recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Zeng Guofan, leder av Xianghæren
**Xianghæren** eller **Hunanhæren** (kinesisk: 湘軍; pinyin: *Xiāng Jūn*) var en stående hær organisert av Zeng Guofan ut av eksisterende regionale og landsby-militser kalt *tuanlian* for å demme opp mot Taipingopprøret i Qingkina (1850 til 1864). Navnet er fra Hunan-region der hæren ble oppstilt. Hæren ble finansiert av lokal adelsfolk og herrskaper, i motsetning til hvordan det sentraliserte mandsjuledede Qingdynastiet. Hæren ble for det meste dimittert etter gjenerobringen av Taiping-hovedstaden i Nanjing.

Selv om den ble oppstilt med det spesifikke oppdrag å vies seg til problemer i Hunan, ble hæren tjernen i det nye militære etabblssement i Qing, som med dette svekket den varig den mandsjuiske innflytelse i militærvesenet. Denne overgang fra sentralisert kommando er alment ansett som en av de viktigere årsaker til at Qing-dynastiet langt om lenge gikk under, og likeså fremveksten deretter av regionale krigsherrehærstyrker i de første deler av 1900-tallets Kina.

Xiang-hæren var én av to hærer som har blitt halt *Hunanhæren*. En annen var Chuhæren, som ble dannet av den tidligere Xiang-kommandanten Zuo Zongtang for å kjempe mot Dunganopprøret (1862–77). I denne hæren inngikk det også elementer fra den tidligere Xianghæren. De ble omtalt som å være fra «den gamle Hunanhæren».

Litteratur
----------

* Chantal Grand, *Souvenirs d'un homme ordinaire : Histoire*, Books on Demand, 2013, ISBN 9782322026364, p. 200
* Shunshin Chin, *The Taiping Rebellion*, M.E. Sharpe, 2001, ISBN 9780765619532, p. 578
* Jeanne-Marie Gescher, *Becoming China: The Story Behind the State*, Bloomsbury Publishing, 2017, ISBN 9781408887264, p. 218

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
***Bortenfor stillheten*** (originaltittel: *Jenseits der Stille*) er en tysk film av Caroline Link fra 1996.

Handling
--------

Filmens hovedperson «Lara» har døvstumme foreldre, og må oversette for dem når de gjør dagligdagse ting som å gå i banken eller på foreldremøter.

En julaften gir hennes musikkinteresserte tante Clarissa henne en klarinett, og «Lara» begynner å oppdage musikkens verden, som er ukjent for hennes foreldre. Hun blir en dyktig klarinettist, og da hun er 18 ønsker hun å begynne på musikkonservatoriet i Berlin. Dette må hun kombinere med farens avhengighet av henne, og hans sorg etter morens død i en trafikkulykke.

Priser og nominasjoner
----------------------

Filmen mottok i 1997 den tyske filmprisen i klassen for beste skuespillerinne og beste musikk. Den ble dessuten nominert til prisen for beste film, beste regissør og beste debutant. Videre mottok filmen den bayerske filmprisen i klassen for beste unge regissør og beste musikk og hovedprisen ved filmfestivalen i Tokyo. I 1998 ble filmen nominert til Oscar for beste utenlandske film.

Medvirkende
-----------

* Sylvie Testud: Lara
* Tatjana Trieb: Lara som barn
* Howie Seago: Martin
* Emmanuelle Laborit: Kai
* Sibylle Canonica: Clarissa
* Matthias Habich: Gregor
* Alexandra Bolz: Marie
* Birge Schade: frøken Mertens
* Hansa Czypionka: Tom
* Doris Schade: Lilli
* Horst Sachtleben: Robert

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Bortenfor stillheten* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Bortenfor stillheten* hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (sv) *Bortenfor stillheten* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) *Bortenfor stillheten* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata

* (en) *Bortenfor stillheten* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Bortenfor stillheten* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Bortenfor stillheten* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (de) *Bortenfor stillheten* på filmportal.de Rediger på Wikidata

* (en) *Bortenfor stillheten* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *Bortenfor stillheten* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata
**Lemoniidae** er en gruppe av sommerfugler som tilhører overfamilien spinnere (Bombycoidea). Det er beskrevet rundt 40 arter, men gruppen trenger en revisjon, det er mulig at noen av de beskrevne artene bare er å regne som underarter. De finnes bare i den gamle verden. Én art, *Lemonia dumi*, finnes nord til Sverige men ikke i Norge. Nyere fylogenetiske undersøkelser tyder på at Lemoniidae bør regnes som en undergruppe av tempelspinnere (Brahmaeidae).

Utseende
--------

Stor sett middelsstore (vingespenn 35 – 60 mm), brunaktige eller gulaktige sommerfugler, ligner sterkt på ekte spinnere (Lasiocampidae), som de imidlertid ikke er i nær slekt med. Vingene har gjerne lyse tverrbånd, ellers har de få fargetegninger. **Kroppen** er kraftig, langt, men forholdsvis glissent hårete. **Hodet** er temmelig lite, munndelene er tilbakedannet hos de voksne som hos de fleste spinnere. **Antennene** er fjærformede hos begge kjønn. **Forvingene** er store og avrundet trekantede, **bakvingene** avrundede og forholdsvis små. **Beina** er korte og kraftige, særlig er frambeinas legger (tibiae) påfallende forkortet. Frambeina er utstyrt med ett par meget kraftige klør. **Larvene** er mørke og korthårete. Artene av den afrikanske slekten *Sabalia* er ganske slankbygde med raletivt store, runde vinger.

Levevis
-------

Larvene lever helst på planter i kurvplantefamilien, for eksempel løvetann (*Taraxacum*). De er avhengige av varme, solåpne steder, bestandene av *Lemonia dumi* ved Østersjøen i Sverige er delvis truet av gjengroing. Hannene flyr i solskinn om dagen, hunnene sitter mest i ro og sender ut feromoner.

Systematisk inndeling
---------------------

 *Lemonia taraxaci*, hann
**Treliste**
* Ordenen sommerfugler, Lepidoptera Linnaeus, 1758
	+ Gruppen Glossata
		- Gruppen Coelolepida
			* Gruppen Myoglossata
				+ Gruppen Neolepidoptera
					- Gruppen Heteroneura
						* Gruppen Eulepidoptera
							+ Gruppen Ditrysia
								- Gruppen Apoditrysia
									* Gruppen storsommerfugler, Macrolepidoptera
										+ Overfamilien spinnere (i vid forstand), Bombycoidea
											- Familien **Lemoniidae**
												* Slekten *Lemonia* Hübner, 1820 – ca. 32 arter, den palearktiske sone
													+ *Lemonia dumi* (Linnaeus, 1761) – Mellom-Europa nord til det sørlige Sverige
													+ *Lemonia taraxaci* (Denis & Schiffermüller, 1775) – Sør-Europa, en bestand finnes nær St. Petersburg
												* Slekten *Sabalia* – 9 arter, Afrika

Kilder
------

* Hydén, N. Jilg, K. & Östman, T. 2006. Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna. *Fjärilar: Ädelspinnare-tofsspinnare. Lepidoptera: Lasiocampidae-Lymantriidae.* ArtDatabanken, SLU, Uppsala. ISBN 91-88506-59-2
* Nettsiden *Svenska Fjärilar*, med bildegalleri:

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Lemoniidae* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Lemoniidae* hos NCBI Rediger på Wikidata

* *Lemoniidae* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
***Bortreist på ubestemt tid*** er en norsk thriller fra 1974 regissert og skrevet av Pål Bang-Hansen. Filmen er lagt til et øde sted på Vestlandet og handler om en mann som dreper sin kone og gjemmer liket i en fryser. I mellomtiden dukker en annen kvinne opp som har rømt fra mannen sin. Hun blir boende hos ham og etterhvert begynner hun å ane at det er noe muffens. De ledende rollene spilles av Svein Scharffenberg, Ingerid Vardund, Lasse Kolstad og Julie Ege. Manus er basert på Sigrun Krokviks Rivertonbelønnede vestlands-gyser fra 1972 med samme navn. 

I 2008 ble den funnet verdig en beskrivelse i boka "100 Norske filmer du må se", utgitt av Orion Forlag.

Handling
--------

Maleren Alex bor i en liten vestlandsbygd med sin kone Christina. Filmen starter med at han dreper henne. Liket plasserer han midlertidig i fryseren inntil han finner et egnet sted for å grave det ned. I mellomtiden treffer han på Helen, en kvinne i et ulykkelig ekteskap, som på impuls har bestemt seg for å ikke dra hjem som planlagt. Hun flytter inn hos Alex og de to utvikler et forhold. Snart begynner hun å mistenke Alex for ikke å snakke sant når han forteller at Christina har dratt fra ham og gjør undersøkelser i huset for å finne ut av hvilke hemmeligheter han skjuler. Samtidig driver Martin, Helens mann, på med å lete etter henne. Filmens klimaks er møtet mellom de tre.

Om filmen
---------

Filmen ble hovedsakelig spilt inn på Sunnmøre, blant annet på forfatterens hjemsted Volda, mens enkelte scener, blant annet en utforkjøringsscene, ble tatt opp i Stryn i Nordfjord. Flere av skuespillere kom fra Teatret Vårt i Molde. Filmen ble vist på NRK i 1981, 2001 og 2011.

*VG* gav den terningkast fem. *Aftenposten* var sånn middels fornøyd og skrev: «Men en jevnt spennende krim har det tross alt blitt og all honnør til Bang-Hansen for et lytefritt gjennomført opplegg».

Medvirkende
-----------

* Svein Scharffenberg ... Alex
* Ingerid Vardund ... Helen, Martins kone
* Lasse Kolstad ... Martin, Helens mann
* Julie Ege ... Christina, Alexs kone
* Per Christensen ... Politifullmektig
* Ketil Egge ... Hotellresepsjonist
* Per Gjersøe ... Lensmannen
* Marit Grønhaug ... Helens datter
* Ane Hoel ... Ekspeditrise
* Ola B. Johannessen... Tannlegen
* Lars Andreas Larssen
* Svein Moen ... Mann på bensinstasjon
* Knut Ørvig ... Butikkekspiditør
* Knut Walle ... Mann fra e-verket

Referanser
----------

1. ↑  Filmsamling – 100 Norske filmer du må se Arkivert 9. mars 2012 hos Wayback Machine.
2. ↑  «Bortreist på ubestemt tid». *www.filmfront.no*. Besøkt 11. mai 2019.
3. ↑  Aftenposten morgen – Jevnt spennende norsk thriller (4.10.1974, s.8)

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Bortreist på ubestemt tid* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Bortreist på ubestemt tid* i Nasjonalbibliotekets filmografi Rediger på Wikidata

* (no) *Bortreist på ubestemt tid* hos Filmfront Rediger på Wikidata

Portal: Film
«Natal» har flere betydninger.

**Natal** var en britisk koloni i den østlige delen av dagens Sør-Afrika. Kolonien ble offisielt opprettet 4. mai 1843, etter at den britiske regjeringen hadde annektert boerrepublikken Natalia. Opprinnelig utgjorde kolonien Natal bare halvparten av dagens iKwaZulu-Natali. Det tidligere selvstendige kongedømmet Zululand ble føyet til kolonien i 1897.

I 1910 gikk Natal sammen med Transvaal, Kappkolonien og Oranjefristaten og etablerte Sør-Afrika-unionen. Natalprovinsen var under folkeavstemningen om republikk i 1960 den eneste provinsen som stemte mot republikken. I 1994 fikk Natal dagens navn, iKwaZulu-Natali.

I 1882 reiste et skip norsk utavndrere til Natal og etablerte Marburg-settlementet. Gjennom Hans Schreuder hadde det en periode vært norsk misjonsvirksomhet i området. I hvalfangsttiden omkring 1910 var det et stort antall norske i Durban og en del av disse slo seg ned for godt.

Referanser
----------

1. 1 2  ; besøksdato: 8. januar 2017.
2. ↑  Natal Colony hos britishempire.co.uk
3. ↑  Nedrebø, Yngve (2002). Kjerland, Kirsten Alsaker, red. *Debora-ekspedisjonen*. *Nordmenn i Afrika*. Bergen: Vigmostad & Bjørke. s. 55. ISBN 8241902743.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN
 |
**Norsk Bluesunion** (NBU) er en sjangerorganisasjon for norske bluesklubber og bluesfestivaler samt spillesteder som slutter seg til NBUs formål. Norsk Bluesunion bestod i oktober 2016 av 59 medlemsklubber med til sammen ca 7 000 enkeltmedlemmer.

Kjerneområde
------------

NBU har som overordnet mål å skape et rikt miljø for blues i Norge. NBU har som intensjon å øke kjennskapen til blues og beslektede musikkformer i Norge gjennom konserter og faglig virksomhet knyttet til sin drift.

Historie-organisasjon
---------------------

NBU ble opprettet 27.april 1997 etter grundig forarbeid av aktive ildsjeler i det norske bluesmiljøet. Ved oppstart bestod NBU av 23 bluesklubber. NBU har siden den gang hatt en formidabel tilvekst.

Ved årsmøtet 2011 ble Norsk Bluesunion etablert som en selvstendig organisasjon etter at tidligere moderforbund Norsk Rockforbund har besluttet å ikke lenger jobbe sjangerrettet for bluesen, men heller være en sjangernøytral arrangørorganisasjon. Et enstemmig årsmøte stemte for å etablere NBU som selvstendig organisasjon.

Landsmøtet er NBUs høyeste myndighet og avholdes hvert annet år. Landsmøtet velger styre og valgkomite. Styret er NBUs øverste besluttende myndighet i perioden mellom 2 landsmøter. Styret konstituerer seg selv, med unntak av styreleder som er særskilt valgt.

BluesNews er Norsk Bluesunions medlemsorgan.  Alle medlemmer av en bluesklubb tilsluttet NBU abonnerer på BluesNews som en del av sitt medlemskap.

Alle spillesteder, bluesklubber og bluesfestivaler som oppfyller Norsk Blues Unions formålsparagraf kan bli medlem i organisasjonen etter søknad.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Forrige mottaker:**Kid Andersen** | **Vinner av****Notodden Bluesfestival bluespris**(2012) | Neste mottaker:**Notodden kommune** |
**Norsk Ergoterapeutforbund** er et fagforbund som organiserer vel 4325 ergoterapeuter i Norge. Ergoterapi er den helsefaglige termen som beskriver aktiviteten til en ergoterapeut. Forbundet benytter kortformen Ergoterapeutene.

Medlemsoversikten viser at om lag to tredjedeler av medlemmene i forbundet er ansatt i kommunehelsetjenesten og cirka en fjerdedel er ansatt i spesialisthelsetjenesten. De øvrige er ansatt blant annet i NAV, bedriftshelsetjenester, barnehager og i skoler og utdanningssystemet.

Forbundet ledes av Tove Holst Skyer som overtok ett Nils Erik Ness på landsmøtet i forbundet 21. oktober 2020. Skyer har sitt daglige virke på Forbundskontoret, som har 10 ansatte og ledes av generalsekretær Toril Laberg.

*Ergoterapeuten* er forbundets tidsskrift. Redaksjonen til *Ergoterapeuten* er en del av forbundskontoret, men tidsskriftet er redaksjonelt uavhengig og utkommer i seks nummer årlig. Bladet vektlegger ergoterapifaglig stoff, organisasjonsstoff og helse- og sosialpolitikk. Else Merete Thyness er redaktør.

Unio er Norsk Ergotertapeutforbunds hovedorganisasjon. Unio er landets nest største hovedorganisasjon på arbeidstakersiden.

Forbundet ble etablert 19. juni 1952 som *Norges Arbeidsterapeuters Landsforbund*, og byttet navn i 1975 da stillingstittelen ble endret fra *arbeidsterapeut* til *ergoterapeut*. Dagens navn er fra 1991.

Forbundsledere
--------------


Ledertittelen har endret seg, fra «fru Birgit Hesselrot» ble valgt som «formann» i 1952 til man i dag velger *forbundsleder*:

* Birgit Hesselrot (1952 - )
* Aage Bredo Aas ( - 1962)
* Berit Mollekleiv (1962 - )
* Inger Johanne Hansen (1970-tallet)
* Kerstin Biering (1980-tallet)
* Solrunn Nygård (1990-tallet)
* Karin Liabø
* Mette Kolsrud (2007-2014)
* Nils Erik Ness (2014-2020)
* Tove Holst Skyer (2020-

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑  Ifølge medlemsoversikten på forbundets hjemmeside.
3. ↑  «Tove Holst Skyer valgt som ny forbundsleder i Ergoterapeutene». *Ergoterapeutene*. 22. oktober 2020. Besøkt 16. november 2020.
4. ↑  Om forbundets historie på forbundets nettsider Arkivert 2016-08-10, hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* (no) Norsk Ergoterapeutforbund på Twitter Rediger på Wikidata

* (no) Norsk Ergoterapeutforbund på Facebook Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
Unios medlemsorganisasjoner |
| --- |
| 
* Utdanningsforbundet
* Norsk Sykepleierforbund
* Forskerforbundet
* Politiets Fellesforbund
* Norsk Fysioterapeutforbund
* Det norske maskinistforbund
* Norsk Ergoterapeutforbund
* Norsk Radiografforbund
* Presteforeningen
* Akademikerforbundet
* Det Norske Diakonforbund
* Skatterevisorenes forening
* Bibliotekarforbundet

 |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** ISNI **·** Brønnøysundregistrene
 |
**Norsk Bartender Forening**, forkortet **NBF**, er en norsk interesseforening for bartendere. NBF er politisk nøytral og ikke medlem av noen fagforbund. Medlemmer opptas i foreningen gjennom en praktisk og teoretisk prøve. Foreningens hovedmål er å utvikle faget slik at norske bartendere blir så dyktige som mulig. Dette skjer gjennom konkurranser, kurs og nettverksbygging. Foreningen har medlemmer fra hele Norge og er delt i seks seksjoner hvor hver seksjon har et eget styre. 

Norsk Bartender Forening ble stiftet av åtte bartendere 6. oktober 1949 på restauranten Regnbuen i Oslo under navnet Oslo Bartender Club. Foreningens første president var Arne Normann. I 1952 ble foreningen medlem i International Bar Association (IBA), den internasjonale bartenderforeningen. Medlemsantallet har siden økt jevnt og var 350 ved utgangen av 2004. Alle medlemmene er også medlem av IBA. Det nasjonale bartendermesterskapet arrangeres hvert år der vinnerne representerer Norge i VM.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
**Norsk Bibliotekforening** er en fri og åpen landssammenslutning som vil fremme utviklingen av bibliotek-, dokumentasjons- og informasjonsvirksomhet. Foreningen har om lag 3200 medlemmer, av disse er 2100 personlige medlemskap, de øvrige er bibliotek og andre institusjoner.

NBF ble stiftet 25. oktober 1913 i Stavanger, under *det 6. norske bibliotekmøte*. Foreningen arrangerer sine landsmøter hver 2. år, fremdeles i tilknytning til de norske bibliotekmøtene. 

Foreningens leder fra 2020 er Vidar Lund. Ann Berit Hulthin er generalsekretær.

Norsk Bibliotekforening har 16 lokalavdelinger. Medlemmer hører automatisk inn under lokalavdelingen i sin region. Foreningen har også 10 spesialgrupper hvor man kan delta i forhold til hvilke interesser man har. Organisasjonen gir ut medlemsbladet *Bibliotekforum*. Foreningens sekretariat ligger på Etterstad i Oslo, i samme bygg som Biblioteksentralen. NBFs virksomhet omfatter blant annet *Tidsskriftformidlingen*, et agentur for tidsskriftabonnement, som har de fleste norske bibliotek som kunder. Foreningen har tidligere stått som utgiver av *katalogiseringsregler* og klassifikasjonstabeller for norske bibliotek, oppgaver som i dag er overtatt av Nasjonalbiblioteket.

NBF har siden 1988 delt ut prisen Årets bibliotek. Flere av NBFs lokalavdelinger deler også ut fylkesvise utmerkelser.

NBF er medlem av IFLA, *International Federation of Library Assosciations and Institutions*, og EBLIDA, *European Bureau of Library, Information and Documentation Associations*. NBF samarbeider med BIBSYS om de nasjonale bibliotekmøtene, og har et jevnt og regelmessig samarbeid med forfatterorganisasjonene og andre utdannings- og skriftkulturorganisasjoner.

Ledere
------

* Mai 2020- Vidar Lund
* Mars 2014- mai 2020 Mariann Schjeide
* August 2013- mars 2014 Sissel M. Berge (konst.)
* 2012- august 2013 Ingeborg Rygh Hjorthen
* 2011-2012 Anette Kure (konst.)
* 2010-2012 Svein Arne Tinnesand

Referanser
----------

1. ↑  «Ny leiarperiode for Vidar Lund». *Bok og Bibliotek*. 28. mars 2022. Besøkt 16. mai 2022.
2. ↑  «Om oss». *Norsk Bibliotekforening*. Besøkt 16. mai 2022.

Litteratur
----------

* *Norsk bibliotekforening 90 år, kilder til foreningens historie*. 2003

Eksterne lenker
---------------

* Norsk Bibliotekforenings hjemmeside

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** Brønnøysundregistrene
 |
**Siri Myrvoll** (født 29. juni 1944 i Bergen, død 1. mai 2012) var en norsk arkeolog. Hun var blant annet kjent for sine arbeider om middelalderbyen i Skien, og som byantikvar i Bergen kommune fra 1993. 

Myrvoll var utdannet mag. art. i nordisk arkeologi fra Universitetet i Bergen fra 1976, med avhandlingen *Klebersteinskarene fra Borgund, Sunnmøre*. Hun var også dr. philos fra Universitetet i Bergen (1992) med avhandlingen *Handelstorget in Skien – a study of activity on an early medieval site*. Hun ledet utgravningene på Handelstorget og Rådhusplassen i Skien fra 1978 til 1980. I tillegg har hun vært utgravningsleder for bygravinger i Oslo og Tønsberg i 1977-1978.

Perioden 1993-1997 var Siri Myrvoll vararepresentant til Stortinget for partiet Venstre i Hordaland.

Fra januar 2000 til august 2001 var Siri Myrvoll generalsekretær i Organization of World Heritage Cities. Hun har vært førsteantikvar og leder av Riksantikvarens utgravningskontor i Bergen fra 1980 til 1993. Fra 1993 til 2000 og fra august 2001 til 2012 har Myrvoll vært byantikvar i Bergen. Hun har også utgitt flere vandreguider til eldre strøk i Bergen.

Referanser
----------

1. ↑  Stortinget.no

Eksterne lenker
---------------

* (no) Siri Myrvoll hos Stortinget Rediger på Wikidata

* (no) Siri Myrvoll hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata
* Bergens Tidende: «Bergen har mistet sin byantikvar» besøkt 2. mai 2012

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** Stortinget **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Sanni Leinonen** (født 8. november 1989 i Siilinjärvi) er en finsk alpinist. Hun har spesialisert seg i disiplinene slalåm og storslalåm. Tvillingbroren Kalle Leinonen har gjort karriere som freestylealpinist.

Den 3. februar 2006 deltok hun i sitt første renn i verdenscupen, storslalåmrennet i Ofterschwang. Sine første verdenscuppoeng tok hun 11. november 2006 i Levi. Hennes foreløpig beste plassering er en 10.-plass fra 29. desember 2006 i Semmering.

Leinonen deltok i VM 2007 i Åre, der hun var med på å ta fjerdeplassen for Finland i lagkonkurransen. Hun deltok også for Finland under Vinter-OL 2010 og oppnådde en 30.-plass i storslalåm som beste resultat.

Meritter
--------

(per 14. februar 2009)

**Verdenscup**

* Èn plassering blant de ti beste

**Verdensmesterskap**

* Åre 2007: 4.-plass i lagkonkurransen, 30.-plass i slalåm, 31.-plass i storslalåm
* Val-d’Isère 2009: 11.-plass i slalåm, 21.-plass i storslalåm

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Sanni Leinonen – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Sanni Leinonen – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Sanni Leinonen – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Sanni Leinonen – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Sanni Leinonen – FIS (alpint) Rediger på Wikidata

* (en) Sanni Leinonen – ski-db.com Rediger på Wikidata
* Sanni Leinonens hjemmeside Arkivert 9. mars 2009 hos Wayback Machine. (finsk)
***A Thousand to One*** er en amerikansk drama-stumfilm fra 1920, regissert av Rowland V. Lee.

Handling
--------

Hobart Bosworth (midten) i en dramatisk scene
Fordi han befinner seg dypt i gjeld, følger William Newlands motvillig rådene til sin skruppelløse venn, Jimmy Munroe, og gifter seg med Beatrice - den velstående datteren til en gammel venn. Når toget de bruker for å reise på bryllupsreise sporer av, mister Beatrice ektemannen sin av syne. Men hun klarer å redde livet til gruve-eieren Steven Crawford. Newlands blir rapportert drept i tog-vraket, og Beatrice reiser tilbake sammen med Crawford til hytta hans - hvor hun pleier skadene hans. I mellomtiden har Newlands sluppet unna døden og, fylt av anger, bestemmer han seg for å bli ny mann.

Newlands begynner å skjule utseendet sitt ved å anlegge skjegg, og finner seg arbeid ved Crawford-gruven. Men han bestemmer seg for å holde seg utenfor Beatrices nye liv. Til slutt blir Newlands utnevnt til arbeidsleder ved gruven, og forsøker å hjelpe de andre misfornøyde gruve-arbeiderne. Han oppdager også store forekomster av malm, og avverger dermed Crawfords økonomiske ruin. Men etter å ha hjulpet alle disse menneskene bestemmer Newlands seg for å reise fra området, når Beatrice endelig kjenner ham igjen.

Skuespillere
------------

* Hobart Bosworth som William Newlands
* Ethel Grey Terry som Beatrice Crittenden
* Charles West som Jimmy Munroe
* Landers Stevens som Steven Crawford
* J. Gordon Russell som Georgeson
* Fred Kohler som Donnelly

Bildegalleri
------------

* 
* 
* 
*

Referanser
----------

1. ↑  A THOUSAND TO ONE

Eksterne lenker
---------------

* (en) *A Thousand to One* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *A Thousand to One* på American Film Institute Rediger på Wikidata
**SISU XA-180** er et finsk amfibisk sekshjulsdrevet pansret personellkjøretøy. Det ble utviklet på 1980-tallet for å erstatte gamle sovjetiske BTR-60PB.
SISU XA-180 er utstyrt med en Valmet turbodieselmotor på 250 HK, en firetrinns automatgirkasse og to dieseltanker på 150 liter hver. Tankene finnes mellom fremste og midtre aksling i en karakteristisk trekantform.

Brukere
-------

XA-180 var i tjeneste i mange land, blant annet brukte norske utenlandsstyrker dem. 

### Norge

SISU XA-180 i snø
Den norske bataljonen, Norbatt i Sør-Libanon, hadde i alt syv SISU XA-180 mot slutten av det norske engasjementet. Disse var fordelt med 4 til Company Mobile Reserve (CMR) kompani A og 3 til CMR kompani B, hvorav to var stasjonert ved kompani B HQ i Rachayia el Foukhar og en vogn fast stasjonert ved veikontrollposten (4-7A CP) i Cheebaa. Besetningen bestod av en vognfører, en vognkommandør, en 12,7 mm skytter i tårn og en baksikrer. Disse personene hadde intern kommunikasjon seg imellom. Vognene hadde også et geværlag på 4 mann og sanitetspersonell. Geværlaget var utstyrt med 84 mm Carl Gustav RFK og MG-3.

Den nordiske bataljonen (NORDBATT) i Makedonia hadde i 1993 48 stk Sisu XA-180. 13 stk i hvert kompani og 9 stk i bataljonstaben. Vakt- og eskortekompaniet i NordLog Bat, avdelingen tilhørte delvis UNPROFOR og delvis IFOR og var oppsatt med Sisu XA-180

Kilder
------

* Foss, Christopher; *Jane's AFV Recognition Handbook*, Jane's, ISBN 0-7106-1043-2

Se også
-------

* SISU XA – hele serien
**Strömsundsbron** er en skråkabelbro på Europavei 45 over Ströms Vattudal i Strömsund i Jämtland.

Broen ble innviet i 1956 og den var da verdens lengste skråkabelbro. Spennområdet er 182 m, og den totale lengden 332 m. Høyden på de to mastene er 28 m, og bredden på veibanen er 14,3 m.

Historie
--------

Strömsund-broen ble innviet den 27. september 1956, og den totale kostnaden var omtrent 10 millioner SEK. Broen erstattet den organiserte fergetrafikken som har eksistert over Strömssundet siden 1600-tallet. Siden 1920-tallet var det også mulig å kjøre øst for den sørligste delen av Vattudalen kalt Russfjärden, over en liten bro nedenfor Ulriksfors, en omkjøring på ca 5 km for trafikk fra Östersund. Strömsund-broen ble designet av den tyske pioneren innen skråstangsbroer, Franz Dischinger (1887–1953), og ble bygget av Demag AG, Duisburg, i årene 1953–1955. Betongfundamentene ble bygget av daværende AB Skånska Cementgjuteriet. Broen kalles noen ganger også "Vattudalsbron" eller "Jämtlands Golden Gate". Den er avbildet i Strömsunds kommunevåpen.

I løpet av 2020 og 2021 vil det bli gjennomført en oppgradering av broen, der blant annet de skrå kablene skal byttes ut.

Referanser
----------

1. ↑  Strömsundsbron, upprustningsåtgärder

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Paolo Fresu** (født 10. februar 1961 i Berchidda på Sardinia i Italia) er en italiensk jazzmusiker (trompet), kjent for over hundre innspillinger med en rekke internasjonale artister, derav gjennom flere samarbeid med norske jazzmiljø. Selv har han utgitt en rekke plater, blant annet *Angel* (1998) og *Night on the City* (2001). I 1996 mottok han prisen for beste jazzmusiker i Europa.

På slutten av 1990-tallet samarbeidet han tidvis med norske musikere, blant annet i «Subtrio» med Svein Folkvord. I 2003 reiste han for Rikskonsertene med Dhafer Youssef på vokal/lutt, og Eivind Aarset på gitar, en trio som også fremførte på Vossajazz. 

Hans egen Quintet og Sextet har vært aktiv siden 1985.

Fresu har også skrevet musikk for teater, blant annet i samarbeid med Joan Mingueli på 1980-tallet.

Referanser
----------

1. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 6. mai 2014[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Paolo Fresu – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Paolo Fresu på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) Paolo Fresu hos The Movie Database Rediger på Wikidata
* (en) Paolo Fresu på Apple Music Rediger på Wikidata

* (en) Paolo Fresu på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Paolo Fresu på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Paolo Fresu på SoundCloud Rediger på Wikidata

* (en) Paolo Fresu på Spotify Rediger på Wikidata

* (en) Paolo Fresu på Songkick Rediger på Wikidata

* (en) Paolo Fresu på AllMusic Rediger på Wikidata
* Paolo Fresu på Facebook Rediger på Wikidata

* Paolo Fresu på YouTube Rediger på Wikidata

  

Portal: Jazz

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** ICCU **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |
Ludingbroen
**Dadu-broen**, eller **Ludingbroen** (泸定桥, pinyin: *Lúdìng Qiáo*), er en bro over Daduelven i fylket Luding i Sichuan-provinsen i Kina. Broen ble bygget på 1700-tallet under Qing-dynastiet, og var en del av keiserveien mellom Sichuan og Tibet. 

Mellom 1705 og 1816 var dette verdens lengste hengebro.

Den er berømt for et angivelig slag som fant sted her i 1935 under den lange marsjen. I kinesisk propaganda er dette slaget fremstilt som en kamp mellom heltemodige, kommunistiske soldater som krysset den delvis ødelagte broen, under konstant beskytning fra de nasjonalistiske motstanderne. Broen sto som et symbol for kommunistisk heltemot og seier. 

I vestlig historieskriving er slaget blitt omdiskutert, og forfatteren Jung Chang går i «Mao – Den ukjente historien» så langt som å hevde at det ikke fant sted noe slag i det hele tatt.

Broen er oppført på listen over kulturminner i Folkerepublikken Kina.

Eksterne lenker
---------------

* Luding Bridge[*død lenke*]
* Crossing of the Luding Bridge
* Alte Luding-Brücke ist in gutem Zustand
* The Crossing of the Iron Chain Bridge
**Eivind Hjelmtveit** (født 16. august 1926 i Eydehavn, død 11. februar 2017 i Oslo) var en norsk kultursjef.

Han var født i Eydehavn som sønn av tidligere kirke- og undervisningsminister Nils Hjelmtveit som var en markert skikkelse i London-regjeringen under krigen. Han ble uteksaminert fra økonomisk gymnas i Sandefjord i 1949 og var sekretær i Riksteatret fra 1950, senere økonomisjef. Han var økonomisjef ved Det Norske Teatret 1964-1968 og sjef for Riksteatret 1968–1975. I perioden han var sjef for Riksteateret, ble Hålogaland Teater etablert med fast ensemble, Teatret Vårt ble opprettet som det første regionteateret i Molde og det ble opprettet regionteater i Skien. I 1975 overtok han som sjef for Oslo Kinematografer, en stilling han hadde til 1993.

Hjelmtveit var en av de fremste organisatorene i norsk teater og kinodrift i siste halvdel av 1900-tallet og var også en drivende kraft i Kunstnerforeningen.

Han var ridder av den franske Ordre des Arts et des Lettres og var også tildelt storkorset av Kunstnerforeningens Purpurneseordenen.

Referanser
----------

1. ↑  «Nekrolog: Eivind Hjelmtveit». *Aftenposten*. Besøkt 28. februar 2017.
2. 1 2 3 4  «Jubilanter». *Aftenposten*. 16. august 2016. s. 27.
3. 1 2  Nekrolog: Eivind Hjelmtveit - Aftenposten 16. februar 2017. Besøkt 19. februar 2017

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen har ingen egenskaper for filmpersondatabaser i Wikidata*
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Norges flagg |
| Langrenn |
| Langrenn Junior-VM |
| Bronse | 2002 Schonach | 30 km klassisk fellesstart |

**Eivind Juul Pedersen** (født 14. april 1982) er en tidligere landslagsløper (rekrutteringslandslag) i langrenn. Han gikk inn til VM-bronse under junior-VM i Schonach (Tyskland) på 30 kilometer klassisk fellesstart i 2002. Som førsteårssenior i 2003, debuterte han i verdenscupen på femmila i Holmenkollen med en 23.-plass, som er hans beste verdenscupplassering. Som førsteårssenior vant han et Norgescuprenn (10 km klassisk) og ble vinner av norgescupen totalt i samme sesong (2003/2004 sesongen). Hans beste NM-resultatet er en 8.-plass fra 5 mila (fristil) i Norgesmesterskapet på ski 2004 på Savalen. Han er også to ganger vinner av Hovedlandsrennet i 1997. Ved siden av langrenn var han i norgestoppen i terrengsykkel som junior, og han har blant annet junior-NM sølv og en EM-deltagelse for juniorer fra Rhenen i Nederland fra 2000. Han trappet ned som aktiv langrennsløper etter 2003/2004 sesongen på grunn av sykdom og begynte omsider med økonomistudier. Han gjorde et lite comeback fra 2006/2007 sesongen til 2008/2009 sesongen, samtidig som han fullførte sin masterutdanning på heltid. Hans beste resultat i denne perioden var en 20.plass i Norgesmesterskapet på ski på Vind i 2009.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Eivind Juul Pedersen – FIS (langrenn) Rediger på Wikidata
**Eivind Ljøstad** (født 17. februar 1967 i Arendal) er sjefredaktør i dagsavisen Fædrelandsvennen.

Han vokste opp på Saltrød i Arendal. Han er gift med Elisabeth Lindland, skuespiller, sanger og programleder fra Kilsund. Sammen har de tre barn.

Ljøstad har gått på medielinja på Mediehøgskolen Gimlekollen, og har grunnfag i statsvitenskap og mellomfag i historie ved Universitetet i Oslo.

Yrkesaktiviteten startet Ljøstad med som sportsjournalist i Agderposten. Han var så innom Forsvarets Forum, før han begynte i Dagbladet, hvor han var i 18 år, sist som nyhetsredaktør. Fra 2007 til 2009 var han administrerende direktør i reklamebyrået Dale+Bang.

I september 2009 overtok Ljøstad som redaktør i Agderposten etter Stein Gauslaa. I juni 2010 ble han ansatt som sjefredaktør i dagsavisen Fedrelandsvennen, og begynte i stillingen 9. august 2010, etter kun ett år i Agderposten.

Referanser
----------

1. ↑   Store norske leksikon, Store norske leksikon-ID Eivind\_Ljøstad[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  *Eivind Ljøstad*, Agderposten, 15. juni 2010

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
«***Elverim***» er en barnesang med tekst av Nordahl Rolfsen (1848–1928) til en tradisjonell melodi. Lesebøkene skulle favne mye. Ikke bare skulle barna få innblikk i skjønnlitteratur, de skulle og lære geografi og historie, og det favner Rolfsen i denne visa. Den finnes også i en lengre nynorsk versjon.

Teksten
-------

**1.**Den lengste gutten det er nå Glommen,  

og god og diger, i sær i flommen,  

men ellers danser han like glad  

fra Aursund sjø og til Fredrikstad.  

  

**2.**Han går i skogen, han går i skyggen  

og mangen tylft tar han med på ryggen,  

han bærer hus og han bærer kjøl  

og Glommen det er en østerdøl.  

  

**3.**Nå vil jeg spørre om det er nogen  

som kanskje ikke har hørt om Lågen.  

Å nei det kan jeg da aldri tro  

for kjære dere det er jo to.  

  

**4.**Den ene brer seg i Mjøsens vanne  

hvor kornet gulner på rike strande.  

Den andre er ikke mindre sterk  

den løper like ved Kongsberg verk.  

  

**5.**Men Begna ned gjennom Valdres haster  

og Hallingelven i bukt seg kaster,  

og telejenten kan speile seg  

for hun har sjøer på hver sin lei.  

  

**6.**Og vest om fjellet er elven liten  

og hissig løper den hele tiden  

for bratt er veien og ikke lang  

fra fjellets rygg og til fjordens fang.  

  

**7.**Hvis ikke barna er altfor trøtte,  

så får vi nord over Dovre gløtte,  

der står en kirke av gammelt ry  

den står ved Nidelv i Trondhjems by.  

  

**8.**Og siden seiler vi nord om Salten  

og ser på elven som heter Alten,  

hvor Tana grenser på langs og tvers  

ja det er grensen for disse vers.

Kilder
------

* Sangene i våre hjerter, Elin Prøysen, Damm 2007
**Elverum Bryggeri** ble etablert i 1855, og kom i gang 1858.[] Bak det hele sto kjøpmann Jacob Christiansen. Det brant ned i 1861, men ble bygget opp igjen umiddelbart. Særlig bayerølet ble populært. I 1890 ble Elverum Bryggeri kjøpt opp og tatt over av Hamar Bryggeri, og skiftet i 1909 navn til Elverum Bryggeri og Mineralvann, som siden opphørte i 1949.

Fra denne perioden og frem til midten av 1970-tallet fungerte lokalene i Elverum som distribusjonslager for Hamar bryggeri. De gamle husene ble kjøpt, restaurert og påbygd av firmaet Y. Christensen til hva det er i dag. Det har i mange år vært restaurant og selskapslokaler i flere etasjer. Rica-kjeden hadde både bryggerikjelleren og bryggeriloftet. 

I dag er det bowling i kjelleren, der flere av lagercellene for korn fortsatt er intakt. Videre er det et elektrofirma, trykkeri, legesenter, dyrlege barnehage og flere leiligheter i bygningen. Det opprinnelige bryggeriet er nå bare en liten del av det store bygningskomplekset, men det har beholdt det særpregede utseendet. Den nye bygningsmassen er også bygget i en stil som passer godt sammen med det gamle.

Referanser
----------

1. 1 2   snl.no, besøkt 29. mai 2023[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2  Askheim, Svein (16. juli 2021). «Elverum Bryggeri». *Store norske leksikon* **(norsk)**. Besøkt 29. mai 2023.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Maldivian** er et nasjonalt flyselskap fra Maldivene. Hovedkontoret ligger i hovedstaden Malé og hovedbasen er Ibrahim Nasir internasjonale lufthavn. Maldivian flyr innenriksruter og til destinasjoner i Asia.

Historie
--------

Virksomheten starta i 1998 med Island Aviation Services og innenriksruter mellom øyene i Maldivene. I 2000 blei Island Aviation Services gjort om til et aksjeselskap eid av staten.

Den første utenriksruta starta i 2008, da Maldivian begynte med flyginger til Trivandrum i India. Seinere blei ruter til Chennai i India, Dhaka i Bangladesh og Chongqing og Wuhan i Kina lagt til, med planer for videre utvidelse av rutenettet i Kina i 2015.

Flyflåte
--------

Bombardier Dash 8 fra Maldivian på Ibrahim Nasir internasjonale lufthavn ved Malé
Flyflåten til Maldivian besto i januar 2015 av ett Airbus A320, fem Bombardier Dash 8-300, to Bombardier Dash 8-200 og fire de Havilland Canada DHC-6 Twin Otter.

Referanser
----------

1. ↑  Our Company, Maldivian. Henta 19. januar 2015.
2. ↑  About Maldivian, Maldivian. Henta 19. januar 2015.
3. ↑  Our Fleet, Maldivian. Henta 19. januar 2015.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Maldivian (airline) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
**Cole** er en elv i engelske Midlands som er rundt 43 km lang. Den har sitt utspring i den nedre skråningene av Forhill, mellom stedene Wythall, Weatheroak, Inkford og Portway, sør for Birmingham. Elven renner så gjennom Birmingham, og forbi Coleshill som den har gitt navn til. Nær Ladywalk naturreservat renner den inn i Blythe, rett før Blythe så renner inn i Tame. Deretter går den sammen med Trent, som deretter renner ut i Nordsjøen ved elvemunningen Humber. Dens kilde er svært nær hovedvannskillet i Midlands: den har få bielver og er meget kort, unntatt i de nedre delene. Cole er generelt en liten elv.

Sarehole Mill, en vannmølle som nå er innredet som museum, ligger ved Cole. Møllen var en inspirasjonskilde for J.R.R. Tolkien da han skrev *Ringenes herre*. Ettersom Cole har en tendens til å flomme over i perioder med mye nedbør har Babbs Mill Lake blitt anlagt for å kontrollere vannstanden.

Etymologi
---------

Cole har et keltisk navn avledet fra det gamle ordet for hassel. I et charter fra året 972 for klosteret Pershore Abbey er elven gjennom hele Yardley omtalt som «Colle». Det har siden hadde flere ulike lokale navn:

| År | Navn |
| --- | --- |
| 972 | Colle |
| 1275 | Maerebroc (Boundary Brook) |
| 1495 | Water of Cowle |
| 1609 | Water of Cole |
| 1649 | Inkford Brook (sør for Yardley) |
| 1700-tallet | Hemill, Hay Mill Brook |
| 1700-tallet | Low Brook (sør for Yardley) |
| 1700-tallet | Greet Brook |

Referanser
----------

1. ↑  «B&BC BAP - Rivers and Streams Habitat Action Plan» Arkivert 24. august 2011 hos Wayback Machine.. *Wildlife Trust for Birmingham and the Black Country*.
2. 1 2  Jone, John Morris: *The Waters of Yardley* Arkivert 19. april 2012 hos Wayback Machine.
3. ↑  Ekwal, E. (1960): *Dictionary of English Place Names*, 4. utg. s. 116
4. ↑  Finberg, H. P. R. (1961): *The Early Charters of the West Midlands*, s. 117

Eksterne lenker
---------------

* (en) River Cole, West Midlands – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Watercourses of Yardley, lister mindre bielever

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
**Cold Turkey** var John Lennons andre single. Sangen handlet om Lennons og Yoko Onos kamp mot heroinavhengighet, der de brukte en avvenningsmetode kjent som «Cold Turkey», det vil si å kutte helt ut substansen uten gradvis overgang eller støttesubstanser. B-siden er «Don't Worry Kyoko (Mummy's Only Looking for Her Hand in the Snow)», et verk av Yoko Ono, der hun synger, hyler og sier «Don't worry» gjentatte ganger. Originalt var det en akustisk versjon første gang fremført i Toronto i 1969, men innspillingen i studio var med Eric Clapton på elektrisk gitar og med Ringo Starr på trommer i stedet for Alan White.

Singelen ble ingen suksess. I USA kom den bare på 30. plass, mens den nådde 14. plass i Storbritannia. Lennon antydet at den ikke ble spilt på radio på grunn av temaet for sangen.

Besetning
---------

Ifølge opplysninger på singlen.

**Cold Turkey**

* John Lennon: Vokal, gitar
* Eric Clapton: Gitar
* Klaus Voormann: bass
* Ringo Starr: drums

**Don’t Worry Kyoko (Mummy’s Only Looking For A Hand In The Snow)**

* Yoko Ono: Vokal
* John Lennon: Vokal, gitar
* Eric Clapton: Gitar
* Klaus Voormann: bass
* Ringo Starr: trommer

Referanser
----------

1. 1 2 3  Cold Turkey - Beatles Bible
2. ↑  Cold Turkey - JohnLennon.com

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz
 |
En moderne sikh med skjegg og uklippet hår skjult under en turban, ett av de fem tradisjonelle kjennetegnene innen sikhismen.
En **sikh** er en etterfølger av sikhisme, en religion som stammer fra Punjab i India/Pakistan.

Ordet *sikh* er avledet fra et ord på sanskrit **shishya** som betyr «disippel» eller «elev». På punjabi betyr ordet sikh også «å lære». En sikh er en disippel av de ti guruene og en etterfølger av læren i sikhenes hellige skrift Adi Granth som de anser som en levende guru.

Sikhenes livsførsel er vanligvis preget av *de fem k'er*: kirpan (å bære sverd), kangha (kam), kara (stålarmbånd), kacch (en type bukser), og kes (å ikke klippe håret). Det er imidlertid fire ulike sikh-identiteter: amrit-dhari (de som er innviet i khalsaen); sahaj-dhari (de som støtter Nának, men ikke khalsaen); kes-dhari (de som ikke klipper håret, men som likevel ikke har gått gjennom dåpsritualet som innvier til khalsaen); mona (de som klipper håret, men som likevel er knyttet til khalsaen). 

I Norge finnes det tre gurdwaraer (menigheter): Gurdwara Sri Guru Nanak Dev Ji i Oslo, Bergen Singh Sabha Gurdwara og Gurudwara Siri Guru Nanak Niwas i Lier.

Litteratur
----------

* Knut A. Jacobsen. *Sikhismen : historie, tradisjon og kultur*. Høyskoleforlaget, 2006 ISBN 978-82-7634-676-3
* *Sanger fra Adi Granth, sikhenes hellige bok*. Utvalg og innledende essay av Knut A. Jacobsen ; oversatt av Astri Ghosh. De norske bokklubbene, 2004 – XLVII, 310 s. – (Verdens hellige skrifter). ISBN 82-525-5196-3

Eksterne lenker
---------------

* (en) Sikhs – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Shri Guru Nanak Niwas, Lier

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Nationalencyklopedin **·** NKC
 |
***The Vagabond Prince*** er en amerikansk stumfilm fra 1916, regissert av Charles Giblyn.

Handling
--------

Prins Tonio av det mystiske riket Bothalia unnslipper et arrangert ekteskap med prinsesse Athalia, den eldste datteren til en konge fra et nabo-rike. Tonio skaffer seg i stedet jobb som sjømann, og reiser til San Francisco hvor han blir medlem av en bohemsk kunstner-gruppe. Tonio møter snart en ung sangerinne fra Barbary Coast som heter Fluffy. Han forelsker seg i henne, og redder henne fra Murphy som prøver å forføre henne.

Senere kommer en ambassadør fra Bothalia, grev Metropolski, som forteller prins Tonio at onkelen hans er blitt myrdet Tonio er nå er den eneste arvingen til tronen i hjemlandet deres. Tonio må derfor velge mellom plikten til hjemlandet sitt, eller sin kjærlighet til Fluffy. Han velger ti slutt kjærligheten, og han gir avkall på tronen.
​

Skuespillere
------------

* H. B. Warner som Torio
* Dorothy Dalton som Lola "Fluffy"
* Roy Laidlaw som Burton Randall
* Katherine Kirkwood som Athalia
* Charles K. French som "Spud" Murphy

Referanser
----------

1. ↑  The Vagabond Prince
2. ↑  THE VAGABOND PRINCE

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Vagabond Prince* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Vagabond Prince* på AllMovie Rediger på Wikidata
*«Kohinoor» omdirigerer hit. For sangerinnen, se Kohinoor Nordberg.*
Nummer 8 på dette bildet er Kooh-i-Noor slik den så ut før 1852
**Kohinoor** (telugu: కోహినూరు; persisk: کوہ نور ,urdu: کوہ نور ,hindi: कोहिनूर Koh i Noor er persisk og betyr «fjell av lys» eller «det skinnende fjell»[]) er en diamant på 105 karat. Nå tilhører diamanten den britiske kongefamilien, innfelt i en krone som en del av de britiske kronjuvelene. Tidigere har den tilhørt ulike eiere i Persia og India. Det er den 90. største diamanten i verden.

Det er ikke kjent nøyaktig hvor diamanten ble funnet. Den stammer ikke fra en gruve, men fra et uttørket elveleie. Trolig kommer diamanten fra et sted i Sør-India.

Diamanten var en av flere edelsteiner som befant seg i mughalkeiserens samling. Da Nadir Shah plyndret India tok han i 1739 diamanten i krigsbytte. Han førte med seg sitt bytte til Persia. Tidlig på 1800-tallet kom diamanten til Punjab.

Etter at britene erobret Punjab i 1849 ble den brakt fra India til Storbritannia og gitt til dronning Victoria. Diamanten veide da 190,3 karat. Den hadde innesluttinger som påvirket klarheten og ble derfor slipt for å få bedre glans og en form som passet tidens smak. Dronning Victoria benyttet først diamanten i ulike smykker.

I forbindelse med kroningen i 1902, fikk dronning Alexandra laget en ny krone med kohinoordiamanten satt inn i et kors foran. Den ble så satt inn i kronen laget til dronning Mary i 1911 og deretter dronning Elizabeth i 1937.

Se også
-------

* Liste over berømte diamanter

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5 6  «Koh-i-Noor: Six myths about a priceless diamond». *BBC News* **(engelsk)**. 9. desember 2016. Besøkt 10. desember 2016.
2. ↑  Anna Keay: *The Crown Jewels*, London: Thames & Hudson, 2011, s. 158.
3. ↑  Anna Keay: *The Crown Jewels*, London: Thames & Hudson, 2011, s. 164–166.
4. ↑  Anna Keay: *The Crown Jewels*, London: Thames & Hudson, 2011, s. 175–179.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** World History Encyclopedia **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data)
 |