recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**PrivatMegleren** er en norsk eiendomsmeglerkjede. 

Kjeden er franchisedrevet, og de enkelte avdelingskontorene er gjerne separate aksjeselskaper, hvor aksjene eies av dem som jobber der. Hvert aksjeselskap (avdelingskontor) betaler så en franchiseavgift for å bruke Privatmeglernavnet. Selve navnet og alle tilhørende rettigheter eies av Nordea Bank. Privatmegleren markedsfører derfor som Nordeas Eiendomsmeglerkjede.

### Historie

Privatmegleren ble etablert i 2003 av Robert Fauske, Christian Berg og Miguel Sørholt , med sitt første avdelingskontor i Parkveien 21 i Oslo, som eiendomsmeglerkjeden til Privatbanken ASA. I 2005 kjøpte SEB den lille norske forretningsbanken Privatbanken som dannet grunnlaget for SEBs Private Banking-tilbud i Norge i dag. 

Under navnet SEB Privatbanken hadde de et eierskap på 34% i Privatmegleren, sammen med Fauske og Berg som hver hadde ca. 32% eierskap. I 2007 kjøpte Nordea alle aksjene til SEB og en vesentlig andel av aksjene til gründerne, slik at de ble sittende på en eierpost på 67%. Nordea kjøpte senere resten av aksjene for en hemmelig sum og ble eier alene.

Privatmegleren har 76 kontorer i Norge.

Referanser
----------

1. ↑  De har bare drevet i én måned - nå må de oppbemanne Arkivert 18. oktober 2018 hos Wayback Machine. Bodø Nu
2. ↑  «PrivatMegleren - Nordeas Eiendomsmeglerkjede». *PrivatMegleren*. Besøkt 25. september 2022.
3. ↑  Bakken, Christian (14. mars 2010). «Luksusmegler med sin beste uke noensinne». *Nettavisen* **(norsk)**. Besøkt 25. september 2022.
4. ↑  «En lang historie i Norge». *seb.no* **(norsk)**. Besøkt 25. september 2022.
5. ↑  Berge, Inge (10. august 2010). «Sa opp jobben – tjente 50 millioner». *Nettavisen* **(norsk)**. Besøkt 25. september 2022.
6. ↑  «Nordea kjøper Privatmegleren». *e24.no*. Besøkt 25. september 2022.
7. ↑  «Nordea overtar meglerkjede for hemmelig sum». *e24.no*. Besøkt 25. september 2022.
8. ↑  «Finn en megler eller kontor». *PrivatMegleren*. Besøkt 25. september 2022.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Brønnøysundregistrene
 |
**Nahal Yam** (hebraisk: נח"ל ים) var en Nahalbosetning ved Middelhavskysten av den israelsk-okkuperte Sinaihalvøya.[1] Bosetningen lå 50 **mil** øst for Suezkanalen.[2]

Historie
--------

Nahal Yam ble bosatt 3. oktober 1967.[3][4]

Den faste representant for Den forente arabiske republikk til FN beskrev bosettingen som en «koloni» i et brev til Sikkerhetsrådet 22. november 1967.[5]

**Det jødiske byrået** bestilte et vannavsaltingsanlegg for bosetningen i 1968.[6]

Den 23. juli 1969 ble syv soldater fra Nahal skadet da flere bazookagranater detonerte i bosetningen.[7]

Den 4. oktober 1969 slapp egyptiske fly flere bomber nær bosetningen, uten at det resulterte i materielle skader eller sårede.[8]

Den 24. april 1970 slapp egyptiske fly flere bomber i nærheten av bosetningen, men forårsaket ingen sårede eller skader.[9]

*Orith*, en israelsk fiskebåt, ble senket av et egyptisk missil utenfor kysten av Nahal Yam den 18. mai 1970. To medlemmer av mannskapet klamret seg til vraket og skyllet i land ved bosetningen.[10]

En gruppe ble siktet for å ha avfyrt bazookaer ved bosettingen 16. februar 1971.[11]

Den 9. mars 1973 kunngjorde det jødiske byrået at Nahal Yam ville bli nedlagt og evakuert.[12]
Bindebrev fra Kommandørgården på Rømø i Jylland.
**Bindebrev** er et brev med en gåte skrevet på vers og en knute, som var i bruk i Danmark til langt innpå 1800-tallet. Bindebrev mottok man på sin navnedag eller på en av årets fire tamperdager (flyttedager). Skikken kom til Danmark fra Tyskland på 1600-tallet. Først spredte den seg blant adel og skrivekyndige, siden blant bønder. Bindebrevene er forløpere for nåtidens danske gækkebrev.

Brevene var ofte kunstferdig utklippet eller dekorert, og de inneholdt en gåte eller en knute av silketråd, som skulle løses. Idéen var at mottageren skulle løse gåten eller knutene. I motsatt fall var personen «bundet» til å holde et gilde, gi et kyss eller lignende.

I diktsamlinger fra 1600- og 1700-tallet treffer man tallrike bindebrev forfattet av Bording, P. Syv, Jørgen Sorterup, Reenberg med flere. Omkring 1685 skrev Dorothe Engelbretsdatter to bindebrev. Petter Dass skrev seks.

Bindebrevene var ofte kunstferdige og dekorert med farger, blomster og vers. De eldste kjente bindebrevene er fra 1600-tallet. Vi kjenner ett fra Christian IV til hans frille Karen Andersdatter:

«*Kiere Karen,*
*Vi hafver erfaren,*
*hvis Dag i Dag det er.*
*Derfor vi binder*
*Eder og vinder*
*en Løsning, der maae være*
*med noget smukt,*
*Sukker eller Frugt,*
*kosteligt vi intet begiere.»* 
Forventningene om en fin fest er tydelige i det bindebrevet som den 15-årige Birte Hansdatter på Fyn fikk fra en venninne: 

«*Jeg binder dig hverken med Baand eller Bast,* 
*men med en Silkesnor saa fast* 
*Nu venter vi paa, at du et godt Gilde vil give* 
*med Kaffe og Mjød og Kringler fin* 
*alt efter Viljen din* 
*og frie Musikanter.* 
*Byd til Gilde hvem du vil,* 
*og hvem dit Sind staar til ,*
*mig du ikke forglemme maa...»*

Referanser
----------

1. ↑  *Bindebrev* i Den store danske
2. ↑  *Bindebreve*, dr.dk
3. ↑
4. ↑  «Arkivert kopi» (PDF). Arkivert fra originalen (PDF) 20. februar 2015. Besøkt 20. februar 2015.
5. ↑   (s. 7)
6. ↑

Eksterne lenker
---------------

* *Binde-brev* i Ordbog over Det Danske Sprog
* *Bindebrev* på nettsiden *Avtrykk.no*

Portal: Danmark
«Spartacus» har flere betydninger.

Spartacus' fall
**Spartacus** (født ca 111 f.Kr. død sannsynligvis i 71 f.Kr.) var en romersk slave som ledet et stort slaveopprør i den romerske republikk, dagens Italia, mellom 73 f.Kr. og 71 f.Kr.. Hans hær av rømte gladiatorer slo flere romerske legioner i hva som er kjent som den tredje slavekrigen, et av de tre slaveopprørene i antikkens Roma. Krigen er også kjent som **Gladiatorkrigen** eller Spartacusopprøret.
Spartacus kom opprinnelig fra Trakia og hadde vært leiesoldat i den romerske hær. Som den eneste lederen av slaveopprør i antikken ser han ut til å ha kjempet for et ideal. Han forbød uten hell opprørerne å eie gull og sølv og fordelte byttet likt på alle. 

Selv ble han drept i et forgjeves angrep på general Crassus' hovedkvarter, etter å ha drept hesten sin slik at mennene hans så at flukt ikke lenger var noen mulighet. Crassus markerte sin seier over slavehæren med å korsfeste fangene. Hver førtiende meter på en strekning av femten mil langs Via Appia stod det oppstilt et kors med en fastspikret slave til skrekk og advarsel. Kroppen hans ble ikke funnet, og det er derfor ikke kjent hva som virkelig skjedde med han.

Mål
---

Historikere har delte meninger om hva som var hensikten bak Spartacus' handlinger. Ingen av handlingene hans viser sterkt til at han prøvde å reformere det romerske samfunnet eller avskaffe slaveri.

Plutark skriver at Spartacus ønsket å rømme nord til Gallia Cisalpina og sende mennene sine tilbake til hjemmene deres. Hvis det å flykte fra den italienske halvøya virkelig var målet hans, er det usikkert hvorfor Spartacus vendte sørover etter å ha beseiret legionene befalt av konsulene Lucius Publicola og Gnaeus Clodianus, som ga han en klar passasje over Alpene.

Appian og Florus skriver at hensikten hans var å marsjere mot selve Roma. Appian sier også at han senere forlot dette målet, som kanskje ikke hadde vært mer enn en refleksjon av romersk frykt.

Basert på hendelsene i slutten av 73 f.Kr. og tidlig i 72 f.Kr. som antyder uavhengig opprørende grupper av rømte slaver og en uttalelse fra Plutark, ser det ut til at noen av de rømte slavene foretrakk å plyndre Italia istedenfor å rømme over Alpene.[]

Litterært
---------

Den ungarskfødte britiske forfatteren Arthur Koestler skrev en roman om opprøret. Boken *Gladiatorene* (engelsk utgave: T*he Gladiators* (1939)) som ble gitt ut på norsk noen år etter krigen, skildrer en utvikling fra et rettferdig opprør mot et nådeløst regime til et like nådeløst og blodig svar

Referanser
----------

1. ↑  Tom Holland: *Rubicon* (s. 130), forlaget Gyldendal, Oslo 2008, ISBN 82-05-35105-8

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** World History Encyclopedia **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Deutsche Biographie **·** Encyclopædia Universalis **·** Geni **·** VIAF **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** BNE **·** CiNii **·** BBC Things
 |
**Carsten Lauritz Boe** (født 15. august 1970) er en norsk jazzmusiker, gitarspiller og låtskriver. Han er hovedartist i bandet *Carsten Boe Trio* sammen med Axel Viale fra Oslo String Swing Artillerie og bassisten Svein Aarbostad.

Carsten Boe har tidligere spilt i en rekke band, blant annet Oslo String Swing Artillerie, Ola Kvernberg og Hot Club de Norvege. Han har også spilt for artister som Thomas Dybdahl, Madrugada og Sivert Høyem. Han har siden høsten 2013 arbeidet som norsklærer ved Kuben videregående skoles tilbud for minoritetsspråklige elever.

Carsten Boe Trio
----------------

I 2009 gav trioen ut albumet «Below Zero», et album som i avisen Dag og Tid ble kåret til en av Norges fem beste plater det året. I juli 2010 spilte Carsten Boe Trio som det første helnorske string swing band i USA. Det er et opprinnelig europeiske jazzuttrykk som også kalles *jazz manouche*.

Diskografi
----------

Album
* *Below Zero* (2009)
* *Roundup* (2010)

### 5:56

* *5:56* (2001)
* *The Athletic Sessions* (2002)

### Oslo String Swing Artillerie

* *Swing 05* (2005)

### Deltar på

* Zerener: *Make it to the Border* (1995)
* Johnny Cash-hyllest: *We Walk the Line – Inside a Norwegian Prison – A Tribute to Johnny Cash* (2004)
* Paal Flaata: *Rain* (2005)
* Djangofestivalen: *Django Festival 4* (2006)
* NorskAmerikaner: *Cowboy & indianer Sessions Vol. 1* (2007)
* Per Frydenlund med Frender: *Tristeza og Happy Hour – Stringswing på norsk* (2011)

Referanser
----------

1. ↑  anjazz.no (2011): *Carsten Boe Trio* hentet 21. juni 2014
2. ↑  kuben.vgs: *Ansatte* Arkivert 15. desember 2013 hos Wayback Machine. hentet 21. juni 2014

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
***Kristendommen – den tiende landeplage*** er et foredrag av Arnulf Øverland, holdt i Det Norske Studentersamfund i Oslo 21. januar 1933. Det ble publisert i essaysamlingen *Tre foredrag til offentlig forargelse* i 1933. Øverlands foredrag var en direkte respons på protestaksjonen mot teaterstykket *Guds grønne enger* av Marc Connelly, som var planlagt oppsatt på Nationaltheatret den vinteren. Foredraget handler, som tittelen sier, om kristendommen og den religiøse innflytelsen på samfunnet – Øverland var ikke direkte positiv til kirkens påvirkning gjennom flere tusen år av samfunnet;

> Forleden husket jeg et vers, en slags poesi, som jeg antagelig har lært for 35 år siden. Jeg har altså gått og husket det i 35 år! Det lyder så:
> 
> 
> Ei sceptret vige skal fra Juda,  
> 
> ei herskerstaven fra hans fødder,  
> 
> før fredens konge kommet er,  
> 
> og folkene ham vorder lydig.  
> 
> Dette har jeg lært på skolen. Med denne kunnskap skulde jeg vel være rustet for livet!
> 
> 
> Arnulf Øverland, 1933
> 
> 

> Den niende landeplage, som Gud sendte menneskene, var et tykt mørke. Det lå over Egypten i tre dage.
> 
> 
> Den tiende landeplage var et mørke, som bredte sig over hele Europa og Amerika, og det har varet i 1900 år.
> 
> 
> Og det kan være nok.
> 
> 
> Arnulf Øverland, 1933
> 
> 

Arnulf Øverland ble etter foredraget anklaget etter straffelovens §142 for blasfemi. Professor Ole Hallesby var sentral i saken, som endte med at Øverland, som ble forsvart av høyesterettsadvokat og senere høyesterettsjustitiarius Emil Stang, ble frikjent i lagmannsretten etter reglene om ytringsfrihet.

Den siste domfellelsen for blasfemi fant sted i 1912. Etter at Øverland ble frikjent for sine «tre foredrag til offentlig forargelse» i 1933, forble blasfemiparagrafen en «sovende» lovbestemmelse og ingen ble tiltalt etter den før den ble endelig opphevet i mai 2015.

Referanser
----------

1. ↑  Stai, Arne (1954). *Norsk kultur- og moraldebatt i 1930-årene*. Oslo: Gyldendal. s. 59.
2. ↑  Willy Dahl (1989). *Arnulf Øverland: en biografi*. Oslo: Aschehoug. s. 128. ISBN 8203159257.

Eksterne lenker
---------------

* Kristendommen – den tiende landeplage. Full tekst av foredrag holdt i Studentersamfundet i 1933.
* Bjørn Hansen: *Tro og toleranse* Kommentar hos NRK 6. februar 2006
Kristiansand domkirke
**Kristiansand prestegjeld**, også benevnt **Kristiansand domkirke prestegjeld**, var et prestegjeld tilhørende Kristiansand domprosti i Agder og Telemark bispedømme i Den norske kirke. Det omfattet sogn i Kristiansand kommune i Agder fylke, og hovedkirken var Kristiansand domkirke.

Kristiansand prestegjeld og dets sogn er nå en del av Kristiansand kirkelige fellesråd, som er underlagt Kristiansand domprosti.

Historikk
---------

Christiansand ble anlagt på Oddernæs prestegjelds grunn i 1641, og til 1645 sognet befolkningen i den unge byen til Oddernæs kirke. Dette året fikk Christiansand sin første kirke og skulle fra da av være hovedkirke i nye *Christiansand prestegjeld*, med Oddernæs og øvrige kirker som annekssogn. Dette lå under Stavanger bispedømme inntil 1682.

I 1682 gav så Christian V ordre om at biskop og stiftamtmann skulle flytte fra Stavanger til Christiansand, for å styrke den nyanlagte byen. Bispedømmet omfattet det samme geografiske området som før, men fikk da et nytt navn etter den nye stiftsbyen, hvilket var Christiansand stift.

Ved kgl. brev 5. april 1704 ble igjen Oddernæs med Øvrebøe, Vennesland og Hægland som annekssogn, skilt ut som eget sognekall. Dette vedvarte inntil kgl.res. av 17. november 1805, da skulle Oddernæs prestegjeld oppløses, ved at Oddernæs sogn påny ble lagt til Christiansand prestegjeld, mens Øvrebø som hovedkirke med Vennesland og Hægland sogn som annekssogn skulle utgjøre et eget Øvrebøe sognekall. 

Allerede ved kgl.res. av 16. september 1825 ble Oddernes atter en gang skilt ut som eget Oddernæs prestegjeld. Ved byutvidelsen av Kristiansand i 1921 ble Lund formelt lagt til Kristiansand prestegjeld, og ved kgl.res. av 1. februar 1946 ble Lund skilt ut som eget sognekall. Videre ble Grim skilt ut som eget prestegjeld ved kgl.res. av 31. august 1962.

På et ukjent tidspunkt fikk prestegjeldet sitt nåværende navn, *Kristiansand domkirke prestegjeld*.

Ved avviklingen bestod prestegjeldet av menigheten i Kristiansand domkirke.

Fra 2004 ble prestegjeldene som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk de også ut av lovverket.

Kirkesogn
---------

Prestegjeldet hadde ved sin avvikling følgende sogn og kirker:

* Kristiansand

Referanser
----------

1. ↑  Prestegjeld og sogn i Vest-Agder, arkivverket.no
2. ↑  «Kirkelig enheter og endringer i prosti og menigheter». *docplayer.me*. Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste AS. 2009. Besøkt 5. mars 2023.
3. ↑  Fornyings-, administrasjons-og kirkedepartementet (20. desember 2011). «Endringer i gravferdsloven og kirkeloven». *Regjeringen.no* **(norsk)**. Besøkt 5. mars 2023.
4. ↑  «Kirkelig enheter og endringer i prosti og menigheter». *docplayer.me*. Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste AS. 2009. Besøkt 5. mars 2023.
Øyslebø kirke
**Øvre Mandalen prestegjeld**, *(Øffre Mandal Prestegield)* eller *Øislebø Prestegjeld*, var et prestegjeld tilhørende Mandal prosti i Den norske kirke. Det omfattet Øyslebø og Laudal sogn i tidligere Marnardal, nå Lindesnes kommune i Vest-Agder fylke, og hovedkirken var Øyslebø kirke. Dette lå under Stavanger bispedømme.

Historikk
---------

*Øyðslubœr sókn* (norrønt) har sin opprinnelse fra kristningen av landet. Øyslebø prestegjeld antas å gå tilbake til førreformatorisk tid, da det var behov for å tilpasse den kirkelige inndelingen til folketallet og bosetningsmønsteret etter Svartedauden.

> Aff gammel tid haffuer dette prestegield weridt deelt udj thuende deele, de thuende Kirscher som ligger nogit oppit Landidt, offuer dennem war en Sær SongePrest, och dette hans geld det da kaldiss Øffre Mandal. De andre Kircher som ligger langs Elffuen ud til søen, de kaldiss da Ydre Mandall; offuer disse Kircher waar och en særdeelis Sogneprest.
> 
> 
> 

Da sognepresten i Øvre Mandalen døde, foreslo Jon Simonsen, som var lagmann på Agdesiden ca 1546-75, for øvrigheten, og beskrev "den ringe wilkor" som to sogneprester måtte ha ettersom det var to prestegjeld. Derfor ble de slått sammen til ett prestegjeld med en sogneprest. Da er det med ett Mandal prestegjeld, hvilket bestod av Halse hovedsogn med Holum, Øyslebø, Laudal og Harkmark som annekssogn.

Referanser
----------

1. ↑  Rygh, O. (Oluf) (1905). *Norske Gaardnavne*. xx: Fabritius. s. 107.
2. ↑  Dietrichson, L. (Lorentz) (1888). *Sammenlignende Fortegnelse over Norges Kirkebygninger i Middelalderen og Nutiden*. Malling. s. 62.
3. ↑  Fidjestøl, Ragnar (1997). *Øyslebø kirke 200 år*. no#: Øyslebø menighetsråd. s. 11. ISBN 8299438403.
4. ↑  *Det Tidligere Mandal prestegjeld*. no#: Nemnda. 1969. s. 55.
**Rolf Jørgen Barmen** (født 26. desember 1964) er en norsk siviløkonom, tidligere fotballspiller og alpinttrener, som siden 2018 er konsernsjef i Elmera Group ASA, tidligere Fjordkraft Holding ASA.

Utdannelse og karriere i næringslivet
-------------------------------------

Rolf Barmen er utdannet siviløkonom fra Norges Handelshøyskole i 1990. Han har blant annet arbeidet som driftssjef ved IKEA Bergen, regiondirektør i Telenor Telehuset og som administrerende direktør i Telering. Fra 2008 til 2011 var han administrerende direktør for mobiloperatøren Chess Communication, og fra 2011 til 2013 administrende direktør i NextGenTel.. I februar 2013 tiltrådte han som administrerende direktør i Fjordkraft. Fra børsnoteringen i 2018 er han konsernsjef i Fjordkraft Holding ASA. Konsernet endret i mai 2022 navn til Elmera Group ASA.

Fotball og alpint
-----------------

Han var tilknyttet Fyllingen Fotball i klubbens storhetstid og spilte totalt over 300 A-kamper i tidsrommet 1983-1997, herunder 50 kamper i elitedivisjonen (1990, 1991 og 1993). Han var assistentrener og spillende assistentrener i klubben i 1995-1997. 

Rolf Barmen var alpintrener både i Hordaland og nasjonalt på 1980-tallet med en rekke treneroppdrag både for Bergens Skilag, Hordaland Skikrets og Norges Skiforbund. 
I februar 2014 ble Rolf Barmen valgt til styreleder i Sportsklubben Brann og trakk seg i januar 2015.

Personlig
---------

Rolf Barmen er gift med Charlotte Christine Eriksen Barmen og har fire barn. Han er far til fotballspilleren Kristoffer Barmen, Andreas Barmen, Helene Christine Barmen og Victoria Christine Barmen.

Referanser
----------

1. ↑  Jo Hjelle: Fra mobil til nett Bergens Tidende, 23. mai 2011
2. ↑  Fjordkraft.no: Ny adm.dir i Fjordkraft Arkivert 1. september 2013 hos Wayback Machine.
3. ↑  Denne 18-åringen kan debutere fra start for Brann Altomfotball.no, hentet 13. november 2012
4. ↑  Trond Roger Nydal:Barmen med skyhøy ambisjon Bergensavisen, 14. april 2012

Eksterne lenker
---------------

* (en) Rolf Barmen – Transfermarkt Rediger på Wikidata
* Ledelse NextGentel
* (no) Profil hos Norges Fotballforbund
***Molicorynes*** er en slekt av snutebiller (Curculionidae).

Utseende
--------

Små (gjerne 2 – 6 mm), korte, høyt hvelvede biller, gjerne brunlige og matte med mønster dannet av lyse skjell. De mangler fasettøyne og er blinde. Kroppen er vanligvis helt dekket av skjell, noen av dem gjerne oppstående og hårlignende. **Hodet** er temmelig lite, fasettøynene er forholdsvis store og flate. Snuten er middels lang og tynn og holdes vanligvis bakoverbøyd slik at den ikke er synlig ovenfra. Den kan foldes inn i en fure mellom framhoftene som ender i en kopplignende grop på mellombrystet (*mesosternum*). Antennene er festet rundt midten av snuten. **Brystskjoldet** (pronotum) er bredere enn langt, men tydelig smalere enn dekkvingene. Sidene er avrundede. Det har ofte markerte knøler på sidene. **Dekkvingene** er ovale hos de fleste, men parallellsidige hos noen av de større artene. De har mer eller mindre markerte skuldre og ofte rekker av oppstående skjell. **Beina** er kraftige og forholdsvis lange, lårene er vanligvis utannede, men kan ha en tann på undersiden. Leggene (*tibiae*) ender i en krok (*uncus*). Føttene er nokså korte og kan foldes tilbake mot leggen.

Levevis
-------

Utbredelse
----------

Arten lever i Brasil.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
	+ Underordenen Polyphaga Emery, 1886
		- Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
			* Overfamilien snutebiller, Curculionoidea Latreille, 1802
				+ Familien snutebiller, Curculionidae Latreille, 1802
					- Underfamilien **tresnutebiller, Cryptorhynchinae** Schönherr, 1825 eller Molytinae
						* Stammen **Sophrorhinini** Lacordaire, 1866
							+ Slekten ***Molicorynes*** Waterhosue, 1878
								- *Molicorynes longimanus* Waterhosue, 1878

Referanser
----------

1. ↑  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 16. oktober 2020. Besøkt 16. oktober 2020.

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen er ikke koblet til Wikidata*
Generisk fyringskurve for fjernvarme og varmeanlegg
**Fyringskurve** betgner en reguleringsstrategi for vannbårne varmeanlegg der temperaturen i anlegget reguleres som en funksjon av utetemperatur. Denne strategien benyttes både i interne radiatoranlegg i bygninger, og i større fjernvarmenett.

Varmetapet i et rørsystem øker proposjonalt med temperaturen på rørene. Det er derfor gunstig å kjøre lavere turtemperatur ved redusert effektbehov, slik at varmetapet i løpet av et år ikke er større enn nødvendig.

Gamle kjelfyrte varmeanlegg er ofte designet for en turtemperatur på 80°C. Bygningsteknisk standard TEK 17 setter krav om at turtemperaturen i nye varmeanlegg ikke skal være høyere enn 60°C. En fyringskurve bør velges slik at denne gir dimensjonerende fremløpstemperatur i varmeanlegget ved dimensjonerende utetemperatur (DUT).

Utetemperaturkompenserte radiatoranlegg bruker en fyringskurve for å bestemme temperaturen på vannet i radiatorene. Dette er en effektiv strategi for å spare energi i vannbårne varmeanlegg.

I fjernvarmenett må det ofte være en minimumstemperatur som muliggjør produksjon av varmt tappevann. De fleste fjernvarmeprodusenter leverer derfor minimum 70°C-80°C varmt vann, selv midt på sommeren.

Se også
-------

* Termostatventil, brukt for regulering av radiatorer for vannbåren varme i boliger
***Protacallinus*** er en slekt av snutebiller (Curculionidae) som lever på busker og trær. Slekten omfatter bare én kjent art.

Utseende
--------

Små (gjerne 2 – 6 mm), korte, høyt hvelvede biller, gjerne brunlige og matte med mønster dannet av lyse skjell. De mangler fasettøyne og er blinde. Kroppen er vanligvis helt dekket av skjell, noen av dem gjerne oppstående og hårlignende. **Hodet** er temmelig lite, fasettøynene er forholdsvis store og flate. Snuten er middels lang og tynn og holdes vanligvis bakoverbøyd slik at den ikke er synlig ovenfra. Den kan foldes inn i en fure mellom framhoftene som ender i en kopplignende grop på mellombrystet (*mesosternum*). Antennene er festet rundt midten av snuten. **Brystskjoldet** (pronotum) er bredere enn langt, men tydelig smalere enn dekkvingene. Sidene er avrundede. Det har ofte markerte knøler på sidene. **Dekkvingene** er ovale hos de fleste, men parallellsidige hos noen av de større artene. De har mer eller mindre markerte skuldre og ofte rekker av oppstående skjell. **Beina** er kraftige og forholdsvis lange, lårene er vanligvis utannede, men kan ha en tann på undersiden. Leggene (*tibiae*) ender i en krok (*uncus*). Føttene er nokså korte og kan foldes tilbake mot leggen.

Levevis
-------

Utbredelse
----------

Gruppen er utbredt i Japan.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
	+ Underordenen Polyphaga Emery, 1886
		- Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
			* Overfamilien snutebiller, Curculionoidea Latreille, 1802
				+ Familien snutebiller, Curculionidae Latreille, 1802
					- Underfamilien **tresnutebiller, Cryptorhynchinae** Schönherr, 1825
						* Stammen **Sthereini** Hatch, 1971
							+ Slekten ***Protacallinus*** Morimoto, 1962 - én art
								- *Protacallinus uenoi* Morimoto, 1962

Referanser
----------

1. ↑  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 16. oktober 2020. Besøkt 16. oktober 2020.

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen er ikke koblet til Wikidata*
Moderne tegning av Joachim Gyldenkrantz' våpenskjold.
**Joachim Christian Geelmuyden Gyldenkrantz** (født 1. februar 1730 i Nordhordland, død 1795) vokste opp i Bergen i meget gode kår i en embetsmannsfamilie, som hadde sine røtter i Nederland. Hans far, Gert Geelmuyden, var sogneprest og embetsmann, og hans farfar handelsmann. 

Joachim Christian Geelmuyden begynte som elev ved Bergen katedralskole i 1746, og i 1749 fortsatte han studier innenfor teologi. Innen 1752 hadde han også fullført et studium innen juss, men uten å ta noen embetseksamen. Herfra og ut satte karrieren hans fart:

* 1754 – Viserådmann i Bergen
* 1755 – Notarius publicus
* 1758 – Generaltollforvalter i Bergen og Stavanger
* 1760 – Doctor juris ved Universitetet i København
* 1765 – Generalkrigskommissær
* 1766 – Rådmann i Bergen

Joachim Christian Geelmuyden giftet seg i 1753 med Elisabeth Both (22. juni 1731–6. mai 1800), og de fikk sønnen Hans Both (Booth) Geelmuyden Gyldenkrantz (1759–1813), som i 1785 ble gift første gang med Frederikke Louise v. Linstow (1759 Ardal-88 Damsgaard), datter av Hartwig Christoph v. Linstow (1710-Bergen 17. sept. 1782), kgl. dansk bergjunker i Norge (ved kopperbergverket Ardal), og 1. hustru Catharina Eleonore Lohmann (1727-59). Andre gang ble han gift med Christina Sophia de Fine (1766 Bergen-1806 sst.), datter av Ferdinand Anthon de Fine og Beatha Frøchen. 

Til tross for et godt utvalg av andre titler, var det som generalkrigskommissær at Joachim Christian Geelmuyden den 29. januar 1783 ble adlet under navnet *Gyldenkrantz* og med nytt våpenskjold.

Med sin betydelige rikdom eide Joachim Christian Geelmuyden både eiendom i Bergen sentrum og Damsgård hovedgård, og det var han som i 1780-årene lot det dyrkes en allé av lindetrær fra Puddefjorden opp til hovedgården. De fleste av disse trærne står den dag i dag, og gaten har fått navnet Alléen. Trærne er fredet.

Familienavnet Gyldenkrantz forsvant etter et par generasjoner da slektens siste mann døde, og det er ikke i bruk i dag.

Kilder
------

* Dansk biografisk lexikon
* Anders Thiset og P.L. Wittrup: *Nyt dansk Adelslexikon*, København 1904
* Sven Tito Achen: *Danske adelsvåbener*, København 1973
Gravsten over Otte Krumpen og hans hustruer Drude Krummedige og Anne Lykke i Mariager klosterkirke  Foto: Hideko Bondesen 
**Otte Krumpen** (også **Otto Krumpen**; født 1473, død 1569) var en dansk ridder og øverstbefalende for den danske hæren under slaget ved Bogesund den 19. januar 1520. 

Krumpen ble senere slått til ridder av Christian II den 4. november samme år i forbindelse med kroningsfesten for Christian som ledet til Stockholms blodbad.

I 1523 knyttet han seg til Frederik I og ble riksråd. Han ledet et felttog på Gotland mot Søren Norby i 1525.

Fra 1533 tilhørte han den katolske siden i riksrådet. Under grevefeiden overga han Tranekær slott på Langeland, som han hadde hatt i forlening siden 1522. Han gikk over til grev Christoffer av Oldenburg og fikk Aalholm som len i stedet. 

På et senere tidspunkt ble godset hans plyndret og han ble ført som fange til Mecklenburg. Han kom tilbake i 1536, men satt ikke i riksrådet igjen før 1542. Han var marsk 1554 til 1567 og hadde flere diplomatiske oppdrag.

Eksterne lenker
---------------

* Nordisk Familjebok
* Salomonsen
* Slekten Krumpen hos SNL

  

Portal: Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Dansk biografisk leksikon **·** Nationalencyklopedin
 |
**Christen Steffensen Bang** (født 1584 i Aalborg, død 1678 i Christiania) var en dansk-norsk prest. Han fikk opprettet Norges første boktrykkeri, og var den første som skrev en beskrivelse av Christiania, dagens Oslo.

Christen Bang var sønn av en handelsmann. Han ble prest i 1614 og ansatt som kapellan i Solum i nærheten av Skien. I 1621 ble han sogneprest i Romedal på Hedmarken, hvor ble værende inntil han tok avskjed i 1657. Han flyttet siden til Christiania, hvor han døde i fattigdom på Oslo hospital omkring 95 år gammel.

Ved siden av prestegjerningen var Bang forfatter. Han var den første som skrev en beskrivelse av Christiania, i *Christiania Stads Beskrivelse* (1651). Tross tittelen er imidlertid verket mer et oppbyggelsesskrift enn en egentlig topografisk beskrivelse. Han skrev også en *Postilla catechetica* i åtte bind, nesten 9000 sider. For å få verkene sine trykt, sørget han for opprettelsen av det første boktrykkeriet i Norge. På hans oppfordring kom Tyge Nielssøn fra København til Christiania i 1643 for å opprette et boktrykkeri. Foretagende varte bare ett år, men Berg sørget i 1646 for at det ble opprettet en filial i Christiania av Melchior Marzans boktrykkeri i København. I alt skal han ha brukt over 7000 spesiedaler på trykningen av bøkene sine.

Referanser
----------

1. 1 2   Store norske leksikon, oppført som Christen Staphensøn Bang, Store norske leksikon-ID Christen\_Staphensøn\_Bang[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Norsk kunstnerleksikon, oppført som Christen Staphensen Bang, Norsk kunstnerleksikon ID Christen\_Staphensen\_Bang, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   KulturNav, oppført som Christen Staphensen Bang, KulturNav-ID 98569b03-1189-449a-a40a-04d80a31fbb6, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
4. ↑  Daae (1834), s. 163–164.
5. ↑  Bull (1958), s. 99.

Kilder
------

* Bricka, Carl Frederik: *Dansk biografisk Lexikon*, bd. I, s. 475–476. Kjøbenhavn: Gyldendal, 1887.
* Daae, Ludvig: *Det gamle Christiania*. Christiania: J. W. Cappelen, 1891.
* Bull, Francis: *Norges litteraturhistorie*, bd. 2. Oslo: Gyldendal, 1958.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Norsk kunstnerleksikon **·** Prabook **·** KulturNav
 |
Det eneste kjente selvportrettet finnes i Lids kirke. Teksten lyder i oversettelse: «Minns mig, Albertus, denna kyrkas målare»
Døden spiller sjakk i Täby kirke Foto: Håkan Svensson 
**Albertus Pictor** (egentlig *Albrekt Ymmenhusen*, men også kalt **Albert Pictor**, **Albert Målare**, **Albrekt Pärlstickare** eller **Albrekt Målare**; (født ca. 1445 i Hessen, Tyskland, død 1509) var en tysk-svensk maler og perlestikker med verksted i Stockholm.

I sin samtid ble han kalt Albrekt Målare, men han signerte sine motiv med det latinske Albertus Pictor. Han var en av Sveriges mest fremstående malere rundt 1500. 

Albertus Pictors malerier finnes bevart i 36 kirker hvorav 6 er signert. Som forlegg benyttet han i noen tilfelle tresnittene i Biblia pauperum, men han utviklet seg i en friere retning. Han drev et stort verksted i Stockholm og var først og fremst virksom i Mälardalen.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Albertus Pictor – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Albertus Pictor – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Albertus Pictor Nordisk Familjebok
* Albertus Pictor på Riksantikvarieämbetet
* Medeltida verk återfår färgen
* Albertus Ymmenhusen alias Albertus Pictor. Fornvännen 2003.

Portal: Sverige

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Svenskt biografiskt lexikon **·** Prabook **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Deutsche Biographie **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** ISNI **·** LIBRIS **·** ULAN **·** KulturNav **·** MusicBrainz
 |
Angus & Robertson, bokhandel i Sydney, Australia, i 1946.
En **bokhandel** er en butikk som selger bøker og ofte også papir- og kontorvarer.

Større norske bokhandelkjeder
-----------------------------

Dagens Ark Beyer i Bergen er Norges eldste bokhandel med en historie tilbake til 1771.
* Ark
* Notabene
* Norli
* Libris
* Gnist (nettbokhandel)
* Akademika (studentbokhandel)
* Tapir (studentbokhandel)
* Studia (studentbokhandel)

Typer
-----

Forlagsbokhandel er en bokhandel med eget boktrykkeri. Det var på 1800-tallet en vanlig forretningside å ha både forleggeri og salgsted for bøker. Derav kommer også begrepet forlagsbokhandler. Frederik Hegel omtalte således sitt firma i København for «Gyldendalske Boghandels Forlag (F. Hegel & Søn)».[]

Assortimentsbokhandel er en bokhandel som importerer og selger andres bøker, gjerne ved siden av egenproduserte utgivelser. Ideen med assortimentsbokhandel ble i Norge lansert av Jørgen Wright Cappelen omkring 1830. Slike forretninger var allerede etabler i København, og Cappelen fikk derfor den unge Johan Fjeldsted Dahl til å komme til Christiania for å hjelpe ham med etableringen.

Eksterne lenker
---------------

* Utdanning.no sin yrkesbeskrivelse av bokhandler
* Bokhandel; fra Bibliotekarstudentens nettleksikon om litteratur og medier (pdf-fil)

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL **·** NKC **·** BNE **·** BBC Things
 |
**Marysville** er en by i Yuba County i den amerikanske delstaten California. Den er administrasjonssete i Yuba County. Byen har om lag 12.500 innbyggere (2004) på et areal på 9,4 km².[] Byen ligger ved Yuba Rivers munning i Feather River. På den annen og vestre side av Feather River ligger den vesentlig større tvillingbyen Yuba City.

Marysville er oppkalt etter Mary Murphy Covillaud, en overlevende fra *Donnerfølget*, en nybyggergruppe som under den strenge vinteren 1846/47 i Sierra Nevada bare overlevde ved kannibalisme.[] Under gullrushet var Maryville en viktig by på veien til de nordlige gullområdene.[]

Beale Air Force Base tilhørende det amerikanske flyvåpenet ligger 10 km øst for Marysville.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Marysville, California – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GeoNames **·** MusicBrainz **·** GNIS **·** GNIS
 |



1. ↑  ; *United States Census 2010*; besøksdato: 9. juli 2020.
2. ↑  ; *folketellingen i USA 2020*; Herausgeber: Bureau of the Census; besøksdato: 1. januar 2022.
**Søren Andreas (Don Andrés) Christophersen** (født 6. juli 1849 i Tønsberg, død 1933) var en norsk diplomat med lang fartstid i Argentina.

Han var sønn av tollbetjent Ole Christophersen (1796–1878) og Tobine Christine Petersen, og bror til utenriksminister Wilhelm Christophersen (1832–1913), den danske generalkonsul i Montevideo Otto Thorvald Alexander Christophersen (1834–1796), grosserer og fabrikkeier i Oslo Christian Eilert Rasch Christophersen (1840–1900) og godseier Peter Christophersen (1845) som også bodde i Buenos Aires der han var russisk generalkonsul.

Det var broren Wilhelm som i 1867 ankom Buenos Aires og inspirerte fire av brødrene til å følge etter. Etter å ha kommet seg gjennom borgerskolen i Tønsberg reiste altså han Søren Andreas til Buenos Aires han også, der han ble norsk-svensk visekonsul 1871 og fungerende konsul 1874. Etter at Wilhelm flyttet til Leith i Skottland i 1878 ble Søren generalkonsul 1879. Han giftet seg i 1900 med den Sara Lynch (født 1863) som var datter av en lokal godseier. Etter unionsoppløsningen 1906 var han ulønnet norsk sendemann til Buenos Aires 1906–1919, i perioden 1908–1910 underordnet broren Wilhelm som var utenriksminister.

Han mottok St. Olavs Orden (storkors) og var kommandør av Vasaordenen.

Referanser
----------

1. 1 2 3   Sandefjords Blad, urn.nb.no, utgitt 17. januar 1933[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Dødsåret er nevnt i Joar Hoel Larsen, Peder Christophersen i Norsk biografisk leksikon.
3. ↑  De første nordmennene i Argentina Arkivert 21. oktober 2013 hos Wayback Machine. s. 25 av 2010-avhandlingen *Med akevitt til biffen* av Kristian Botten Pedersen ved Institutt for arkeologi, historie, kultur- og religionsvitenskap, Universitetet i Bergen.
4. ↑  Christophersen, Søren Andreas i Hvem er Hvem 1930.
5. ↑  Christophersen, slektsomtale i Store norske leksikon.
6. ↑  «Minister Christophersen død.» *Sandefjords Blad*, 17. januar 1933.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni
 |
Sande kirke
**Sande prestegjeld** var et prestegjeld tilhørende Nord-Jarlsberg prosti i Tunsberg bispedømme i Den norske kirke. Det omfattet Sande kommune i Vestfold fylke, og hovedkirken var Sande kirke.

Sande prestegjeld og dets sogn er nå en del av Holmestrand kirkelige fellesråd underlagt Nord-Jarlsberg prosti.

Historikk
---------

*Sǫndvinjar sókn* (norrønt) har sin opprinnelse fra kristningen av landet. Sande prestegjeld går tilbake til førreformatorisk tid, da det var behov for å tilpasse den kirkelige inndelingen til folketallet og bosetningsmønsteret etter Svartedauden. 

Ved kgl.res. av 13. juni 1691 ble Sande overført fra Bragernes prosti til Tønsberg prosti. Ved kgl.res. av 2. mars 1742 ble Skoger og Tangen utskilt fra Sande som eget Skoger prestegjeld, gjeldende fra 1752.

Sande prestegjeld dannet grunnlaget for Sande formannskapsdistrikt opprettet i 1837.

Fra 2004 ble prestegjeldet som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk det også ut av lovverket.

Kirkesogn
---------

Prestegjeldet hadde ved sin avvikling følgende sogn og kirker:

* Sande

Referanser
----------

1. ↑  Rygh, O. (Oluf) (1907). *Norske Gaardnavne*. xx: Fabritius. s. 25.
2. ↑  Dietrichson, L. (Lorentz) (1888). *Sammenlignende Fortegnelse over Norges Kirkebygninger i Middelalderen og Nutiden*. Malling. s. 26.
3. ↑  Prestegjeld og sogn i Vestfold
4. ↑  *Kommune- og fylkesinndelingen i et Norge i forandring*. no#: Statens forvaltningstjeneste, Seksjon Statens trykking. 1992. s. 364-70. ISBN 8258302612.
5. ↑  Endringer i gravferdsloven og kirkeloven - Rundskriv 20.12.2011. regjeringen.no
6. ↑  «Kirkelig enheter og endringer i prosti og menigheter». *docplayer.me*. Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste AS. 2009. Besøkt 5. mars 2023.
**Big Timber** er en by i Sweet Grass County i den amerikanske delstaten Montana. Fylkets administrasjon ligger i byen, som er fylkets største by med 1641 innbyggere i 2010. Politikeren Judy Martz, som var Montanas guvernør fra 2001-2005, kom fra Big Timber.

Da Northern Pacific Railroad ble anlagt gjennom området i 1883 ble det bygget en jernbanestasjon på det lille stedet Dornix, som lå der hvor Boulder River (Sweet Grass County i Montana)  og Yellowstone River løper sammen. Økonomien der var basert på et sagbruk. Etter kort tid ble byen flyttet høyere og omdøpt til Big Timber etter de store poplene som vokste langs elvene. I 1880 drev to bønder 3000 sauer fra California til området og startet med sauedrift, noe som førte til at den første ullvarefabrikk i Montana ble bygget her i 1901. En periode leverte Big Timber mer ull enn noen annen by i USA. Fremdeles er landbruk ryggrad i næringslivet, men gruvedrift med utvinning av palladium og platina har også stor økonomisk betydning.

Kilder
------

* Byens offisielle hjemmeside

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** GNIS **·** GNIS
 |

1. ↑  United States. Bureau of the Census (2016) (på en), *2016 U.S. Gazetteer Files*, Washington D.C.: Bureau of the Census, Wikidata Q32859555,
2. ↑  United States. Bureau of the Census (2010) (på en), *2010 U.S. Gazetteer Files*, Washington D.C.: Bureau of the Census, Wikidata Q107569809,
**Gamer.no** er et norsk nyhetsnettsted som hovedsakelig dekker videospill, som eies og utgis av Good Game AS.

Gamer.no ble lansert i april 2001 av Tor-Steinar Nastad Tangedal. Harald Strømme er ansvarlig redaktør for nettstedet, med Audun Rodem som redaksjonssjef (per 2023).

Nettstedet fokuserer på anmeldelser, sniktitter, dybdeartikler, intervjuer og nyheter. I tillegg til nyheter og øvrige artikler, har nettstedet et diskusjonsforum, en handleguide, spillvideoer og oversikt over utgivelsesdatoer til kommende spill. Ifølge det offisielle måleverktøyet TNS Metrix fra TNS Gallup har[*når?*] Gamer.no over 70 000 unike lesere og 640 000 sidevisninger hver uke.[*død lenke*]

Gamer.no ble kåret til «årets spillmedium» i 2009 og 2010 ved Gullstikka.

Referanser
----------

1. ↑  «Tor-Steinar Nastad Tangedal - Grunnlegger». *Gamer.no* **(norsk)**. Besøkt 4. januar 2023.
2. ↑  «Harald Strømme». *Gamer.no* **(norsk)**. Besøkt 4. januar 2023.
3. ↑  «TNS Metrix Topplisten». TNS Gallup. Arkivert fra originalen 6. juni 2011. Besøkt 7. april 2011.
4. ↑  «Vinnerne av Gullstikka 2009». Gullstikka. Arkivert fra originalen 11. mars 2010. Besøkt 9. mars 2010.
5. ↑  «Vinnerne av Gullstikka 2010». Gullstikka. Besøkt 5. mai 2011. [*død lenke*]

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* Mate-URL Rediger på Wikidata

* (en) Gamer.no – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Gamer.no på Twitter Rediger på Wikidata

* Gamer.no på Facebook Rediger på Wikidata

* Gamer.no på YouTube Rediger på Wikidata

Portal: Videospill
**Maria Dolors Anglada Sarriera**, også kjent som **Lola Anglada** og **Estel** (født 29. oktober 1892 i Barcelona, død 12. september 1984 i Tiana) var en katalansk illustratør og barnebokforfatter.

Liv og virke
------------

Anglada utga sine første illustrasjoner for barn i 1906. I 1916 hadde hun sin første separatutstilling. Hun var politisk aktiv som feminist, katalansk nasjonalist og motstander av Primo de Riveras styre.

Anglada flyttet etter første verdenskrig til Paris og fortsatte sitt virke som illustratør for franske forlag, men utga også arbeider i Barcelona. Hun illustrerte bøker av kjente forfattere, men også lærebøker. I 1928 utga hun *En Peret* med egen tekst og illustrasjoner, etterfulgt av *Margarida* og *Monsenyor Llangardaix* året etter og *Narcís* i 1930.

Politisk engasjerte Anglada seg i Unió Catalanista. Hun sto på republikansk side i borgerkrigen i Spania, engasjerte seg i 
fagforeningen UGT og arbeidet for propagandaavdelingen i Generalitat de Catalunya. Etter borgerkrigen gikk hun i dekning i Tiana.

Hun samlet på dukker og etterlot samlingen sin til Barcelona by. Den befinner seg i Museo Romántico Can Llopis i Sitges.

I 1982 ble hun tildelt Sankt Georgskorset.

Referanser
----------

1. ↑   dogc.gencat.cat[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2  «Maria Dolors Anglada Sarriera. Il·lustradora», *Diccionari Biogràfic de Dones*.
3. ↑  «Lola Anglada», portalen *Spain is Culture*.
4. 1 2  «Lola Anglada», *Gran Enciclopèdia Catalana*.
5. ↑  «Creu de Sant Jordi», *Gran Enciclopèdia Catalana*.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** ULAN **·** BNE
 |
**regjeringen.no** er den norske regjeringens offisielle nettsted. Nettstedet legger ut på nett de fleste offentlige dokument som departementene og Statsministerens kontor publiserer, og legger dessuten ut pressemeldinger om saker som regjeringen arbeider med. Nettstedet legger også ut dokumenter sendt til departementene som er ment for offentlig publisering, slik som høringsuttalelser og enkelte brev, samt rapporter og oppdragsforskning bestilt av regjeringsapparatet.

Redaksjonell profil
-------------------

Nettstedet publiserer pressemeldinger, nyheter, og regjeringsdokumenter. Siden 2010 har nettstedet eksperimentert med artikler med mer personlig avsender på subdomenet blogg.regjeringen.no. De fleste større dokument publiseres både i en PDF-versjon og som enkeltsider med en HTML-side per kapittel, fra 2012 legges lengre dokument ut i e-bokformatet EPUB. PDF-versjonen er identisk med papirversjonen av dokumentet. 

regjeringen.nos publiseringsløsning har støtte for fasettert søk, som vil si at brukere kan søke etter dokumenttype, filtrere etter dato eller departement som har publisert dokumentet. Søkeboksen kan enten søke innen et departement, eller globalt i alle dokumentene publisert på regjeringen.no.

Historikk
---------

regjeringen.no ble lansert som regjeringens nye offisielle nettsted 12. februar 2007 og erstattet Offentlig dokumentasjon og informasjon i Norge (Odin). 
Odin.no ble lansert som et prøveprosjekt 1. august 1995 og etablert som en permanent tjeneste fra 1998. Nettstedet hadde redirect til adressen odin.dep.no og brukte publiseringsverktøyet *Mogul Publishing*, der innholdsleverandørene publiserte artikler med utgangspunkt i dokumenter lagd i Microsoft Word. Norsk Regnesentral gjennomførte i 1997 en ekstern evaluering og brukerundersøkelse. Konklusjonen var at tjenesten «trass i svakheter og mangler må betraktes som en verdifull tjeneste som fyller viktige behov både for politiske myndigheter, forvaltningen og publikum». Statens forvaltningstjeneste fikk av Arbeids- og administrasjonsdepartementet det operative ansvaret for at videreutviklingen av Odin ble gjennomført i tråd med regjeringens beslutning og anbefalinger.

Eksterne lenker
---------------

* regjeringen.no
* Nettsteder under regjeringen.no
* Blogg for revidert strategi for Regjeringen.no
* blogg.regjeringen.no blogger på Regjeringen.no
* Vox Publica Lite fornying på regjeringen.no 12.02.2007
* Forskning.no Selvforherligelse og propaganda 08.10.2008
* innoventi.no Rule britannia sammenligning av gov.uk og regjeringen.no 25.03.2014
**Permanent Joint Headquarters** (**PJHQ**) er et permanent, fellesoperativt hovedkvarter i Storbritannias forsvar, med ansvar for å planlegge og lede brorparten av Storbritannias internasjonale militære operasjoner. Hovedkvarteret er forlagt til Northwood Headquarters i Northwood i London og er en del av Joint Forces Command. Sjefen for PJHQ har tittelen *Chief of Joint Operations* (CJO).

PJHQ ble opprettet i april 1996 for bedre effektiviteten til britisk-ledede fellesoperasjoner og flernasjonale operasjoner, og å utøve operativ kommando og kontroll av britiske styrker som deltar i multinasjonale operasjoner ledet av andre.

Visse operasjoner er utenfor PJHQs ansvarsområde:

* strategisk nukleær avskrekkelse
* forsvar av det britiske territorium, territorialfarvann og luftrom
* Nord-Irland
* kontraterrorisme i Storbritannia
* NATO artikkel V

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Permanent Joint Headquarters – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata