En porselensmugge fra Wien (1799), dekorert for å minne om kinesisk lakkarbeid, og med kinesiske motiver.
**Chinoiserie** er en stilform innen europeisk kunst. På norsk er det vanligvis kalt kineseri. Den brøt gjennom på 1600-tallet, og var preget av etterligning av kinesisk kunst, ofte nokså fantasifullt slik at avstanden mellom det europeiske kinabilde og realitetene i dag er nokså merkbare for kjennere.

Historie
--------

Chinoiserie av François Boucher
Chinoiserie ble en del av det europeiske kunstreportoir i den senere del av 1600-tallet. Jesuittpateren Athanasius Kirchers orientalske studier var viktig som inspirasjonskilde. Chinoiseriets popularitet toppet seg midt på 1700-tallet, da det ble tilpasset rokokkoens rammer av François Boucher. Stilen gikk av moten da neoklassisismen vant gjennom.

Chinoiseriet reflekteres utelukkende i europeisk dekorativ kunst, men også i arkitekturen.

Kinesisk porselen
-----------------

Kew Gardens-pagoden i Royal Botanic Gardens i Kew i London
Fra Renessansen og frem til 1700-tallet forsøkte europeiske kunstnere å klare å nå opp det raffinement i sine porslensarbeider som man så i kinesisk porselen, men lyktes bare delvis. Direkte imitasjon av kinesiske design i fajanse tok til sent på 1600-tallet, og ble særlig synlig i tevarer, og toppet seg i en bølge av rokokkochoiniserie (ca. 1740-1770).

De første hint av porselenschinoiserie hadde dukket opp tidlig på 1600-tallet i de land som hadde særlig organiserte handelskompanier for handelen med Orienten; Holland og England, og noe senere også i Portugal. Tinnglasert keramikk fra Delft og andre nederlandske byer tok etter mønstre fra Ming-dynastiet. Etter at Johan Nieuhof publiserte en bok med 150 illustrasjoner i chinoiseriesjangeren tok det hele fart. Nå fulfte flere porselenprodusenter etter, som for eksempel i Meissen.

Interiørdekorasjon
------------------

Veggtapet håndmalt med chinoiserieornamenteringer, fra museet Geelvinck-Hinlopen Huis
En rekke europeiske monarker, som kong Ludvig XV av Frankrike, var særlig positiv til chinoiserie, ettersom den stod seg vel til den europeiske rokokkostil. Hele værelser, for eksempel i Château de Chantilly, ble malt med chinoiseriekomposisjoner, og kunstnere som Antoine Watteau egnet seg til stilarten. Lystpaviljonger av kinesisk type dukket opp i formelle parterrer i palasser bygd i senbarokk eller rokokko i Tyskland og Russland, og i flisepaneler i Aranjuez nær Madrid. Hele kinesiske landsbyer ble bygd på Drottningholm i Sverige og i Tsarskoje Selo i Russland. Thomas Chippendales tebord og porselensskap av mahogny ble utsmykket i chinoiserie ca. 1753 – 70. Stilelementer fra det tidlige Qing-dynasti tilkom, og man fant også måter å benytte seg av impulser fra Tang-dynastiets stilarter.

En del av det som ble oppfattet som kinesiske impulser, var i virkeligheten inspirasjoner fra Japan.

Kineserier ble også populære i 1700-tallets og tidlig 1800-talls folkekunst i Norge. Ikke minst i Nord-Gudbrandsdalen finnes mange eksempler på det, der maleren Per Veggum malte mange slike motiver.

Arkitektur og hageanlegg
------------------------

Kinesisk hus (Potsdam)
Små pagoder dukket opp som pipehus eller i stor størrelse i hageanlegg. De kongelige hager i Kew har en storslagen hagepagode tegnat av arkitekten Sir William Chambers, og en kopi av den ble bygd i Münchens Englischer Garten.

Litteratur
----------

Den kinesiske landsby i Tsarskoje Selo, bygd på oppdrag av Katarina den store.
* Emily Eerdmans: «The International Court Style: William & Mary and Queen Anne: 1689-1714, The Call of the Orient». I *Classic English Design and Antiques: Period Styles and Furniture; The Hyde Park Antiques Collection*. New York: Rizzoli International Publications, 2006 s. 22–25. ISBN 978-0-8478-2863-0.
* Gu Zhengxiang: «Zum China-Bild des Zedlerschen Lexikons: Bibliographie der in seinen China-Artikeln besprochenen oder als Quellen genannten Werke». I: *Stuttgarter Arbeiten zur Germanistik*, Nr. 423. Stuttgart: Verlag Hans-Dieter Heinz, Akademischer Verlag 2004 [2005], s. 477-506. ISBN 3-88099-428-5.
* Alain Gruber: *Chinoiserie : der Einfluss Chinas auf die europäische Kunst, 17.-19.Jahrhundert* – Ausstellung; Riggisberg, 6. Mai – 28. Oktober 1984 – Bern : Abegg Stiftung Bern, 1984.
* Johannes Franz Hallinger: *Das Ende der Chinoiserie : die Auflösung eines Phänomens der Kunst in der Zeit der Aufklärung*, München : Scaneg, cop. 1996. (Beiträge zur Kunstwissenschaft ; Band 66)
* Hugh Honour: *Chinoiserie: The Vision of Cathay*, London: John Murray, 1961
* Martin Woesler: *Zwischen Exotismus, Sinozentrismus und Chinoiserie, Européerie*. 3. Aufl. überarb. und erw. Neuaufl. Bochum : Europäischer Universitäts-Verlag 2006 (Scripta Sinica, Bd. 6). ISBN 978-3-89966-107-1 / ISBN 3-89966-107-9

Eksterne lenker
---------------

* (en) Chinoiserie – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Chinoiserie i Highbeam Encyclopedia
* (Getty Museum) "Imagining the Orient" exhibition, 2004-05.
* «Chinoiserie Style Guide». *British Galleries*. Victoria and Albert Museum. Besøkt 17. juli 2007.
* Example of Chinoiserie in French Style Harpsichord Arkivert 6. mars 2009 hos Wayback Machine.
* Epoh Beech Uk Chinoiserie exponent

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data)
 |