirektoratet til 1980, da han gikk over til privat sektor.

Referanser
----------

1. ↑  Utblåsningen på Ekofiskfeltet april 1977. Innslag i Aktuelt og Ekko, *NRK radio*, 26. april 1977, opptak tilgjengelig fra Nasjonalbiblioteket.
2. ↑  «Ein Thriller namens Blow-out», *Der Spiegel*, 2. mai 1977.
3. ↑  *Aftenposten*, morgenutgaven 7. september 1994, s. 11.
**«Mean Mr. Mustard»** er en sang av The Beatles som ble utgitt i 1969 på albumet *Abbey Road*. Skrevet av John Lennon, men kreditert på vanlig vis Lennon/McCartney.

Lennon skrev «Mean Mr. Mustard» i India da han var ved Maharishi Mahesh Yogis meditasjonsleir sammen med de andre The Beatles, inspirert av en historie han leste i avisen, ifølge ham selv, og handlet om en slem gjerrigknark som gjemte pengene sine for å forhindre at folk skulle tvinge ham til å bruke dem.

Tony Bramwell, forfatter av boken *Magical Mystery Tours, My Life With The Beatles*, har gitt en annen forklaring: 

*«Det var ei gammel posedame som pleide å henge utenfor Knightsbridge end i Hyde Park, London, nær miltærforlegningen. Hun hadde alt hun eide i plastposer og slepte de rundt i parken. Jeg ganske sikker på at hun hadde noe med sangen å gjøre.»*
I det første utkastet til lyrikken var Mustards søster gitt navnet Shirley. Lennon forandret det til Pam da han så muligheten til å få en overgang til sangen «Polythene Pam», som etterfølger «Mean Mr. Mustard» på *Abbey Road*. Sangen ble spilt inn med «Sun King» som et sammenhengende stykke.

Sangens fiksjon er om den gjerrige mannen med en stygg munn. Han har en søster ved navn Pam som har en flott kropp, men ansikt som en mann og har søppelsekk til klær.

Mange trodde at verselinjen «keeps a ten bob note up his nose» refererte til kokain da sangen kom ut, og noen radiostasjoner nektet å spille sangen på grunn av dette. I virkeligheten er ‘bob’ et populært navn for en skilling, som tilsvarte 12 gamle pence på 1960-tallet for før desimilasjonen av pengesystemet på begynnelsen av 1970-tallet. En ‘ten-bob’ var derfor den minste pengeseddelen på The Beatles' tid.

Eksterne lenker
---------------

* «Mean Mr. Mustard»[*død lenke*]—lyrikken
* Alan W. Pollacks notat om «Mean Mr. Mustard»
Contango, eller forwardation, er en situasjon hvor future prisen på en råvare er høyere enn dagens spotpris. I contango situasjonen er spekulanter villige til å betale mer nå for en råvare som blir levert på et punkt i fremtiden, fremfor å betale en lavere pris for selve råvaren i dag. Årsaker til at spekulantene betaler premie for fremtidig levering skyldes at de ikke ønsker å betale for lagring og andre kostnader. Råvareprodusenter er derimot villige til å selge future kontrakter med en høyere pris.

Future kurven i en situasjon med contango er normalt stigende siden kontrakter med lengre tid frem til innløsning har høyere priser. Eksempelvis kan dagens spotpris på olje (Crude) være $14,11 pr fat, mens future prisen pr fat med levering i mai være $14,04, i juni $23,07, i juli $27,98, og i august $30,13.

Referanser
----------

1. ↑  Nielsen, Hans (5. april 2020). «Contango». *Aksjesnakk*. Besøkt 20. april 2020.
2. ↑  «Crude Oil Futures - CME Group». *www.cmegroup.com* **(engelsk)**. Besøkt 20. april 2020.