recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet. Helt uten kilder. *(10. okt. 2015)*
Flybombe
Hei jeg heter sumaya azizi og jeg er en **bombe** er en eksplosiv anordning, vanligvis i form av en beholder som er fylt med sprengstoff. Hensikten med en bombe er å skape ødeleggelse der den sprenges. Bombeeksplosjonen må utløses av noe, vanligvis en lunte, en klokke, en fjernkontroll eller mot en kontaktflate. Selve ordet bombe kommer fra gresk *bombos*, et onomatopoetisk (lydlignende) ord med samme betydning som *bom!* eller *bang!* på norsk.

I dag benyttes begrepet bombe ofte som en fellesbetegnelse for alle typer sprenglegemer, bortsett fra de brukt i sivile gjøremål, for eksempel til å sprenge fjell. 

En bombe kan utgjøre en del av en bombefelle.

De kraftigste bombene som finnes er hydrogenbomber.

Se også
-------

* Detonasjon
* Sprengstoff
* Dynamitt
* Kjernefysiske våpen
* Aasen-bombe

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Nationalencyklopedin **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL **·** NKC
 |
**Turøy** (offisiell skrivemåte er **Turøyna**) er en øy i tidligere Fjell kommune, nord for Sotra i Vestland. Øyen Turøy ligger om lag 40 kilometer nordvest for Bergen.

Geografi
--------

Fram til årsskiftet 2019/2020 gikk kommunegrensen mellom Øygarden og Fjell gjennom sundet som skiller Turøy og Toftøy. Fram til 1964 hørte Turøy, i likhet med naboøyen Misje, med til den daværende Herdla kommune. I 1964 ble Øygarden kommune dannet, men Turøy gikk inn i Fjell kommune. Etter kommunesammenslåingen 1. januar 2020 inngår Turøy i nye Øygarden kommune.

Turøy bru gjorde at Turøy ble landfast i 1991.

Tradisjonelt har fiske i kombinasjon med jordbruk og husdyrhold vært leveveien.

Turøyvarden
-----------

Turøys høyeste punkt er Turøvarden, 74,5 moh. Fra varden er det fritt utsyn i alle retninger. Varden er fra 1896, murt i gråstein og tjærebredd. Den over fem meter høye, sirkelformede varden er synlig langt til havs og er et godt sjømerke. Det kan ha vært varde her tidligere. Turøyvarden er et viktig navigasjonshistorisk kulturminne og ble fredet etter kulturminneloven i 2016.

Friluftsliv
-----------

Turøy er et godt sted for fuglekikking, og Universitetet i Bergen hadde en periode en fuglestasjon på øyen. Det er mange som dykker eller bruker havkajakk i dette området. Bergen klatreklubb har beskrivelse av 13 klatreruter i området. Disse er i hovedsak på holmen Storskora, på nordsiden av parkeringsplassen like før Turøy bru.

Turøyulykken
------------

Utdypende artikkel: Helikopterulykken ved Turøy

Fredag 29. april 2016 styrtet et helikopter på vei fra Gullfaks B til Flesland ved Turøy. Helikopteret falt fra omtrent 600 meter og eksploderte da det gikk i bakken i vannkanten på Storeskitholmen, bare noen hundre meter fra bebyggelsen. 13 personer omkom i ulykken. Bergingsarbeidet ble utført av lokalt brannvesen, ambulansepersonell fra Helse Bergen, Sivilforsvaret, marinefartøy fra Haakonsvern, mannskap fra politiet og frivillige fra Røde Kors. I tillegg var flere sivile raskt ute i båtene sine for å prøve å hjelpe eventuelle overlevende.

Referanser
----------

1. ↑  «Bergen Klatreklubb : Feltdetaljer - Turøy». *www.bergen-klatreklubb.no*. Besøkt 30. april 2016.
2. ↑  «Helikopter styrtet ved Turøy». *Bergens Tidende*. Besøkt 30. april 2016.
3. ↑  «Vitner til styrten: - Det var fryktelig å se». *Bergens Tidende*. Besøkt 30. april 2016.
4. ↑  «Første båt på stedet: - Det var ingen overlevende å se». *Dagbladet.no*. Besøkt 30. april 2016.

Eksterne lenker
---------------

* Turøyna Faktaark. Kartverket

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
***Viddenes folk*** er en norsk romantisk dramafilm fra 1928, regissert av Ragnar Westfelt. Han skrev også manus og var produksjonsleder. Manuset bygde på en fortelling av Bertil Lindquister. 

Innendørsscenene ble spilt inn i Spisesalen i Fossheim Sæter og utendørsscenene i Fossheim Sæter, Nystuen, Filefjell og Nordland.

Filmen hadde premiere på kinoen Admiral-Palads i Oslo 28. november 1928.

Handling
--------

Filmen forteller om et samisk par som forelsker seg i hverandre mot hennes fars vilje. Kvinnen i paret, Nina, fortrolles til å tro at hennes utkårede, Lapp-Nils, er en drapsmann, og hun går motvillig med på å skulle gifte seg med farens utvalgte, Mats. Når bryllupsdagen kommer drikker Mats seg fra sans og samling, og fyrer på teltet de bor i. Mens dette pågår klarer Lapp-Nils å få sagt til Nina at han vil møte henne ved Storevaren senere. Mats tror at Lapp-Nils er død, og blir så skremt når han ser ham at han tilstår å ha gjort reintyverier som Lapp-Nils var beskyldt for, og sjangler så ut i natten og utfor et stup hvor han faller og slår seg ihjel. Lapp-Nils og Nina møtes, og sammen med en flokk på 100 rein drar de til andre trakter.

I sensuren ble en del blodige scener klipt vekk.

Rolleliste
----------

* Mona Mårtenson – Nina
* Einar Tveito – Lapp-Nils
* Tryggve Larssen – Borka, Ninas far
* Tore Lindwall – Mats
* Sigurd Eldegard - Dommeren
* Snefrid Aukland – Trollkjerring

Referanser
----------

1. ↑  *Viddernas folk* (1928) - Inspelningsplatser i Svensk Filmografi

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Viddenes folk* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Viddenes folk* i Nasjonalbibliotekets filmografi Rediger på Wikidata

* (no) *Viddenes folk* hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (sv) *Viddenes folk* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (en) *Viddenes folk* på Silent Era Rediger på Wikidata
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet.
**Hani Hassan Hussein** (født 1995 i Oslo) er en norsk komiker, skuespiller og manusforfatter. Hun har tidligere jobbet som rådgiver for Somalias FN-delegasjon i New York, men er kanskje mest kjent fra "Latter Live" på NRK og Kongen befaler (TV-program) på TVNorge.

I tillegg til å være en aktiv Standup-komiker har hun vært med i en rekke TV-serier og filmer. I 2023 debuterte hun også med soloshowet sitt "Comeback" og har hatt dette både på SALT og Nieu Scene i Oslo.

Filmografi
----------

### Film

* 2019: *A Girl from Mogadishu*

### Fjernsyn

* 2011: *El Shahroura*
* 2021: *Småfysen* (NRK)
* 2021: *Latter Live* (NRK)
* 2021: *Latterlig Politikk* (NRK)
* 2022: *Norske beefer* (NRK)
* 2023: *True Klein* (NRK)
* 2023: *Kongen befaler* (TVNorge)
* 2023: *Ikke lov å le på hytta* (VGTV)
* 2023: *24-stjerners julekalender* (NRK1)
* 2024: *Alle mot alle* (TVNorge)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Hani Hassan Hussein på Internet Movie Database
***Ploeosoma*** er en slekt av stort sett små, blanke og flate barkglansbiller som gjerne finnes under barken på døde trær. De er sannsynligvis rovdyr.

Utseende
--------

Små (gjerne 2-2,5 millimeter), avlange, flate, glatte, blanke, brunlige biller. **Hodet** er forholdsvis lite, fasettøynene er ganske små, sterkt utstående, med grove fasetter. Antennene er nokså korte, 8-leddete, med en kraftig, én-leddet kølle ytterst. **Brystskjoldet** (pronotum) er omtrent firkantet sett ovenfra, bredere enn langt, grovt og spredt punktert og temmelig blankt. **Dekkvingene** er parallellsidige og har tydelige punktrekker, beina er ganske korte og slanke.

Levevis
-------

Barkglansbillene finnes vanligst under barken på døde trær, men kan også forekomme i kompost og annet råtnende plantemateriale. Man vet lite konkret om biologien deres, men man antar at de er rovdyr som lever av andre smådyr. De synes sjelden å være spesielt tallrike, men de er lette å overse på grunn av sin beskjedne størrelse.

Utbredelse
----------

Slekten er beskrevet fra Madeira.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Gruppen (infraorden) Cucujiformia
			* Overfamilien glans- og flatbiller, Cucujoidea
				+ Familien **barkglansbiller**, Cerylonidae Billberg, 1820
					- Underfamilien Ceryloninae Billberg, 1820
						* Slekten ***Ploeosoma*** Wollaston, 1854
							+ *Ploeosoma ellipticum* Wollaston, 1854

Referanser
----------

1. ↑  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 30. august 2020. Besøkt 30. august 2020.

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen er ikke koblet til Wikidata*
**Adolf Rudolf Reinhold Diekmann** (født 18. desember 1914, død 29. juni 1944) var en tysk Waffen-SS offiser som ledet massakren i Oradour-sur-Glane 10. juni 1944. Under Diekmanns kommando drepte soldater fra SS-divisjon Das Reich 642 innbyggere, for en stor del kvinner og barn. Dette regnes som det alvorligste overgrepet på fransk jord under andre verdenskrig.

Han sa at han beordret massakren som gjengjeldelse for drapet på sin venn og SS-kollega Helmut Kämpfe. Diekmann fortalte mannskapet at Kämpfe var kidnappet av den franske motstandsbevegelsen. Det er uklart hvorfor Kämpfe forsvant. Det er ikke noe som tyder på at det var partisaner i Tulle. Landgangen i Normandie skjedde noen dager tidligere og SS-divisjonen hadde fått i oppdrag å bekjempe motstandsbevegelsen mens øvrige tyske styrker var bundet opp ved fronten i Normandie. Dagen før gjennomførte samme SS-divisjon massakren i Tulle. SS-Standartenführer Sylvester Stadler beordret krigsrett mot Diekmann. Saken ble lagt bort etter at Diekmann 29. juni 1944 ble drept i kamp i Normandie. Før Frankrike hadde Das Reich vært to år på østfronten hvor de hadde massakrert tusenvis for angivelig partisanvirksomhet.

Diekmann gikk inn i SS i 1936 og ble utdannet ved SS-Junkerschule i Bad Tölz. Han begynte tjeneste i SS-Verfügungstruppe i 1938. I en vurdering fra mai 1944 ble han beskrevet som tapper, dyktig og anstendig og egnet til forfremmelse.

Referanser
----------

1. 1 2   Find a Grave, oppført som Adolf Otto Diekmann, Find a Grave-ID 94936710, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «"Mon père était le bourreau d’Oradour" - Rainer Diekmann». *parismatch.com* **(fransk)**. 9. juni 2014. Besøkt 6. oktober 2023.
3. 1 2  Bruce, Gary (2015). «From Perpetrator to Cold-War Pawn: The Atrocities and Trial of Heinz Barth». *Holocaust and Genocide Studies*. 29 (3): 374–399. ISSN 8756-6583. doi:10.1093/hgs/dcv045. Besøkt 6. oktober 2023.
4. 1 2  Christensen, Claus B. (2019). *Waffen-SS*. Dreyers forlag. ISBN 9788282654876.
5. ↑  Vickers, P. (1999). *Das Reich: 2nd SS Panzer Division Das Reich–Drive to Normandy, June 1944.* Pen and Sword.
6. ↑  Buffetaut, Y. (2019). *The Waffen-SS in Normandy: July 1944, Operations Goodwood and Cobra*. Casemate Publishers.
7. ↑  «Oradour-sur-Glane: Martyred Village». *The National WWII Museum | New Orleans* **(engelsk)**. 7. november 2018. Besøkt 6. oktober 2023.
8. ↑  «Oradour-sur-Glane». *encyclopedia.ushmm.org* **(engelsk)**. Besøkt 6. oktober 2023.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet. Helt uten kilder. *(10. okt. 2015)*

Definisjon
----------

**Potensmengden** til en mengde {\displaystyle A}, er mengden av alle delmengder av {\displaystyle A} og skrives {\displaystyle {\mathcal {P}}(A)}, altså {\displaystyle {\mathcal {P}}(A)=\{X:X\subseteq A\}}.  En alternativ notasjon er {\displaystyle 2^{A}}.

Eksempler
---------

Hvis, for eksempel {\displaystyle A=\{1,2,3\}}, så er

{\displaystyle 2^{A}=\{\emptyset ,\{1\},\{2\},\{3\},\{1,2\},\{1,3\},\{2,3\},\{1,2,3\}\}.}
Hvis {\displaystyle A} er en endelig mengde som inneholder {\displaystyle n} elementer, er antall elementer i potensmengden til {\displaystyle A}, nemlig kardinaliteten til potensmengden {\displaystyle |{\mathcal {P}}(A)|=2^{n}}. (Dette forklarer notasjonen {\displaystyle 2^{A}}.) Man kan vise at kardinaliteten til {\displaystyle 2^{A}} alltid er større enn kardinaliteten til {\displaystyle A}, også når {\displaystyle A} er uendelig: se Cantors teorem.

Referanser
----------

1. ↑  Hammack, Richard (2018). *Book of Proof*.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** MathWorld **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Nationalencyklopedin
 |
**Østfoldbadet** er et komplett, moderne badeland og treningssenter i Askim i Indre Østfold kommune. I 2016 og 2017 ble det kåret til beste badeland i bransjeorganisasjonen Badelandene.no's store kundeundersøkelse.

Badelandet har 11 bassenger i alt fordelt på 1.600 kvadratmeter vannflate innen- og utendørs.. Badet har et stort utendørsanlegg med to bassenger, 70 solsenger og 140 sitteplasser, to 25 m svømmebasseng, stup fra 1, 4 og 5 m, bølgebasseng med 80 cm høye bølger, lekebasseng, terapibasseng 34 oC, 12,5 opplæringsbasseng med heve- og senkebunn 34 oC, boblebad, utendørs massasjebad og kaldstamp. Badelandet kan by på klatrevegg, strømkanal, strandsone, grotte, tre rutsjebaner (76 meter, 62 meter og 30 meter), fire stupebrett/-plattformer (1 meter, 2,7 meter, 3 meter og 5 meter), dampbadstu og tørrbadstu. Østfoldbadet har garderobekapasitet til 640 personer samtidig.

Idrettsbassenget i Østfoldbadet er treningssted for svømmegruppen til Askim IF og Mysen Svømmeklubb.

Østfoldbadet har en stor kafeteria med et bredt spekter i menyvalget. Her er Østfolds største isbar.

Selskapets fulle navn er **Opplevelsessenteret Østfoldbadet AS**, og det ble etablert i 1998, lokalisert i Askim i Østfold. Byggingen av Østfoldbadet ble påbegynt 31. august 1999, og bade- og svømmeanlegget ble åpnet 16. desember 2000 med Hans Majestet Kong Harald V til stede.

Anlegget er senere utviklet med eget treningssenter som sto ferdig i oktober 2013, og i den forbindelsen tok de navnet Østfoldbadet Friskhetssenter med fokus på helse og velvære. Østfoldbadet Friskhetssenter er totalt på 5 800 kvadratmeter.

I 2019 utvidet Østfoldbadet igjen, og denne gangen med et 2,1 dekar stort utendørsanlegg med to bassenger for lek og velvære, sklie, solsenger og godt med sitterplasser. I sommermånedene kan en svømme inn og ut fra utendørsbassenget.

Østfoldbadet er medlem i Badelandene.no SA, en sammenslutning av 32 av de største fritidsbadeanleggene i Norge, Visit Indre Østfold, Visit Østfold og Visit Norway

Referanser
----------

1. ↑  Mathisen, Helge (16. november 2016). «Først ble de best i test – nå synes også gjestene at Østfoldbadet er en vinner». *Smaalenenes Avis* **(norsk)**. Besøkt 4. mars 2021.
2. ↑  «Om Østfoldbadet». Arkivert fra originalen 28. august 2012. Besøkt 7. oktober 2012.
3. ↑  Hanssen, Benny (8. september 2000). «Kongen til Askim 16. desember». *Smaalenenes Avis*.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* 
* Askimsvømmernes nettside

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Brønnøysundregistrene
 |
**Erik Nævdal Mjelde** (født 6. mars 1984) er en norsk fotballtrener og tidligere fotballspiller som er daglig leder og hovedtrener for kvinnelaget til Arna-Bjørnar Fotball.

Han kommer fra Arna i Bergen.

Karriere
--------

Erik Mjelde var elev på SK Branns fotballgymnas, og han viste at han hadde kvaliteter som midtbanespiller. Han trente med A-laget til Brann, og den 30. juni 2002 fikk han sin debut på Brann Stadion, der Brann vant 4-1 over Molde FK. Mjelde fikk spille seks A-lagskamper for Brann, før han i midten av 2003-sesongen ble utlånt til Løv-Ham. Etter tre sesonger i Løv-Ham, ble Mjelde kjøpt av Sandefjord Fotball. 

Han ble svært populær i Sandefjord. I 2009-sesongen var han kaptein for klubben og scoret elleve mål på 29 kamper. Han var den mestscorende midtbanespilleren i Tippeligaen den sesongen.
Mjelde hadde lenge et ønske å spille for Brann igjen. I januar 2010 var han ønsket av Brann og Tromsø. Den 22. januar ble SF og Brann enige om en overgang for Mjelde. Han signerte en 4-årsavtale med bergensklubben.

Mjelde ble frigitt av Brann 15. mars 2013 etter en konflikt med Brann trener Rune Skarsfjord. Mjelde signerte samme dag en 3-årsavtale med Lillestrøm.

Mjelde scoret det første målet mot Haugesund den 15. april 2011 på like under 11 sekunder. Han er derfor rekordholder for raskeste mål i Tippeligaen noensinne.

Mjelde scoret det første målet i 2012 sesongen mot Lillestrøm fra egen banehalvdel.

29. oktober 2014 ble det klart at han var klar for sin andre periode i Sandefjord Fotball. I 2015 spilte han 25 kamper og scoret 5 mål for Tippeligaklubben.

Han la opp etter sesongen 2019.

Personlig liv
-------------

Erik er bror til fotballspilleren Maren Mjelde.

Referanser
----------

1. ↑   FBref, FBref spiller-ID a0914923[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Hovedtrenere på plass
3. ↑  «Erik Mjelde klar for LSK». TV 2. 15. mars 2013. Besøkt 14. februar 2018.
4. ↑  «Brann med tidenes raskeste mål i Tippeligaen». TV 2. 11. april 2015. Besøkt 14. februar 2018.
5. ↑  Legenden Erik Mjelde går til nye utfordringer
6. ↑  «Erik Mjelde har startet jobben i Arna Bjørnar». *Toppserien*. 18. januar 2020. Besøkt 9. mai 2022.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Erik Mjelde – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) Erik Mjelde – FootballDatabase.eu Rediger på Wikidata

* (en) Erik Mjelde – Soccerway Rediger på Wikidata

* (no) Erik Mjelde – Norges Fotballforbund Rediger på Wikidata

* (en) Erik Mjelde – FBref Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet. Helt uten kilder. *(10. okt. 2015)*
Eidskrem byggefelt sett fra stien opp mot EidskremheiaEidskrem byggefelt sett fra stien opp mot Eidskremheia
**Julsundet** er det om lag 15 kilometer lange sundet mellom Molde, Aukra og Fræna kommuner på fastlandet på Romsdalshalvøya og øyene Otrøya i Molde kommune og Gossa i Aukra kommune i Romsdal i Møre og Romsdal. Sundet har orientering nord–sør, og sør for det ligger Moldefjorden, mens det på nordsiden munner ut i Buadjupet mellom Bjørnsund og Bud ytterst mot Norskehavet.

Nabolag i Julsundet (nord–sør): Gjeldvika, Bakken, Lauvåsen, Hollingen, Haugen, Sætra, Matberget, Fanghol, Hola, Vollan og Eidskrem 

Julsundet som er fastlandsdelen av Aukra kommune er den delen av kommunen med størst befolkningsvekst de siste årene. Samtidig har det vært en nedgang i folketallet på øya Gossen noe som har ført til et relativt stabilt innbyggertall i kommunen, i overkant av 3 000 innbyggere.


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
***Die grüne Manuela*** er en tysk stumfilm fra 1923 regissert av Ewald André Dupont.

Handling
--------

Den foreldreløse Manuela blir oppdratt av nonner i Spania. Hun fikk navnet sitt fordi hun hadde et grønt silkeskjerf knyttet rundt seg da hun ble lagt igjen ved klosteret. Etter å ha vokst opp til en ung kvinne, må hun tjene til livets opphold som danserinne ved en nattklubb frem til hun ikke orker denne tilværelsen lenger - og hun stikker av. Hun møter snart Llorrente-familien som tjener penger på smugling. Sønnen i familien, Carlos Llorrente, og Manuela forelsker seg snart.

Den andre sønnen i familien, Juan Llorrente, imidlertid blir også forelsket i Manuela, men han klarer ikke å sjarmere henne på samme måte som broren hans klarer. Når Carlos og Manuela planlegger å gifte seg, velger Juan å forråde dem til myndighetene. Carlos klarer å stikke av, men Manuela blir snart kurtisert av gendarmeri-løytnant grev Henry d Amiron. Når Carlos dukker opp igjen for å finne igjen Manuela, blir han snart tatt til fange og dømt til døden. Juan, som etter hvert begynner å angre på dette sviket, klarer imidlertid å frigjøre broren sin. Men Juan blir henrettet for dette. Carlos og Manuela klarer deretter å stikke av sammen, og de reiser ut av landet.

Skuespillere
------------

* Lucie Labass som Manuela
* Josef Winter som Carlos Llorrente
* Grete Berger som Frau Gazul
* Kálmán Zátony som Juan Llorrente
* Angelo Ferrari som Henri d'Amirón
* Arthur Bergen som Pedro
* Lydia Potechina som Leocadia Barboza

Referanser
----------

1. ↑   (på en) *Internet Movie Database*, IMDb-ID tt0189566, Wikidata Q37312,
2. ↑   *filmportal.de*, Wikidata Q15706812,
3. ↑  «The Green Manuela (1923)» **(engelsk)**. Besøkt 12. mars 2024.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Die grüne Manuela* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (de) *Die grüne Manuela* på filmportal.de Rediger på Wikidata
***Samhold må til*** er såkalt arbeiderfilm fra 1935. Den ble regissert av Olav Dalgard, som også hadde skrevet manuset sammen med Einar Gerhardsen, Haakon Lie og Per Lie. Blant hovedrolleinnehaverne var Alfred Maurstad, Edvard Drabløs og Egil Eide.

Handling
--------

En ung mann slenger fagforeningsboka i bordet og forteller at han kan takke den for at han er arbeidsløs. Svigerfaren Øyvin Dalen legger fram sine fagforeningsbøker på bordet og forteller om den unge husmannsgutten Øyvin som reiser hjemmefra for å søke arbeid. Han får arbeid i ei smie på et anlegg hvor han blir kjent med smeden Svart-Pelle. Hos ham får den Øyvin høre om den organiserte bevegelsen for første gang. Svart-Pelle abonnerer på avisa *Social-Demokraten*. Pelle får sparken som én av bråkmakerne og drar på loffen sammen med Øyvin.

Øyvin møter Lisa og hun blir med ham til Oslo hvor Svart-Pelle og Øyvin får arbeid på et mekanisk verksted. Når direktøren vil nekte verkstedsarbeiderne kaffepause, oppstår en spontan streik som etter hvert også kommer til å rette seg mot andre forhold. Arbeiderne lider nederlag, ettersom de fremdeles er for dårlig organiserte. Dette får Øyvin til å kaste seg inn i arbeidet med å organisere arbeiderne i en sterk fagforening. To år etterpå blir det streik igjen, men nå er arbeiderne organiserte og godt forberedt. Streikekassen hjelper dem å holde ut til direksjonen må gi seg.

Øyvin går for fullt inn for organisasjonssamarbeidet, agiterer på ulike arbeidsplasser for organisering og er med på å stifte mange nye fagforeninger.
Gamle Øyvin avslutter sin historie med en formaning til den unge mannen om ikke å oppleve en undertrykt arbeiderklasse mer.

Rolleliste
----------

* Alfred Maurstad – Øyvin Dalen
* Edvard Drabløs – Øyvins far
* Egil Eide – Direktøren
* Helge Essmar – Karl
* Ingjald Haaland – «Gubben Griner»
* Aase Jacobsen – Marit
* Tryggve Larssen – Svart-Pelle
* Martin Linge – Tilsynsmannen
* Sigurd Magnussøn – Kontorsjefen
* Tordis Maurstad – Lisa Dalen
* Aage Pedersen – Anton
* Toralf Sandø – Knudsen
* Henny Skjønberg – Øyvins mor

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Samhold må til* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Samhold må til* i Nasjonalbibliotekets filmografi Rediger på Wikidata

* (no) *Samhold må til* hos Filmfront Rediger på Wikidata
* Om arbeiderfilmene på nettstedet www.arbeiderkultur.no Arkivert 13. mars 2016 hos Wayback Machine.

Portal: Film
**Djoumbé Fatima** eller **Fatima Soudi bint Abderremane** (1837–1878) var dronning (djoumbé) over Mohéli, en av øyene i Komorene, mellom 1842 og 1878. Hun var muslim, som mesteparten av befolkningen. I 1830 var Mohéli blitt overtatt av utvandrere fra Madagaskar, som hadde rømt da kong Radama I døde. Begge foreldrene hennes var medlemmer av den kongelige Merina-familien fra Madagaskar. Faren, Ramanataka, også kjent som sultan Abderahmane, ble konge over Mohéli, som da var en selvstyrt øy. Da han døde, besteg Fatima tronen, fem år gammel. Hennes mor og stefar var regenter på hennes vegne i flere år.

Djoumbé Fatimas regjeringstid var svært urolig. Franskmennene forsøkte å få innflytelse, mens Komorenes herskere foretrakk kontakten med Zanzibar. Da hun var 12 år skilte moren og stefaren seg. Franskmennene sørget da for at hun fikk en guvernante, og i 1849 arrangerte de Fatimas kroning. To år senere utviste hun guvernanten og giftet seg med Saïd Mohammed Nasser M’Kadar, en slektning av sultanen av Zanzibar. Han regjerte med henne som hennes prinsgemal til franskmennene kastet ham i 1860. Djoumbé Fatima forble ved makten og giftet seg med en sultan. 

I 1863 sendte den franske regjering en delegasjon til Mohéli for å treffe Fatima og overtale henne til å la Mohéli bli en fransk koloni. Hun avslo. Den franske fotografen som var med for å forevige møtet, beskrev Fatima som ekstremt fint kledd i en drakt av tyrkisk silke og gull.

Hun inngikk forretningsavtaler med den franske handelsmannen Joseph Lambert i 1865. To år senere ønsket hun å avslutte avtalen. Hun dro til Zanzibar og derfra via Egypt til Marseille, før hun reiste videre til Paris for å klage over Lamberts oppførsel og kreve å få opphevet traktaten. Fatimas reise og opphold i Frankrike ble omtalt i det franske magasinet *Le Monde* i juli 1868. Der beskrives hennes utseende i rosende ordelag, og de to giftemålene og antall barn nevnes også. Den eldste regjerte mens moren var bortreist.

Hun fornyet kontakten med Zanzibar og abdiserte til fordel for sin sønn. Han ble myrdet i 1869. Da franskmennene returnerte i 1871, ble hun gjeninnsatt på tronen og regjerte til sin død.

Ettermæle
---------

UNESCO inkluderte henne i 2013 i sin oversikt over kvinner som har hatt betydning for Afrikas historie.

Referanser
----------

1. 1 2   Gemeinsame Normdatei, GND-ID 141428740, besøkt 14. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Dictionary of African Biography[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2 3  Banafunzi (21. desember 2020). «Queen Djoumbe Fatima [1837-1878] from her arrival in Marseille in July 1868». *Banadirwiki* **(engelsk)**. Besøkt 10. mars 2024.
4. ↑  Waweru, Nduta (1. september 2018). «Five African queens you did not know existed - Page 3 of 6». *Face2Face Africa* **(engelsk)**. Besøkt 10. mars 2024.
5. 1 2 3  Sheldon, Kathleen E. *Historical Dictionary of Women in Sub-Saharan Africa*. s. 63.
6. ↑  Tilgjengelige kilder ved opprettelse av denne artikkelen, sier ikke om hun lyktes
7. 1 2  «UNESCO Women in Africa History | Women». *en.unesco.org*. Besøkt 10. mars 2024.
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet.
**Juristforeningen i Tromsø** er en studentforening av og for studentene ved det Det juridiske fakultet (UiT) på Universitetet i Tromsø.nnsamlingsaksjon for veldedige formål.

Organisasjon
------------

**Trenger oppdatering:** Denne artikkelen eller seksjonen er ikke oppdatert med ny utvikling eller ny informasjon. Du kan hjelpe Wikipedia med å oppdatere den.
Juristforeningens øverste organ er Generalforsamlingen. Alle studenter ved Det juridiske fakultet (UiT) har stemmerett og adgang til å stille til verv. 

Styret består til enhver tid av de valgte vervinnehaverne (leder, Isbjørnballsjef, festsjef, sponsorsjef, økonomisjef osv.).

Foreningens leder har siden 2015 vært Mathilde Søreng.

Se også
-------

* Juristforeningen (Universitetet i Bergen)
* Juristforeningen (Universitetet i Oslo)

Eksterne lenker
---------------

* Hjemmeside

Portal: Tromsø
Austevoll kirke
**Austevoll prestegjeld** var et prestegjeld tilhørende Midhordland prosti. Det omfattet sogn i Austevoll kommune i Hordaland fylke, og hovedkirken var Austevoll kirke.

Austevolls kirkesogn er nå en del av Austevoll kirkelige fellesråd, og underlagt Fana prosti i Bjørgvin bispedømme i Den norske kirke.

Historikk
---------

*Sandtǫðru* eller *Austrvǫllr sókn* (norrønt) har sin opprinnelse fra kristningen av landet. Austevoll antas å være lagt under Sund i førreformatorisk tid, da det var behov for å tilpasse den kirkelige inndelingen til folketallet og bosetningsmønsteret etter Svartedauden.

Ved kgl.res. av 22. oktober 1909 ble Sund prestegjeld delt slik at annekssognene Austevold og Møgstir dannet et eget *Austevold prestegjeld*, gjeldende fra 1. januar 1910.

Ved kgl.res. av 26. april 1963 ble de delene av Fitjar kommune og prestegjeld beliggende på Huftarøy lagt til Austevoll sogn og delene på Selbjørn til Møkster sogn, gjeldende fra 1. januar 1964.

Fra 2004 ble prestegjeldene som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk de også ut av lovverket.

Kirkesogn
---------

Prestegjeldet hadde ved sin avvikling følgende sogn og kirker:

* Austevoll
* Møkster

Referanser
----------

1. ↑  Rygh, O. (Oluf) (1910). *Norske Gaardnavne*. xx: Fabritius. s. 251.
2. ↑  Dietrichson, L. (Lorentz) (1888). *Sammenlignende Fortegnelse over Norges Kirkebygninger i Middelalderen og Nutiden*. Malling. s. 80.
3. ↑  Hole, Ivar (1950). *Hosanger kyrkje og Hosanger prestegjeld gjennom 200 år*. s. 18-19.
4. ↑  «Norsk Kundgjørelsestidende 1909.11.10». Norge;Oslo;;Oslo;;;;. 10. november 1909. s. 1.
5. ↑  Prestegjeld og sogn i Hordaland, arkivverket.no
6. ↑  Eide, Arne (1998). *Bekkjarvik kyrkje 100 år*. no#: Austevoll sokneråd. s. 41.
7. ↑  Fornyings-, administrasjons-og kirkedepartementet (20. desember 2011). «Endringer i gravferdsloven og kirkeloven». *Regjeringen.no* **(norsk)**. Besøkt 5. mars 2023.
8. ↑  «Kirkelig enheter og endringer i prosti og menigheter». *docplayer.me*. Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste AS. 2009. Besøkt 5. mars 2023.
**Annet-Théophile Pinchon** (født 7. januar 1814 i Muraveau i kommunen Chard i departementet Creuse i Frankrike, død 26. oktober 1891 i Chengdu i Kina) var en fransk katolsk misjonær i Kina som var bispeviet apostolisk vikar for Chengdu.

Biografi
--------

Pinchon ble ordinert til prest for det franske bispedømmet Limoges den 21. desember 1839. Han ble sendt til Kina som medlem av Det parisiske ytremisjonsselskap (Société des Missions Etrangères de Paris, M.E.P.) den 27. februar 1846, og virket i Sichuan. Han grunnla en misjon og ble superior for det lokale seminaret for utdannelse av kinesiske prester, en oppgave han viet seg til i ti år. 

Han ble utnevnt til titularbiskop *i partibus* av Polemonium den 23. april 1858 for å virke som koadjutor for monsignor Pérocheau. Han var deretter apostolisk vikar i Chengdu den 6. mai 1861, og i tretti år viet han seg til å hjelpe foreldreløse barn og utdanne presteskapet for området sitt.

Pinchon ønsket pater Armand David, en botaniker, velkommen til Sichuan i 1871, og for å takke ham for hans velkomst og for hans materielle og økonomiske støtte, navngav sistnevnte en salamander som han oppdaget til biskopens ære. Det er en art av *hynobiidaede*familien kalt *batrachuperus pinchonii* eller *demordactyliis pinchonii*.

Episkopalgenealogi
------------------

Hans episkopalgenealogi er:

* Erkebiskop François de Bovet (1745–1838)
* Biskop Jacques-Léonard Pérocheau (1787–1861) \*bispeviet 1818
* Biskop *Annet-Théophile Pinchon* (1814-1891) \*1859

Referanser
----------

1. ↑  Archives des Missions étrangères de Paris. «Notice biographique du Père Annet-Théophile Pinchon». *archives.mepasie.org* **(fransk)**. Besøkt 10. april 2019.
2. ↑  Bo Beolens, Michael Watkins og Michael Grayson: *The Eponym Dictionary of Amphibians*, Pelagic Publishing, 22. april 2013, 250 s. (ISBN 978-1-907807-44-2); her s. 168.
3. ↑  www.catholic-hierarchy.org pinch, lest 13. november 2021

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Catholic-Hierarchy
 |
**Nyreligiøsitet** er en samlebetegnelse for et bredt spektrum av religiøse og åndelige strømninger som har dukket fram i Vesten i løpet av de siste hundre årene. Det er neppe noen klare grenser for hva som skal regnes med. Ikke alt er nødvendigvis nytt heller; mange former av nyreligiøsitet faller klart innenfor den den esoteriske tradisjon i Europa, andre er variasjoner over orientalske religiøse tradisjoner. Mange nyreligiøse retninger kombinerer dessuten elementer med opphav i ulike tradisjoner. Hei hei jeg er her 

Innen det nyreligiøse feltet finnes en lang rekke understrømninger fokusert rundt temaer som mystisisme, meditasjon og filosofi. Slike organiserte grupper omtales i den engelskspråklige faglitteraturen gjerne som *«New Religious Movements».*

Et knippe nyere tankesystemer som regnes innenfor nyreligiøsiteten er new age. De norske religionshistorikerne Ingvild Gilhus og Lisbeth Mikaelsson definerer dette som en type nyreligiøsitet organisert som interessefellesskap med nettverkskarakter hvor forventningen om en ny tidsalder står sentralt. Flere teoretikere har forsøkt å innholdsbestemme New Age-bevegelsen. Paul Heelas mener det er snakk om en "selvspiritualitet" hvor individets autonomi, personlige utvikling og indre potensial står sentralt. Andre opererer med mer komplekse modeller. Wouter Hanegraaff mener sentrale temaer i New Age-bevegelsen er «kanalisering», healing og personlig vekst, vitenskap, psykologi, nypaganisme, millenarisme (forventningen om en ny tidsalder), holisme og gamle visdomstradisjoner.

Noen nyreligiøse bevegelser har vært beskyldt for å lure folk til å bli medlemmer og for å utnytte medlemmene økonomisk. Andre har vært anklaget for hard disiplin og innblanding i medlemmenes privatliv. Blant de bevegelsene som ofte har vært utsatt for slik kritikk, er enhetskirken og scientologien.

Religionsforskere[*hvem?*][]

Referanser
----------

1. ↑  Gilhus, Ingvild og Lisbeth Mikaelsson .2005. Kulturens refortrylling : Nyreligiøsitet i moderne samfunn, 2. utgave, Oslo: Universitetsforlaget
2. ↑  Heelas, Paul. 1996. The New Age Movement : the Celebration of the Self and the Sacralization of Modernity, Oxford: Blackwell
3. ↑  Hanegraaff, Wouter J. 1998. New Age Religion and Western Culture : Esotericism in the Mirror of Secular Thought, New York: State University of New York Press

Eksterne lenker
---------------

* religioner.no artikler om nyreligiøsitet

Litteratur
----------

* Siv Ellen Kraft *Hva er nyreligiøsitet*, 2011 ISBN 9788215018720
* Gilhus, Ingvild og Lisbeth Mikaelsson .2005. Kulturens refortrylling : Nyreligiøsitet i moderne samfunn, 2. utgave, Oslo: Universitetsforlaget
* Hanegraaff, Wouter J. 1998. New Age Religion and Western Culture : Esotericism in the Mirror of Secular Thought, New York: State University of New York Press
* Heelas, Paul. 1996. The New Age Movement : the Celebration of the Self and the Sacralization of Modernity, Oxford: Blackwell

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Uppslagsverket Finland **·** Encyclopædia Britannica **·** HDS **·** NDL
 |
**Donald Pocket** er navnet på en serie pocketbøker om Donald Duck og de andre figurene i andeuniverset. Bøkene utgis av Egmont Kids Media Nordic AS og kommer ut 13 ganger i året med 256 sider per bok. Redaktøren er Henrik Hildre. Serien er Norges lengste og bestselgende bokserie gjennom tidene med salgstall på 10-15.000.000 eksemplarer gjennom 44 år og et lesertall på 350.000 per utgivelse.
 Den aller første Donald Pocket, *Onkel Skrues millioner* (som nå har blitt utgitt opp til åtte ganger), kom ut i 1968. Til nå har det blitt utgitt 501 bøker (2021). Tidligere har det bare vært mulig å kjøpe Donald Pocketer i butikk, men fra og med nr. 365 lanserte Egmont en abonnementstjeneste lik den på Donald Duck & Co. 

I de første 76 utgavene vekslet sidene mellom farger og svart/hvitt for hver andre side. Fra og med nummer 77 har alle etterfølgende utgaver blitt utgitt i farger på alle sider. Bokryggen på Donald Pocket har i mange år dannet motiver når de settes ved siden av hverandre. Ryggen til bøkene er en del av et motiv som fra og med nr. 231 danner en uendelig lang illustrasjon.

Særegenheter
------------

Pockethistorier er gjerne betydelig lengre enn historiene i bladet og har også en særskilt tegnestil. Donald Pocket representerer mer de italienske Donald-skapernes univers. I pocketene finner du også flere karakterer som du gjerne ikke er med i ukebladet. Eksempler er Fantonald og Dobbel-Duck.
Serien har for det meste et mer surrealistisk preg enn "vanlige" Donaldhistorier, men ved et par anledninger har religiøse eller politiske temaer blitt berørt, som fastemåneden ramadan og konflikten mellom Nord- og Sør-Korea (det siste under OL i Seoul).

Utgivelser
----------

Utdypende artikkel: Liste over Donald Pocket-utgivelser

Egmont har utgitt en rekke Donald Pocket, og per 27. april er det utgitt 478 vanlige Donald Pocket. Det er også utgitt flere spesialutgivelser.

Andre pocketer og spesialutgivelser
-----------------------------------

Av nåværende utgivelser av Disney-serier i pocketformat (utenom selve Donald Pocket, flaggskipet) finnes følgende:

* Skrue Pocket
* Tema Pocket
* Donald Pocket Klassikere
* Donald Pocket English
* Mikke krim pocket

De første ni Donald Pocketene har også blitt gjenutgitt som innbundet praktutgaver under navnet Donald Pocket: Luksusutgaven. I 2012 kom også miniserien «Det beste fra Donald Pocket» ut. Dette var en samling av det som regnes som de beste historiene gjennom bokseriens 44 år i Norge. Samlingen ble fordelt på tre bind på 288 og med en samlekasett som et vedlegg til det første nummeret. For å nevne nok en spesialutgave finnes også Donald Pocket English, en engelskspråklig utgave med formål om lære barn bedre engelsk. Bøkene kommer med gloser på hver side og er tilgjengelige fra Egmonts egen nettbutikk, univers.no.

Referanser
----------

1. ↑  «De beste Donald-historiene er samlet!»[*død lenke*]
**Selsnepe** (*Cicuta virosa*) er en giftig plante i skjermplantefamilien. 

Planten er flerårig og blir 50–120 cm høy. Den blomstrer i juli–august med hvite eller lyse rosa blomster som sitter sammen i skjermform. Jordstengelen er innhul og tverrdelt med en serie luftfylte kamre.

Man kan finne blomsten i våtområder som vannkanter, våte enger og myrer. Selsnepe vokser naturlig i nordlige og sentrale deler av Europa, nord i Asia og nordvest i Nord-Amerika.

Som stedsnavn i Norge forekommer den i Selsmyrene (nord for Otta i Gudbrandsdalen), der den tidligere vokste i store mengder.

Giftstoffer
-----------

GiftigGiftig
Selsnepe er en av de giftigste plantene i Norge, alt etter hvordan man definerer giftighet. Det som gjør selsnepe spesielt farlig, er at det ikke finnes motgift. På slutten av 1970-tallet hadde ca. halvparten av alle forgiftninger dødelig utgang.
Stilken og jordstengelen inneholder en melkesaft som raskt blir guloransje ved kontakt med luft, den er noe oljeaktig og med lukt som kan minne om lukten av mus, gulrøtter eller pastinakk. Ettersom planten har hvite rotknoller som kan minne litt om pastinakkgrønnsaken, kan den forveksles med denne.

Den gule melkesaften og røttene inneholder giftstoffet cicutoksin, som kan stoppe signalgangen i sentralnervesystemet hos mennesker og dyr. Har man hatt kontakt med planten, bør man vaske hendene svært godt. Selv små mengder kan være farlige.

Referanser
----------

1. ↑  *Gudbrandsdalen*. Oslo: Gyldendal. 1974. ISBN 8205062846.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Selsnepe* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Selsnepe* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *Selsnepe* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *Selsnepe* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *Selsnepe* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Selsnepe* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Selsnepe* hos The International Plant Names Index Rediger på Wikidata

* (en) *Selsnepe* hos Tropicos Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Cicuta virosa* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Cicuta virosa* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Cicuta virosa* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* Norges sopp- og nyttevekstforbund oppgir selsnepe som «meget giftig».

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store medisinske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica
 |
Davik kirke
**Davik prestegjeld** var et prestegjeld tilhørende Nordfjord prosti. Det omfattet sogn i tidligere Davik kommune i Sogn og Fjordane fylke, og hovedkirken var Davik kirke.

Daviks kirkesogn er nå en del av Bremanger kirkelige fellesråd, og underlagt Nordfjord prosti i Bjørgvin bispedømme i Den norske kirke.

Historikk
---------

*Davíkr sókn* (norrønt) har sin opprinnelse fra kristningen av landet. Davik antas å være lagt under Eid i førreformatorisk tid, da det var behov for å tilpasse den kirkelige inndelingen til folketallet og bosetningsmønsteret etter Svartedauden.

Ved kgl.res. av 6. juni 1740 ble det vidløftige Eid prestegjeld delt ved at Davigen som hovedsogn med Rugsund og Ålfoten annekssogn ble opprettet som eget sognekall.

Davig prestegjeld dannet grunnlaget for Davig formannskapsdistrikt, som ble opprettet i 1837.

Midtgulen sogn ble overført fra Bremanger prestegjeld til Davik 1. april 1966.

Totland ble utskilt fra Rugsund som eget sogn 1964, og ble i 1967 overført til Vågsøy prestegjeld.

Fra 2004 ble prestegjeldene som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk de også ut av lovverket.

Kirkesogn
---------

Prestegjeldet hadde ved sin avvikling følgende sogn og kirker:

* Davik
* Ålfoten
* Midtgulen
* Rugsund

Referanser
----------

1. ↑  Rygh, O. (Oluf) (1919). *Norske Gaardnavne*. xx: Fabritius. s. 406,409.
2. ↑  Dietrichson, L. (Lorentz) (1888). *Sammenlignende Fortegnelse over Norges Kirkebygninger i Middelalderen og Nutiden*. Malling. s. 90.
3. ↑  Hole, Ivar (1950). *Hosanger kyrkje og Hosanger prestegjeld gjennom 200 år*. s. 18-19.
4. ↑  *Kongelige Rescripter, Resolutioner og Collegial-Breve for Norge i Tidsrummet 1660-1813*. Forlagt af J.W. Cappelen. Trykt i P.T. Mallings Officin. 1841. s. 746-7.
5. ↑  «Firdaposten 1966.03.10». Norge;Vestland;;Kinn;;;;. 10. mars 1966. s. 1.
6. ↑  Prestegjeld og sogn i Sogn og Fjordane, arkivverket.no
7. ↑  Fornyings-, administrasjons-og kirkedepartementet (20. desember 2011). «Endringer i gravferdsloven og kirkeloven». *Regjeringen.no* **(norsk)**. Besøkt 5. mars 2023.
8. ↑  «Kirkelig enheter og endringer i prosti og menigheter». *docplayer.me*. Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste AS. 2009. Besøkt 5. mars 2023.
Stødle kirke
**Etne prestegjeld** var et prestegjeld tilhørende Sunnhordland prosti. Det omfattet sogn i Etne kommune i Hordaland fylke, og hovedkirken var Stødle kirke.

Etnes kirkesogn er nå en del av Etne kirkelige fellesråd, og underlagt Sunnhordland prosti i Bjørgvin bispedømme i Den norske kirke.

Historikk
---------

*Eðnir sókn* (norrønt) har sin opprinnelse fra kristningen av landet. Etne prestegjeld går tilbake til førreformatorisk tid, da det var behov for å tilpasse den kirkelige inndelingen til folketallet og bosetningsmønsteret etter Svartedauden, og besto fra denne tiden av hovedsognet Stødle med Gjerde og Grindheim annekssogn.

Etne prestegjeld dannet grunnlaget for Etne formannskapsdistrikt, som ble opprettet i 1837.

Ved kgl.res. av 7. september 1984 ble Skånevik prestegjeld lagt ned, og dets to kirkesogn fordelt ved at Skånevik ble lagt til Etne prestegjeld og Åkra til Kvinnherad prestegjeld, gjeldende fra 1. januar 1985. Fra 1. januar 1998 ble alle sogn i prestegjeldet, med unntak av Skånevik slått sammen til *Etne menighet*.

Fra 2004 ble prestegjeldene som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk de også ut av lovverket.

Kirkesogn
---------

Prestegjeldet hadde ved sin avvikling følgende sogn og kirker:

* *Etne menighet:*
	+ Etne
	+ Stødle
	+ Grindheim
	+ Gjerde
	+ Fjæra
* *Skånevik menighet:*
	+ Skånevik

Referanser
----------

1. ↑  Rygh, O. (Oluf) (1910). *Norske Gaardnavne*. xx: Fabritius. s. 64.
2. ↑  Dietrichson, L. (Lorentz) (1888). *Sammenlignende Fortegnelse over Norges Kirkebygninger i Middelalderen og Nutiden*. Malling. s. 76.
3. ↑  Hole, Ivar (1950). *Hosanger kyrkje og Hosanger prestegjeld gjennom 200 år*. s. 18-19.
4. ↑  Prestegjeld og sogn i Hordaland, arkivverket.no
5. ↑  *Kommune- og fylkesinndelingen i et Norge i forandring*. no#: Statens forvaltningstjeneste, Seksjon Statens trykking. 1992. s. 364-70. ISBN 8258302612.
6. ↑  Endring i den kirkelige inndeling m.v. i Sunnhordland, Hordaland. lovdata.no
7. ↑  «Haugesunds Avis 1984.09.07». Norge;Rogaland;;Haugesund;;;;. 7. september 1984. s. 2.
8. ↑  «Kirkelig enheter og endringer i prosti og menigheter». *docplayer.me*. Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste AS. 2009. Besøkt 5. mars 2023.
9. ↑  Fornyings-, administrasjons-og kirkedepartementet (20. desember 2011). «Endringer i gravferdsloven og kirkeloven». *Regjeringen.no* **(norsk)**. Besøkt 5. mars 2023.
10. ↑  «Kirkelig enheter og endringer i prosti og menigheter». *docplayer.me*. Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste AS. 2009. Besøkt 5. mars 2023.
**Toten Håndballklubb** er en norsk overbygningsklubb for håndball på Lena i Østre Toten kommune. Klubbens hjemmebane er Totenhallen.

Klubbens kvinnelag rykket opp til eliteserien før sesongen 2008/2009. Laget samarbeidet tett med idrettsfag ved Lena videregående skole. Videre har klubben samarbeid med Ellingsrud IL i Oslo, og har til sesongen 2008 hentet tre juniorspillere fra Osloklubben som skal styrke stallen. I anledning at de rykket opp til postenligaen 2008, ble det laget en klubbsang. De hyret noen lokale musikere til å lage og spille inn sangen (Håndballbanen er vår) Den er skrevet av Bjørn Magnus Raddum og Morten Andreas Raddum, med inspirasjon av Tale Berntsen, Ida Jonson og Stian Nyland. Sangen ble spilt inn hos Jon Anders Narum ved Eastlake Studio på Eina. Noen av jentene fra juniorlaget var med på å kore.

Kjente medlemmer
----------------

* Kjersti Grini
* Britt Goodwin
* Tonje Sagstuen
* Else Karin Bekkelund
* Lene Rantala
* Else-Marthe Sørlie Lybekk

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
Farsund kirke
**Farsund prestegjeld** var et prestegjeld tilhørende i Lister prosti i Agder bispedømme i Den norske kirke. Det omfattet sogn i Farsund kommune i Agder fylke, og hovedkirken var Farsund kirke.

Farsund og dets sogn er nå en del av Farsund kirkelige fellesråd, som er underlagt Lister prosti.

Historikk
---------

Strandstedet Farsund sognet fra gammelt av til Vanse kirke og prestegjeld, og det gryende ladestedet fikk egen Frelserens kirke i 1785. Den ble likevel værende under Lista prestegjeld inntil 4. januar 1948. Ved kgl.res. av 30. oktober 1947 ble Farsund by og Farsund landsogn utskilt som eget prestegjeld. Farsund landsogn ble opprettet 1. januar 1903 ved at Sunde, Huseby med uthavnene Eikvåg og Loshavn ble utskilt fra Farsund sogn. Uthavnene Eikvåg og Loshavn ble overført fra Farsund til Lista formannskapsdistrikt. Landsognet hadde altså den spesielle ordningen ved i kirkelig forstand sogne til Farsund kirke, og ha kommunalt felleskap med Lista kommune.

Ved kgl.res. av 11. oktober 1968 ble Herad prestegjeld lagt ned, og Herad sogn lagt til Lista prestegjeld mens Spind sogn ble lagt til Farsund.

Lista prestegjeld, bestående av hovedsognet Vanse og Herad annekssogn, opphørte som eget sognekall den 1. mai 1995, og ble det slått sammen med Farsund under navnet *Farsund prestegjeld*.

Fra 2004 ble prestegjeldene som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk de også ut av lovverket.

Kirkesogn
---------

Prestegjeldet hadde ved sin avvikling følgende sogn og kirker:

* Farsund
* Spind
* Lista
* Herad

Referanser
----------

1. 1 2  Prestegjeld og sogn i Vest-Agder, arkivverket.no
2. ↑  Rudjord, Kåre (1987). «Grensegang i aust». *Listaboka IV : Bygdehistorie fra formannskapslov til kommunesammenslutning*. Farsund: Farsund kommune. s. 317.
3. ↑  «Farsunds Avis 1995.02.11». Norge;Agder;;Farsund;;;;. 19950211. s. 3.  Sjekk datoverdier i `|dato=` (hjelp)
4. ↑  Fornyings-, administrasjons-og kirkedepartementet (20. desember 2011). «Endringer i gravferdsloven og kirkeloven». *Regjeringen.no* **(norsk)**. Besøkt 5. mars 2023.
5. ↑  «Kirkelig enheter og endringer i prosti og menigheter». *docplayer.me*. Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste AS. 2009. Besøkt 5. mars 2023.