recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Wall of Voodoo** var en amerikansk new wave-gruppe som ble etablert i Los Angeles og som har gitt ut flere album.

Gruppen var mest kjent for deres sang «Mexican Radio» fra 1983 som ble sunget av karakteren Kramer i TV-serien Seinfield. Bandets musikk bestod av synthesizerbasert New Wave-musikk med westernstil stil. Wall of Voodoo hadde sine røtter i Acme Soundtracks som ble startet av Stan Ridgway, som senere begynte som vokalist og munnspiller for gruppen Wall of Voodoo. I 1985 ga de ut albumet Seven Days in Sammystown. Deres første singel, «Far Side of Crazy», gjorde det bra i Australia og nådde til nummer 23 på musikklistene. Sangen kan fortsatt bli hørt den dag i dag på det australske nettverket Austereo Triple M.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* (en) Wall of Voodoo på Apple Music Rediger på Wikidata

* (en) Wall of Voodoo på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Wall of Voodoo på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Wall of Voodoo på SoundCloud Rediger på Wikidata

* (en) Wall of Voodoo på Spotify Rediger på Wikidata

* (en) Wall of Voodoo på Songkick Rediger på Wikidata

* (en) Wall of Voodoo på AllMusic Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |
I Danmark er en **komtesse** (fra fransk, *comtesse*, grevinne) en greves datter, mens hans hustru er *grevinne*. I danske grevelige slekter er det som regel slik at bare slektens hovedmann er greve (ev. lensgreve), mens andre sønner blir baroner og døtre av grever komtesser. Døtre av yngre sønner som er baroner vil bli baronesser, det samme gjelder ektefeller av baroner.

Skillet mellom de to titlene *komtesse* og *grevinne* (som begge egentlig betyr det samme, dvs. grevinne) er et særdansk fenomen. I Norge er det bare slekten Wedel-Jarlsberg som følger dette systemet, ettersom slekten også er en dansk adelsslekt fra den dansk-norske helstatens tid.

I andre land, f.eks. Sverige og Tyskland, får tradisjonelt alle kvinnelige medlemmer av grevelige slekter tittelen grevinne. Noen slekter adlet på 1800-tallet i både Sverige og Tyskland begrenser grevinne-tittelen til den som er gift med den mannen som har senioritet i familien (etter et primogeniturt system), og yngre medlemmer av familien har i disse landene ikke noen tittel i det hele tatt.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi
 |
Tittel side av den første quarto utgaven av Shakespeares *Midsummer Night ' s Dream*, 1600, fra Folger Shakespeare-Bibliotek
**Kvartformat**, **kvarto** eller **quarto** (av lat. «fjerde»), forkortet **4°**, **4:o**, **qto** eller **4to**, er en eldre betegnelse på et størrelsesformat for bøker. Kvartformat angir et trykkark (tilsvarer format A0) som er brettet to ganger, og dermed gitt fire blad (åtte sider). Hver utskrevne side representerer en fjerdedel av det hele arket.
Etter dagens standardformater tilsvarer en kvarto omtrent A4.

Historikk
---------

På 1300– og 1400-tallet ble det vanlig å bruke papir i bøker. Med utgangspunkt i størrelsen på de håndlagede papirarkene oppsto formatbetegnelsene folio (brettet én gang), *kvarto* (brettet to ganger), octavo (brettet tre ganger), duodecimo (brettet fire ganger) og sedecimo (brettet fem ganger). Betegnelsene brukes også til formatangivelse av håndskrifter på pergament.

Den tidligste kjente europeiske trykte boken er en quarto, Sibyllenbuch, antas å ha blitt trykket av Gutenberg i 1452-53, før Gutenbergs bibel. Sibyllenbuch Eksisterer i dag bare som et fragment. Quarto er også brukt som en generell beskrivelse av størrelsen av bøker som er om lag 12 tommer (30 cm) høye.

Referanser
----------

1. ↑  Folger Shakespeare Library
2. ↑  Kvart: typografi. (2016, 9. september). I Store norske leksikon. Hentet 13. oktober 2016.
3. ↑  Bok. (2016, 10. august). I Store norske leksikon. Hentet 13. oktober 2016.
4. ↑  Folioformat. (2016, 6. september). I Store norske leksikon. Hentet 13. oktober 2016.

Eksterne lenker
---------------

* Store norske leksikon - kvart

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND
 |
**Limousinsk** eller *lemosin* (lokalt navn) er et oksitansk språk eller dialekt av dette som er snakket eller forstått av rundt 400 000 mennesker i den sørlige delen av Frankrike som er kjent som Limousin.

De første oksitanske dokument er på denne dialekten, særlig *Boecis* (*Lo Poema de Boecis*), skrevet en gang rundt år 1000. Flere av middelalderens trubadurer som skrev på limousinsk er Vilhelm IX, hertug av Aquitaine, Bernart de Ventadour, Bertran de Born og andre. Det var også dialekten til Eleanora av Aquitaine og hennes sønn Rikard Løvehjerte. Sistnevnte har skrevet og komponert dikt på limousinsk.

Limousinsk var det offisielle språket i regionen fram til 1500-tallet. Det var fortsatt det dominerende talespråk fram til tidlig på 1900-tallet, selv i urbane områder som Limoges og Saint-Junien, men fra da av ble fransk stadig mer dominerende. I dag blir det hovedsakelig benyttet av folk over 50 år ute på landsbygda. Alle har fransk som første- eller andrespråk. På grunn av Frankrikes politikk med ett språk er det ikke anerkjent av regjeringen og står i fare for å dø ut. En bevegelse for revitalisering finnes rundt kulturforbundet Félibrige og Institut d'Estudis Occitans som er aktiv i Limousin og i andre deler av språkområdet Oksitania.

Eksterne lenker
---------------

* Institut d'Estudis Occitans dau Lemosin
* Ethnologue report for Limousin language
* Ethnologue: France

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BNF **·** BNF (data) **·** UNESCO lang
 |
**W nasjonalpark** er en stor nasjonalpark i Niger, Benin og Burkina Faso. Parken ligger rundt en meander i Nigerfloden som er formet som bokstaven W. 

Nigerelven har meandrert til en **W**
Nasjonalparken ble vedtatt opprettet i 1954, og omfatter 10 000 km². Nasjonalparken er stort sett uten fast bosetning, men fulanier, som er nomader, flytter sine dyreflokker gjennom parken. 

Parkens område i Niger ble i 1996 erklært som verdensarvområde. Burkina Faso nominerte sin del av parken til verdensarvstatus i 2004 og Benin fulgte etter. Verdensarvområdet ble utvidet av UNESCO i 2017 under det nye navnet W-Arly-Pendjari, hvor også Arly nasjonalpark og Pendjari nasjonalpark inngår.

Parken ligger mellom 180 og 338 moh. og tilhører klimatisk sett det tørre Sahelbeltet. Det faller mellom 500 og 800 mm årlig nedbør, det meste under sommermonsunen.

Verneverdiene i parken er begrunnet med at landskapet viser resultatene av en langvarig interaktiv samvirkning mellom natur og mennesker. Parken er Vest-Afrikas viktigste habitat for ville hovdyr. Parken er også et Ramsarområde, på grunn av våtmarksområdenes betydning som fuglehabitat. Parken er omgitt av en rekke andre fredede landskapsområder, noe som øker områdets biologiske betydning for de berørte artene, og områdets verneverdi.

Fauna
-----

Nasjonalparken är kjent for sine pattedyr, blant annet jordsvin, bavianer, kafferbøffel (*Syncerus caffer*), caracal, gepard, elefant, flodhest, leopard, løve, serval og vortesvin.

Referanser
----------

1. ↑  «W-Arly-Pendjari Complex». *UNESCO World Heritage Centre* **(engelsk)**. Besøkt 8. juli 2017.

Eksterne lenker
---------------

* UNEP World Conservation Monitoring Centre: *faktaark* UNEP World Conservation Monitoring Centre: *faktaark*]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** BNF **·** BNF (data) **·** GeoNames
 |
**Marcha Orientalis** (også *Marchia Orientalis*) er en betegnelse for den delen av det østfrankiske rike som ble grunnlagt i 843. Området er den første politisk-geografiske avgrensningen av det som senere skulle bli Østerrike.

Den nordlige avarermarken og den sydlige marken Karantania utgjorde opprinnelig tilsammen en buffer mot avarene som grensemarker, og skulle beskytte Karl den stores rike mot invasjon. Områdene var etablerte omkring 800 øst for Bayern, som var innlemmet i Frankerriket. Traktaten i Verdun, som regulerte arverekkefølgen etter Karl den stores død, var årsaken til at de to autonome markene ble tatt opp i det østfrankiske rike i 843. Området, som tidligere het Avarermarken, bar fra 900-tallet navnet Marcha Orientalis, og strakte seg fra Enns i vest til Morava og Leitha i øst, og var underlagt den østfrankiske kongen Ludvig II.

I 976 ble Leopold I av Babenberg-huset overgitt denne marken, som deretter blir hetende Markgrevskapet Østerrike. I 996 ble navnet Ostarrîchi brukt i en offisiell kunngjøring, og Marcha Orientalis mister sin betydning.

Betegnelsen Ostarrîchi, som senere blir til Österreich, kan ha vært en dagligdags form av Marcha Orientalis. Latin var ikke alminnelig behersket av folk i middelalderen, og det var vanlig at latinske navn ble forvansket.

Se også
-------

* Mark
* Ostmark
* Markgrevskapet Østerrike
**Uleholmen** er ei øy i Færder kommune i Vestfold fylke. Uleholmen ligger helt sør i kommunen, sør for Hvasser. Øya har bebyggelse, men har trolig aldri hatt fast bosetning. Tidligere var havna innenfor Uleholmen et samlingssted for makrellfiskerne. Her ble fersk fisk solgt til oppkjøpere som transporterte fisken videre til markedet i byene. 

Uleholmen er ei populær øy for båtfolket i Ytre Oslofjord. Havneområdet er registrert kulturminne.

Uleholmen ble i 2013 en del av Færder nasjonalpark, og øya var tidligere i Ormø-Færder landskapsvernområde.

Bildegalleri
------------

* Kart fra grevskapsmålingene 1812 som viser søndre del av Hvasser med «Uhle Holmen», «Kløvningen» med mer. Foto: Lieutenant Ring, KartverketKart fra grevskapsmålingene 1812 som viser søndre del av Hvasser med «Uhle Holmen», «Kløvningen» med mer. Foto: Lieutenant Ring, Kartverket
* Fortegna panoramabilde fra Vadholmen sør på Hvasser med utsyn sørover ytterst i Oslofjorden, mot Torskjæra (til venstre) og øyene Kløvningen (midt i bildet) og Uleholmen (til høyre for midten), mot badeplassen ved Krøkle rett sør for Sønstegård, og Tjønneberget bak (til høyre). Foto: mars 2021Fortegna panoramabilde fra Vadholmen sør på Hvasser med utsyn sørover ytterst i Oslofjorden, mot Torskjæra (til venstre) og øyene Kløvningen (midt i bildet) og Uleholmen (til høyre for midten), mot badeplassen ved Krøkle rett sør for Sønstegård, og Tjønneberget bak (til høyre). Foto: mars 2021
* Uleholmen sett fra Tjønneberget på Hvasser.  Foto: Karl Ragnar GjertsenUleholmen sett fra Tjønneberget på Hvasser.  Foto: Karl Ragnar Gjertsen

Eksterne lenker
---------------

«Uleholmen». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning. 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Sentralt stedsnavnregister
 |
**Leif Arvid Lier** (født 1. juli 1939) er en norsk privatetterforsker og tidligere etterforskningsleder i Oslo-politiet. 

Han ledet blant annet etterforskningen i forbindelse med tyveriet av «Skrik» i 1994.
Under rettssaken kom det fram at Lier hadde gitt torpedoen Jan Kvalen i oppdrag å skaffe maleriet tilbake. Kvalen hevdet at han skapte så mye panikk i miljøet som stod bak tyveriet av Skrik at det ble reddet. Kvalens vitnemål førte til at Pål Enger ble fengslet som hovedansvarlig for forbrytelsen. Da Kvalen i 2006 stod fram i media og fremmet krav om dusøren på 200 000 kroner forsikringsselskapet Storebrand hadde utlovet til den som sørget for at Skrik kom til rette, ble kravet imidlertid avvist av Lier med en uttalelse der han forklarte at Kvalen er politivennlig og jobbet mye for politiet, men at han i denne saken ikke bidro med noe.

Leif A. Lier er far til forfatteren Stein Morten Lier. De to utgav boken *En reisende i drap* i 2002, som er en biografi om Lier. En annen sønn er Curt Andre Lier, f. 1964, tidligere seksjonssjef i Oslo Politidistrikt, nå president i Norges Juristforbund. Han er medlem av Den norske frimurerorden.

Referanser
----------

1. ↑  (9. april 2005) Mener Toska vil tie om Munch[*død lenke*]. *Dagsavisen*
2. ↑  Olav Heltne (19. september 1995). «Ingen sikre Enger-spor». *Aftenposten*. s. 5.
3. ↑  Ole G. Olsen (6. februar 1995). «Norges tøffeste mann». *Vi Menn* (6 utg.): 25.
4. ↑  Rolf J. Widerøe (4. september 2006). «Krever Munch-dusør». VG.
5. ↑  Stein Morten Lier. *Store norske leksikon*

Eksterne lenker
---------------

* (en) Leif A. Lier på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF
 |
Må ikke forveksles med Kvartermester (grad).
Maleri som viser kvartermester som avtaler innkvarteringssted hos sivile
En **kvartermester** er en offiser som forvalter materiell ved en militær avdeling. Vedkommende har i alminnelighet løytnants eller kapteins grad.

Benevnelsen var alminnelig i flere stater og ble anvendt i Danmark inntil 1842, fra hvilket tidspunkt kvartermester ble kalt regnskapsfører, hvilket ble avløst av navnet intendant, som ble innført i 1860. Ved Hærloven av 1922 vendte man tilbake til betegnelsen regnskapsfører.

Kvartermester ble innført i den norske armé i 1867; han hadde under sjefens tilsyn oppsikt med avdelingens bevæpning, bekledning og utrustning og var tillike dens regnskapsfører. Han hadde kapteins grad. Etter hærordningen av 1909, da regimentsadministrasjonen ble innført, gikk stillingen over til å bekles av underoffiserer.

Referanser
----------

1. ↑

Kilder
------

* (da) Artikkelen bygger på det danske Salmonsens konversationsleksikon 2. utgave (1915–1930).

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica
 |
*For andre personer med samme navn se: Leif Larsen (andre betydninger)*

**Leif Andreas Larsen** (født 2. januar 1898 i Oslo, død 1978) var en norsk telekommunikasjonsmann og lokalpolitiker for Arbeiderpartiet. Han var ordfører i Bærum fra 1946 til 1951 og telegrafdirektør fra 1962 til 1968. 

Larsen var utdannet telegrafist og jurist. Han tok høyere telegrafeksamen i 1916 og i 1924 ble han cand.jur.

Larsen begynte som telegrafassistent i Trondheim i 1916. I 1919 ble han sekretær i Telegrafstyret, der han steg i gradene til kontorsjef i 1936 og trafikksjef i 1939. Han ble utnevnt til telegrafdirektør i 1962 og satt i stillingen til 1968.

Larsen var politisk engasjert for Arbeiderpartiet og var medlem av kommunestyret i Bærum fra 1932. Han var formann i Bærum Arbeiderparti fra 1930 til 1935. I 1946 ble han ordfører i Bærum, et verv han hadde til 1951. Har var også varaordfører i 1945 og fra 1960 til 1961. 
Han er den eneste fra sitt parti som har vært ordfører i Bærum.

Larsen var kommandør av St. Olavs Orden, Dannebrogordenen og Nordstjerneordenen. Han mottok Norges by- og herredsforbunds utmerkelse og ble utnevnt til æresmedlem av Telegrafmennenes Landsforbund.

Referanser
----------

1. 1 2 3  Bjørn Steenstrup: *Hvem er Hvem? 1964*, Oslo: Aschehoug, 1964, s. 363.
2. 1 2 3 4  *Aftenposten*, 2. januar 1973, s. 10.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Historisk befolkningsregister **·** Fangeregisteret

 |
**Nordfjorden** er en fjordarm av Melfjorden i Rødøy kommune i Nordland. Fjorden strekker seg 11 kilometer nordøstover til Nordfjordbotnen under Svartisen. Fjorden har innløp mellom Nordfjordneset i øst og Nordfjordnøva i vest. Fjordsidene er høye på begge sider av fjorden, rundt 500-700 meter ytterst og blir deretter gradvis høyere innover i fjorden. Innerst i fjorden stuper fjellsida fra 1 179 meter og nesten rett ned i fjorden. Nordfjordbreen på Svartisen ligger tett inntil stupet.

På Nordfjordnes var der fire bosetninger frem til 1972/1973. I tillegg til gården Tårnes på østsida ytterst i fjorden var gårdene Berget, Volden og Bergli. I Nordfjorden har det vært tre bosetninger. Gården Skjervika, som ligger ca. tre kilometer inn fra Nordfjordnes, ble fraflyttet på slutten av 1950-tallet. På Nordfjordholman var det to bosetninger frem til 1953/1954 da de ble fraflyttet.

Poststed
--------

Det ble åpnet et poståpneri på dampskipsanløpsstedet Nordfjordnes den 1. juli 1907. Det hadde navnet MELFJORDEN I HELGELAND, og navneformen skyldtes at poststedet også befordret posten til Melfjordbotn. Den 1. april 1914 endret det navn til HANVIKHAUGEN. Poststedet fikk senere postnummeret 8193. Poståpneriet 8193 HANVIKHAUGEN ble nedlagt 1. august 1973. Samtidig overtok poststedet 8192 MELFJORDBOTN ansvaret for postformidlingen i både Nordfjorden og Melfjorden.

Referanser
----------

1. ↑  Nordfjorden på Norgeskart.no fra Statens kartverk
2. 1 2  MELFJORDEN I HELGELAND, kulturnav.org, besøkt 4. mai 2018

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Mary Marguerite Leneen Forde** (født 12. mai 1935 i Ottawa i Canada) er en kanadisk-født kansler ved Griffith University som ble utnevnt til guvernør i den australske delstaten Queensland fra 1992 til 1997.

Forde var den andre kvinnen som ble utnevnt til stillingen som guvernør i en australsk delstat og den første kvinnen til å ta på seg denne oppgaven i Queensland.[] I 1998 ble Forde valgt til leder for en granskningskommisjon som skulle undersøke misbruk av barn som fant sted på forskjellige institusjoner i Queensland. Hennes rapport på dette området ble avsagt i mai 1999.

Hun arbeidet som en tekniker på et medisinsk laboratorium samtidig som hun studerte på til en Bachelor of Arts før hun flyttet til Australia i 1954. I 1955 giftet hun seg med Francis Gerard Forde som var tidligere statsminister i Australia.[] Forde jobbet ved det hematologiske instituttet som var en del av Royal Brisbane Hospital.[] Hun ble utdannet med en Bachelor of Laws fra University of Queensland i 1970 og fra 1971 ble hun ansatt som advokat.[]

Forde ble utnevnt til Companion av Order of Australia i 1993 og hun ble tildelt Order of St. John of Jerusalem.

Referanser
----------

1. ↑   Australian Honours Search Facility, honours.pmc.gov.au, Australian Honours-ID 873785[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Interview with Leneen Forde hos ABC

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** ISNI
 |
***Mamma gör revolution*** er en svensk svart-hvitt kortfilm fra 1950. Filmen var Mimi Pollaks regidebut og i rollene ses blant andre Anna Lindahl, Holger Löwenadler og Lars Ekborg.

Filmens litterære forlegg var hørespillet med samme navn av den norskfødte forfatteren Elsa Appelquist, som hadde premiere 16. oktober 1949 i Sveriges Radio. Appelqvist skrev også filmmanuset.

Folkrörelsernas Filmorganisation (Filmo) och Kooperativa Förbundet hadde i 1949 bestemt seg for å spille inn et antall kortfilmer for ikke-kommersiell visning for husmødre og desslike. Tiltaket kom imidlertid til å stanse etter to filmer, hvorav den første var *Mamma gör revolution* (1950) og den andre var *Malin går hem* (1953), også den regissert av Pollak. Rettighetene til *Mamma gör revoltion* ble senere solgt til selskapet Produktion S. Bauman AB som gjorde en nyinnspilling av filmen under navnet *Mamma tar semester* (1957).

Innspillingsfakta
-----------------

Filmen ble spilt inn i 1950 i Filmoateljén i Stockholm.

Handling
--------

Ester Andersson blir nedtrykt av sin mann og sitt eldste barn og hun bestemmer seg derfor for å reise bort og i stedet forsørge seg selv. I hennes fravær innser hjemmet hvilken betydning hun har hatt og får etterpå en annen stilling i familien.

Rolleliste
----------

* Anna Lindahl – Ester Andersson, husmor
* Holger Löwenadler – Kalle Andersson, hennes mann
* Lars Ekborg – Göran, Esters og Kalles sønn
* Yvonne Lombard – Linnéa, Esters og Kalles datter
* Ulf Berggren – Den yngste sønnen
* Birgitta Valberg – Sylvia, Esters søster
* Margaretha Krook – Dame i veskebutikk
* Renée Björling – En byfrue
* Nils Hultgren – En arbeider

Kilder
------

* *Mamma gör revolution* (1950) i Svensk Filmdatabas

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Mamma gör revolution* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Mamma gör revolution* hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (sv) *Mamma gör revolution* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata
**«Mamma»** er en coverlåt med den norske humortrioen Prima Vera, opprinnelig utgitt 20. september 1977 på debutalbumet *Prima Vera*. Jonas Fjeld Band spilte inn kompet 19. august 1977. Vokal ble lagt på 20.-21. august 1977.

Original-versjonen heter «Donna» og ble skrevet og utgitt av Ritchie Valens i 1958. Hans tekst var en hyllest til hans daværende kjæreste Donna Ludvig. Hva Prima Veras tekst handler om, ligger delvis i påskriften på albumomslaget:

> Alle barnestjerner blir store og mister stemmen. Men hva gjør vel det? Mamma fikk en sønn i går og i dag er han i studio.
> 
> 
> Kommentar til «Mamma» på albumomslaget.
> 
> 

Jahn Teigen synger falsett, mens Tom Mathisen tar seg av mellomverset med sin vanlige stemme.

«Mamma» ble også utgitt i juni 1999 på *Prima Vera Show* (bonus-CD, spor 20).

Da trioen gjennomførte comeback-konserter i 2000/2001, ble et bittelite utdrag av «Mamma» lagt inn i mellomverset til «Så fint å være idiot» .

Referanser
----------

1. ↑  *Absolute Prima Vera* – cover informasjon
San Juan del Sur
Gate i San Juan del Sur
Solnedgang over Stillehavet i San Juan del Sur
**San Juan del Sur** er en by og en kommune i departementet Rivas sørvest i Nicaragua. Kommunen hadde 14 741 innbygere ved folketellinga i 2005. Den ligger ved Stillehavet og er et populært feriemål for badeturister og surfere.

Historie
--------

Spanjolen Andrés Niño var den første europeer som nådde Bahía de San Juan del Sur i 1523 da han forsøkte å finne en sjøvei inn i Nicaraguasjøen. Gullfeberen i California fra 1849 av førte til stor trafikk fra østkysten av USA opp Río San Juan til Nicaraguasjøen og videre over eidet forbi Rivas til San Juan del Sur. Herfra seilte gullgraverne over Stillehavet til San Francisco. Blant de mange som passerte, var den kjente forfatteren Mark Twain.

Økonomi
-------

Opprinnelig var dette en fiskerlandsby, og fremdeles ligger fiskebåtene ute i bukta. Imidlertid har San Juan del Sur utviklet seg til å bli Nicaraguas ledende badested. Stranden i sentrum er flott og det er gde surfemuligheter på strender med kort avstand fra sentrum.

Byen er fortsatt fattig, men befolkningen har begynt å legge om buisnissen og det kommer flere og flere hoteller, barer og andre turistrelaterte bedrifter. Byen er et obligatorisk stopp for ryggsekkturister på vei sørover i Amerika. Det finnes imidlertid også stadig flere middelklasse- og luksushoteller. Byen er også en stadig mer populær havn for cruiseanløp. .

### Vennskapsbyer

* 
* Norges flagg Sauda, Norge
* Spanias flagg Almería, Spania
* Ikke-eksisterende flaggmal[?] Giessen, Tyskland

Referanser
----------

1. ↑  «VIII Censo de Población y IV de Vivienda. Población municipios.» (PDF). Arkivert fra originalen (PDF) 23. juli 2011. Besøkt 31. desember 2015.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
***Mammal Species of the World*** er et engelskspråklig zoovitenskapelig referanseverk som inneholder beskrivelser og bibliografiske data for alle kjente, nålevende arter av pattedyr. Verket er redigeret av Don E. Wilson og DeeAnn M. Reeder.

Tredje utgave kom ut i 2005. Det blir utgitt i 2 bind med i alt 2 142 sider, og inneholder beskrivelser av 29 ordener og 5 416 arter. Det finnes online versjoner på Smithsonian Institution, National Museum of Natural History og Bucknell Universitys hjemmesider, og en delvis online version på Google Books (se ksterne lenker).

En 4. utgave er under utarbeidelse.

Elektroniske versjoner
----------------------

* Boken på Smithsonians hjemmeside
* Boken på Bucknell Universitys hjemmeside
* Boken på Google Books

Se også
-------

* Handbook of the Mammals of the World

Referanser
----------

1. ↑  «Mammal species of the world: a taxonomic and geographic reference». *Google Scholar*. Besøkt 2. oktober 2017.
2. ↑  «About MSW». Smithsonian Institution. Arkivert fra originalen 24. juli 2012. Besøkt 2. oktober 2017.  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 24. juli 2012. Besøkt 2. oktober 2017.

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen har ingen egenskaper for offisielle lenker i Wikidata*
Tidslinje for de norrøne dyrestilene.
**Mammenstilen** er en kunst- eller kunsthåndverksstil som oppsto i Norden i løpet av den første halvdelen av 900-tallet. Stilen fikk sitt navn fra et gravfunn fra vikingtiden ved landsbyen Mammen øst for Viborg i Jylland i Danmark.

Funnene omfattet en øks med sølvinnlegg på flatsidene, på den ene siden forestiller det blant annet dyr med skjellete kropper. Utsmykkingen på denne øksen har gitt navn til mammenstilen. Det finnes også dyr som har en mer realistisk stil, slik som løvene på Jellingsteinen. Da denne stilen kom i anvendelse, ble det introdusert planter som motiver i denne stilretningen.

Dyreornamentikken i vikingtiden preget også osebergstilen, borrestilen, mammenstilen, ringeriksstilen og urnesstilen.

Galleri
-------

* CamminskrinetCamminskrinet
* Øksen med sølvgraveringene fra MammenØksen med sølvgraveringene fra Mammen

Litteratur
----------

* Karlsson, L. (1983): *Nordisk form: Om djurornamentik*.

| * v
* d
* r
Stilretninger i norrøn kunst |
| --- |
| Osebergstil **·** (Berdalstil) **·** Borrestil **·** Jellingstil **·** Mammenstil **·** Ringerikestil **·** Urnesstil |

Portaler: Kunst | Historie | Arkeologi

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi
 |
**Maren Margrethe *«Mammie»* Duchesne-Vauvert** (født Claussen 8. desember 1867 i Arendal, død 28. januar 1950 i Porsgrunn) var en norsk forfatter, lærer og oversetter.

Familie
-------

Mammie Duchesne-Vauvert var datter av handelsmannen Emil Claussen og hans første hustru Maren Margrethe Schlanbusch. Hun ble 12. januar 1895 gift i Østerrike med ingeniør Nils Duchesne-Vauvert (1868-1898). Nils Duchesne-Vauvert ble i 1895 ansatt som direktør ved en papirfabrikk i Torda i Siebenbürgen, og døde der i en ulykke tre år senere. De var foreldre til forfatter, journalist, ingeniør og flyver Finn Duchesne de Vauvert (1895-1965). Hun ble også kalt *Maurencie*.

Liv og virke
------------

Mammie Duchesne-Vauvert underviste tidlig på 1900-tallet i tysk i fødebyen Arendal, i tillegg til at hun arbeidet med oversettelser, blant annet av Rosalie Kochs bok *Eventyr om bjergånden Rübezahl i Riesengebirge* (1900). I 1920-årene skrev hun to barnebøker; *Lille-Dora og andre fortellinger for barn* (1928) og *Lille-Dora reiser med farfar* (1929).

Mammie Duchesne-Vauvert ble stedt til hvile på Østsidens kirkegård i Porsgrunn.

Bibliografi
-----------

* 1928: *Lille-Dora og andre fortellinger for barn*, Damm
* 1929: *Lille-Dora reiser med farfar*, Damm

Referanser
----------

1. 1 2  SAK, Arendal sokneprestkontor, Trefoldighet, F/Fa/L0008: Ministerialbok nr. A 8, 1878-1899, s. 237
2. ↑  *Morgenbladet 1895.01.21*. Norge, Oslo. 1895. s. 3.
3. ↑  *Morgenbladet 1898.02.08*. Norge, Oslo. 1898. s. 1.
4. ↑  Folketelling 1910 for 0903 Arendal kjøpstad: Bosted by: 0004 Arendals Kreds 38a
5. ↑  *Porsgrunns Dagblad 1950.02.02*. Norge, Vestfold og Telemark, Porsgrunn. 1950.

Kilder
------

* *Dette skrev kvinner*. Oslo: Skolen. 1984. s. 60. ISBN 8257900109.

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister
 |
**William Clark** (henrettet 29. november 1603 i Winchester var en engelsk katolsk prest.

Liv og virke
------------

William Clark fikk utdannelse ved The English College i Douai i Frankrike, der han begynte den 6. august 1587. Senere studerte han ved Collegium Anglorum i Roma

Han var en av åtte prester som ble sendt på misjonsoppdrag til England i april 1592. 

I 1602 var Clark fengslet i The Clink i Southwark, formodentlig på grunn av sin (katolisisme var ikke særlig akseptert i England).

Jakob I av Englands løfter om å bringe forfølgelsene av katolikker til opphør, ble ikke innfri, og mange skuffede begynte nå å fundere på å gjennomføre tiltak - en rekke sammensvergelser vokste frem. Clark var delaktig i en slik, den såkalte Byekonspirasjonen, og han diskuterte disse planer først og fremst med sin prestekollega William Watson, men også med andre misfornøye katolikker. Deres planer gikk ut på ta kong Jakob til fange, og konvertere ham til katolikk, samt ta kontroll over Tower of London og gjøre Watson til Lord Keeper.

De innblandede bestemte seg for å møtes i Greenwich den 24. juni 1603, men sammensvergelsen var totalt mislykket. Noen jesuitter hadde nemlig avslørt deres planer for myndighetene og flere av de innblandede ble arrestert. Under rettegengen mot dem den 15. november 1603 ble de dømt til døden, og de ble henrettet den 29. november i Winchester samme år.

Verk
----

Han forfattet *A Replie unto a certain Libell latelie set foorth by Fa. Parsons, in the name of the united Priests, intituled, A Manifestation of the great folly and bad spirit of certaine in England calling themselves Secular Priestes*, 1603

Litteratur
----------

Cooper, Thompson (1887): *Dictionary of National Biography* (10). London: Smith, Elder & Co. s. 408-409

Referanser
----------

1. ↑   Oxford Dictionary of National Biography, oppført som William Clark, Oxford Biography Index Number 5476[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Clark, William[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Cooper 1887

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN
 |
**Speiderbønnen** og melodi ble skrevet av Hans Møller Gasmann i 1911. Melodien ble senere endret etter at ny melodi ble laget av Carl Søyland, speider og senere leder i 7. Kristiania. Sangen er spesielt skrevet for speidere og blir brukt i norske speidersammenhenger av både Norges KFUK-KFUM-speidere og Norges speiderforbund. Den er oversatt til nynorsk og engelsk.

Bokmål
------

Kjære Far i høye himmel,  

hør mitt hjertes stille bønn:  

Hvor jeg er i verdens vrimmel,  

la meg ferdes som din sønn.  

La meg leve deg til ære,  

hedre Norge, far og mor.  

Andre folk til nytte å være.  

Lyde Speiderlovens ord.

Nynorsk
-------

Kjære Far i høge himmel,  

høyr mi stille hjartebøn:  

kvar eg enn i verda vankar,  

lat meg bli som sonen Din.\*  

lat meg leva deg til æra,  

heidre Noreg, far og mor,  

andre folk til hjelp få vera,  

og so lyda lova vår.

- \*endring i denne strofen er vedtatt på Styremøtet i Speidernes fellesorganisasjon 14/9 2006

Tidlegare versjon: lat meg vera sonen din.

Fritt oversatt til engelsk
--------------------------

Dearest Father, high in heaven,  

Hear the prayer of my heart:  

In every corner of this world  

Let me travel as your son;  

Let me live life to your glory,  

Honour Norway, and my parents,  

Be of help to other people  

And obey the Scouts' law's words.
**William Norman «Billy» Colvin** (født 3. desember 1934 død 3. november 2010) canadisk ishockeyspiller som deltok i de olympiske vinterleker 1956 i Cortina d'Ampezzo. 

Colvin vant en olympisk bronsemedalje i ishockey under vinter-OL 1956 i Cortina d'Ampezzo. Han var med på det canadiske ishockeylaget som kom på tredjeplass i turneringen bak Sovjetunionen og USA. Det var ti lag som deltok, etter gruppespillet spilte de seks beste lagen en enkeltserie der alle lagene møttes en gang. Canada vant tre og tapte to kamper i sluttspillsserien. Sovjetunionen vant alle fem kampene og vant serien med maksimale ti poeng foran USA med åtte og Canada med seks. OL-turneringen var også det 23. verdensmesterskapet i ishockey.

OL-medaljer
-----------

* 1956 Italias flagg Cortina d'Ampezzo - Bronse Bronse i ishockey Canadas flagg Canada

Referanser
----------

1. ↑   www.legacy.com[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) William Colvin – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) William Colvin – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) William Colvin – Hockeydb.com Rediger på Wikidata

* (en) William Colvin – Eliteprospects.com Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Mellomfag** var innen høyere utdanning i Norge før 2003 et emnenivå ved universiteter og høyskoler som tilsvarte 30 vekttall, dvs. 1,5 års heltidsstudier eller 90 studiepoeng etter Kvalitetsreformen. Ved å avlegge mellomfagseksamen i et fag hadde man tatt eksamen på cand. mag-nivå i vedkommende fag. For å bli cand. mag. måtte man enten ha ett mellomfag og to grunnfag eller to mellomfag og ett semesteremne. Cand. mag. tilsvarer i dag bachelor-graden, men cand. mag-graden var noe mer omfattende. Mellomfaget bestod av et grunnfag som utgjorde ett års studium (20 vekttall eller 60 studiepoeng) og ytterligere et halvt års studier (10 vekttall eller 30 studiepoeng). I historisk-filosofiske og samfunnsvitenskapelige fag tok man et *mellomfagstillegg*, mens studier i matematisk-naturvitenskapelige fag var organisert i mindre enheter, slik at man tok mindre enheter på *mellomfagsnivå* tilsvarende 20 vekttall. Et mellomfag kunne i noen fag bygges ut til et storfag med ytterligere et semesters studium i samme fag. Både mellomfag og det mer omfattende storfaget kvalifiserte for å ta hovedfag i samme fag.

Referanser
----------

1. ↑  Heidi Dybesland (2000). *Gradsstruktur og gradssystem: en komparativ studie*. Oslo: Norsk institutt for studier av forskning og utdanning.
*«Fartsmåler» omdirigeres hit, se også Fartsmåler (luftfart)*
Speedometeret er vanligvis sentralt plassert i instrumentpanelet.
Speedometer som viser fart i km/t og mph.
Et **speedometer** (også *fartsmåler* og *hastighetsmåler*) er et måleinstrument i et kjøretøy som viser den relative farten på kjøretøyet i forhold til underlaget. I en bil  *(som beveger seg på et fast underlag)*, vil speedometeret vise den relative hastigheten i km/t eller mph i forhold til terrenget. 

Det første patenterte speedometeret ble oppfunnet i 1888 av Josip Belušić, og var elektrisk drevet. Det ble patentert i Wien, og presentert på den store verdensutstillingen i Paris i 1889, sammen med blant annet Eiffeltårnet.

Speedometer i biler er oftest for lavt justert, slik at de viser 80 km/t når bilen kjører fra 68 til 76 km/t. Slike feiljusteringer kan gi forskjell i oppfatning av farten mellom den som kjører foran i en kø og de som kjører bak, med farlige forbikjøringer som mulig resultat. Ifølge kjøretøyforskriften skal fartsmåleren ikke vise mindre hastighet enn den virkelige. 

I personbiler blir farten beregnet ut fra hjulenes omdreininger og kan få avvik grunnet endringer i dekkets omkrets enten ved bruk av feil dekk eller dekkslitasje. Det er vanlig at ved bytte til sommerdekk eller omvendt at man feilvisninig blir noe annerledes. 

I et fly er fartsmåleren en trykkmåler som måler forskjellen mellom dynamisk og statisk trykk. Farten som vises er flyets fart i den aktuelle luftmassen. Det må korrigeres for trykk, vindhastighet og vindretning, for å måle relativ hastighet i forhold til terrenget (kartet).

I båt brukes knop som enhet og måles ved enten vanntrykksmotstand eller en skovel for å få farten gjennom vannet som påvirkes av strømmer. I tillegg brukes ofte GPS for å få *speed over ground*.

Bilder
------

* Digitalt speedometer i en LexusDigitalt speedometer i en Lexus
* Speedometer på motorsykkelSpeedometer på motorsykkel
* Speedometer på sykkelSpeedometer på sykkel
* Speedometer i et lyntogSpeedometer i et lyntog

Referanser
----------

1. ↑  fartsmåler - Det Norske Akademis ordbok
2. ↑  Bokmålsordboka | Nynorskordboka - speedometer
3. ↑  hastighetsmåler - Det Norske Akademis ordbok
4. 1 2  Sobey, Ed (2009). *A Field Guide to Automotive Technology*. Chicago Review Press. s. 78. ISBN 9781556528125. Besøkt 30.01.2015.
5. ↑  Richard W. Bulliet (2020). *The Wheel: Inventions and Reinventions*. New York, NY: Columbia University Press. s. 129. ISBN 9780231540612.
6. ↑  Jouvin, Bernard. «Compteur de vitesse: saviez-vous qu'il a 130 ans?». L'Est Républicain. Arkivert fra originalen 27.01.2021. Besøkt 27.01.2021.

Eksterne lenker
---------------

* Kjøretøyforskriften om hastighetsmåler

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica
 |
***Bayonetta 3*** er et action-eventyrspill utviklet av PlatinumGames og utgitt av Nintendo til Nintendo Switch. Det ble utgitt 28. oktober 2022 og er det tredje spillet i *Bayonetta*-serien.

Spillet er produsert av Yuji Nakao og har Yusuke Miyata som kreativt ansvarlig. Det ble først annonsert i desember 2017, samtidig som det ble kunngjort at *Bayonetta* og *Bayonetta 2* kom ut til Nintendo Switch.

I Bayonetta 3, i likhet med de tidligere spillene i samme serie, skal spilleren kontrollere hovedpersonen «Bayonetta» når hun må bekjempe forskjellige motstandere - ved å bruke en kombinasjon av nærkamper og skuddveksling. Ved hjelp av gamle og nye allierte, inkludert en heks ved navn Viola, må Bayonetta konfrontere og beseire mystiske menneskeskapte trusler kjent som "Homonculi" samtidig som hun må reise til øya Thule, for å hindre ødeleggelsen av forskjellige verdener av en ondskapsfull enhet kjent som «singulariteten»

Referanser
----------

1. ↑  «Bayonetta 3 kommer i oktober – inkluderer filter for å dekke til naken hud». *Gamer.no*. 14. juli 2022. Besøkt 17. oktober 2022.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Bayonetta 3* hos MobyGames Rediger på Wikidata

* (en) *Bayonetta 3* på OpenCritic Rediger på Wikidata

* (en) *Bayonetta 3* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Bayonetta 3* på Behind The Voice Actors Rediger på Wikidata

* (en) *Bayonetta 3* hos Giant Bomb Rediger på Wikidata

* (en) *Bayonetta 3* hos Internet Game Database Rediger på Wikidata

Portal: Videospill
***Norsk Rodeo*** var et norsk litterært tidsskrift som ble opprettet våren 2003 og gikk inn våren 2005.

Initiativet bak *Norsk Rodeo* sprang ut fra et miljø av studenter ved universitetene i Oslo og Trondheim, og hadde som formål *å være en åpen og inkluderende arena for unge, ennå utprøvende lesende og skrivende*, samt *å legge til rette for litterære initiativer som av ulike grunner er bortgjemte; enten det er det eksperimentelle, tilfeldige, fragmenterte eller alltid halvferdige*.

I anledning Norsk Rodeos siste utgave skrev Morgenbladet følgende: "Som vanlig satses det tungt på ukjente navn, for som redaktørene erklærer i lederartikkelen: «Når publikasjoner som Vagant og Vinduet tar for seg toppene, ligger store fjellsider skyggelagt.» Ingen strategi for ære og berømmelse, altså, men unektelig en heroisk en".

I løpet av tidsskriftets virketid ble det publisert arbeider av 56 bidragsytere, alle født i perioden 1975–1986. Langt på vei de fleste av disse debuterte med skjønnlitterære tekster.

Referanser
----------

1. ↑  Morgenbladet 25. februar 2005
**Monowice** var en underleir ved den tyske konsentrasjonsleiren Auschwitz, og den ble åpnet i oktober 1942. Den blir også kalt Auschwitz III.

Monowice var hovedsakelig en arbeidsleir. Den kunne holde omtrent 12000 fanger på en gang. Majoriteten av fangene som jobbet her var jøder. Arbeiderne jobbet i IG Farben sine kolossale fabrikker på stedet. IG Farben investerte ca
700 millioner Reichmark (1,4 mrd dollar) i Monowice.

I november 1943 bestemte SS seg for å separere Auschwitz I, Birkenau II og Monowice III. Heinrich Schwartz ble kommandør for Monowice, og i denne stillingen satt han fra november 1943 til frigjøringen i januar 1945. Siden Monowice ikke hadde egne gasskamre sendte man regelmessig fanger til Birkenau.

Da de sovjetiske troppene frigjorde leirene i januar 1945, var det kun noen få levende fanger igjen. Kun de som ble ansett å være for syke ble etterlatt av nazistene. Blant dem var den kjente italiensk-jødiske forfatteren Primo Levi.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** GeoNames
 |

Portal: Andre verdenskrig
**Norsk Pressefotografskole** er en tidligere skole, etablert i Fredrikstad i 1983. Den ble etablert som et toårig utdanningstilbud for pressefotografer og var tilknyttet Institutt for journalistikk. Skolen ble nedlagt i 1995, og utdanningen videreført ved Høgskolen i Oslo, nå Oslomet – storbyuniversitetet.

Det hadde tidligere ikke eksistert noen utdanning for denne yrkesgruppen i Norge. En grunntanke var å utvikle en helhetlig journalistisk bevissthet hos nye pressefotografer, ved å gi dem en bredere yrkesrolle. Journalistiske grunnelementer som jus og etikk, mediekunnskap og samfunnskunnskap ble derfor forsøkt integrert i den mer fototekniske opplæringen.

Skolen ble eid i fellesskap av Norsk journalistlag, Norsk Redaktørforening og Norske Avisers Landsforbund. Daglig leder ved Institutt for journalistikk var også skolens rektor. Den fikk statsstøtte som om den var en privat videregående skole, men ledelsen anså at skolen lå på høgskolenivå.

Norsk Pressefotografskole var en privat skole uten paralleller i det offentlige skoleverk. Den fikk derfor dekket 75 prosent av sine utgifter av det offentlige. Skolen tok opp 12–14 elever hvert år. Regnet i kostnader per elev var skolen en av de dyreste i landet. Forelesningshonorarene lå langt over det som var vanlig ved andre yrkesskoler. I forbindelse med endringer i privatskoleloven, ønsket departementet å overføre denne pressefotografutdanningfen til Norsk journalisthøgskole. Siste kull med pressefotografer ble uteksaminert ved Norsk Pressefotografskole i 1995. Skolen hadde bidratt sterkt til rekrutteringen til pressefotografyrket, særlig for kvinnenes vedkommende.


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**William A. Clark** (født 1842, død 20. oktober 1913) var en amerikansk bueskytter som deltok i de olympiske leker 1904 i St. Louis.

Clark vant en olympisk sølvmedalje i bueskyting under OL 1904 i St. Louis. Han deltok på det amerikanske laget *Cincinnati Archers* som kom på andreplass i lagkonkurransen, bak gullvinnerne *Potomac Archers*. De tre andre på sølvlaget var; Charles Woodruff, Samuel Duvall og Charles Hubbard. Clarks beste plassering individuelt var en femteplass i *double American round*. Det var kun deltakere fra USA i bueskytingkonkurransene under OL 1904.

OL-medaljer
-----------

* 1904 USAs flagg St. Louis - Sølv sølv i bueskyting, lagkonkurranse (USA)

Eksterne lenker
---------------

* (en) William Clark – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) William Clark – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) William Clark – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
«Norsk Salmebok» omdirigeres hit. For den offisielle norske salmebokken etter 2013, se Norsk salmebok 2013.

***Norsk Salmebok***, utgitt i 1985, var Den norske kirkes offisielle salmebok fra 1985 til 2013.

Salmeboken ble godkjent «, til bruk i menigheter som gjør vedtak om det» ved kongelig resolusjon av 29. juni 1984. Salmeboken avløste Nynorsk Salmebok fra 1926 og Landstads reviderte salmebok fra 1924.

Arbeidet med boken begynte i 1954. Et foreløpig resultat var *Salmer 1973*, som introduserte flere nye sjangre, som *viser* og kanonsanger, i menighetene. Det endelige utkastet ble utgitt som NOU 1981:40. Ved siden av salmer inneholder den også prosesjonssanger, bibelviser, bibelske salmer (hvor tekstene er bibelvers), liturgiske sanger og sungne bønner. Av bokens 810 salmer (totalt 953 numre) var 500 stoff fra de to tidligere bøkene, mens 310 salmer var nytt stoff.

Utgaver
-------

Selv om salmeboken i utgangspunktet er felles for begge målformer, finnes det to ulike utgaver, i burgunder (bokmål) og flaskegrønt (nynorsk), hvor de innledende tekstene er på ulik målform.

I 2002 utga Verbum Forlag en utvidet utgave, kalt «Norsk Salmebok med bønnebok». Selve salmeutvalget er uforandret, men boken er utvidet med egen bønnebok til daglig eller tematisk bruk.

Nye tillegg
-----------

I 1997 ble det utgitt et offisielt tillegg til Norsk Salmebok, kalt Salmer 1997. Her finnes, i tillegg til nyere norske salmer og liturgiske sanger, også et utvalg samiske salmer, materiale fra Latin-Amerika, Taizéfellesskapet og andre kristne tradisjoner enn den norske, samt enkelte bidrag i visepop-sjangeren (bl.a. av Bjørn Eidsvåg).

Samisk
------

I 2005 ble det utgitt en egen salmebok på nordsamisk: *Sál'bmagirji II*. Tidligere har også *Landstads reviderte salmebok* og en salmebok for barn vært utgitt i samisk språkdrakt.

Eksterne lenker
---------------

* Norsk salmebok hos Nasjonalbiblioteket
* Norsk salmebok med større skrifttyper hos Nasjonalbiblioteket

| * v
* d
* r
**Den norske kirkes Salmebøker**, et utvalg |
| --- |
| Kingos salmebok (Kingo; 1699) **·** Guldbergs salmebok (Harboe og Guldberg; 1778) **·** Landstads kirkesalmebog (Landstad; 1869) **·** Hauges salmebok (Hauge; 1873) **·** Nokre salmar (Blix; 1892) **·** Landstads reviderte (Jensen; 1924) **·** Nynorsk salmebok (Støylen, Hognestad og Hovden; 1925)  **·** Gir’ko-sál’bmagir’ji (1957) **·** Salmer 1973 (1973) **·** Norsk Salmebok (1985) **·** Salmer 1997 (1997)  **·** Norsk salmebok 2013 (2013)  |
| Se også Liste over forfattere i Norsk Salmebok og Salmer 1997 **·** Liste over forfattere i Norsk Salmebok 2013 |

Portal: Litteratur
**Mellomkollen** er et fjell i Oslo kommune. Det har en høyde på 537 meter over havet og er det sjette høyeste fjellet i Oslo av fjellene med primærfaktor på minst 50 meter.

Fjellet inngår i Mellomkollen naturreservat, som har verdier knyttet til geologi, geomorfologi, vegetasjon og dyreliv. Berggrunnen utgjøres blant annet av lavarekker, og terrengformene viser et komplisert forkastningsmønster. De kraftige landformene har gitt området tilnavnet Maridalsalpene. Herfra er det vidt utsyn over Maridalen med mer.

 Utsikten sydover fra Mellomkollen. Oslo Sentrum er synlig rett til høyre for den høye grana.

Se også
-------

* Fjell i Oslo

Referanser
----------

1. ↑  «Norgeskart». Kartverket. Besøkt 30. januar 2017.
2. ↑  Direktoratet for naturforvaltning, faktaark Besøkt 24. februar 2013

Eksterne lenker
---------------

* Kjentmannsmerket om Mellomkollen Arkivert 20. juni 2011 hos Wayback Machine.
* Kjentmannsmerket om Maridalsalpene Arkivert 7. februar 2011 hos Wayback Machine.

Portal: Oslo

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Oslo Byleksikon **·** GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
***Speedy Meade*** er en amerikansk stumfilm fra 1919, regissert av Ira M. Lowry.

Handling
--------

Etter at assistenten hans, Bud Lester, blir myrdet, tar Speedy Meade som er et medlem av Texas Ranger Division farvel med sin venninne - studenten Mary Dillman, og setter ut for å bryte opp en gjeng med storfe-tyver som opererer på grensen mellom USA og Mexico. Etter å ha ankommet området, tar Speedy i bruk en rekke forskjellige forkledninger, deriblant som en bartender eller en gammel mann som forsøker å selge stjålet storfe. Speedy skaffer seg verdifull informasjon, og oppdager at lederen for gjengen heter Henry Dillman - den antatte faren til Mary.

At Mary også dukker opp, kompliserer Speedys planer ytterligere. Han følger gjengen til et av deres hemmelige møter, men Mary gjør at han blir oppdaget og avslørt. Dillman blir deretter anklaget av de andre i gjengen, for å ha forrådt dem til Texas Rangers. En konflikt oppstår hvor Dillman blir skutt, og Mary blir grepet av en kjeltring. Speedy frigjør seg selv, og slår ned Marys overfallsmann. Dillman innrømmer at han egentlig ikke er Marys biologiske far, og Mary reiser deretter sin vei sammen med Speedy.

Skuespillere
------------

* Louis Bennison som Speedy Meade
* Katherine MacDonald som Mary Dillman
* Neil Moran som Robert Bridges
* Claire Adams som Alice Hall
* Norman Jefferies som Bud Lester
* Jack W. Johnston som Henry Dillman
* Edward Roseman som Buck Lennon
* Ricca Allen som Mrs. Buck Lennon
* William Bailey som Cal Merchant

Referanser
----------

1. ↑  SPEEDY MEADE

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Speedy Meade* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata