recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Tostrup & Mathiesen** var en av de største bedriftene innen norsk trelastindustri fra 1842 til 1892. Firmaet ble eid av medlemmer av familiene Tostrup og Mathiesen og deres arvinger med andre slektsnavn. Det kjøpte store eiendommer i traktene ved Hurdalssjøen og Eidsvoll, var tidvis det høyest lignede firmaet i Oslo, og etablerte senere hovedkontor i Paris.

Firmaet ble etablert i 1842 av Christopher Henrik Holfeldt Tostrup (1804–1881) og Mogens L. Mathisen (1799–1875), sønn av Haagen Mathiesen (1759–1842). Christopher H.H. Tostrup hadde før 1842 vært fullmektig hos Haagen Mathiesen, og overtok ved dennes død virksomheten i kompaniskap med Mathiesens sønn. Mogens Mathiesen var imidlertid en inaktiv partner, og firmaet ble i realiteten ledet av Tostrup. Tostrup kjøpte senere herregården Kjellestad i Stathelle.

Mathiesens sønn Haaken C. Mathiesen trådte tidlig inn i firmaet og overtok farens andel i 1849. Senere trådte Tostrups sønner Oscar Tostrup (d. 1892) og Thorvald Tostrup (d. 1890) også inn i firmaet. Oscar og Thorvald Tostrup var barnløse, og Tostrupfamiliens eierandeler ble overtatt av Christopher Tostrups dattersønn Christopher Tostrup Paus og hans to tanter Valborg og Louise Gjør. Ifølge familietradisjonen skal Christopher Paus i onkelen Oscar Tostrups begravelse i 1892 ha sagt til Haaken L. Mathiesen at han ønsket å gå inn som parthaver i bedriften med Tostrupfamiliens andel på 50%, men dette skal ha blitt avvist av Mathiesen. I stedet kjøpte Mathiesen-familien ut alle Tostrup-arvingene samme år. Francis Sejersted skriver at det ser ut til at det eksisterte en avtale, kanskje inngått så langt tilbake som i Christopher Tostrups og Mogens L. Mathiesens tid, som gav den ene part rett til å løse ut den annen part ved dødsfall eller situasjoner der den formelle parthaveren (da Oscar Tostrup) ikke hadde livsarvinger.

Mathiesenfamilien drev virksomheten videre under navnet Mathiesen Eidsvold Værk, mens trevarevirksomheten på 1990-tallet ble overtatt av Moelven Industrier.

* Christopher Henrik Holfeldt TostrupChristopher Henrik Holfeldt Tostrup
* Mogens L. MathiesenMogens L. Mathiesen
* Haaken C. Mathiesen, skulptur i romersk stilHaaken C. Mathiesen, skulptur i romersk stil
* Christopher Tostrup Paus, maleri i spansk renessansestilChristopher Tostrup Paus, maleri i spansk renessansestil

Referanser
----------

1. ↑  Francis Sejersted, *Den gamle bedrift og den nye tid: 1842–1895*, Oslo, Dreyer, 1979, s. 264

Litteratur
----------

* Francis Sejersted, *Fra Linderud til Eidsvold værk 1792–1895 : en studie i industrielt gjennombrudd*, Pax, 2002, ISBN 82-530-2457-6
***Combretum imberbe*** er et treslag i familien Combretaceae.

Det blir opptil 20 m høyt og er delvis løvfellende. Krona er vid, og treet vokser svært sakte. Døde greiner sitter ofte igjen på trærne. Barken er lysegrå til mørkegrå med vertikale furer. Unge stammer har tornlignende smågreiner.

De læraktige bladene sitter motsatt; de er avlange, 5–6 cm lange og 2–2,5 cm brede. Bladene har små skjell på begge sider, men har ikke hår. De lysegule, duftende blomstene sitter i en opptil 10 cm lang blomsterstand. Frukten har 4 vinger og er først gulgrønn, men blir rød som moden.

*Combretum imberbe* vokser i åpen skog og savanne. Den er utbredt i tropisk Afrika sør for ekvator og finnes fra Angola og Tanzania i nord sørover til nordlige Namibia og iKwaZulu-Natali i Sør-Afrika. Kudu, impala, letjevannbukk, buskduiker, elefant og sjiraff beiter på bladene, og de to sistnevnte forsyner seg også av greinene.

Forskjellige deler av treet brukes i tradisjonell medisin, og blader og frukt regnes for å ha magiske egenskaper. Veden er svært hard og ble tidligere brukt til grev. Treverket brukes fortsatt til å bygge kraaler og til mortere for å stampe korn.

Galleri
-------

* Bark med et over 160 år gammelt korsBark med et over 160 år gammelt kors
* BladverkBladverk
* BlomsterBlomster
* Frukter  Foto: Omar HoftunFrukter  Foto: Omar Hoftun

Litteratur
----------

* «*Combretum imberbe*». *Plants of the World Online*. Kew Science. Besøkt 21. mars 2021.
* «*Combretum imberbe*». PlantZAfrica. Besøkt 21. mars 2021.
* «*Combretum imberbe*». Flora of Zimbabwe. Besøkt 21. mars 2021.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Combretum imberbe* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Combretum imberbe* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Combretum imberbe* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Combretum imberbe* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Combretum imberbe* hos The International Plant Names Index Rediger på Wikidata

* (en) *Combretum imberbe* hos Tropicos Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Combretum imberbe* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Combretum imberbe* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**Liv Hege Nylund** (født 8. mars 1947 i Lillestrøm) er en norsk skuespiller, instruktør, dramatiker og tidligere teatersjef.

Liv Hege Nylund startet som skuespiller, men i de årene hun var med å bygge opp det som senere ble Turnéteatret i Trøndelag, virket hun både som dramatiker og regissør. I tillegg har hun også vært teatersjef.

Nylund har arbeidet ved flere teatre, blant annet Svenska Riksteatern, Oslo Nye Teater, Det Norske Teater og Turnéteatret i Trøndelag. Hun har hatt gjestespill på Oslo Nye Teater, Nordland Teater, Den Nationale Scene og Nationaltheatret. Som dramatiker og regissør har hun tatt for seg flere kvinneliv som Fredrikke Marie Qvam og samenes pioner Elsa Laula. På 1970-tallet var hun med å etablere Romerike Teater og senere dramalinjen på Lillestrøm videregående skole. Romerike Teater var også med på å stifte Teatersentrum. 

Sammen med Bergmandsteatret mottok hun LOs kulturpris, og Skedsmo kommune har tildelt henne kulturstipend og kulturpris. For sin innsats for Lenseteateret og arbeiderkulturen mottok hun Øyernprisen. Hun har gjennom karrieren framstilt en rekke kvinneskikkelser, blant annet Cora Sandel på Trøndelag Teater. Forestillingen *Sabina*, om Sabina Spielrein, bidro til at hun vant fylkets likestillingspris i 2000. Stykket ble satt opp 141 ganger på teater over hele landet og i Zürich. Det er oversatt til svensk, dansk, engelsk, fransk, tysk og spansk.

Referanser
----------

1. ↑  NTB (7. mars 2017). «Liv Hege Nylund 70 år». *Stavanger Aftenblad* **(norsk)**: 32.
2. ↑  75 års omtale i Aftenposten 8. mars 2022
3. ↑  (no) «Turnéteatret i Trøndelag» i *Store norske leksikon*
4. ↑
5. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 26. januar 2018. Besøkt 25. januar 2018.
6. ↑  – Jeg kan da ikke slutte med teater selv om jeg blir pensjonist; Romerikes blad, 27. mars 2017

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF
 |
Satellittbilde av Santo Domingo, mai 1992
**Santo Domingo de Guzmán** er hovedstaden i Den dominikanske republikk. Byen har en folkemengde på ca. 2,9 millioner i storbyområdet (2010). Byen ligger ved Det karibiske hav, ved munningen av elven Ozama.

Byen ble grunnlagt som Santo Domingo de Guzmán mellom 1496 og 1498, av Bartolomeo Columbus (Bartolomé Colón), bror av Christofer Columbus. Den lå opprinnelig på den østre bredden av Ozama, men ble flyttet til den vestre bredden etter en orkan som ødela byen i 1502. Santo Domingo var den første permanente europeiske byen i Amerika.

I byen oppførte man det første citadellet, det første sykehuset (hospital de San Nicolás de Bari), den første katedralen (catedral de Santo Domingo), og det første klosteret (Monasterio de San Francisco) på den vestlige halvkule. 

I 1538 begynte man byggingen av det eldste universitet i «Den nye verden». Det fikk navnet Santo Tomás de Aquino etter St. Thomas Aquinas, og eksisterer i dag som Universidad Autónoma de Santo Domingo (UASD).

Referanser
----------

1. ↑  «Colonial City of Santo Domingo». *UNESCO World Heritage Centre* **(engelsk)**. Besøkt 30. november 2015.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Santo Domingo de Guzmán, Dominican Republic – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Santo Domingos historie Arkivert 10. desember 2006 hos Wayback Machine..

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC **·** BNE **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
**Lawrence Subrata Howlader** C.S.C. (født 11. september 1965 i Noborgram i Pakistan) er en bangladeshisk ordensgeistlig katolsk erkebiskop av Chattogram (Chittagong) i Bangladesh.

Liv og virke
------------

=Bakgrunn
---------

Lawrence Subrata Howlader gikk på gutteseminaret i Barishal. I 1987 sluttet han seg til Kongregasjonen av Det hellige kors og fullførte novisiatet. Deretter studerte han filosofi og katolsk teologi ved *Notre Dame College* og presteseminaret i Dhaka. Howlader avla sine evige løfter den 6. august 1993.

### Prest

Han ble presteviet den 31. desember 1994.

Fra 1994 til 1995 var Lawrence Subrata Howlader kapellan i Mariamnagar i bispedømmet Mymensingh før han ble rektor for gutteseminaret i Jalchatra. Han var kapellan i Pirgacha fra 1998 til 1999 og kort igjen i Mariamnagar i 2000. 

Howlader ble deretter sendt til Roma for videre studier, hvor han oppnådde lisensiatgrad i psykologi fra Det pavelige universitet Gregoriana i 2004. Fra 2005 til 2009 var Howlader novisermester for sitt ordenssamfunn i Barishal. I 2006 ble han også medlem av provinsrådet og i 2008 prest for Caritas i Barishal-regionen.[1]

### Hjelpebiskop i Chittagong

Pave Benedikt XVI utnevnte ham til hjelpebiskop i Chittagong og titulærbiskop av *Afufenia* den 7. mai 2009.[2] Biskopen av Chittagong, Patrick D'Rozario CSC, ordinerte ham til biskop den 3. juli samme år i St. Peters kirke i Barishal; medkonsekratorer var Paulinus Costa, erkebiskop av Dhaka, og erkebiskop Joseph Salvador Marino, apostolisk nuntius til Bangladesh. 

### Biskop av Barisal

Den 29. desember 2015 utnevnte pave Frans ham til den første biskop av bispedømmet Barisal, som ble opprettet samme dato.[3] Innsettelsen fant sted den 29. januar 2016.[4] 

### Erkebiskop av Chattogram (Chittagong)

Pave Frans utnevnte ham til erkebiskop av Chattogram den 19. februar 2021.[5]
**Johan Fredrik (Fritz) Winter Jakhelln** (født 16. juni 1876 i Bodø, død 6. mai 1973) var en norsk diplomat.

Etter examen artium 1894 og juridisk embetseksamen cand.jur. 1899, var han sekretær ved det svensk-norske generalkonsulatet i Hamburg 1900, attaché ved legasjonen i Paris 1901 samt Brussel og Haag, før han i 1903 tjenestegjorde i Utenriksdepartementet i Stockholm frem til unionsoppløsningen i 1905. Deretter tjenestegjorde han som chargé d'affaires i St. Petersburg, den gang var hovedstaden i Russland. I 1906 ble han legasjonsskretær ved Parislegasjonen. Året etter var han legasjonssekretær ved legasjonen i London. Han var legasjonssekretær i St. Petersburg fra 1909 til 1917. Etter den russiske revolusjonen i 1917 tjenestegjorde han i et år som legasjonsråd i Paris før han i åerioden 1921-1924 var stasjonert i Moskva. 

I 1924 forflyttet han seg til Sør-Amerika, først som chargé d'affaires, sendemann og generalkonsul i Rio de Janeiro, som den gang huset Norges legasjon med sideakkreditering til Montevideo i Uruguay og Asunción i Paraguay. 

Fra 1927 til 1936 var han sendemann til Finland med Estland, Litauen og Latvia som sideakkrediteringer, før han avsluttet tjenesten utenlands med stasjonering ved legasjonen i Lisboa fra 1936 til 1946. 

Han ble i 1924utnevnt til kommandør med stjerne av St. Olavs Orden og hadde flere utenlandske ordner.

Han var sønn av Bodø-kjøpmann Carl Johan Jakhelln (1827–1902) og Anne Elise Nørregaard (1837-1913). Selv giftet han seg med Josefine Couderchet (1883–1961). Deres sønn Carl Johan Fredrik Jakhelln (1914–1987) ble også diplomat.

Se også
-------

* Jakhelln (slekt)

Referanser
----------

1. ↑  Dødsdato fra gravferdsetaten i Oslo.
2. ↑  Jakhelln, Johan Fredrik Winter (Fritz) i Hvem er Hvem, 1973.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister
 |
Bispedømmet Estelí i Nicaragua
**Rubén López Ardón** (født 19. juni 1934 i Ocotal nord i Nicaragua) er en nicaraguansk katolsk prelat og emeritert biskop av Estelí.

Liv og virke
------------

### Prest

Rubén López Ardón ble ordinert til prest 6. januar 1973 for bispedømmet Estelí.

### Biskop av Estelí

Pave Johannes Paul II utnevnte ham til biskop av Estelí den 2. januar 1979. Paven bispeviet ham personlig den 27. mai samme år i Peterskirken; medkonsekratorer var Duraisamy Simon Lourdusamy, sekretær for Kongregasjonen for folkenes evangelisering, og Eduardo Martínez Somalo, *sostituto* i Statssekretariatet*.*

Hans fysiske og mentale helse ble dårligere på grunn av vanskelighetene i bispedømmet, polarisering innen presteskapet, mangfoldet av pastorale opplevelser og krigsscenariet som regionen opplevde i løpet av tiåret.

### Uvanlig fratreden

Han trakk seg fra embedet den 6. mars 1990. Etter dette forlot han landet; i 1995 var han etter det som fremkom av korrespondanse i Mexico City. En fratreden under slike forholdene var så langt den eneste kjent i Nicaraguas kirkehistorie. Prelaten var 54 år gammel da han kommuniserte sin avgjørelse til Roma, og 56 år da den ble innvilget. Rubén López Ardón var siden han var ganske problemer med halsen. Han reiste stadig til Mexico for behandling. Den siste turen han tok var i 1987, og fra den vendte han aldri tilbake. «Monsignor kuttet radikalt all kontakt med Estelí, og jeg tror til og med med Nicaragua, for ikke engang etter morens død (Antonia Ardón) var han til stede», uttalte monsignor Juan Abelardo Mata Guevara, den etterfølgende biskop av bispedømmet Estelí.

Episkopalgenealogi
------------------

Hans episkopalgenealogi er:

* Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577)
* Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) \* bispeviet 1566
* Kardinal Girolamo Bernerio, O.P. (1540-1611) \*1586
* Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) \*1604
* Kardinal Ludovico Ludovisi (1595-1632) \*1621
* Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) \*1622
* Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) \*1630
* Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (16235-1698) \*1666
* Pave Benedikt XIII (1649-1730) \*1675
* Pave Benedikt XIV (1675-1758) \*1724
* Pave Klemens XIII (1693-1769) \*1743
* Kardinal Henry Benedict Mary Clement Stuart of York (1725-1807) \*1758
* Pave Leo XII (1760-1829) \*1794
* Kardinal Chiarissimo Falconieri Mellini (1794-1859) \*1826
* Kardinal Camillo di Pietro (1806-1884) \*1839
* Kardinal Mieczyslaw Halka Ledóchowski (1822-1902) \*1861
* Kardinal Jan Puzyna z Kosielsko (1842-1911) \*1886
* Erkebiskop Józef Bilczewski (1860-1923) \*1901
* Erkebiskop Bolesław Twardowski (1864-1944) \*1919
* Erkebiskop Eugeniusz Baziak (1890-1962) \*1933
* Pave Johannes Paul II (1920-2005) \*1958
* Biskop *Rubén López Ardón* (1934- ) \*1973

Referanser
----------

1. ↑  catholic-hierarchy.org lopezar, lest 15. desember 2022

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Catholic-Hierarchy
 |
**Klaus Daae Sletten** (født 5. mars 1877 i Høyland, død 4. april 1946 i Stavanger) var en norsk redaktør av magasiner og aviser. Han var kjent som tilhenger av nynorsk.

Tidlig liv
----------

Han ble født i Høyland som sønn av Johannes Ingebrigtsen Sletten (1835-1892) og Dorthea Marthine K. Ruus (1842-1922). Han var bror av Jakob Hveding Sletten. I 1882 flyttet familien til Lindås. Han jobbet som journalist i avisa *Den 17de Mai* fra 1897.

Karriere
--------

Den 15. oktober 1899 var han en av de fem grunnleggerne av Bondeungdomslaget i Kristiania. Blant hans ønsker var etableringen av en egen kirke for medlemmer av organisasjonen, kirkens tjeneste utført i nynorsk form av norske så vel som nynorsk teater. I august 1905 han giftet seg den første nestlederen i Bondeungdomslaget, Margit Bruun (1875-1958), datter av Christopher Bruun. Hun var også en kasserer i Noregs Ungdomslag, en organisasjon som var ledet og administrert av Sletten fra 1901 til 1912. Han var blant utgiverne av magasinet *Symra* mellom 1902 og 1904, *Norsk barneblad* mellom 1907 og 1916 og *Olsok* fra 1916 1917. Han sluttet i *Den 17de Mai* i 1916 og jobbet i avisene *Møre Tidend* fra 1917 til 1920 og *Stavanger Aftenblad* fra 1923 til sin avgang i 1943. Han var fungerende redaktør mens Lars Oftedal var på Stortinget.

Sletten var også involvert i politikken. Han var medlem av Stavanger bystyre fra 1929 til 1940, så vel som i skolestyret. Han var sekretær i Norges Forsvarsforening fra 1913 til 1916.

Han døde i april 1946 i Stavanger. Hans sønn Vegard Sletten ble journalist, og også formann i Noregs Ungdomslag som godt.

Referanser
----------

1. 1 2   Store norske leksikon, Store norske leksikon-ID Klaus\_Sletten[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Norsk biografisk leksikon, oppført som Klaus Daae Sletten, Norsk biografisk leksikon ID Klaus\_Sletten, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2 3 4 5  «Klaus Sletten». *Norsk biografisk leksikon*.
4. ↑  (no) «Klaus Sletten» i *Store norske leksikon*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Prabook **·** Historisk befolkningsregister **·** BIBSYS **·** VIAF **·** ISNI
 |
Pascals lov danner grunnlaget for virkemåten til hydrauliske løfteinnretninger.
**Pascals lov** (også **Pascals prinsipp** eller **prinsippet om overføring av fluidtrykk**) er et prinsipp innen fluidmekanikk som sier at en trykkendring på et hvilket som helst punkt i et begrenset inkompressiv fluid overføres gjennom fluidet slik at den samme endringen skjer overalt. Loven ble etablert av den franske matematikeren Blaise Pascal i 1653 og publisert i 1663.

Pascals tønne
-------------

En illustrasjon av Pascals tønneksperiment fra *The forces of nature* av Amédée Guillemin (1872) 
*Pascals tønne* er navnet på et eksperiment som ble utført av Blaise Pascal i 1646.  I eksperimentet antas det at Pascal satte et langt vertikalt rør inn i en (lukket) tønne fylt med vann. Deretter ble det vertikale røret fyllt med vann noe som førte til at det hydrostatiske trykket i tønnen økte slik at tønnen etterhvert sprakk.

Referanser
----------

1. ↑  «Pascal's principle - Definition, Example, & Facts». Arkivert fra originalen 2. juni 2015. Besøkt 9. mai 2018.
2. ↑  «Pascal's Principle and Hydraulics». Arkivert fra originalen 5. april 2018. Besøkt 9. mai 2018.
3. ↑  «Pressure». Arkivert fra originalen 28. oktober 2017. Besøkt 9. mai 2018.
4. ↑  Bloomfield, Louis. *How Things Work: The Physics of Everyday Life* (Third utg.). John Wiley & Sons. ISBN 0-471-46886-X.
5. ↑  Blaise Pascal, *Traitez de l'Equilibre des Liqueurs (Treatise on the Equilibrium of Fluids)*, Paris, 1663.
6. 1 2  Merriman, Mansfield. *Treatise on hydraulics* (8 utg.). J. Wiley. s. 22.
**Antoinette Wibe** (født 10. mai 1624 i Frankrike, død 1726 på Moldegaard (Moldegård)) var en dansk-norsk kvinne, søster til stattholder Johan Vibe. 

Hun var datter av dansk gesandt i Frankrike Peder Wibe (d. 1658) (senere også gesandt i Sverige og lensherre i Trondhjem). Moren er ukjent. I 1634 adlet den franske kongen faren, hvoretter Christian IV opptok ham i den danske adelsstand.

Antoinette ble oppfostret i et kloster, og da hun kom til Danmark, hvor hun straks ble fratatt sitt paternosterbånd, skal hun ha uttalt at hun var kommet «blandt Tyrker og Hedninger». På sin bryllupsdag ble hun ført til alters av kronprins Frederik (III), og hennes hår skal da ha vært så langt at hans sporer kom til å vikle seg inn i det. Ved samme anledning ble hun oppvartet av «30 Svende». I sin alderdom konkluderte hun derfor at samtidens fester hadde lite å by på i forhold til festene i hennes ungdom. Hun ble blind som gammel, og måtte for helbredets skyld daglig spise 100 svisker, hvis stener hun etterpå talte.

Hun var gift med myntskriver i Norge Peder Jessen (d. 1679). Datteren Isabella Dorothea (d. ca. 1715) ble gift med amtmann og godseier Hans Nobel (d. 1732). I enkestand bodde Antoinette hos sin datterdatter på Moldegaard. Hun døde i 1726, over 100 år gammel i Molde.

Referanser
----------

1. ↑  J. A. Fridericia (1904). «Vibe, Peder». *Dansk biografisk Lexikon, Bricka*. Gyldendalske Boghandel, Nordisk Forlag. Besøkt 7. mars 2017.
2. 1 2  Thiset, Hiort-Lorenzen, Bobé, Teisen (1948). *Dansk Adels Aarbog*. s. 105-106. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)
3. ↑  Kristian Koren og Jens Thiis (1897). *Trondhjems 900 Aars Jubilæum. Katalog for den historiske Udstilling i Trondhjem 1897*. Trondhjem. s. 106–107.
4. ↑  Terje Bratberg (2009). «Hans Nobel». Norsk biografisk leksikon. Besøkt 7. mars 2017.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni
 |
**Cyril Vasiľ** SJ (født 10. april 1965 i Košice i Tsjekkoslovakia) er en slovakisk ordensgeistlig og katolsk biskop av det slovakiske gresk-katolske eparki Košice.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Cyril Vasiľ studerte katolsk teologi og filosofi fra 1982 til 1987 ved det katolske teologiske fakultetet Kyrill og Metodius ved Comeniusuniversitetet i Bratislava. 

### Prest

Han ble presteviet for eparkiet Prešov den 14. juni 1987 av biskopen av Križevci, Slavomir Miklovš. Vasiľ tok lisensiatsgrad i kanonisk rett fra Det pavelige orientalske institutt i Roma i 1989. 

Den 15. oktober 1990 gikk han inn i jesuittordenen og avla sine endelige løfter i 2001. I 1994 mottok Cyril Vasiľ sin doktorgrad i kanonisk rett fra Det pavelige orientalske institutt.

I 2002 ble Vasiľ valgt til dekan ved fakultetet for kanonisk rett ved Det pavelige orientalske institutt og til dets prorektor. Cyril Vasiľ ble utnevnt til rektor for Det pavelige orientalske institutt i 2007.

### Kuriebiskop i Kongregasjonen for Østkirkene

Den 7. mai 2009 utnevnte pave Benedikt XVI ham til titulærerkebiskop av *Ptolemais in Libya* og utnevnte ham til sekretær for Kongregasjonen for Østkirkene.[1] Han ble ordinert til biskop den 14. juni 2009 av den emeriterte biskop av Križevci, Slavomir Miklovš, i patriarkalbasilikaen *Santa Maria Maggiore*; medkonsekratorer var erkebiskopen av erkeparkiet {{Prešov[[, Ján Babjak S.J. og biskopen av eparkiet Košice, Milan Chautur CSsR.

Den 20. januar 2020 utnevnte pave Frans ham til apostolisk administrator *sede plena* for eparkiet Košice.[5] 

### Biskop av eparkiet Košice

Pave Frans utnevnte ham til biskop av eparkiet Košice den 24. juni 2021, og beholdt den personlige tittelen erkebiskop.[7] Innvielsen fant sted den 4. juli samme år.
*Harald Løvenskiold minneobelisk plassert i Nordmarka ved Kikut*  Foto: C. Hill, 2007 
**Harald Løvenskiold** (født 18. januar 1868, død 18. november 1934) var en norsk godseier og skogeier. Han var Norges største skogeier med totalt 430 000 dekar utmark, og 3 500 dekar dyrket mark. Løvenskiold eide nesten hele Nordmarka og det store Sørkedalsgodset. Eiendommene har gått i arv, og tilhører fortsatt Løvenskiold-familien.

Han var gift med Dorothea Christine Blom, av Blomslekten fra Skien.

Ettermæle
---------

Han har fått oppkalt en gate i Oslo etter seg, Harald Løvenskiolds vei i bydel Vestre Aker. Videre er det satt opp en minnestein i Nordmarka til minne om Harald Løvenskiold. Det er en obelisk plassert like ved stien til Kikut, ca. 100 meter nord for Kikutstua.

Referanser
----------

1. ↑   Budstikka, side(r) 3, utgitt 18. januar 1918[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Bergens Tidende, side(r) 6, utgitt 19. november 1934[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  «Nordmarkas eiere». Aktiv i Oslo. Arkivert fra originalen 3. desember 2010. Besøkt 6. april 2015.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni **·** WikiTree
 |
**Michael Herman lensbaron Løvenskiold** (født 15. november 1751 på Aggersvold, død 9. april 1807 på Løvenborg) var en dansk amtmann og godseier.

Biografi
--------

Han var sønn av konferenseråd, lensbaron Severin Leopoldus Løvenskiold (død 1776) og Magdalene Charlotte Hedevig Numsen (død 1795). I 1772 ble han juridisk kandidat, 1774 auskultant i Rentekammeret, 1781 amtmann i Holbæk amt, 1783 også i Kalundborg, Sæbygård og Dragsholm amter. Han førte dessuten oppsyn med krongodset i Odsherred og var medlem av Hoverikommisjonen av 1795.

I 1774 ble han kammerherre, og den 18. mai samme år, ektet han i Slottskirken i København Frederikke Juliane Marie komtesse Knuth (død 1804), datter av geheimekonferensråd Eggert Christopher Knuth. Med henne fikk han sønnene Carl Severin Christian (død 1831) til Løvenborg i Danmark, og Eggert Christopher (1788–1861) til Ulefos Jernværk og Holden hovedgård i Norge.

I 1803 ble han ridder av Dannebrog, og allerede året etter, ble han avskjediget som amtmann. Han døde i 1807 på Løvenborg, som han hadde arvet etter faren, og ble begravet i Nørre Jernløse.

Ettermæle
---------

Han skal ha vært en dygtig amtmann, hvor han som embetsmann og godsbesitter viste levende interesse for gjennomføringen av landboreformene. På sine egne gods brukte han egne midler til utskiftningen (nyfordelingen) av landsbruksjord og til å bygge stengjerder for bøndene. Han innkjøpte også førsteklasses såkorn og kløverfrø, samt tok seg av skoleundervisning for vanlige folks barn.

Referanser
----------

1. ↑   Dansk biografisk leksikon, Dansk Biografisk Leksikon-ID Michael\_Herman\_Løvenskiold[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  *Løvenskiold*, Den store norske
3. ↑  *Løvenskiold, Michael Herman*, Dansk biografisk Lexikon

  

Portal: Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Dansk biografisk leksikon **·** Geni **·** WikiTree
 |
**Leopold Herman Severin Løvenskiold** (født 31. mars 1813 på Fossum hovedgård ved Skien, død 11. juni 1848 i Flensborg) var en norsk frivillig i Treårskrigen, en yngre bror til politikeren Otto Joachim Løvenskiold.

Han var sønn av stattholder Severin Løvenskiold og Sophie Hedevig, født komtesse Knuth-Christiansdal. I 1825 begynte han på Sjøkrigsskolen i Frederiksværn, men forlot skolen etter seks år. Han studerte heretter ved landbruksskoler i Sveits og København, innen han den 24. mai 1848 meldte seg som frivillig til krigen. Han avanserte til underoffiser og sekondløytnant, og deltok i slagene ved Bov, Slesvig og Dybbøl. I våpenhvilen mellom de to sistnevnte slag, reiste han hjem til Norge hvor han talte Danmarks sak og vervet nye frivillige.

Dødelig såret
-------------

Løvenskiold ble i juni 1848 hardt såret ved Dybbøl Mølle, hvoretter han ble funnet av den hannoveranske kaptein de Vaux, og sendt til Gråsten sammen med andre fanger. Deretter ble han flyttet til lasarettet i Flensborg, hvor han døde noen dager senere. Det ble holdt minnegudstjeneste i Flensborg, og siden ble han begravet – etter eget ønske – ved siden av våpenbrødrene kaptein Thestrup og oberstløytnant Otto Ludvig von Munthe af Morgenstierne i Sønderborg.

Den 14. juni 1925, ble det lagt en minnesten på Møllevej mellom Nybøl Mølle og Stenderup gamle kro, hvorpå leses:

> Her faldt norsk frivillig seklt. L. H. S. Lövenskiold ved 10. batl. den 5. 6. 1848
> 
> 
>

Referanser
----------

1. ↑  *Løvenskiold, Leopold Herman Severin*, Salmonsens konversationsleksikon, 2. udgave
2. ↑  *Danske krigergrave og mindesmærker 1848-50 og 1864, Kastellet*. Besøkt 24. nov. 2013
3. ↑  «Jessen, Arne: *Nybøl 1848*, JydskeVestkysten. Besøkt 24. nov. 2013». Arkivert fra originalen 2. desember 2013. Besøkt 24. november 2013.

Portaler: Danmark | Norge
**Oskar Nikolai Birger Svendsen** (født 10. april 1994 i Lillehammer) er en norsk syklist som ble verdensmester i tempo for junior i september 2012. Svendsen sykler for Joker Merida. Han fullførte skolegangen på Norges Toppidrettsgymnas våren 2014. På høsten samme år tok Svendsen en pause fra sykkelsatsingen for å konsentrere seg om studier i psykologi ved NTNU i Trondheim.

Meritter
--------

2011
M17-18 Birkebeinerrittet
2012
 Verdensmester i tempo for junior
Junior-NM 2012:
Gull - Tempo Individuelt
Gull - Lagtempo
Sølv - Landevei Fellesstart
2013
5.-plass sammenlagt, Tour de l'Avenir

I 2011 vant han Birkebeinerrittet i klassen M17-18, med tiden 2:58,35. Han vant også Hommelvikrittet (20 km) og Elverum Sykkelfestival Bakketempo, og kom på andreplass på 20 km tempo ved Elverum Sykkelfestival. Ved NM i tempo kom han på femteplass i juniorklassen. Kristoffer Skjerping vant dette rittet.

Under NM på sykkel 2012 tok Svendsen to gull- og en sølvmedalje. Han fikk gull i temporitt individuelt og på 50 km lagtempo, sammen Njål Kleiven og Sivert Fandrem, og sølv på fellesstart. Han syklet også Birkebeinerrittet, der han kom på andreplass i klassen M18-19, med tiden 2:48,29.

Ved VM i landeveissykling 2012 i Valkenburg i Nederland vant han gull i temporittet individuelt i juniorklassen, foran Matej Mohoric og Maximilian Schachmann. Løypa var på 26,6 km, og Svendsen syklet på 35.34,75. Han ble med dette Norges første juniorverdensmester i landeveissykling.

Annet
-----

Svendsen har gjort seg bemerket med sitt høye O2-opptak. Da han var 17 år gammel målte han 87,7 ml/kg/min, og i september 2012 målte han 97,5, som er det høyeste som er målt i Norge.

Referanser
----------

1. ↑  Norsk juniorgull: - En ny Thor Hushovd på gang Svendsen har større oksygenopptak enn Bjørn Dæhlie, VG, 17. september 2012
2. ↑  Oskar Svendsen (18) tok juniorgull i VM-tempo, Dagbladet, 17. september 2012
3. ↑  Oskar Svendsen tar pause fra syklingen Procycling.no, 18.09.2014. Besøkt 18.09.2014.
4. 1 2  Merida Rittranking - *Oskar Nikolai Birger Svendsen* Arkivert 2. juni 2012 hos Wayback Machine. besøkt 17. september 2012.
5. ↑  Merida Rittranking - *NM Landevei 2011 Tempo - M Junior* Arkivert 22. juli 2012 hos Wayback Machine. besøkt 17. september 2012.
6. ↑  Oskar Svendsen ble NM konge med to gull og et sølv[*død lenke*], Norges Toppidrettsgymnas
7. ↑  Attraktive NM-konger, Nettavisen, 23. juni 2012
8. ↑  VG.no - *Norsk juniorgull: - En ny Thor Hushovd på gang*, besøkt 17. september 2012.
9. ↑  Procycling.no - *Oskar (18) slo Dæhlies rekord*, besøkt 17. september 2012.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Oskar Svendsen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Oskar Svendsen på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
* (en) Oskar Svendsen – UCI Rediger på Wikidata

* (en) Oskar Svendsen – ProCyclingStats Rediger på Wikidata

* (en) Oskar Svendsen – Cycling Archives Rediger på Wikidata

* (en) Oskar Svendsen – Cycling Quotient Rediger på Wikidata
* Oscar Svendsen på twitter
En **thruster** er en engelsk betegnelse for noe som skaper **skyvekraft** (engelsk: *thrust*). Blir som oftest brukt for ting som skaper direkte direksjonell skyvekraft slik vi kjenner den fra klassisk mekanikk, og ikke om ting som f.eks. bilhjul hvor skyvekraften er indirekte som følge av friksjon. Det er også vanligere å bruke begrepet om sekundære former for fremdrift, med andre ord selv om en rakett-motor definitivt kvalifiserer som noe som genererer skyvekraft så omtales ikke en rakett-motor normalt som en thruster.

Ordet kan ha flere betydninger:

**Maritimt:**

* Hoved-fremdrift:
	+ Propell
	+ Vannjet
* Manøvrerings-thustere:
	+ Sidepropell
	+ Azimut-thruster (azipod)

**Romfart:**

* Manøvrerings-thruster - dyser som slipper ut f.eks. komprimert gass. blir brukt for roterings- og translasjons-manøvere på romskip og romstasjoner (altså ikke til fremdrift).

 Dette er en pekerside og inneholder kun pekere til forskjellige betydninger av dette ordet. Hvis du har fulgt en lenke hit, kan du kanskje gå tilbake og rette den, så den peker direkte til riktig artikkel. Se alle artikler som begynner med *Thruster*.
Det brasiliansk medlem av De konventuelle fransiskanere
**De konventuelle fransiskanere** (***Ordo Fratrum Minorum Conventualium***, ***O.F.M.Conv.***) er en katolsk orden. Den ble opprettet etter en splittelse i Fransiskanerordenen på 1300- og 1400-tallet, da ordenen delte seg i «de observante» og «de konventuelle». I 1517 ble det besluttet at de observante representerte Fransiskanerordenen, og de konventuelle fikk da valget mellom å bli en egen orden eller å la seg forene med de observante. Den er en av de mindre ordener i Den katolske kirke, og har sitt kjerneområde i Italia og Spania.

Så tidlig som i 1224 ble medlemmene av denne fransiskanerordenen kalt for «Gråbrødrene» («greyfriars» på engelsk) grunnet den gråfargede ordensdrakten. De er gjerne kalt for «minoriten» i tyskspråklige områder og «cordelier» i franske områder.

Referanser
----------

1. ↑  «Grey Friars», *University of Leicester*
2. ↑  «Order of Friars Minor Conventuals», *Catholic Encyclopedia*

Eksterne lenker
---------------

* De konventuelle fransiskanere i USA
* De konventuelle fransiskanere i Uganda
* De konventuelle fransiskanere i Polen

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Österreichisches Musiklexikon **·** Encyclopædia Universalis **·** VIAF **·** GND **·** NKC **·** NKC **·** CiNii
 |
**Timmy Mayer** (født 22. februar 1938, død 28. februar 1964) var en amerikansk racerfører som i 1962 kjørte Formel 1 for Cooper. Det var USAs Grand Prix 1962, et løp som han kvalifiserte seg til med en 12.-plass, men måtte bryte grunnet tenningproblemer og fikk dermed ingen poeng.

Mayers eldre bror, Teddy, var en av grunnleggerne av McLaren-teamet. Begge brødrene flyttet fra Amerika til Europa tidlig på 1960-tallet sammen med den fremtidige vinneren av Formel 1-løp Peter Revson.

Mayer omkom i en ulykke under trening før et løp i Tasmania i 1964.

Resultater
----------

### Fullstendige Formel 1-resultater

(Forklaring) (Resultater i uthevet skrift indikerer **pole position**, resultater i kursiv indikerer *raskeste runde*)

| År | Team | Chassis | Motor | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | Plass | Poeng |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1962 | CooperCar Company | CooperT53 | ClimaxFPF 1,5 R4 | NED  | MON  | BEL  | FRA  | GBR  | GER  | ITA  | USARet | RSA  | **NC** | **0** |

Se også
-------

* Liste over Formel 1-førere

Portal: Formel 1

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Discogs
 |
**Jan Kielland** (født 2. oktober 1923, død 9. oktober 1995 i Tanzania) var en norsk entomolog som særlig utmerket seg ved sitt arbeid på dagsommerfugler fra Tanzania.

Livsløp
-------

Kielland fattet tidlig interesse for dagsommerfugler og samlet på dem mesteparten av livet. I 1945 avbrøt han sin utdannelse og reiste til den nåværende Tanzania for å hjelpe sin bror med å drive en kaffe-farm der. Han var bosatt i Tanzania i nærmere 30 år, og tilbrakte også senere mye tid i landet. Mye av tiden livnærte han seg ved gruvedrift etter glimmer, men gav opp denne driften da den ikke lenger lønte seg.

Gjennom hele sin tid i Tanzania arbeidet Kielland intenst med å studere landets rike fauna av dagsommerfugler. Han var kjent for sine lange og krevende innsamlingsreiser til avsidesliggende deler av landet. Jan Kiellands vitenskapelige hovedverk er boken *Butterflies of Tanzania*, som han publiserte i 1990. Kielland omkom i en trafikkulykke i Tanzania i 1995. Han beskrev mange nye taksa og har flere arter av sommerfugler og biller oppkalt etter seg. Han store sommerfuglsamling er deponert ved *African Butterfly Research Institute* i Nairobi.

Litteratur
----------

* Bjørnstad, Anders (1995) Et siste brev til Jan Kielland (2.10. 23 - 9.10. 95). Insekt-Nytt 20(4): 21-23.
* Kielland, Jan (1978) Provisional checklist of the Rhopalocera of the eastern side of Lake Tanganyika. *Tijdschrift voor Entomologie* 121: 147-237.
* Kielland, Jan (1982) Revision of the genus *Ypthima* in the Ethiopian region excluding Madagascar (Lepidoptera, Satyridae). *Tijdschrift voor Entomologie* 125: 104-107.
* Kielland, Jan (1985) New and little known Lepidoptera from Tanzania and Malawi (Rhopalocera: Riodinidae, Pieridae, Satyridae and Lycaenidae). *Lambillionea*
* Kielland, Jan (1990) Butterflies of Tanzania. Hill House, Melbourne/London, 363 sider.
* Kielland, Jan (1994) Butterfly collecting in North-Western Tanzania II. *Metamorphosis* 5: 5-21

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** SUDOC
 |
**Charles Wilhelm Thesen** (født 14. november 1856 i Stavanger, død 1. februar 1940 i Knysna i Sør-Afrika) var en norskfødt handelsmann og skipsreder i Sør-Afrika.

Knysna-lagunen med Thesen Island
Faren Arnt Leonard Thesen utvandret fra Stavanger til Knysna, der han bygget opp firmaet Thesen & Co. Charles Thesen spilte en sentral rolle i trelast- og skipsbyggingsindustrien i regionen. Han kjøpte Paarden Island i Knysnas lagune og anla der sagbruk og skipsverft, øyen fikk senere navnet Thesen Island. Thesen var også involvert i lokalpolitikk som borgermester i Knysna og medlem av provinsforsamlingen i Kapp-provinsen. Søsteren Blanka var gift med Francis William Reitz, en ledende politiker og jurist.

Referanser
----------

1. ↑  The Thesen Company av Eivind Eidsvik, UiB, publiser 21.3.2012, lest 8. mars 2014.
2. ↑  Hartmann, O. (1900): *Skandinaver i Sør-Afrika.* Utgitt i Cape Town, 1900.
3. ↑
4. ↑  Saxe, Ludv. (1914). *Nordmænd jorden rundt*. Kristiania: Aschehoug. s. 119.
5. ↑  Schrøder-Nielsen, I. (1925). *Blandt boerne i fred og krig*. Oslo: Steen. s. 252.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister
 |
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Kinas flagg Kina |
| Rullestolcurling Rullestolcurling |
| VM i rullestolcurling |
| Bronse | 2012 Chuncheon |  Treer |
| Bronse | 2013 Sotsji |  Treer |

**Liu Wei** (født 15. august 1984 i Heilongjiang) er en kinesisk rullestolcurlingspiller. Han har to VM-bronsemedaljer som fremste meritter, og har vært toer og treer på det kinesiske landslaget siden 2007. 

Han begynte med rullestolcurling i 2007, og debuterte for Kina i 2007, ved kvalifiseringsmesterskapet for VM i 2008.

Idrettskarriere
---------------

Liu var toer ved kvalifiseringsmesterskapet for VM i rullestolcurling 2008, men Kina kom på 9.-plass i denne kvalifiseringen, og ble ikke kvalifisert til VM 2008. Ved kvalifiseringsmesterskapet for VM i rullestolcurling 2009 kom Kina på 2.-plass, og ble dermed kvalifisert for VM 2009, der de kom på 8.-plass. 

Han var treer da Kina i 2010 vant kvalifiseringsmesterskapet for VM i rullestolcurling 2011 i Praha i Tsjekkia, og ved VM 2011 kom Kina på 5.-plass. Ved VM i rullestolcurling 2012 fikk Kina bronse, de slo Slovakia 7-4 i bronsefinalen. Ved neste VM, i 2013, kom de også på 3.-plass, denne gangen slo de USA 6-5 i bronsefinalen. 

Han var igjen toer ved Paralympiske vinterleker 2014 i Sotsji i Russland, der det kinesiske laget kom på 4.-plass. Her tapte de 3-7 for Storbritannia i bronsefinalen.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Liu Wei – Paralympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Liu Wei – World Curling Tour Rediger på Wikidata

* (en) Liu Wei – World Curling Federation Rediger på Wikidata
* Profil hos Sotsji 2014 Paralympics Arkivert 19. mars 2014 hos Wayback Machine.
**Hagen-Poiseuilles lov**, også kjent som bare **Poiseuilles lov**, er en fysisk lov innen fluiddynamikk som angir trykktapet i et ikke-kompresibelt newtonsk fluid i laminær strømning gjennom et langt sylindrisk rør med konstant tverrsnitt. Den kan brukes til å beregne luftstrømmen i lungealveoler, eller væskestrømmen gjennom et sugerør eller en hypodermisk nål. Den ble eksperimentelt utledet uavhengig av Jean Léonard Marie Poiseuille i 1838 og Gotthilf Heinrich Ludwig Hagen, og publisert av Poiseuile i 1840-41 og 1846.[1] Den teoretiske begrunnelsen av Hagen-Poiseuilles lov ble gitt av George Stokes i 1845.

Forutsetningene i ligningen er at fluidet er ikke-kompresibelt og newtonsk; strømmen er laminær gjennom et rør med konstant sirkulært tverrsnitt hvor rørets lengde er betydelig lengre enn rørdiameteren; og det er ingen akselerasjon av væsken i røret. Når hastigheten og rørdiameteren blir høyere enn spesifikk terskelverdi, kan fluidstrømmer ikke lenger betraktes som laminære, men som turbulente, noe som fører til et større trykkfall enn beregnet av Hagen-Poiseuilles lov.

Ligning
-------

I standard fluiddynamikk notasjon:

{\displaystyle \Delta p={\frac {8\mu LQ}{\pi R^{4}}}={\frac {8\pi \mu LQ}{A^{2}}},}
hvor

Δ*p* er trykkdifferansen mellom de to rørendene,
L er lengden av røret,
μ er dynamisk viskositet,
Q er volumetrisk strømningsrate,
R er radius av røret,
A er tverrsnittarealet av røret.

Ligning gjelder ikke nær innløpet av røret. 

Ligningen gjelder ikke ved lav viskositet, bredt og/eller kort rør. Lav viskositet eller et bredt rør kan forårsake turbulent strømning, noe som gjør det nødvendig å bruke mer komplekse modeller, for eksempel Darcy-Weisbach-ligningen. Forholdet mellom lengde og radius av røret bør være større enn 1/48 av Reynolds-tallet for at Hagen-Poiseuilles ligning skal være gyldig. Hvis røret er for kort, kan Hagen-Poiseuille-ligningen resultere i ufyskiske høye strømningsfrekvenser; strømmen er begrenset av Bernoulli-prinsippet, under mindre restriktive forhold, ved

{\displaystyle {\begin{aligned}\Delta p={\frac {1}{2}}\rho {\overline {v}}\_{\text{max}}^{2}&={\frac {1}{2}}\rho \left({\frac {Q\_{\text{max}}}{\pi R^{2}}}\right)^{2}\\\Rightarrow \quad Q\_{\max }{}&=\pi R^{2}{\sqrt {\frac {2\Delta p}{\rho }}},\end{aligned}}}
fordi det er ikke mulig at (absolutt) trykket er negativt (ikke forveksles med målestrykket) i en ikke-kompresibel fluidstrøm.

Referanser
----------

1. ↑  Szabó, István (1979). *Geschichte der mechanischen Prinzipien und ihrer wichtigsten Anwendungen*. Basel: Birkhäuser Verlag.
2. ↑  Kirby, B. J. *Micro- and Nanoscale Fluid Mechanics: Transport in Microfluidic Devices*. New York: Cambridge University Press. ISBN 9780521119030. OCLC 665837940.
3. ↑  Bruus, H. *Theoretical Microfluidics*.
4. ↑  Vogel, Steven. *Life in Moving Fluids: The Physical Biology of Flow*. PWS Kent Publishers. ISBN 0871507498.
5. ↑  tec-science. «Energetic analysis of the Hagen–Poiseuille law». Besøkt 7. mai 2020.
**Den julianske borg** er en lav steinlabyrint – også kalt en *trojaborg* – ved fjellet Grøthornet (1013m) sørøst for Vartdal sentrum i Ørsta kommune.

Der er to slike trojaborger i det samme området, den minste som blir kalt *den Julianske borg*, ligger ved Grøthornet og har en diameter på ca 6 m. Den andre, gjerne kalt *Isflålabyrinten*, ligger lenger nord ved fjellet Vardehornet og har en diameter på ca 9 m. Begge steinlabyrintene er tilnærmet sirkelrunde og ligger på Daleheia, ca 900 moh.

Slike trojaborger finnes andre steder i Europa, bl a på Holmengrå, Gamvik (Nordkyn) i Finnmark, Brønnøysund i Nordland (når svartisen har trekt seg tilbake), der en kjenner til slike labyrinter. En regner med at labyrintene er gamle kultsteder og skriver seg fra bronsealderen eller begynnelsen av den eldre jernalderen.

Kulturminnet «Den julianske borg» ble registrert av arkeolog Per Fett i 1950 og er fredet etter kulturminneloven §§ 3 og 4.

Referanser
----------

1. ↑  trojaborg Store norske leksikon

Eksterne lenker
---------------

* Førhistoriske minne på Sunnmøre Ørsta prestegjeld v/Per fett (1950)
* Steinlabyrinten i Vartdalsfjella[*død lenke*] Sunnmøre historielag
* Den julianske borg frå nettsida lommekjent.no
* Turar Arkivert 1. august 2016 hos Wayback Machine. Møre og Romsdal fylkeskommune
* (no) «Den julianske borg». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Riksantikvaren kulturminne
 |
**IFOR** (International Fellowship of Reconciliation, Norwegian Branch) er den norske greina av en internasjonal fredsorganisasjon: IFOR (International Fellowship of Reconciliation). Tanken er å tolke og bruke IFORs plattform - *Spirtually based non-violence* - i en norsk kontekst, samt fremme samarbeid på tvers av alle grenser for fremme av ikkevold internasjonalt.

IFOR Norge ble opprettet 26. mai 2004, og forløperen var Kristent Fredslag som hadde eksistert siden 1946.

Internasjonalt ble IFOR startet i august 1914 for å demme opp for verdenskrigens redsler, og har nå 72 medlemmer i 48 land på alle kontinenter. Internasjonalt hovedkontor er i Alkmaar, Nederland. IFORs medlemmer fremmer ikkevold, menneskerettigheter og forsoning ved hjelp av utdanning, treningsprogrammer og kampanjer.

Nobelpriser
-----------

Seks Nobelprismedlemmer er medlemmer av IFOR:

* Jane Addams (1931)
* Emily Greene Balch (1946)
* Chief Albert Luthuli (1960)
* Dr. Martin Luther King Jr. (1964)
* Mairead Corrigan (1976)
* Adolfo Pérez Esquivel (1980)

Referanser
----------

1. ↑  «Om IFOR». IFOR Norge. Besøkt 31. desember 2012.

Eksterne lenker
---------------

* IFOR Norges hjemmeside
* IFORs hjemmeside (engelsk)
* Kart over IFORs medlemmer med hjemmesider

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
{{Taksoboks
| bilde=Salix-pentandra-leaf.jpg
| bildetekst=Elvepil har karakteristisk blanke, mørke bladplater
| norsknavn=elvepil
| vitenskapsnavn=*Salix x erhartiana* 
| autor
| autorår=
| regnum = Planter
| divisio = Dekkfrøete planter
| classis = Tofrøbladete planter
| ordo = Vierordenen
| familia = Vierfamilien
| genus = Vierslekta

Økologi

Habitat:
terrestrisk 
Utbredelse:
Eurasia

**Elvepil** (*Salix x erhartiana* eller *Salix alba x pentandra*) er et svært vanlig, hybrid løvtre pilefamilien / vierfamilien (*Salicaceae*). Det er en krysning av artene hvitpil og istervier, og blir opptil 20 meter høyt. Det har blitt dyrket i Norden og er naturalisert på spredte steder i Danmark, det sørlige Finland og på sørøstlandet i Norge. Den er sjelden i vårt land.

Barken er brun til brunrød og brekker ikke så lett, ungkvister som kan være noe hårete. Knoppene er eggerunde og 6-9 mm lange, og utoverbøyde med tidvis behåring. Øreknoppene er lansettformede og tidvis svært mørke der de sitter i hjørnet mellom grenen og festet av bladstilken. De blanke og klargrønne, svært fintannede bladene er 8-12 cm lange og lyse- eller blågrønne under, bladstilk 8-12 mm med inntil 8 kjertler. Bladet er 3-5 ganger lengre enn det er bredt, og er bredest før midten (elliptisk) med en relativt smal spiss. Bladets underside mister mye av hårdekket etterhvert. Ørebladene er fraværende eller har lansettform. 

Elvepil blomstrer i mai med hunnblomster i 3-4 cm lange rakler med en inntil 5 mm lang kapsel og kort griffel. Raklene sitter lenge på treet. Den kan likne på blankpil i treets form, men har ikke klebrige skudd og knopper slik blankpil har. Arten vokser i fuktig, gjerne oversvømmet jord langs strender og bekker i skog, eller på ruderatmark.

Kilder
------

* Stenberg, Lennart & Bo Mossberg, Steinar Moen (norsk red.), *Gyldendals store nordiske flora*, Gyldendal, Oslo 2007. ISBN 978-82-05-32563-0.

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen har ingen egenskaper for arter i Wikidata*
**Småvier** (*Salix arbuscula*) er et løvtre i vierslekten innenfor pilefamilien eller også kalt «vierfamilien» (*Salicaceae*). Den er en svært liten vierbusk, liggende eller opprett og bare 10–70 cm høy. Kan danne hybrid med lappvier.

De er krypende og greinete lavbusker med rødbrun bark, bladskaft gulaktige. Mangler øreblad i bladhjørnene, bladene er 1–3 cm og mellomgrønne ovenpå, grågrønne under. Midtnerve antydning til rødbrun over og rød under. Blomstrer i juni med hunnblomster i blekgule rakler med 3–7 mm lang kapsel, som står på korte grålodne rakleskaft.

I Norge vokser den i fuktige, kalkrike østlige innlandsfjell i Trøndelag og Nord-Norge, samt fåtallig i fjell i Sogn (Luster) opp til 1.320 moh. Indre fjellstrøk i det nordlige Sverige. Ellers i Uralfjellene.

Kilder
------

* Stenberg, Lennart & Bo Mossberg, Steinar Moen (norsk red.), *Gyldendals store nordiske flora*, Gyldendal, Oslo 2007. ISBN 978-82-05-32563-0.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Småvier* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Småvier* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *Småvier* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *Småvier* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *Småvier* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Småvier* hos The International Plant Names Index Rediger på Wikidata

* (en) *Småvier* hos Tropicos Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Salix arbuscula* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Salix arbuscula* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |