recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
*Arktika*
***Arktika* - klassen** er en russisk (tidligere Sovjet) klasse atomdrevne isbrytere. Tidligere kjent som *Prosjekt 10520 atomdrevne isbrytere*, som var verdens største og mektigste isbrytere fram til 2016, da lanseringen av den første isbryteren i LK-60Ya - klassen (Prosjekt 22220), hvor det første fartøyet også blir kalt *Arktika*.

Isbryterne har motorer som yter 342 MW, er 148 meter lange, 30 meter brede og kan bryte 2,3-meter tykk is.

*Jamal*Det ble bygget seks fartøyer av denne klassen, den først satt i drift i 1975 og to av dem er fortsatt i drift (i 2023).

* *Arktika* 1975-2008
* *Sibir* 1977-1992
* *Rossiya* 1985-2013
* *Sovetskiy Soyuz* 1989-2014
* *Jamal* 1992-
* *50 Let Pobedy* 2007-

*50 Let Pobedy*
*50 Let Pobedy* var den største og kraftigste isbryteren i verden i 2013, med en ytelse på 52,8 MW (70 800 hk).

Skip av *Arktika* klassen er eid av den russiske føderale regjeringen, men ble operert av Murmansk Shipping Company (MSCO) frem til 2008, da de ble overført til fullt ut offentlig eid operatør Atomflot. Av de ti sivile atomdrevne fartøy bygget av Russland (og Sovjetunionen), har seks har vært av denne typen. De brukes for å følge handelsskip i Polhavet nord for Sibir, samt for vitenskapelige ekspedisjoner til Arktis. Selskapet selger også turistreiser til arktiske strøk.

* JamalJamal
* 50 Let Pobedy50 Let Pobedy

Se også
-------

* Isbryter
* Taymyr-klasse isbryter
* LK-60Ya klasse isbryter, Project 22220
* LK-120Ya klasse isbryter

Referanser
----------

1. ↑  «Атомоход "50 лет Победы" готовится к выходу в Балтику». *RIA Novosti*. 18. januar 2012.
2. ↑
**Arkivforbundet** (tidligere **Landslaget for Lokal- og Privatarkiv**) er en landsdekkende organisasjon som ble stiftet 6. september 1986 for å arbeide med å fremme vern og formidling av kommunalt og privat arkivtilfang i Norge, samt for å heve det faglige nivået på dette arbeidet.

Organisasjonen er et faglig forum for å styrke privatarkivarbeidet i Norge, og for en organisering av det faglige arkivarbeidet for institusjoner utenfor det statlige Arkivverket. Arkivforbundet organiserer nå de fleste arkivinstitusjonene i landet. Medlemmene er fordelt på private, kommunale, interkommunale, fylkeskommunale og statlige arkivinstitusjoner, museer, biblioteker, kommuner, bedrifter og historielag. Arkivforbundet har også personlige og assosierte medlemmer.

Arkivforbundet har rundt 120 medlemsinstitusjoner, og er medlem av Norges kulturvernforbund.

Stiftelsen Asta ble opprettet 18. september 1995 av Arkivforbundet i samarbeid med Riksarkivaren.

Generalsekretær i Arkivforbundet er Kjetil Landrog og styreleder er Ole Martin Rønning.

Referanser
----------

1. ↑  .
2. ↑  Arkivforbundet (19.05.2020). «Landsmøtepapirer 2020» (PDF). Arkivforbundet. Besøkt 17.01.2021.
3. ↑  «Stiftelses- og lotteritilsynet» (PDF). Besøkt 03.08.2017.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* (no) Arkivforbundet på Twitter Rediger på Wikidata

* (no) Arkivforbundet på Facebook Rediger på Wikidata

* (no) Arkivforbundet på Instagram Rediger på Wikidata

* (no) Arkivforbundet på LinkedIn Rediger på Wikidata

* (no) Arkivforbundet på YouTube Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Brønnøysundregistrene
 |
Et **arkivdokument** er et dokument som en arkivskaper har mottatt eller produsert som en del av sin virksomhet. Det er likegyldig hvilket format dokumentet er på, det kan like gjerne være et tradisjonelt papirdokument som et filmopptak, et elektronisk dokument, uttrekk av en database, en mikrofilm eller en MP3-fil. Det avgjørende for om det er et **arkivdokument** eller ikke er om det har betydning for arkivskaperen og at det ikke er holdt utenfor dennes arkiv (vært gjenstand for arkivbegrensning).

For at en arkivskaper skal vurdere et dokument som et **arkivdokument** vil det vanligvis oppfylle minst et av følgende kriterier:  

* Det dokumenterer egne handlinger
* Det dokumentere egne rettigheter
* Det dokumenterer andres rettigheter
* Det er et dokument av historisk verdi

Hva som regnes som **arkivdokument** vil være ulikt fra arkivskaper til arkivskaper. Eksempelvis er Noark-5 et arkivdokument for Riksarkivet fordi de hadde ansvaret for å utarbeide den. For Finansdepartementet vil Noark-5 være til informasjon og muligens et arbeidsredskap. Likeledes vil arkivdokumenter hos en som driver med kursvirksomhet bestå av bl.a. kursinvitasjoner, mens de som mottar invitasjonene oftest vil kaste dem etter en tid.

Arkivdokumenter i en virksomhet er relatert til oppgavene virksomheten har eller ønsker å ha og til driften av selve virksomheten.
En 90 minutters DAT-kassett, størrelse i forhold til et AA batteri
**Digital Audio Tape (DAT)** er et opptaksmedium som brukes til å lagre digital informasjon, ofte musikk. Formatet ble utviklet av Sony på midten av 1980-tallet. Det tok likevel flere år før avspillere med opptaksfunksjon ble sluppet på markedet, fordi musikkindustrien, med RIAA i spissen, truet med å saksøke alle som gjorde dette. Bakgrunnen var at industrien fryktet at muligheten for å kunne lage perfekte kopier av utgivelser ville ødelegge for det regulære salget. I 1992 hadde partene kommet frem til et kompromiss, og slapp DAT-spillere med et system for digital rettighetsadministrasjon (DRM) kalt SCMS, som skulle hindre seriekopiering. I praksis var formatet allerede utkonkurrert av CD-teknologien, som både var uten DRM-system og allerede integrert i de fleste PC-er på markedet.

Ifølge en online nyhetstjeneste annonserte Sony i november 2005 at de ville stanse eksporten av DAT-opptakere.

Referanser
----------

1. ↑  «Anime News Service - November 15-30 Anime News». Anime News Service. Arkivert fra originalen 27. mai 2008. Besøkt 22. april 2008.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Digital gapestokk** er en form for mobbing hvor målet er å bli ydmyket offentlig på internett, via sosiale medieplattformer (f.eks. Instagram, Twitter eller Facebook), eller i mer lokaliserte medier (f.eks. e-post). I det digital gapestokk er å avsløre privat informasjon via internett, har det å bli ydmyket offentlig vært et grunnleggende tema på personvern og medieetikk. Digital gapestokk kan ta mange former, som: uthenging, *cancel culture* og hevnporno.

Beskrivelse
-----------

Digital gapestokk er en form for offentlig ydmykelse der internettbrukere blir trakkasert, hånet eller mobbet av andre internettbrukere. Dette kan innebære å kommentere direkte til indivitet om noe; dele private meldinger eller legge ut private bilder. De som er utsatt for digital gapestokk, oppleves av andre å ha begått en sosial overtredelse på noe som ikke er lov å mene eller være som. Andre internettbrukere bruker det som en offentlig eksponering til å få "lovbryteren" å føle skam.

Flere er utsatt for digitalt gapestokk på nettet av opptil flere årsaker. Den vanligste årsaken er en form for sosial overtredelse ved å legge til støtende kommentarer, bilder, sladder, løgn eller meme. De som utsettes for dette, har ikke nødvendigvis begått en sosial overtredelse. Digital gapestokk er et verktøy til å hevne seg (i form av hevnpornografi), forfølging, utpressing eller å true. Personvern er et pågående tema. De som er utsatt, nektes retten til et privatliv og blir med det utsatt for ærekrenkelser.

Referanser
----------

1. ↑  Laidlaw, Emily (February 1, 2017). "Online Shaming and the Right to Privacy". Laws. 6: 3. doi:10.3390/laws6010003.
**Kal Penn** (født 23. april 1977 i Montclair, New Jersey) er en amerikansk skuespiller og politiker. 

Begge Penns foreldre hadde innvandret til USA fra India. Penn har uttalt at historiene om hans besteforeldre som marsjerende sammen med Mahatma Gandhi for indisk uavhengighet hadde en betydelig innflytelse på hans interesse for politikk. Penn studerte ved UCLA, hvor han tok hovedfag i film og sosiologi. Penn debuterte som skuespiller i 1998.

Som skuespiller er Penn mest kjent for TV-programmet *House* i rollen som doktor Lawrence Kutner og i TV-serien *Harold og Kumar* som karakteren Kumar Patel. Penn er også anerkjent for den kritikerroste filmen The Namesake. Penn har undervist ved University of Pennsylvania som gjesteforeleser som en del av Cinema Studies Program. Penn var en talsmann for Barack Obamas presidentkampanje i 2007. Han spilte i filmen *Harold & Kumar Escape from Guantanamo Bay* i 2008. Den 8. april 2009 ble det annonsert at Penn ville slutte seg til administrasjonen til den nyvalgte president Barack Obama i Det hvite hus. Dette nødvendiggjorde at hans karakter Lawrence Kutner bli skrevet ut fra TV-serien *House*.

Penn trakk seg fra stillingen i Obama-administrasjonen den 1. juni 2010, for å vende tilbake til sin karriere som skuespiller. Penn var med i produksjonen av Harold og Kumar-filmen *A Very Harold & Kumar 3D Christmas* fra 2011, for deretter å komme tilbake til Det hvite hus. I januar 2007, dukket Penn opp i de fire første episodene av den sjette sesongen av TV-serien *24* med blant andre Kiefer Sutherland, der han spilte rollen som Ahmed Amar, en terrorist. Senere dukket han opp i TV-serien *Law & Order: Special Victims Unit* og ABC-serien *Designated Survivor*.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Kal Penn på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) Kal Penn i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) Kal Penn på Filmdatabasen Rediger på Wikidata

* (da) Kal Penn på Scope Rediger på Wikidata

* (fr) Kal Penn på Allociné Rediger på Wikidata

* (en) Kal Penn på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) Kal Penn hos Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) Kal Penn hos The Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) Kal Penn hos Behind The Voice Actors Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** BIBSYS **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** BNE **·** CiNii **·** MusicBrainz
 |
***Kaktus Kalinovskij*** (originaltittel: *Кастусь Калиновский*) er en sovjetisk stumfilm fra 1928, regissert av Vladimir Gardin.

Handling
--------

Opprør bryter løs i de vestlige provinsene av det russiske imperiet. Bønder legger beslag på vogner lastet med brød. Medlemmer av aristokratiet, deriblant Grev Wielkopolski, støtter misnøyen. En av enhetene hans blir kommandert av sønnen hans, Stanislav (med kallenavnet Stas) men den russiske godseieren Grev Orlov utnytter nådeløst sine livegne. Yas Rudenok sender sin søster, Maryla, til Kastus Kalinovskiy lederen for en gruppe opprørske bønder, for å be om støtte.

Etter ordre fra den militære generalguvernøren grev Muravyov om å «pasifisere» regionen blir kosakker sendt ut. Stanislaw Wielkopolski og hans tropp kjemper med dem, men plyndrer samtidig bøndene. Yasya forsøker å gjøre motstand, men de blir overmannet. Kalinovskiy og Stass ble kjent med jverandre når de tidligere studerte ved universitetet i St. Petersburg. Flere bønder hjelper også til med å bryte opp kosakkene, og erobre et befestet slott hvor Kalinovskiy har sitt hovedkvarter.

Men Stanislaw blir tatt som fange av avdelingen til Kalinowski. Men Stas sin søster Jadwiga, som kjenner Kastus fra ungdommen, hjelper broren hennes å rømme. Men Kastus planlegger, forkledd som en offiser, å rane den kongelige statskassen. Muravyov erklærer Kalinovskiy som en fredløs. Men i en duell blir Stanislaw drept av Kalinowski, før han selv blir tatt til fange av bøndene som planlegger å henrette ham.

Skuespillere
------------

* Nikolai Simonov som Kastus Kalinovskiy
* V. Plotnikov som Wielkopolski.
* Kondrat Yakovlev som Mikhail Muravyov-Vilensky.
* Aleksei Feona som biskop Skublinski
* Grigoriy Ge som erkebiskop Krasinski
* Konstantin Khokhlov som grev Orlov
* Nikolai Komissarov som Yas Rudenok.
* Boris Livanov som Stanislav Skrirmunt.
* Vladimir Vladomirskiy som kossak Yesaul.
* Sofiya Magarill som Yadviga
* Gennadiy Michurin som Danzas.
* Florian Zhdanovich som en prest

Referanser
----------

1. ↑  И пришел "Лiстапад"
2. ↑  КАСТУСЬ КАЛИНОВСКИЙ

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Kaktus Kalinovskij* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Kaktus Kalinovskij* på AllMovie Rediger på Wikidata
**Lena** (russisk: Лена) er en stor elv i Sibir i Russland. Den er den tiende lengste i verden og den niende største når det gjelder vannføring. Lenas totale lengde er 4 294 kilometer og den har et nedbørfelt på 2 490 000 km². Elven er seilbar og den viktigste transportveien i republikken Sakha. Middelvannføringen ved Kusur, 211 kilometer før munningen, er 16 760 m³/s.

Lena har sine kilder i Bajkalfjellene 20 kilometer vest for Bajkalsjøen. Den renner ned fra fjellene i nordøstlig retning og ut på det sibirske platået ved Jakutsk i republikken Sakha. Her er Lena en stor flod med bredde på opptil 10 kilometer. Lenger nord tvinger Verkhojanskfjellene elven mot vest og her danner elven skillet mellom det skogkledde sentralsibirske høglandet og fjellområdene i østsibir. Utløpet er i Laptevhavet som er en del av Nordishavet hvor Lena danner et stort elvedelta med et rikt dyreliv.

Sideelven Viljuj er utbygd med vannkraftverk.

Referanser
----------

1. 1 2 3  «Река Лена». *Russlands statlige vannregister* **(russisk)**. Besøkt 21. januar 2016.
2. 1 2  «Lena At Kusur» **(engelsk)**. R-ArcticNET. Besøkt 21. januar 2016.

|  |  |
| --- | --- |
| Lenas nedbørfelt | Elvedeltaet til Lena, tatt av Landsat i februar 2000, ikke naturlige farger |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** VIAF **·** GND **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** GeoNames
 |
**Len Lesser** (født 3. desember 1922 i The Bronx, New York City, død 16. februar 2011 i California, USA) var en amerikansk skuespiller. Han var kjent for hans sentrale rolle i Clint Eastwood-filmen Kelly's Heroes og hans tilbakevendende rolle som karakteren onkel Leo på den populære TV-serien Seinfeld, der han ble med i løpet av seriens andre sesong i episoden «The Pony Note».

Lesser fikk sin bachelor-grad fra City College of New York i 1942 i en alder av 19 år. Lesser vervet seg til tjeneste i United States Army, dagen etter det japanske angrepet på marinebasen Pearl Harbor i desember 1941. Han tjenestegjorde i Kina, Burma og i India før den andre verdenskrig var over. 

Lesser jobbet i mange år innen amerikansk film, TV og på teater-scenen. Hans CV inkluderer prosjekter med sammen med flere superstjerner som Clint Eastwood, Barbra Streisand, Lee Marvin, Dustin Hoffman og Steve McQueen. Lesser dukket opp på amerikansk TV med jevne mellom siden 1955 på forskjellige TV-klassikere som The Monkees, The Outer Limits, Alfred Hitchcock Presents, Get Smart, Quincy, The Rockford Files, Mad About You, Seinfeld, Boy Meets World, Smart Guy, The Munsters, og i Castle. 

Han dukket opp i en rekke filmer som f.eks. The Outlaw Josey Wales. Han hadde en fast rolle på Everybody Loves Raymond som karakteren Garvin, som var en venn av en av hovedpersonene Frank Barone. Den 16. februar 2011, døde Lesser av en kreft-relatert lungebetennelse i Burbank, California, i en alder av 88 år.

Referanser
----------

1. 1 2   Autorités BnF, BNF-ID 14198764v[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Find a Grave, Find a Grave 65745310, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   www.hollywoodreporter.com[Hentet fra Wikidata]
4. ↑  «Seinfeld»-skuespiller døde onsdag VG Nett 17. februar 2011

Eksterne lenker
---------------

* (en) Len Lesser på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) Len Lesser i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (fr) Len Lesser på Allociné Rediger på Wikidata

* (en) Len Lesser på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) Len Lesser hos The Movie Database Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Geni **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data)
 |
**Josep Samitier Vilalta** kjent som **José Samitier** (født 2. februar 1902 i Barcelona, død 5. mai 1972 i Barcelona) var en spansk fotballspiller som deltok i de olympiske leker 1920 i Antwerpen.

Samitier var med på det spanske fotballaget som kom på andreplass i den olympiske fotballturneringen under OL 1920 i Antwerpen. Det var fjorten lag som deltok i fotballturneringen som ble avviklet i perioden 28. august til 5. september 1920. Belgia og Tsjekkoslovakia møttes i finalen på olympiastadion i Antwerpen. Belgia ledet kampen med 2-0 i slutten av første omgang da spillerne fra Tsjekkoslovakia forlot banen i protest mot dommeren. Tsjekkoslovakia ble diskvalifisert og Belgia ble olympiske mestere i fotball.

Spania som hadde tapt kvartfinalen til Belgia fikk en ny mulighet å spille om sølvmedaljene etter at Tsjekkoslovakia ble diskvalifisert og Frankrike som tapte semifinalen mot Nederland hadde reist hjem. Spania vant over Sverige med 2-1 og over Italia med 2-0 og var dermed kvalifisert til å møte Nederland i en kamp om sølvmedaljene. Spania vant sølvfinalen over Nederland med 3-1 som ble spilt på olympiastadion i Antwerpen 5. september 1920.

Samitier spilte 21 landskamper for Spania og scoret to mål.

OL-medaljer
-----------

* 1920 Belgias flagg Belgia - Sølv Sølv i fotball (Spania)

Referanser
----------

1. ↑   Gran Enciclopèdia Catalana, oppført som Josep Samitier i Vilalta, Gran Enciclopèdia Catalana-ID 0058435[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   transfermarkt.com, oppført som Josep Samitier †, Transfermarkt spiller-ID 172232, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Josep Samitier – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Josep Samitier – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Josep Samitier – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) Josep Samitier – national-football-teams.com Rediger på Wikidata

* (en) Josep Samitier – WorldFootball.net Rediger på Wikidata

* (en) Josep Samitier – EU-Football.info Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** ISNI **·** BNE
 |
**Josep «Pep» Clotet Ruiz** (født 28. april 1977 i Barcelona) er en spansk fotballtrener.

Tidligere har han blant annet trent den spanske klubben RCD Espanyols B-lag, som han blant annet vant den spanske Division 2 i sesongen 2008/2009. Før det hadde han stor fremgang da han trente klubbens U19-lag, hvor han blant annet var med på å vinne den spanske juniorcupen med klubben. Han har til og med vært aktiv innen det katalanske fotballforbundet og har en mastergrad i fotballvitenskap. I sesongen 2010 var han som assistenttrener svært medvirkende til at Malmö FF vant Allsvenskan. Etter den sesongen ble han hovedtrener for Halmstads BK, men uten stor suksess der måtte han gå fra jobben den 5. juli 2011.

Den 1. januar 2012 ble Clotet ny trener for Viking Fotballklubb under Åge Hareide, men forlot klubben samtidig med sistnevnte samme år. Etter dette jobbet han med talentutvikling i Málaga før han dro til Swansea for å utvikle ungdomsakademiet der fra november 2013. I mai 2014 fikk han stillingen som assistenttrener under Garry Monk i samme klubb. I desember 2015 fikk Monk sparken i Swansea, og Clotet sluttet der. Sommeren 2016 fulgte han Monk til Leeds.

Referanser
----------

1. ↑   Fra Spania via Sverige til Stavanger
2. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 8. mai 2014. Besøkt 7. mai 2014.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Josep Clotet Ruiz – Transfermarkt (manager) Rediger på Wikidata

* (en) Josep Clotet Ruiz – WorldFootball.net Rediger på Wikidata

* (en) Josep Clotet Ruiz – Soccerbase.com (manager) Rediger på Wikidata

* (en) Josep Clotet Ruiz – FootballDatabase.eu Rediger på Wikidata

* (de) Josep Clotet Ruiz – fussballdaten.de Rediger på Wikidata

* (en) Josep Clotet Ruiz – Soccerway Rediger på Wikidata

* (en) Josep Clotet Ruiz – PlaymakerStats.com (manager) Rediger på Wikidata
*Se også Stor-Elvdal og Alvdal (Lille-Elvdal).*
**Elvdalen** er et dalføre og grendelag lengst vest i Engerdal kommune i Innlandet. Dalen omkranser Femundselva som har sitt opphav i innsjøen Galtsjøen og renner sydover gjennom dalen og videre inn i Trysil kommune, hvor den bærer navnet Trysilelva. Fra Galtsjøen flyter elven først gjennom et langstrakt og åpent landskap dominert av furukledte moer og myrer, uten særlige fjellformasjoner i synlig omkrets. Elvdalen anses å starte ved Femundsundet, mellom Ørsjøvola og Ulvåberget, men noen dal er det ikke å oppfatte før inngangen til *Søre Elvdal* ved Snerta. Fra Husfloen og videre over kommunegrensen mot Trysil i syd blir dalsidene markert brattere med fjelltopper over 1200 meter både på øst- og vestsiden av dalen. Elvdalen følger Trysilelva til den renner sammen med Engera litt syd for innsjøen Engeren.

Grender som sokner til Elvdal er fra syd Husfloen, Nymoen (Kirkemoen), Snerta, Høyberget og Granberget, og hovedgrenda har et flott kirkebygg i Søre Elvdal kirke. Tidligere var jord- og skogbruk hovednæringene i Elvdal, men det er nå kun noen få produktive gårder igjen i drift. Elvdalen er et kjent område for naturopplevelser og fiske om sommeren, og dalen har også mange gode moltemyrer. Hvert år, den første weekenden i juli arrangeres Sportsfiskefestivalen i Elvdalen. 

Man regner med at det har vært bosetting i Elvdal fra steinalderen, men dette har man ikke konkrete bevis på. Derimot er det gjort flere funn fra tidlig vikingtid, blant annet sverd, pilespiss, økseblad og glassperler. Flere av disse gjenstandene ble funnet i en branngrav ved Husfloen i Søre Elvdal. Dette stedet ble i 2008 markert ved å opprette minnestein og minnetavle. Dersom man ser på bosetting i nyere tid, regner man at Elvdalen ble bosatt og områder bygslet fra ca. 1750. 

Elvdalen og nabodalføret Engerdalen hørte før 1911 til Ytre Rendal herred (og sogn), men ble dette året skilt ut og dannet sammen med deler fra Trysil, Øvre Rendal og Tolga det nye herredet Engerdal.
Marmorbyste fra 100-tallet av Attis, en frygisk gudehelt i gresk mytologi, iført frygisk lue.
**Attis** (gresk: Ἄττις) eller **Atys** i gresk mytologi er en frygisk helt som forbindes med Adonis og den mesopotamiske Tammuz. Han var guddom for *fødsel-død-gjenfødsel*, og var både sønnen og elskeren til modergudinnen Kybele. Han var også hennes sjefsevnukk og fører av hennes løvedrevne vogn.

Grekerne overtok den asiatiske gudinnen Kybele, og i mytologien beskrives hennes kjærlighetsforhold til Attis. I en fortelling blir det beskrevet hvordan Attis kastrerer seg selv og forblør under et pinjetre for til slutt selv å forvandles til et eviggrønt pinjetre. 

Attis ble feiret med en stor vårfest omkring temaet sorg og gjenfødsel.

Eksterne lenker
---------------

* Attis *(engelsk)*
* Romersk messingstatuett av Attis, RheinischesLandesmuseum, Trier *(tysk)*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** SUDOC **·** NKC
 |
***Li Ting Lang*** er en amerikansk drama-stumfilm fra 1920, regissert av Charles Swickard og med Sessue Hayakawa i hovedrollen. Filmen er basert på en novelle fra 1916 av Howard P. Rockey.

Handling
--------

Studenten Li Ting Lang er en favoritt blant vennene hans, frem til hans oppmerksomhet ovenfor Marion Halstead frembringer protester fra alle kanter. I ren trass kunngjør Marion at han har forlovet seg med Li Ting Lang. Men gradvis blir hun mer og mer sosialt isolert og Li, som innser at hun kommer til å bli venneløs hvis de faktisk gifter seg, avbryter forlovelsen. Kort tid senere kommer en emissær til Amerika, med instruksjoner om å tvinge Li til å returnere til hjemlandet. Han gir et stoff til Li, som deretter våkner om bord på et skip på vei til Kina.

Men de gamle vennene hans i Amerika tror at han har begått selvmord. Li kommer til Kina midt under en revolusjon, og han blir en stor militær leder. Flere år senere, når hun besøker Orienten på bryllupsreisen sin, legger Marion merke til Li og gjenkjenner ham. Men når hun våger seg til hjemmet hans, blir hun forfulgt av en av fiendene hans. Han planlegger å drepe Marion, og legge skylden for dette mordet på Li - og dermed ødelegge Li.

Skuespillere
------------

* Sessue Hayakawa som Li Ting Lang
* Allan Forrest som Rob Murray
* Charles Mason som Red Dalton
* Doris Pawn som Marion Halstead
* Frances Raymond som Priscilla Mayhew
* Marc Robbins som Nu Chang

Referanser
----------

1. ↑  «Li Ting Lang (1920)». *Letterboxd* **(engelsk)**. Besøkt 2. april 2023.
2. ↑  «AFI|Catalog». *catalog.afi.com*. Besøkt 2. april 2023.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Li Ting Lang* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Li Ting Lang* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *Li Ting Lang* på Silent Era Rediger på Wikidata
**Li Wei** (kinesisk: 李卫, født 2. februar 1687 i Tongshan i Jiangnan i Kina, død 3. desember 1738) var en ledende mandarin under Yongzheng-keiseren (1722–1735) på Qing-dynastiets tid, og spilte en viktig rolle ved gjennomføringen av Yongzheng-keiserens reformer ved sin innsats i en rekke regionale stillinger.

Li ble foreledreløs som tiåring. Han var ingen stor litterat, men lærte seg kampsport. Han ble regnskapsfører i Finansstyret i Beijing i 1719, og etter at Yongzheng-keiseren besteg tronen ble han i 1727 guvernør i Zhejiang, der han implementerte «soldatene tilbake til bondegårdene»-reformen. I 1729 ledet Li Wei de raske og effektivbe tiltak mot Minglojalister i området rundt Nanjing. Han ble utnevnt til visekonge for Zhili i 1732. Likesom Tian Wenjing og mandsjuen Ertai var Li blant keiserens mest trofaste embedsmenn.

Referanser
----------

1. 1 2   CERL Thesaurus, oppført som Wei Li, CERL-ID cnp02048991, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   China Biographical Database[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Qing Histories: Li Wei

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |
Putuo-Zongcheng-tempelet
**De åtte ytre templer** (forenklet kinesisk: 外八庙|p=*Wàibāmiào*) er en samlebetegnelse for noen buddhistiskee templer fra Kangxi- og Qianlong-tiden under Qingdynastiets tid. De ligger alle i Chengde (i provinsen Hebei i Folkerepublikken Kina).

Templene Putuo-Zongcheng-tempelet (普陀宗乘之庙) (Potaraka-lærens tempel), Xumi-Fushou-tempelet (须弥福寿之庙) (Sumerufjellets tempel for lykksalighet og langt liv), Puning-tempelet (普宁寺) (Den universelle freds tempel), Pule-tempelet (普乐寺) (Den allmene lykkes tempel) ble i 1961 oppført på Folkerepublikken Kinas liste over verneverdig kulturarv.

Anyuan-tempelet (安远庙) (Tempelet for pasifiseringen av de fjerne områder) og Shuxiang-tempelet (殊像寺) ble oppført på samme liste i 1988, Puren-tempelet (溥仁寺) (Den omfattende messeskekjærlighets tempel) i 2001, og Puyou-tempelet (普佑寺) i 2006.

De åtte ytre templer står sammen med Sommerpalasset i Chengde på UNESCOs verdensarvslite.

Litteratur
----------

* Otto Franke: *Beschreibung des Jehol-Gebietes in der Provinz Chihli. Detailstudien in chinesischer Landes- und Volkskunde.* Dieterich, Leipzig 1902.

Eksterne lenker
---------------

* Waibamiao
En uniformert politileder i USA, med politiskilt på brystet
**Politiskilt** er et embetstegn i lommeformat og delidentifikasjon for polititjenestemenn. Skiltet er av metall,og i noen tilfeller av edelmetall. Skiltet representerer politimyndigheten. I tillegg er det ikke uvanlig at det fremkommer nummer, navn, grad eller tittel. 

Politiskilt må ikke forveksles med luemerker, eller broderte uniformsmerker (*patch*), men er derimot det samme som metalljakkemerke.

Norge
-----

I Norge ble politiskiltene avviklet da nye tjenestebevis ble innført på 1990-tallet, etter at politiskilt i ulike former hadde vært brukt som embetstegn i over 200 år. Det siste poltiskiltet hadde vært i bruk siden 1920-tallet uten endringer, et emaljert forsinket skilt brukt av både statspolitiet og det vanlige politiet. Det vanlige politiet hadde i tillegg egne skilt og stjerner. Aker politi hadde for eksempel en stjerneformet skilt, mens Oslopolitiet hadde et rundt skilt. Etter at alt politi ble statlig i 1936 forsvant de lokale variantene. Etter avviklingen av politiskiltene kunne tjenestemenn skrive under på en erklæring på at de ikke skulle bruke disse i tjenesten, for så å beholde politiskiltene som privat eiendom.

Danmark
-------

I Danmark bruker de en avbildning av et politiskilt som en del av embetstegn, sammen med tjenestebevis.

Sverige
-------

I Sverige ble politiet statlig i 1966, og politiskiltene da avviklet. Man tok politiskiltene i bruk igjen i 1989, da sammen med tjenestebevis.

Storbritannia
-------------

I Storbritannia har de fleste politiinstitusjonene ikke skilt, men tjenestebevis, benevnt *warrant*. Frem til 1980-tallet inneholdt slike *warrants* ofte ikke annet enn navn på innehaveren og tilhørende politiinnretning, altså uten innehaverens foto eller underskrift.

Galleri
-------

* Politiskilt for Los Angeles Police Department i California.Politiskilt for Los Angeles Police Department i California.
* Politiskilt fra Port Authority of New York and New Jersey Police DepartmentPolitiskilt fra Port Authority of New York and New Jersey Police Department
* Politiskilt fra Naval Criminal Investigative ServicePolitiskilt fra Naval Criminal Investigative Service
* En typisk «sheriffstjerne»En typisk «sheriffstjerne»
* Tjenestemerke for U.S. Secret Service, 1875Tjenestemerke for U.S. Secret Service, 1875
* Tjenestemerke for U.S. Marshals ServiceTjenestemerke for U.S. Marshals Service
* Tjenestemerke for Texas Ranger DivisionTjenestemerke for Texas Ranger Division
* Politiskilt for kriminalbetjent ved New York City Police DepartmentPolitiskilt for kriminalbetjent ved New York City Police Department
* Politiskilt for FBI på beltePolitiskilt for FBI på belte
* Politiskilt for FBI og tjenestevåpenPolitiskilt for FBI og tjenestevåpen
* PolitihundPolitihund
* Finsk tjenestebevisFinsk tjenestebevis
**Anne Cullerre** (født 9. desember 1957 i La Roche-sur-Yon) er en fransk viseadmiral. Hun var fra 2012 til 2014 sjef for Forces armées en Polynésie française.

Tjeneste
--------

Cullerre ble i 1981 offiser i Marine nationale. Hun var blant de første kvinnene som fikk sjøkrigsutdannelse og lederstilling om bord på skip. I 1997 fikk hun kommando over hydrografiskipet «Lapérouse». Etter å ha gått Collège Interarmées de Défense ble hun i 2001 sjef på oseanografiskipet «D'Entrecasteaux». I 2003 ble hun nestkommanderende for Service d’Information et de Relations Publiques de la Marine og i 2005 sjef for fellesoperativ avdeling i Karibia. Etter dette ble hun i 2007 sjef for Division J7 i Centre de Planification et de Conduite des Opérations og i 2007 stabssjef hos kommanderende admiral i Indiahavet. Fra 2010 tjenestegjorde hun i Bahrain, før hun i 2011 ble sjef for kontoret for Asia og Stillehavet i forsvarsstaben.

I 2012 ble Cullerre utnevnt til kontreadmiral. Hun var andre kvinne som oppnådde denne graden i Frankrike. Chantal Desbordes var den første. Samme år ble hun sjef for de franske væpnede styrker i Fransk Polynesia. I august 2014 ble hun der etterfulgt av Bernard Antoine Morio.

I 2015 ble hun forfremmet til viseadmiral.

Utmerkelser
-----------

Cullerre er offiser av Æreslegionen, ridder av Den nasjonale fortjenstorden og ridder av Ordenen for sjøfartsfortjenester.

Referanser
----------

1. ↑   NOR DEFM1315002D[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   NOR ARMM2230172D[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   www.meritemaritime-fnmm.com[Hentet fra Wikidata]
4. ↑  «Biographie de l’amiral» Arkivert 18. juni 2013 hos Wayback Machine. Forces armées en Polynésie française.
5. ↑  «Polynésie française : le contre-amiral Anne Cullerre prend le commandement des FAPF», Etat-major des armées, 6. september 2012.
6. ↑  «Forces Armées en Polynésie française». *www.armees-polynesie.pf*. Arkivert fra originalen 3. mars 2016. Besøkt 18. januar 2016.
7. ↑  «Décret du 9 avril 2015 portant promotion dans la 1re section d'une officière générale». Besøkt 18. januar 2016.
8. 1 2  «Une première dans la Marine : Anne Cullerre promue vice-amiral». *www.defense.gouv.fr*. Besøkt 18. januar 2016.
**Telanganaopprøret** fant sted i regionen Telangana fra 1946 til 1951. Regionen var til september 1948 en del av staten Hyderabad, deretter tilhørte den delstaten Hyderabad i India. Opprøret ble organisert av Kommunistpartiet.

Agrarstrukturen i Telangana var slik at jorden var kontrollert av godseiere og staten, mens bøndene var leilendinger og landarbeidere. Befolknigsvekst førte til en stadig forringelse av livsvilkårene for mange på landsbygden.[1]

På 1940-tallet tiltok mobiliseringen for jordreform, sikrere vilkår for leilendinger, bedre lønnsvilkår for arbeidere og slutt på tvangsarbeid. Organisasjonen Andhra Mahasabha var aktiv i dette arbeidet, som i økende grad ble dominert av Kommunistpartiet.[2] Partiet organiserte landsbyråd og forberedte væpnet motstand mot nizamen og myndighetene i Hyderabad. En geriljakrig fulgte og opprørerne hadde i 1948 kontroll over 3000 landsbyer.[3] Det ble gjennomført reformer i områdene opprørerne kontrollerte. Opprørerne kjempet mot Hyderabads politistyrker og hær og mot den paramilitære razakarorganisasjonen.

Staten Hyderabad ble i september 1948 okkupert av India og landet ble gjort til en delstat i Unionen India. Bondeopprøret i Telangana fortsatte og ble nå bekjempet av indiske myndigheter, som kalte opprørerne «kommunistiske terrorister».[4]

Etter at India tok kontroll over Hyderabad var imidlertid Kommunistpartiet splittet i synet på fortsatt væpnet kamp. En sivil administrasjon overtok styret av Hyderabad i desember 1949 og den militære bekjempelsen av bondeopprøret ble erstattet av mildere virkemidler inspirert av reformene kommunistene hadde satt i gang.[5] I 1951 bestemte Kommunistpartiet seg for at opprøret skulle avsluttes og at partiet i stedet skulle stille til delstatsvalg.[6] Det væpnede opprøret opphørte i hovedsak i oktober 1951.

Referanser
----------

1. ↑  Debal K. SinghaRoy: *Peasants' Movements in Post-Colonial India*, New Delhi/Thousand Oaks: Sage Publications, 2004, s. 68ff.
2. ↑  Lucien D. Benichou: *From Autocracy to Integration: Political Developments in Hyderabad State (1938–1948)*, Hyderabad: Orient Longman, 2000, s. 134ff.
3. ↑  Surjit Mansingh: «Telengana Movement», *Concise Encyclopedia of Indian History*, New Delhi: Vison Books, 2009, s. 673-674.
4. ↑  Taylor C. Sherman: «The integration of the princely state of Hyderabad and the making of the postcolonial state in India, 1948–56», *Indian Economic & Social History Review*, bd. 44, nr. 4, 2007, s. 507.
5. ↑  Sherman, s. 509ff.
6. ↑  Sherman, s. 511.
*For boka Harry Potter og De vises stein og filmen Harry Potter og De vises stein (film), se det.*
**De vises stein** eller **de vises sten** (på
tysk *Stein der Weisen*, engelsk *philosophers' stone* og middelalderlatin *lapis philosophorum*, «filosofenes stein») er ifølge alkymien i middelalderen et stoff eller et middel som har fantastiske egenskaper. Det skulle for eksempel kunne forvandle uedle metaller til sølv og gull. Stoffet trengtes også for å fremstille «livseliksiret» som skulle kunne utsette døden, gjøre mennesker yngre eller udødelige. De vises stein har vært en slags «hellig gral» i Vestens magiske kjemi: Ifølge «åndelig (spirituell) alkymi» ville den som klarte å lage slike stoffer, bli «et opplyst menneske» og «fullende mesterverket».[]

Beskrivelsene av og forestillingene om de vises stein har vært mange og gåtefulle. Troen på slike stoffer skal stamme fra kinesisk alkymi og ha kommet til Europa via araberne.[] Blant oldtidens filosofer var ideen kjent som «diamantsjelen».[]

I alkymi – forandring av metaller
---------------------------------

Forestillingen om forandring av metaller stammer visstnok fra teoriene til Jabir Ibn Hayyan (ca.721-ca.815), også kjent som alkymisten Geber. Han beskrev hvert av Aristoteles’ «fire elementer» etter grunnegenskapene varme, kulde, tørrhet og fuktighet: 

* ild var varmt og tørt
* jord var kaldt og tørt
* vann var kaldt og fuktig
* luft var varmt og fuktig

Gebler konkluderte med at alle metaller bygget på disse fire prinsippene. To av dem var indre og to av dem ytre. Videre mente han at man kunne forandre et metall til et annet ved å bytte om på dets grunnleggende prinsipper. Denne transmutasjonen kunne angivelig komme i stand ved hjelp av et annet stoff som ble kalt *al-iksir* på arabisk, et ord vi kjenner som eliksir. Man trodde at stoffet kunne være et tørt pulver, laget av en mytisk stein – De vises stein. Steinen skulle være sammensatt av noe kalt carmot.

Geblers teori og ideen om de vises stein kan ha oppstått fordi gull og sølv kan skjule seg i legeringer og malm. Hvis slike materialer får den riktige kjemiske behandlingen, kan en utvinne edle metaller. Gebler blir for øvrig sagt å være oppfinneren av aqua regia, «kongevann», en blanding av saltsyre og salpetersyre, et av få stoffer som kan oppløse gull. Stoffet er fortsatt i bruk for gjenvinning og rensing av gull.

De vises stein i populærkulturen
--------------------------------

«De vises stein» har gjennom årene vært nevnt i litteratur, film og tegneserier. 

* I en tegneseriehistorie om Onkel Skrue, skrevet og tegnet av Carl Barks, leter endene etter «De vises stein».
* I boken *Harry Potter og De vises stein* nevnes både Nicolas Flamel og steinen, men den har der fått en ny vri.
* I serien Fullmetal alchemist jakter alle på «De vises stein».

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** GND
 |
William Tweed, politisk boss i New York.
En **boss** kalles i amerikansk politikk en person som de facto styrer en bestemt politisk region eller valgkrets. En boss kan diktere stemmegivningen, bestemme over utnevnelser og ha betydelig innflytelse i andre politiske prosesser. De fleste bosser innehar selv ingen politiske verv.

På 1800- og det tidlige 1900-tallet spilte politiske bosser en viktig rolle i USAs politikk. I sydstatene kan nevnes populistiske politikere som Huey Long. Den kanskje mest herostratisk berømte politiske bossen var Boss Tweed i New York. Lignende bosser fantes i de fleste større amerikanske byer, eksempelvis Tom Pendergast som styrte Det demokratiske partiapparatet i Kansas City. Den siste av de større politiske bossene anses å være Richard J. Daley, borgermester i Chicago 1955-1976. 

Bossvelde forbindes ofte med korrupsjon og organisert kriminalitet og er ofte blitt ansett som en undergraving av demokratiet. Bossvelde eksisterer fortsatt, spesielt i utviklingsland, og det finnes trekk av det innen mange politiske områder, selv om det er betydelig mer uvanlig i dag.
Tilnærmet spredning av språk under den italienske jernalder i Italia i løpet av 500-tallet f.Kr.
**Oskisk** var et indoeuropeisk språk innenfor den sabelliske gruppen av italiske språk og som i dag er utdødd, antagelig en gang rundt 100 e.Kr. Oskisk er kjent fra innskrifter fra begynnelsen av 400-tallet f.Kr. og ble talt av samnittene i datidens områder Samnium, Campania, Lucania og Abruzzo. De viktigste oskiske innskriftene er Tabula Bantina og Cippus Abellanus, sistnevnte fra byen Abella. Oskisk ble skrevet med det latinske alfabetet, det greske alfabetet samt ulike varianter av det gammelitaliske alfabetet. Både i fonetikk, ordformer og vokabular, skjønt ikke i den grad i syntaksen skilte oskisk seg fra latin, som ble det dominerende språket på Den italienske halvøya eller Appenninerhalvøya. 

Oskisk hadde dog mye til felles med latin, men det var også mange påfallende forskjeller, og mange felles ordgrupper i latin var fraværende og representert av fullstendig andre former i oskisk. For eksempel var latinske *volo, velle, volui*, og andre slike former fra urindoeuropeiske rot *\*wel* («å ville») representert med ord avledet fra *\*gher* («å begjære»): oskisk *herest* («han ønsker, begjærer», norsk tilsvarighet «higer, lengter») i motsetning til latinske *vult*. Latinske *locus* («sted») var fraværende og representert av *hapax slaagid* («sted»), noe den italienske lingvisten Alberto Manco har referert til som en lokal bevart toponymi.

Oskisk er betraktet som det mest konservative av alle kjente italiske språk, og blant de attesterte indoeuropeiske språkene er det i konkurranse med kun gresk i bibeholdelse av nedarvet vokalisk system med diftongene (tvelydene) intakt.

Eksempel på en oskisk tekst (Cippus Abellanus)
----------------------------------------------

ekkum
svaí píd herieset  

trííbarak
avúm tereí púd  

liímítúm
pernúm púís  

herekleís fíísnú mefiíst,ú  

 ehtrad feíhúss pús  

herekleís fíísnam amfr   

et, pert víam pússtíst   

paí íp íst, pústin slagím  

senateís suveís tangi  

núd tríbarakavúm lí  

kítud. íním íúk tríba  

rakkiuf pam núvlanús   

tríbarakattuset íúk trí  

barakkiuf íním úíttiuf   

abellanúm estud. avt  

púst feíhúís pús físnam am  

fret, eíseí tereí nep abel  

lanús nep núvlanús pídum  

tríbarakattíns. avt the   

savrúm púd eseí tereí íst,  

pún patensíns, múíníkad tan   

ginúd patensíns, íním píd eíseí   

thesavreí púkkapíd eestit   

aíttíúm alttram alttrús  

herríns. avt anter slagím   

abellanam íním núvlanam   

súllad víú uruvú íst. edú    

eísaí víaí mefiaí teremen   

niú staíet.

Referanser
----------

1. ↑  Manco, Alberto: «Oscan \*sla(a)gi-», (PDF), Naples, Università L’Orientale, 2009.

Litteratur
----------

* Buck, Carl Darling (1904): *A Grammar of Oscan and Umbrian. With a Collection of Inscriptions and a Glossary.* I gjenopptrykk av Evolution Publishing, 2005
* Salvucci, Claudio R. (1999): *A Vocabulary of Oscan.* Evolution Publishing.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data)
 |
***Oslo-Pressen*** var en fellesavis som ble utgitt i Oslo i de fem første frigjøringsdagene i mai 1945.

Etter anmodning fra Hjemmefrontens ledelse ble det de første fredsdagene etter andre verdenskrig utgitt en fellesavis i Oslo, der medarbeidere fra både stansede aviser og ikke-stansede aviser deltok. Hjemmefronten ville hindre at ikke-stansede aviser skulle få dra nytte av å ha intakt produksjonsutstyr på bekostning av avisene som var blitt stanset.

Første utgave ble produsert i all hemmelighet i Aftenpostens lokaler natt til 8. mai. Avisen kom ut to ganger daglig. Første avis ble trykket i 453 100 eksemplarer, med hovedoverskrift: «Vår kamp er kronet med seier». Kveldsutgaven 8. mai ble trykket i 324 200 eksemplarer. Opplaget holdt seg like høyt i dagene som kom.

Oslo-Pressen ble utgitt frem til 12. mai. De ordinære avisene kunne gjenoppta normal drift og utgi sine vanlige aviser fra 14. mai.

Det ble lagt særlig vekt på hovedstaden og forholdene der, men også mange andre steder fikk sine fellesaviser fra 8. mai og noen dager utover, så som *Askim-Pressen, Fellesavisen (Lillehammer), Fellesavisen (Harstad), Fredrikstad-Pressen, Den frie Rørospresse, Fritt Norge (Drammen), Halden-Pressen, Hamar Frie Presse, Haugesunds-Pressen, Mosjøpressen, Romsdalspressen (Molde), Sarpsborg-pressen og Trondheims-Pressen.*

Se også
-------

* Fellesaviser

Portal: Litteratur
**Granåsen** er en fraflyttet gård i Vefsn kommune i Nordland. Den ligger for seg selv i et større utmarkområde mellom Drevjadalen og Fustvassbygdene. Granåsen grenser mot Bergsnevet i nord, og øst for bygda strekker det seg en smal flik med utmark som tilhører Brattbakken. I sør grenser Granåsen til Lindset og Søfting i vest mot Holand og Nyland. Geologisk er området interessant på grunn av forekomstene av dolomittmarmor. Granåsen dolomittfelt ligger i dette området, og det har blitt gjort betydelige grunnundersøkelser med tanke på kommersiell utvinning.

Historie
--------

Det framgår av en grensegangssak fra 1749 at Granåsen har blitt uskillt fra Lindset. Det antas at Granåsen i sin tid har vært brukt som seter for Lindsetgårdene. Den tidligste dokumentasjonen på bosetning er fra 1655-73, da skal en Jon Jonson ha vært der. Man går ut fra at det er han som har ryddet bruket. Gården ble fraflyttet på 1980-tallet.

Samferdsel
----------

Fylkesvei 252 går fra Baåga bru ved Fustvatnet, og til Drevjadalen. Fra denne veien er det gårdsvei gjennom skogterreng til gården.

Referanser
----------

1. ↑  Skorpen, Knut (2014). «Granåsen». *Gardshistorie for Vefsn*. Mosjøen: Vefsn bygdeboknemnd. s. 28. ISBN 978-82-990173-6-7. «Vi finn Granåsen første gang...»
2. ↑  Skorpen, Knut (2014). «Folket i Granåsen». *Gardshistorie for Vefsn*. Mosjøen: Vefsn bygdeboknemnd. s. 34. ISBN 978-82-990173-6-7. «Jon Jonson...»
**Prøveløslatelse** går ut på at en person som er havnet i fengsel kan slippe ut fra fengsel før straffen er sonet ferdig.

Prøveløslatelse i Norge
-----------------------

Løslatelse på prøve ble utprøvd i Norge for første gang i 1900.

Kriminalomsorgen skal *ikke* beslutte prøveløslatelse hvis omstendighetene etter en totalvurdering gjør en løslatelse utilrådelig. Det skal *særlig legges vekt på domfeltes atferd under gjennomføring av straffen*, og om det er grunn til å anta at domfelte vil begå *nye straffbare handlinger* i prøvetiden.

Kriminalomsorgen *kan* løslate en domfelt på prøve når vedkommende, medregnet mulig varetektsfengsling, har gjennomført to tredjedeler av straffen og minst 60 dager. Domfelte som er dømt i utlandet til fengsel i mer enn 21 år, og som er overført til gjennomføring av straffen i Norge, kan løslates på prøve etter å ha vært fengslet i minst 14 år.

Løslatelse *kan* skje før to tredjedeler av straffen er gjennomført dersom vedkommende har *særlig gode grunner for det* (praktiseres meget strengt i Norge).

Fornærmede i straffesaken *kan* etter nærmere regler, varsles hvis det besluttes prøveløslatelse.

Brudd på vilkårene for prøveløslatelse vil få konsekvenser for den domfelte, nye vilkår eller bringes for retten. Retten kan beslutte at resten av straffen skal sones i fengsel.

Prøvetiden utløper på det tidspunkt den idømte fengselsstraff ville vært gjennomført i sin helhet.

Lovbestemmelsene som gjelder i dag for løslatelse på prøve står i Straffegjennomføringsloven av 2001 §§42, 43 og 44.

Referanser
----------

1. ↑  Lovdata

Eksterne lenker
---------------

* Kriminalomsorgen om prøveløslatelse

| * v
* d
* r
Kriminalomsorgen |
| --- |
| Generelt | 
* Besøk i fengsel
* Friomsorgen
* Kriminalomsorgsdirektoratet
* Kriminalomsorgens høgskole og utdanningssenter
* Straffegjennomføringsloven

 |  |
| Region øst | 
* Oslo fengsel
* Bredtveit fengsel og forvaringsanstalt
* Arupsgate overgangsbolig
* Sandaker overgangsbolig
* Halden fengsel
* Indre Østfold fengsel
* Ravneberget fengsel
* Sarpsborg fengsel
* Bruvoll fengsel
* Vestoppland fengsel
* Hamar fengsel
* Ila fengsel og forvaringsanstalt
* Ilseng fengsel
* Kongsvinger fengsel
* Ullersmo fengsel

 |
| Region sør | 
* Bastøy fengsel
* Berg fengsel
* Drammen fengsel
* Drammen overgangsbolig
* Hassel fengsel
* Hof fengsel
* Horten fengsel
* Kragerø fengsel
* Larvik fengsel
* Ringerike fengsel
* Sandefjord fengsel
* Sem fengsel
* Skien fengsel

 |
| Region sørvest | 
* Arendal fengsel
* Auklend overgangsbolig
* Haugesund fengsel
* Kristiansand fengsel
* Sandeid fengsel
* Solholmen overgangsbolig
* Stavanger fengsel
* Åna fengsel

 |
| Region vest | 
* Bergen fengsel
* Bjørgvin fengsel
* Hustad fengsel
* Lyderhorn overgangsbolig
* Vik fengsel
* Ålesund fengsel

 |
| Region nord | 
* Bodø fengsel
* Bodø overgangsbolig
* Mosjøen fengsel
* Tromsø fengsel
* Trondheim fengsel
* Vadsø fengsel
* Verdal fengsel

 |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL **·** NKC
 |
**Anne Elise Eggen** (født 1958) er en norsk forsker og professor i farmakoepidemiologi ved Universitetet i Tromsø, Institutt for samfunnsmedisin.

Eggen har utdannelse fra Universitetet i Tromsø og Universitetet i Oslo. I 1994 tok hun doktorgrad der tittelen på hennes doktorgradsavhandling var *Patterns and predictors of drug use. A pharmacoepidemiologic study, linking the analgesic drug prescriptions to a population health survey in Tromsø, Norway*.

Eggen var i en årrekke leder av stipendfondet for Norsk Farmasøytisk Selskap. Hun har også skrevet to kapitler i læreboken *Samfunnsfarmasi – Legemiddelbruk og farmasøytisk profesjonsutøvelse*.

Referanser
----------

1. ↑  «Anne Elise Eggen». Universitetet i Tromsø.
2. ↑  «Anne Elise Eggen». Tidsskrift for Den norske legeforening.
3. 1 2  «Anne Elise Eggen». Norsk Farmasihistorisk Selskap.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Anne Elise Eggen – profil hos ResearchGate Rediger på Wikidata
* Anne Elise Eggen i Scholia

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** ORCID **·** ResearchGate
 |