recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Wasabi** er en plante i korsblomstfamilien, i slekt med kål, sennep og pepperrot. Planten vokser naturlig langs fjellbekker i daler i Japan. Roten til wasabi-planten blir brukt til krydder, og har en ekstremt sterk smak.

Bruk
----

Man kan kjøpe wasabi som hel rot, eller som ferdiglaget pasta på tube. Fersk wasabi må raspes på en meget fin rasp før bruk, og må holdes tildekket til den skal brukes, siden smaken lett fordamper. Ferdigpreparert wasabi på tube inneholder som oftest ikke wasabi i det hele tatt og består i stedet av pepperrot, sennep og fargetilsetning.

Wasabi blir servert sammen med japansk mat, spesielt sushi og sashimi, som en tykk saus i tillegg til soyasaus, eller som en wasabi-soya-blanding. Men siden ekte wasabi er svært dyrt, blir det selv i restauranter ofte brukt etterligninger.

Også innen medisin blir wasabi brukt. Wasabi har en viss antibiotisk effekt, og kan hindre matforgiftning. Det blir også hevdet at wasabi kan hjelpe mot diaré, blodpropp, inflammasjon og astma. Nyere studier indikerer også at et kjemikalium i wasabi kan bli brukt for å hindre vekst og spredning av kreft.

På grunn av den antibiotiske effekten, ble wasabiroten servert sammen med rå fisk helt siden Nara-perioden (710-793). Uttrykket wasabi er benyttet i *Honzo-wamyo* fra 918, den eldste botaniske ordboken sammensatt i Heian-epoken (794-1185), med beskrivelse av 1025 japanske planter og urter.

Referanser
----------

1. ↑  Vetlesen, Kari (2005–2007). «wasabi i Store norske leksikon på snl.no». *Store norske leksikon*. Besøkt 29. januar 2024. CS1-vedlikehold: Datoformat (link)
2. 1 2  Ferdman, Roberto A. (15. oktober 2014). «The wasabi sushi restaurants serve is pretty much never actual wasabi». *Washington Post* **(engelsk)**. ISSN 0190-8286. Besøkt 2. juli 2018.
3. ↑  "Wasabi og helse (engelsk)"
4. ↑  "Wasabi hemmer kreft (engelsk)"
5. ↑  «History of Wasabi». *www.kinjirushi.co.jp* **(engelsk)**. Besøkt 30. januar 2024.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Wasabi* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Wasabi* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Wasabi* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Wasabi* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Wasabi* hos The International Plant Names Index Rediger på Wikidata

* (en) *Wasabi* hos Tropicos Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Eutrema japonicum* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Eutrema japonicum* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Eutrema japonicum* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* Gernot Katzer's spice pages
* Sushi.pro: Sushi ingredients Arkivert 14. oktober 2010 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** NDL
 |
**Front de libération nationale** (fransk for *Den nasjonale frigjøringsfront*; arabisk: جبهة التحرير الوطني; *Jabhat at-Taḩrīr al-Waţanī*), forkortet **FLN**, er et algirsk sosialistisk og nasjonalistisk politisk parti som også er sterkt påvirket av algirsk islam, siden denne religionen var en viktig faktor i å bygge en algirsk nasjonalisme som kontrasterte de fransk-algirske *pieds-noires*. FLN ble grunnlagt 1. november 1954 som en sammenslåing av flere andre, mindre grupper, med det mål å løsrive Algérie fra Frankrike. Partiet kjempet dermed mot Frankrike, støttet av muhammedanske *harkis*, og mot de franske ekstremistiske terroristorganisasjonene Front algérie française og Organisation de l'armée secrète i den svært blodige Algeriekrigen fra 1954 til 1962 som den absolutt viktigste algirske motstandsorganisasjonen. Under krigen besto FLN av både en militær del (*Armée de libération nationale, ALN*) og en politisk del, offisielt en provisorisk regjering (*Gouvernement provisoire de la République algérienne, GPRA*). FLN, og også den franske hæren, ble kjent for sin omfattende bruk av terror mot både franskmenn og mot algirere som ikke støttet FLNs uavhengighetskamp, ikke minst mot *harki*ene som hadde støttet Frankrike. 

Etter å ha forhandlet fram Algeries uavhengighet og separasjon fra Frankrike i 1962 i Évianfreden ble den radikale Ahmed Ben Bella i 1963 landets president på vegne av FLN, og han styrte fram til han ble styrtet i et kupp i 1965. Algérie ble en ettpartistat med FLN som eneste lovlige parti, og flerpartisystemet ble ikke innført før i 1988. Likevel styrte ikke FLN Algerie direkte i hele denne perioden på grunn av Houari Boumédiènnes militære styre fra 1965 til 1978. I tillegg til å føre en sosialistisk, men ikke marxistisk økonomisk politikk, har FLN blitt karakterisert som et populistisk nasjonalistisk parti, som har fremmet solidaritet med andre vanskeligstilte arabiske land, som Palestina og Vest-Sahara. Til tross for islamsk innflytelse på partiet, går det inn for en sekulær stat, og kjempet mot islamister i den algirske borgerkrigen. I hele Algeries historie etter løsrivelsen fra Frankrike, med unntak av årene 1990-96, har FLN vært en viktig del av Algeries politiske system. FLN er fremdeles landets største parti med en oppslutning på 22.98% i valget i 2007 (en sterk nedgang fra 34,3% i valget i 2002) og sitter i regjeringen sammen med støttende partier, og regner seg som det algirske folks representant. Algeries president Abdelaziz Bouteflika var partiets leder, mens generalsekretæren var Abdelaziz Belkhadem.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) National Liberation Front (Algeria) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** BIBSYS **·** VIAF **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NDL **·** NKC **·** CiNii **·** BBC Things
 |
**Maeen Abdulmalik Saeed** (arabisk: مَعِيِن عبد الملك سَعِيِد الصَّبْرِي, født 1976) er en jemenittisk politiker som har vært statsminister i Jemen siden 18. oktober 2018. Han var tidligere statsråd for offentlige oppgaver i regjeringen til statsminister Ahmed Obeid bin Daghr.

Biografi
--------

Saeed har doktorgrad i filosofi og han har arbeidet som arkitekt i Kairo og han har vært tilknyttet Universitetet i Dhamar i Jemen. Han deltok også i flere regjeringsdelegasjoner angående houthienes situasjon i Jemen, både i Geneve, Biel og Kuwait.

Statsminister bin Daghr ble 18. oktober 2018 avsatt av president ʿAbd Rabuh Mansur Hadi etter beskyldninger for å ha bragt Jemen i en økonomisk krise. Saeed ble utpekt til statsminister i hans sted, og han ble den yngste statsminister i Jemens historie.

Referanser
----------

1. ↑  «Yemen war: President Hadi sacks his prime minister amid humanitarian crisis».
2. 1 2  «PROFILE: Who is Yemen’s new Prime Minister Maeen Abdulmalik Saeed?». Al Arabiya. 16. oktober 2016.
Denne artikkelen inneholder en liste over kilder, litteratur eller eksterne lenker, men enkeltopplysninger lar seg ikke verifisere fordi det mangler konkrete kildehenvisninger i form av fotnotebaserte referanser. Du kan hjelpe til med å sjekke opplysningene mot kildemateriale og legge inn referanser. Opplysninger uten kildehenvisning i form av referanser kan bli fjernet. Se Mal:Referanseløs for mer informasjon.

**Moesgård** er en gammel herregård og et tidligere gods i Mårslet sogn i Århus Kommune. Moesgård Gods er på 324 hektar og ble kjøpt av Århus kommune i 1896, sammen med andre større landkjøp, på grunn av en påkrevet byutvidelse. De eldste spor av større bygninger er ved dendrokronologiske undersøkelser fastslått til 1396.

Moesgård var lenge hjemsted for Moesgård museum (tidligere kjent som Forhistorisk museum). Det fungerte som lokal- og spesialmuseum for arkeologi og etnografi. Moesgård museum flyttet til en ny stor moderne bygning høsten 2014 tett ved herregården og gården er nå en del av Institutt for arkeologi og antropologi ved Aarhus Universitet. Arealene omkring Moesgård er offentlig tilgjengelig og er tilknyttet en stor hage. Herfra går den Forhistoriske sti, som Moesgård museum anla i sin tid.

Historie
--------

De opprinnelige bygningene lå fram til ca. 1711 litt lenger sør enn i dag, ned mot Giber Å. Området ble undersøkt i 1998 med blant annet metalldetektor og tre grøfter ble gravet. Undersøkelsene viste at gårdsanlegget har vært omgitt av våtområder på tre sider og en skrent ned mot Giber Å på den fjerde siden. Det kan ikke avvises at våtområdene tildels er menneskeskapte.

Den nåværende hovedbygning ble oppført i 1780–1784 av Christian Frederik Güldencrone etter tegninger av Christian Joseph Zuber, men gården er blitt bygget ut flere ganger.

Fra 1673 og fram til 1822 var Moesgård en del av Baroniet Wilhelmsborg.

Galleri
-------

* Moesgård, sett fra gårdsplassenMoesgård, sett fra gårdsplassen
* Moesgård, sidebygning til hovedbygningenMoesgård, sidebygning til hovedbygningen
* Moesgård, sett fra havenMoesgård, sett fra haven
* Moesgård er blitt utbygget i flere omgangerMoesgård er blitt utbygget i flere omganger

Referanser
----------

1. ↑  ; *Wiki Loves Monuments' database*; utgivelsesdato: 6. mai 2017.

Eksterne lenker
---------------

* Moesgård Museum
* Familien Dahls gravlund ved Moesgaard hos danmarkskirker.natmus.dk (Danmarks Kirker, Nationalmuseet)
* Moesgård - fra Dansk Center for Herregårdsforskning

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi
 |
**Bjørn Sverre Sæberg Birkeland** (født 11. februar 1964 i Haugesund) er en norsk tekstforfatter, komponist, artist og billedkunstner. 

Birkeland var i perioden 2015 til 2019 ordfører i Tinn kommune i Telemark for Senterpartiet.

Birkeland var opprinnelig medlem av Høyre og var også leder av Tinn Høyre (2013-2014), men meldte seg ut av partiet etter nedleggelsen av Rjukan sykehus, som endelig ble bestemt i Stortinget 17. juni 2014.

Bjørn Sverre Birkeland var frontfigur i rockebandet Codex på 1980-tallet og seinere med i duoen Quo Vadis, sammen med Bernt Michael Kallevik. Han har gitt ut soloplatene *Det du aldri sa* i 2005 og *I meg trår vinden* i 2009. 

Av yrke er Birkeland spesialsykepleier i psykiatri og leder av avdeling for psykisk helse i Tinn kommune. Han er ellers en mye brukt foreleser og foredragsholder. I 2001 utga han fagboka *På rett spor*.

Eksterne lenker
---------------

* Høyres leder i Tinn går til Senterpartiet - Nationen 12.08.2014, besøkt 27. juli 2016
* Birkeland har trukket seg som leder av Tinn Høyre Arkivert 14. september 2016 hos Wayback Machine. - Varden 12.08.2014, besøkt 27. juli 2016
* *Birkeland - Tinn har tatt et verdivalg* - NRK Telemark 15.9.2015, besøkt 27. juli 2016


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Steinar Bergsland** | **Tinns ordfører**(2015–2019) | Etterfølger:**Steinar Bergsland** |
Wiresag
Wiresag
Wiresag
**Wiresag** brukes i steinbrudd og i steinindustrien for å sage eller dele en stein. I steinbrudd brukes ganske enkle sager med lange wirer for å sage ut store *kubber* fra fjellet. I bearbeidingsindustrien finnes mindre wiresager som ofte kan konturskjære stein. Disse kalles *konturwiresag*.

De første wiresagene for stein revolusjonerte arbeidet med å bearbeide stein. Tidligere måtte steinblokkene vanligvis kiles. Det var et vanskelig arbeid, særlig på store blokker. Borehullene måtte ligge på samme linje og ha samme retning dersom blokken skulle dele seg fint. Noen ganger gikk det galt og blokken delte seg feil. Det ga både mer arbeid og mer svinn. Dype borhull var også vanskelige å tømme for boreslam. 

De første modellene var enkle, de hadde to store svinghjul som wiren lå rundt og et ganske enkelt system for mating av slipe- eller sagemiddel og vann. Avstanden mellom svinghjulene kunne økes slik at wiren strammet seg. Wiren var av stål og uten diamanter slik som idag. Den måtte sveises sammen. Den var snurret eller vridd slik at den under saging roterte. Sagemiddelet var små metall kuler. Disse ble matet fra en tank, montert over sagen. Sammen med vann skar de steinen. Under sagingen ble metallkulene blandet med steinstøv. Massen ble ført tilbake til matetanken og brukt om igjen. Etterhvert minket det med metallkuler og dersom en saget med nesten bare vann og steinmasse gikk det seint. En kunne også risikere at wiren gikk av. Da måtte den sveises. 

Prinsippskisse av wiresaging av større blokker fra et steinbrudd.   Skisse ((M. Darras: La Marbrerie. Paris (Dunod et Pinat) 1912) Skisse fra sag hos *Eigenes Werk*.)
Stein eller emnet er festes til en benk. Det er to hovedtyper av wiresager. Den ene har en bevegelig vogn som steinen ligger på, mens selve sagen står stille. Den andre har en fast vogn mens det er selve sagen som beveger seg. Wiren er satt sammen av lameller av vulkanisert gummi eller plastmateriale, det er også lameller av metall med innstøpte diamanter. Wiren må settes på sagen med en vridning (snurr), da roterer den under saging og blir likt slitt på alle sider. Vann er kjølevæske. 

I dag er det bare en slik gammel wiresag med stålwirer, som er i bruk i Norge. Den befinner seg i Trondheim og i steinverkstedet ved Nidarosdomen. Her sager den kleberstein som brukes til restaureringen av Nidarosdomen. 

Moderne wiresager er teknologisk mye mer avanserte enn de eldste og første modellene. Måten sagen virker på, er den samme. En wire ledes over noen svinghjul, sammen med vann som kjølevæske sager wiren med diamanter steinen. Wiresaging også av konturen (kantene) blir mer og mer vanlig, særlig for gravminner. Tidligere hadde et gravminne en rektangulær form, i dag kan en wiresag sage ut nesten enhver fasong. Det brukes en konturwiresag som er CNC-styrt.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
***Direct to disc*** er et musikkalbum med Frode Thingnæs Quintet, utgitt i 1980. Kvintetten ble i 1980 tildelt Spellemannprisen for årets jazzplate med albumet "Direct to dish/disc", som vakte stor oppmerksomhet på grunn av kvintettens melodiøse og rytmisk originale komposisjoner og høye nivå på teknisk utførelse og improvisasjoner, men skapte også stor interesse da albumet representerte den første direktegraverte plate utgitt i Norge.

Plateomslaget
-------------

Omslaget på platen ble designet av Bruno Oldani. Motivet er en sort LP på hvit bakgrunn, der LP-en er plassert som en tallerken med en gaffel på venstre side og en kniv og en skje på høyre side. Motivet gir rom for et ordspill med tittelen *Direct to disc*; tittelen er skrevet *Direct to dish* (norsk oversettelse: «Rett på matrett(en) ») med en font som er typisk for gammeldagse skrivemaskiner, og bokstaven h er deretter overstrøket med penn og et korrekturmerke viser at h-en skal rettes til c, slik at det står *Direct to disc* (norsk oversettelse: «Rett på plate»).

I sin oversikt over norske plateomslag fra 1959 til 1990 fremhevet forfatteren Dag Helleve Oldanis formgivning av omslaget til denne platen:

> *Bruno Oldani og Knut Harlem kan vel karakteriserast som dei «to store» i norsk omslagskunst, utan forkleinelse for andre. (---) Bruno Oldani sitt arbeid er alltid stilreint, enkelt og verknadsfullt. Han klarer det som er vanskeleg for mange, han klarer å uttrykkje det enkle. Sjå berre på Frode Thingnæs – «Direct to disc» og Anund Roheim – «Vårlengt».*
> 
>

Sporliste
---------

1. «Bumpin'» (Frode Thingnæs)
2. «Caught In the Act» (Pete Knutsen)
3. «Along Came You» (Frode Thingnæs)
4. «Sett sjøbein» (Pete Knutsen)
5. «Three For the Money» (Jan Erik Kongshaug)
6. «Around Once More» (Frode Thingnæs)

Medvirkende
-----------

### Frode Thingnæs Quintet

* Frode Thingnæs - trombone, arrangement, låtskriver
* Pete Knutsen - gitar, moog, vocoder, låtskriver
* Henryk Lysiak - piano, moog, keyboard
* Jan Erik Kongshaug - sang, bass, låtskriver
* Thor Andreassen - trommer, perkusjon

### Øvrige medvirkende

* Svein Christiansen - produsent, tekniker, trommer
* Hans Petter Danielsen - tekniker
* Inge Holst Jacobsen - tekniker
* Ivar Finsen - mastering

Referanser
----------

1. 1 2 3  Helleve, Dag (1991). *Norske LP-omslag 1959-1990.* Oslo: Samlaget. ISBN 82-521-3109-3. OCLC 1028243473.

Eksterne lenker
---------------

* Oppføring av *Direct to disc* på nettstedet discogs.com. Besøkt 17. mai 2021.
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet. Helt uten kilder. *(10. okt. 2015)*

**Paamiut** **Lufthavn** (Paamiut Airport) er en offentlig lufthavn beliggende 1 NM (1,9 km) nordøst for byen Paamiut i den grønlandske kommune Sermersooq. Lufthavnen blev bygget i 2007 og erstattede den gamle heliport.

Lufthavnen drives af Mittarfeqarfiit, Grønlands Lufthavnsmyndighed, og betjener byen Paamiut. Den er den eneste lufthavn mellem Nuuk og Narsarsuaq, der kan modtage STOL-fly fra Air Greenland.

Vigtige fakta:

- IATA-kode: JFR

- ICAO-kode: BGPT

- Højde over havet: 37 m

- Koordinater: 62°00'53"N 049°40'15"W

Lufthavnen har en enkelt landingsbane og faciliteter til passagerer som check-in, bagagehåndtering og toldformaliteter. Den betjener både ankomster og afgange fra Paamiut by.

Paamiut Lufthavn spiller en vigtig rolle for luftfarten og forbindelsen til resten af Grønland fra den sydvestlige del af landet.

| * v
* d
* r
Flyplasser på Grønland |
| --- |
| Internasjonale flyplasser | Kangerlussuaq lufthavn  **·** Narsarsuaq lufthavn  **·** Nuuk lufthavn |
| Regionale flyplasser | Aasiaat lufthavn  **·** Ilulissat lufthavn  **·** Kulusuk lufthavn  **·** Maniitsoq lufthavn  **·** Nerlerit Inaat lufthavn  **·** Paamiut lufthavn  **·** Qaanaaq lufthavn  **·** Qaarsut lufthavn  **·** Sisimiut lufthavn  **·** Pituffik Space Base  **·** Upernavik lufthavn |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |

1. 1 2 3  «Paamiut Airport». *Wikipedia* **(engelsk)**. 6. oktober 2023. Besøkt 5. april 2024.
2. ↑  «Paamiut airport». *Mittarfeqarfiit, Grønlands Lufthavne, Greenland Airports* **(engelsk)**. Besøkt 5. april 2024.
**Jordan Romero** (født 12. juli 1996) er en amerikansk fjellklatrer som den 22. mai 2010 ble den yngste personen til å bestige Mount Everest, bare 13 år gammel.

Romero besteg toppen sammen med sin far Paul Romero, stemor Karen Lundgren og de tre sherpaene Ang, Dawa og Kharma. Han ble inspirert til å klatre de høyeste fjellene på hvert kontinent da han så et maleri i gangen på skolen sin med de syv kontinentenes høyeste fjell. Før Romero var den yngste som besteg Everest var nepaleseren Temba Tsheri som var 16 år og 14 dager gammel da han nådde toppen i 2001.

Før Romero begynte ekspedisjonen kom det en del kritikk mot at en tenåring skulle tillates å prøve på dette. David Hillebrandt, medisinsk rådgiver for British Mountaineering Council, satte spørsmålstegn ved om Romero var mentalt moden nok, og uttalte: «Det er helt imot ånden av ekte fjellklatring. Dette høres ut som det handler om markedsføring, penger og det er på nippet til barnmishandling. I disse dager blir folk effektivt vinsjet opp [fjellet], ved hjelp av tau som sherpaer har satt opp for dem. Alt vil være gjort klart for ham [Romero]. Han er bare en passasjer.» Siden Nepal ikke utsteder klatrelisens til personer under 16 år, måtte Romero å klatre opp fra tibetsiden. Han ble ifølge *Guiness Book of Records 2016* den yngste til å bestige «The Seven Summits»,[] noe han gjorde i en alder av 15 år og 165 dager.[] Guiness- har hevdet at framtidige fjellklatrerekordforsøk fra barn under 16 år, vil ikke bli notert på listene som Guiness- fører.[]

Romero har tidligere besteget Kilimanjaro i Tanzania (i en alder av 10), Elbrus i Russland, Aconcagua i Argentina, Mount McKinley i Alaska i USA og Puncak Jaya i Indonesia.

Referanser
----------

1. ↑  www.pitchengine.com Arkivert 21. juli 2011 hos Wayback Machine.
2. ↑  «Jordan Romero, 13, 'becomes youngest to scale Everest'». BBC. 22. mai 2010. Besøkt 22. mai 2010.
3. ↑  «My Dream to Climb the 7 Summits». Jordan Romero Official Website. Arkivert fra originalen 13. april 2010. Besøkt 22. mai 2010.
4. ↑  «American boy, 13, bidding to become youngest person to conquer Everest». *Daily Mail*. 13. april 2010. Besøkt 22. mai 2010.
5. ↑  «US boy Jordan Romero, 13, in Mount Everest bid». BBC. 12. april 2010. Besøkt 22. mai 2010.
6. 1 2  Barkham, Patrick (12. april 2010). «Should a teenager be climbing Mount Everest?». *The Guardian*. Besøkt 22. mai 2010.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* Flickr
* 

|  |  |
| --- | --- |
| Wikinews | Wikinews: California boy, 13, youngest to conquer Everest – relatert engelskspråklig nyhetssak |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Prabook **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Salaby** er et digitalt læreverk som produseres av Gyldendal Undervisning, under Gyldendal Norsk Forlag.

Det lisensbaserte hjelpemiddelet består blant annet av lesetekster, bilder, spill, animasjoner og interaktive oppgaver, som brukes i private og offentlige undervisningssammenhenger, skoler og barnehager. Nettstedet er utviklet med støtte fra Utdanningsdirektoratet, og bygger på læreplaner for 1. til 7. trinn i samsvar med Kunnskapsløftet. Salaby inkluderer flerspråklige ressurser for elever med ulike morsmål, samt tilrettelagte sider for barn med spesielle behov. Innholdet produseres av lærere, redaktører, designere, illustratører, musikere og andre fagpersoner.[]

Salaby ble lansert i 2009 etter en idé av Yngvar C. A. Nordberg og Fride Bergem, illustratør Stefano Lemma og designer Beate Christine Uttuslien.[] Læremiddelet har blitt tildelt prisene «Best European School Book Award»[] under Bokmessen i Frankfurt i 2011 og Den norske Forleggerforening og Den norske Bokhandlerforenings Gullbok i klassen «Årets nyskaping» i 2013. Salaby var også finalist i klassen "Early Years Digital Content" under britiske Bett Awards i 2015.[]

Referanser
----------

1. ↑  «De nominerte til den første Gullboken - Den norske Forfatterforening». 21. mai 2013. Besøkt 3. april 2022.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* (no) Presentasjon av Salaby i Gyldendal Undervisning
**Torridal sorenskriveri** var et sorenskriveri i Vest-Agder. Det ble opprettet etter kongelig resolusjon 14. juli 1859 ved at tinglagene Høllen og Odde ble skilt ut fra Mandal sorenskriveri. Kort etter ble Øvrebø tinglag skilt ut fra Odde (kongelig resolusjon 20. juli 1859), mens Høllen tinglag skiftet navn til Søgne tinglag (kongelig resolusjon 6. april 1861). Torridal sorenskriveri ble nedlagt 30. juni 1957. Distriktet ble da delt mellom Setesdal sorenskriveri (Øvrebø, Hægeland, Vennesla og Tveit) og Kristiansand byrett (Oddernes, Randesund, Søgne og Greipstad).

Arkiv
-----

Arkivet etter Torridal sorenskriveri er avlevert til Statsarkivet i Kristiansand. Arkivet har et omfang på 84 hyllemeter.

Eksterne lenker
---------------

* Arkivkatalog for Torridal sorenskriveri hos Statsarkivet i Kristiansand. Arkivert 24. september 2015 hos Wayback Machine.
* Skannede pantebøker fra Torridal sorenskriveri hos Digitalarkivet.
* Skannede skifteprotokoller og dødsfallsprotokoller fra Torridal sorenskriveri hos Digitalarkivet.[*død lenke*]

Kilder
------

* Statsarkivet i Kristiansand, arkivkatalog for Torridal sorenskriveri.
**Ralph Høibakk** (født 14. juli 1937 på Rjukan) er en norsk sivilingeniør utdannet ved Norges tekniske høgskole i Trondheim 1962, avdeling for teknisk fysikk. I en alder av 79 år tok han doktorgraden i matematikk ved Universitetet i Tromsø, med professor Dag Lukkassen som hovedveileder. Han er en profilert næringslivsleder og fjellklatrer. Ralph Høibakk er en av de mest markante skikkelsene i norsk klatrehistorie med en rekke ekspedisjoner, førstebestigninger og bestigninger bak seg.

Bestigninger og ekspedisjoner
-----------------------------

Sammen med Arne Randers Heen utførte han i 1958 førstebestigning av Trollryggen i Romsdalen. Dette var den første norske ruten hvor fjellklatrere måtte overnatte i veggen. Trollryggen er med sine 3,5 km fremdeles Europas lengste klatrerute. Han har også foretatt den første vinterbestigning av Stetind i Tysfjord. Videre var han deltager i den norske Himalayaekspedisjonen i 1964 og besteg Tirich Mirs østtopp (7 692m) den 25. juli 1964 sammen med Anders Opdal. I 1985 var han også med i den første norske ekspedisjonen som besteg Mount Everest (8 848m), og i 1988 besteg han Mt. Vinson i Antarktis.

Han har fulgt i Nansens fotspor over Grønlandsisen og vært på Sydpolen (Den norske sydpolekspedisjonen 1990) hvor han realiserte Ernest Shackletons drøm om å krysse Antarktis fra kyst (Berkner Island) til kyst for egen kraft. Han er, sammen med bl.a. Arne Næss jr. Cecilie Skog og Randi Skaug en av få nordmenn som har fullført "The Seven Summits", dvs. besteget det høyeste fjell på hvert av de syv kontinenter. Noen av dem har han besteget to ganger. I 1995 besteg han Drangnag-Ri (6 801m) i Nepal i nærheten av Mount Everest.

Næringsliv
----------

Ralph Høibakk er professor II ved sivilingeniørstudiet i Narvik og foreleser i teknologiledelse. Han grunnla NorData og var senere administrerende direktør i Tandberg Data A/S. Han er en etterspurt styrerepresentant og har sittet i en rekke styrer. I flere av dem som styreformann, bla. i Triad, Farmagon A/S, Tandberg Television.

Eier i firmaet Høibakk Invest AS.

Bibliografi
-----------

Ralph Høibakk har skrevet to bøker:

* Ralph Høibakk: *Mine fjelleventyr* (1994)
* Ralph Høibakk og Simen Mørdre: *Sydpolen på tvers: den Norske Sydpolekspedisjonen 1990* (1991)

Litteratur
----------

* Arne Næss: *Opp stupet*, Gyldendal, Oslo 1964.

Referanser
----------

1. ↑  – Ralph (79 år ung) fikk sin doktorgrad (Av Espen Eidum. Publisert 19. mai 2017, besøkt 29. mai 2017)

Eksterne lenker
---------------

* 

* (no) Publikasjoner av Ralph Høibakk i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
* 

* (no) Publikasjoner av Ralph Høibakk i BIBSYS

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Prabook **·** BIBSYS **·** VIAF **·** KulturNav **·** CRIStin
 |
**Digni**, tidligere **Norsk Misjons Bistandsnemnd** eller **Bistandsnemnda**, er en paraplyorganisasjon for 20 norske medlemsorganisasjoner og kirkesamfunn. Bistandsnemnda, nå Digni, ble etablert i 1983. Alle medlemsorganisasjonene har et kristent verdigrunnlag.

Digni støtter ca. 120 prosjekter i ca. 40 land i samarbeid med Utenriksdepartementet og NORAD.

Formål
------

Formålet til organisasjonen er å drive saksbehandling og fordeling av bistandsmidler til medlemsorganisasjoner i henhold til gitte kriterier. Digni fordeler og kvalitetssikrer offentlige midler til bistandsarbeid. Organisasjonen driver også kompetanse- og fagutviklingsarbeid, informasjonsvirksomhet og beslutningspåvirkning. 

Digni ser seg selv om en del av kirkens globale diakonale oppdrag. Dette oppdraget bygger på troen på at Gud har gitt alle mennesker like stor verdi og bedt menneskene ta vare på skaperverket. Utviklingsprosjektenes mål er å gi mulighet til egen utvikling – å gjøre mennesker i stand til selv å hevde sin rett.

Viktige arbeidsområder

* fred og forsoning
* kjønn og likestilling
* helse og hiv/aids
* menneskerettigheter og rettighetsbasert tilnærming
* miljø
* produktiv sektor og næringsutvikling
* styrking av sivilt samfunn
* urfolk
* utdanning.

I utviklingsprosjektene er det et sterkt trykk på et lokalt initiativ og eierskap. Den lokale kirke har ofte det fortrinn at den har bred kontakt inn i lokalsamfunnet. Prosjekter som drives lokalt er gode prosjekter da de gir de lokale et eierforhold.

Organisasjon
------------

Representantskapet velges av styret og består av én representant fra hver medlemsorganisasjon og er nemndas øverste organ. Sekretariatet er det operative organ.

Støtte fra NORAD
----------------

Bistandsnemnda undertegner avtaler med NORAD som gir en ramme på bistandsbeløpet. I 2015 mottar Digni om lag 180 millioner kroner.

| Støtte / år | 1994 | 1995 | 1996 | 1997 | 1998 | 1999 | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| beløp i heletusen kroner | 66 861 | 76 892 | 78 896 | 99 377 | 89 940 | 119 044 | 118 557 | 116 836 | 139 408 | 137 175 |

Kilder
------

* *Evangeliet til alle. Kongo i endring. Bistandsnemnda*. De Norske Pinsemenigheters Ytre Misjon, nr 1, 2004, side 17.
* *Bistandsnemnda er 20 år. «Forkynn evangeliet hver dag»!*. Korsets Seier 3. november 2003

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata


1. ↑  .
Venus fra Willendorf
**Venus fra Willendorf**, også kjent som **Kvinnen fra Willendorf**, er en 11,1 cm høy statuett formet som en kvinne. Figuren ble oppdaget av arkeologen Josef Szombathy under utgraving av et paleolittisk funnsted nær byen Willendorf i Wachau-dalen i Østerrike i 1908. Den er skåret ut i oolitisk kalkstein som ikke finnes i området, og har vært fargelagt med rød oker.

Skulpturen ble laget for ca. 29 500 år siden. Lite er kjent om hvordan figuren er laget og til hvilket formål.

Figuren er ikke noen realistisk framstilling, men har overdimensjonerte bryster, mage og kjønnslepper, mens armer og ben er små. Hodet er dekket av fletter eller et hodeplagg og mangler ansikt. Det spekuleres derfor i om det dreier seg om en universell morsskikkelse eller kvinnelig guddom. 

Navnet er imidlertid blitt hengende. Det er senere funnet en rekke lignende statuetter som blir klassifisert som «venusfigurer».

Referanser
----------

1. ↑  «Allgemeiner Deutscher Nachrichtendienst aus dem Lexikon». 11. mai 2013. Arkivert fra originalen 11. mai 2013. Besøkt 4. mars 2017.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Venus of Willendorf – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
Niels Wulfsbergs gravsten på Bragernes kirkegård i Drammen med innskriften: Archivarius Niels Wulfsberg F. 1775 † 1852 2nen hustru Ingeborg Lorentzen F. 1785 † 1849 Døtre av 1ste ekteskap: Anne Jacobine Wulfsberg F. 1806 † 1887 Cathinka Storm Wulfsberg.
**Niels Wulfsberg** (født 29. august 1775 i Tønsberg, død 25. juni 1852 i Drammen) var en norsk prest og avisgrunnlegger, sønn av Jacob Wulfsberg og bror av Gregers Winther Wulfsberg.

Liv og virke
------------

Niels Wulfsberg ble cand. theol. 1801, og ble samme år tredjeprest ved Vår Frelsers kirke i Christiania. I 1802 grunnla han en bokhandel og i 1803 et boktrykkeri. Avisen *Tiden* ble grunnlagt av ham i 1808. Denne bestod frem til 1814, med et avbrudd fra 1811 til 1813, da den gikk inn i *Den norske Rigstidende*, hvor Wulfsberg var medutgiver.

I 1809 var Wulfsberg i egenskap av prest med på henrettelsen av morderen Peter Westerstrøm i Moss. I 1814 agiterte han for norsk selvstendighet og løsrivelse fra Danmark-Norge, senere støttet han unionen med Sverige. Mellom 1815 og 1820 var han arkivar ved den norske statsrådsavdeling i Stockholm og lærer for kronprins Oskar, den senere Oskar I. Fra 1828 til 1836 var han overtollbetjent i Drammen. I 1819 grunnla han avisen *Morgenbladet*.

Referanser
----------

1. ↑   Norsk biografisk leksikon ID Niels\_Wulfsberg[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2  «Niels Wulfsberg – Norsk biografisk leksikon». *Store norske leksikon*. Besøkt 18. mars 2016.
3. ↑  Side 78, *Norsk Bladeierforening 1910-1935*, Oslo 1935

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Drammen byleksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Prabook **·** Historisk befolkningsregister **·** BIBSYS **·** Geni **·** WikiTree **·** VIAF
 |
Papirbredden 1. Drammensbiblioteket holder til i de tre nederste etasjene.
**Drammensbiblioteket** var navnet på et biblioteksamarbeid mellom Drammen bibliotek (det kommunale folkebiblioteket i Drammen), Buskerud fylkesbibliotek og Høgskolen i Buskerud og Vestfold sin bibliotekfilial i Drammen. Drammensbiblioteket åpnet for publikum 26. februar 2007. Navnet Drammensbiblioteket brukes nå av Drammen kommunes folkebibliotek.

Papirbredden
------------

Bystyret i Drammen vedtok i midten av desember 2004 at det skulle bygges en kunnskapspark i Drammen. Samtidig ble det vedtatt å etablere det nye Drammensbiblioteket.

Biblioteket ligger sentralt i Drammen - på Papirbredden - og har ca. 4 000 kvadratmeter til disposisjon fordelt over tre etasjer. Byggestart var 1. mai 2005 med innflytting 1. desember 2006. 

Juryen var enstemmig i sitt valg av LPO arkitektur & design og deres forslag «Drammen United».

Flere bibliotek i ett
---------------------

Det var første gang i Norge at tre bibliotek med forskjellige målgrupper, ulike eiere og hvert sitt forvaltningsnivå, gikk sammen om å danne ett felles bibliotektilbud til publikum. Men tanken om å danne et felles bibliotektilbud har i praksis vist seg vanskelig å gjennomføre. Derfor opphørte det formelle samarbeidet våren 2017. Navnet Drammensbiblioteket beholdes av Drammen kommunes folkebibliotek.

Referanser
----------

1. ↑   Drammen byleksikon-ID drammensbiblioteket[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Innsyn - Politikk». *innsyn.drammen.kommune.no*. Besøkt 3. april 2017.

Eksterne lenker
---------------

* Høgskolen i Buskerud og Vestfold sin bibliotekfilial i Drammen
* Buskerud fylkesbibliotek Arkivert 27. oktober 2015 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Drammen byleksikon **·** BIBSYS **·** VIAF **·** NKC
 |
Denne artikkelen **trenger flere eller bedre referanser for verifikasjon**. Du kan forbedre denne artikkelen ved å legge inn referanser til gode kilder. Hvem som helst kan fjerne kildeløst materiale uten forvarsel, men den foretrukne tilnærmingen er i første omgang å markere de setningene/påstandene som trenger kildebelegg ved å tilføye *{{Trenger referanse|dato=2024-04}}* etter påstanden. *2023-02*

Papirbredden 2 i Drammen, et prosjekt som Futurebuilt har bidratt til
Deichman Bjørvika, ferdigstilt våren 2020.**FutureBuilt** er et innovasjonsprogram og utstillingsvindu for aktører i byggenæringen. 

Programmets formål er å vise at det er mulig å utvikle den bærekraftige og attraktive nullutslippsbyen. Målet er å realisere prosjekter, både byområder og enkeltbygg, som overoppfyller FNs bærekraftmål og Parismålene, og alltid kutter klimagassutslipp med minst 50 prosent i forhold til vanlig praksis. 

Per mars 2023 har programmet 71 prosjekter.

Historikk
---------

Programmet ble etablert på bakgrunn av et initiativ fra NAL | Ecobox i samarbeid med Husbanken og hadde fram til november 2009 navnet By- og boligutstilling Oslo – Drammen som en foreløpig arbeidstittel, før programmet fikk sitt endelige navn. I juni 2012 ble Bærum kommune partner, og Asker kommune gikk inn i programmet i januar 2013. Nordre Follo kommune og Lillestrøm kommune ble med i programmet i 2021. I 2023 gikk Bergen kommune inn i FutureBuilt som en pilot på nasjonal satsing. Programmet var en del av Framtidens byer frem til denne satsningen ble lagt ned i 2014.

Referanser
----------

1. ↑  «Future Built i Asker» Arkivert 27. august 2013 hos Wayback Machine. fra nettsidene til Asker kommune
2. ↑  «Gjenbruk er et av de viktigste klimatiltakene». *Byplan - Oslo kommune* **(norsk)**. 30. november 2022. Besøkt 8. februar 2023.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
**Peder Bjørnson** (1798–1871) var en norsk prest, mest kjent som far til Bjørnstjerne Bjørnson

Bjørnson var av bondeslekt, og var gift med *Inger Elise Nordraak* (født 1808) fra Kragerø.

Han var prest i Kvikne (der *Bjørnstjern* ble født 8. desember 1832) fra 1831 til 1838. Den 11. april 1838 ankom prestefamilien prestegården på Nesset i Romsdal. Det var på denne tiden sønnen Bjørnstjern, 5 år gammel, endret navnet sitt til Bjørnstjerne. Familien ble i Nesset i 14 år. 

Peder Bjørnson ble utnevnt til sogneprest i Søgne 18. september 1852 og var prest i Søgne frem til 1869. I 1858 viet han sønnen og svigerdatteren i Søgne gamle kirke. Han gjorde følgende notat i kirkeboken: 

*«Vielse 11. september: Student og teaterdirektør Bjørnstjerne Martinius Bjørnson ble gift med jomfru Johanne Elisabet Caroline Reimers».*
Peder og Inger Bjørnson hadde også barna *Mathilde Cathinka* (født i 1834), *Petter Elias* (født 25. april 1838) og *Carl F.* (født i 1844).

Referanser
----------

1. 1 2   Genealogics[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Asbjørn Øverås1964: *Bjørnstjerne Bjørnsons foreldre : ætt og arv: ei korrigering og nyvurdering*, Aschehoug
* Edvard Hoem 2007: *Faderen – Peder Bjørnson forsvarar seg* Oktober forlag 2007 ISBN 978-82-495-0429-9

Eksterne lenker
---------------

* (no) Arkiv etter Peder Bjørnson på Arkivportalen

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Historisk befolkningsregister **·** BIBSYS **·** Geni **·** WikiTree **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC
 |
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet. Helt uten kilder. *(10. okt. 2015)*
**Green Arrow** (på norsk også kjent som **Grønne Pil**) er en amerikansk superhelttegneserie skapt av Mort Weisinger og George Papp i 1941. Green Arrow opptrådte for første gang i *More Fun Comics* nr. 73 og er en av få superheltserier som har vært utgitt mer eller mindre kontinuerlig siden 1940-tallet. Serien ble ikke utgitt i eget hefte før i 1980-årene, men stod på trykk i hefter som *Adventure Comics*, *Leading Comics* og *Green Lantern* igjennom 1940- 50-, 60- og 70-årene.

Green Arrows hemmelige identitet er millionæren Oliver Queen som av og til kler seg ut i et Robin Hood-lignende kostyme og bekjemper kriminalitet med bue og en imponerende samling piler (eksplosjonspiler, boksehanskepiler, brannslukningspiler, nettpiler etc.). De første årene hadde serien klare likhetstrekk med Batman: en ung hjelper (Speedy), en grotte som hemmelig hovedkvarter ("Arrowcave"), en bil med piltema ("Arrowcar") og til og med en erkefiende med klovnetema (Bull's Eye).

Rundt 1970 oppdaterte forfatter Denny O'Neil og tegner Neal Adams Green Arrow og gav den hittil endimensjonale figuren større psykologisk dybde og en større grad av sosial samvittighet. Denne nye mer politisk bevisste utgaven av Green Arrow deltok i et knippe historier sammen med Green Lantern som tok opp temaer som fattigdom, rasisme, narkotikamisbruk etc. I 1987 oppdaterte Mike Grell nok en gang figuren, først med miniserien *The Longbow Hunters* og siden med en ny fast serie. Dette var en av de første superheltseriene DC gav ut spesifikt for et voksent publikum.

Mange serieskapere har siden jobbet med serien, bl. a. Chuck Dixon, Kevin Smith, Phil Hester og Judd Winick.

Fjernsyn
--------

Green Arrow var en sentral del i siste halvdel av TV-serien *Smallville*, som varte til 2011, hvor han stod mye i ledtog med seriens hovedperson Clark Kent. Her ble han portrettert av Justin Hartley.

Karakteren er for tiden igjen TV-aktuell, denne gang som hovedperson i *Arrow*, nå spilt av Stephen Amell.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** LCCN
 |
**Voksen skoles musikkorps** ble stiftet 24. november 1958 og er et av Oslos største korps.[] Korpset består av ca. 120 musikanter som danner et hovedkorps, et juniorkorps og et aspirantkorps. Voksen skole stod ferdig til skolestart høsten 1958 og innviet 18. august 1958. Samme høst ble også Voksen skoles musikkorps stiftet.

Det rekrutteres musikanter fra Voksen skole og Bogstad skole. Hovedkorpset dirigeres av Petter Langfeldt Carlsen, mens aspirant- og juniorkorpset dirigeres av Maja Bjørhei.

Voksen skoles musikkorps deltar årlig i Distriktmesterskapet for skolekorps (NMF Øst) og Norgesmesterskapet for skolekorps. Skolekorpset er et av Østlandets beste skolekorps og ble regionmestere i 2024, 2023 og 2019. I NM for skolekorps deltar de i 1. divisjon hvor de har fått flere gode plasseringer. 3. plass i 2019 og 2. plass i 2022 og 2023.

Dirigenter
----------

#### Tidligere

* Morten Sanner
* Espen Runar Hammer
* Trond Brenne

#### Nåværende (2022)

* Petter Langfeldt Carlsen

Referanser
----------

1. ↑  Mellingsæter, Hanne (2008-04-30). *50 år med Gammel Jegermarsj*. *Aftenposten Aften*. Oslo: Aftenposten (utgitt 30. april 2008). s. 14–15.
2. ↑  
«Skolens Historie». Voksen Skole. 15. august 2016. Besøkt 7. desember 2018.

Eksterne lenker
---------------

* Korpsets hjemmeside
Forsiden av noten til *Sympathier*, en sang med tekst av Welhaven, melodi av Sophie Dedekam. På forsiden er det listet opp 42 sanger som skulle utgis i serien *Romancer og Sange med Piano av Sophie Dedekam*
**Sophie Hedvig Dedekam** (født 1. april 1820 i Arendal, død 1. juni 1894 i Ottestad) var en norsk komponist og dagbokforfatter. Hun skrev melodier til dikt av blant andre Jørgen Moe, H.C. Andersen, Johan Sebastian Welhaven og Bjørnstjerne Bjørnson.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Hun ble født i Arendal, som den eldste av seks søsken. Foreldrene var Morten Smith Dedekam, som ble Arendals første ordfører, og Margrethe Sophie Dedekam, født Ebbell. Grandnevøen Henrik Harboe beskrev barndomshjemmet hennes som «et sjeldent lyst og lykkelig hjem med jevn velstand, men aldri overflod»

Ved siden av å være en musikalsk begavelse, var hun utstyrt med et usedvanlig intellekt, og var svært skrivefør, noe hennes etterlatte brev og dagbøker viser.

Hennes mor døde i 1854, og da faren døde i 1861, etterlot han seg ikke mye penger. Sophie Dedekam, som var ugift, var da alene, og hadde ikke mye å leve av. Hun fikk publisert rundt 40 av sine sanger og melodier, men det ga ikke store inntekter, så hun bodde resten av livet hos ulike slektninger, spesielt hos sine gifte søstre. 

### Musikken

Moren var meget musikalsk, og hun underviste Sophie i pianospill. Noen musikkundervisning utover dette fikk hun visstnok ikke, men hun utviklet en stor og vakker stemme «med et dramatisk foredrag», og hun spilte klaver. Som komponist var hun autodidakt.

I dagbøkene og brevene hennes, der hun levende beskrev det hun opplevde, var den skapende siden ved henne selv nesten usynlig, så det å komponere har antagelig inngått som en selvfølgelig del av hennes musikalske liv, uten å ha noen dominerende plass. 

> Melodiene kom ligesom af sig selv …
> 
> 
> Sophie Dedekam
> 
> 

 Sangmelodiene hun skrev er naturlig formet, sangbare og iørefallende. Når hun skrev melodier til eksisterende tekster, viser melodiene at hun har lagt stor vekt på tekstens innhold.

En av hennes melodier, skrevet rundt 1840, er inkludert som salme nummer 772 i *Norsk salmebok 2013: «*Nå lukker solen sitt øye». Tekst av Ernst Christian Richardt (1891). Melodien er i bruk i hele Norden.

Referanser
----------

1. ↑   www.ismus.is[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Dedekam (1929), s. X
3. ↑  Dahm (1987), s. 49
4. ↑  Dahm (1987), s. 50
5. 1 2 3  Dahm (1987), s. 57
6. ↑  Vidar Kristensen (november 2014). «Kort presentasjon av nr. 1−899 i Norsk salmebok 2013» (PDF). kirken.no. Besøkt 27. november 2017.

Kilder
------

* Dahm, Cecilie (1987). *Kvinner komponerer: ni portretter av norske kvinnelige komponister i tiden 1840-1930*. Oslo: Solum. s. 48–61. ISBN 8256004851.
* Dedekam, Sophie (1929). *Dagbok og brev fra en reise til Paris i 1845*. Hamar: A. Sæthers bok- og aksidenstrykkeri.  [Med en biografisk innledning utgit av Henrik Harboe]


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Historisk befolkningsregister **·** BIBSYS **·** WikiTree **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** KulturNav **·** Discogs **·** Hymnary
 |
**Shoya Tomizawa** (født 10. desember 1990, død 5. september 2010) var en japansk racer på motorsykkel. 

Etter en karriere i All Japan Road Race Championship, byttet han til MotoGP, og han deltok i 250cc-klassen i løpet av 2009. I 2010-sesongen kjørte han i den nyopprettede Moto2-klassen. Tomizawa ble født i Asahi i Chiba. Han begynte med motorsykkelracing i en alder av tre år i 1994, og han begynte med minisykler rundt 2001. 

Etter at han hadde bestått eksamen fra high school i mars 2009, ble Tomizawa rekruttert av det nye laget til CIPMOTO-GP250 Team og han var med på hans første internasjonale motorsykkelløp senere dette året og endte på 17.-plass som beste resultat.

Referanser
----------

1. ↑   www.autosport.com[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Shoya Tomizawa – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Shoya Tomizawa – Motorsport Stats Rediger på Wikidata

* (en) Shoya Tomizawa – MotoGP Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
Flamme avhengig av lufttilførsel: Fra lukket ventil og diffusjonsflamme til full åpning av luft.
**Bunsenbrenner** er en gassbrenner som er en del av et laboratorieutstyr til bruk for oppvarming, sterilisering og forbrenning spesielt innenfor kjemiske eksperimenter. Brenneren er oppkalt etter den tyske kjemikeren Robert Wilhelm Bunsen, selv om oppfinnelsen opprinnelig ble tegnet av briten Michael Faraday og videreutviklet av Bunsens laboratorieassistent Peter Desaga i 1855.

Virkemåte
---------

Brenneren fungerer ved at gass, for eksempel naturgass (metan), propan, butan eller en blanding av disse, går igjennom en trang dyse og blir blandet sammen med luft, før blandingen blir antent på apparatets øvre del som en åpen flamme. Flammen kan reguleres ved at blandingforholdet mellom luft og gass styres fra en roterende skrue festet til apparatet. Ved større mengde gass vil flammen fremstå som gul, og sot vil forekomme som følge av ufullstendig forbrenning. Ved større mengde luft i forhold til gassmengde vil forbrenninghastigheten øke slik at flammen «slår tilbake». Ved riktig forhold mellom luft og gass på 3/1, får man en forbrenning med klar lyseblå flamme hvor temperaturen ligger mellom 1500 til 1800 °C.

Bruk
----

Bunsenbrenneren har i moderne tid i større grad blitt erstattet av kokeplater, varmekappe og andre elektriske hjelpemidler for bruk som varmekilde i laboratorier. Disse er sikrere å arbeide med, samtidig som de kan utvikle en jevnere fordelt varme enn bunsenbrenneren, hvor varmen blir konsentrert mot spissen av flammen. Varmen er også et ankepunkt mot bunsenbrenneren i forhold til enkelte kjemiske reaksjoner, hvor en jevnere og/eller svakere temperatur er å foretrekke. Samtidig kan forbrenningens biprodukter som sotpartikler, vann og andre gasser som karbonmonoksid, karbondioksid være med på å påvirke kjemiske reaksjoner i negativ forstand.

Bunsenbrenneren har den fordel at den produserer en hurtig og høytemperert varme som er fordelaktig for å sterilisere enkelte laboratorieutstyr. Den kan også benyttes til den såkalte flammeprøven, hvor man kan analysere grunnstoffer ut ifra fargen på flammen.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Bunsen burners – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Bunsen burner – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (no) «Bunsenbrenner» i *Store norske leksikon*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GND
 |
***Kongen av Europa*** er en roman skrevet av Jan Kjærstad som utkom i 2005.

Romanen særpreges av at det er svært tett mellom referansene til populærkultur, da særlig rockegrupper fra hovedpersonens oppvekst: The Searchers, The Kinks, Paul McCartney med flere. Mange er også referansene til sentrale tenkere fra opplysningstiden, som for eksempel John Locke og Laurence Sterne.

Protagonisten, Alf I. Veber, er blitt svært rik på en internett-portal som han var med på å starte i internetts barndom. Han solgte seg ut før dotcom-boblen sprakk, og ble sittende igjen med et titalls millioner kroner i fortjeneste. Han gir imidlertid bort rikdommen til veldedige organisasjoner, og legger ut på en reise på jakt etter en gammel kjæreste. Boken følger også Vebers oppvekst gjennom en rekke tilbakeblikk til forskjellige perioder i livet hans. Bak seg har han en lovende karriere som fotballkeeper, musiker og forfatter av en misforstått bok om barokken.

Referanser
----------

1. 1 2  NRK (12. oktober 2005). «Kongen av Europa». *NRK*. Besøkt 16. januar 2024.
2. ↑  NRK (12. oktober 2005). «Problematisk fra Kjærstad». *NRK*. Besøkt 16. januar 2024.
3. ↑  «Kong Kjærstad». *www.vg.no*. 16. oktober 2005. Besøkt 16. januar 2024.

Portal: Litteratur