recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Johan Gottfried Conradi** (født 24. juli 1835 i Trøgstad, død 30. november 1919 i Christiania) var en norsk lege. Han var sønn av Andreas Christian Conradi og Sophie Gormine Gorm.

Conradi ble student i 1853 og avla medisinsk eksamen i Christiania i 1861. Fra 1860 til 1861 jobbet han som kandidat ved Rigshospitalets hovedavdeling, og i årene etter 1861 hadde han ulike stillinger ved Fødselsstiftelsen og Rikshospitalet.

Sommeren 1863 ble han utnevnt til konstituert by- og fattiglege i Christiania, og under epidemiene i 1864 og 1865 var han lege ved Ankerløkkens koppelasarett.

Under den andre slesvigske krig tjenestegjorde Conradi som militærlege på dansk side fra mars til juli 1864. Den 15. mars hadde Conradi tilsyn med tre lasaretter i Fredericia. Et av dem lå i en festning som ble bombardert den 20. og 21. mars, og syke og sårede ble overført til Fyn. Conradi tjenestegjorde som lege ved Dybbøl da denne skansen ble stormet 18. april 1864. Som lege transporterte han sårede til København med det norske dampskipet «Nordstjernen». Conradi ledet deretter feltsykehus på Fyn og Jylland.

I 1865 innledet han flere medisinske studiereiser i Europa og USA.

I årene 1863–1866 var Conradi ansatt som reservelege ved Christiania Bys Sygehus. Fra 1866 til 1869 var han likeledes reservelege ved Fødselsstiftelsen og Børnehospitalet.

I 1869 startet han en privat legepraksis i Christiania, samtidig som han var ansatt som lege ved Akershus landsfengsel og ved landsfengselet for kvinner fra 1889 til 1914. Conradi var eksaminator ved jordmorskolen i Christiania fra 1873 og skolens medbestyrer fra 1900.

Conradi fikk flere utmerkelser for sitt arbeid. I 1864 ble han ridder av den danske Dannebrogordenen, og i 1902 Karl XIIIs orden. I 1905 ble Conradi ridder av St. Olavs Orden.

Conradi var den første stormester i Den Norske Frimurerorden etter unionsoppløsningen i 1905, da han overtok etter kong Oscar II.

  


| * v
* d
* r
Den Norske Frimurerordens stormestre |
| --- |
| Karl III Johan **·** Oscar I **·** Karl IV **·** Oscar II **·** Conradi **·** Mohr **·** Færden **·** Bødtker **·** Rønneberg **·** Hvinden Haug **·** Kaas **·** Holmboe **·** Paus **·** Knutrud **·** Hagen **·** Nygaard **·** Skar **·** Evensen **·** Tollefsen |  |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Norsk biografisk leksikon
 |
**Emil Bernhardt** (født 1979 i Oslo) er en norsk komponist, frilans musikkskribent og anmelder i *Morgenbladet*.

Bernhardt har bakgrunn som utøvende fiolinist. Han studerte fra 1995 til 2000 med Stephan Barratt-Due, de siste to årene ved konservatorieavdelingen. Fra 2000 gikk han over til komposisjonsstudiet ved Norges musikkhøgskole der Bjørn Kruse, Henrik Hellstenius, Lasse Thoresen, Olav Anton Thommessen og Ivar Frounberg var hans lærere. Bernhardt hadde også et studieopphold ved Staatliche Hochschule für Musik i Freiburg, Tyskland med professor Mathias Spahlinger. Bernhardt er i dag stipendiat ved Fagseksjon for musikkteori, komposisjon og musikkteknologi på Norges musikkhøgskole.

Bernhardt har skrevet for, og samarbeidet med flere ensembler, som Oslo strykekvartett, Cikada strykekvartett, Oslo Camerata og ensemble asamisimasa. Han har skrevet verk for Hardanger musikkfest samt en rekke enkeltmusikere, i tillegg til bestillingsverk for Kringkastingsorkesteret i forbindelse med jubileet for unionsoppløsningen i 2005. Bernhardt har hatt fremføringer ved festivaler i inn- og utland som Druskomanija Litauen, UNM i Stockholm, Borealis, Ilios og Ultima.

Bernhardt er medlem av Ny Musikks komponistgruppe hvor han også har vært styreleder, og har hatt flere styreverv i Ny Musikk.

Produksjon
----------

### Verkliste (utvalg)

* *Papp* : For ensemble (2012)
* *Intermezzi* : For solo bratsj (2010/2011)
* *Trois Tableaux* (2009)
* *String Quartet No. 2* (2009)
* *Arbeidsrom 2007* (2008)
* *Musikk med kommentar* (2006)
* *Sats 2 - (eksempel)*  : For fiolin og klaver (2006)
* *Please Note..!*  : For Solo 10-string Guitar (2006)
* *Minutter (3)*  : Installation for Orchestra (2004/2005)
* *Strykekvartett* (2003/2004)
* *Stichworte* (2003)
* *L'écriture et l'archet* (2002)
* *Due* : For cello og klaver (2001)
* *Riss* : For fiolin og klaver (2000-2001)

### Diskografi

* Cikada Strykekvartett, *Cirrus* (2007)

Referanser
----------

1. ↑   www.birthday.se[Hentet fra Wikidata]
2. ↑
3. ↑  ttp://www.mic.no/symfoni/kontakt.nsf/pub/per2002101516534947307392
4. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 13. mars 2016. Besøkt 18. november 2016.
5. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 19. november 2016. Besøkt 18. november 2016.

Eksterne lenker
---------------

* Musikk i brennpunktet: Norske komponister og franske fløyter – NRK-opptak fra Nasjonalbibliotekets arkiver
* Verkliste fra NB noter

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Wenwu chubanshe** (kinesisk: 文物出版社, pinyin: *Wénwù chūbǎnshè*, offisielt engelsk navn: **Cultural Relics Publishing House**) er et ansett kinesisk forlag som spesialiserer seg innen arkeologi. Det ble grunnlagt i januar 1957 og har hovedsete i bydistriktet Dongcheng i Beijing. 

På dette forlaget har utkommet nær sagt alle viktige utgivelser vedrørende arkeologiske funn gjort i Kina i annen halvdel av 1900-tallet, den kinesiske arkeologis «gullalder»:
Om Nanjingmennesket, Hemudu-funnene, Yaoshan (Liangzhukulturen), Fu-Hao-graven fra Yin (ved Anyang), terrakottahæren nær keiser Qinshihuangs grav, Han-grav nr. 1 i funnstedet Changsha Mawangdui, de to graver fra Det sørlige Tangs tid (*Nan Tang er ling*), nordhulene i Mogao, silkemanuskriptene fra Han-graven ved Mawangdui, nyere dokumentfunn fra Turfan, bambusmanuskripter fra Han-graven ved Yinqueshan, bambusmanuskripter fra Qin-graven ved Shuihudi, bambusmanuskripter fra  Chu-graven ved Guodian, Wu-manuskripter fra Changsha Zoumalou, om tekstfunnene fra Houma (*Houma mengshu*) og Wuwei (*Wuwei Handai yijian*), for å nevne noe av det viktigste.

Eksterne lenker
---------------

* Hjemmeside, Cultural Relics Publishing House
* Wenwu Chubanshe (kinesisk)[*død lenke*]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | SUDOC
 |
**Wentzel** (eller **Geir Wentzel Band**) var et norsk rhythm and blues og soulband med medlemmer fra Toten og Gjøvik som eksisterte i tiden 1967–1969. Bandnavnet er etter lederen, Geir Wentzel.

Grunnstammen var fire medlemmer fra bluesbandet Black & White; leder, vokalist og organist Geir Wentzel, vokalist Geir Hovensjø, bassist Jens Braarvig og trommeslager Arild Engh. 17-årige Inger Lise Andersen (den senere Inger Lise Rypdal) ble med som vokalist, og Sveinung Hovensjø (16) som gitarist. I tillegg kom blåsergruppe med Trond Eliassen, altsax, Tom Narten, tenorsax, og Kjell Arne Olsen, trompet – til sammen ni medlemmer.

Singelen «Get closer»/«Baby, Baby» var eneste plateutgivelse. Wentzel fikk innpass på Club 7, der det også ble en døråpner for andre Toten-musikere som fremførte *Toten-Groove*, herunder Jørn Fodnestøl, Viggo Sandvik, Torbjørn Sunde, Maj Britt Andersen og Eldar Vågan, som også opptrådte på Club 7. Wentzel ble oppløst etter halvannet år grunnet at at Inger Lise Andersen fikk solokontrakter og startet en platekarriere. Wentzel ble da hyret inn som hennes backingband under opptredener i Norge og i de svenske folkparkene. Etter oppløsningen gikk flere av medlemmene over i danseband som Torry Enghs og Ole Ivars. Sveinung Hovensjø ble på 1970-tallet huket av Terje Rypdal, og fikk en svært allsidig karriere som band- og studiomusiker innen jazz, blues og diverse etnisk musikk. Wentzel har hatt mange gjenforeningskonserter. Da trekker totningene fulle hus.

Referanser
----------

1. 1 2  «Geir Wentzel Band», *Herr Nilsen*

Utgivelse
---------

* «Get closer»/«Baby, Baby», singel (1967)

Litteratur
----------

* Hemstad, Sigbjørn (2007): *Smil Sport og Rock*. Eget forlag.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Wentzel på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Wentzel på MusicBrainz Rediger på Wikidata
* Little Earl & Geir Wentzel Band: «Georgia On My Mind», *YouTube*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Michael Gunnar Birkeland** (født 18. mars 1929 i Trondheim, død 12. mai 2018 samme sted) var en norsk forretningsmann og politiker (H).

Han var sønn av disponent Arvid Brodtkorb Birkeland og hustru Gunnvor Kielland Matheson i Trondheim. Han var oldebarn i direkte mannslinje av riksarkivar og stortingsmann Michael Birkeland.

Han var utdannet siviløkonom fra NHH fra 1955. Han gikk inn i familiebedriften Gunnar Birkeland AS, som omsatte blant annet såvarer, handelsgjødsel og ensileringsprodukter. Han var disponent i bedriften i 20 år, før Gunnar Birkeland AS fusjonerte med maskinfirmaet Edv. Bjørnrud AS til Birkeland Bjørnrud AS, der Michael Birkeland var administrerende direktør i to år. Deretter var han forstander ved stiftelsen Trondhjems Hospital fra 1988 til 1996.

Birkeland meldte seg inn i Unge Høyre i 1946. Birkeland var medlem av Trondheim bystyre fra 1968 til 1987 og fra 2011 til 2015, medlem av formannskapet i seks år, formann i havnestyret i 16 år og medlem av Sør-Trøndelag fylkesting i to perioder. Han var leder i Trondheim og omegn Senior Høyre fra 2001 til 2011 og leder i Senior Høyres Landsforbund fra 2005 til 2011. Birkeland var også formann i Trondhjems Handelsstands Forening, styremedlem i Norges Handelsstands Forbund, styreformann i Byåsen skoles musikkorps og medlem av representantskapet i *Adresseavisen* i 32 år.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  «Jublianter». *Aftenposten* (morgen utg.). NTB: 18. 18. mars 1999.
2. ↑  Evensen, Kjell (13. juli 1988). «Stormøllen tar over». *Dagens Næringsliv*: 2.
3. 1 2 3  Løkke, Eirik (2011). «Verdifull kompetanse med lang fartstid». *Høyremagasinet Muligheter* (3): 17–18.
4. ↑  Kothe-Næss, Tomas (19. mai 2018). «– Vi har mistet en hedersmann og et politisk forbilde». *Adresseavisen*. Besøkt 22. mai 2018.
5. ↑  Mollan, Aud (18. mars 2009). «Gratulerer». *Adresseavisen*: 38.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Ørnulf Dæhli** | **Senior Høyres leder**(2005–2011) | Etterfølger:**Turid Wickstrand Iversen** |

Portaler: Konservatisme | Trondheim

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni
 |
Kranslignende landformer dannet ved solifluksjon i De sveitsiske alper, i nasjonalparken Parc Naziunal Svizzer.
**Solifluksjon**, **flytjord** eller **jordsig** er massebevegelse av oppbløtt jord som er i sakte sig. Det er en karakteristisk transportprosess i periglasialt miljø. Solifluksjon skjer der det er skrånende terreng, frossen jord som tiner og frigjør mye vann eller det ellers er rik tilgang på overflatevann, leir- og siltholdig jord, og samtidig lite vegetasjon som kan hindre jordsiget. Solifluksjon er særlig knyttet til fjellområder og polare områder med leirholdig morene og sparsom vegetasjon.

Synlige tegn på solifluksjon er opptil meterhøye valker og tunger av jord i skrånende terreng. Landformene skapes fordi det øverste jordlaget siger med høyere hastighet enn lag lengre ned. Dette vil spesielt være tilfelle når det øverste jordlaget er tinet mens lag lengre ned har tele eller permafrost. På Spitsbergen er hastigheter på 5–12 cm/år målt i skråninger med helning på 7-15°.

Kilder
------

* Sulebak, J. R. & Sjøstrøm, K. H. (2007). *Landformer og prosesser. En innføring i naturgeografiske tema*. Fagbokforlaget, Bergen.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica
 |
Årlig gjennomsnittlig solinnstråling ved toppen av jordatmosfæren (øverst) og jordoverflaten (nederst).
Solinnstråling (underste kurver) fra 420.000 års iskjerner fra Antarktis
**Solinnstråling** er innkommende solstråling som treffer en planet eller den tilhørende atmosfæren. I tillegg kan det også gjelde for andre legemer som romfartøy og bygninger, og i de fleste tilfeller fører det til en oppvarming av legemet, men i sjeldne tilfeller kan all strålingen bli reflektert tilbake. 

Det er viktig å ta hensyn til solinnstrålingen når man skal bygge nye bygninger i visse klima. Det er en av de viktigste klimavariablane når det gjelder menneskelig komfort og energieffektivitet i bygninger. I design av romfartøy og i planetologi er det den fremste variabelen som påvirker likevektstemperaturen og globalt klima. 

Solinnstrålingen i yttergrensen av atmosfæren blir kalt solarkonstanten. Den er nær 1350 watt per kvadratmeter i et plan normalt på solstrålene. Solarkonstanten inneholder hele det elektromagnetiske spekteret, men den synlige delen av strålingen utgjør størstedelen av energimengden. Solstrålene blir svekket gjennom atmosfæren før de når jordoverflaten. På tempererte bredder kan solinnstrålingen midt på dagen være opp mot 1000 W/m²) i klart vær. Solinnstrålingen varierer med solvinkelen forskjellige tider på året (fordi tykkelsen på atmosfæren sollyset må gå igjennom varierer). I tillegg vil dis og skydekke påvirke strålingen. Den gjennomsnittlige solinnstrålingen gjennom et døgn på solrike steder er omtrent 250 W/m². 

Solinnstrålingen på en fast flate (som et vindu eller et tak) er avhengig av vinkelen solstrålene treffer flaten med. Dette er årsaken til at polområdene er mye kaldere enn ekvatorområdet. I løpet av et år får polene mye mindre solinnstråling enn ekvator fordi solvinkelen er mye mindre over polene. Denne effekten kan benyttes i arkitekturen til å designe bygninger som er kjølige om sommeren og varme om vinteren ved å ha store vertikale vindu på ekvatorsida av bygningen (sørsida på den nordlige halvkule). Dette gir maksimal solinnstråling om vinteren når solen står lavt på himmelen, og minimerer strålingen om sommeren når solen står høyt på himmelen midt på dagen. Solens bane mellom nord og sør varierer med 47 grader gjennom året.

Mekanisme
---------

Energien i den elektromagnetiske strålingen (f.eks. lys) blir løst opp av molekylbevegelsen i objektet den treffer og blir omformet til varmeenergi. Solinnstrålingen er derfor avhengig av tettheten til objektet eller mediumet den treffer, og er derfor mye mindre i den øvre atmosfæren og størst ved bakken.

Se også
-------

* Diffus stråling
* Direkte stråling
* Solvariasjon

Kilder
------

* Nall, D. H. (2004–11). Looking across the water: Climate-adaptive buildings in the United States & Europe. In *The Construction Specifier*, 57, 50 – 56.
*

Eksterne lenker
---------------

* Solposisjon og solbane sett fra Geofysisk institutt i Bergen
* Globalstråling i Bergen
* Kart over global solinnstråling
* Gårsdagens solinnstråling i Australia

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data)
 |
**Wang Anshun** (forenklet kinesisk: 王安顺; født i desember 1957 i Huixian i provinsen Henan i Folkerepublikken Kina) er en kinesisk kommunistisk politiker. Han ble den 25. juli 2012 utnevnt til fungerende borgermester for Beijing. 

Wang har høyere utdannelse i økonomi fra Nankaiuniversitetet i Tianjin. Han ble medlem av det kinesiske kommunistiske parti i mars 1984. Han arbeidet i petroleumaindustrien og hadde ansvar for oljeleting i provinsen Jilin. Fra juli 1999 til september 2001 var han med i partikomiteen for provinsen Gansu, med ansvar for organisasjonen. 

Wang ble flyttet til Shanghai i september 2001, og i april 2003 ble han promovert til stedfortredense partisjewf i Shanghai. I mars 2007 ble han flyttet til tilsvarende verv i Beijing, og i januar 2011 ble han dessuten formann for Folkets politisk rådgivende konferanse for Beijing. I juli 2012 trakk Guo Jinlong seg fra vervet som borgermester for Beijing etter at det ble påpekt mangler ved byens krisehåndtering av katastrofale regnskyll som hadde ført til oversvømmelser og flkere dusin dødsfall, og Wang Anshun ble da utnevnt til viseborgermester og fungerende borgermester.

Referanser
----------

1. 1 2  «郭金龙辞去北京市长职务 王安顺任代市长». *Pheonix News* **(kinesisk)**. 25. juli 2012. Arkivert fra originalen 6. september 2017. Besøkt 25. juli 2012.
2. ↑  «王安顺同志简历» [Biography of Wang Anshun] **(kinesisk)**. People's Daily. Arkivert fra originalen 1. oktober 2012. Besøkt 25. juli 2012.
3. ↑  «北京政协十一届四次会议闭幕 王安顺当选政协主席». *Xinhua* **(kinesisk)**. 19. januar 2012. Besøkt 25. juli 2012.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Wang Anshun hos China Vitae Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND
 |
**Michael Ball** (født 2. oktober 1979 i Liverpool) er en engelsk fotballspiller som for øyeblikket er kontraksløs etter sist å ha spilt for Leicester City FC frem til mai 2012. Micheal Ball spiller som venstre forsvarsspiller.

Ball begynte sin profesjonelle karriere hos Everton hvor han deburerte som sytten-åring. I slutten av 2000/2001-sesongen gikk han til Rangers FC i Skottland. Samme året spilte han også en kamp for det engelske landslaget men har ikke spilt en kamp til siden det. I 2004/2005-sesongen gikk han til PSV Eindhoven.

Han returnerte til England som spiller for Manchester City FC i januar 2007. Kontrakten løp ut i juli 2009. Etter dette var han uten kontrakt frem til han signerte for Leicester i august 2011.

Referanser
----------

1. ↑   transfermarkt.com, Transfermarkt spiller-ID 9423, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Michael Ball – UEFA Rediger på Wikidata

* (en) Michael Ball – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) Michael Ball – national-football-teams.com Rediger på Wikidata

* (en) Michael Ball – Soccerbase.com Rediger på Wikidata

* (en) Michael Ball – EU-Football.info Rediger på Wikidata

* (en) Michael Ball – FBref Rediger på Wikidata
**Wang Chenghui** (kinesisk: 王澄慧; pinyin: *Wáng Chénghuì*), fødsels- og dødsår ukjent, hjemsogn Suizhou (睢州) i Guide By (归德府) i Henan-provinsen, som idag heter Sui Xian (睢县) i Shangqiu By (商丘市). Embetsmann under Qing-dynastiet i Kina, sysselmann i Shanghai 1731–1735.

Wang Chenghui ble keiserlig provinskandidat (举人) i 1702 og keiserlig palasskandidat (进士) i 1703.

I 1707 ble han utnevnt til hovedskriver (主事) for Finansdepartementets (户部) Guangxi-kontor (广西司), en stilling som normalt var plassert i lønnstrinn 6a (正六品).[]

I 1708 avanserte han til ekstraordinær konsulent (员外郎) ved Guangdong-kontoret (广东司) i Finansdepartement, en stilling som normalt var avlønnet i lønnstrinn 5b (從五品). Det var så vanlig for landeiere og forretningsmenn å sikre seg denne stillingen ved å gi rene pengegaver til Hoffet at ordet *ekstraordinær ansatt* (员外) ble et synonym for rike landeiere.[] Stillingen innebar ofte svært få arbeidsoppgaver.[]

I 1709 ble han utnevnt til byråsjef (郎中) ved Zhejiang-kontoret (浙江司) av Justisdepartementet (刑部), en stilling som normalt var avlønnet i lønnstrinn 5a (正五品).

I perioden 1710–1722 var han langtidssykemeldt og oppholdt seg i hjemsognet.[]

I 1723 ble han igjen utnevnt til byråsjef (郎中), denne gang ved Guangxi-kontoret av Justisdepartementet (刑部). 

I 1724 ble han introdusert til Hoffet og ble via keiserlig forordning utnevnt til inspektør (监督) ved Xingping-lageret (兴平仓), et viktig korn- og rislager i Beijing.

I 1727 ble han utnevnt til magistrat (知府) i Zhaoqing By (肇庆府) i Guangdong-provinsen, en stilling som normalt var avlønnet i lønnstrinn 4b (從四品).

I 1731 avanserte han til sysselmann i Shanghai.[]

Litteratur
----------

* 《雍正朝朱批引见单》，《清代史料丛编》第九辑，中国第一历史档案馆编
**Pernille Anker** (1947–1999) var en norsk skuespillerinne, dramatiker og sanger. 

Anker var tilknyttet Scene 7 i perioden 1972–1975. Her startet hun og Turid Balke opp barneteater, før de fortsatte med Filiokus barneteater fra 1975. I 1977–1987 drev hun La Strada Musikkteater, et musikalsk fortellerteater der stykkene tok utgangspunkt i tradisjonsstoff. 

Fra 1987 virket hun som frilans, også med voksenforestillinger som blant annet *Stev* og *Fra mødrenes rike*. Hun spilte også mange forestillinger med frie grupper. Hun spilte rollen som urkvinne i Bentein Baardsons oppsetning av *Draumkvedet*. Hun medvirket også i hørespill og hadde mindre biroller i filmer som *Hvem har bestemt?* (1978), *Det tause flertall* (1977) og *Lasse & Geir* (1976).

I 1991 hun sammen med Anne Mali Sæther tildelt 300 000 kroner i Norsk Kassettavgiftsfonds Scenario-konkurranse for beste enakter, for forestillingen *Saft*.

I ungdomsårene tok en cand.mag. med fransk, idéhistorie og musikk. Flere år senere begynte å studere teologi og etter å ha tatt mellomfag bosatte hun seg på Hadeland og bygget sitt eget «Ankerhaugen» på Tingelstad. Hun skrev musikalen *Gvithuldra i Sølvsberget*, som hadde urpremiere i 1998 og senere ble vist årlig. Hun utgav albumene *Jordsalme* (1985) og *Huldra i berget* (1990) og har medvirket på Patrick Shaw-Iversens *Mountain Tasting* (1991) og Hans W. Brimis *Hyljarliv* (1997) og *Springleik og Blåtoner* (1982).

Pernille Anker døde av kreft i 1999, 52 år gammel.

Hun var datter av bibliotekar Øyvind Anker og pianist Eva Høst (1908–1969).

Referanser
----------

1. 1 2   Store norske leksikon, snl.no, besøkt 20. august 2021[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Aftenposten, utgitt 4. februar 1989, besøkt 20. august 2021, «Det var Einar Rose som i sin tid sådde frøet til en kunstnerkarriére i Pernille Anker. Han bodde like ved hennes barndomshjem på Røa i Oslo.»[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  «Person». *Hørespilldatabase*. Besøkt 20. august 2021.
4. ↑  Ruth Krefting Enger, *Lokker barna inn i mytologien* i Aftenposten den 31. oktober 1994.
5. ↑  Elsa Kvamme, *Pernille Anker*, nekrolog i Aftenposten den 19. august 1999.
6. ↑  Gvithuldra i Sølvsberget : en huldremusikal i to akter fra nb.no.
7. ↑  Steinar Sund, *Klare for Gvithuldra - Premiere 23. oktober Populær forestilling med nypremière* i Hadeland den 19. september 2012.
8. ↑  Rockheim. «Pernille Anker « Rockipedia». *Rockipedia* **(engelsk)**. Arkivert fra originalen 20. august 2021. Besøkt 20. august 2021.
9. ↑  Øyvind Anker i Store Norske Leksikon.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Pernille Anker på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) Pernille Anker hos Sceneweb Rediger på Wikidata

* (en) Pernille Anker hos The Movie Database Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** BIBSYS **·** Geni **·** VIAF **·** LCCN **·** KulturNav **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Mont Pelerin Society** ble grunnlagt i april 1947 av 39 politikere, økonomer og filosofer fra ti land, som hadde kommet sammen for en konferanse på Mont Pelerin ved Vevey i Sveits. Formålet var å spre ideer om frie samfunns natur og fremme tanken om desentraliserte markeder som økonomisk organiseringsprinsipp. Blant grunnleggerne var de senere nobelprismottakerne Friedrich von Hayek og Milton Friedman, samt Ludwig Erhard, senere vesttysk finansminister og forbundskansler, og mannen bak "det vesttyske økonomiske mirakelet".

De opprinnelige medlemmene var Maurice Allais, Carlo Antoni, Hans Barth, Herbert Cornuelle, John Davenport, Stanley Dennison, Aaron Director, Walter Eucken, Erick Eyck, Milton Friedman, Harry Gideonse, Frank Graham, Friedrich von Hayek, Henry Hazlitt, Floyd Harper, Trygve J. B. Hoff, Albert Hunold, Carl Iversen, John Jewkes, Bertrand de Jouvenel, Frank Knight, Fritz Machlup, Salvador de Madariaga, Henri de Lovinfosse, Loren Miller, Ludwig von Mises, Felix Morley, Michael Polanyi, Karl Popper, William Rappard, Leonard Read, George Révay, Lionel Robbins, Wilhelm Röpke, George Joseph Stigler, François Trevoux, Orval Watts og Cicely Wedgwood. 

I dag består selskapet av omtrent 500 medlemmer fra 50 land verden rundt.

Referanser
----------

1. ↑  .

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Mont Pelerin Society – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Mont Pelerin Society på Twitter Rediger på Wikidata
* Lars Peder Nordbakken: «Veien til Mont Pelerin, påsken 1947[*død lenke*]». *Minerva* mandag 2. april 2007.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** CiNii
 |
«***Nikolina***» er et skillingstrykk med opprinnelse fra Sverige.

Teksten
-------

**1.**Att vara kär det är en ryslig plåga  

den som försökt den säger inte nej.  

Jag var så rysligt kär i Nikolina  

och Lina hon var lika kär i mej.  

  

**2.**Om hennes hand jag bad hos hennes pappa,  

men jag fick det som jag ej väntat på.  

Jeg aldrig kommit ut för någon trappa  

så rysligt hastigt som jag gjorde då.  

  

**3.**Jag gick då hem och satte mig att skriva  

bad Nikolina ville va så snåall  

att möta mig när månen börja skina  

i ekebacken nästa lördagskväll.  

  

**4.**Så mötte jag en mörk figur i kappa  

och månen sken på himmelen den blå.  

Den mötande var Nikolinas pappa  

beväpnad med en rätt försvarlig påk.  

  

**5.**Jag började att darra ut i knäna  

och tänkte ta'till benen rädd och stygg,  

men medan jag så gnodde mällan träna  

fick påken dansa på min rygg.  

  

**6.**Jag skrev til Nikolina då och sade:  

Nu är det mitt håp totalt adjö,  

om du ej bota kan min kärlekspina  

sså dränker jag mig ut i närmaste sjö.  

  

**7.**Men Lina skrev igen och sade till mig:  

O kära Pelle blott nu hör på mig,  

den som sitt liv förkortar är en kruka  

du kan väl vänta till dess gubben dör.  

  

**8.**Och nu så väntar jag och Nikolina  

att gubben snart skall kola vippen av,  

och som en gravsten skall jag då just sätta  

den gamla påken uppå gubbens grav.

Kilder
------

* De gamle visene 4 med Alf Prøysen, Forlaget For Alle, Oslo 1975
| Artikkelen inngår i serien om
**Kristendemokrati** |
| --- |
|  |
| **Kristendemokratiske partier** |
| Det europeiske folkeparti
Det europeiske demokratiske partiet |
| **Idéer** |
| Sosialkonservatisme
Sosial markedsøkonomi
Kommunitarisme · popularisme
Den katolske arbeiderbevegelsen
Katolsk sosiallære |
| **Dokumenter** |
| Rerum Novarum
Graves de Communi Re
Quadragesimo Anno
Laborem Exercens
Sollicitudi Rei Socialis
Centesimus Annus |
| **Personer** |
| Aquinas • Leo XIII • Kuyper • Pius XI • Gilson • Maritain • Mounier • Day • Adenauer • De Gasperi • Schuman • Frei • Johannes Paul II • Strauss • Kohl • Ramos • Fox • Merkel |

**Graves de communi re** (Alvor om alment virke) er en encyklika utstedt av pave Leo XIII 18. januar 1901. Det er en del av flere skrifter om katolsk sosiallære, og peker på Rerum Novarum som paven skrev 10 år tidligere. Paven definerer i skriftet hva kristendemokrati er fra et teologisk utgangspunkt. Paven skriver samtidig at kristne har plikter som ikke begrenses av politiske meninger, og derfor ikke bør knytte seg til politiske partier. Kristne skal heller ikke bidra til at arbeidsfolk skal styre over overklassen, men behandle alle som familie med samme far.

Skriftet advarer både mot individualisme og sosialisme. De som kontrollerer kapitalen og de som arbeider er knyttet sammen, og kampen mellom klassene bør avsluttes. Sosialdemokrati og kristendemokrati er like forskjellige som "sekten av sosialisme skiller seg fra yrket kristendom".

Advarselen mot politiske partier varte helt til Pave Benedikt XV opphevet den etter første verdenskrig, og førte til en fremvekst av kristendemokratiske partier i Europa.

Referanser
----------

1. 1 2  GRAVES DE COMMUNI RE
**Silja Line Oy** (siden 2006: **Tallink Silja Oy**) er et cruiseferge-markedsselskap mellom Sverige og Finland, og et datterselskap av det estiske fergeselskapet AS Tallink Grupp. Silja Line sin opprinnelse er vanligvis avledet fra de felles rederiselskapene, Stockholms Rederi AB Svea, Finske Steamship Ltd (FÅA) og Steamship Ab Bore, som grunnleggerene av Silja Line i 1957. Senere oppkjøp og nedsalg har påvirket hvilke rederier som til enhver tid var inkludert i Silja Line. 

Silja Line, som først og fremst var opprinnelig ment å håndtere godstrafikk og passasjertrafikk med personbiler fra Norrtälje i Sverige, forble frem til tidlig på 1970-tallet, hvoretter den ble oppløst og skipene ble fordelt på de felles rederiene. Silja Line ble etablert som et merkevare- og markedsføringsselskap for både gods- og passasjervirksomheten og levde videre i disse egenskapene.

Den 12. juni 2006 kunngjorde det estiske fergeselskapet AS Tallink Grupp oppkjøpet av Silja Line Oy. Tallink-rederiet betalte 450 millioner euro av kjøpsummen og 20 millioner euro med egne aksjer. Tidligere i mars 2006 hadde Tallink-rederiet kjøpt tre fartøyer, MS «Superfast VII», MS «Superfast VIII» og MS «Superfast IX» av Superfast Ferries SA, som opererte mellom Hangö og Rostock, for 310 millioner euro. Etter oppkjøpene hadde AS Tallink Grupp en gjeld på cirka 800 millioner euro. Oppkjøpet av Silja Line doblet Tallinks markedsandel i Finland til omtrent 40 prosent.

Flåte
-----

Nåværende skip| Skip | Byggeår | Byggeverft | Bruttotonn | Flaggstat | Registerhavn | Passasjer-kapasitet | Bil-kapasitet | Skipsbilde |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| MS «Silja Serenade» | 1990 | Masa-Yard | 58 376 BT |  Finland | Mariehamn | 2 852 pass. | 410 PBE |  |
| MS «Silja Symphony» | 1991 | Masa-Yard | 58 376 BT |  Sverige | Stockholm | 2 852 pass. | 410 PBE |  |
| MS «Galaxy» | 2006 | Aker Finnyards | 48 915 BT |  Sverige | Stockholm | 2 800 pass. | 420 PBE |  |
| MS «Baltic Princess» | 2008 | Aker Finnyards | 48 915 BT |  Finland | Mariehamn | 2 800 pass. | 600 PBE |  |

Referanser
----------

1. 1 2 3  «M/S SILJA SERENADE (1990)». *www.faktaomfartyg.se*. Arkivert fra originalen 6. oktober 2021. Besøkt 6. oktober 2021.
2. 1 2 3  «M/S SILJA SYMPHONY (1991)». *www.faktaomfartyg.se*. Arkivert fra originalen 6. oktober 2021. Besøkt 6. oktober 2021.
3. 1 2 3  «M/S GALAXY (2006)». *www.faktaomfartyg.se*. Besøkt 6. oktober 2021.
4. 1 2 3  «M/S BALTIC PRINCESS (2008)». *www.faktaomfartyg.se*. Besøkt 6. oktober 2021.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Silja Line – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

Portal: Finland

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN
 |
Strumica i nærheten av samløpet med Struma i Bulgaria. Utsikt mot øst.
**Strumica** (bulgarsk og makedonsk: Струмица; uttales «Strumitsa»), er en elv i Nord-Makedonia og Bulgaria. Strumica er 114 kilometer lang, derav 81 km i Nord-Makedonia og 33 km i Bulgaria. Den er en høyre sideelv til Struma og utgjør den største tilførselen til denne. Strumica flyter gjennom byen med samme navn, Strumica.

*Radoviška reka* regnes som kilden til Strumica. På Radoviš-sletten mottar den *Oraoviška reka* og blir derfra kalt *Stara reka*. Ved inngangen til Strumica-sletten kalles den Strumica. Ved landsbyen Novo Selo ender Strumica-sletten og elven strømmer gjennom Kljuca-kløften inn i Bulgaria, mellom fjellene Ogražden i nord og Belasica i sør. Elven flyter derfra i en østlig retning til samløpet med Struma.

Refereranser
------------

1. 1 2  RIBAR.com.mk. «Струмица». *www.ribar.com.mk* **(makedonsk)**. Besøkt 22. november 2020.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Strumeshnitsa – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Thorwald Veneberg** (født 16. oktober 1977 i Amsterdam, Noord-Holland) er en tidligere profesjonell nederlandsk landeveissyklist. Han syklet for det nederlandske laget Rabobank i perioden 2001-2007.

Etter at Veneberg hadde blitt nederlandsk mester for lærlinger i 2000 gikk han over til å sykle profesjonelt for Rabobank den følgende sesongen. I løpet av det første året som profesjonell landeveissyklist tok han en femtendeplass under Midi Libre og viste med det at han var et klatretalent. Etter dette hadde han en periode med mindre gode resultater, blant annet fordi han gjorde ferdig studiene med en oppgave over angst for å mislykkes. I 2005 slo han Tomas Vaitkus i en sprintduell under Scheldeprijs, og tok dermed sin første seier som profesjonell syklist. Veneberg hadde et stygt fall under Tirreno-Adriatico i 2006 og brakk da både krage- og skambenet.

Lag
---

|  |  |
| --- | --- |
| 2001-2007 | Rabobank |

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Thorwald Veneberg – UCI Rediger på Wikidata

* (en) Thorwald Veneberg – ProCyclingStats Rediger på Wikidata

* (en) Thorwald Veneberg – Cycling Archives Rediger på Wikidata

* (en) Thorwald Veneberg – Cycling Quotient Rediger på Wikidata

* (en) Thorwald Veneberg – CycleBase Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
Gravfelt i Bjerkelunden, Mysen i Eidsberg
**Gravfelt** er en arkeologisk term som beskriver en større samling av førhistoriske graver. I Norge er definisjonen på et gravfelt at det skal være minst fem synlige gravminner som ligger i nær kontakt i terrenget. Som regel dreier det seg da om gravhauger og -røyser, men det kan også være steinsetninger, steinlegninger og bautasteiner. Ved arkeologiske undersøkelser av hele gravfelt viser det seg ofte at det kan ligge graver under flat mark i nær kontakt med de synlige gravminnene. Som regel vil et gravfelt ligge i nær kontakt med gårdstun, og det tolkes da som at det er den førkristne gravplassen for gården.

Som regel vil det være opptil 20–30 graver i et felt. Norges største gravfelt er Vangfeltet i Oppdal i Trøndelag. Det inneholder 758 førkristne gravminner, og representerer et helt særskilt fenomen innenfor norsk arkeologi.

Referanser
----------

1. ↑  Gravfelt. (2009, 14. februar). I Store norske leksikon. Hentet 24. november 2016 fra .

Eksterne lenker
---------------

* Gravfelt, artikkel hos Store norske leksikon

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GND **·** NKC
 |
**Artakama** var Ptolemaios I av Egypts andre hustru. Artakama ble gift med Ptolemaios, som den gang var general, i april 324 f.Kr under en bryllupsfestival i Susa arrangert av Aleksander den store. Artakama blir omtalt med navnet Apama av Plutark, men dette bygger sannsynligvis på en feil. Man kjenner ikke til at Ptolemaios hadde barn med Artakama.

Artakama var datter av Artabazus av Frygia, et barnebarn av Artaxerxes II og dronning Strateira Hennes far var satrap av Daskyleion under Artaxerxes III og Darius III, og satrap av Baktria under Alexander. Hennes mor var en ikke navngitt kvinne, men sannsynligvis Artabasuz' eneste hustru, og søster av generalene Memnon og Mentor av Rodos, som var i persisk tjeneste på 340- og 330-tallet f.Kr.

Referanser
----------

1. ↑  Artakama Arkivert 26. november 2011 hos Wayback Machine. av Chris Bennett. Besøkt oktober 2010
2. ↑  Translation of Anabasis Arkivert 26. august 2016 hos Wayback Machine. by the Greek author Arrian of Nicomedia at www.livius.com
3. ↑  Dodson, Aidan and Hilton, Dyan. The Complete Royal Families of Ancient Egypt. Thames & Hudson. 2004. ISBN 0-500-05128-3
4. ↑  Artabazus Arkivert 8. juni 2013 hos Wayback Machine. on www.livius.com

Eksterne lenker
---------------

* Genealogy
**Thorvald Wiig** (født 17. april 1913 i Trondheim, død 28. juli 2004 samme sted) var en norsk advokat med praksis i Trondheim.

Wiig ble cand.jur. i 1937. Han var dommer- og advokatfullmektig inntil krigen startet i 1940. Under krigen drev han familiens bakeri- og konditorvirksomhet. Etter krigen ble han sommeren 1945 konstituert som sorenskriver i Gauldal før han startet advokatvirksomhet i eget navn i Trondheim. Han ble høyesterettsadvokat i 1955.

Thorvald Wiig var sideordnet forsvarer for den landssvikdømte Henry Oliver Rinnan og hans medhjelpere etter krigen. Rinnan ble dømt til døden ved Frostating lagmannsrett den 20. september 1946. Wiig tilbragte de siste timer sammen med Rinnan før han ble overlatt til fengselspresten og deretter skutt på Kristiansten festning 1. februar 1947. Wiig var også forsvarer for en av Mossad-agentene i Lillehammer-saken i 1973. 

Han drev advokatvirksomhet frem til han fylte 85 år i 1998. Han var fast forsvarer i Gauldal sorenskriverembete, deretter i Trondheim tingett frem til fylte 70 år i 1983. Han hadde også en rekke styreverv i Trondheims næringsliv.

Han var sønn av bakermester Ingvald Christian Wiig og hustru Jørgine Christiansen. Han giftet seg i 1940 med Esther-Marie Wiksén (1913–2007). De ble foreldre til advokat Christian Wiig, arkitekt Ole Wiig i firma Narud Stokke Wiig, og markedsfører og økonom Thorvald Edvard Wiig.

Referanser
----------

1. 1 2 3   Slekt og Datas Gravminnebase, «Minneside basert på bilder og gravminnedata for Thorvald Wiig, (17.april 1913 - 28.juli 2004).», besøkt 2. januar 2023[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   www.strindahistorielag.no[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2  Sættem, Odd (red.) (1984). *Hvem er hvem?*. Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 583.
4. ↑  «Esther-Marie Wiig døde i natt», artikkel i *Adresseavisen* 9. oktober 2007.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Wikistrinda **·** Historisk befolkningsregister
 |
Józef Piłsudskis allé sett fra Piotrkowska-gaten
**Józef Piłsudskis allé** (polsk *Aleja Marszałka Józefa Piłsudskiego*) ligger langs strekningen mellom Piotrkowska-gaten og Targowa-gaten (ved Seiersplassen) i Łódź. 

Den er del av en større, tre filer bred byarterie som forbinder byens sentrum med de største beboelsesområdene i Łódź: Widzew-Wschód (i øst) og Retkinia (i vest).

Langs Józef Piłsudskis allé ligger finans-, handels- og underholdningssenteret i Łódź. Her finnes blant annet høye skyskrapere, handelssentre (blant annet Galeria Łódzka), multiplekskino, hovedsetene og avdelingene til syv banker, hoteller samt Philips’ europeiske finans- og bokføringssenter.

Historie
--------

I 1840 ble *Nowa Dzielnica* («Den nye bydel») opprettet i Łódź. Gjennom dette området ble en sentral, bred gate anlagt kalt for *Ulica Główna* («Hovedgaten»). Den hadde sin begynnelse ved Piotrkowska-gaten og ende ved Targowa-gaten, like ved Rynek Wodny («Vanntorget», i dag Plac Zwycięstwa, «Seiersplassen») og Park Źródliska. Gaten bandt opprinnelig landsbyen Rokiciny sammen med Łódź, og ble kalt for *Ulica Rokicińska* («Rokicińska-gaten»). 

Under den tyske okkupasjonen av Polen ble gatens navn forandret til *Rudolf-Hess-Straße*, og i kommunisttiden først til *Ulica Główna* og så *Ulica Józefa Stalina* («Josef Stalins gate»). I det selvstendige Polen fikk gaten navnet *Aleja Adama Mickiewicza* («Adam Mickiewicz’ allé»), og fra 1990 dagens *Aleja Józefa Piłsudskiego*.
**Ungarns kvinnelandslag i fotball** representerer Ungarn i internasjonal fotball. Landslagets beste prestasjon er et omspill, en slags uoffisiell kvartfinale, i EM.

Ungarns første landskamp ble spilt den 9. april 1985 mot Vest-Tyskland, og Ungarn vant 1-0. Ungarn ble med på kvalifiseringen til EM i 1987, noe de greide relativt bra, godt bak Italia, men også godt foran Spania og Sveits. I 1989 ble det en tredjeplass bak Italia og et langt bedre enn tidligere Vest-Tyskland. 

I 1991 kom Ungarn til omspillet (ofte omtalt som kvartfinalen, men den var ikke med i sluttspillet) i EM i 1991. De møtte Norge og tapte 1-4 over to kamper. Deretter ble det flere andre- og tredjeplasser. Enda Ungarn aldri kom sist i sin gruppe, ble de plassert i klasse B, for de svakere lagene som måtte spille om plass i neste kvalifisering, foran kvalifiseringen til EM i 1997. De to første forsøkene endte dårlig, men de vant sin gruppe i 2000, men tapte kvalifiseringskampene mot Nederland. I 2002 vant de igjen sin gruppe, og ettersom klasse A ble utvidet, ble Ungarn automatisk kvalifisert til klasse A.

Etter Ungarns gjeninntreden i det gode selskap har resultatene vært beskjedne. en nest sisteplass og to sisteplasser er resultatet etter tre kvalifiseringer.

| * v
* d
* r
Nasjonale fotballandslag for kvinner i Europa (UEFA) |
| --- |
|  | Albania **·** Andorra **·** Armenia **·** Aserbajdsjan **·** Belarus **·**. Belgia **·** Bosnia-Hercegovina **·** Bulgaria **·** Danmark **·** England **·** Estland **·** Finland **·** Frankrike **·** Færøyene **·** Georgia **·** Gibraltar **·** Hellas **·** Irland **·** Island **·** Israel **·** Italia **·** Kasakhstan **·** Kosovo **·** Kroatia **·** Kypros **·** Latvia **·** Liechtenstein **·** Litauen **·** Luxembourg **·** Malta **·** Moldova **·** Montenegro **·** Nederland **·** Nord-Irland **·** Nord-Makedonia **·** Norge **·** Polen **·** Portugal **·** Romania **·** Russland **·** San Marino **·** Serbia **·** Skottland **·** Slovakia **·** Slovenia **·** Spania **·** Sveits **·** Sverige **·** Tsjekkia **·** Tyrkia **·** Tyskland **·** Ukraina **·** Ungarn **·** Wales **·** Østerrike |  |
***Wrong Turn 6: Last Resort*** er en amerikansk skrekkfilm fra 2014, regissert av Valeri Milev. Dette er den sjette og siste filmen i Wrong Turn-filmserien. Den ble sluppet på DVD i USA, i oktober 2014.

Sammendrag
----------

To ungdommer, Daria og Nick, er på sykkeltur. På vei hjem faller Nick plutselig av sykkelen, og oppdager at en ukjent gjerningsmann har skutt ham med pil og bue. Overfallsmannen, Three Finger, dreper Nick med en pil gjennom ansiktet. Daria prøver å flykte og kjører inn piggtråd, hengt opp av kannibalene One Eye og Saw Tooth. Tree Finger dreper henne med en machete. En vennegjeng, Danny, Toni, Bryan og hans kjæreste Jillian, Vic, Rod og Charlie reiser til et avsidesliggende lite motell i Vest-Virginia som eies Sally og Jackson. 

En annen gjest ved stedet, Agnes blir angrepet av Saw Tooth og One Eye. Hun blir drept av Jackson, som brekker nakken hennes. Jillian og Bryan har sex. Men Sally spionerer på dem, og de blir angrepet av kannibaler. Jillian blir drept, men Sally redder Bryan. Jackson og Sally påstår at Danny er i nær slekt med dem. Men Danny tror ikke helt på dem, og de doper ham ned for å forvirre ham. Vic gjemmer seg i nærheten, og overhører samtalen deres. Saw Tooth tar Vic til fange, Three Finger dreper ham.

Senere har Sally sex med Bryan, da Jackson avbryter dem. Når Jackson går sin vei, blir Bryan drept av Sally. Senere blir også Charlie tatt til fange og drept, og Rod blir fanget i en bjørnefelle og drept av Three Finger. Jackson prøver å drepe Toni, men Danny stopper ham og lar henne gå. Jackson følger likevel etter henne, men Toni tar livet av ham. En viss tid senere har Danny tatt over som eier av stedet, sammen med Sally. I den aller siste scenen har Danny og Sally sex, samtidig som kannibalene ser på.

Rolleliste
----------

* Chris Jarvis som Jackson
* Aqueela Zoll som Toni
* Sadie Katz som Sally
* Roxanne Pallett som Jillian

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Wrong Turn 6: Last Resort* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Wrong Turn 6: Last Resort* hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (sv) *Wrong Turn 6: Last Resort* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (en) *Wrong Turn 6: Last Resort* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Wrong Turn 6: Last Resort* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Wrong Turn 6: Last Resort* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Wrong Turn 6: Last Resort* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

Portal: Film
**Writtle** er en landsby og verdslig sogn i Essex, England. Den ligger 1,6 km rett vest for byen Chelmsford, og hører også til distriktet Chelmsford. Landsbyen har en tradisjonell landsbypark med andedam i sentrum og en normannisk kirke. Den ble en gang beskrevet som «en av de elskeligste landsbyer i England med et henrivende mangfold av gamle småhus.»

I henhold til folketellingen av 2001 hadde landsbyen en befolkning på 5 632, et antall som minsket noe fram til folketellingen i 2011 på 5 383 innbyggere.

Historie
--------

I landsbyen ligger lærestedet Writtle College, et av Storbritannias eldste (etablert 1893) landbaserte universitetshøyskoler (*university college*), og partnerinstitusjon med Universitetet i Essex. På dens eiendom var det en gang en kongelig jakthytte, senere i eie av familiene De Brus og De Bohun. Av den grunn har det vært foreslått at Writtle er fødestedet til Robert the Bruce, senere konge av Skottland, tilsvarende også hans far Robert Bruce, jarl av Carrick og 6. lord av Annandale, skjønt selv om tilknytningen er ubestridt, er fødestedet omdiskutert.

Stedet er nevnt i *Domesday Book* for 1086. Kirken er fra normannertiden, og landsbyen har en tradisjonell landsbypark med andedam i sentrum. I dag er landsbyen vert for den årlige sørlige musikkfestivalen V (også kalt for V Fest eller VF)innenfor marken av Comyn's Hylands Park. «V» står for Virgin Group da hendelsen er støttet av Virgin Media.

Referanser
----------

1. ↑   Hope-Moncrieff, A.R. (1909): *Essex*. A&C Black Ltd.
2. ↑   «Census 2001: Parish Headcounts: Chelmsford» Arkivert 2. juni 2013 hos Wayback Machine.. *Neighbourhood Statistics*. Office for National Statistics.
3. ↑  «Civil Parish population 2011» Arkivert 20. oktober 2016 hos Wayback Machine. *Neighbourhood Statistics*. Office for National Statistics.
4. ↑   Harvey, Jeanette (19. juni 2013): «Robert the Bruce — His Birthplace», *Sisters of The Bruce*
5. ↑   «Robert the Bruce – Essex man», *Essex Record Office*, the storehouse of Essex history, 28. august 2014
6. ↑   «Bruce’s birthplace», *The Bruce Trust*
7. ↑  Vfestival.com

Eksterne lenker
---------------

(en) Writtle – kategori av bilder, video eller lyd på Commons


* Writtle Parish Council, nettsted for sognerådet
* Writtle Village, samfunnsnettsted for landsbyen

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Vision of Britain **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** GeoNames **·** GeoNames
 |
|  |
| --- |
| **Klassisk musikk** |
| Middelalderen | (476–1400) |
| Renessansen | (1400–1600) |
| Barokken | (1600–1760) |
| Galant | (1720–1770) |
| Klassisismen | (1730–1820) |
| Romantikken | (1815–1910) |
| Impresjonismen | (1875–1925) |
| Nyklassisisme | (1910–1960) |

*Holberg-suiten* ble skrevet til ære for Ludvig Holberg
***Fra Holbergs tid***, med undertittelen ***Suite i gammel stil***, opus 40, (best kjent som ***Holberg-suiten***), er et musikkverk komponert av Edvard Grieg, og fullført i august 1884. 

Suiten ble skrevet i anledning av 200-års jubileet for forfatteren Ludvig Holbergs fødsel (1684-1754).

Stykket ble først komponert på klaver. I september 1884 fullførte han også et arrangement av suiten for strykeorkester.

Verket ble urfremført i Bergen 15. mars 1885.

Grieg har benyttet barokkens suitestil og formprinsipper for å gjenskape stemninger fra Holbergs tid, samtidig som han evner å la musikken gjennomsyres av sin egen personlige stil. Det har blitt hevdet at han fikk inspirasjonen til dette verket i Lofthus i Hardanger. Grieg skal spøkefullt ha omtalt suiten som et «parykkstykke».

Suiten er tilegnet fru Erika Lie-Nissen.

Form
----

Suiten består av en introduksjon og fire danser. Den har følgende satser:

1. Praeludium (Allegro vivace)
2. Sarabande (Andante)
3. Gavotte (Allegretto)
4. Air (Andante religioso)
5. Rigaudon (Allegro con brio)

Referanser
----------

1. ↑  Benestad, Finn (1980). *Edvard Grieg*. Aschehoug. s. 221. ISBN 8257404713.
2. ↑  
Edvard Grieg. *Werke für Klavier zu 2 Händen*. III. Frankfurt London New York: C.F. Peters. s. 64.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN
 |
**Stephen Ames** (født 28. april 1964) er en profesjonell golfspiller med canadisk og trinidadisk statsborgerskap. Han er født i San Fernando og er av portugisisk og engelsk herkomst.

Ames' golftalent ble utviklet tidlig i hans liv med hjelp av sin far, Michael. I sin debut i Hoerman Cup da han var 16 år (1980) satte han banerekord på Sandy Lanes golfbane på Barbados da han gikk på seks slag under par. Han vant sin første profesjonelle turnering, Pensacola Open, på Ben Hogan Tour i 1991. I 1993 vant han Open V33 Grand Lyon i Frankrike på Europatouren og i England i 1996 vant han turneringen Benson & Hedges International Open.

Ames nådde et nytt nivå i sitt spill i 2004. Frem til dette hadde han som beste plassering en andreplass etter Craig Perks i The Players Championship i 2002. Men det året vant han sin første turnering på PGA-touren, Cialis Western Open, i et startfelt der toppspillere som Tiger Woods, Vijay Singh og Davis Love III deltok. Denne seieren sammen med gode plasseringer i noen andre turneringer gjorde at han steg på verdensrankingen i golf og i august 2004 lå han på 18.-plass.

Til tross for fremgangen har Ames aldri fått utmerkelsen som årets idrettsmann i Trinadad og Tobago. Dette beror på at golf ikke er en spesielt utbredt sport i Trinidad og Tobago og dommerne rangerer ikke hans prestasjoner like høyt som andre utøvere. Derimot fikk han landets nest høyeste utmerkelse i 2004, Chaconiamedaljen i gull.

Meritter
--------

### Seire på PGA-touren

* 2006: The Players Championship
* 2004: Cialis Western Open

Eksterne lenker
---------------

* (en) Stephen Ames – PGA-touren Rediger på Wikidata

* (en) Stephen Ames – Europatouren Rediger på Wikidata

* (en) Stephen Ames – Verdensrankingen Rediger på Wikidata

Portal: Golf