**Kleitomakos** (gresk: Κλειτόμαχος) eller *Klitomakos* (født 187/186, død 110/109 f.Kr.), opprinnelig *Hasdrubal*, var en kartager som kom til Athen i 163/162 f.Kr. og studerte filosofi under Karneades. Han ble leder av Akademiet en gang rundt 127/126 f.Kr. Han var en akademisk skeptiker som sin læremester. Ingenting har blitt bevart av hans skrifter, som var dedikert til å fremmet de filosofiske omfatningene til Karneades, men Cicero gjorde bruk av dem til en del av sine tekster.

Liv
---

Kleitomakos ble født i Kartago i 187/186 f.Kr. og hans opprinnelige kartagiske navn var Hasdrubal. Han kom til Athen i 163/162 da han var rundt 24 år gammel. Der ble han knyttet til grunnleggeren av det nye Akademiet, filosofen Karneades, og under hans ledelse steg han til å bli en av de mest framtredende disiplene av denne skolen; men han studerte også på samme tid filosofien til stoikerne og *peripatos*, peripatetikere («de spaserende»), skolen til Aristoteles. I 127/126 f.Kr. to år etter at Karneades var død, ble han den effektive lederen av Akademiet. Han fortsatte å undervise i Athen så sent som i 111 f.Kr. da det er kjent at den romerske konsul Crassus hørte på ham dette året. Han døde i 110/109 f.Kr. og ble etterfulgt som leder av Akademiet av Filon av Larisa.

Skrifter
--------

Av hans verker, som skal ha utgjort 400 bøker, er kun noen få titler bevart. Hans hovedmål i å skrive dem var å gjøre filosofien til sin læremester Karneades kjent, og han avvek ikke fra læremesterens oppfatninger. Kleitomakos fortsatte å bo i Athen til slutten av livet sitt, men han fortsatte å sette stor pris på sin opprinnelige hjemland, og da Kartago ble erobret i 146 f.Kr. skrev han et verk for å trøste sine ulykkelige landsmenn. Dette verket, som Cicero sier at han hadde lest, ble tatt fra en forelesning av Karneades, og hadde til hensikt å vise den trøst som filosofi kan gi selv under de største ulykker. Hans verker ble høyt verdsatt av Cicero, som baserte deler av det til sine egne *De Natura*, *De Divinatione*, og *De Fato* på et verk av Kleitomakos som han kaller for *De Sustinendis Offensionibus* («Om å holde tilbake samtykke»).

Kleitomakos behandlet filosofiens historie i sitt verk om filosofiske sekter: *Om tankeskolene* (gresk: περί αἱρέσεων). To av Kleitomakos' verker er kjent for å ha blitt dedikert til framtredende romerne; poeten Gaius Lucilius og en gang konsul Lucius Marcius Censorinus, noe som antyder at til tross for at han var kartager, var hans verker kjent og verdsatt i Roma.

Referanser
----------

1. ↑  Dorandi, Tiziano (1999): Kapittel 2: «Chronology» i: Algra et al.: *The Cambridge History of Hellenistic Philosophy*, Cambridge. s. 49
2. 1 2  Dorandi, Tiziano (1999): Kapittel 2: «Chronology» i: Algra et al.: *The Cambridge History of Hellenistic Philosophy*, Cambridge. s. 33
3. ↑  Cicero: *de Oratore*, i. 11.
4. ↑  Diogenes Laertios, iv. 67
5. ↑  Cicero: *Tusculanæ Quaestione*, iii. 22.
6. ↑  Cicero: *Academica*, ii. 6, 31.
7. ↑  Cicero: *Academica*, ii. 31.
8. ↑  Diogenes Laertios, ii. 92
9. ↑  Cicero: *Academica*, ii. 32.

Litteratur
----------

* «Cleitomachus» i: Smith, William (1867): *Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology* **1**. s. 784.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Prabook **·** Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND
 |