recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Søsterheimen Foto: Roger Grimelid / Riksantikvaren 
**Valen sjukehus** (tidligere **Valen Sinnsykeasyl**) er et psykiatrisk sykehus på Valen i Kvinnherad kommune. Sykehuset har 35 døgnbehandlingsplasser fordelt på fire poster: akuttpost, psykosepost, sikkerhetspost og sikkerhet og rehabiliteringspost.
Sykehuset ble etablert som Vestlandets største sinnssykeasyl utenfor Bergen i 1910. En forutsetning for etableringen var at sykehuset selv kunne produsere strøm. Som det første sykehuset i Norden etablerte man et eget kraftverk for bruk til elektrisk oppvarming. De første tiårene var det ca. 230 pasientplasser ved sykehuset. Da det stadig var overfylt ble kapasiteten i 1939 utvidet til 296 plasser. Lobotomi var en utbredt praksis ved alle sinnssykehus i etterkrigstiden. På Valen brukte man elektrosjokk som narkose. Praksisen med lobotomering av psykiatriske pasienter ble avviklet på Valen rundt 1964.

I 2012 ble Valemoen (1909), brannstasjonen (1909) og gravlunden (1911) fredet ved forskrift. Sykehuset hadde egen gravlund i stedet for kirkegården i bygda. Valemoen var det gamle hovedbygget og ble tegnet av arkitekt Sigurd Lunde.

Konrad Lunde var overlege og direktør i 42 år. Sønnen Tjerand Lunde var direktør etter ham. Olav H. Hauge var pasient der.

Referanser
----------

1. ↑  Sinnsykeasylenes virksomhet 1925 Statistisk sentralbyrå
2. ↑  Bu, Sigurd: Sykehusene i Norge s. 14, 1941
3. ↑  Museet Valestiftinga
4. ↑  «Gravplass». *valestiftinga.no*. Besøkt 27. februar 2016.
5. ↑  «Valen på museum». *Kvinnheringen*. 29. mai 2010.
6. ↑  «Olav H. Hauge og Valen sjukehus». *Tidsskrift for Norsk Psykologforening*. Besøkt 27. februar 2016.

Eksterne lenker
---------------

* Valen sjukehus si nettside Arkivert 2. februar 2017 hos Wayback Machine.
* Fredningen
* Valenstiftinga, museet
* Valen kraftverk
* «Valen sjukehus». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** ISNI **·** Riksantikvaren kulturminne
 |
**Otto Wilhelm Pheilizer-Frank** (født 29. februar 1788 i Kuldiga/Goldingen, død 9. mars 1844 i Taganrog) var en russisk statsmann, baron og 6. guvernør i Taganrog ved Svartehavet.

Liv og virke
------------

Han fikk oppdragelse og undervisning i Kadettkorpset og ble ferdig med det i 1806 med rang av fenrik og begynte å tjenestegjøre i 8. Jegerskij regiment. 

Senere var han overført til Akhtyrskij husar regiment som deltok i den russiske-franske krigen i 1807. For fortjenester i kampen fikk Pheilizer-Frank orden av Sankt Stanislav av tredje grad.

Under krigen mot Napoleon deltok han i slaget ved Borodino.

I 1815 ble han overadjutant i et spesielt korps som var stasjonert i Frankrike under kommando av greve Mikhail Vorontsov. I 1822 var Pheilicher-Frank ansatt adjutant til generalguvernør i Novorossijsk, greve Vorontsov, i 1829 ble han en rådmann og embetsmann underordnet generalguvernør i Novorossijsk og Bessarabia. 

På tiden ble Sør-Russland rammet av pestepidemi, og Pheilizer-Frank fikk i oppdrag å treffe nødvendige tiltak for å stanse koleraepidemien. Han var meget aktiv på dette området og fikk orden av Sankt Stanislav av første grad; i 1830–1831 kjempet han like aktivt mot koleraen da han var formann for forebyggende komite i Kherson og Odessa. I 1831 var baron Otto Pheilizer-Frank ansatt guvernør i Ekaterinoslav, men snart, (i juni 1832), fikk han stilling som borgermester for Taganrog, Rostov, Nakhitsjevan og Mariupol. I tillegg til det var han sjef for Asovhavets sjøfart og sjef for Taganrog tollkrets. Han hadde disse stillingene til 1843. 

Under beleiring av Taganrog hadde han stilling av embetsmann for spesielle oppdrag hos generalguvernør Jegor Tolstoj.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Deutsche Biographie **·** Geni **·** VIAF **·** GND
 |
**José Villalonga Llorente** (født 1919 i Córdoba, død 1973 i Madrid) var en spansk fotballtrener. Han trente Real Madrid CF,  Atlético Madrid og Spanias herrelandslag i fotball, og hadde stor suksess med alle tre.

Real Madrid
-----------

Villalonga tok over for Real Madrid midt i 1954/1955-sesongen, og med toppspillere som Alfredo Di Stéfano og Miguel Muñoz vant han både serien og Copa Latina i 1955. Året etter vant Real Madrid den første Serievinnercupen, og Villalonga ble den første treneren til å vinne den. Han vant den 36 år og 184 dager gammel, og er per juli 2012 også den yngste treneren som har vunnet Champions League. I serien gikk det ikke så bra, den ble vunnet av Atlético Bilbao foran FC Barcelona. Real Madrid kom på tredjeplass. Villalonga kom sterkt tilbake neste sesong, da han vant både serien, Copa Latina og Serievinnercupen.

Atlético Madrid
---------------

Villalonga tok i 1959 over et Atlético Madrid som hadde potensial, og som allerede hadde to andreplasser, men som hadde en femteplass sist sesong. Han fikk dem tilbake til andreplass og tredjeplass, og i tillegg vant han Copa del Generalissimo med laget to år på rad ved å slå gamlelaget Real Madrid i finalen i begge årene.

Spania
------

Villalonga ble trener for Spania i 1962 etter suksessen for Atlético. Som trener lyktes det ham noe bare to andre trenere har fått til - å vinne noe. I 1964 vant Spania EM i fotball 1964 ved først å slå Ungarn og så Sovjetunionen, begge med 2-1.

I VM i fotball 1966 i England gikk det ikke så bra, og Villalonga trakk seg etter at laget tapte to av de tre innledende kampene.

Referanser
----------

1. ↑   www.bdfutbol.com[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   www.sefutbol.com[Hentet fra Wikidata]

| * v
* d
* r
Spanias tropp – EM i fotball 1964 |
| --- |
| 
* 1 Iribar
* 2 Pepín
* 3 Train
* 4 Adelardo
* 5 Calleja
* 6 Echeberría
* 7 Olivella
* 8 Reija
* 9 Rivilla
* 10 del Sol
* 11 Fusté
* 12 Ruiz
* 13 Zoco
* 14 Amancio
* 15 Collar
* 16 Guillot
* 17 Lapetra
* 18 Marcelino
* 19 Pereda
* 20 Suárez
* Landslagstrener: Villalonga

 | Flagget til Spania |

| * v
* d
* r
Spanias tropp – VM i fotball 1966 |
| --- |
| 
* 1 Iribar
* 2 Sanchís
* 3 Eladio
* 4 del Sol
* 5 Zoco (k)
* 6 Glaría
* 7 Ufarte
* 8 Amancio
* 9 Marcelino
* 10 Suárez
* 11 Gento
* 12 Betancort
* 13 Reina
* 14 Rivilla
* 15 Reija
* 16 Olivella
* 17 Gallego
* 18 Pirri
* 19 Fusté
* 20 Peiró
* 21 Adelardo
* 22 Lapetra
* Landslagstrener: Villalonga

 | Flagget til Spania |

| * v
* d
* r
Spanias landslagstrenere i fotball |
| --- |
|  | 
* Francisco Bru
* José Berraondo
* Ruete
* Berraondo
* González
* Mateos
* Iraola
* Brage
* Parages
* Cernuda
* Álvarez
* Rubiera
* Videa
* Alzaga
* Montalt
* Román
* García
* Lopez
* Quincoces
* Pasarín
* Coronado
* Eizaguirre
* Quesada
* Iceta
* Alcántara
* Zamora
* Escartín Morán
* Iribarren
* Bartolomé
* de Valle
* Millas
* Jurjo
* Meana
* Costa
* Lasplazas
* Gabilondo
* Herrera
* Villalonga
* Balmanya
* Toba
* Molowny
* Artigas
* Muñoz
* Kubala
* Santamaría
* Suárez
* Miera
* Clemente
* Camacho
* Sáez
* Aragonés
* Del Bosque
* Lopetegui
* Hierro
* Luis Enrique
* Moreno

 |  |
**Bath County vannkraftverk** (engelsk: *Bath County Pumped Storage Station (PSP)*) er et pumpekraftverk i Bath County i Virginia, USA, i fjellkjeden Appalachene nær grensen til nabostaten Vest-Virginia. Kraftverket for kraft fra to separate reservoaret som har en vertikal høydeforskjell på 380 meter. Installert effekt er ca. 2 100 MW.

Kraftverket eies av Dominion Generation (60 %) og Allegheny Power Station (40 %). Anlegget stod ferdig i 1985. Pumpeverket fungerer slik at det tappes vann av det øvre reservoaret i perioder med vannoverskudd eller høy etterspørsel, mens det fyres med kull eller råolje i tørke- og nedgangsperioder hvor deler av kraften brukes til å pumpe vann fra det nedre til det øvre reservoaret.

Fallhøyden (hydraulig head) er på 380 meter.

Referanser
----------

1. ↑   Form EIA-860M, utgitt desember 2022, besøkt 20. februar 2023[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Form EIA-860, utgitt 2021[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* 1000 MW and Larger Pumped Hydro Installations Worldwide[*død lenke*] – Electronic Storage Association. Besøkt 11. september 2010.
* Bath County PSP – hjemmeside.
**Valdresmusea AS** er et norsk aksjeselskap stiftet i 2006 for å drive kulturhistorisk bevaring, dokumentasjon, forskning og formidling særlig knyttet til den lokale kulturarven i Valdres. Selskapet driver Bautahaugen Samlinger, Bagn Bygdesamling og Valdres Folkemuseum, og har også inngått avtale om drift og utvikling av Gardbergfeltet. Siden 2008 har selskapet også hatt ansvar for driften av Norsk institutt for bunad og folkedrakt og administrasjon av det statlige Bunad- og folkedraktrådet etter avtale med Kulturdepartementet.

Valdresmusea har hovedkontor på Fagernes og har i alt 23 fast ansatte i tillegg til prosjekttilsatte, sesongtilsatte og ulike på tiltaksmidler. Selskapet eies av de seks kommunene i Valdres: Nord-Aurdal, Sør-Aurdal, Øystre Slidre, Vestre Slidre, Vang og Etnedal.

Valdresmusea er kjernemuseum i Norge i arbeidet med levende folkekultur og immateriell kulturarv. Satsingsområdene er folkemusikk, folkedans, folkemusikkinstrument, bunad, tekstil og bygningsvern.

Avdelinger
----------

* Bautahaugen Samlinger
* Bagn Bygdesamling
* Valdres Folkemuseum
* Gardbergfeltet
* Norsk institutt for bunad og folkedrakt

Referanser
----------

1. 1 2  Om Valdresmusea
2. ↑  Bunad- og folkedraktrådet blir konsolidert med Valdresmusea[*død lenke*]
3. ↑  Nytt namn på Bunad- og folkedraktrådet ved Valdresmusea[*død lenke*]
4. ↑  Om VM AS

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Brønnøysundregistrene
 |
**Alf Kaartvedt** (født 2. mars 1921 i Bergen, død 24. august 2013 ) var en norsk historiker. Han var spesialist i norsk politisk historie fra siste halvdel av 1800-tallet og frem til første verdenskrig.

Studiene hans ble avbrutt ved den tyske okkupasjonsmaktens stenging av Universitetet i Oslo, men gjenopptatt etter 1945. Ved universitet var det professor Sverre Steen som tjente som hans største inspirasjonskilde og viktigste veileder. Studiene ble etterfulgt av noen år der han var oppdragshistoriker. Etter å ha tatt den filosofiske doktorgrad på en avhandling om kampen mot parlamentarismen i Norge forut for 1884, ble Kaartvedt i 1957 den første professor i historie ved Universitetet i Bergen, sammen med Knut Mykland. Han ytet deretter uvurderlige bidrag til oppbyggingen av Historisk institutt.

Allerede tidlig i professorkarrieren markerte han seg som en av Norges fremste historikere, og han anerkjennes som en skrivekunstens og spissformuleringenes mester.

Kaartvedt gikk av med pensjon i 1988, men forble en travel professor emeritus frem til 1995, da han etter sine bidrag til bind 1 av *Norsk utenrikspolitikks historie* valgte å avslutte sin aktive historikerkarriere. Senere kom det noen mindre artikler fra hans hånd.

Bibliografi
-----------

* Narve Bjørgo, Øystein Rian og Alf Kaartvedt *Selvstendighet og union : fra middelalderen til 1905* 1995 ISBN 82-00-22393-0

Referanser
----------

1. ↑  «Til minne om Alf Kaartvedt». *På Høyden*. UiB. 27. august 2013. Besøkt 2. september 2013.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Publikasjoner av Alf Kaartvedt i BIBSYS
* (no) Publikasjoner av Alf Kaartvedt i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Prabook **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** CRIStin
 |
Gjestestuene, Norsk Folkemuseum  Foto: Anne Husbyn 
**Gjestestuene selskapslokaler** på Norsk Folkemuseum på Bygdøy i Oslo ble tegnet av arkitekt Magnus Poulsson i 1917. Bygningen er oppført i den nasjonalromantiske stilen som var populær på begynnelsen av 1900-tallet. Selskapslokalene fungerte i mange år som museets restaurant, og gjenåpnet i 2005 dørene etter en omfattende restaureringsprosess. I dag leies stedet ut til en rekke formål, som julebord, sommerfester, konferanser og bryllupsfeiringer.

Gjestestuene huser fire distinkte rom; Østerdalsstua med blyglassvinduer og tømmerpanel, Folkestuen med staffert panel i treverk og rustrøde toner, Den Blå Peisestue med håndmalte vegger malt med de fem sanser, og Festsalen i andre etasje med håndmalte blomstertapeter i lyse farger. Et moderne kjøkken er også etablert i bygningen. Gjestestuene ligger med utsikt til Norsk Folkemuseums stavkirke fra 1200-tallet og gamle tun på museet.

Historie
--------

Før Gjestestuene ble oppført i sin nåværende form i 1917–1920, lå museets tidligere spisested, Folkemuseets Gjæstgiveri, på samme sted. Materialene som ble brukt for å reise dette bygget var gjenbruk fra verdensutstillingen i Paris i 1900, hvor arkitekt Holger Sinding-Larsen (1869–1938) fikk oppført Den Norske Paviljong. Gjæstgiveriet ble oppført en gang rundt 1910, og i 1917-1920 ble det påbygget og omformet slik bygningen fremstår i dag. Svalgangssøylene som gir bygningen sitt distinkte ytre preg, er altså gjenbruk av materialer fra verdensutstillingen i Paris i 1900. Det samme er mange av bygningselementene i rommet Østerdalsstua. 

De håndmalte tapetene i Festsalen på Gjestestuene ble malt av dekorasjonsmalerne Ole Dørje Haug (1888–1952) og Finn Krafft (1895–1967). Tapetene består av monogrammer og buktende blomsterranker, fugler, vaser og bånd i sjatteringer av rødt, blått og grønt på en grålig lys bunn. Rester etter lignende eldre tapeter finnes i Norsk Folkemuseums magasiner, og dannet utgangspunktet for dekorasjonene i Festsalen.

Gjestestuene leies i dag ut gjennom Norsk Folkemuseum, mens kjøkkenet betjenes av TG Selskapsmat.

Eksterne lenker
---------------

* Gjestestuene selskapslokaler
* «Gjestestuene på Norsk Folkemuseum». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Riksantikvaren kulturminne
 |
**Odd Egil Valderhaug** (født 9. juni 1950 i Ålesund) er en norsk lokalpolitiker og journalist. Han representerer Høyre og er fra høsten 2007 varaordfører i Giske kommune. Han var også kommunestyrerepresentant i perioden 1979–83.

Valderhaug er journalist og driver sitt eget medieselskap, Promedia. I 1985 starta han lokalavisa *Øy-Blikk*, der han var redaktør i ti år. De neste ti åra var han reporter for TV Sunnmøre og TVNorge.

Valderhaug er aktiv i det lokale kulturlivet og har blant annet over femti år bak seg på revyscenen. 

Han gav i 2009 ut boka *Rått og røte – sanne skrøner frå Sunnmøre*. I 2012 kom *Grepa kvinnfolk – historia til ni kvinner frå Valderøya*, og han har også gitt ut ei bok om lokale popband på 1960- og 70-tallet og en dvd om klippfiskens historie i Norge.

Kilder
------

* «Aktiv varaordfører i Giske» Arkivert 4. mars 2016 hos Wayback Machine. *Nytt i Uka* 1. oktober 2008; besøkt 8. juni 2013.
* TV2s velgerguide; besøkt 8. juni 2013.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** ISNI
 |
**Steeler** var et amerikansk heavy metal-band fra 1980-tallet. 

Bandet ble opprettet i 1981 i Nashville. Medlemmer var Ron Keel (vokalist & gitarist) Michael Dunigan (gitarist), Bobby Eva (trommeslager) og Tim Morrison (bassist). De ga ut sammen en vinylsingle med navnet *Cold Day in Hell*, B-siden hadde sporet «Take Her Down».

Eva forlot bandet og ble erstattet av Mark Edwards. Dunigan og Morrison forlot så bandet og ble erstattet av Rik Fox på bass og den 18 år gamle svenske gitaristen Yngwie Malmsteen. Denne besetningen ga ut bandets eneste studioalbum, et selvtitulert debutalbum med samme navn (*Steeler*). Malmsteen forlot bandet for å spille i Alcatrazz, og Fox og Edwarts sluttet også. De ble erstattet av Kurt James (gitar), Greg Chaisson (bassgitar) og Bobby Marks (trommer). Bandet ble så oppløst i 1984. Ron Keel opprettet så bandet Keel.

I 2005 ga Ron Keel ut et samlealbum med spor fra singlen, konserter, bootlegs og u-utgitte spor. ALbumet fikk tittelen *Metal Generation: The Steeler Anthology*.

Diskografi
----------

* *Cold Day in Hell* (single)
* *Steeler* (1983)
* *Metal Generation: The Steeler Anthology* (2005)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Steeler på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Steeler på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Steeler på Encyclopaedia Metallum Rediger på Wikidata

* (en) Steeler på AllMusic Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** SUDOC **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |
***Dr. Kawashima's Brain Training: How Old Is Your Brain?***, kjent i Nord-Amerika som ***Brain Age: Train Your Brain in Minutes a Day!***, er et hjernetrimspill utviklet og utgitt av Nintendo til Nintendo DS. Det ble utgitt i Japan i mai 2005 og året etter i Nord-Amerika og Europa. Spillet ble tilgjengelig på Nintendo eShop til Wii U i Japan den 3. juni 2014 og i Europa 12. juni 2014. Det var distribuert gratis frem til 30. juni 2014 i Japan og 10. juli i Europa, og har vært tilgjengelig for kjøp i Europa siden 25. juni 2015. *Brain Training* ble etterfulgt av *More Brain Training from Dr. Kawashima: How Old Is Your Brain?* til Nintendo DS og deretter *Dr. Kawashima's Devilish Brain Training: Can You Stay Focused?* til Nintendo 3DS.

*Dr. Kawashima's Brain Training* spilles ved å holde Nintendo DS i sideleie.
*Brain Training* er utformet for å spilles daglig i korte økter, i likhet med spill som *Animal Crossing: Wild World* og *Nintendogs*. Spilleren holder Nintendo DS-konsollen på siden, hvor pekeskjermen enten ligger til høyre for høyrehendte personer eller til venstre for venstrehendte. Spillet styres utelukkende av pekeskjermen og mikrofonen, og spilleren svarer på oppgaver enten ved å skrive på skjermen eller snakke til mikrofonen. 
*Brain Training* inneholder flere typer aktiviteter, blant annet matematiske spørsmål og sudoku-gåter, med mål om å stimulere ulike områder av hjernen. Før man kan begynne spillet, må man oppgi informasjon om hvilken hånd man skriver med og fødselsdato. Spilleren løser deretter forskjellige oppgaver slik at spillet kan bestemme formen til spillerens hjerne. Denne presenterer spillet som en alder, «Brain Age», som kan spenne fra 20 til 80 år avhengig av hvordan spilleren presterer.

*Brain Training* ble markedsført som en del av *Touch! Generations*-serien, en serie av spill rettet mot grupper som tradisjonelt ikke spiller videospill. Spillet har vært en kommersiell suksess og har solgt over 19 millioner kopier. Det har vært enkelte kontroverser omkring spillets vitenskapelige effektivitet.

Referanser
----------

1. ↑  «Nintendo Download: 25th June (Europe)». Nintendo Life. Besøkt 24. mai 2018.
2. ↑  «FØRSTEINNTRYKK: Dr. Kawashima's Brain Training». Gamer.no. Besøkt 24. mai 2018.
3. ↑  «IR Information: Financial Data - Top Selling Title Sales Units - Nintendo DS». Nintendo. Besøkt 24. mai 2018.
4. ↑  «Brain training games like Nintendo DS 'don't stave off dementia or alzheimer's'». Daily Mail. Besøkt 16. april 2018.

Eksterne lenker
---------------

* Nordamerikansk nettsted

Portal: Videospill
**Dan Grimaldi** (født 1952) er en amerikansk universitetslærer og skuespiller. Som skuespiller er han mest kjent fra tv-serien *Sopranos*.

Grimaldi filmdebuterte i grøsseren *Don't Go in the House* (1979), hvor han spilte hovedrollen. Etter det har han hatt gjesteopptredener i tv-serier som *Law & Order*, *NYPD Blue'* og *Third Watch*. I 2000 fikk han rollen som Philly 'Spoons' Parisi i tv-serien *Sopranos*, en rolle som var med i en episode og ble drept. Grimaldi kom deretter tilbake som karakterens tvillingbror, Patsy Parisi, og medvirket til slutten. Han har hatt gjesteroller i et et par tv-serier etter *Sopranos*.

Grimaldi er professor og underviser i matematikk ved Department of Mathematics and Computer Science ved Kingsborough Community College Brooklyn, New York. Han har en bachelorgrad i matematikk, mastergrad i operasjonsanalyse og en doktorgrad i Data processing.

Han har italiensk aner.

Referanser
----------

1. ↑  «'The Sopranos': Dan Grimaldi's Approach to Playing the Parisi Twins». *Showbiz Cheat Sheet* **(engelsk)**. 4. mars 2021. Besøkt 28. august 2021.
2. ↑  «Kingsborough's Third Annual Homecoming 2007». *web.archive.org*. 28. september 2007. Arkivert fra originalen 28. september 2007. Besøkt 28. august 2021.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Dan Grimaldi på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (fr) Dan Grimaldi på Allociné Rediger på Wikidata

* (en) Dan Grimaldi på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) Dan Grimaldi hos The Movie Database Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN
 |
**Manuel Uribe Garza** (født 11. juni 1965 i Monterrey, død 26. mai 2014 samme sted) var en mann fra Monterrey i den meksikanske delstaten Nuevo León, som ble kjent gjennom medieoppmerksomhet og omtale i Guiness rekordbok som «verdens tykkeste mann». Han var[*når?*] et av de tyngste mennesker i verden da han veide 597 kilogram. Han fikk stor medieoppmerksomhet da han opptrådte på tv i januar 2006. I mars 2007 satte han seg som mål å gå ned 120 kilogram. Han opprettet siden et fond for å undervise meksikanske barn om ernæring og kosthold.

Den 28. oktober 2008 hadde han redusert vekten til 360 kilogram, det vil si en vektreduksjon på 237 kilogram.

Han døde av leversvikt 24. mai 2014.

Referanser
----------

1. ↑   uk.reuters.com[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   www.telegraph.co.uk[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   www.webcrawler.com[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   english.sina.com[Hentet fra Wikidata]
5. ↑   in.reuters.com[Hentet fra Wikidata]
6. ↑   cached.newslookup.com[Hentet fra Wikidata]
7. ↑   news.bbc.co.uk[Hentet fra Wikidata]
8. ↑  «Muere Manuel Uribe, quien fuera el hombre más obeso del mundo». *Excélsior* **(spansk)**. 26. mai 2014. Besøkt 26. mai 2014.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Manuel Uribe på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
Ammerom i det amerikanske arbeidsdepartementet (2016).
Et **ammerom** er et spesielt avsatt rom til amming. De finnes ofte på offentlige steder som kjøpesentre eller flyplasser, og da ofte i nærheten av toaletter og stellerom eller avsides fra de mest travle gangveiene. Ammerom benyttes fordi de har alle fasiliteter som trengs i forbindelse med amming, samt at de skjermer kvinnen og barnet for støy og forstyrrelser fra omgivelsene som vil kunne redusere kvaliteten av ammingen.

I USA
-----

USA skiller seg fra andre vestlige land ved å ha svært kort foreldrepermisjon, og ammerom er derfor utbredt. I USA kom det i 2010 en lov (*Fair Labor Standards Act, Section 4207*) som sa at arbeidsplasser med 50 eller flere ansatte måtte ha et eget ammerom som ikke er et bad eller toalett. I USA er det vanlig å bruke en brystpumpe og lagre melken på flaske istedet for å konsumere den ferskt.[*klargjør*] Melken lagres da ofte i et kjøleskap. Slike ammerom inneholder ofte servant, utstyr for rengjøring, et bord og komfortable stoler.

Se også
-------

* Stillerom, rom i et kontorlokale laget for å skjerme støy fra eller mot omgivelsene

Referanser
----------

1. ↑   CDC
2. ↑  «Section 7(r) of the Fair Labor Standards Act – Break Time for Nursing Mothers Provision | U.S. Department of Labor». *www.dol.gov*. Besøkt 27. november 2021.
St. Thomas' kirke, Bradwell-on-Sea.
**Bradwell-on-Sea** er en småby og en verdslig sogn i Maldon i Essex i England. Stedet har en befolkning på 863 i henhold til folketelling i 2011, en nedgang fra 877 siden forrige folketelling i 2001.

Bradwell var i senantikken et romersk festningsanlegg innenfor Den saksiske kysten ved navn *Othona*. Angelsakserne kalte den først *Ithancester*. Den hellige Cedd grunnla et kloster innenfor de gamle bymurer i 653, og det finnes som rester i det restaurerte kapell St Peter-on-the-Wall, en av Storbritannias eldste kirker. Herfra fortsatte han kristningsarbeidet i Essex.

På 1900-tallet ble byen mer kjent for det nærliggende Bradwell kjernekraftverk.

Landsbyen er også blitt omtalt som *Bradwell juxta Mare, Bradwell-next-the-Sea* og *Bradwell near the Sea*. Den norsk-engelske billedkunstneren Frederick Hans Haagensen (1877-1943) virket her de siste årene av sitt liv.

Referanser
----------

1. ↑  «Civil Parish population 2011» Arkivert 8. oktober 2015 hos Wayback Machine.
2. ↑  Office for National Statistics : «Census 2001 : Parish Headcounts : Maldon» Arkivert 3. mars 2016 hos Wayback Machine.
3. ↑  One painting by F. H. Haagensen, Your Painting, BBC
4. ↑  «Obituary: Audrey Haagensen», *The Independant*, 12. februar 1994

Eksterne lenker
---------------

* (en) Bradwell-on-Sea – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* The Rotary Club of Burnham on Crouch & Dengie Hundred
* Informasjon og fotografier fra Bradwell-on-Sea
* Historien til Bradwell-on-Sea Arkivert 24. september 2015 hos Wayback Machine.
* Bradwell-on-Sea - Conservation Area Review and Character Appraisal (PDF), Essex County Council and Maldon District Council, 2006

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Vision of Britain **·** VIAF **·** LCCN **·** GeoNames **·** GeoNames
 |
***Nuummioq*** er en grønlandsk spillefilm fra 2009. «Nuummioq» er grønlandsk, og betyr «en fra Nuuk» eller «en som stammer fra Nuuk». 

Opptakene startet i slutten av juli 2008, og foregikk i Grønlands hovedstad, Nuuk. Filmen er den første spillefilmen noensinne som er grønlandsk produsert, instruert og finansiert, men danske Pia Bovin og Annie Worsøe bistår produksjonen. Skuespillerne er dels danske, dels grønlandske. Produksjonsselskapet er grønlandsk; 3900 pictures er 51% eid av Mikisoq H. Lynge, men 100% grønlandsk eid. 

Filmen handler om håndverkeren Malik, som vokser opp i Nuuk. Hans lykkelige barndom får en brå vending når han ser foreldrene sine drukne i Godthåbfjorden, og han lever sitt voksne liv alene. Snart vender hans liv seg i mer positiv retning; han gjenopptar kontakten med sin barndomsvenn, *Carl Peter*, og får seg en kjæreste, *Nivi*. Imidlertid får han konstatert uhelbredelig kreft, og må velge mellom å flytte til Danmark, og leve et lenger liv, eller bli boende i Nuuk, og leve kortere. 

Mikisoq Lynge sier at filmen forsøker å formidle et annet inntrykk enn de som tradisjonelt blir formidlet i grønlandske filmer og bøker:

> Enten bliver Grønland præsenteret som et romantisk samfund med storslået natur og fangere i kajak, eller også identificeres Grønland med hor, mord, druk og ildebrand. Det harmonerer ikke med det Nuuk, jeg kender. Vi vil vise et langt mere nuanceret billede af Grønland.
> 
> 
> Mikisoq Lynge, intervju med metroXpress
> 
>

Skuespillere
------------

* *Malik* – Lars Rosing
* *Nivi* – Julie Berthelsen

Filmklippere
------------

* Niels Ostenfeld
* Henrik Fleischer

Referanser
----------

1. ↑  Thomas Ambrosius (20.05.2008). «Han sætter Grønland på verdenskortet». metroXpress. Arkivert fra originalen 3. mai 2009. Besøkt 12.07.2008.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* Informasjon på KNR.gl
* (en) *Nuummioq* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (da) *Nuummioq* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata

* (en) *Nuummioq* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Nuummioq* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Nuummioq* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Nuummioq* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *Nuummioq* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |

Portal: Film
**Ømmervassbukta** er en gård i Vefsn som ligger ved nordvestenden av innsjøen Ømmervatnet. På tre kanter har gården naturlige grenser. I sør grenser gården mot Helfjellet (Kommerfjellet), der gårdens grenser strekker seg i en spiss opp mot fjellets høyeste punkt (Høgtuva). I nord strekker gårdens grenser seg også i en spiss mot høyeste punkt på et annet fjell, nemlig Blåfjellet. I vest ligger den moreneryggen (Høgstlandet) som utgjør vannskillet mellom Fustvassvassdraget og Drevja. Her grenser gården mot Kommermoen. I øst grenser gården mot Almlia.

Samferdsel
----------

Gårdene i denne bygda kunne fra gammelt av velge mellom to alternative veier for å komme seg til kysten. Den ene veien gikk ned gjennom Drevjadalen, og den andre gjennom Fustvassbygdene (Fustvatnet). I 1933 ble det bygget bru over Hattelva, noe som gjorde ferdselen gjennom Fustvassbygdene enklere. Veien fra den østlige trasè, som knyttet disse bygdene til riksveien, ble ferdig i 1951, mens bilveien gjennom Drevja sto ferdig i 1953.

Referanser
----------

1. ↑  Andersen, Espen (2006). «Ømmervassbukta». *Gardshistorie for Vefsn – Særbind VII a*. Mosjøen: Vefsn Bygdeboknemnd. s. 230. ISBN 82-993989-3-2. «Garden ligger ved....»
2. ↑  Andersen, Espen (2006). «Ømmervassbukt». *Gardshistorie for Vefsn – Særbind VII a*. Mosjøen: Vefsn Bygdeboknemnd. s. 232. ISBN 82-993989-3-2. «Det var fra gammelt av mulig...»
**Li Shangyin** (kinesisk: 李商隱; pinyin: *Lǐ Shāngyǐn*, også kalt *Yuxisheng* eller *Fannansheng*, født 813 i Henei – nå Qinyang i Henan – i Kina, død 858) var en kinesisk dikter under Tangdynastiet.

Han tok i 837 den keiserlige embedsmannseksamen, og fra året etter, da han giftet seg, og til 847 innehadde han med noen avbrudd en del embeder. Deretter var han virksom for forskjellige militærguvernenter i landets perifere områder.

Sammen med Li He ble han «gjenoppdaget» på 1900-tallet av unge kinesiske forfattere på grunn av imagismen i diktningen. Han er særlig kjent for sine «tittelløse» (無題) dikt.

Hans diktning er representert i den viktige 1700-talls-antologien *Tre hundre Tang-dikt*.

Beskrivelse av diktningen
-------------------------

Li var et typisk representant for dikrningen under det sene Tang-dynasti. Hans verker er innholdsmettede, pregnante og rik på allusjoner. Særlig det siste gjør oversettelser til andre språk vanskelige. De politiske, biografiake weller filosofiske implikasjoner som hevdes å forefinnes i mange dikt har vært gjenstand for meget debatt.

Hans mest kjente og kanskje mest kryptiske dikt kalles «Jin Se» (錦瑟 - rett og slett som de to første skrifttegnene, fordi diktet er et av Lis «tittelløse» verker). Diktet består av 56 tegn og utgjør en serie med bilder. Hans «tittelløse» dikt er blitt karakterisert som «ren poesi» av noen moderke kritikere.

Selv om han er best kjent for mer sensuelle dikt, skrev Li i mange genre, noen som satirisk, humoristisk eller sentimentalt. Noen kritikere mener at han er den eneste dikter som i enkelte dikt lykkes i å imitere den maskuline kvalitet i Du Fus verker.

Referanser
----------

1. 1 2   Encyclopædia Britannica Online, Encyclopædia Britannica Online-ID biography/Li-Shangyin, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Gemeinsame Normdatei, GND-ID 119035383, besøkt 15. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
4. 1 2   Trove, oppført som Shangyin Li, Trove person-ID 1320244, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
5. 1 2 3   China Biographical Database[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Chen Bohai: "Li Shangyin". *Encyclopedia of China* (Chinese Literature Edition), 1st ed.
* Kôzen Hiroshi: «Trois aspects de la lune dans la poésie Tang : Wang Wei, Li He, Li Shangyin», i *Études chinoises*, no 19, 2000.

Eksterne lenker
---------------

* Li Shangyins levnet
* Noen av Li Shangyin i tradisjonell kinesisk og i Bynners oversettelse til engelsk.
* Biografi, kinesiske tekster og oversettelser.
* Regelbundne vers av Li Shangyin, med engelsk translitterasjon, pinyin, og med toneleier.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Deutsche Biographie **·** Encyclopædia Universalis **·** Nationalencyklopedin **·** BIBSYS **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NLA **·** NDL **·** NKC **·** CiNii **·** MusicBrainz
 |
Ammestua  Foto: Arnstein Rønning 
**Ammestua** ved Alstadhaug prestegård og Alstadhaug kirke i Levanger er et fredet hus. Bygningen har hatt en rekke funksjoner, og er sjelden som bygningstype i Nord-Trøndelag. Bygget skal ha stått i prestegårdstunet allerede i 1684, men nøyaktig hvor gammelt huset er, vet man ikke. Bygningen hørte til Alstadhaug prestegård og har hatt mange funksjoner, som gjeste- og lagerfunksjon i andre etasje, og masstue og ammestue i første etasje. Bygdebokforfatteren Nils Hallan antar at det kan ha vært bygget som gjestehus ved prestegården. Navnet har det fra sin funksjon som ventestue for dåpsfølger.

Stua bærer i dag et skilt der det står "Ammestuggu 1747". I 1907 ble huset revet, da det skulle bygges ny prestebolig. Det ble ikke satt opp igjen før i 1927, og da i utkanten av kirkegården – ved veien til Nesset. Det ble nå benyttet som bygdemuseum. Fra 1972 og utover ble Ammestua restaurert av Skogn museumslag.

Referanser
----------

1. ↑  Ammestua på Alstadhaug Arkivert 26. mars 2015 hos Wayback Machine.; Skogn museumslag, 2008
2. ↑  Svendsen, Ola Øgar (1982). *Fredede hus og anlegg. 2: Nord-Trøndelag*. Oslo: Universitetsforl. s. 32-33. ISBN 8200059545.
3. ↑  «Ammestua». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
4. ↑  Riksantikvaren. Fredningsgjennomgangen i Nord-Trøndelag, 2012
5. ↑  Nils Hallan (1964). *Skogn historie. A : Ålmenn bygdesoge for Skogn, Frol og Levanger*. Levanger: I kommisjon hos B. Thurn-Paulsen. s. 408.
6. ↑  *Norge: veileder til kunst- og kulturskatter i bygd og by*. Oslo: NKS. 1988. s. 195. ISBN 8250810104.
7. ↑  *Trøndelag*. Oslo: Gyldendal. 1976. s. 360. ISBN 8205082243.
Motiv fra Assistentkirkegården Foto: NatalieMaynor 
**Assistentkirkegården** eller **Korskirkens assistentkirkegård** i Bergen, grenser mot Stadsporten i øst, Pleiestiftelsens parkanlegg i sør og Bergensbanen i vest. Korskirkens assistentkirkegård ble anlagt i 1837 og deler av gravplassen ble benyttet som koleragravplass. På plassen var det det tidligere en tradisjon å spille slåball på blåmandag etter fastelaven. 

Kirkegården har blitt omtalt som en lokal æreskirkegård. På gravplassen finner mann kjente familienavn som Ameln, Blydt, Dietrichson, Fleischer, Geelmuyden, Gran, Hagelsteen, Ibsen, Irgens, Kahrs, Konow, Kroepelien, Krog, Meyer, Mowinckel, de Lange, Stender, Svanøe, Troye, Vedeler og Wallendahl.

Av kjente bergensere finner man blant andre:

* Fiolinist Ole Bull (1810–1880)
* Eidsvollsmannen Fredrik Meltzer (1779–1855)
* Fabrikkeier Peter Jebsen (1824–1892)
* Politimester og senere borgermester Albert Lassen (1783–1860)
* Bakermester Christian Martens (1799–1861)

Kirkegården har som parkområde en unik samling av gamle trær, men har i årenes løp måttet avstå for rundt halvparten av sitt areal til jernbanen. Assistentkirkegården ble nedlagt i 1919.

Eksterne lenker
---------------

* Bergen byleksikon på nett, om Assistentkirkegården
* Gravplassmyndigheten i Bergen om kommunens gravplasser

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Bergen byleksikon **·** VIAF
 |
En **zymogen**, også kalt en **proenzyme**, er en inaktiv forløper av et enzym. En zymogen krever en biokjemiske endringer (for eksempel en hydrolyse reaksjon for å avsløre den aktive beliggenheten, eller endre konfigurasjonen for å avsløre den aktive nettstedet) for at det skal bli et aktivt enzym. Den biokjemiske endring oppstår vanligvis i Golgi organer, hvor en bestemt del av forløperende enzym er spaltet for å aktivere den. Det deaktiverte stykket som er spaltet av, kan være et peptid - enhet, eller det kan være uavhengige brettede domener som består av mer enn 100 residuum. Selv om de begrenser enzymets evne, disse n-terminal utvidelser av enzym eller en "prosegment" hjelper ofte til med å stabilisere og bretting av enzymet de hemmer.

Bukspyttkjertelen skiller zymogens dels for å hindre enzymer fra fordøye proteiner i celler hvor de er syntetisert. Enzymer som pepsin er skapt i form av pepsinogen, en inaktiv zymogen. Pepsinogen er aktivert når chief celler slipp den inn i magesyren, hvor saltsyren delvis aktiverer det. En annen delvis aktivert pepsinogen fullfører aktivering ved å fjerne peptiden, som endrer pepsinogen til pepsin. Utilsiktet aktivering av zymogens kan skje når utskillelsen kanalen i bukspyttkjertelen er blokkert av en gallestein som resulterer i akutt pankreatitt.

Sopp skiller også ut fordøyelsesenzymer i miljøet som zymogens. Det ytre miljø har en annen pH enn inne i de fungale cellene og dette endrer zymogene strukturen i et aktivt enzym.

En annen måte som enzymer som kan eksistere i inaktive former og senere bli konvertert til aktive former er ved å aktivere bare når en kofaktor, kalt et koenzym, er bundet. I dette systemet blir inaktiv form (apoenzyme) til aktiv form (holoenzyme) når koenzymet bindes.

Eksempler
---------

Eksempler på zymogens:

* Angiotensinogen
* Trypsinogen
* Chymotrypsinogen
* Pepsinogen
* De fleste proteiner i koagulering system (for eksempel, fibrinogen)
* Noen proteiner av komplement-systemet
* Procaspases
* Pacifastin
* Proelastase
* Prolipase
* Procarboxypolypeptidases

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* Webster oppføring på zymogene
* Washington.edu
* Molekylære mekanismer for konvertering av zymogens til aktiv proteolytiske enzymer

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store medisinske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica
 |
**Assistens Kirkegård** i Odense er en kirkegård mellom hovedveiene mot Middelfart, Assens og Fåborg, som ble innviet i 1811 på Odenses gamle rettersted.

Navnet
------

I Danmark brukes betegnelsen «assistenskirkegård» om kirkegårder som har blitt opprettet på et sted der det fra før fantes en kirkegård som var blitt for liten. Begrepet er avledet av det latinske *assistens*, som betyr assisterende.

Historikk
---------

I tillegg til å ha blitt brukt som rettersted hadde rakkerne tømt byens kloakk på stedet, nærmere bestemt på det åpne arealet mellom dagens Rugårdslandevej og Odense Å. Da det ble besluttet å opprette en gravplass ble området inngjerdet, og arealet utstykket i ni deler, slik at byens gamle kirker fikk hver sin part som hver ble omkranset av pyramideklippede lindetrær. Utenom lå et belte med mer uregelmessig beplantning langs en slynget dobbeltgang, preget av samtidens romantiske hagestil og beregnet til større familiegravsteder. Under Napoleonskrigene hadde det nærmest byen vært teltleir for spanske og franske soldater, som dermed var blant de første som ble gravlagt på området. Odenses borgere følte derfor liten lyst til å bli gravlagt her, i selskap med både katolikker og henrettede soldater. Planene til kirkegården ble utarbeidet av gartneren ved Odense slott, kgl. haveinspektør Hans von Müller, som selv ble stedt til hvile på kirkegården i 1816.

Kirkegården åpnet i 2009 en hedensk gravplass som den første i Danmark, etter forespørsel fra trossamfunnet *Forn Sidr*.

Kjente personer begravd på Assistens Kirkegård
----------------------------------------------

* Mette Agerbæk, billedhugger
* Paul Olaf Bodding, misjonær
* Birgitte Federspiel, skuespillerinne
* Fanny Jensen, politiker
* Richard Møller Nielsen, fotballspiller
* Gustav Rasmussen, politiker
* Emil Aarestrup, dikter

Referanser
----------

1. 1 2  Martinussen, Line Tornvig. «Fynske seværdigheder: Moderne gravsten på Assistentens Kirkegård | fyens.dk». *fyens.dk* **(dansk)**. Besøkt 5. februar 2023.
2. ↑  «Historie: Assistenskirkegården blev indviet den 16. maj 1811.». *www.odense.dk* **(dansk)**. Besøkt 5. februar 2023.

Kilder
------

* Danmarks kirker Arkivert 10. august 2007 hos Wayback Machine.

Portal: Danmark
**Ephraim Clausen Lesle** eller **Leslæus** (født omkring 1675 i Norge, død 1709 i Vorgod-Vium i Danmark) var en norsk-dansk prest. Han regnes som den første norskfødte medaljekunstner.

Lesle ble i 1694 immatrikulert ved Universitetet i København etter å ha gått på skole i Christiania.

I 1699 utførte han en  kroningsmedalje i anledning kong Frederik IVs tronbestigelse. Medaljen anses som amatørmessig utført og den ble Lesles eneste. Lesle regnes som den første kjente norske medaljør.

Fra 1705 til sin død i 1709 var Lesle sogneprest i Vorgod-Vium i Ribe stift.

Referanser
----------

1. ↑  Sigurd Grieg: «Norske medaljer fra 1700-årene», *Kunst og kultur*, årg. 44, 1961, s. 240.
2. ↑  Ephraim Lesle Arkivert 9. juli 2007 hos Wayback Machine. avskrift av Georg Galster: *Danske og norske Medailler og Jetons ca. 1533-ca. 1788*, København, 1936, s. 171 på nettstedet *Dansk Mønt*.
3. ↑  Grieg, s. 241.
4. ↑  Vorgod kirkes historie[*død lenke*], Vorgod og Fjelstervang Kirker.

Eksterne lenker
---------------

* Frederik IVs kroningsmedalje av Ephraim Lesle Arkivert 28. juli 2010 hos Wayback Machine. Universitetsmuseenes mynt- og medaljesamlinger
**Assistent** er en tittel med ulik bruk.

Tidligere tittel i den norske statsforvaltningen
------------------------------------------------

I den norske statsforvaltningen var assistent i første del av 1900-tallet en saksbehandlertittel plassert under fullmektig. I departementene ble den tidligere stillingen kopist etterhvert erstattet av og delt i stillingene assistent og sekretær. I noen statlige virksomheter ble ikke tittelen sekretær brukt, og alle stillinger på saksbehandlernivå var betegnet enten assistent eller fullmektig, som begge kunne være inndelt i to (eller noen ganger tre) klasser. Assistent kan dermed omtrent være å sammenligne med de senere stillingene førstekonsulent og rådgiver. Stilling som assistent krevde som et minimum examen artium og ofte noe utdannelse utover dette. En assistent kunne ha embedseksamen (f.eks. cand.jur.), men det var ikke alltid et krav.

Akademia
--------

Innen akademia er betegnelsen brukt i tittelen vitenskapelig assistent, som i Norge historisk var en forskerstilling som en forsker ofte kunne ha i flere år mens vedkommende jobbet med sin egen doktorgrad. Det har senere blitt mer vanlig å kun ansette studenter og nyutdannede som vitenskapelige assistenter og bare for kortere perioder. I det tyskspråklige Europa er *Wissenschaftlicher Assistent* tradisjonelt den vanlige akademiske stillingen for en person med doktorgrad, men under professornivå, omtrent tilsvarende en norsk førsteamanuensis eller universitetslektor. I flere østeuropeiske land er betegnelsen assistent brukt tilsvarende.

Referanser
----------

1. ↑  Forskrift om ansettelsesvilkår for stillinger som postdoktor, stipendiat, vitenskapelig assistent og spesialistkandidat
**Ephraim Hansen Jæger** (født 1737 i Danmark, død 1. mai 1799 i Norge) var en danskfødt teolog, som utførte hele sin prestetjeneste i Norge.

Utdannelse
----------

Ephraim eller Efraim Jæger ble i 1757 dimittert fra Herlufsholms lærde Skole til studier ved Københavns Universitet. Ryktet, som vil ha det til at han var svarteboksprest fra Wittenberg, tar således feil, men poenget i sagnet var at det nettopp ved dette universitetet ble plukket ut de sju dyktigste studentene i hvert kull, som fikk tilbud om å bli elever ved nedgangsskolen for å lære svartekunster av djevelen selv.

Tiden som prest
---------------

Jæger kom som nyutdannet prest til Evje og Moland. Her ble han i 1774 gift med Birgitte Topdal. De store mengden anekdoter og sagn som oppsto omkring hans person, skriver seg fra denne tiden og perioden 1783-1798, da han tjenestegjorde som sokneprest til Bygland i Setesdal, og som prost over Råbyggelaget prosti. 28. februar 1799 ble han kalt som prest til Sokndal, men døde allerede 1. mai samme år.

Av utseende skal Jæger ha vært en kortvokst og sortmusket menn, men det var de kvasse øynene hans som gjorde dypest inntrykk på folk. På sine eldre dager ble han svært krumrygget og led sterkt under tuberkulose.

Jæger skrev en bok, *Menneskevennen*, til advarsel mot alkoholmisbruk. Tittelen ble senere lånt til avholdsbevegelsens tidsskrift ved samme navn. Hans preken til «Takke- og Bede-Fæst den 1. Dec. 1773» og diktet han skrev i anledning Christian VIIs fødsel 29. januar 1774 ble også begge publisert.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
Slagmarken
I **slaget ved Minden** slo en alliert engelsk-tysk armé under fyrst Ferdinand en fransk armé under Marquis de Contades den 1. august 1759 under sjuårskrigen.

Slaget
------

Uvanlig for sin tid, plasserte Contades artilleriet sitt sentralt, bare vernet av kavaleriet, med infanteriet sitt på hver flanke.

Slaget begynte på den franske høyreflanken, der Marshal de Broglie, som kommanderte reservene, startet en artilleriduell mot den allierte venstreflanken. Sentralt, på grunn av misforståelser, rykket en brigade av britiske infanterister, støttet av hannoverske styrker frem mot det franske kavaleriet. De ble sterkt redusert av den franske kanonilden, men drev stadig bort de franske kavaleriangrepene med muskettene sine og påførte de store tap.

Med støtte av artilleriet til britene og hannovanerne, klarte hele den allierte linjen til slutt å rykke fram mot den franske arméen og jagde de på flukt fra slagmarken. De eneste franske troppene som klarte å yte en viss motstand var de som kjempet under de Broglie, som dannet baktroppen.

Ettervirkning
-------------

Arméen til fyrst Ferdinand tapte 2 800 mann, mens franskmennene mistet rundt 7 000 mann.

Kavalerikommandanten til Ferdinand, sir George Sackville, ble anklaget for å ha ignorert flere ordre om å føre frem troppene sine og gå til angrep på fienden før det ble for sent til at han kunne bidra til utfallet av slaget. For å renvaske seg, krevde han å bli stilt for krigsrett, men bevisene mot ham var mange og krigsretten erklærte han «uskikket til å tjene for Hans Majestet.» Sackville dukket senere opp som Lord George Germain og fikk en stor del av skylden for Den amerikanske uavhengighetskrigen.

General Lafayettes far mistet livet i dette slaget.

Marshal de Contades ble etter slaget sagt opp som kommandant og ble erstattet av Duc de Broglie.

Mystiske roser
--------------

Hvert år, den 1. august siden 1967 er seks røde roser blitt sendt anonymt til det britiske konsulatet i Chicago. Bare i 2001 og 2002 ble det ikke sendt roser. Et brev som er lagt med lister opp de seks britiske regimentene som deltok i slaget og sier: «De rykte fram gjennom rosehager til slaget og dekorerte de tresnutede hattene og grenaderhuene med det engelske emblemet. Disse regimentene feirer fremdeles Minden-dagen og har alle roser på luene sine til minne om sine forfedrene.». En har aldri funnet ut hvem avsenderen er.

Kilder
------

* Martin Steffen (Editor): *Die Schlacht bei Minden.* *Weltpolitik und Lokalgeschichte.* J.C.C.Bruns' Verlag, 2008, ISBN 9783000262111 volume 268 sider.

Eksterne lenker
---------------

* Slsget ved Minden
* Slaget ved Minden på www.britishbattles.com
* Slaget ved Minden dokumentert på engelske kart Arkivert 23. september 2008 hos Wayback Machine.
* De mystiske rosene

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** NKC
 |