recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Ingunn Ringvold** (født 19. oktober 1979) er roots-sangerinne, musiker og låtskriver. Hun bodde ved Lindesnes i fire år innen hun i 1983 flyttet til Tjølling (fra 1988 en del av Larvik kommune). 
Ringvold trakterer piano, harmonium, gitar, dulcimer, djembe og qanon.

Musikkarriere
-------------

### Platekontrakt og plateselskap

I samarbeid med bluegrassbandet Ila Auto planla Ringvold å gi ut en EP på deres plateselskap. I innspillingsprosessen til EPen ble hun kontaktet av indie plateselskap Voices of Wonder etter å ha hørt et par av låtene hennes på myspace. 

I 2008 skrev Ingunn Ringvold platekontrakt med Voices of Wonder og samme år kom debutalbumet *Girl In Sailor Suit* ut under artistnavn Sailorine. Platen er produsert av Are Fevang fra Ila Auto, spilt inn i Oslo og LA. Singelen *I Need A Ride* ble B-listet på NRK P1.

1. november 2010 kom andre album *Tea Leaves* ut, spilt inn i Lund (Sverige), Oslo og Portland (USA). Platen er produsert i samarbeid med Mark Olson.

1. juni 2012 ble Ringvolds tredje album *Drove Long To See Him* utgitt digitalt på hennes eget plateselskap; Coral Ring Records. 
*Drove Long To See Him* er spilt inn i Norge, produsert av Øyvind Storli Hoel, mikset og mastret i LA av S. Husky Höskulds. Musikere på plata er bl.a. Olaf Olsen, Nikolai Eilertsen og Øystein Greni fra Bigbang og Mark Olson bidrar som låtskriver og duettpartner på *How Long 'til Tomorrow Comes*.

Desert Songs, Ringvolds fjerde album, innspilt i Joshua Tree, CA ble utgitt på eget selskap mai 2016.

### Konserter og turnering

Ingunn Ringvold har turnert i Norge, Sveits og Australia.

Fra 2006 har Ringvold turnert USA, Europa og Australia med Mark Olson.

Diskografi
----------

### Album

* *Girl In Sailor Suit*, Voices of Wonder, 2008
* *Tea Leaves*, Voices of Wonder, 2010
* *Drove Long To See Him*, Coral Ring Records, 2012
* *Desert Songs,* Coral Ring Records, 2016

### Singel

* *I Need A Ride*, Voices of Wonder, i salg 23. juni 2008

### Med Mark Olson

* *Good-bye Lizelle,* Glitterhouse Records, 2014
* *Spokeswoman of the Bright Sun,* Glitterhouse Records, 2017

### Medlåtskriver

Ringvold har deltatt som låtskriver på disse platene:

* *Ready For The Flood*, Mark Olson & Gary Louris, New West, 2009
* *Many Colored Kite*, Mark Olson, Ryko Disk, 2010

Referanser
----------

1. ↑   Discogs, Discogs artist-ID 1476101, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Kvalitetscountry på internasjonalt nivå anmeldelse i abcnyheter
* Feiende flott debut anmeldelse i Tromsø By
* Solid og stilsikker debut anmeldelse i Dagbladet
* Skapte stemning på fjellet Slottsfjellfestivalen
* Albumhjelp av Jayhawks kjæresten anmeldelse i Dagbladet
* Sailorine med korallringen[*død lenke*] Bergensavisen

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Leif Olav Foss** (født 28. august 1899 i Bergen, død 5. desember 1982 i Oslo) var en norsk fagforeningsmann og politiker, hjemmehørende i Norges Kommunistiske Parti (NKP).

Han dro til sjøs som femtenåring i 1914, og var sjømann til 1920. Hans faglige/politiske engasjement startet da han i 1916, 16 år gammel, var dokkarbeider i Baltimore og ble medlem av Industrial Workers of the World (IWW). I 1920 fikk han jobb på Akers mekaniske verksted. Han meldte seg inn i Lørenskog Arbeiderparti 3. september 1920.

Foss var medlem av Norsk Matros- og Fyrbøter-Union. Fra 1921 til 1925 var han formann i Dokkarbeidernes forening, og fra 1923 til 1930 av representantskapet i Oslo og omegns faglige samorganisasjon. Fra 1925 til 1929 satt han i Norsk Jern- og Metallarbeiderforbunds hovedstyre.

Foss var medlem av NKP fra stiftelsen i 1923, og var fra 1928 til 1930 faglig sekretær i partiet. Foss var NKP-representant på Kominterns 2. organisasjonskonferanse i 1926. Han var medlem av Røde Faglige Internasjonale (RFI) fra 1924, og på RFIs kongress i 1930 ble han valgt inn i organisasjonens eksekutivkomite. Han flyttet da til Moskva og arbeidet der et par år før han kom tilbake til Norge. 

Under krigen ble han arrestert i 1940, men ble løslatt. Han ble arrestert for andre gang etter Melkestreiken 12. september 1941. Han satt først som fange på Grini fangeleir, og ble 3. april 1942 sendt videre til konsentrasjonsleiren Sachsenhausen i Tyskland. Siden ble han overført til flere andre leire; først Lichterfelde, så Hamburg-Fühlsbüttel, Neuengamme, Hamburg-Fühlsbuttel igjen, Königswartha, Bautzen, Leipzig og Eisenach. Den 7. april 1945 befant han seg i Eisenach da amerikanske styrker ankom leiren og satte fangene fri. Foss kom hjem til Oslo 11. juni 1945.

Etter krigen ble han valgt til forbundssekretær i Jern- og Metallarbeiderforbundet, et verv han hadde til 1949. På 1950-tallet var han styreleder for Falken Forlag, formann i *Friheten*s bladstyre og NKPs faglig utvalg. Foss gikk bort i 1982 etter 62 års sammenhengende medlemskap i Jern- og Metallarbeiderforbundet.

Referanser
----------

1. 1 2 3   www.begravdeioslo.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  *Foss, Leif*, Bind III, *Arbeidernes leksikon*, Arbeidermagasinets forlag, Oslo (1933) angir 1889 som fødeåret. Einhart Lorenz angir i boka *Det er ingen sak å få partiet lite. NKP 1923–1931*, Pax, Oslo (1983) 1899 som fødeår. Gravferdsetaten i Oslo kommune angir 1899
3. ↑  *Foss, Leif*, Bind III, *Arbeidernes leksikon*, Arbeidermagasinets forlag, Oslo (1933)
4. ↑  Lorenz, Einhart (1983). *Det er ingen sak å få partiet lite. NKP 1923–1931*. Pax forlag. s. 291. ISBN 82-530-1255-1.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Fangeregisteret

 |
**Fraværsdom**, tidligere kalt **uteblivelsesdom**, er en dom avsagt i en rettssak hvor den saksøkte er fraværende, f.eks. ved manglende skriftlig tilsvar på stevningen eller manglende oppmøte i rettsmøte. Fraværsdom kan ikke avsies ved saksøkers fravær: resultatet blir da avvisning av saken.

For at fraværsdom kan avsies, må saksøker begjære det. I tillegg må saksøker kunne «gis medhold fullt ut eller i det vesentlige». Retten må altså gi en dom i saksøkers favør, bygget på saksøkers påstand, men ikke nødvendigvis 100 % i tråd med den. Blant annet er retten begrenset fra å dømme i strid med ufravikelige regler eller påstander som er «åpenbart uriktig». I tillegg kan ikke retten i saker hvor saksøker ikke har fri rådighet avsi dom uten selvstendig vurdere kravet, blant annet i saker om samvær med barn.

Retten til å kreve fraværsdom er et tydelig utslag av disposisjonsprinsippet i norsk rett, ettersom dommen kun bygger på saksøkers disposisjoner. Det kan også sees på som et virkemiddel for å få saksøkte i dialog. Disposisjonsprinsippet og perspektivet om dialog kan i slike tilfeller sies å veie tyngre enn prinsippet om materielt (innholdsmessig) riktige dommer.

Referanser
----------

1. ↑  Tvisteloven § 16-10 (2)
2. 1 2 3 4  Anne Robberstad (2013). *Sivilprosess* (2 utg.). s. 153-155. ISBN 9788245014211.
***Livlegens besøk*** er en roman av Per Olov Enquist utgitt i 1999. Den ble tildelt den svenske Augustprisen samme år. Den utspiller seg gjennom fire intensive år i dansk historie.

Handling
--------

Den unge kongen Christian VII anses tidlig for å være mentalt forstyrret, og når denne i 1768 drar på en europeisk turné, ansettes en livlege; Johann Friedrich Struensee, en ung tysk opplysningstenker, for å holde kongen under oppsikt. Han vinner fort kongens gunst, og med kongens tillit øker også Struensees innflytelse. Gjennom kongens sykdom blir Struensee den mektigste personen i Danmark, og i praksis enevoldshersker. Den raske slutten på denne perioden kommer av at det kjærlighetsforholdet Struensee har hatt med dronning Caroline Mathilde blir kjent. Struensee blir henrettet, dronningen landsforvist, og kong Christian bare mer sinnsforvirret.

Utbredelse
----------

Romanen, som på svensk har tittelen *Livläkarens besök*, er oversatt til en rekke språk. Den ble oversatt til norsk i 2001 av Bodil Engen og kom ut på Gyldendal forlag med tittelen *Livlegens besøk*. Ifølge et TV-intervju i juli 2007 har den solgt mer enn en million eksemplarer.

Priser
------

| Årstall | Pris |
| --- | --- |
| 2003 | Independent Foreign Fiction Prize |
| 1999 | Augustprisen |
**Jamaicas kvinnelandslag i fotball** representerer Jamaica i internasjonal fotball. 

Jamaica debuterte i 1991 i mesterskapssammenheng, da de spilte i CONCACAF-mesterskapet. Jamaica tapte to av kampene med ett mål, og den siste, mot Canada. Jamaica deltok ikke i mesterskapet i 1993, men i 1994 kom Jamaica på sisteplass, etter å ha møtt svært vanskelig motstand som USA, Canada og Mexico. Et ettmålstap mot Trinidad og Tobago beseglet sisteplassen.

Jamaica var ikke med på de neste to mesterskapene, men i 2002 kvalifiserte Jamaica seg igjen ve å lå ut Haiti. Imidlertid ok Haiti igjen i gruppespilet og slo Jamaica, som også tapte for de to andre lagene, Costa Rica og Canada. I neste mesterskap i 2006, kom Jamaica seg til semifinalen, blant annet ved å slå ut Panama og Haiti. Jamaica tapte imidlertid semifinalen, om enn med «bare» 0-4, og senere bronsefinalen mot Mexico med 0-3. I sitt første Pan-amerikanske sluttspill kom Jamaica på tredjeplass i sin gruppe, etter et OK tap mot Brasil og et svært stygt 1-11 tap mot Canada.

Jamaica er ikke blant de aller beste lagene i CONCACAF, men de tilhører toppen, sammen med Haiti og Trinidad og Tobago, av De karibiske øyer. Jamaica har konsekvent holdt seg på 8.-plassen på FIFAs rangering for CONCACAF i samtlige utgaver av rangeringen så nær som ett (per desember 2008). 

Kvinnelandslaget ble midlertidig nedlagt i 2010 grunnet dårlig økonomi i det jamaikanske forbundet, og laget deltok dermed ikke i kvalifiseringen til VM 2011. Trolig vil laget heller ikke stille opp i kvalifiseringen til OL 2012.

Referanser
----------

1. ↑  Cash-less JFF ignores Women's qualifiers, Howard Walker, Jamaica Observer, 7. mars 2010

| * v
* d
* r
Nasjonale fotballandslag for kvinner i Nord-Amerika, Mellom-Amerika og Karibien (CONCACAF) |
| --- |
|  | 
* Anguilla
* Antigua og Barbuda
* Aruba
* Bahamas
* Barbados
* Belize
* Bermuda
* Canada
* Caymanøyene
* Costa Rica
* Cuba
* Dominica
* De amerikanske Jomfruøyer
* De britiske Jomfruøyer
* De nederlandske Antiller
* Den dominikanske republikk
* El Salvador
* Fransk Guyana
* Grenada
* Guadeloupe
* Guatemala
* Guyana
* Haiti
* Honduras
* Jamaica
* Martinique
* Mexico
* Montserrat
* Nicaragua
* Panama
* Puerto Rico
* Saint Kitts og Nevis
* Saint Lucia
* Saint-Martin
* Saint Vincent og Grenadinene
* Sint Maarten
* Surinam
* Trinidad og Tobago
* Turks- og Caicosøyene
* USA

 |  |
**Livio Catullo Stecchini** (født 6. oktober 1913, død september 1979) var vitenskapshistoriker, forsker i antikk vekt og mål (vitenskapsretningen metrologi) og i historien til kartografi i antikken.

Han studerte under Angelo Segre ved Universitetet i Freiburg i Tyskland hvor han studerte filosofien til Edmund Husserl og deltok i leksjonene til Martin Heidegger og Oskar Becker. Til slutt fokuserte han på arbeidet til Fritz Prinsheim som var konsentrert om kontraktene ved salg i antikk tid.

Etter at Freiburg–gruppen ble oppløst av Hitler, returnerte han til Italia hvor han fikk en doktorgrad i romersk lov. Han ble assistenten til direktøren for romersk lovs historie ved Universitetet i Roma og ble medlem av instituttet for romersk og orientalsk lov ved universitetet hvor han ble influert av Edoardo Volterra som var direktør for orienalsk lov.

Referanser
----------

1. ↑   NUKAT, NUKAT autoritetspost n2016246225[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Trinity College Library, Archive Site Trinity College Cambridge ID stecchini-livio-catullo-1913-1979-historian-of-science[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC
 |
Første rekke: ca. 157 f.Kr. Romerske republikk; etter år 31 Romerriket; ca. 73 Vespasian, ca. 161 Marcus Aurelius, ca. 194 Septimius Severus;   
Anden rekke: ca. 199 Caracalla, ca. 200 Julia Domna, ca. 219 Elagabalus, ca. 236 Maximinus Thrax.
**Denaren** (**denarius**. plur. **denarii**) fungerte som hovedsølvmynt i Romerriket.

Denaren ble første gang slått ca. 211 f.Kr. under republikken. Den bar verdiangivelsen X, dvs. en denar svarte til 10 as. Med tiden ble aes lettere, slik at forholdet mellom denar og as ble endret til 1:16 omkring 133 f.Kr.. Verdibetegnelsen XVI oppsto heretter på mynterne.

Også denarens vekt og renhet justeredes. Under Nero (54-68 e.Kr.) ble sølvinnholdet nedsatt fra 950 promille til 820 promille.

Under Septimius Severus (193-211 e.Kr.) falt sølvinnholdet til kun 500 promille, og denaren mistet dermed reelt sin betydning.

Enrindringer viser at keiserne hadde full kontroll med myntutstedningen og kunne dra fordel av et redusert edelmetalinnhold. 

Det gikk 25 denarer på én aureus (gullmynt).

I Frankrike ble denaren utmyntet inntil den karolingske keiseren Ludvig den frommes død. I latinske middelalderkilder blir denar brukt om den yngre myntenheten penning.

Se også
-------

* Aureus

Referanser
----------

1. 1 2  D: denarius Arkivert 2. februar 2017 hos Wayback Machine.. (2015, 22. juni). I Store norske leksikon. Hentet 28. januar 2017.
2. ↑  Aureus. (2015, 22. juni). I Store norske leksikon. Hentet 28. januar 2017.
3. ↑  Penning. (2015, 2. april). I Store norske leksikon. Hentet 28. januar 2017.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Denarius – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Denarius – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** Encyclopædia Universalis **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC
 |
**Raman Aljaksandravitsj Halowtsjanka** (belarusisk: Раман Аляксандравіч Галоўчанка; russisk: Роман Александрович Головченко, *Roman Aleksandrovitsj Golovtsjenko*; født 10. august 1973 i Zjodzina i Den belarusiske sosialistiske sovjetrepublikk i Sovjetunionen) er en belarusisk politiker, som siden juni 2020 har vært statsminister i Belarus. Han ble utnevnt av president Aleksandr Lukasjenko to måneder før presidentvalget i Belarus 2020.

Fra 2009 til 2013 var han *første viseminister* i den statlige militærindustrikomiteen (State Authority for Military Industry). Etter dette var han Belarus’ ambassadør til Forente arabiske emirater, Qatar, Kuwait og Saudi-Arabia.

Han er utdannet ved MGIMO (Moskvas statlige institutt for internasjonal politikk) i 1996, og ble utdannet fra Academy of Public Administration i Belarus i 2003.

Referanser
----------

1. ↑   www.vpk.gov.by[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   mobsearch.net[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Reuters - *Belarus leader names new prime minister two months before election*, besøkt 10. august 2020.
4. ↑  State Authority for Military Industry of the Republic of Belarus - *Golovchenko Roman Aleksandrovich*, besøkt 10. august 2020.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Roman Golovchenko – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
Anning i byprefekturet Kunming
**Anning** (kinesisk: 安宁; pinyin: *Ānníng*) er et byfylke i byprefekturet Kunming i provinsen Yunnan i Folkerepublikken Kina. 

Befolkningen var på 248 166 innbyggere i 1999.

Varme kilder
------------

Anning er kjent for sine varme kilder. De har vært kjent historisk siden Handynastiets tid. Siden tislig på 1400-tallet har de vært benyttet terapeutisk. Vannet i kildene er på ca. 45 grader og inneholder blant annet kalsium, magnesium og natrium.

Administrative enheter
----------------------

**Subdistriktene** Lianran, Jinfang, Taiping nye by, Bajie, Xianjie, Wenquan, Qionglong, Caopu og Lubiao.

Samferdsel
----------

### Jernbane

Chengdu-Kunming-jernbanen løper gjennom området.

### Vei

Kinas riksvei 320 går gjennom området. Den begynner i Shanghai og løper sørvestover til grensen mellom provinsen Yunnan og Burma. Underveis er den innom blant annet Hangzhou, Nanchang, Guiyang, Kunming og Dali.

Referanser
----------

1. ↑  National Population Statistics Materials by County and City – 1999 Period, *i* China County & City Population 1999, Harvard China Historical GIS
2. ↑  Cheng-Kun tielu

Eksterne lenker
---------------

* Lokalregjeringens hjemmesider

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Volksgrenadier** var en betegnelse for en rekke divisjoner i den tyske hæren under andre verdenskrig. De ble etablert høsten 1944 etter at Tyskland hadde mistet et stort antall divisjoner både på østfronten og vestfronten. På østfronten ble armégruppe sentrum nesten utslettet i operasjon Bagration, og på vestfronten mistet tyskerne 5. panserarmé i Normandie som følge av operasjon Overlord i 1944.

Navnet Volksgrenadier – folkegrenader – ble valgt for å øke moralen ved å appellere til folks nasjonalisme (*Volk*) og eldre tysk militær tradisjon der grenaderer var elitesoldater. Det ble etablert rundt 50 slike divisjoner mot krigens slutt. *Volksgrenadier* og *Volksgrenadiers divisjoner* må ikke forveksles med *Volkssturm*, som var noe helt annet.

Historie og organisasjon
------------------------

Den strategiske nødsituasjonen og mangelen på personell som fulgte av tapene i midten av 1944, skapte behov for etablering av infanteridivisjoner som sparte på personell og la vekt på en mer defensiv enn offensiv styrke. *Volksgrenadier*-divisjonene oppfylte dette behovet ved å kun bestå av seks infanteribataljoner i stedet for det vanlige antallet på ni. Dette var allerede et vanlig fenomen i mange eksisterende divisjoner. Enhetene hadde også flere maskingevær og lette automatvåpen og var dermed i større grad basert på kortdistansevåpen enn vanlige infanteridivisjoner. Automatvåpen som Sturmgewehr 44 og panservernvåpen som Panzerfaust ble brukt i stor utstrekning av Volksgrenadiers enheter.

De ble etablert med en liten kadre av herdede veteraner, underoffiserer og offiserer og fylt opp med alt mulig som erstatningshæren (eng. *The Replacement Army*) kunne få tak i. Dette inkluderte personell som hadde blitt igjen i Kriegsmarine og Luftwaffe, raskt hjelpe skadde soldater fra utslåtte enheter med å komme tilbake i tjeneste, eldre menn som ellers ikke ville ha blitt vurdert skikket til militærtjeneste og unge tenåringer. Alle disse ble rekruttert i Volksgrenadier.

Kampinnsats
-----------

*Volksgrenadier*-divisjonene deltok i Ardenneroffensiven, forsvaret av Siegfriedlinjen, på østfronten og i de avsluttende kampene i Tyskland. Noen divisjoner utmerket seg ved å kjempe intenst mens andre ble kastet inn i kampen med et minimum av trening og derfor klarte seg meget dårlig. Flere av *Volksgrenadiers* divisjoner, spesielt de som besto av personell fra Kriegsmarine og Luftwaffe, viste høy motivasjon og moral. Denne kampviljen førte til en forbløffende god effekt mot Det tredje rikets fiender i de rundt åtte siste månedene av krigen i Europa.

Se også
-------

* Liste over tyske divisjoner under andre verdenskrig

Kilder
------

* Davies, W.J.K. (1981). *German Army Handbook 1939-1945* (Second U.S. Edition utg.). New York: Arco Publishing. ISBN 0-668-04291-5. CS1-vedlikehold: Ekstra tekst (link)
* Nash, Douglas E. Victory Was Beyond Their Grasp: With the 272nd Volks-Grenadier Division from the Hurtgen Forest to the Heart of the Reich. Bedford, PA: Aberjona Press, 2008)

Portal: Andre verdenskrig
Heine-skulpturen av Waldemar Grzimek  Foto: Eisenacher 
**Volkspark am Weinberg** også kalt *Weinbergspark* (norsk:Weinberg folkepark eller Weinbergparken) er en park i Mitte i Berlin, med en utstrekning på ca. 4,5 hektar. Parken ligger på henget av høydedraget Barnim som strekker seg inn i Berlin og faller ned mot Spree. Navnet er avledet av vinberget (tysk: *das Weinberg*) som fantes på stedet allerede i middelalderen.

Familien Wollanks herregård ble på 1700-tallet omgjort til morbærplantasje og siden til vertshus og fornøyelsespark. Området ble liggende slik til midten av 1800-tallet på tross av den utbygging som skjedde omkring. Dagens parkanlegg ble oppført i perioden 1954–58 etter planer av hagearkitekt Helmut Kruse. Noen forenklinger i anlegget skjedde på 1970-tallet.

Området er parkmessig opparbeidet med plener, terrasser i ulike materialer, stauder og trær, en kunstig dam, rosehage, leke- og sportsplass med bordtennisbord og fotballplass, samt et sveitsisk serveringssted.

En skulptur av Heinrich Heine utført av Waldemar Grzimek er blant plassens viktigste kunstverk.

Referanser
----------

1. ↑  Berlins liste over kulturminner[*død lenke*] lest 20. august 2013

Eksterne lenker
---------------

* (en) Volkspark am Weinberg – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Berlins liste over kulturminner[*død lenke*]
**Roza Galjamovna Salikhova** (russisk: Роза Галямовна Салихова født 24. september 1944 i Nizjnij Novgorod, død i 2007) var en sovjetisk volleyballspiller som deltok i de olympiske leker 1968 i Mexico by og 1972 i München.

Salikhova ble olympisk mester i volleyball under OL 1968 i Mexico by. Hun var med på det sovjetiske laget som vant volleyballturneringen for damer foran Japan og Polen. Åtte lag deltok, det ble spilt en enkeltserie og alle lagene møttes én gang. Sovjetunionen vant alle sju kampene. Salikhova spilte sju kamper i OL-turneringen.

OL-medaljer
-----------

* 1968 Mexicos flagg Mexico by - Gull **Gull** i volleyball damer Sovjetunionens flagg Sovjetunionen
* 1972 Tysklands flagg München - Gull **Gull** i volleyball damer Sovjetunionens flagg Sovjetunionen

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Roza Salikhova – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Roza Salikhova – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
Tysk seksjon på krigskirkegården i Esbjerg, Danmark
**Volksbund Deutsche Kriegsgräberfürsorge e.V.** (engelsk navn *German War Graves Commission*) ble grunnlagt i 1919 og er en humanitær organisasjon som på oppdrag fra den tyske regjeringen arbeider for å vedlikeholde og pleie tyske krigsgraver. Den har ansvaret for rundt 2 millioner graver på 845 kirkegårder i 45 land fra konflikter fra og med første verdenskrig til dagens utenlandsengasjementer. Etter kommunismens sammenbrudd er organisasjonen også aktiv i den tidligere østblokken. Tidligere forsvarssjef Wolfgang Schneiderhan ble valgt til organisasjonens president i 2016, og etterfulgte Markus Meckel (SPD). Tysklands president, for tiden Frank-Walter Steinmeier (SPD), er organisasjonens høye beskytter. Organisasjonens aktiviteter omfatter også ulike former for freds- og forsoningsarbeid, og organisasjonen samarbeider med andre tilsvarende organisasjoner slik som sitt forbilde, den britiske Commonwealth War Graves Commission som ble grunnlagt to år før.

Organisasjonen finansieres hovedsakelig gjennom gaver, medlemskontingenter og innsamlinger. Volksbund hadde i 2018 drøyt 85 000 medlemmer og drøyt 213 000 givere, men medlemstallet var tidligere langt høyere. Volksbund har knapt 600 ansatte og rundt 8000 frivillige, og budsjettet lå i 2018 på ca. 45,5 millioner euro.

Se også
-------

* Commonwealth War Graves Commission

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) German War Graves Commission – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Volksbund Deutsche Kriegsgräberfürsorge

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** NKC **·** MusicBrainz
 |
**«*Bart vs. Thanksgiving*»** er den syvende episoden fra sesong 2 av den animerte TV-serien *Simpsons*.

Handling
--------

Det er Thanksgiving i familien Simpson, og alle gleder seg til festmiddagen. Lisa har jobbet veldig lenge med en borddekorasjon om sine feministiske helter. Hele familien syns hun har gjort en fantastisk jobb, bortsett fra Bart, som mener den tar opp verdifull plass på bordet der kalkunen burde stå. Når han prøver å fjerne den, ender det opp i en drakamp mellom Bart og Lisa. Kampen resulterer i at dekorasjonen havner i peisen. Lisa løper gråtene opp på rommet sitt, mens Bart blir sendt opp på *sitt* rom av faren, med beskjeden «Håper du er fornøyd! Du har ødelagt Tanksgiving». Bart skjønner ikke hva han har gjort galt, og når han senere får beskjed om å si unnskyld til søsteren sin, rømmer han hjemme fra sammen med hunden Santa's Little Helper. Bart forsøker å få i seg noe mat ved å stjele en pai fra vinduskarmen hjemme hos Mr. Burns, men han blir oppdaget og jaget ut av hunder. Han havner da på den gale siden av jernbanen, i fattigstrøket i Springfield Han bestemmer seg for å gi blod for å tjene noen småpenger, men på grunn av at det er aldersegler må han vise falsk ID (Eller nærmere bestemt farens ID). Han kommer ut glad og fornøyd etter han fikk 12$ og en gratis kjeks, men blodtapet er litt for mye for ham, og han kollapser på fortauet. Han blir funnet av to uteliggere, som tar ham med til et herberg der han får mat og tak over hodet.

Hjemme vet enda ikke familien at Bart er borte før de ser ham på TV under et nyhetsprogram med ankermannen Kent Brockman (stemmegitt av Phil Hartman) kalt «vær takknemlig for det du har». Familien ringer politiet, men innen politiet kommer seg til herberget har Bart allerede forsvunnet. Bart er faktisk på vei hjem, men når han kommer hjem blir han stående utenfor og tenke ut hva som kommer til å skje hvis han går inn, og han bestemmer seg for å gå opp på taket isteden. Der finner han masse leker han trodde var borte for lenge siden. Mens han driver å leker med en fotball på taket, hører han Lisa skrive i dagboken sin men hun leser høyt. Bart roper på henne og hun kommer opp på taket. Bart blir veldig glad for å høre at han fikk alle til å gråte, men angrer veldig da det går opp for han at han fikk lillesøsteren sin til å gråte også. Etter en hjertevarmende scene mellom de to søsknene, sier endelig Bart unnskyld, noe Homer hører fra badet. Homer snur seg og sier til Marge at «vi er gode foreldre». Den natten spiser Simpson familien hamburgere til middag på thanksgiving.

Trivia
------

* Denne episoden er den aller første episoden der Kent Brockman opptrer.
**Christopher Jon Marinucci** (født 29. desember 1971 i Minnesota, USA) er en amerikansk tidligere ishockeyspiller.

I begynnelsen av sin karriere spilte Marinucci fire år på University of Minnesota Duluths hockeylag, hvor han ble utpekt til ligaens MVP og også tildelt Hobey Baker Award som den beste mannlige ishockeyspilleren i NCAA. Marinucci ble draftet av New York Islanders i femte runde, #90 totalt, i NHL Entry Draft 1990 og spilte i IHL med Denver Grizzlies. Marinucci debuterte i NHL med New York Islanders i 1994/95-sesongen. Han gikk deretter videre til ulike ligaer, inkludert Eisbären Berlin i DEL, IF Björklöven i Hockeyallsvenskan, samt WCHL og ECHL. Han spilte imidlertid mesteparten av sin karriere med flere lag i IHL. I løpet av sin karriere på 14 år (1990-2004) vant han tre priser.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Chris Marinucci – Hockeydb.com Rediger på Wikidata

* (en) Chris Marinucci – Hockey-Reference.com Rediger på Wikidata

* (en) Chris Marinucci – Eliteprospects.com Rediger på Wikidata
* Spillerens profil på Silarkivet.no
**Gustavo Adolfo Espina Salguero** (født 1946) er en guatemaltesisk politiker. Han var visepresident fra 1991 til 1993 og var i 1993 president i en fem dager lang interimsperiode.

Han var kommandant i det guatemalanske militæret under borgerkrigen i Guatemala som foregikk fra 1960 og frem til 1996.

President Serrano forsøkte seg på et selvkupp 25. mai 1993, men kuppforsøket mislyktes, og han ble tvunget til å flykte i eksil 1. juni 1993. Visepresidenten rykket da opp, men måtte selv trekke seg etter krav fra Kongressen, da det ble påvist at han hadde vært involvert i kuppet. I 1997 returnerte han frivillig til Guatemala for å stilles for retten for sin involvering i statskuppet. Han ble dømt for brudd på den guatemalanske grunnloven, men dommen ble senere omgjort til en liten bot.

Referanser
----------

1. ↑   www.rulers.org[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Es el segundo ex vicepresidente de la República enviado a prisión» **(spansk)**. prensalibre.com. 29. juli 2004. Arkivert fra originalen 8. mai 2014. Besøkt 14. januar 2022.
**Rotten Tomatoes** er en nettside som setter sammen beskrivelser, informasjoner og anmeldelser av filmer og videospill. Navnet går tilbake til en klisjé fra vaudevilletiden om at publikum kunne finne på å bombardere skuespillerne med råtne tomater (*tomatoes*) dersom de ikke likte forestillingen.

Nettstedet ble opprettet av Senh Duong som et prosjekt på fritiden og lansert den 12. august 1998. Hans målsetting med *Rotten Tomatoes* var «å skape et nettsted hvor folk fikk tilgang til omtaler fra en rekke anmeldere i USA». Medarbeiderne i *Rotten Tomatoes* leter gjennom Internett for å oppdrive så mange anmeldelser og omtaler av nye filmer som mulig, og teller antallet positive og negative anmeldelser.

Et fåtall av filmene når opp til klassifiseringen «Certified Fresh». Disse må ha minst 75 % positive anmeldelser og være basert på minst 40 anmeldelser (inkludert fem toppkritikere). Disse filmene får et eget emblem. Eksempelvis er den Oscar-belønnede filmen *Storbyhavnen* «Certified Fresh» med nærmere 100 %.

Nettsiden endret design i 2018. Dette var den mest omfattende visuelle endringen siden oppstarten i 1998.

Referanser
----------

1. ↑  Lazarus, David (26. april 2001): «Fresh Look For Rotten Tomatoes / Help from college buddies elevates movie-rating website beyond hobby status». *San Francisco Chronicle*.
2. ↑  «Senh Duong interview, 2000» Arkivert 27. september 2009 hos Wayback Machine.. *Asianconnections.com*. 19. august 1999.
3. ↑  «On the Waterfront (1954)», *Rotten Tomatoes*
4. ↑  «Michelob Ultra Continues Its Commitment to Health and Wellness With New Premium Organic Brew». *Adweek* **(engelsk)**. 6. mars 2018. Besøkt 6. mars 2018.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Rotten Tomatoes (website) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

Portal: Videospill
**Royalsjakk** er en variant av sjakk. Det spilles som regel med fire spillere på ett brett, der to og to spiller på lag.

Brettspillet er utviklet i samarbeid med Simen Agdestein. Første turnering ble arrangert på Norges Toppidrettsgymnas i Bærum i november 2005.

Regler
------

Royalsjakk er et lagspill som spilles enklest med to eller fire personer. De to brikkesettene som står ved siden av hverandre er på lag. (gul+rød og blå+grønn). Hver armé gjør ett trekk av gangen i rekkefølge som med klokken. Et lag gjør dermed to trekk etter hverandre. Til gjengjeld er forsvarsressursene tilsvarende store, da en armé fort kan komme sin alliansepartner til unnsetning i en presset situasjon.

Brikkenes utgangsposisjon er nesten som i vanlig sjakk, bortsett fra at annenhver bonde med start fra venstre er skjøvet ett skritt fram, og at kongen skal stå til høyre for dronningen.

Spillets mål er å slå en av motstanderens konger. En tilsynelatende tapt konge er likevel ikke helt ferdig om makkeren i påfølgende trekk kan komme til unnsetning på noe vis. Spillet er også tapt om man overser at kongen står i slag og kongen plutselig blir slått. Det er ikke nødvendig å flytte kongen sin selv om den står i slag.

Bortsett fra visse særregler for bøndene, beveger brikkene seg som i vanlig sjakk. Bøndene kan gå som normalt, men de bøndene som allerede står et felt fram kan ikke gå to ut i starten.

Hvis en bonde passerer midtlinja, er det spesielle regler. Bonden kan da byttes ut med en av spillerens egne brikker som allerede er slått.

En passant er et spesielt sjakktrekk. I Royal Sjakk kan dette utføres dersom bonden som står bakerst helt til høyre i den armeen som grenser til en av motstanderens armeer, beveger seg to skritt fram. Denne kan da slås av motstanderens bonde til venstre, som om første bonde bare beveget seg ett skritt. Én passant-slaget må, som i vanlig sjakk, utføres ved første mulighet.

En annen spesiell regel er at det er lov å slå sin makkers brikker. Det kan gjøre utviklingen i starten raskere, eller det kan skape farlige kombinasjoner.

Eksterne lenker
---------------

* Artikkel i VG om turneringen
* Artikkel i Aftenposten
**Francis Lawrence «Frank» Lukeman** (født 20. juni 1885 i Montréal i Québec, død 1946 i Montréal) var en canadisk friidrettsutøver som deltok i de olympiske leker 1908 i London og 1912 i Stockholm. 

Lukeman var med som sprinter under OL 1908 i London men han kvalifiserte seg ikke til finale hverken på 100- eller 200 meter. Han løp 100 meter på 11,7. Han deltok også i lengdehopp der han kom på trettendeplass og i olympisk stafett.

Fire år senere, under 1912 i Stockholm, kom han på fjerdeplass i femkamp bak amerikaneren Jim Thorpe, Ferdinand Bie fra Norge og James Donahue fra USA. Året etter ble Thorpe diskvalifisert, ettersom han hadde brutt amatørreglene og mottatt betaling for å spille baseball. Dette førte til at Ferdinand Bies sølvmedalje ble oppgradert til gull, Donahue ble sølvmedaljevinnere og Lukeman fikk bronse. I 1982 bestemte IOC seg for at Jim Thorpe likevel vant konkurransen og han ble tildelt den olympiske tittelen i både fem- og tikamp uten at de andre plasseringene ble påvirket.

OL-medaljer
-----------

* 1912 Sveriges flagg Stockholm - Bronse Bronse i friidrett, femkamp Canadas flagg Canada

Eksterne lenker
---------------

* (en) Frank Lukeman – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Frank Lukeman – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Frank Lukeman – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Frank Lukeman – Track and Field Statistics Rediger på Wikidata
***Bedre sent enn alvor*** var et norsk humorprogram med Lystad & Mjøen som gikk på NRK Radio fra 1975. Det gikk (med noen års opphold) frem til 1986. Jan H. Jensen assisterte de første årene. Det var Trond Kirkvaag som tok initiativ til at de to til da ukjente, skulle få et eget moroprogram. Programmet ble egentlig avsluttet i 1980, men gjenoppstod i 1985 og gikk frem til 1986, det siste året under tittelen *Lystad & Mjøen - chowshow*.

Episodene varte 15 minutter og gikk om ettermiddagen. 

Episodene inneholdt sketsjer og revolverintervju og det ble av programlederne hevdet at programmet «var med på å fornye radioformen i Norge. Vi innførte det høye tempoet, med jingler og mye musikk».

Det ble parodiert av Jon Niklas Rønning, Anders Bye og Paul Håvard Østby i 2003. Det foreligger plateutgivelser derfra.

Tittelen er en omskrivning av ordtaket «Bedre sent enn aldri».

Referanser
----------

1. ↑  *KLM-humor i 20 år* i Aftenposten (4.11.1995)
2. ↑  *Radioløyer med Lystad og Mjøen* i Aftenposten (3.5.1985)
3. ↑  Sketsjeregister Arkivert 28. desember 2009 hos Wayback Machine. fra KLM fanklubb
**Chris Lawler** (født 20. oktober 1943 i Liverpool i England) er en tidligere fotballspiller. Mest kjent er han for tiden i Liverpool FC. Han var svært delaktig i Liverpools suksess i 1960- og 1970-årene.

Karriere som spiller
--------------------

Lawler som var høyreback kom til Liverpool som 17-åring i 1960 og gjorde sin debut på førstelaget som 19-åring 20. mars 1963 mot West Bromwich i en kamp som endte 2-2.

Han spilte gradvis flere og flere kamper, og var med på laget som vant FA-Cupen 2-1 etter ekstraomganger mot Leeds i 1965. Dette var forøvrig Liverpools første triumf i denne turneringen.

Etter dette var han et klart førstevalg for manager Bill Shankly, og mistet kun **TRE** kamper de neste 7 sesongene. Under denne perioden vant han blant annet 1. Divisjon i 1965/1966 sesongen. Han var også blant de få som overlevde den enorme utskiftningen som Shankly hadde på begynnelsen i 1970, da det ble klart at en del av spillerne ikke lenger holdt mål. Det var kun Emlyn Hughes, Ian Callaghan og Tommy Smith i tillegg til Lawler som "overlevde" utskiftningene.

Lawler spilte i tapet mot Arsenal i FA-Cupfinalen i 1971, men var med å vinne både ligaen og UEFA-cupen i 1972/1973 sesongen.

På denne tiden fikk han også sine 4 landskamper for England. Han scoret i debuten sin mot Malta.

Lawler hadde vært skadet og satt kun på benken da Liverpool vant hele 3-0 i FA-Cupfinalen i 1974 mot Newcastle, men dette var nok til å vinne ham enda en medalje i denne turneringen.

Da Shankly ga seg i Liverpool sommeren 1974 var i praksis karrieren hans som Liverpool spiller over. Liverpools nye manager Bob Paisley kjøpte en ny høyreback i Phil Neal på slutten av året, og etter dette fikk Lawler kun sporadiske opptredener for Liverpool.

Han gjorde sin siste kamp for Liverpool i 1975/1976 sesongen etter å ha spilt 549 kamper og scoret 61 mål for klubben. Han forlot Liverpool og signerte for Portsmouth, hvor han spilte under tidligere lagkamerat Ian St. John. Her ble han til 1978. Han forlot Portsmouth til fordel for Stockport. Her ble han helt til han ga seg som aktiv spiller.

Medaljer for Liverpool Englands flagg
-------------------------------------

* **1964/65:** FA-Cupen.
* **1964-65:** Charity Shield. (Delt).
* **1965/66:** Ligavinner 1. Divisjon.
* **1965-66:** Charity Shield.
* **1972/73:** Ligavinner 1. Divisjon.
* **1972/73:** UEFA-cupen.
* **1973/74:** FA-Cupen.

Diverse
-------

Lawler har holdt en lav profil etter han la opp, men han har ved noen anledninger bistått Liverpool som speider. Han har også jobbet som trener for barn og unge i Liverpool.

Referanser
----------

1. ↑   transfermarkt.com, Transfermarkt spiller-ID 176038, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Chris Lawler – UEFA Rediger på Wikidata

* (en) Chris Lawler – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) Chris Lawler – national-football-teams.com Rediger på Wikidata

* (en) Chris Lawler – FootballDatabase.eu Rediger på Wikidata

* (en) Chris Lawler – EU-Football.info Rediger på Wikidata
* Profil på Liverpools offisielle hjemmeside.
**Philippe Perakis** (født 30. mars 1966 i Sveits) er en sveitsisk tidligere profesjonell utfor-syklist. Han var en pionér innen bruk av avansert beskyttelsesutstyr ved utfor på terrengsykkel og bidro til større utbredelse av bruk av overkroppsbeskyttelse i andre hastighetssporter som bl.a. utfor på ski.

På begynnelsen av 90-tallet var Perakis sterkt eksponert i internasjonal terrengsykkelpresse, og en av de mest profilerte og populære terrengsyklistene. Han ble kjent for bruken av ekstreme beskyttelsesdrakter med særskilt spennende utseende (på folkemunne kalt «rustninger») og fulldempede utforsykler med futuristiske design, og ble ofte omtalt som «astronauten». På dette vis bidro han gjennom sin profesjonelle karriere til å gjøre innovasjoner på sykkel og beskyttelsessiden populært og kommersielt utbredt.

Perakis var den første europeiske utøver som vant det tradisjonsrike og ekstreme utforrittet «Mammoth Kamikaze» i USA, der utøverne kommer opp i hastigheter på over 110 km/t. Under en annen konkurranse, verdensmesterskapet i 1990, i en løype kalt the Purgerator, endte Perakis på andreplass i kvalifiseringen, hvorpå han i treningen kjørte ut og brakk armen. En annen rytter hadde to dager tidligere falt og fått brist i både nakken og armen. Perakis hadde kjørt så spektakulært at Greg Herbold, som vant konkurransen og ble verdensmester i utforsykling for 1990, uttalte *«The way he was riding scared me half to death»*.

Det var i 1992, da terrengsykkelsporten fremdeles var i den spede begynnelse, at Perakis på eget initiativ begynte å benytte beskyttelsesutrusning fra motorsykkelbransjen. Hans favoritt var rustninger av italienske Dainese, et verdensledende italiensk konsern innen beskyttelsesbekledning for motorsport. Kort etter etablerte Dainese en egen avdeling dedikert til terrengsykling og annen idrett. Det var først etter dette at Dainese satset på alpint-markedet og at bruk av ryggplater innen alpint ble vanlig, deriblant en slik som alpinisten Aksel Lund Svindal var ikledd ved det stygge fallet i Beaver Creek i 2007.

Etter proffkarrieren arbeidet Perakis som sponsor- og markedsføringssjef for Dainese. Han slo seg deretter opp som konsulent innen merkevarebygging og markedsføring.

Verv
----

* SCF, Swiss Cycling Federation, Ansvarlig landslagstrener, 1997-98,
* BAD, Biker Association Downhill, President, 1994-96,
* UCI, Det internasjonale sykkelforbundet, Representant for utøverne, 1994-96
* IOC, Den internasjonale olympiske komité, Guide, 1988-89

Referanser
----------

1. ↑  Sports CNN Illustrated, 24. september 1990, *Glory In Purgatory: The World Mountain Bike Championships were hell on wheels.*
2. ↑  MtnBikeRiders.com: Dainese Mountain Bike Gear
3. ↑  Nettprat: Aksel Lund Svindal svarte deg! Arkivert 7. november 2008 hos Wayback Machine.
**Chris McGregor** (født 24. desember 1936 i Somerset West, Sør-Afrika, død 26. mai 1990) var en sørafrikansk jazz-pianist og komponist.

McGregor er kanskje mest kjent for sin stiftelse og ledelse av musikkgruppen *The Blue Notes* som er en sørafrikansk sekstett som blant annet inkluderte samarbeidspartnere som Dudu Pukwana, Nikele Moyake, Louis Moholo, Johnny Dyani og Mongezi Feza. 

Like viktige var McGregor i etableringsprosessen av gruppen *Brotherhood of Breath* i 1969, som forgrenet seg ut fra sitt arbeid med The Blue Notes. McGregor ga til sammen ut tre album med flere solo piano forestillinger. Han lagde også et bidrag til ett av musiker Nick Drake sine album ved å utføre en piano solo på låten «Poor Boy».

Referanser
----------

1. 1 2   Gemeinsame Normdatei, besøkt 27. april 2014[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Autorités BnF, BNF-ID 13897312b[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 31. desember 2014[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Chris McGregor på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
* (en) Chris McGregor på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Chris McGregor på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Chris McGregor på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Chris McGregor på AllMusic Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** Discogs **·** AllMusic
 |
**Frank Murud** (født 23. desember 1955) er tidligere eiendomssjef i det kommunale selskapet Undervisningsbygg i Oslo kommune, 

Han ble i 2007 ble han dømt for korrupsjon og grov økonomisk utroskap. I september 2006 ble det avdekket at Murud fra 2003 til 2006 hadde underslått 89,5 millioner kroner fra Undervisningsbygg. I årene 1999 til 2003 tappet han eiendomsforvaltningsselskapet Neas AS for 9,2 millioner kroner ved hjelp av fiktiv fakturering. Murud har erkjent begge forholdene. Rettssaken mot ham startet i Oslo tingrett 10. september 2007, og Murud erkjente da straffeskyld på alle punkter i tiltalen for grovt økonomisk utroskap og korrupsjon. Den 19. oktober ble han dømt til syv års fengsel og til å tåle inndragning av 112 millioner kroner, dommen ble anket på stedet, men ble opprettholdt i lagmannsretten i april 2008. I november 2008 forkastet Høyesterett Muruds anke; dommen er dermed rettskraftig.

Murud er gift og har tre barn. Familiens bolig i Holmenkollen med en kjøpesum på over ti millioner ble tatt beslag i og tvangssolgt i likhet med en rekke andre eiendeler.

Referanser
----------

1. 1 2  Øyvind Henriksen (11. september 2007). «Sår tvil om korrupsjon». Besøkt 26. oktober 2007.
2. ↑  Øyvind Henriksen (11. september 2007). «Skrev falske fakturaer hjemme». Besøkt 26. oktober 2007.
3. ↑  Johann D. Sundberg (19. oktober 2007). «Korrupt, utro og forfalsker». Besøkt 26. oktober 2007.
4. ↑  «Sju års fengsel for Frank Murud», NRK Østlandssendingen 7. april 2008
5. ↑  «Høyesterett forkaster Muruds anke», NRK Østlandssendingen 4. november 2008
**Bedragersyndromet** eller **bedragerfenomenet**, etter engelsk *impostor syndrome* og *impostor phenomenon*, er en populær betegnelse på et psykologisk fenomen der en person uten grunn og feilaktig opplever å være en inkompetent «bedrager» i sitt fag eller miljø og er redd for å bli avslørt som det.

De som er rammet av «bedragersyndromet», er objektivt sett intelligente, kunnskapsrike og dyktige nok for oppgavene eller stillingen de har, og presterer minst like godt som kolleger og konkurrenter, men tviler på evner og kompetanse. Personene kan innbille seg at de ufortjent eller uriktig har oppnådd posisjoner eller suksess på grunn av tilfeldigheter, flaks eller falske forutsetninger. Selv med gode resultater og anerkjennelse er de konstant usikre og føler en underliggende redsel for å bli oppdaget som bløffmakere på sitt felt.

Fenomenet og uttrykkene ble første gang presentert av Pauline R. Clance og Suzanne A. Imes i artikkelen *The imposter phenomenon in high achieving women* i det amerikanske fagtidsskriftet *Psychotherapy* i 1978. «Bedragersyndromet» har særlig blitt beskrevet hos enkelte høytpresterende kvinner i akademia og andre deler av arbeidslivet. Mange menn føler også ubegrunnet at de ikke er gode nok i sin virksomhet og frykter at de vil bli avslørt for å ha lurt omgivelsene, men resultatene av forskning på antall tilfeller av "bedragersyndrom" hos menn og kvinner har hittil vært inkonsekvente.

Se også
-------

* Selvbilde
* Selvfølelse
* Selvhemming
* Prestasjonsangst
* Identitetskrise
* *Pluralistic ignorance*, misoppfatningen at egen mening eller atferd skiller seg fra flertallets
* Dunning-Kruger-effekten, tankefeil hos inkompetente personer som overvurderer sin egen sosiale eller intellektuelle kapasitet

Referanser
----------

1. ↑  *Psykologen: 145. Redd for å bli avslørt* (podkast fra NRK om bedragersyndromet)
2. ↑  Forskerforum 2019: *«Bedragersyndromet»: – Skulle jeg gjort én ting annerledes i akademia, er det å bruke mindre tid på å lure på om jeg er god nok*
3. ↑  psykologisk.no om «bedragersyndromet»
4. ↑  *The imposter phenomenon in high achieving women: Dynamics and therapeutic intervention* (Clance, Pauline Rose, Imes, Suzanne Ament, 1978)
5. ↑  Vaughn, Ashley R.; Taasoobshirazi, Gita; Johnson, Marcus L. (2. april 2020). «Impostor phenomenon and motivation: women in higher education». *Studies in Higher Education*. 4. 45: 780–795. ISSN 0307-5079. doi:10.1080/03075079.2019.1568976. Besøkt 2. august 2022.

Eksterne lenker
---------------

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN
 |
Bedford MSD
**Bedford M series**  var et kommersielt kjøretøy, de første modellene ble lagd i 1939. Det var primært et 4-hjulet chassis laget for å bære en last på 2-3 tonn, der også karosseri ble levert for enkelte modeller. Det var to akselavstander som ble tilbudt—10' 0" eller 11' 11" -- og begge ble levert med en standard rekkesekser på 27,34 hk. Bremsene var av Lockheed hydraulisk type og det var bremsekraftforsterket drift på alle fire hjul.

Varianter
---------

### Lastebil

Syv forskjellige varianter av M-serie karosseriet ble tilbudt: 

MS - kort (10'0") akselavstand
* MSZ : bare Chassis
* MSC : førerhus og Chassis
* MSD : senkbar lastebil
* MST : lastebil med tipper

ML - lang (11'11") akselavstand
* MLZ : bare Chassis
* MLC : førerhus og Chassis
* MLD : senkbar lastebil

### Buss

I årene mellom kanselleringen av WHB sin lille buss på midten av 1930-tallet og introduksjonen av Bedford CA ble den begrensede 12-16 seters bussetterspørselen i markedet møtt av eksempler på M-serien, enten MLC eller MLZ. Plaxton konverterte noen av de sistnevnte til forhjulstrekk på 1950-tallet ved å benytte et nedskalert Consort-karosseri som ble montert på lignende Austin eller Karrier lastebiler.

Eksterne lenker
---------------

* The Bedford Truck Legend Register