recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Lisa Eder** (født 12. august 2001) er en østerriksk skihopper.

Karriere
--------

9. august 2015 deltok hun i Alpine Cup for første gang. Da hoppet hun i lille Vogtlandschanzen i Klingenthal, og hun tok 18. plass. Hun hadde sin første seier i Alpine Cup 11. august 2016 på Pöhlbachschanze i Pöhla. 18. august 2017 fikk hun for første gang lov til å starte i Skisprung-Continental-Cup og tok 15. plass på Fichtelbergschanzen i Oberwiesenthal. På Continental Cup på Tveitanbakken i Notodden 15. desember 2017, mistet hun så vidt sin første mulige pallplass og kom på fjerde. 

For Ski Jumping World Cup på Miyanomori Ski Jump i Sapporo og på Zaō Ski Jump i Zaō ble hun nominert til å hoppe i verdensklasse for første gang. Mens hun ikke klarte å kvalifisere seg i Sapporo, endte hun på 36. plass i Zaō 19. januar 2018, og savnet de første verdenscuppoengene. 20. januar 2018 endte hun på sjetteplass i lagkonkurransen med Chiara Hölzl, Claudia Purker og Jacqueline Seifriedsberger. Hun deltok også i  Junior World Championships i Kandersteg. I individuell til Lötschberg-Schanze tok hun 24. plass og sammen med Marita Kramer, Sophie Mair og Claudia Purker den syvende plassen. 24. mars 2018 oppnådde hun sitt beste verdenscupresultat så langt, med ellevteplass fra Schattenbergschanze i Oberstdorf.

På Junior World Championships 2019 i Lahti, Finland, vant hun bronsemedalje med det østerrikske juniorlaget, som også inkluderte Marita Kramer, Lisa Hirner og Claudia Purker, mens hun endte på fjerde- og tiendeplass i det blandede laget. 9. februar 2019 nådde hun pallen for en verdensmesterskapkonkurranse for første gang, med tredjeplass i laghopp på Logarska dolina i Ljubno, Slovenia, sammen med lagkameratene Jacqueline Seifriedsberger, Chiara Hölzl og Eva Pinkelnig. 8. og 9. februar 2020 endte hun åttende og syvende i Hinzenbach, de to første plasseringene sine på topp ti i et eneste verdensmesterskap.

Under Vinter-OL 2022 i Beijing, ble hun nummer 8 i normalbakkerennet.

Hun er medlem av SK Saalfelden-Salzburg.

Referanser
----------

1. ↑   Salzburgwiki, Salzburgwiki ID 178340[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   www.stmwi.bayern.de, besøkt 22. juni 2019[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  «Ski Jumping - Results Book» (PDF). Arkivert fra originalen (PDF) 16. februar 2022. Besøkt 25. februar 2021.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Lisa Eder – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Lisa Eder – FIS (kombinert) Rediger på Wikidata

* (en) Lisa Eder – FIS (skihopping) Rediger på Wikidata

* (pl) Lisa Eder – skijumping.pl Rediger på Wikidata
*For Hafstad i Tingvoll, Møre og Romsdal, se Hafstadbygda*

**Hafstad** er navnet på den delen av Førde som ligger på sørsiden av elven Jølstra. Navnet Hafstad blir som oftest brukt med prefikser som Ytre og Indre Hafstad. Hafstad er i stor grad dyrket på gammel sjøbunn og elvegrunn. Tidligere fulgte Jølstras løp den nåværende riksveien, men til sist brøt elven igjennom nordover mot Anga på Vie, og det gamle elveløpet og osen kom da gradvis i bruk som jordbruksland. Også videre vestover langs elveløpet har Hafstad fylt ut viker og bukter med hjelp fra landheving og oppmudring. 

Forstavelsen *hafs-* kan ha samme stammen som ordet hav, altså noe som hever seg/stiger opp. *Hav* betydde opprinnelig flo sjø. Stedsnavnforskeren Eivind Vågslid har diskutert teorien i en artikkel i lokalavisen *Firda*. Når man tidligere kom sjøveien inn til Førde oppover Jølstra, var det nettopp ved Hafstad de reisende merket seg terskelen mellom fjord og elv. Det kunne være lurt å gå inn nettopp ved flo sjø, og da var navnet Hafstad nærliggende.

Referanser
----------

1. ↑  Arne W.Aasland: «Tolking av nokre stadnamn på Hafs- og Hund», *Kjelda* nr 3/2008, utgitt av fylkesarkivet i Sogn og Fjordane
**«(The) Rock and Roll Waltz»** er en amerikansk populærmusikksang med melodi av Shorty Allen og tekst av Roy Alfred. Den ble skrevet i 1955.

Sangen blir fortalt ut fra synspunktet til en tenåring som kommer tidlig hjem fra et stevnemøte og oppdager foreldrene som forsøker å danse til én av hennes rock and rollplater. Uten å ha en referanseramme forsøker paret å danse vals til musikken.

Innspillingen med Kay Starr ble utgitt av RCA Victor Records med katalognummer 47-6539

Den ble den første innspilligen av betydning for RCA Victor Records etter at hun forlot Capitol Records. Hun hadde et antall mindre listeplasseringer for RCA Victor Records i 1955, innbefattet «Good and Lonesome» og «Turn Right». Hun trodde det var en spøk da A&R-staben i RCA Victor Records hadde plukket ut «(The) Rock and Roll Waltz» til henne. Den var så annerledes fra det hun pleide å spille inn på plate. Selv om sangen ble en nummer én-hit og millionselger, og hun kom til å elske den i tidens løp, var den aldri en sang som folk bad henne om å synge på noen av hennes liveopptredener i den tiden den var populær.

Ann-Margret spilte inn sangen og ga den ut på albumet *The Vivacious One* i 1962. Sangen ble også gitt ut på b-siden av singelen *There'll Be Some Changes Made* senere samme år.

Svensk versjon
--------------

Psevdonymet *Hello* har skrevet en svensk tekst. Den svenske tittelen er «Rock and roll-valsen».

### Innspilling

* Simon Brehm, sang, Simon Brehms orkester. Utgitt på singlen Karusell KFF KFF 159 i 1956.

Norsk versjon
-------------

Arne Bendiksen har skrevet en norsk tekst.

### Innspillinger

| År | Sangtittel | Artist | Tekstforfatter | Platetype | Platemerke og katalognumer |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1956 | «Rock-and-roll-valsen» | Sølvi Wang med Philips danseorkester | Arne Bendiksen | 78-plate | Philips P 53062 H |
| 1956 | «Rock and Roll vals» | Kari Corneliussen med Carsten Kloumans orkester | Arne Bendiksen | 78-plate | His Master's Voice AL 6016 |

Referanser
----------

1. ↑  KAY STARR DISCOGRAPHY 1955-1981
2. 1 2  Se plateetiketten
| Trefningen ved Ven |
| --- |
| Konflikt: Karl Gustav-krigene |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Dato | 15. mars 1659 |
| Sted | Ved Kirkebakken på øya Ven i Øresund |
| Resultat | Nederlandsk seier |

 |
| Stridende parter |
| Sverige | Nederland |
| Kommandanter og ledere |
| Ukjent | Adrian Banckers |
| Styrker |
| 2 skip med tilsammen 82 kanoner og et brannskip | Krigsskipet «Zeeridder» med 22 kanoner |
| Tap |
| Brannskipet skutt i senk og store skader på begge skip | Ukjent |

**Trefningen ved Ven** var en kamp i 1659 mellom en nederlandsk maritim styrke under ledelse av Adrian Banckers, og svenske tropper på flere skip. Det nederlandske orologsskipet *Zeeridder* mistet forankringen sin og drev på grunn på øyen Ven i Øresund. 

Svenskene på Landskrona sendte først ut skjærbåter i et angrep, men ble slått tilbake. En liten avdeling på to krigsskip — *Mercurius* med 46 kanoner og *Fides* med 36 kanoner — eskorterte et brannskip dit og gikk til angrep for å ødelegge det nederlandske skipet. Banckers klarte å skyte brannskipet i senk og drev senere bort de to større svenske krigsskipene etter en hissig kamp. 

Banckers klarte å få trukket fri *Zeeridder* og bringe det tilbake til København i triumf.

Portal: Danmark
Verdens eneste kjente kull med **syvlinger** som vokste opp ble født 19. november 1997 i Charlisle i Iowa, USA

Syvlingene ble født ni uker for tidlig i Des Moines til Kenny og Bobbi McCaughey. Fra tidligere hadde de en datter, født 3. januar 1996.

Da paret oppdaget at Bobbi bar på syv fostre avslo de selektiv reduksjon og sa at «vi legger dette i Guds hender».

To av barna hadde cerebral parese; den ene ble operert for å hjelpe på ganglaget senere.

Fødselen fikk betydelig oppmerksomhet i media, både positiv og negativ, inklusive en artikkel i *Time* magazine i desember 1997.

*«I begynnelsen, for hvert tiende brev som uttrykte glede, fikk vi et brev som beskyldte oss for å utnytte barna og være egoistiske og sløse med verdens ressurser på en så stor familie»*, sa Bobbi i et intervju i 2007. «*Ingen av våre naboer sa et ondt ord. Her i Carlisle ga de oss privat liv og beskyttelse. Men vi fikk besøk av fullstendig ukjente som banket på bakdøren og spurte om de fikk holde et av barna»*

Paret fikk mange generøse gaver, inklusive et 511 m² stort hus, en varebil, bleier for de første to år, så vel som hjelp til stell, klær og til og med fra Iowa som tilbød college stipend i hvilket som helst universitet i Iowa etter high school. President Bill Clinton ringte personlig og gratulerte foreldrene

Kort tid etter at pressen hadde begynt å skrive om syvlingene mottok foreldrene et personlig brev fra de tre (den gang) gjenlevende Dionne-femlingene. De tre søstrene rådet McCaughey-foreldrene til å holde syvlingene unna sensasjons- og underholdningsmedia, og ikke la dem gå i de samme fellene som deres egne foreldre hadde gjort, men med måte å ønske fjernsyn og Ladies' Home Journal velkommen.

Bobbi McCaughey har lagt merke til at medias oppmerksomhet ikke nødvendigvis betyr at de har gitt mange intervjuer som sier, «Det var all slags stoff i avisene tidligere, men i virkeligheten kom de ikke og spurte oss. De fleste avisene sitere hverandre».

Bobbi og Kenny McCaughey snakker av og til om livets tilskikkelser og er fortsatt motstander av selektiv reduksjon. Bobbi er blitt berømt for sitt sitat: "Well, come to our house, and tell me which four I shouldn't have had!" Familien fortsetter å gå til en baptistkirke i West Des Moines hvor Kenny er diakon.

Den 28. desember 2010 sendte fjernsynsstasjonen TLC (The Learning Channel) en dokumentar om syvlingenes 13. fødselsdag.

Referanser
----------

1. ↑  Bobbi McCaughey's Weekly Journal
2. ↑  "Eight is great for the McCaughey septuplets", MSNBC, January 15, 2006
3. ↑  "Kenny and Bobbi McCaughey" Arkivert 21. juli 2013 hos Wayback Machine. Time, December 1, 1997
4. 1 2 3  Mungons, Kevin (November 2007). «The McCaughey Family is Completely Normal». *Baptist Bulletin*. Arkivert fra originalen Bruk av `|arkiv_url=` krever at `|arkivdato=` også er angitt (hjelp). Besøkt 2. februar 2016.
5. ↑  (Kildeside: Time Magazine Monday, Dec. 01, 1997) se over, (gjengitt senere i en blogg)
6. ↑  Dateline stories NBC has followed the septuplets since birth
Tindemuseets tidligere lokaler
**Norsk Tindemuseum – Arne Randers Heens samlinger** ligger på Frydenlund, like ved Åndalsnes i Møre og Romsdal. 

Tindemuseet har effekter, bilder og historier fra norsk klatre- og fjellhistorie med vekt på Romsdalen. Museet viser klatresportens utvikling fra pionertiden fram til i dag. Heen har gjennom et langt liv samlet inn bilder og gjenstander fra klatresportens historie i romsdalske og norske fjell. I tillegg får en innblikk i Arne Randers Heen mange ferder gjennom et langt og eventyrlig liv. 

En stiftelse opprettet av Arne Randers Heen og Bodil Roland Heen driver museet, stiftelsen er gitt i gave til Rauma kommune. Styret i Norsk Tindemuseum vedtok i 2007 å flytte museet til et mer sentralt lokale i Åndalsnes sentrum. I mai 2016 åpnet kronprinsen Norsk tindesenter på Åndalsnes. Bygget er tegnet av Reiulf Ramstad.

Åndalsnes med Norsk tindesenters bygg.

Referanser
----------

1. ↑  «Kronprins Haakon opna Norsk Tindesenter». *NRK* **(norsk)**. 13. mai 2016. Besøkt 1. april 2017.
2. ↑  «Fjelltoppen midt i bygda». *D2 (Dagens Næringsliv)* **(norsk)**. 24. mars 2017. s. 58. Arkivert fra originalen 2. april 2017. Besøkt 1. april 2017.

Eksterne lenker
---------------

* www.tindemuseet.no – hjemmeside
* Norsk tindesenter

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Carey Jason-Phillip Hart** (født 17. juli 1975 i Seal Beach i California) er en amerikansk profesjonell motocrosskjører. 

Carey Hart ble født i Seal Beach i California i USA og vokste opp i Las Vegas i Nevada. Hans far kjøpte ham hans første motocross-sykkel da han var bare fire år gammel. Hart ble raskt interessert i motocross og dette utviklet seg etterhvert til hans store lidenskap. Da Hart begynte på high school var han allerede profesjonell. I dag er han en av verdens mest kjente motocrosskjørere. 

Carey Hart er også kjent for å ha vært gift med artisten Alecia Moore (kjent som Pink). Hart møtte Pink under X Games 2001 i Las Vegas. Pink fridde til Hart i 2005 og paret giftet seg i Costa Rica 7. januar 2007. 19. februar 2008 ble det gjort kjent at Pink og Hart hadde gått fra hverandre, men fant senere tilbake til hverandre igjen i mai 2009.

Referanser
----------

1. ↑   Internet Movie Database, IMDb-nummer nm1144474, besøkt 17. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   The Peerage person ID https://www.brides.com/pink-carey-hart-relationship-timeline-5095614#:~:text=At%20the%20top%20of%202020,%E2%80%9C15%20years.[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |
**OASE-bevegelsen** (forkortet **OASE**) er en norsk kristen bevegelse. Oase-bevegelsen ble etablert på slutten av 1970-tallet og er inspirert av karismatisk vekkelseskristendom. Bevegelsen regner seg som økumenisk, men med en evangelisk-luthersk forankring.

Oase-bevegelsen legger særlig vekt på kollektiv lovsang, tungetale og helbredelse på sine arrangement. 
Bevegelsens tilhengere regner det første *Helligåndsseminaret* i Storsalen i februar 1977 som bevegelsens begynnelse. Sommeren 1980 ble det første *Sommer OASE-stevnet* avholdt i Kristiansand. OASE-bevegelsen samler mellom 2 000 og 5 000 deltakere på stevnene. Bevegelsen arrangerer et sommerstevne som avholdes andre uken i juli. Det har foruten Kristiansand også funnet sted i Fredrikstad, Oslo, Tønsberg, Haugesund, Porsgrunn, Skien, Stavanger, Bergen, Trondheim og Tromsø. Lokalt og regionalt OASE-arbeid er startet opp flere steder. Inspirert av den norske OASE-bevegelsen er det dannet OASE-bevegelser i de andre nordiske landene.

Visjon og verdier
-----------------

Oase-bevegelsens tilhengere regner *Bli fylt av Ånden* er OASE-bevegelsens grunnleggende budskap..

OASE-bevegelsen formulerer sine verdier som: 

* …fremelske en varhet for Åndens nærvær og gi trygghet for å være i Åndens nærvær.
* …skape rom for at Den hellige ånd kan betjene den enkelte og fellesskapet.
* …gi hjelp til å tolke en virkelighet der Gud er tilstede.
* …fokus på undervisning ut fra Guds ord (Bibelen), tilbedelse, bønn, samtale og sjelesorg.
* …respekt for enkeltmennesket.

Eksterne lenker
---------------

* www.oase.no – hjemmeside
Treghetsnavigasjon benyttet i en fransk interkontinental rakett~
**Treghetsnavigasjon** baserer seg på akselerasjon og rotasjon av flere treghetssensorer. 

Slike systemer brukes blant annet i missiler, fly og romfartøyer. 
De benytter systemer som måler akselerasjon og rotasjon, alle med tre akser, og beregner ut fra disse verdiene hvor enheten befinner seg til enhver tid. 

Tidligere ble det brukt gyrosystemer, men senere er optisk utstyr, etter hvert med kvartskrystallteknologi vanligere og billigere.

En av fordelene med disse systemene er at de er uavhengig av utstyr utenfor fartøyet og påvirkes vanligvis ikke av jamming eller elektronisk krigføring.
De siste årene har nye krystall og halvlederkomponenter gjort det mulig å bruke denne teknikken i vanlige videokameraer for å stabilisere bildet ved små bevegelser i kameraet.

Mange fly har to selvstendige systemer og viser posisjon som angitt av begge systemene. 

Andre navigasjonshjelpemidler i flyene er kompass, gyrokompass, GPS og radionavigasjonshjelpemidler.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Britannica **·** Nationalencyklopedin **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data)
 |
**Norsk Villreinsenter** er en stiftelse som ble opprettet i 2006. Bakgrunnen for opprettelsen finnes i temaheftet *Villrein og samfunn* som skisserer hovedutfordringene for forvaltning av villreinen i Norge. Formålet med opprettelsen av Norsk Villreinsenter er å fremme bevaring og bærekraftig forvaltning av villreinbestandene og villreinfjellene i Norge.

Stiftelsen Norsk Villreinsenter har to driftsenheter. Dette er Norsk Villreinsenter Sør på Skinnarbu i Tinn kommune og Norsk Villreinsenter Nord på Hjerkinn i Dovre kommune. Hovedoppgavene for driftsenhetene er kompetanse, dokumentasjon, kartlegging, informasjon og naturveiledning. Villreinsentrene og Statens naturoppsyn tilbyr naturveiledning til skoler og grupper.

Villreinsentrene arbeider med utvikling av publikumsattraksjoner med informasjon om villrein og høyfjellsøkologi. Norsk Villreinsenter Sør på Skinnarbu er samlokalisert med Hardangervidda nasjonalparksenter. Norsk Villreinsenter Nord på Hjerkinn er samlokalisert med Pilegrimssenter Dovrefjell. Viewpoint Snøhetta eies og driftes av Norsk Villreinsenter Nord på Hjerkinn.

Referanser
----------

1. ↑  Villrein og Samfunn

Eksterne lenker
---------------

* Norsk Villreinsenters nettsider
**OE 36** er en type kjølbåt, det vil si mindre seilbåt med kjøl, som ble konstruert i 1968 av den svenske seilbåtkonstruktør Olle Enderlein (1917–1993) og derav modellbetegnelsen «OE». 

Det finnes også OE 29, OE 32, OE 33 og OE 38

Historie
--------

OE 36 ble tegnet av Olle Enderlein, i konkurranse med Lars-Olof Norlin, på bestilling av et ektepar. Bestillingen kom da paret ønsket seg en vakker, rask og bekvem seilbåt uten å ha vedlikeholdet med en trebåt.

De fleste båter ble bygd som halvfabrikat ved Sundsörs Båtbyggeri AB i Oxelösund. Eller som ferdige båter ved Crown Yacht AB

Konstruksjon
------------

Skrogformen er inspriret av Sparkman & Stephens sine båter med fine endeskip, store overheng og markerte V-formete midtspant. Båten er på grensen til å være underrigget.

De første båter ble bygget i glassfiber enkeltlaminat med 11 mm tykkelse i vannlinjen og 9 mm i fribordet. I senere båter ble bygget i sandwichlaminat med balsa distansemateriale. Disse har tilføyelsen «Crown» i modellbetegnelsen da disse ble bygd av Crown Yacht AB. Kjølen i bly har finneform og hjertestokken er i 40 mm syrefast stål. Riggen er masthead med et sett uvinklede salingshorn og dobbelt sett undervant. Masten er gjennomgående.

Innredning
----------

Innredningen er meget tradisjonell med en stikkøye på styrbord og kartbord frem for denne. Bakovervendt vinkel bysse til babord og frem for dette en U- og I-sofa. Frem for masten badet og med to køjer i forpiggen.

Kilder
------

* Udkik
* SeilMagasinet
* Sailguide
* OE Yacht Club of Scandinavia

Eksterne lenker
---------------

* OE Yacht Club of Scandinavia

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | KulturNav
 |
**«(Sittin' On) The Dock of the Bay»** er en sang skrevet av Steve Cropper og Otis Redding som ble spilt inn og gitt ut på singel med Otis Redding i 1968. Sangen ble også gitt ut på albumet *The Dock of the Bay* senere samme år.

Den ble Otis Reddings største hit-singel, både i USA og Europa. Den ble tildelt to Grammy-priser. Rolling Stone magazine rangerte sangen som nummer 28 på listen The 500 Greatest Songs of All Time.

Coverversjoner
--------------

Blant annet Glen Campbell, Cher, Peggy Lee, David Allan Coe, Bob Dylan, Don Partridge, Percy Sledge, Dee Clark, Sam & Dave, Widespread Panic, Kenny Rankin, Dennis Brown, Michel Pagliaro, Jacob Miller, Pearl Jam, the Format, T. Rex, Sara Bareiles, Rod Stewart, Lisa Ono, Aaron Neville, Brent Smith og Garth Brooks har spilt inn «The Dock of the Bay». Waylon Jennings og Willie Nelson duett nådde nummer 13 på US Hot Country Songs liste. Sammy Hagar ga ut en versjon av sangen som en album-singel i 1979, han hadde med sangens medforfatter Steve Cropper på gitar. Tina Turner spilte sangen live på sin Twenty Four Seven Millennium Tour og et av disse opptakene er å finne på videoen *One Last Time Live in Concert* som ble gitt ut i 2001. Albumet *The Hunger* fra 1987 med Michael Bolton inneholdt også en versjon av sangen som nådde nummer 11 på Billboard Hot 100 og nummer 12 på Album Rock Tracks listen, den nådde også topp 77 på UK Singles listen.

Besetning
---------

* Otis Redding – vokal
* Booker T. Jones og Isaac Hayes – keyboard
* Steve Cropper – gitar
* Donald Dunn – bassgitar
* Al Jackson Jr. – trommer
* Wayne Jackson – trumpet, trombone
* Andrew Love – saksofon

Referanser
----------

1. ↑  «Otis Redding | Biography, Albums, Streaming Links». *AllMusic* **(engelsk)**. Besøkt 15. februar 2021.
2. ↑  «Awards Nominations & Winners». *GRAMMY.com* **(engelsk)**. 30. april 2017. Besøkt 15. februar 2021.
**Norsk Topphåndball** (**NTH**) er en interesseorganisasjon som består av de håndballklubbene som spiller i Eliteserien Kvinner og Eliteserien Menn. Det vil si de 12 beste damelagene og de 12 beste herrelagene i Norge.

Målsetninger
------------

Norsk Topphåndball har besluttet fire felles målsetninger de vil fokusere på:

**1.     Organisasjon**

**Veldrevne klubber**

Klubbene fremstår profesjonelt i måten de løser sine administrative, økonomiske, markedsmessige og sportslige oppgaver. 

**2. Marked/Salg**

**Omsetning**

Klubbene skal til enhver tid ha bærekraftig omsetning og sunn økonomi.

**3.     Arrangement**

**Fyll hallene**

Klubbene utvikler arrangement for alle målgrupper, og posisjonere Eliteserien som den foretrukne idrettsunderholdningen i hall, og gjennom dette bidrar til økt tilskuerantall, økt medieoppmerksomhet og høyere markedsverdi.

**4.     Sport**

**Norske klubber på internasjonalt nivå**

Klubbene bidrar til å utvikle norsk håndball slik at flere lag hevder seg i europeisk sammenheng.

Viktige personer
----------------

* Hein W. Barthold, daglig leder
* Alf Mangor Johannessen , Styreleder

Referanser
----------

1. ↑  Felles målsetninger for klubbene i Norsk Topphåndball Arkivert 1. november 2009 hos Wayback Machine.

Kilder
------

* Arkivert 25. juni 2018 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
**OFDM** (**Orthogonal Frequency Division Multiplexing**) er en modulasjonsteknikk som modulerer et ønsket signal over flere ortogonale bærebølger («multi carrier modulation»). Noen av fordelene med OFDM er høy spektrum-effektivitet, robusthet mot «multipath interference» og enkel støyfiltrering.

Introduksjon
------------

I flerbølgebaserte modulasjonsteknikker deles datastrømmen opp i flere parallelle datastrømmer. Disse datastrømmene blir så modulert på hver sin bærebølge. For å unngå krysskanal-interferens («Inter Channel Interference», ICI) må sikkerhetsbånd («Guard Band») etableres mellom kanalene, noe som medfører en lavere utnyttelse av frekvensområdet (lav spektrum-effektivitet). Karakteristikken til et modulert signal gjør at interferens mellom de forskjellige bærebølgene allikevel oppstår, selv om sikkerhetsbåndet er relativt bredt. Dette reduserer signal-til-støy-forholdet («Signal to Noise Ratio», SNR).

OFDM benytter ortogonale bærebølger. Fra geometrien er to ortogonale (fra gresk, *Ortho*: rett, *Gon*: vinkel) linjer plassert vinkelrett på hverandre, og derfor uavhengige. Kanelene i OFDM er også ortogonale, og dermed også uavhengige av hverandre. Dette gjør at kanalene kan pakkes langt tettere enn hva som er mulig i vanlige flerbølgebaserte modulasjonsteknikker.

Enkel implementasjon
--------------------

En enkel OFDM-implementasjon modulerer en gitt datastrøm av lengde N ved hjelp av PSK («Phase Shift Keying»), BPSK («Binary PSK»), QPSK («Quadrature PSK») eller QAM («Quadrature Amplitude Modulation»). Denne modulasjonen genererer en kompleks vektor. Man kalkulerer så den inverse FFT («Fast Fourier Transform») av denne vektoren og får et OFDM-symbol bestående av N kanaler, hver bestående av et modulert data-symbol. OFDM-symbolet gjennomgår så litt ekstra prosessering før det blir sendt.

Bruk
----

OFDM utgjør basis i trådløse LAN, slik som IEEE 802.11a, HiperLAN/2 og Multimedia Access Communication (MMAC). En variasjon av OFDM, COFDM (Coded Orthogonal Frequency Division Multiplexing), brukes i blant annet i DAB (Digital Audio Broadcast) og DVB (Digital Video Broadcast).

Kilder
------

* «OFDM Orthogonal Frequency Division Multiplexing Tutorial» (engelsk)
* «An Introduction To Orthogonal Frequency Division Multiplex (OFDM)» Arkivert 9. juli 2018 hos Wayback Machine. (engelsk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND
 |
Bysantisk ikon av erkeengelen Mikael fra 1300-tallet. Mikael var en viktig vernehelgen i koptisk kristendom.
***Apa Nahroous martyrium*** er en koptisk kristen tekst som trolig er skrevet en gang mellom år 650–750, og tilhører en gruppe hagiografiske tekster som tilhører Julius av Akfahs' syklus. Som i så mange andre koptiske tekster skildres kristendomsforfølgelse, og typisk nok er handlingen lagt til keiser Diokletians regjeringstid (284–305), og til keiserens hoff i Antiokia.

Hovedpersonen Nahroou har lest martyrhistorier, og oppsøker keiserens hoff for selv å lide samme skjebne. Nahroou blir hjulpet av erkeengelen Mikael både på sin mirakuløse reise til Antiokia og under de brutale forhørene. Nahroou dør flere ganger, men blir hver gang vekket til live av engelen.

Teksten er bare bevart i fragmenter, men et sammendrag av handlingen er også kjent fra en sammenstilling av helgenvitaer. Teksten er oversatt til norsk i antologien *Koptiske skrifter*, 2012. Den ble valgt ut til antologien dels fordi den er representativ for de koptiske martyrskildringene og dels fordi et av de i alt 11 kjente manuskriptfragmentene til fortellingen befinner seg i Kulturhistorisk museum, Oslo.

Referanser
----------

1. 1 2  Kilde for sitat og vurderinger er Hugo Lundhaugs innledning til *Koptiske skrifter*, 2012
2. ↑  alinsuciu.com Hugo Lundhaug: A New Fragment of the Martyrdom of Apa Nahroou, 20.10.2011
3. ↑  Hugo Lundhaug: «"The Power of Michael Protected Him", A New Fragment of the Coptic Martyrdom of Apa Nahroou» I: *CLARA Classical Art and Archaeology*, nr 1, 2016. Utgitt av Kulturhistorisk museum, Oslo
**OER Oil AS** (Offshore Engeneering Resources) var et norsk oljeselskap som ble grunnlagt i 2001 men overtatt av oljeselskapet Endeavour i 2004. Selskapet hadde blant annet eierandeler i Bragefeltet og Njordfeltet. Administrerende direktør var Per Gunnar Løge.

Historie
--------

Selskapet ble grunnlagt i 2001 av Per Gunnar Løge sammen med Odd Vagle og Steinar Hagen. Selskapets strategi var å satse på mindre felt som de større oljeselskapene ikke ville satse på. I 2002 inngikk selskapet en avtale med Norsk Hydro om kjøp av 4,44% av Bragefeltet og 2,5% av Njordfeltet. Disse andelene ga en produksjon på 2.500 fat oljeekvivalenter daglig. I begynnelsen av 2003 gikk det svenske selskapet Lundin Petroleum inn på eiersiden med et kapitalinnskudd på 30 millioner kroner. Dette ga Lundin 75,88% eierandel i selskapet. Senere samme år kjøpte OER det RGI-kontrollerte oljeselskapet Aker Energy.

I oktober 2004 solgte Lundin sin eierandel i OER til Endeavour for 172,5 millioner kroner. EOR skiftet deretter navn til Endeavour Energy Norge AS.

Referanser
----------

1. ↑  (no) «I utbygging og drift de store pengene ligger». petro.no. Arkivert fra originalen 7. februar 2011. Besøkt 1. januar 2012.
2. ↑  (no)"Nytt norsk oljeselskap". *Aftenposten,* 6. juli 2002.
3. ↑  (no) «Nytt oljeselskap kjøper andeler i Brage og Njord». petro.no. Besøkt 1. januar 2012. [*død lenke*]
4. ↑  (no) «Svenskene har ikke mistet troen på norsk sokkel». petro.no. Besøkt 1. januar 2012.
5. ↑  (no)"Røkke solgte oljedrømmen". *Aftenposten,* 8. november 2003.
6. ↑  (no) «OER oil selges». petro.no. Besøkt 1. januar 2012.
Trehytte for barn.
Trehus som hører til korowai-folket
**Trehytte** er en bygning som er hevet over bakken, og som er bygget i eller rundt et eller flere tre. Trehytter kan brukes til lek eller friluftsliv, til bolig eller som observasjonsplattform.

Bruk og hensikt
---------------

Trehytter gjør det mulig å bygge øko-vennlige hus i skogen, siden de ikke krever fjerning av skog. Ville skapninger, klimaer og lysforhold kan gjøre bakkenivået i tett skog uegnet for menneskelig bosetning.i tett skog. I noen deler av tropene blir vanlige bolighus bygget i trærne eller på stolper for å slippe unna farer på bakkeplan, eller for å holde folk og matlager unna rovdyr.

Korowai-folket fra Papua-provinsen på Ny-Guinea lever i trehytter. Hyttene er opptil 40 meter over bakken, og er ment som vern mot citak-folket som lever i samme området.

Materialvalg
------------

Trehytter kan bygges av mange ulike materialer. Treverk er vanlig i strukturelle deler og kledning, siden det er sterkt, lett og billig. Stål blir ofte brukt til forsterking, og til deler som holder konstruksjonen sammen. Gjenbruksmaterialer blir ofte benyttet, både av miljøgrunner og økonomiske grunner.

Forekomst
---------

Siden midt på 90-tallet har trehusbygging blitt mer vanlig i mange deler av Europa og i USA. Grunner til dette er mellom annet bedre personlig økonomi, bedre byggteknologi og økt fokus på miljø og bærekraft. Oppsvinget har i sin tur bevirket økt etterspørsel etter tjenester som har med trehyttebygging å gjøre. Det er nå over 30 selskap i Europa og USA som spesialiserer seg på trehyttebygging- og design, fra enkle hytter for barn til trehytter med bolighusstandard.

Byggeforskrifter
----------------

Mange steder er bygging av trehytter en gråsone uten klare regler. Dette kan bevirke forvirring og konflikter mellom myndighetene og de som bygger trehytter.

Referanser
----------

1. ↑  Head-Hunters Drove Papuan Tribe Into Tree-Houses
2. ↑  Henderson, Paula. *Treehouses*. London, UK: Frances Lincoln Ltd. ISBN 0 7112 2437 4.
3. ↑  «Commercial treehouse builder list». Besøkt 20. november 2007.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL
 |
**Jørgine Mathilde «Tilla» Brun** (født 22. februar 1855 i Bergen, død 6. desember 1927 i Oslo) var en norsk skuespillerinne og suffløse.

Familie
-------

Mathilde Brun var datter av arbeider Andreas Brun og Berthe Danielsdatter, og søster av skuespiller Anna Løchen. Hun omtaltes oftes som *Tilla Brun*, og på sine eldre dager *Tante Tilla*.

Liv og virke
------------

Mathilde Brun debuterte tidlig i 1880-årene ved Møllergatens Theater i Kristiania, i en ungpikerolle i stykket *Et Eventyr i Rosenborg Have* av Johan Ludvig Heiberg. Hun maktet ikke å gjøre noen større lykke ved dette teatret, og trakk seg tilbake fra scenen i noen år. Selv sa hun det slik: «Om eg gjorde løkke? Ikkje de' spor far!»

Senere ble hun av fru Ottesen, Norges første kvinnelige teaterdirektør, engasjert på Olympen, hvor hun ofte gestaltet eldre, komiske rollefigurer. I stykket *På Menneskefangst* ville instruktør Berent Schancke stryke en scene hvor en av personene skulle få delirium. Denne personen ble gestaltet av Tilla Brun. Direktør Ottesen ville beholde scenen, og sa at «Når forfatteren har skrevet at Tilla skal få dilla, så skal Tilla ha dilla!»

Deretter ble hun engasjert av Thorvald Bogsruds selskap, og opptrådte ved flere forstadsteatre.

Mathilde Brun var en tid suffløse ved Maxime, før hun gjorde opptredener ved Theatre Moderne i Tivolihaven.

Sammen med en herre ved navn Anders Halvorsen etablerte hun i 1902 virksomheten *Halvorsen & Co.s Fiskelager* i Kristiania, til avløsning for hennes egen virksomhet *M. Brun*, en virksomhet hun etablerte i 1894.

Roller i utvalg
---------------

* *Nille* i *Jeppe paa Bjerget* av Ludvig Holberg

Referanser
----------

1. ↑  Folketelling 1910 for 0301 Kristiania kjøpstad: Bosted by: 0057 Calmeyers gate 17
2. ↑  *Aftenposten 1927.12.07*. Norge, Oslo. 1927.
3. 1 2 3  *Middagsavisen 1925.02.21*. Norge, Oslo. 1925. s. 6.
4. ↑  *Arbeiderbladet 1983.10.22*. Norge, Oslo. 1983. s. 14.
5. ↑  *Norsk Kundgjørelsestidende 1902.07.28*. Norge, Oslo. 1902. s. 1.
6. ↑  *Norsk Kundgjørelsestidende 1894.11.03*. Norge, Oslo. 1894. s. 2.

Kilder
------

* Muus, Rudolf (1924). *Kristiania forstadsscener og deres skuespillere*. Aass. s. 66.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister **·** Geni
 |
**Mathilde Grooss Viddal** (født 1969) er en norsk saksofonist, klarinettist og komponist. Hun driver plateselskapet Giraffa Records og er leder for FriEnsemblet - et «frilynt» jazzensemble.

Utdannelse
----------

Hun er utdannet i musikkvitenskap ved Universitetet i Oslo og har etterutdanning i rytmisk komposisjon fra Høyskolen i Agder. Hun har også utdannelse som programingeniør fra Gjøvik Ingeniørhøyskole.

Musikerkarriere
---------------

Hennes første innspilling Holding Balance fra 2004, innspilt i Rainbow Studio/Jan Erik Kongshaug, er et prosjekt med storbandmusikk i samtidsjazzens landskap. Musikken gir et innblikk i hennes tonale verden, en blanding av fri-imprpovisasjon, humor og streng komposisjon. 

Med FriEnsemblet har hun utgitt fem album. Hun driver sitt eget plateselskap, som hun har gitt navnet Giraffa Records. Viddal har medvirket på et titalls CD-utgivelser og hatt flere bestillingsverkoppdrag og installasjoner i inn og utland.

Hun spiller i Nunatak, Meditations & Prayers, Lucky Loop og Eick/Viddal Duo. Hun har turnert i Norge og internasjonalt med ulike band, og har samarbeidet med musikere fra hele verden. Blant annet har hun gjennom flere år hatt et tett samarbeid med den fransk-syriske musikeren Naïssam Jalal. Andre musikere hun har samarbeidet med erTellef Kvifte, Øyvind Brække, Knut Kvifte Nesheim, Trude Eick, Hedvig Mollestad Thomassen, Eivind Lønning, Børge-Are Halvorsen, Per Willy Aaserud, Britt Pernille Frøholm, Unni Boksasp, Dag Stiberg, Kristoffer Alberts, Ellen Brekken og Richard Sinclair.

I 2016 ble hun utnevnt til «residerende kapellmester» (res.kamp.) på Kampenjazz i Oslo. I 2006 mottok hun Statens 3-årige kunstnerstipend. Viddal har mottatt flere internasjonale priser for sine komposisjoner og arrangementer. For komposisjonen *El Aaiun – across the border* vant hun en internasjonal pris; verket ble framført på Seattle Earshot Jazzfestival i 2013 med Viddal og Ingrid Jensen som solister.

Diskografi
----------

### FriEnsemblet, Giraffa records

* 2006: *Holding Balance* – Chateau Neuf Fri Ensemble
* 2009: *ComeCloser*
* 2012: *Undergroove*
* 2014: *El Aaiun - Across the Border*
* 2017: *Out of Silence*
* 2020: *Notre Dame*

### Lucky Loop

* 2008: *Big, Fat and Beautiful* (Grappa)

### Eick/Viddal Duo

* 2008: *November Log* (Giraffa Records)

### Annet

* 2000: *DÉJÀ VU* – med Yngve Slettholm (Hemera)
* 2008: JAZZCD.NO 5set (NJF)
* 2008: *Folkelarm* – med diverse artister (Etnisk Musikklubb)
* 2011: *Mitt Hjerte* – med Finn Coren (Bard Records/Musikkoperatørene)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* (en) Mathilde Grooss Viddal på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Mathilde Grooss Viddal på MusicBrainz Rediger på Wikidata
* facebook:

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Apabhraṃśa** (sanskrit: अपभ्रंश, IPA:[əpəbʱrə̃ˈɕə]) er en nedsettende benevnelse som betyr «korrupt» eller «ugrammatikalsk språk». Benevnelsen ble benyttet av Patañjali, og av senere forfattere av sanskrit-grammatikker, som en karakteristikk av dialekter som avviker fra normene i grammatikken til sanskrit.

Begrepet brukes om de dialektene blant indoariske språk, som dannet overgangen mellom middelindoariske språk og de første moderne indiske språkene som starter med Braj Bhasha. Tidsmessig omfatter dette perioden mellom det 6. og det 13. århundre. Ordet prākrit, herunder pāli, avgrenses i så måte til de folkelige dialektene som ble talt i India fra det 4. til det 8. århundre. Apabhraṃśa-språkene utviklet seg til de moderne indoariske språkene som bl.a. omfatter hindi, bengali, marathi, urdu, gujarati, oriya og singalesisk.

Disse tidsmessige skillene er imidlertid ikke helt bastante. Noen filologer benytter ordet f.eks. ordet prākrit til å betegne språk langt inn i den middelindoariske perioden. I tillegg ble enkelte av apabhraṃśa-språkene brukt helt frem til det 15. århundre. Overgangen fra apabhraṃśa til moderne indisk i Nord-India, fant likeledes sted allerede i det 11. århundre. 

En betydelig mengde med litteratur i apabhraṃśa finnes i jainistiske biblioteker. Mens Amir Khusro og Kabir skrev i et språk som var veldig likt moderne hindi, fortsatte mange poeter å skrive i apabhraṃśa, spesielt i regioner som ble styrt av hinduregenter. Apabhraṃśa-forfattere inkluderer Sarahapad av Kamarupa, Devasena av Dhar (9. århundre), Pushpadanta av Manyakheta (9. århundre), Dhanapal, Muni Ramsimha, Hemachandra av Patan og Raighu av Gwalior (15. århundre). Et tidlig eksempel på bruken av apabhraṃśa er i *Vikramorvashiyam* av Kālidāsa, der Pururava spør dyrene i skogen etter sin elskede som har forsvunnet.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Banglapedia **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data)
 |
**Maksimum break** er et uttrykk som brukes i snooker når en spiller har oppnådd det maksimale antall poeng som kan scores i løpet av et parti (*frame*).

Normalt er det maksimale antall poeng som kan oppnås 147 (15 røde, 15 sorte og deretter de seks fargede kulene). Ronnie O'Sullivan er spilleren som har flest maksimum breaks i karrieren med 15, Stephen Hendry er på andreplass med 11. Steve Davis var den første som klarte et maksimum break i en offisiell TV-sendt turnering i 1982 og året etter i 1983, ble Cliff Thorburn den første som klarte et maksimum break i VM. Det har kun skjedd en gang at man har hatt to maksimum breaks i en rangeringsturnering. Det var i VM 2008 med Ronnie O'Sullivan og Allister Carter.

De fem raskeste maksimum break i historien har Ronnie O'Sullivan, det raskeste på 5 minutter og 20 sekunder. Dette skjedde i VM i 1997. James Wattana har den sjette raskeste 147-serien med 7 minutter og 9 sekunder fra 1992.

I profesjonelle turneringer er det vanlig med store pengepremier for den spilleren som klarer å gjøre et maksimum break. Frem til 2010/2011-sesongen var det vanlig i VM med £147 000 i premie for maksimum break.

Maksimum break over 147
-----------------------

Dersom en spiller gjør et feilstøt mens alle de 15 røde kulene fremdeles er på bordet slik at det blir dømt free ball, kan dette gi mulighet for å oppnå mer enn 147 poeng. Den innkommende spilleren kan da nominere en fritt valgt kule av annen farge som rød, og dersom han senker denne, kan han senke en farget ball, før han spiller på de resterende 15 røde. Dette gjør at en spiller kan senke 16 røde og 16 sorte før han senker de seks fargede. Teoretisk kan man da få 155 poeng.

Den eneste spilleren som har klart over 147 i en offisiell turnering er Jamie Burnett som klarte 148 i 2004. Tony Drago fikk 149 poeng i en uoffisiell turnering i 1998 og dette er registrert som verdensrekord i Guinness rekordbok. Jamie Cope skal ha klart 155 poeng på trening i 2005.

Eksterne lenker
---------------

Video av de tre raskeste 147-seriene av Ronnie O'Sullivan.

1. 1997: 5 minutter og 20 sekunder (video)
2. 2003: 6 minutter og 30 sekunder (video)
3. 2001: 6 minutter og 36 sekunder (video)
**Elizabeth Inglis** (født 10. juli 1913 i Colchester, Essex, England, død 25. august 2007 i Santa Barbara, California, USA) var en engelsk skuespiller, mest kjent for rollen i filmen *The Letter*, hvor hun spilte mot Bette Davis.

Karrière
--------

Inglis ble født **Desiree Mary Lucy Hawkins** i Colchester, Essex, av Margaret Inglis (født Hunt) og Alan George Hawkins. Filmdebuten hennes kom i 1934 med filmen *Borrowed Clothes*. Hun hadde deretter en liten rolle i Alfred Hitchcocks *De 39 trinn* (1935) som Hilary Jordan. I 1939 hadde hun en rolle i den britiske TV-filmen *Gaslight* før hun spilte Adele Ainsworth i *The Letter* i 1940. På denne tiden gikk hun under pseudonymet **Elizabeth Earl**.

Privatliv
---------

Inglis giftet seg med Sylvester «Pat» Weaver, toppsjef i fjernsynsnettverket NBC. Etter giftermålet pensjonerte hun seg fra skuespill. Paret fikk to barn, og datteren Susan ble en filmskuespiller selv under artistnavnet Sigourney Weaver. Et fotografi av Inglis ble brukt i en bortklipt scene av *Aliens* (1986) hvor hun spiller Ellen Ripleys datter (Ripley ble spilt av Weaver, som var Inglis' datter).

Inglis døde 25. august 2007 i Santa Barbara, California, 94 år gammel.

Filmografi (utvalg)
-------------------

* *Landslide* (1937)
* *River's End* (1940)
* *Aliens* (1986)

Referanser
----------

1. 1 2   Genealogics[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Notice of death of Elizabeth Inglis, latimes.com, 7. september 2007; besøkt 5. oktober 2015.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Elizabeth Inglis på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) Elizabeth Inglis i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (en) Elizabeth Inglis på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) Elizabeth Inglis hos The Movie Database Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Geni **·** VIAF **·** LCCN
 |
**Saqqaqkulturen** er navnet på en av de tidligste folkene som befolket Grønland.

Independence I (ca. 2500 f.Kr. – 1800 f.Kr.) var de første innvandrerne til Grønland. Disse gikk over isen fra Canada, og kom i land ved Independencefjorden, derav navnet på denne kulturen. Disse holdt til på nordkysten av øya. 

Saqqaqfolket kom like etterpå, ca. 2400 f.Kr. men trakk sørover på vestkysten. De to folkeslagene sameksisterte dermed i nesten hele *Independence 1* sin epoke. De var sannsynligvis eskimoer, og navnet sitt har de fått fra bygda Saqqaq ved Diskobukten, der de første funnene fra denne kulturen ble gjort. Det er særlig i dette området man har forsket på denne kulturen, og man har gjort mange arkeologiske funn her. Det er avdekket over 100 boplasser bare rundt Diskobukten, med store mengder redskaper, dyreknokler og ildsteder.

Historie og levninger
---------------------

Saqqaqfolket spredde seg etterhvert videre sørover, rundt Kapp Farvel på sydspissen, og videre nordover på østkysten, helt opp til dagens Scoresbysund (Ittoqqortoormiit) ved Scoresbysundet. 

I forhold til *Independence 1* hadde saqqaqfolket både flere våpentyper og en mer variert tilgang til mat. Faunaen er mer variert i sydlige deler av Grønland enn på nordkysten, der man levde på primært moskus, men på sommers tid hadde også disse tilgang til fugler, hare, rev, lemen, fisk og sel. 

De utviket mange jaktvåpen som gjorde det mulig å jakte på avstand, som pil og bue, lanser og kasteharpuner. Dermed kunne de jakte på både reinsdyr, sel og hval. De utviklet også kajakker av skinn, til hval- og seljakten. Man har også funnet lamper for tran eller talg. 

Den eldste kjente delen av en eskimodrakt som er funnet, er funnet i en gammel boplass i Qeqertasussuq ved Diskobukten. Her fant de en innerstrømpe til en kamik. Den er lagd av selskinn. På samme boplass har man også funnet knokler fra Saqqaq-mennesker, men bare 4 knokler og en hårdott. Knoklene stammer fra en mann og en kvinne. 

Vinterboligen deres var hus av torv og telttak av skinn.

Man vet ikke nøyaktig hvorfor Saqqaq-folket døde ut. De forsvant fra boplassene sine, og døde ut ca. år 800 f.Kr Dette skjedde samtidig med at klimaet på Grønland ble kaldere, så det kan skyldes matmangel. 

Etter at Saqqaq-folket hadde befolket store deler av Grønland i ca. 1.600 år kom nye folk og innvandret til Grønland; Independence II og dorsetkulturen. Independence II holdt til på nordkysten, som Independence I, mens Dorset-folket bosatte seg langs hele kysten av det sørlige Grønland, fra dagens Thule, ned rundt sydspissen og opp til Scoresbysundet, på samme måte som Saqqaq-folket.

Se også
-------

* Independence I
* Dorsetkulturen
* Independence II
* Thulekulturen

Litteratur
----------

* Illustrert Vitenskap, nr. 12/2007, *Grønland ble befolket 7 ganger*.

Eksterne lenker
---------------

* *Saqqaq culture chronology*, Greenland Research Center of National Museum of Denmark
* Katherine Harmon: *Long-Locked Genome of Ancient Man Sequenced*, i Scientific American
* Historie i bølger

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |
**Walter Oswald Watt** (født 11. februar 1878 i Bournemouth i England, død 21. mai 1921 i Bilgola i New South Wales i Australia) var en australsk flyger, forretningsmann og veteran fra den første verdenskrig.

Watt flyttet til Sydney i Australia sammen med sin familie da han var bare ett år gammel. Han var tilbake i Storbritannia i en alder av elleve år for å få utdanning i Bristol og senere ved Cambridge University. Han dro tilbake til Australia i 1900 og vervet seg til det australske militæret. Watt lærte seg å fly i 1911 før han ved utbruddet av første verdenskrig vervet seg til den franske Fremmedlegionen som pilot. Fordi han ikke var fransk borger var han ikke kvalifisert til å lede en fransk enhet i Fremmedlegionen.

Watt ble overført til Australian Flying Corps (AFC) i 1916 og ble utstasjonert ved vestfronten. I februar 1918 ble han forfremmet til oberstløytnant og ble tildelt kommandoen over AFCs første treningssenter i England. Han var mottaker av Frankrikes Croix de guerre og Æreslegionen. I tillegg ble han den 1. januar 1919 utnevnt til offiser (OBE) av Order of the British Empire. Han fikk også en gullmedalje oppkalt etter seg. Den tildeles for fremragende innsats for australsk luftfart.

Watt forlot militæret for å i stedet ivareta sine næringsinteresser i Australia, og han ble etter hvert berømmet for sin generøsitet overfor andre hjemvendte flyvere og veteraner fra første verdenskrig. Han ga disse økonomisk støtte og hjalp dem med å etablere seg i det sivile liv.

Oswald Watt druknet ved Bilgola Beach, nær Newport i New South Wales, den 21. mai 1921, i en alder av 43 år. Kutt og blåmerker på kroppen hans antydet at han hadde sklidd på de våte steinene, slått hodet kraftig, før han ble liggende bevisstløs på relativt grunt vann. Han ble gitt militær begravelse og ble gravlagt ved St. Jude's Church i Randwick.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Australian Dictionary of Biography
 |

Portal: Første verdenskrig
**Sjeik Saqr bin Mohammad al-Qassimi** (født 9. april 1918 i Ras al-Khaimah, død 27. oktober 2010 samme sted) var emir i emiratet Ras al-Khaimah, som er en del av De forente arabiske emirater.

Sjeik Saqr bin Muhammed Al Qasimi tilhører Al Qasim-stammen som på 1700- og 1800-tallet ble kjent for å kjempe mot britisk ekspansjon og kolonialisme. De var store, og kanskje noen av verdens første, sjøfarere, med en flåte på over 800 handelsfartøyer i oversjøisk fart. Denne flåten ble skutt i stykker av britene i 1819. Sjeik Saqr kom til makten den 17. juli 1948 som følge av en ublodig palassrevolusjon, hvor hans onkel (Shaykh Sultan Bin Salem al-Qassimi) ble skjøvet til side. I 1972 ble sjeikdømmet tilsluttet De forente arabiske emirater, som det siste av syv. Han ble etterfulgt av sin sønn Saud bin Saqr al Qasimi.

Saqr bin Muhammad al-Qasimi var en av de monarkene i verden som har sittet lengst ved makten.

Referanser
----------

1. ↑   rakez.com[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Aftenposten - I audiens hos sjeiken (6.12.1998, s.21)
3. ↑  Gulfnews - Saud is Ras Al Khaimah Ruler as UAE mourns Shaikh Saqr (27.10.2010)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Saqr bin Mohammad al-Qassimi – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Prabook **·** VIAF **·** LCCN
 |
Det fantes flere varianter av forlagets logo; alle viste et vikingskip.
**Nordland-Verlag** var et forlag i Tyskland med tilknytning til det nasjonalsosialistiske styret. Det var forlaget til SS, og hadde hovedsete i Magdeburg og Berlin. Det var direkte underlagt Oswald Pohl.

Historie
--------

Forlaget ble grunnlagt sommeren 1933 for å fremme filosofisk og skjønnlitterær litteratur i pakt med nasjonalsosialistisk ideologi. Første publikasjon var tidsskriftet *Die Notwehr*. 

Forlaget utgav også tidsskriftet *Nordland*.

Forfattere
----------

I alt utgav forlaget verker fra ca. 160 forfattere. Blant dem var:

* Kurt Eggers
* Henrik Herse
* Hanns Johst
* Kurt Pastenaci
* Franz Graf Zedtwitz (Feldmünster, roman fra et jesuittinternat)
* Wulf Sörensen, d. i. Frithjof Fischer
* Felix Dhünen, d.i. Franz Sondinger
* Heinz Kindermann
* Walter Löhde.

Litteratur
----------

* Heinrich W. Schild u. Audrey Gregory. *Der Nordland Verlag und seine Bücher: Eine Bibliographie mit Dokumentation zu Verlagsgeschichte und Verlagsproduktion.* Toppenstedter Reihe, Bd. 12. Toppenstedt: Uwe-Berg-Verlag, 2005. ISBN 3-922119-12-3

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** NKC
 |