recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
*Anhinga rufa chantrei*
**Afrikaslangehals** (*Anhinga rufa*) er en fugl i slangehalsfamilien. Den finnes i Afrika sør for Sahara og i Irak. Tidligere fantes det en bestand som hekket i Amiksjøen i sørøstlige Tyrkia og overvintret i Huladalen i Israel, men den ble utryddet da disse områdene ble tørrlagt for jordbruk.

Afrikaslangehalsen deles inn i to underarter:

* *Anhinga rufa rufa*, finnes på Fastlands-Afrika og i Irak.
* *Anhinga rufa fulsini*, finnes på Madagaskar.

Beskrivelse
-----------

Afrikaslangehalsen er svart, og ligner på en skarv. Den har svært lang hals, derav navnet *slangehals*. Den spiser fisk som andre sulefugler

Annet
-----

Slangehalsene mangler gumpkjertelen, som produserer olje som dekker fuglenes fjær for å gjøre de vannavstøtende. Dette gjør at fuglenes fjær tiltrekker vann, noe som gjør de tyngre i vann. Derfor kan slangehalsene knapt flyte. Istedet gjør dette det lettere for slangehalsen å dykke, og derfor har de evnen til å holde seg lengre under vann.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Afrikaslangehals* – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen Rediger på Wikidata

* (en) *Afrikaslangehals* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *Afrikaslangehals* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (en) *Afrikaslangehals* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Afrikaslangehals* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Anhinga rufa* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Anhinga rufa* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Anhinga rufa* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**Colwinston** er en landsby i Vale of Glamorgan i Wales. Landsbyen er et verdslig sogn med et sogneråd med syv valgte medlemmer.

Den er kjent for en kirke fra 1111 viet til Erkeengelen Mikael og alle engler. Det ble gjennomført en større restaurering av kirken i forbindelse med feiringen av årtusenskiftet. Et minnesmerke i kirken har en spesiell historie. Under første verdenskrig gjorde 23 menn fra Colwinston tjeneste ved fronten. Folk i landsbyen samlet inn penger for å sikre dem noen luksusvarer i skyttergravene, men la også litt til side for å kunne sette opp et minnesmerke. Men ved krigens slutt viste det seg at alle 23 kom velberget hjem, og minnesmerke fikk derfor teksten «Til ære for mennene fra sognet som gjorde tjeneste i den store krigen 1914–1918». Under andre verdenskrig så det lenge ut til at historien skulle gjenta seg, men major H.D.B. Prichard falt i Frankrike i 1944. Det elektriske lyset i kirken ble installert til ære for hans offer, og det er en bronseplakett i kirken som forteller om ham.

Agatha Christie var ofte på besøk i landsbyen, og noen av hennes etterkommere har bosatt seg der.

En veistrekning utenfor Colwinston kalles *The Golden Mile*. Årsaken skal være at et regiment fra Cromwells styrker stilte opp der for å få lønn, en gullmynt pr. mann. 

Det er bussforbindelse til Bridgend, og derfra videre til andre steder i Wales.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Vision of Britain **·** GeoNames
 |
**BRIO** er et internasjonalt foretak innen treleker og annet leketøy, grunnlagt i Sverige i 1884 av kurvmaker Ivar Bengtsson (født 1860, død 1948). Navnet BRIO står for «Brødrene Ivarsson, Osby», og ble tatt i bruk da Ivar Bengtssons sønner overtok bedriften. Selskapet flyttet senere fra Osby til Malmö. I dag importerer og distribuerer BRIO leketøy, og egenproduksjonen er ikke lenger spesielt stor. Siden 2015 er selskapet eid av Ravensburger.

BRIO i Norge
------------

Brios lokaler i Tønsberg
BRIOs norske avdeling ble etablert i 1963, og ligger på Sem i Tønsberg kommune. Det var ca. 50 ansatte i 2004. Omsetning (2003): 300 millioner NOK.

Referanser
----------

1. ↑  «Ravensburger Acquires Renowned Swedish Toy Company BRIO» **(engelsk)**. prnewswire.co.uk. 8. januar 2015. Besøkt 8. mars 2016.
2. ↑  Tønsbergs Blad: Fakta om BRIO as[*død lenke*]

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted

* (en) Brio (company) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** VIAF **·** ISNI
 |
Biskopene samlet til møte i mars 2007.  Foto: Kirkens Informasjonstjeneste 
**Bispemøtet** er et av Den norske kirkes lovfestede sentralorgan, og består av kirkens 12 biskoper.

Bispemøtet samles normalt to ganger i året, men kan også holde ekstra møter. Hovedoppgaven er å samordne de enkelte biskopers gjøremål. I saker som berører Den norske kirkes lære gir Bispemøtet uttalelse til Kirkemøtet.

Bispemøtets valgte preses («den som sitter foran») var fra oktober 2010 Helga Haugland Byfuglien, biskop i Borg bispedømme. Preses har 1998-2010 vært valgt for fire år og visepreses for to år. Bispemøtet har et arbeidsutvalg som består av preses, visepreses og ett medlem valgt for to år blant de øvrige biskopene. Nyordningen med en tolvte biskop som fast preses trådte i kraft i 2011. Biskop Helga Haugland Byfuglien ble i statsråd 25. mars 2011 utnevnt til den første faste preses i Bispemøtet, og ble innsatt i dette embetet under en festgudstjeneste i Nidarosdomen 2. oktober 2011.
Olav Fykse Tveit ble valgt til Byfugliens etterfølger 30. januar 2020.

Referanser
----------

1. ↑  «Skjeveslands etterfølges velges». Kirken.no. 20. oktober 2010. Besøkt 21. oktober 2010.
2. ↑

Eksterne lenker
---------------

* Kirken.no Info om Bispemøtet
Bevæpnede soldater i Oslo sentrum etter bombeangrepet på Regjeringskvartalet i 2011
**Bistandsinstruksen** er regelverket som regulerer hvordan militære avdelinger kan støtte politiet i Norge.

Militær bistand til politiet
----------------------------

I henhold til Grunnloven § 101 tredje ledd er det forbudt å benytte militærmakt og soldater mot sivilbefolkningen i Norge. Ved store katastrofer, som terrorangrep og naturkatastrofer kan politiet gjøre unntak fra denne regelen. Da reguleres Forsvarets bistand til politiet gjennom bistandsinstruksen. Etter terrorangrepene i Norge 2011 har instruksen blitt endret, blant annet slik at det skal gå raskere å få godkjent militær bistand til politiet i nødstilfeller.

Siden Menstadslaget i 1931, hvor væpnede gardister ble satt inn for å stoppe rundt 2000 demonstrerende arbeidere, har politiets terskel for å anmode Forsvaret om bistand vært svært høy. Etter terrorangrepene i Norge 2011 har flere samfunnsdebattanter[*hvem?*] antydet at denne terskelen har vært *for* høy.[]

Situasjoner der politiet kan be Forsvaret om bistand
----------------------------------------------------

Etter anmodning fra politiet kan Forsvaret bistå politiet ved:

1. forebygging og bekjempelse av anslag av særlig skadevoldende eller omfattende karakter, herunder vakthold og sikring av objekter og infrastruktur
2. ettersøking og pågripelse av personer som kan sette menneskers liv og helse eller vesentlige samfunnsinteresser i alvorlig fare
3. ulykker, naturkatastrofer og lignende for å verne menneskers liv og helse, eiendom og for å opprettholde ro og orden

I tillegg kan Forsvaret etter anmodning bistå politiet med blant annet materiell og spesialkyndig operatørpersonell.

Se også
-------

* Lov om politimyndighet i det militære forsvar

Referanser
----------

1. ↑  Norges Grunnlov § 101
2. ↑  «Grunnloven § 99». Lovdata.no. Besøkt 6. juli 2012.
3. ↑  Bistandsinstruksen § 3

Eksterne lenker
---------------

* Bistandsinstruksen
**Ius honorarium** (av latin *honos* «embete») var den romerske embetsretten som ble utøvet av de romerske embetsmennene, særlig pretoren (*ius praetorium*, «pretorretten»), for å utfylle og videreutvikle den nedarvede romerske retten (*ius civile*, «sivilrett» eller «borgerrett»). Pretorens viktigste instrument var ediktet, hvor han opplyste om hva slags saker han ville behandle. På denne måten kunne pretoren utvide retten til områder som ikke var dekket av *ius civile* eller gjennomføre forandringer der hvor den gamle retten ikke lenger var i pakt med tiden.

Juristen Papinianus definerer pretorretten slik: *Ius praetorium est, quod praetores introduxerunt adiuvandi vel supplendi vel corrigendi iuris civilis gratia propter utilitatem publicam* («Pretorretten er den retten som pretorene har innført til nytte for samfunnet, for å støtte, utvide eller korrigere sivilretten», *Digestene* 1,1,7,1).

Litteratur
----------

* Jan Fridthjof Bernt: *Juss, samfunn og rettsanvendelse*. Oslo: Gyldendal, 1999
**«It's a Sin to Tell a Lie»** er en amerikansk populærmusikksang fra 1936, skrevet av Billy Mayhew.

Den ble opprinnelig introdusert av Fats Waller. Han spilte sangen inn i New York 6. mai 1936. Den ble utgitt på 78-platen Victor 20-1595.

Sangen fikk nytt liv i 1955 av Somethin' Smith and the Redheads på singleplaten Epic 5-8093. Deres versjon lå på en syvendeplass på Billboard-listen.

John Denver forteller en historie om sangen og gjør en coverversjon av den på albumet *Live at the Sydney Opera House* (RCA Victor VPL1-7167) fra 1978.

Andre artister som har spilt inn versjoner på plate innbefatter Tony Bennett, Lenny Breau, Ann Breen, Billy Cotton and his Band med refrengsang, Steve Goodman, Buddy Greco, Vera Lynn. Jerry Murad and the Harmonicats, Patti Page, Elvis Presley, Bobby Vinton og Slim Whitman.

Norsk versjon
-------------

Arne Svendsen har skrevet en norsk tekst. På norsk bærer den tittelen «Det er synd å si en løgn». 

### Innspillinger

| År | Sangtittel | Artist | Tekstforfatter | Platetype | Platemerke og katalognummer |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1937 | «Det er synd å si en løgn» | Columbia Danseorkester og Jens Book-Jenssen | Arne Svendsen | 78-plate | Columbia GN 323 |
| 1937 | «Det er synd å si en løgn» | Willy Johansens orkestermed refr. sang av Aage Braarud | Arne Svendsen | 78-plate | His Master's Voice A.L. 2334 |
|  | «Det er synd å si en løgn» | Kr. Haugers Radiodanseorkestermed refrengsang av Steinar Jøraandstad | 78-plate | 78-plate | Odeon A 180 706 D-3307 |

Referanser
----------

1. ↑  LIST OF RECORDED 78 RPM RECORDS
2. ↑  «The Other John Denver Discography». Arkivert fra originalen 2. juni 2009. Besøkt 6. mars 2010.
3. ↑  Innspilt i Oslo i januar 1937
4. ↑  Innspilt i Oslo i januar 1937

Eksterne lenker
---------------

* (en) *It's a Sin to Tell a Lie* på MusicBrainz Rediger på Wikidata
**Novendiale** er den nidagers sørgetid etter en paves død. Den har sitt motstykke i flere katolske land for «vanlige» dødsfall.

Ved pavers død
--------------

Ved en paves død fastsetter kardinalenes generalkongregasjon (de forsamlede kardinaler under sedisvakansen) tidspunkt for begravelsen, og visse enkeltheter for sedisvakansen. Dette er regulert i den apostolisker konstitusjon Universi Dominici gregis, nr. 13 og 27, gitt av pave Johannes Paul II. Deretter begynner *novendiale*. I denne tiden feires særskilt tilpassede gudstjenester i Peterskirken.

Det feires forskjellige grupper av messer for den avdøde pave. Ved Johannes Paul II ble messefeiringen tiltenkt en rekke kardinaler, og innbudte grupperingene skulle være troende i Vatikanet, i romerske kirker, i patriarkalbasilikaer, i det pavelige kapell, den romerske kurie, østkirkene, og institutter for det gudviede liv. Den siste dagen skulle feires messer med alle kardinaler som da har innfunnet seg for pavevalget.

Historisk bakgrunn
------------------

I Romerriket var novendialet nettopp en slik nidagers sørgetid etter et dødsfall. Den niende dag het *coena novendialis* (jfr Tacitus, *Annales*, 6, 5, 1 og Petronius, *Satyricon*, 65) På den ble den dødes *maner*.

Eksterne lenker
---------------

* «Mourning the Pope». *The See of Peter*. EWTN. Besøkt 15. januar 2018.

Referanser
----------

1. ↑  „Novendiale" i*Enciclopedia Treccani*
Romerriket i 116 e.Kr. med provinsen Cyrenaica eller Creta et Cyrene uthevet.
**Creta et Cyrenaica** var en romersk provins som ble opprettet i år 20 f.Kr. Den besto av den store øya Kreta og den nordafrikanske regionen Kyrenaika i hva som er dagens østlige Libya.

Marcus Antonius Creticus angrep Kreta i 71 f.Kr. men ble slått tilbake. Roma sendte da Quintus Caecilius Metellus med tre legioner til øya. Etter en hard og nådeløs krigføring i tre år ble Kreta erobret for Roma i 69 f.Kr. og Metellus skaffet seg tilnavnet «Creticus» for sin innsats. På de arkeologiske stedene er det få spor avdekket som kan vise til omfattende ødeleggelser grunnet overgangen til romersk overherredømme: et enkelt palasskompleks synes å ha blitt rasert. Byen Gortyn synes å ha vært pro-romersk og ble belønnet med å bli gjort til hovedstaden for den felles provinsen Creta et Cyrenaica.

Ptolemaios Apion var den siste gresk-egyptiske konge i Kyrenaika. Han regjerte i tiden 115–96 f.Kr. Han giftet seg aldri og hadde ingen arvinger. I hans eget testamente overlot han Kyrenaika og sine kongelige besittelser til den romerske republikk. Roma lot den imidlertid være en uavhengig koloni fram til 74 f.Kr. da den ble en offisiell provins. I 66 f.Kr. ble den slått sammen med Kreta som ble skilt ut fra provinsen Makedonia for å kunne opprette den samlede provinsen Creta et Cyrenaica.

Referanser
----------

1. ↑   «Cyrenaica et Creta», *The Roman Empire at its largest extent - AD 116*

Litteratur
----------

* Bunsen, Matthew (2002): «Creta and Cyrenaica» i: *Encyclopedia of the Roman Empire*, rev. utg.. New York: Facts On File, Inc. Ancient and Medieval History Online

Eksterne lenker
---------------

* Map of the Roman Empire - Cyrenaica

| * v
* d
* r
Romerrikets provinser, 120 e.Kr. |
| --- |
| Achaea **·** Aegyptus **·** Africa **·** Alpes Cottiae **·** Alpes Maritimae **·** Alpes Poenninae **·** Arabia Petraea **·** Armenia Inferior **·** Asia **·** Assyria **·** Bitynia **·** Britannia **·** Commagene **·** Corsica et Sardinia **·** Creta et Cyrenaica **·** Dakia **·** Dalmatia **·** Epirus **·** Galatia **·** Gallia Aquitania **·** Gallia Belgica **·** Gallia Lugdunensis **·** Gallia Narbonensis **·** Germania Inferior **·** Germania Superior **·** Hispania Baetica **·** Hispania Baleares **·** Kappadokia **·** Hispania Lusitania **·** Hispania Tarraconensis **·** Italia **·** Iudaea **·** Kilikia **·** Kypros **·** Lycaonia **·** Lycia et Pamphylia **·** Makedonia **·** Mauretania **·** Moesia **·** Noricum **·** Numidia **·** Osroene **·** Pannonia **·** Pamphylia **·** Pisidia **·** Pontos **·** Raetia **·** Sicilia **·** Sophene **·** Syria **·** Thrakia | Romerrikets provinser |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
Novi Beograd kommunes plassering.
**Novi Beograd** er en bydel og en av de 17 kommunene i hovedstadsregionen Beograd i Serbia. Bydelen har 212 104 innbyggere (2011), og utgjør 41 km² av Beograd storkommune.

Novi Beograd om natten.
Forretningsstrøk med Beograd Arena.
Ridende politi i den nye bydelen Novi Beograd.
Novi Beograd ligger vest for bysentrum og eidet hvor Donau og Sava møtes. Bydelen er bygget fra slutten av 1940-årene på et kunstig anlagt sletteland over et tidligere sumpområde, og var i mange år det største byggeprosjektet i det forhenværende Jugoslavia. Bebyggelsen er preget av monumental blokkbebyggelse i betong, i typisk etterkrigsmodernistisk stil. 

Den serbiske regjeringen har flere departementer og etater i Novi Beograd, og mange internasjonale bedrifter har sine hovedkvarter her. Hovedveien vestover til Beograd Nikola Tesla lufthavn går gjennom bydelen, og den nye sports- og konsertarenaen Beograd Arena med 23 000 innendørs sitteplasser ligger også her. 

Under andre verdenskrig lå Sajmište konsentrasjonsleir her. 

Folketallet siden oppbyggingen av bydelen startet systematisk i 1948, har vært:

* 1953 folketelling – 11 339
* 1961 folketelling – 33 347
* 1971 folketelling – 92 500
* 1981 folketelling – 173 541
* 1991 folketelling – 218 633
* 2002 folketelling – 217 773
* 2011 folketelling – 212 104

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** GeoNames
 |
***Showbiz*** er en norsk TV-sendt talentkonkurranse som gikk på NRK1 fra 2008 til 2009. Konseptet gikk ut på å finne sangtalenter blant ansatte på norske arbeidsplasser. Programledere i første sesong var Christine Koht og Klaus Sonstad, mens andre sesong ble ledet av Sonstad og Jonna Støme. For hvert program dro de to programlederne til hver sin arbeidsplass og plukket ut et lag på fem personer, som i løpet av to dager skulle lære seg en sang og fremføre den foran publikum med mygg-mikrofoner på seg på Sentrum Scene i Oslo. Det laget som vant gikk til den store finalen. Hvilket lag som vant, ble bestemt av en fagjury. Programmet gikk på fredagskvelder.

Premieren ble sett av 821 000. Noe som gav en markedsandel på 50,2 %. Etter det sank seertallene og var i en periode nede på 568 000. Premieren av andre sesong ble sett av 727 000 og en markedsandel på 40,7 prosent. Programmet var en del av NRKs Gullrekka, men slet i konkurransen med TV 2s *Norske talenter*.

Referanser
----------

1. ↑  «Straks Showbiz». *NRK*. 2.3.2009. Besøkt 13. oktober 2016.
2. ↑  «NRK vant helgen». *www.siste.no*. 5. februar 2008. Arkivert fra originalen 13. oktober 2016. Besøkt 13. oktober 2016.
3. ↑  «Derfor slutter Christine Koht». *kampanje.com*. 10.7.2008. Besøkt 13. oktober 2016.
4. 1 2  «Klassefesten knuste Korslaget». *kampanje.com*. 9.3.2009. Besøkt 13. oktober 2016.
**Mina Finstad Berg** (født 1. november 1989) er en norsk filolog og sportskommentator i TV 2.

Bakgrunn og virke
-----------------

### Politikk

Berg vokste opp på Lillehammer, og var fra tidlig i tenårene aktiv både i Oppland SU og Oppland SV. Hun var medlem av internasjonalt utvalg i Oppland SV 2005-11, og startet i forbindelse med det blant annet i januar 2010 en internettaksjon for at Liu Xiaobo skulle få Nobels fredspris. Berg har vært valgt delegat på SVs landsmøter i 2007, 2009 og 2011. På SVs landsmøte i 2011 var hun SUs representant i valgkomiteen. Hun sto ved stortingsvalget i 2009 på sjetteplassen til Oppland SVs liste, og var dermed femte varamedlem til Stortinget for perioden 2009-2013.[]

Berg var fylkesleder for Oppland SU 2007-08, og medlem av SUs landsstyre fra 2007. På SUs landsmøte i 2010 ble hun valgt inn i sentralstyret som medlem av arbeidsutvalget. På landsmøtet i juni 2012 ble hun valgt som generalsekretær i SU.[]

### Fotball

Berg ble høsten 2018 fotballstudiokommentator i TV 2 Sporten. I 2020 ble hun ansatt som TV 2s nye sportskommentator og tok samt permisjon fra hennes verv i sitt politiske parti.

Referanser
----------

1. ↑  «TV 2-profil tar permisjon fra politisk parti: – Ville vært uheldig med en rolleblanding». *www.aftenposten.no*. Besøkt 30. september 2021.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Mina Finstad Berg på Twitter Rediger på Wikidata
* (no) Mina Finstad Bers fotballblogg
**Catherine «Cathy» La Ora Boswell** (født 10. november 1962), amerikansk basketballspiller som deltok i de olympiske leker 1984 i Los Angeles.

Boswell ble olympisk mester i basketball under Sommer-OL 1984 i Los Angeles. Hun var med på det amerikanske laget som vant basketballturneringen for damer foran Sør-Korea og Kina.

Det var seks nasjoner som deltok i basketballturneringen for damer. En innledende enkeltserie der alle lagene møttes en gang. USA vant alle fem kampene i den innledende runden og Sør-Korea ble nummer to. De to lagene møttes i finalen og USA vant med 85-55 og var dermed olympiske mestere i basketball.

OL-medaljer
-----------

* Gull 1984 USAs flagg Los Angeles - **Gull** i basketball, damer USAs flagg USA

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Catherine Boswell – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Catherine Boswell – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Catherine Boswell – FIBA Rediger på Wikidata
**Catherine Aird** (født 20. juni 1930 i Huddersfield i Yorkshire i England) er pseudonymet til den engelske forfatteren **Kinn Hamilton McIntosh**. Hun har forfattet mer enn tjue krimromaner og flere novellesamlinger. Hennes intelligente og litterære romaner med kløktige intriger om politiets etterforskning minner en del om bøkene til blant annet Martha Grimes, Caroline Graham, og Margaret Yorke.

Biografi
--------

McIntosh ble utdannet ved Waverley School og senere studerte hun ved Greenhead High School, begge skolene ligger på hennes hjemsted Huddersfield. Som ung voksen, ble hun stadig sengeliggende på grunn av en alvorlig sykdom. Hennes aller første roman, *The Religious Body*, ble publisert i 1966.

Aird fungerte som leder for Crime Writers' Association i 1990–1991. Hun har blitt tildelt en æres mastergrad fra Universitetet i Kent og fra Crime Writers Association har hun har blitt tildelt en pris for hennes livslange innsats som forfatter. Hun har også blitt gjort til medlem av Order of the British Empire for hennes mange forfatter-verk. Hun er bosatt i landsbyen Sturry, i nærheten av Canterbury, Kent og hun er aktiv i landsbylivet.

Aird er best kjent for sin vellykkede bokserie *Chronicles of Calleshire*, som er en serie kriminalromaner som er blitt satt til det fiktive grevskapet Calleshire i England. Hun har også forfatter flere andre historier som er lagt til stille landsbyer, og hun var redaktør og medvirkende forfatter på verker som andre forfattere var hovedforfattere av.

I 2015 ble hun belønnet med britiske Crime Writers' Associations høyeste utmerkelse, The Diamond Dagger for et kriminallitterært forfatterskap av særlig høy kvalitet.

Delvis bibliografi
------------------

* *The Religious Body* (1966)
* *A Most Contagious Game* (1967)
* *Henrietta Who* (1968)
* *The Complete Steel* (1969)
* *A Late Phoenix* (1970)
* *His Burial Too* (1973)
* *Slight Mourning* (1975)
* *Parting Breath* (1977)
* *Some Die Eloquent* (1979)
* *Passing Strange* (1980)
* *Last Respects* (1982)
* *Harm's Way* (1984)
* *A Dead Liberty* (1986)
* *The Body Politic* (1990)
* *A Going Concern* (1993)
* *Injury Time* (1994)
* *After Effects* (1996)
* *Stiff News* (1998)
* *Little Knell* (2001)
* *Amendment of Life* (2002)
* *Chapter and Hearse* (2003)
* *A Hole in One* (2005)
* *Losing Ground* (2007)
* *Past Tense* (2010)

Referanser
----------

1. ↑   e54.sqo.bdgh.org[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  .
3. ↑  .
4. ↑   BnFs generelle katalog, catalogue.bnf.fr, besøkt 26. mars 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* (en) Catherine Aird på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** BIBSYS **·** VIAF **·** VIAF **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** ISNI **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NLA **·** NLA **·** NKC **·** CiNii
 |
**TVP1** er en offentlig polsk tv-kanal, og førstekanalen til allmennkringkasteren Telewizja Polska. Den er Polens eldste tv-kanal og startet med innledende prøvesendinger i 1937 og frem til Tyskland invaderte landet i 1939. Nye prøvesendinger startet opp i oktober 1952 og regulære sendinger startet i januar 1953. Kanalen henvender seg til et bredt publikum med nyheter, aktualitetsprogrammer, filmer, dramaserier og sport. På folkemunne kalles kanalen også Program Pierwszy (*første program*) eller bare Jedynka (*eneren*).

Bakgrunn
--------

Allerede i 1937 startet de første testsendingene med fjernsyn i Polen, og den første utsendelsen som kunne mottas av tv-apparater skjedde 5. oktober 1938. Den første sendingen var filmen *Barbara Radziwilowna*, regissert av Jozef Lejtes, og ble sendt fra Prudential-bygningen – den høyeste bygningen i Warszawa på den tiden. Polske myndigheter planla faste tv-sendinger fra 1941, men krigsutbruddet og den tyske okkupasjonen av landet satte en stopper for planene.

En tv-utstilling kom på plass i Warszawa i desember 1951 og skulle vise publikum fjernsynets muligheter. Utstillingen skapte stor interesse og 25. oktober året etter startet offisielle prøvesendinger. I begynnelsen var det ikke regelmessige sendinger, men fra 1953 begynte TVP1 med faste fredagssendinger. De første årene var det kun hovedstadsområdet som kunne motta sendingene, men i 1956 åpnet et kringkastingssenter i Lodz. De første riksdekkende programmene kom i 1958, og 8. desember 1960 ble polsk fjernsyn regulert og underlagt selskapet Komitet do Spraw Radia i Telewizji – Polskie Radio i Telewizja (*Komiteen for radio og fjernsyn*).

Fra begynnelsen av 1970-årene sendte TVP syv dager i uken, med sendinger fra klokken 8 om morgen til 23 om kvelden. Innimellom programmene var det imidlertid flere sendepauser. I 1970 startet polsk fjernsyn opp sin andre kanal, Program 2, og førstekanalen skiftet navn til TP1. Samtidig begynte TP1 å eksperimentere med fargesendinger med det franske SECAM-systemet. Faste fargesendinger ble innført fra 1978, og i 1980 sendte TVP1 opptil 17 timer daglig.

Etter murens fall ble kringkastingssektoren i Polen liberalisert, og flere kommersielle kanaler, som Polsat, ble etablert. Dermed mistet TVP sitt monopol, og kanalene måtte konkurrere om seerne. I 2016 hadde TVP1 en markedsandel på 11 prosent i det polske tv-markedet, og var landets nest største tv-kanal, like bak sin kommersielle konkurrent Polsat.

Referanser
----------

1. 1 2 3  «TV in Poland – Screening Socialism». *www.lboro.ac.uk*. Loughborough University. Arkivert fra originalen 26. desember 2017. Besøkt 26. desember 2017.
2. 1 2  «History and Tv in Poland | E-Story». *www.e-story.eu* **(italiensk)**. Besøkt 26. desember 2017.
3. ↑  «Ranking kanałów telewizyjnych w Polsce (top 150)» **(polsk)**. Besøkt 26. desember 2017.

Eksterne lenker
---------------

* (pl) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) TVP1 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**TollVesenets INformasjonssystem med Næringslivet** (**TVINN**) er et elektronisk system for utveksling av tolldeklarasjoner mellom næringslivet og Tolletaten.

Formål
------

Bakgrunn for innføringen av systemet var:

* sikre raskere tollekspederingen og dermed frigjøre varene for mottaker/avsender tidligere.
* forenkle papirrutiner
* forenkle kontroll av inn- og utførsel.
* gi kostnadsbesparende både for Tollvesenet og næringslivet

Historikk
---------

TVINN-innførsel ble tatt i bruk i 1988, og ble satt i drift på landsbasis fra 1. januar 1992. TVINN-utførsel har vært i full drift siden mars 1992.
Norge var det første land i verden som tok i bruk edb-basert fortolling som bygger på EDIFACT. EDIFACT er FN‘s standard for EDI, og tollmeldingene i denne standarden benevnes som CUSDEC (Customs Declarations Message) og CUSRES (Customs Response Message). CUSDEC er melding inn til Tollvesenet, mens CUSRES er meldingen tilbake til deklaranten. Alle som deklarerer varer ved innførsel eller utførsel kan knytte seg opp mot TVINN. Dette gjelder både speditører, importører og eksportører. 
Fra 1. oktober 1994 har alle deklarasjoner, både for innførsel og utførsel, måtte sendes via TVINN-systemet.

Eksterne lenker
---------------

Tollvesenet om TVINN
**Trygve Bølstad** (født 12. august 1951) er en norsk fotograf, bosatt i Tromsø.

Bølstad er utdannet ved Ealing School of Photography i London. Han har arbeidet som frilansfotograf siden 1978, blant annet for NORAD og FNs høykommissær for flyktninger. Bølstads har arbeidet mye internasjonalt, tildels under dramatiske omstendigheter. I 1997 ble han, sammen med tre FN-kollegaer, tatt som gissel hos en av militsgruppene i Tsjetsjenia-krigen. Først etter diplomati på toppnivå i FN ble de løslatt. Bølstad har fotografert i mer enn 80 land. I flere år var han bosatt i Mosambik. 

Han har illustrert en rekke bøker, og deltatt i flere utstillinger. Bølstad er tilknyttet bildebyråene Scanpix og Panos pictures UK.

Bibliografi
-----------

* *Vi tier ikke – om innvandrere i Oslo* (sammen med Tove Nilsen) Oktober forlag (1983)
* *Jordas fordrevne – flyktninger i 90 åra* (sammen med Øyvind Fjeldstad og Dag Leraand) Universitetsforlaget (1995).
* *Sailing against the wind – Boats and boatmen of Bangladesh* (sammen med Eirik G. Jansen), Univ. Press, Dhaka & IMT Intermediate Technology, London (1992) ISBN 1-85339-159-X

Utstillinger
------------

* 1982 Fangeliv – om livet bak murene. Fra Ila landsfengsel. Vandreutstilling
* 1996 Grønn utstilling. Oslo rådhus
* 1998 Flyktningenes mottaksvilkår i Europa. Genève UNHCR.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Lokalhistoriewiki **·** BIBSYS **·** NMFF **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** KulturNav
 |
**Rawalpindi-traktaten** var en våpenhvileavtale som ble undertegnet mellom Storbritannia og Afghanistan mot slutten av tredje anglo-afghanske krig, nærmere bestemt den 8. august 1919. Den ble endret 22. november 1921. I det noe tvetydige dokumentet anerkjente Storbritannia Afghanistans uavhengighet, og de to statene ble enige om at det britisk-indiske imperiet aldri ville strekke seg forbi Khyber-passet. Med avtalen tok det også slutt på de britiske subsidiene til Afghanistan. Rawalpindi-traktaten feires på den afghanske nasjonaldagen 19. august, som en del av «det store spillet» mellom russerne og britene som gjorde Afghanistan til en buffersone mellom de to imperiene. Endringene og ekspansjonen som ble forhandlet frem i 1921 blir enkelte ganger kalt **den anglo-afghanske traktaten av 1921**.

Se også
-------

* Durand-linjen

Referanser
----------

1. ↑  Third Afghan War Arkivert 26. november 2010 hos Wayback Machine.
2. ↑  L. W. Adamec. «The Anglo-Afghan Treaty of 1921: the outcome of peace negotiations following the Third Anglo-Afghan War». *Encyclopædia Iranica*. 15. desember 1985. Besøkt: 15. april 2010.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
***Papirdragen*** er en norsk animert kortfilm fra 1963 regissert av Ivo Caprino. Den var rettet mot barn og var en oppdragsfilm om UNICEFs arbeid og ble vist over hele verden på 1960-tallet. Egil Monn-Iversen komponerte musikken, Odd Børretzen skrev manus, mens Ingse Gude skapte alle de 30 dukkene sammen med sin elev Ingeborg Isdahl.

Filmen regnes som teknisk vellykket og fikk mye ros da den kom. Samtidig møtte den motforestillinger for å være naivistisk i framstillingen. Filmen var imidlertid tidstypisk i sin avspeiling av datidens bistandsarbeid.

Den hadde premiere på Scala kino den 18. juni 1964. Den ble vist på norsk TV i 1969.

Produksjonsstab
---------------

* Produksjon og regi: Ivo Caprino
* Effekter: Remo Caprino, Truls Olsen
* Idé og opplegg: Odd Børretzen
* Laboratorium: AB Film-Teknik
* Lyd: Roger Arnhoff Lydstudio
* Modeller: Ingeborg Gude
* Modeller assistent: Ingeborg Isdahl
* Musikk: Egil Monn-Iversen
* I samarbeid med: UNICEF
* Spesielle effekter: Bjarne Sandemose

Referanser
----------

1. ↑  Caprino.no - Papirdragen

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Papirdragen* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Papirdragen* hos Filmfront Rediger på Wikidata
**Villa Walle** er et kultur- og aktivitetshus i Sandvika i Bærum som ble testamentet av Bjarne og Margit Walle til Bærum kommune i 1962, med klausul at huset skulle brukes som hjem/hospital for nerveslitne. De ønsket at familienavnet skulle knyttes til eiendommen, derav navnet Villa Walle. Stedet er i hovedsak for folk som står helt eller delvis utenfor ordinært arbeidsliv blant annet på grunn av psykiske helseplager. Stedet tilbyr et mangfold av kreative aktiviteter og gjøremål. Medlemmer og stab driver stedet sammen og ønsker å skape et raust fellesskap med støtte og mulighet for å bidra og til kanskje å finne nye veier i livet

Bygningen ble oppført i 1889, i sveitserstil. Huset tilhørte polfareren Otto Sverdrup fra 1908 til hans død i 1930; Sverdrup kalte huset «Homewood».

Referanser
----------

1. ↑   lokalhistoriewiki.no[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2  «Homewood - lokalhistoriewiki.no». *lokalhistoriewiki.no*. Besøkt 16. januar 2019.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
**Villads Nielsen Adamsen** / **Vilhadius Adamius** (født i Randers omkring 1564, død i Bergen, trolig i mai 1616) var en lege (ordinario medicus) med kongelig kanoni i Norge, nærmere bestemt Bergen fra 1603. Bergen var på den tiden Nordens største by.

Utdannelse
----------

Villads Nielsen var sønn av sognepresten i Randers, Niels Adamsen. I studietiden reiste han i Europa som ledsager for en adelsmann. Dette var en ikke uvanlig måte for ikke-adelige å finansiere sine studier på. 

I 1592 ble Nielsen immatrikulert i Padova. Han var også innom universitetene i Siena og Rostock. Etter at han kom tilbake til Danmark, ble han i 1597 rektor i Randers. 

Han kom til Bergen 1599 og etablerte seg med legepraksis. Han giftet seg med Dorothea Andersdatter Fos, datter av biskop Anders Foss.

I 1603 ble Nielsen den andre som ble promovert som doktor ved det medisinske fakultet ved Universitetet i København. Det skjedde etter at han forsvarte teser forfattet av Thomas Fincke. Først 50 år senere ble det vanlig at doktorander forfattet sine avhandlinger selv. 

Villads Nielsen latiniserte navnet sitt til Vilhadius Adamius. Det er farens patronymikon – Adamsen – som er brukt som etternavn.

Bevilling fra kongen, lønn fra kronen
-------------------------------------

Christian IV gav i 1603 Villads Nielsen bevilling til å virke som lege og gav løfte om at han skulle få det første kanoni som ble ledig ved domkirken. Det betød at han skulle få disponere inntektene fra kirkens gods, altså en slags offentlig ansettelse med avlønning fra kronen.

Nielsen hadde praktisert som lege i Bergen fra 1599. Da kongen intervenerte i 1603, var det på bakgrunn av Adamsens innsats under pesten i 1599 og 1600. En av byens tre leger rømte landet. En annen stengte seg inne i huset sitt. Men tredjemann, Villads Nielsen, hjalp syke og døende i de to årene pesten varte. Han beskyttet seg med en kappe og et ansiktsbind innsatt med urter. Bevillingen var en belønning og skulle sikre at Adamsen forble i Nordens største by.

Første ansatte i det offentlige helsevesen?
-------------------------------------------

Flere leger med universitetsutdannelse hadde tidligere hatt kongebrev for å drive legepraksis i Norge før Nielsen. Dr.med. Jens Pedersen Skjelderup slo seg ned i Bergen omkring 1557, men ble etter kort tid utnevnt til biskop. I 1599 hadde en annen lege i Bergen, Henrik Høyer, fått et kanoni. Ingen av disse legene var embetsmenn. Likefullt er det bevillingen til Villads Nielsen som av daværende helseminister Gudmund Hernes i 1997 ble valgt som utgangspunkt for feiringen av 400-årsjubileum for det offentlige helsevesenet i Norge og Nielsen er derfor i ettertid blitt ekstra interessant. Men de første hospitaler fikk vi for mer enn 600 år siden, og det er 700 år siden kong Håkon Magnusson hadde sin personlige lege, en livlege.

Referanser
----------

1. ↑  Se immatrikulering av Villads Nielsen Adamsen/Vilhadius Adamius i Rostocker Matrikelportal
**Sikkerhetsteater** er et sikkerhetstiltak som har som formål å gi en følelse av sikkerhet mens det i realiteten gir liten eller ingen økning av sikkerhetsnivået.
Den engelske betegnelsen *security theater* ble første gang brukt av Bruce Schneier i boka *Beyond Fear*, men har oppnådd anerkjennelse i sikkerhetskretser, særlig for beskrivelsen av sikkerhetstiltak ved lufthavner. Den er også brukt av eksperter som Edward Felten i beskrivelsen av sikkerhetstiltak innført etter 11. september-ulykkene på Verdens handelssenter i New York. Sikkerhetsteatrene tjener sin hensikt ved både å tilfredsstille engstelig publikum og ved å utnytte gapet mellom registrert risiko og den faktiske risiko.

En analyse gjort i 2007 av det amerikanske *Government Accountability Office (GAO),* viste at det var mulig å smugle inn sprengstoff på fly tross strenge flyplasskontroller.

Drepte som en følge av anslag mot flysikkerheten er internasjonalt årsaken til ca. 8 % av alle omkomne i moderne luftfart (1950–2004), mens dette tallet for norske innenlandsflyvninger er omtrent likt null. Til sammenligning forårsaker flyverfeil over halvparten av alle flyulykker med kjente årsaker. Avinors kostnader de siste årene i forbindelse med tiltak mot terror og sabotasje sammen med kostnadene sikkerhetskontrollene representerer overstiger i dag 1 milliard kroner, mens andre sikkerhetstiltak som kunne forhindret drepte ikke prioriteres like høyt.

Referanser
----------

1. ↑  Schneier, Bruce (2003). *Beyond Fear: Thinking Sensibly about Security in an Uncertain World*. Copernicus Books. s. p. 38. ISBN 0-387-02620-7. CS1-vedlikehold: Ekstra tekst (link)
2. ↑
3. ↑
4. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 29. september 2007. Besøkt 25. mars 2007.
5. ↑
6. ↑  Innføring av radardekning i alt kontrollert luftrom, installering av MSAW *(Minimum Sector Altitude Warning)* og oppgradering fra AFIS til flygekontrolltjeneste ved de regionale lufthavnene.
Sikkerhetsventil
En sikkerhetsventil er en åpningsmekanisme som automatisk slipper ut overtrykk fra dampkjeler, trykkbeholdere, varmtvannsberedere, varmeanlegg eller andre systemer når trykk eller temperatur overstiger et forhåndsinnstilt nivå. Bilens radiatorlokk tjener i de aller fleste tilfeller også som en fjærbelastet sikkerhetsventil.
I noen systemer er sikkerhetsventilen supplert med et ekspansjonskar for å jevne ut termiske trykkvariasjoner.

Sikkerhetsventilen kom i vanlig bruk etter at dampmaskiner ble drivkraft i løpet av den industrielle revolusjonen. Kjeler uten sikring hadde en tendens til å eksplodere når overtrykket ble for stort.

Ventilene blir i dag brukt på mange apparater, fra autoklaver til oljeutvinningsutstyr og drivstoffylling for rakettutskytninger. 

Utformingen av slike ventiler er følgelig svært variert både i form og størrelse. Hovedprinsippet er likevel det samme som de aller første: et lokk som åpner for å slippe ut overtrykk. «Lokket» kan være en tapp som står i et hull, med en vekt eller fjær som holder på plass. Lokket må slutte tett, og kunne styres nøyaktig tilbake på plass, samtidig som at ventilen ikke skal løses ut i utide eller kunne bli manipulert ut over det forsvarlige.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Safety valves – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN
 |
Matrise med prosedyrer for hva som kan håndteres i og utenfor sikkerhetsområder
Et **sikkerhetsområde** er et begrep fra skytesport som beskriver et område med trygg bakgrunn hvor skyttere kan håndtere tomme skytevåpen uten å være under kommando av en standplassleder. Sikkerhetsområder er utbredt i dynamisk sportsskyting og PPC, hvor skyttere for eksempel kan pakke opp, ned eller hylstre våpen, rengjøre og reparere, tørrtrene eller trene med tomme magasiner.

Håndtering av all ammunisjon er uttrykkelig forbudt i sikkerhetsområdet, inkludert klikkpatroner. Utenfor sikkerhetsområdet kan ammunisjon håndteres fritt til å lade magasiner, mens skytevåpen bare kan håndteres under direkte kommando av en standplassleder. Overtredelser resulterer i umiddelbar diskvalifikasjon fra konkurransen. Den adskilte behandlingen av skytevåpen og ammunisjon er med på å hindre ulykker som vådeskudd.

Se også
-------

* Sikkerhetsregler for skytevåpen
* Liste over skytterorganisasjoner

Referanser
----------

1. ↑  IPSC 2015 Combined Rules, Rule Section 2.4 Safety Areas
**Novell eDirectory** er en katalogtjeneste for administrasjon av ressurser i et datanettverk. Det er en database som inneholder informasjon om brukere, ressurser og rettigheter i datanettverket. Informasjonen er organisert slik at man kan håndtere den effektivt og sikkert.

Bruk
----

Eksempler på hva eDirectory kan inneholde er informasjon om hvilke dataprogrammer, hvilke filområder, hvilke skrivere og hvilke internett-sider en pålogget bruker har tilgang til. eDirectory kan også inneholde informasjon om brukerens passord, hvilken datamaskin brukeren benytter og når brukeren sist var pålogget.

De fleste produkter og tjenester som Novell leverer er integrert mot eDirectory, og gjennom eDirectory knyttes tjenestene sammen slik at brukeren slipper å ha brukernavn og passord til hver enkelt tjeneste.

Det finnes en rekke slike katalogtjenester, men de to mest brukte er Novell eDirectory og Microsoft Active Directory.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
**Andres Simonsson** (død 1218) var en baglerhøvding i borgerkrigstiden i Norge. Andres var sønn av Simon Kåresson, leder for vårbelgene, og bror av Filippus Simonsson, baglerkonge 1207-1217.

Simonsson omtales først i Baglersagaene. Her fortelles det om at Andres kom til broren Filippus i Tønsberg, og krevde hevn i form av bøter fra mennene som drepte faren Simon i 1190. Filippus klarte imidlertid å snakke broen fra det, og ble dermed svært populær. Andres dukker siden opp i Håkon Håkonssons saga i 1218, som en av baglernes høvdinger etter Filippus' død året før. Våren 1218 kom opprørsgruppen slittungene til Tønsberg, og det ble et slag mellom dem og baglerne. Både Andres og Arnbjørn Jonsson, en av de andre baglerhøvdingene, ble skadet. Kort tid etter døde Andres av sårene han fikk i slaget. Han ble gravlagt ved Hallvardskirken i Oslo.

Andres hadde sønnen Gregorius Andresson. Gregorius ble senere gift med Cecilia Håkonsdatter, datter av kong Håkon Håkonsson (norsk konge 1217-1263).

Referanser
----------

1. ↑   Genealogics, genealogics.org person ID I00517681, oppført som Andres Simonson[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Genealogics[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Håkons, Guttorms og Inges saga, kap. 46
4. ↑  Håkon Håkonssons saga, kap. 28
5. ↑  Håkon Håkonssons saga, kap. 33-34
6. ↑  Håkon Håkonssons saga, kap. 37
7. ↑

Litteratur
----------

* *Håkon Håkonssons saga*, oversatt av Gustav Storm. Kristiania 1914
* *Håkons, Guttorms og Inges saga (Baglersagaene)*, oversatt av Gustav Storm. Kristiania 1914
Et **andrenivå-domene**, eller **SLD** (Second-level domain), er i Internetts domenenavn-hierarki et domene som er direkte under et toppnivådomene (TLD). For eksempel, i *example.org*, er *example* et andrenivå-domene under TLD-et *.org*.

For TLD-er som tillater registrering av domenenavn direkte på andre nivå (som for eksempel *.com* og *.no*) refererer andrenivå-domenet vanligvis til organisasjonen som har registrert navnet. (Andre nivå kalles derfor i slike tilfeller av og til for «organisasjonsnivået».)

Andre TLD-er (som regel nasjonale toppnivådomener (ccTLD), som for eksempel *.uk*) har et hierarki av faste andrenivå-domener under TLD'et, som indikerer hvilken type organisasjon som er ment å registrere under det. Registrantens domenenavn registreres da på tredje nivå. Eksempelvis så vil et universitet registrere sitt *.uk*-domenenavn som et tredjenivå-domene under *.ac.uk* (for eksempel *domenenavn.ac.uk*), mens kommersielle selskaper på samme måte ville registrere under *.co.uk*. Slike faste andrenivå-domener under et ccTLD kalles nasjonale andrenivå-domener, eller ccSLD (Country Code Second-Level Domain)

Se også
-------

* Domain Name System
* Toppnivådomene
* Subdomene
* Nasjonalt toppnivådomene
* Nasjonalt andrenivå-domene
**Beijinggazetten** (*Jing Bao*, 京报, pinyin: *Jīngbào*, «Hovedstadsrapport», eller etter at Beijing ble hovedstad i Vesten kjent som *Gazette de Pékin* eller *Peking Gazette*) var en publikasjon utgitt av det kinesiske keiserhoff. Den går tilbake helt til Tangdynastiet på 700-tallet (Kaiyuan Za Bao), og ble utgitt omtrent daglig fra da av og frem til 1912, kort etter at Qing-dynastiet var falt og Republikken Kina ble etablert. 

På kinesisk ble publikasjonen kalt **Jing Bao**, og den informerte om memorialer presentert for keiseren, og om beslutninger som var blitt fattet eller utsatt til senere. Den fungerte således som keiserdømmets offisielle kunngjøringstidende. 

Forfatteren J.C. Sun skriver i sin bok *Modern Chinese Press* (publisert i 1946), at gazetten synes å ha vært 

*designed entirely for officers of the Chinese Government, and its publication to the people was merely by connivance contrary to law, as was formerly the case with regard the publication of parliamentary speeches in England. The recommendation of individuals for promotion, the impeachment of others, notices of removal from office and of rewards or degradations — these were the chief topics which filled its columns.*
**Giorgio Bocchino** (født 14. juli 1913 i Firenze, død 4. desember 1995 i Firenze) var en italiensk fekter som deltok i de olympiske leker 1936 i Berlin.

Bocchino ble olympisk mester i fekting under Sommer-OL 1936 i Berlin. Han var med på det italienske laget som vant lagkonkurransen i florett, foran Frankrike og Tyskland. De andre på laget var Giulio Gaudini, Gioacchino Guaragna, Gustavo Marzi, Manlio Di Rosa og Ciro Verratti. Bocchino ble nummer tre i den individuelle konkurransen i florett.

OL-medaljer
-----------

* 1936 Nazi-Tysklands flagg Berlin - Gull **Gull** i fekting, florett lagkonkurranse Italias flagg Italia
* 1936 Nazi-Tysklands flagg Berlin - Bronse Bronse i fekting, florett Italias flagg Italia

Eksterne lenker
---------------

* (en) Giorgio Bocchino – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Giorgio Bocchino – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Giorgio Bocchino – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

* (it) Giorgio Bocchino – Italias olympiske komité Rediger på Wikidata
**Pitkävuori** er et skihoppanlegg i Kaipola ved Jämsä i Finland. Anlegget består av fem hoppbakker med størrelse K100, K55, K25, K15 og K8. Den største bakken ble bygd i 1964. Den har i dag utdatert bakkeprofil, og har ikke vært i bruk siden 1994.

Bakkerekorden i K100-bakken er 111 meter, satt av Pasi og Toni Nieminen i 1994. I K55 og K25 er rekorden henholdsvis 61 meter (satt av Joonas Asala) og 35 meter (satt av Eric Savolainen).

I 1986 laget Audi en reklamefilm i storbakken i Pitkävuori. Rallykjører Harald Demuth kjørte en Audi 100 CS quattro fra hoppet og opp til toppen av det 37,5 grader bratte ovarennet. En ny reklamefilm ble laget samme sted i 2005 for å markere at det var 25 år siden Audi Quattro ble introdusert. Da kjørte Uwe Bleck en Audi A6 4.2 quattro opp ovarennet. Før denne filmen kunne lages, måtte den delvis forfalne hoppbakken repareres. Blant annet ble ovarennet av tre forsterket.

Den norske hopperen Torgeir Brandtzæg falt og skadet seg så stygt i et renn i storbakken i Pitkävuori 24. mars 1965 at han fikk varige mén og aldri kom tilbake som skihopper.

Det var planlagt å renovere dommertårnet i Pitkävuori, men det brant 8. oktober 2009.

Referanser
----------

1. ↑  Arne Thoresen: *Lengst gjennom lufta*. Versal Forlag, Oslo 2007. ISBN 978-82-8188-030-6, s. 145
2. ↑  Jämsän Seutu: Hyppyrimäen tuomaritorni paloi Kaipolassa Arkivert 4. mars 2016 hos Wayback Machine. (finsk, 8. oktober 2009)

Kilder
------

* Skisprungschanzen-Archiv: Kaipola
* Skisprungschanzen-Archiv: Audi brakes ski jump record again (5. april 2005)
* Audi-press.com/Kak.net: The sky’s the limit: Audi breaks ski jump record again (8. mars 2005)
**Sympati** (fra latinsk *sympatha*, fra Gresk: συμπάθεια oversatt som *sympatheia*) er egenskapen å vise følelser som følge av en annen persons følelser, eller som en følge av en annen persons lidelse. F.eks hvis en person er lei seg så kan en vise sympati ved å selv bli lei seg eller vise medfølelse.

**Sympati** er nært koblet til *empati*, men er ikke det samme. **Sympati** sier at en føler det samme som personen og faktisk føler med ham/henne og ser likt på saken som personen. Dermed antyder **sympati** bekymring, eller omsorg og et ønske om å lette negative følelser som andre erfarer.

Dermed er det mulig å være:

* **Empatisk, men ikke sympatisk**, ved å forstå andres følelser men uten å "være enig" eller føle for den personens situasjon etc.

* **Sympatisk, men ikke empatisk**, ved å forstå (kanskje erkjenne) at noen er opprørt og ha viljen til å gjøre noe for å hjelpe personen, men uten å erfare deres følelser direkte og internt som en emosjonell tilstand innvendig (f.eks en person som ser en annen i elendighet, men føler ikke elendighet selv, men prøver å finne ut hva som er i veien og hjelpe).

  

**Sympati** er en emosjonell samhørighetsfølelse, det som påvirker den ene påvirker på tilsvarende vis den andre. *Medlidenhet* er et synonym for **sympati**. **Sympati** må utvikles fra *empati*. *Empati*, som er viktig i utviklingen av en moralsk sans, er evnen til å forestille seg selv i andres situasjon og forstå andres følelser, ønsker, idéer, motiver og handlinger. 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** GND **·** NKC **·** BNE
 |