recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Ingrid Pernille Rismark** (24. juni 2001) er en norsk friidrettsutøver som representerer SK Vidar, der hun trenes av bl.a. Petar Vukicevic. Hun konkurrerer hovedsakelig i sprintløp og hekkesprint, men har tidligere også konkurrert i mangekamp. Hun fikk sølv på 100 meter hekk og bronse på 400 meter under NM i friidrett 2020, og fikk i tillegg sølv på 1000 meter stafett.

Hun konkurrerte for IF Sturla ut 2019-sesongen.

Idrettskarriere
---------------

### 2017

Rismark deltok i NM i mangekamp 2017, og fikk der bronse i sjukamp i J16-klassen. Under Junior-NM i friidrett 2017 kom hun på femteplass på 400 meter hekk i U20-klassen, men hun nådde ikke finalen på 400 meter.

### 2018

Under NM i mangekamp innendørs 2018 deltok hun i klassen U18, og vant femkamp i denne klassen med 3513 poeng. Hun deltok i J17-klassen under UM innendørs 2018, og fikk der gull på 60 meter hekk og bronse i høydehopp.

### 2019

I august deltok Rismark i Junior-NM i friidrett 2019. Hun kvalifiserte seg til finalen på 400 meter, og fikk sølv i U20-klassen bak Agnes Elisabeth Morud. Hun deltok i klassen J18/19 under Ungdomsmesterskapet i friidrett 2019, og fikk der en femteplass på 400 meter som beste resultat.

### 2020

I februar 2020 deltok hun i NM i friidrett innendørs 2020, og kom der på sjetteplass på 60 meter hekk. Hun deltok også på 60 meter og 200 meter, men nådde ikke finalen i disse øvelsene. Under UM innendørs 2020 vant hun 200 meter i klassen J18/19 med ny personlig rekord på 24,95 sekunder, og hun fikk sølv på 60 meter hekk og kom på sjuendeplass på 60 meter.

Hun vant 400 meter i U20-klassen under Junior-NM i friidrett 2020 i august, med ny personlig rekord på 54,30, og hun fikk i tillegg sølv på 200 meter og bronse på 100 meter hekk.

Under NM i friidrett 2020 fikk hun to medaljer. Hun kom på andreplass på 100 meter hekk, kun slått av Andrea Rooth, og hun fikk bronse på 400 meter. I tillegg fikk SK Vidar sølv på 1000 meter stafett med Rismark på laget.

### 2023

Sammen med Laura Koubova Tangen, Elea Jørstad Bock og Line Kloster satte hun norsk klubbrekord på 1000 meter stafett med 2.06,16.

Referanser
----------

1. ↑  Minfriidrettsstatistikk.info - *Ingrid Pernille Rismark - Utendørs 2017*, besøkt 20. september 2020.
2. ↑  Minfriidrettsstatistikk.info - *Ingrid Pernille Rismark - Innendørs 2018*, besøkt 20. september 2020.
3. ↑  Minfriidrettsstatistikk.info - *Ingrid Pernille Rismark - Utendørs 2019*, besøkt 20. september 2020.
4. ↑  Minfriidrettsstatistikk.info - *Ingrid Pernille Rismark - Innendørs 2020*, besøkt 20. september 2020.
5. ↑  Minfriidrettsstatistikk.info - *Ingrid Pernille Rismark - Utendørs 2020*, besøkt 20. september 2020.
6. ↑  «FriSys - NM 2023». *liveres.andro.no*. Besøkt 13. august 2023.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Ingrid Pernille Rismark – World Athletics Rediger på Wikidata
* (no) Resultater hos Minfriidrettsstatistikk.info
**Arild Retvedt Øyen** (født 19. mars 1946) er en norsk veterinær og diplomat. Han har vært Norges ambassadør i flere afrikanske land og har også vært direktør for Verdens matvareprogram i Madagaskar og Mauritius. Han var Utenriksdepartements spesialutsending til Kongo i perioden 2015-2017 og bidro sterkt til at den fengslede Joshua French ble løslatt i mai 2017.

Øyen er fra Kråkstad i Akershus og er utdannet veterinær. Han har blant annet vært distriktsveterinær i Hammerfest og har også arbeidet for NORAD og Landbruksdepartementet. Øyen var fra 1986 til 1988 direktør for Verdens matvareprogram i Madagaskar og Mauritius.

I utenrikstjenesten har Øyen tjenestegjort i afrikanske land. Han har vært spesialråd ved ambassaden i Namibia og ambassaderåd i Tanzania. Øyen ble i 1997 utnevnt til Norges ambassadør i Uganda. Året etter ble han sideakkreditert som ambassadør i Burundi og Rwanda. I 2002 fulgte utnevnelse til ambassadør i Angola, med sideakkreditering til Den demokratiske republikken Kongo og Republikken Kongo året etter, samt til São Tomé og Príncipe i 2004. I 2007 fulgte utnevnelse til ambassadør i Gabon, igjen en sideakkreditering. Øyen ble i 2010 utnevnt til ambassadør i Algerie. I 2011 ble han gitt sideakkreditering til Tunisia.

Øyen er siden 2003 kommandør av Den Kongelige Norske Fortjenstorden. Han er også offiser av Madagaskars nasjonalorden, etter å ha blitt forfremmet fra ridder.

Referanser
----------

1. ↑  Alt skjedde rekordraskt etter at jeg fikk avtalen i hånden - Aftenposten 18. mai 2017.
2. ↑  Øyen om French - Det har vært millimeter for millimeter - VG 18. mai 2017
3. ↑  NTBtekst, 13. mars 2006.
4. ↑  Offisielt fra statsråd, Statsministerens kontor, 19. september 1997.
5. ↑  Offisielt fra statsråd, Statsministerens kontor, 26. februar 1998.
6. ↑  Offisielt fra statsråd, Statsministerens kontor, 8. mai 1998.
7. ↑  Offisielt fra statsråd, Statsministerens kontor, 4. oktober 2002.
8. ↑  Offisielt fra statsråd, Statsministerens kontor, 14. mars 2003.
9. ↑  Offisielt fra statsråd, Statsministerens kontor, 3. oktober 2003
10. ↑  Offisielt fra statsråd, Statsministerens kontor, 6. august 2004.
11. ↑  Offisielt fra statsråd 25. mai 2007, Statsministerens kontor.
12. ↑  Offisielt fra statsråd 26. mars 2010, Statsministerens kontor.
13. ↑  Offisielt frå statsrådet 10. juni 2011, regjeringen.no. Besøkt 10. juni 2011.
14. ↑  Tildeling av ordener og medaljer: Søk i arkivet, kongehuset.no.
15. ↑  *Aftenposten* (morgen), 19. mars 2006, s. 23.
16. ↑  «Gassisk orden til norsk landbruksekspert», *Aftenposten* (morgen), 26. juni 1985, s. 12.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
Strandleker ved Pescara i Italia under feringen av *ferragosto* midt i den varme feriemåneden august.
***Ferragosto*** (en forvanskning av latin *feriae Augusti*, «Augustus' fester») er en italiensk merkedag som feires hver 15. august som fest- og fridag.

Den katolske kirke feirer Maria himmelfart samme dag, slik at dagen også markeres i land med katolske tradisjoner, også i Norge før reformasjonen i 1537.

Historikk
---------

Skikken ble innført av keiser Augustus i 18 f.Kr. for å feire at innhøstningen var overstått, og årets avling i hus. Feiringen kom i tillegg til eldre romerske festivaler i august, slik som *Consualia* da sabinerinnerovet ifølge Livius fant sted. Livius hevder også at feiringen skjedde til ære for *Neptunus Equestris* («Neptun til hest»), og under Augustus' årlige feiringer ble det derfor arrangert hesteløp over hele Romerriket, en skikk som har overlevd i Siena med den årlige kappridningen kalt *Palio* 16. august.

Trekkdyr som okser og esler fikk hvile fra arbeidet og ble pyntet med blomster. Uttrykket *dare il ferragosto* («å gi *ferragosto*») betyr å gi en pengegave eller mat til sine ansatte. Denne skikken ble så vanlig i løpet av renessansen at den da ble gjort obligatorisk i Vatikanstaten.

Under Mussolini ble det populært å reise på tur etter at fascistene satte opp *treni popolari di Ferragosto* («folkets tog på *ferragosto*») med billetter til nedsatt pris i dagene 13. 14. og 15. august. Man kunne kjøpe éndagsbillett med reiselengde 50-100 km, eller tredagsbillett med reiselengde 100-200 km.

Referanser
----------

1. ↑  Livius: *History of Rome* kap. 9
2. ↑  *Palio di Siena*
3. ↑  *The Palio Horse Race in Siena*
4. ↑  *Ferragosto* i fascismens tid

Se også
-------

* Maria Himmelfart, katolsk merkedag 15. august
Bokstaven Ł
**Ł** eller **ł** er en modifisert bokstav i det latinske alfabetet. Den omtales ofte som «l med strek». Den ble først innført i det 16. århundre i polske tekster.

Ł finnes i polsk, kasjubisk, sorbisk, belarusisk, wymysorys, navajo, dene suline, dogrib og i foreslåtte alfabeter for venetiansk. I slaviske språk representerer den en fortsettelse av den protoslavisk ikkepalataliserte konsonanten *l*, mens den i de fleste ikke-europeiske språk representerer en ustemt alveolar lateral frikativ eller lignende lyd. 

På polsk uttales den normalt /w/, som en engelsk *w* i *were* eller *will*. I det østlige Polen og i de polske minoritetene i Litauen, Belarus og Ukraina er en eldre uttalemåte bevart. I det belarusiske latinske alfabetet tilsvarer den kyrillisk л, og uttales normalt /ɫ/.

På navaho brukes den for en ustemt alveolar lateral frikativ, ɬ, tilsvarende walisisk Ll. 

Det er foreslått at den i venetiansk skal brukes til å angi en etymologisk *l* i ord hvor uttalen avviker fra den vanlige, for eksempel der den blir stum eller blir en *a*- eller *e*-lyd. 

I språk som ikke bruker bokstaven blir minuskelen til tider blandet sammen med t. For eksempel blir det polske kvinnenavnet Małgorzata i Norge ofte feilskrevet som Matgorzata.

I norsk sammenheng brukes «Ł» til å beskrive det språklige fenomenet «tykk l».

Referanser
----------

1. ↑  Jf. eksempelvis Opplysning1890 Arkivert 27. september 2007 hos Wayback Machine. viser pr. 11. mars 2007 tre forekomster av Matgorzata

| * v
* d
* r
Det latinske alfabetet |
| --- |
| Grunnbokstaver | 
* Aa
* Bb
* Cc
* Dd
* Ee
* Ff
* Gg
* Hh
* Ii
* Jj
* Kk
* Ll
* Mm
* Nn
* Oo
* Pp
* Qq
* Rr
* Ss
* Tt
* Uu
* Vv
* Ww
* Xx
* Yy
* Zz

 |
| Modifiserte bokstaver | 
* Áá
* Ââ
* Àà
* Ăă
* Ää
* Ǟǟ
* Ãã
* Ąą
* Ą̊ą̊
* Ⱥⱥ
* Ɓɓ
* Ḇḇ
* Ƀƀ
* Ƈƈ
* Ćć
* Ĉĉ
* Čč
* Çç
* Ċċ
* Ȼȼ
* Ɗɗ
* Ḓḓ
* Ďď
* Ḑḑ
* Đđ
* Ðð
* Ɖɖ
* Ḏḏ
* Éé
* Èè
* Êê
* Ěě
* Ëë
* ‌Ẽẽ
* Ęę
* Ėė
* Ẹẹ
* Ɇɇ
* Ƒƒ
* Ɠɠ
* Ḡḡ
* Ǵǵ
* Ĝĝ
* Ǧǧ
* Ğğ
* Ģģ
* Ǥǥ
* Ġġ
* Ĥĥ
* Ȟȟ
* Ḧḧ
* Ħħ
* ‌Ḥḥ
* İi/Iı
* Íí
* Ìì
* Îî
* Ïï
* Ĩĩ
* Įį
* Ịị
* Ɨɨ
* Ĵĵ
* J̌ǰ
* Ɉɉ
* Ƙƙ
* Ḱḱ
* Ǩǩ
* Ķķ
* Ĺĺ
* Ḽḽ
* Ľľ
* Ļļ
* Ḷḷ
* Łł
* Ƚƚ
* Ɫɫ
* Ⱡⱡ
* Ṃṃ
* Ŋŋ
* Ńń
* Ṋṋ
* Ňň
* Ṅṅ
* N̈n̈
* Ññ
* Ɲɲ
* Ņņ
* Ōō
* Ơơ
* Őő
* Óó
* Òò
* Ôô
* Ŏŏ
* Ȯȯ
* Ȱȱ
* Öö
* Õõ
* Ȭȭ
* Øø
* Ǫǫ
* Ọọ
* Ƥƥ
* Ᵽᵽ
* Ɽɽ
* Ŕŕ
* Řř
* Ŗŗ
* Ɍɍ
* Śś
* Ŝŝ
* Šš
* Şş
* Șș
* Ṣṣ
* Ťť
* Ṱṱ
* T̈ẗ
* Ţţ
* Țț
* Ŧŧ
* Ⱦⱦ
* Ūū
* Úú
* Ùù
* Ûû
* Ŭŭ
* Ưư
* Űű
* Üü
* Ųų
* Ůů
* Ũũ
* Ụụ
* Ʉʉ
* Ʋʋ
* Ṽṽ
* Ŵŵ
* Ƴƴ
* Ýý
* Ŷŷ
* Ÿÿ
* Ỹỹ
* Y̨y̨
* Ɏɏ
* Źź
* Ẑẑ
* Žž
* Żż
* Ƶƶ

 |
| Ligaturer | 
* Åå
* Ææ
* @
* ȸ
* &
* Ƕƕ
* Œœ
* Ȣȣ
* ȹ
* ß
* ᵺ

 |
| Uvanlige bokstaver | 
* Ɐɐ
* Ƃƃ
* Ƅƅ
* Ↄↄ
* Ƌƌ
* Ǝǝ
* Əə
* Ⅎⅎ
* Ƣƣ
* Ɣɣ
* Ⱶⱶ
* Ɩɩ
* ĸ
* Ɯɯ
* Ƞƞ
* ŉ
* Ɔɔ
* Ɵɵ
* Ƿƿ
* Ɋɋ
* ſ
* Ʃʃ
* Ʊʊ
* Ƨƨ
* Ƽƽ
* Ʌʌ
* Ȝȝ
* Ʒʒ
* Ǯǯ
* Þþ
* ʘ
* ǀ
* ǁ
* ǂ
* ǃ

 |
| Digrafer | 
* CHch
* C'Hc'h
* DZdz
* DŽdž
* GBgb
* GĦgħ
* Ĳĳ
* LJlj
* LLll
* ḶḶḷḷ
* L·ll·l
* LYly
* NJnj

 |
| Spesielle tegn | 
* ¶
* °
* !
* ?
* ;
* %
* \*
* "
* '
* ©
* ®
* ɔ:
* ฿
* ¢
* €
* ₭
* £
* ₦
* $
* ₩
* ¥

 |
| Diakritiske tegn | 
* ´
* ˝
* `
* ^
* ˇ
* ˘
* ¨
* ¨
* ¸
* ~
* ˛

 |
**Samlagsavstemning** eller **Brennevinsavstemning** ble med Brennevinsloven av 1894 avgjørende for om byer skulle opprette, beholde eller avvikle såkalte brennevinssamlag. Denne loven slo fast at all omsetning av brennevin, bortsett fra partisalg over 250 liter, skulle legges inn under kommunale samlag.

Det var lokale folkeavstemninger, som kunne avholdes hvert 5. år, som skulle avgjøre hvilke byer som skulle ha samlag, og avstemningsreglene skulle favorisere den rådende situasjonen ved at de som ikke stemte, ble tatt til inntekt for *status quo*. Før den tid var det kommunestyret som hadde bestemt om det skulle være samlag i byen. Stemmeretten ved slik avstemninger var overraskende vid i forhold til vanlig stemmerett, alle hjemmehørende i byen over 25 år kunne avgi stemme, også kvinner. Det første steget for kvinner på den offentlige arenaen var altså i de lokale avstemningene om samlaget skulle fortsette sin drift eller ikke. Det er vel trolig at bakgrunnen for dette var at kvinner i større grad stod for en edruelig linje og derved ville medvirke til en reduksjon av antallet samlag. Faktum er at som en følge avholdspolitikken og avholdsbevegelsens økende styrke, sank antall byer med samlag fra 51 i 1894 til 13 i 1913.

Brennevinsavstemninger
----------------------

| År | By | Stemmeberettigede | For/Ja | Mot/Nei | Kommentar |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1895 | Gjøvik |  ? | Ukjent resultat |  |
| 1896 | Drøbak | 1080 | Samlaget ble stående med en overvekt av 3-400 stemmer. |  |
| Lillesand | 719 | Ukjent resultat |  |
| Son | 333 | 162 | 95 | Opprettelse av samlag. Avstemningen kjent ugyldig |
«**All your base are belong to us**» er en berømt setning fra den engelske oversettelsen av introduksjonen til den europeiske Sega Mega Drive-versjonen av videospillet *Zero Wing* fra 1989. Hele introsekvensen har et ufrivillig komisk skjær over seg, som skyldes grove grammatiske feil i flere av setningene. Disse feilene kommer av at den som oversatte spillet fra japansk til engelsk transkriberte teksten altfor direkte og manglet tilstrekkelige kunnskaper i engelsk setningsoppbygging (fenomenet er kjent som *engrish*). Setningen «All your base are belong to us» (som på korrekt engelsk skulle vært «All your base***s*** ***belong*** to us») var en av setningene som ble best lagt merke til.

I 1998 begynte en video med introen å sirkulere på Internett, og frasene oppnådde kultstatus.

Dialogen i introduksjonen
-------------------------

In A.D. 2101
War was beginning.
Captain: What happen?
Mechanic: Somebody set up us the bomb.
*sagt i Flash-animasjonen som **Someone set up us the bomb*** 
Operator: We get signal.
Captain: What !
Operator: Main screen turn on.
Captain: It's you !!
Cats: How are you gentlemen !!
Cats: **All your base are belong to us.**
Cats: You are on the way to destruction.
Captain: What you say !!
Cats: You have no chance to survive make your time.
Cats: Ha Ha Ha Ha ….
Operator: Captain !!\*
Captain: Take off every 'Zig'!!
Captain: You know what you doing.
Captain: Move 'Zig'.
Captain: For great justice.
Ordene fra dette kultstykket brukes iblant innenfor leetspeak, for eksempel «Somebody set up us the bomb» (vi har blitt lurt, vi har blitt overrasket), «All your base are belong to us» (vi har overtaket) og «You have no chance to survive make your time» (dere kan ikke vinne, dere har ingen sjanse mot oss).

Eksterne lenker
---------------

* Videoen til «All your base are belong to us»
* Kategori på ODP

Portal: Videospill
**AT Skog BA** er en regional skogeierforening for Agderfylkene og Telemark, og er distriktsorganisasjon for Norges Skogeierforbund. AT Skog har ca. 7880 medlemmer organisert i 54 lokale skogeierlag (2012). AT Skog ble danna i 2006 som en omorganisering av den tidligere Agder-Telemark Skogeierforening til andelslag. Organisasjonen har hovedkontor i Porsgrunn.

Andelslaget bistår medlemmene med skogbruksplaner og planlegging av drifter, og kan også utføre hogst for medlemmene. Medlemmenes tømmersalg går gjennom andelslaget, som avtaler virkespriser med kjøperne. Foreningen kjøpte seg i 2006 inn i treforedlingsfirmaet Peterson.

Referanser
----------

1. ↑   GRID-ID grid.457450.7[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (no) Offisiell blogg Rediger på Wikidata
* (no) AT Skog på Facebook Rediger på Wikidata

* (no) AT Skog på Instagram Rediger på Wikidata

* (no) AT Skog på LinkedIn Rediger på Wikidata

* (no) AT Skog på YouTube Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** Brønnøysundregistrene
 |
**Papper** er en øygruppe som ligger nordvest i Hvaler kommune i Østfold. Papper strekker seg fra Utgårdskilen sør på Vesterøy[] til Vauerkilen. Papper er delt inn i tre steder: 

Papperhavn, lengst nord på Vesterøy, i enden mot Utgårdskilen. Det er ikke del av selve Papperøya, men med båt kommer man lett mellom de to.

Papper, også kalt «Bukta», ligger i midten blant Papperøyene. Her er det en liten marina med muligheter for å kjøpe bensin og småvarer. Vegg til vegg med marinaen ligger Bukta Handel, som er en liten lokalbutikk. Rett ved siden av marinaen ligger det en restaurant/pub med muligheter for pizza og andre matretter samt drikke.

«Fredagshølet» ligger i utkanten av Papperøyene, i en bukt på den nest største øyen Seilø. Dette er et svært kjent sted for båtfolk som skal finne le for natten. Her kan båten ligge lunt og samtidig er det kort vei til marinaen i Papper. Dette er et kjekt sted å ligge om man f.eks. er på vei til Sverige.

Fra Papper kan man farte en liten tur over til de velkjente Søsterøyene, som sies å være svært gamle vulkanøyer. Det er en grotte på Nordre Søster som det går an å svømme inn i for deretter å ende opp på toppen av øyen.

Eksterne lenker
---------------

* Kart over Papper, samt flyfoto

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Frankrikes håndballforbund** (fransk: Fédération Française de Handball) er et særidrettsforbund for håndball i Frankrike.

Håndballforbundet ble grunnlagt 1. september 1941, og organiserer håndball og strandhåndball i Frankrike og representerer Frankrike internasjonalt. Det sorterer under det franske departementet for ungdomssaker og idrett. Forbundet er medlem av European Handball Federation (EHF), Mediterranean Handball Confederation og Det internasjonale håndballforbundet (IHF). Den nåværende presidenten for FFHB er Philippe Bana siden 28. november 2020.

Forbundet organiserer National League for klubblag, og de franske cupene for menn og kvinner (fransk: Coupe de France maskulin og fransk: Coupe de France Féminine). Vinnerne av disse turneringene kvalifiserer seg til europeiske ligaer og cuper – EHF Men's Champions League og EHF Women's Champions League, og EHF Cup Winners' Cup for menn og Womens EHF Cup Winners' Cup.

Referanser
----------

1. ↑   www.eurohandball.com[Hentet fra Wikidata]

| * v
* d
* r
Nasjonale håndballforbund i Europa (EHF) |
| --- |
|  | 
* Albania
* Andorra
* Armenia
* Aserbajdsjan
* Belarus
* Belgia
* Bosnia-Hercegovina
* Bulgaria
* Danmark
* Estland
* Færøyene
* Finland
* Frankrike
* Georgia
* Hellas
* Irland
* Island
* Israel
* Italia
* Kosovo
* Kroatia
* Kypros
* Latvia
* Liechtenstein
* Litauen
* Luxembourg
* Malta
* Moldova
* Monaco
* Montenegro
* Nederland
* Nord-Makedonia
* Norge
* Polen
* Portugal
* Romania
* Russland
* Serbia
* Slovakia
* Slovenia
* Spania
* Storbritannia
* Sveits
* Sverige
* Tsjekkia
* Tyrkia
* Tyskland
* Ukraina
* Ungarn
* Østerrike

 |  |
| 
* *Assosierte medlemmer:* England
* Skottland

 |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** ISNI **·** SUDOC
 |
**Trine Bekkby** (født 19. januar 1972 i Oslo) er marinbiolog. Hun er ansatt som forsker ved Norsk institutt for vannforskning (NIVA), Seksjon for biologisk mangfold marint, Fagsenter for kyst og hav. Hun er også ansatt som forsker (SKO 1183) ved Naturhistorisk museum, Universitetet i Oslo, Geo-økologiske faggruppe.

Bekkby har en doktorgrad (dr. scient. i 2001) i GIS-modellering, utbredelse og ressursseleksjon hos steinkobbe (Phoca vitulina) fra Universitetet i Oslo og en postdoktor i habitatmodellering (med fokus på Natura 2000-habitater) fra Kristinebergs Marina Forskningsstation, Göteborgs universitet, Sverige. 

Siden 1999 har Bekkby jobbet med marin biologi og økologi, geografiske informasjonssystemer (GIS), land-/sjøskapsøkologi, landskapsøkologiske indekser, skalaeffekter, geofysisk og økologisk (arter, habitater og biodiversitet) romlig prediktiv modellering, modellseleksjon, modellvalidering og ressursseleksjonsfunksjoner. Bekkbys mest sentrale arbeider omhandler studier av tareskogens struktur og økologiske funksjon, modellering av utbredelse og referansetilstand for ålegras (*Zostera marina*) og tareskog (stortare, *Laminaria hyperborea*, og sukkertare, *Saccharina latissima*), modellering av arters utbredelse langs geofysiske gradienter og analyse og modellering av biodiversitet på bløtbunn. 

Bekkby er medlem av Norske havforskeres forening, og sitter i ICES arbeidsgruppe for marin habitatkartlegging (WGMHM) Bekkby leder flere forskningsprosjekter og er faglig koordinator for Nasjonalt program for kartlegging av biologisk mangfold - kyst.

Referanser
----------

1. ↑  Faggruppe for identifisering og modellering av naturmangfold
2. ↑  Kristinebergs Marina Forskningsstation Arkivert 12. november 2012 hos Wayback Machine.
3. ↑  Norske havforskeres forening
4. ↑  WGMHM[*død lenke*]
5. ↑  Nasjonalt program for kartlegging og overvåking av marint biologisk mangfold Arkivert 11. mai 2012 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Publikasjoner av Trine Bekkby i BIBSYS
* (no) Publikasjoner av Trine Bekkby i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
* Hjemmeside med CV på NIVA Arkivert 10. mars 2016 hos Wayback Machine.
* Blogg på Forskning.no

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** ISNI **·** CRIStin
 |
*Folkets Hus*, Skulegata 20 i *Sauda* sentrum.
**Folkets Hus i Sauda** er en ærverdig bygning som ligger like utenfor Sauda sentrum. 

Bygget ble oppført av arbeiderbevegelsen i 1931, i stor grad på dugnad. Det var tegnet av arkitekt Gustav Helland.

Det erstattet den gang det gamle folkets hus i Brugata. Gjennom årene har bygget fungert som et viktig forsamlingssted for Saudas industriarbeider. Bygget er gjennom årene brukt som kino, teater, revy-scene, scene for debatter i TV 2, rettssal for Ryfylke tingrett og større festivitetsarrangementer. I første etasje var det i mange år et diskotek, mens andre etasje består av en storstue med scene og galleri. Byggverket oser av industrihistorie, og er innvendig prydet av store veggmalerier av kunstnerne Ragnvald Eikeland og Håkon Landa. Kunsten viser fremtidens Sauda sett med saudabuens øyne.

Bygningen har siden oppføring vært eid av Sauda fabrikkarbeiderforening (Det Nye Folkets Hus A/s v/Sauda Fabr.arb.forening), som på det meste hadde 1 500 medlemmer.

Riksantikvaren ønsker å verne Folkets Hus, og det vil da bli det første vernede folkets hus i landet. Bygget var lenge truet av riving, da kommunen utredet bygging av et helt nytt kulturbygg, det såkalte Kulturverket. Prosjektet ble imidlertid skrinlagt av kommunestyret i 2009, grunnet høye kostnader. I 2013 vedtok kommunestyrets flertall å satse på det gamle Folkets Hus som framtidige kulturlokaler, - og overtok det fra fagforeningen for en krone. Per 2014 er planene at det skal bygges et tilbygg, at selve folkets Hus restaureres og fredes etter at restaureringen er fullført.

Folk-rock-gruppa Vestlandsfanden hyllet bygningen i sangen «Siste Dans på Folkets Hus».

Folkets hus i Sauda blir fredet av Riksantikvaren 25.august 2023. Riksantikvaren uttaler at demokrati- og felleskapsbygninger til nå har manglet på fredningslista.

Referanser
----------

1. ↑  «Kjøpte folkets Hus for en krone», side 9 *Aftenposten* 21. mars 2014
2. ↑   Klassekampen 12.august 2023
**Stavanger byarkiv** er arkivmyndighet og arkivdepot for Stavanger kommune. Byarkivet ble formelt opprettet i 1967. Det holder til i Arkivenes hus på Ullandhaug i Stavanger.

Stavanger byarkiv har ansvar for kommunens arkiver og for rettighetsdokumentasjon til innbyggere. I tillegg forvalter byarkivet en rekke privatarkiv.

Organisering
------------

Stavanger byarkiv er delt i tre seksjoner:

* Arkivdanning og postmottak er kommunens postmottak. Seksjonen registrerer inn- og utgående post til kommunen og fører offentlig journal.
* Bevaring og formidling er Stavanger kommunens arkivdepot. Seksjonen har ansvar for bevaring, tilgjengeliggjøring og formidling av eldre og avsluttede arkiv.
* System og utvikling drifter og videreutvikler sak- og arkivsystemet som Stavanger kommunen bruker.

Historie
--------

I januar 1967 ble Stavanger byarkiv formelt opprettet av bystyret og formannskapet som Stavanger kommunenes felles depot for eldre arkiver. Fem år senere ble Bjørn Utne ansatt som byens første byarkivar.

I 1973 flyttet byarkivet inn i nye lokaler i det tidligere Frue Meieri i Storgata 27. Lokalene var ikke egnet til arkivbruk, derfor flyttet byarkivet i 1988 til bibliotekets tidligere lokaler i rådhuset. I mellomtiden hadde Bodil Wold Johnsen tiltrådt som byarkivar (1980-2013).

I 1999 opprettet Stavanger kommune et Sentralarkiv, som hadde ansvar for arkivdanningen i kommunen. Alf Thorsen ble ansatt som leder for denne avdelingen.
2014 ble Byarkivet og Sentralarkivet slått sammen under navnet Stavanger byarkiv. Sommeren 2017 flyttet byarkivet inn i Arkivenes hus på Ullandhaug sammen med Statsarkivet i Stavanger, Interkommunalt arkiv i Rogaland og Misjonsarkivet.

Dokumenter
----------

I 2018 forvaltet Stavanger byarkiv ca. 10 000 hm arkiv inkl. kart og tegninger samt 1,5 mio fotografier. I tillegg finnes det også lydopptak og filmer i magasinene.

Informasjon om arkivene finner i arkivportalen.no

Stavanger byarkiv har digitalisert en del eldre materiale og publisert dokumentene på sin hjemmeside.

Referanser
----------

1. ↑   *Sceneweb*, Wikidata Q19387768,
2. ↑   www.archivesportaleurope.net, besøkt 18. november 2019[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Informasjon på kommunens hjemmeside
* Hjemmesiden til Stavanger byarkiv
* Bilder og tegninger fra Stavanger byarkiv Arkivert 22. januar 2019 hos Wayback Machine.
* Filmen om Stavanger byarkiv
**Har Brakha** (hebraisk: הַר בְּרָכָה, Berakahhaugen) er en israelsk bosetning som ligg på den sørlige åsryggen av Gerizimfjellet 870 meter over havet, i Samariafjella. Ved sida av den palestinske byen Nablus. Har Brakha er oppkalla etter eitt av dei to fjella som er nemnt i Femte Mosebok, der halvparten av dei tolv israelske stammer gjekk opp for å velsigne. Busetjinga er organisert som ei samfunnsbusetjing og ligg innanfor jurisdiksjonen til Samaria regionale råd. I 2021 hadde busetjinga 3 062 innbyggjarar.

Har Brakha vart etablert 17. november 1982. I 1987 kom ei gruppe ortodokse familiar som etablerte og grunnla busetjinga. Etter etableringa vart rabbi Eliezer Melamed utnemnd til rabbinar for busetjinga, forfattar av den halakiske bokserien *Perler av halakha*.

Busetjinga har ein grunnskule for gutar og ein for jenter, ein ortodoks vidaregåande skule for gutar og ein for jenter, og ei yeshiva.

I 2011 kom ei stor gruppe evangeliske kristne for å hjelpe til med vinhaustinga i vingardane rundt busetjinga, på initiativ og med godkjenning frå rabbinar Melamed. Sidan då har dei budd på åsryggen vest for busetjinga.

Etter at det vart bygd nokre hundre private hus i Har Brakha, bestemte medlemmane av busetjinga seg for å starte med å byggje fire-, fem- og seksetasjes blokker. Dette vart bestemt for å redusere bustadprisane og gi unge par moglegheit til å kjøpe hus i landsbyen. Som ein del av bygginga vart det òg bygd ein gutte- og jenteskule saman med elleve barnehagar i Har Brakha.

Har Brakha

Referanser
----------

1. ↑  ; utgiver: Israels statistiske sentralbyrå.
2. ↑  חיים של ברכה בהר ברכה
3. ↑  This rabbi hopes to explain Judaism to millions with new website
**Filleproletariat** (tysk: *Lumpenproletariat*) er en i utgangspunktet marxistisk term, som refererer til proletarer som er stilt utenfor produksjonsprosessen, og som dermed ikke er en del av det store, arbeidende proletariatet, men som i hovedsak skaffer seg et levebrød gjennom tyveri, tiggeri, prostitusjon, streikebryteri, og lignende. Begrepet ble først lansert av Karl Marx og Friedrich Engels i *Den tyske ideologi* (1845), og ble senere videreutviklet av Marx.[]

I marxismen
-----------

I Marx og Engels' *Det kommunistiske manifest* omtales filleproletariatet som «fornektelse av klasser», ettersom filleproletaren mot betaling lett kan la seg overtale til å slåss selv for reaksjonære idealer.[]

I *Der achtzehnte Brumaire des Louis Bonaparte* (1852) refererer Marx til filleproletariatet som den klassefraksjon som i 1848 gikk i ledtog med Louis Bonaparte,[] slik at det ved dets hjelp lyktes Louis Bonaparte å plassere seg over de to hovedklasser, proletarene og borgerskapet. Dermed kunne han fremheve filleproletariatet som en uavhengig maktfaktor, og brukte dem til å bedre borgerskapets materielle kår på bekostning av proletariatet.

I anarkismen
------------

Anarkisten Mikhail Bakunin så mer positivt på filleprolateriatet, og karakteriserte dem som en klasse med iboende revolusjonært potensial.[]

I rasehygienen
--------------

I andre sammenhenger ble filleproletariatet vurdert som del av de asosiale og kriminelle samfunnsgrupper som måtte holdes i sjakk eller fjernes. Ved århundreskiftet rundt år 1900 begynte sosialhygienikere[*hvem?*] som beskjeftiget seg med befolkningshygieniske teorier og planer å rette sitt søkelys mot de såkalt subproletære grupper, som de gav merkelappen «asosiale». I 1912 hevdet hygienikeren Alfred Grotjahn, medlem av SPD og i den tyske Weimarrepublikkens tid medlem av Riksdagen, at samfunnet måtte benytte tvangsmidler mot dette samfunnsskiktet som en del av kriminalitetsforebyggende arbeid.[]

I nasjonalsosialismen
---------------------

I nasjonalsosialismen ble det såkalte *Lumpenproletariat* tilført et arvebiologisk innhold, og når uttrykket ble benyttet i den nasjonalsosialistiske samfunnspolitikk var det som eksempler på «asosiale» og «fellesskapsfremmede» elementer som man burde ta hånd om rasehygienisk, det vil si få ryddet av veien.[]

Se også
-------

* Arbeiderklasse
* Proletar
* Prekariat, moderne samfunnsklasse preget av bekymringer og usikker arbeidssituasjon

Litteratur
----------

* *Christiania-Posten*, op.cit. *Arbeider-Foreningernes Blad* No. 13 – 1851.
* Ole Andreas Øverland: *Thraniterbevægelsen*. Tillæg til *Folkebladet*. Oscar Andersens Bogtrykkeri. Kristiania 1903.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis
 |
**Stavka** (russisk: *Ставка Верховного Главнокомандующего*, med latinske bokstaver *Stavka Verkhovnogo Glavnokomandujusjtsjego*) var betegnelsen på generalstaben i det russiske keiserdømmet under første verdenskrig og tilsvarende i Sovjetunionen under andre verdenskrig. Uttrykket kan bety stab, såvel som lokalisering av denne.

Tsaren med Stavka under første verdenskrig

Stavka under første verdenskrig
-------------------------------

Ved mobiliseringen 30. juli 1914 ble storfyrste Nikolaj Nikolajevitsj øverstkommanderende for den russiske arméen. Han tiltrådte så sent at han hadde ingen innflytelse over planverket ved krigsutbruddet. Han var kompetent, men ble avsatt i 1915, etter intriger blant annet fra Rasputin og Tsaren tok selv kommandoen. Stavkas leir ble først etablert ved Baranovitsji, en belarusisk (dengang polsk) by. Etter den tyske offensiven ble Stavka i 1915 flyttet til Mogilev.

Stavka under andre verdenskrig
------------------------------

Da Operasjon Barbarossa ble innledet, fantes det ingen øverstkommanderende for de sovjetiske militære styrker. Denne posisjonen (Glavkom) ble avskaffet under militærreformen i 1920-årene, slik unngikk også Stalin en rival. Men Stavka ble etablert etter den tyske invasjonen i 1941 gjennom et dekret fra Stalin fra 23. juni 1941. Her ble den øverste kommandoen av de tre våpengrenene samlet i «hovedkommandoen for Sovjetunionens væpnede styrker», *Stavka Glavnogo Komandovanija* med ham selv som leder. Stavka besto da foruten Stalin selv av marskalk Semjon Timosjenko, marskalk Georgij Zjukov, utenriksminister Vjatsjeslav Molotov, marskalk Kliment Vorosjilov, marskalk Semjon Budjonnij og admiral Nikolaj Kusnetsov. Stavka ble organisert slik at disse medlemmene hadde ansvaret for spesielle frontavsnitt, i tillegg deltok også medlemmer av den politiske ledelsen.

Stavka ble reorganisert to ganger i løpet av invasjonsåret 1941, først 10. juli og derpå 8. august. Begge ganger ble navnet forandret, først til «sentralkommandoen for overkommandoen», *Stavka Verkhovnogo Komandovanija* og deretter til «sentralkommandoen for den øverste hovedkommandoen», *Stavka Verkhovnogo Glavnokomandovanija*. Både ved oppstart og ved de følgende omorganiseringene var Stavka underlagt tett politisk styring.

Referanser
----------

1. ↑  Strachan 2001, s. 313

Litteratur
----------

Ross O'Donohue jr. *A Viability Analysis of the STAVKA via Function*, juni 1977 - Sammendrag: En historisk analyse av Stavka, Stalins militære stab i krigstid. Funksjonene abstraheres for å tydeliggjøre de som utføres i «fredstid». Konklusjonen av sammenligningen og analysen brukes som bevis på at Stavkas fortsatte eksistens

* Strachan, Hew (2001), *The First World War, Volume I, To Arms*, Oxford University Press, ISBN 0-19-820877-4

Eksterne lenker
---------------

* Nettsted om den siste russiske Tsaren, med bilder fra hans tid med Stavka (engelsk)
**Faina Chiang** (kinesisk: 蔣方良, **Chiang Fang-liang**, pinyin: *Jiǎng Fāngliáng*, født **Faina Ipatjevna Vachreva**, russisk: Фаина Ипатьевна Вахрева; født 15. mai 1916 i Jekaterinburg i Russland, død 15. desember 2004 i Taipei i Taiwan) var den taiwankinesiske president Chiang Ching-kuos hustru og dermed førstedame i Republikken Kina fra 1978 til 1988.

Faina Chiang ble født i en belarusisk familie. Foreldrene døde unge, og hun ble oppdratt av sin storesøster Anna. I en alder av 16 år ble hun med i Komsomol og arbeidet i maskinfabrikken Uralmasj. Der ble hun kjent med Chiang Ching-kuo, som på grunn av bruddet mellom Kuomintang og kommunistene ikke kunne vende tilbake til Kina. De inngikk ekteskap 15. mars 1935. Deres første sønn, Hsiao-wen, ble født i desember 1935. De fikk også sønnene Hsiao-wu og Hsiao-yung og datteren Hsiao-chang. 

I desember 1936 tillot Stalin endelig Chiang å reise hjem til Kina. Faina fulgte med, bodde hos Mao Fumei, Chiang Ching-kuos mor, og lærte seg den lokale Wudialekten som ble talt i Ningbo. Senere flyktet hun fra den kinesiske borgerkrig med sin familie til Taiwan.

Etter at Chiang Ching-kuo i 1978 ble president for Republikken Kina, opptrådte Chiang Fang-liang bare sjelden i sin tradisjonelle rolle som *First Lady*. Hun holdt seg i bakgrunnen, vel mest fordi hennes bakgrunn fra Russland var politisk delikat. Hun vendte aldri tilbake til Russland, og reiste under resten av sitt liv til utlandet bare tre ganger, for å besøke familiemedlemmer. I 1992 fikk hun besøk av en belarusisk delegasjon, der også borgermesteren av Minsk var med. Det var den eneste hangen hun hadde slik kontakt med sine røtter. 

Etter Chiang Chin-kuos død levde hun i en forstad til Taipeh, og ble høyt respektert i politiske kretser og i massemediene. Hun døde i en alder av 88 år. Begravelsen den 27. desember 2004 fant sted i nærvær av president Chen Shui-bian og visepresident Annette Lu og mange ledende Kuomintang-politikere som Wang Jin-pyng og Ma Ying-jeou.

Referanser
----------

1. 1 2   Find a Grave, oppført som Faina Ipatevna Chiang, Find a Grave 16871655, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Taipei Times, www.taipeitimes.com[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Faina Chiang Fang-liang – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** NLA
 |
***Allgemeine Zeitung*** er den eldste dagsavisen i Namibia, og den eneste tyskspråklige dagsavisen i Afrika. Avisen ble grunnlagt i Windhoek i den daværende tyske kolonien i 1916 under navnet Der Kriegsbote. Tyskland tapte 1. verdenskrig og kolonien Namibia ble lagt under Sør-Afrika. Det var likevel behov for en tyskspråklig avis, så den byttet navn til det nåværende fra 1. juli 1919. 

Avisen er seg bevisst at den er en namibisk avis og flertallet av de som arbeider der er født i Namibia eller naturaliserte namibiere. 

AZ har et opplag på om lag 5 000 eksemplarer. De daglige utgavene er på 12 eller 16 sider, men fredagsutgaven er på 32 sider. Nesten alle tyskspråklige familier i Namibia abonnerer på avisen, så den har om lag 20 000 lesere. I tillegg går det noen hundre til Sør-Afrika. Lesere i Tyskland abonnerer på fredagsutgaven, som hver måned har et større turistmagasin.

Eksterne lenker
---------------

* Allgemeine Zeitung
* Weltverband Deutschsprachiger Medien

Portal: Litteratur


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** ISSN
 |


1. 1 2   (på en, fr, es, zh-hans, ar) *The ISSN portal*, Paris: ISSN International Centre, ISSN 1819-1819, ISSN 1560-9421, Wikidata Q70460099,
**Marcel Wüst** (født 6. august 1967 i Köln) er en tidligere tysk landeveissyklist. Han vant etapper i alle Grand Tours: 12 etappeseire i Vuelta a España, én i Tour de France og én i Giro d'Italia. I 2000 førte et krasj til at han ble blind på et øye og måtte legge opp sin profesjonelle karriere. I 2002 og 2003 arbeidet han som sportsdirektør for Team Coast. I løpet av hans karriere vant han 117 profesjonelle seire.

Meritter
--------

1986
Tysklands flagg Nasjonal Junior-Mester Landevei
1988
GP Waregem, U23
Bad Homburg
1989
4b. etappe, Circuit Cycliste Sarthe
Ronde des Pyrénées Méditerranéennes
3. etappe, Tour de Picardie
1990
2. etappe, Circuit Cycliste Sarthe
2b. etappe, Paris-Bourges
5. etappe, Vuelta a Burgos
1991
1, 11. og 14. etappe, Herald Sun Tour
7. etappe, International Cycling Classic
6. og 7. etappe, Mazda Tour
3. etappe, Tour du Poitou-Charentes
1. og 3. etappe, Route du Sud
1992
5. etappe, GP du Midi-Libre
1, 5. og 8. etappe, Mazda Tour
1. etappe, Tour de l'Avenir
1, 2b, 4. og 5. etappe, Route du Sud
4a, 6a. og 10. etappe, Herald Sun Tour
1993
A Travers le Morbihan
4. etappe, Fresca Classic
GP de Denain
3. og 10. etappe, Herald Sun Tour
2. etappe, Vuelta a Burgos
1. etappe, Catalonia rundt
1994
1. etappe, Herald Sun Tour
1. etappe, Critérium du Dauphiné
1995
5. etappe, Fresca Classic
7. etappe, Herald Sun Tour
Köln-Longerich
2. etappe, Quatre Jours de L'Aisne
4, 5. og 7. etappe, Ronde van Nieuw-Zeeland
6. etappe, Clásico RCN
4, 14. og 21. etappe, Vuelta a España
1996
7. etappe, Commonwealth Bank Classic
10. etappe, Fresca Classic
3a. og 11. etappe, Tour Du Pont
Troisdorf-Spich
1a. og 3. etappe, Vuelta a La Rioja
7. etappe, Catalonia rundt
4. etappe, Vuelta Castilla y León
1997
7. etappe, Giro d'Italia
4. etappe, Route du Sud
5. etappe, Vuelta a Burgos
2, 3. og 5. etappe, Vuelta a España
1, 5. og 6. etappe, Boland Bank Tour
1998
Circuito de Getxo
6 etapper, Vuelta Ciclista de Chile
2. etappe, Circuit Cycliste Sarthe
3. etappe, Vuelta a Burgos
14. og 17. etappe, Vuelta a España
1999
10. og 13. etappe, Commonwealth Bank Classic
1. etappe, Setmana Catalana de Ciclismo
2. og 4. etappe, Vuelta Ciclista a Aragón
4. etappe, Volta a Galicia
5. etappe, Vuelta a Burgos
2, 3, 4. og 7. etappe, Vuelta a España
Noosa International Criterium
2000
4 etapper, Circuit Cycliste Sarthe
1. etappe, Vuelta Ciclista a Aragón
6. etappe, Tyskland rundt
5. etappe, Tour de France
Profronde van Surhuisterveen

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Marcel Wüst – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (de) Marcel Wüst – Munzinger Sportsarchiv Rediger på Wikidata

* (en) Marcel Wüst – ProCyclingStats Rediger på Wikidata

* (en) Marcel Wüst – Cycling Archives Rediger på Wikidata

* (en) Marcel Wüst – Cycling Quotient Rediger på Wikidata

* (en) Marcel Wüst – CycleBase Rediger på Wikidata

* (en) Marcel Wüst – TheSports.org Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** GND **·** Munzinger (sport)
 |
**Forurensningsloven** (forkortet **forurl**) er et miljøpolitisk virkemiddel som brukes for å hindre forurensende utslipp. Den trådte i kraft 1. oktober 1983. Loven setter et generelt forbud mot forurensende utslipp, men åpner for at virksomheter kan søke miljømyndighetene om utslippstillatelse. Når slike tillatelser gis er det vanlig at de blir gitt på visse vilkår. Store deler av transportsektoren er unntatt fra loven.

Forurensningsloven administreres av Miljøverndepartementet. Søknad om utslippstillatelse for virksomheter skal sendes til Miljødirektoratet eller til fylkesmannens miljøvernavdeling for virksomheter de er forurensningsmyndighet for.

Forurensningsloven regulerer klimagassutslipp
---------------------------------------------

Forurensningsloven har blant annet blitt benyttet til å sette vilkår for utslipp av CO2 og NOx fra de planlagte gasskraftverkene på Kårstø, Kollsnes, Skogn og energianlegget ved LNG-anlegget på Melkøya ved Hammerfest. Fylkesmannens konsesjoner overfor avfallsdeponier inneholder også krav om uttak av gass for å redusere utslippene av metan.

Eksterne lenker
---------------

* Lovdata: Lov om vern mot forurensninger og om avfall (Forurensningsloven)
* Miljøstatus i Norge: Forurensningsloven
**Christophe de Beaumont du Repaire** (født 26. juli 1703 i slottet La Roque ved Saint-Cyprien i Frankrike, død 12. desember 1781 i Paris) var en fransk katolsk prelat. Han ble biskop av Bayonne i 1741, erkebiskop av Vienne i 1745 og erkebiskop av Paris i 1746.[1]

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Han var sønn av François de Beaumont, Comte de La Roque, og hans andre hustru Anne-Marie de Loangeles, Dame de Sainte-Alvère (ca. 1667-1747).

### Prest

Den 19. juni 1734 ble han ordinert til prest for bispedømmet Blois. 

### Biskop

Han ble ordinert til biskop den 24. desember 1741 av Louis-Jacques Chapt de Rastignac, erkebiskop av Tours; medkonsekratorer var Gaspard de La Valette de Thomas, biskop av Autun, og François de Crussol d'Uzès, biskop av Blois, den som allerede hadde ordinert ham til prest.

Christophe de Beaumont er kjent som en motstander av jansenismen og for sine stridigheter med det franske parlamentet, som forbød ham fire ganger på grunn av dets ordre om at de døende bare skulle forvalte sakramentene mot fremleggelse av en bekjennelsesnotat. Til slutt, i august 1754, tvang kongen ham ved et *lettre de cachet* til å trekke seg tilbake i et aktverdig eksil (husarrest). Beaumont advarte uten hell mot faren for revolusjon og var i denne sammenheng en erklært motstander av Jean-Jacques Rousseau. I et skarpt brev vendte han seg mot Rousseaus store utdanningsroman **Émile ou De l'éducation**, som ble konfiskert i Frankrike umiddelbart etter utgivelsen og fordømt av Paris-parlamentet. I 1763 svarte Rousseau ham i et forsvarsbrev (*La lettre à Christophe de Beaumont*).
***To Catch a Predator*** er en omstridt amerikansk dokumentar-serie som gikk på NBC i USA fra 2004 til 2007. 

Deler av serien ble sendt på TVNorge vinteren 2008 under tittelen *Jakten på en overgriper*. TVNorges vurdering om å sende serien i Norge gikk ikke upåaktet hen. Per Edgar Kokkvold i Pressens Faglige Utvalg uttalte i desember 2007 at «Dette er i strid med god presseskikk og kan havne i Pressens Faglige Utvalg». Tross kritikken besluttet TVNorge i februar 2008 at de ville sende serien. Serien ble avsluttet samme år.

Om serien
---------

Programmet, som har vært vist på det amerikanske tv-nettverket NBC under paraplyen til nyhetsmagasinet «Dateline» siden 2004, er et skjult kamera-program hvor hensikten er å avsløre mennesker med en "pedofil" legning som søker seksuell kontakt med mindreårige. Meningen er å identifisere potensielle, seksuelle barnemisbrukere for deretter overlate dem til politiet. Fremgangsmåten NBC Dateline har benyttet er å lokke voksne mennesker som tror de chatter med mindreårige på nettet til et møte hvor seksuell kontakt er en del av avtalen. På møtestedet dukker tv-folk og politiet opp for å ta den "pedofile" personen på fersk gjerning.

Overgriperne eksponeres med fullt navn og bilde i tv-serien.

Kritikk
-------

Programmet har i USA vært omstridt av flere årsaker. Det er blant annet stilt spørsmål rundt lovligheten av de midler som programskaperne bruker for å lokke voksne mennesker. I Texas ble f.eks. over 20 "overgripere" løslatt p.g.a. strid rundt de legale sidene ved programmet og hvorvidt de hadde rett til å bruke politifolk på den måten.

I 2006 ble det skapt mye blest og strid rundt programmet da en som jobbet for påtalemakten i Texas begikk selvmord etter å ha blitt eksponert i programmet.

Referanser
----------

1. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 14. februar 2008. Besøkt 21. februar 2008.
2. ↑
3. ↑

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
**Qian Qichen** (kinesisk: 钱其琛, pinyin: *Qián Qíchēn*; født 5. januar 1928 i Tianjin i Kina, død 9. mai 2017 i Beijing) var en kinesisk politiker og ledende kommunist. Han var Folkerepublikken Kinas utenriksminister fra april 1988 til mars 1998.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Qians slektshjemstavn var Jiading (nå i Shanghai). men han ble født i Tianjin. I perioden 1942 – 45 fikk Qian på høyskolen tilknyttet Utopia-universitetet.

Qian ble medlem av Det kinesiske kommunistparti i 1942.

### Partimann

Han arbeidet for avisen *Ta Kung Pao* 1945–49. I perioden 1949–53, var han medlem i partikomiteeer og var sekretær for kommunistiske ungsomskomiteer i de shanghainesiske bydistrikter Xuhui, Changning og Yangpu.

Han dro til Sovjetunion og studerte ved Komsomols sentralskole i 1954.

### Diplomat

Etter endt utdannelse i 1955 tjenestegjorde han som diplomat i Moskva og andre steder. Han var en tid kinesisk ambassadør i Guinea (1974–76) tillike med ambassadør til Guinea-Bissau (1974–75).

### Utenriksminister

Han var viseutenriksminister 1982–1988, og ble så utenriksminister. Under sin periode som utenriksminister var han den første kinesiske diplomat som deltok på et ASEAN-arrangement, da han i 1991 var med på ASEAN utenriksministermøte i Malaysia. Dette var første gang at Folkerepublikken Kina formelt anerkjente ASEAN som institusjon. Man la da grunnlaget for fremtidig ASEAN-Kina-samarbeid, som ASEAN+3-mekanismen og ASEAN-China Free Trade Area (ACFTA).

Han var visestatsminister for Kina fra 1993 til han gikk i pensjon i 2003.

Qian døde 9. mai 2017 i en alder av 89 år.

Referanser
----------

1. 1 2   Munzinger Personen, Munzinger IBA 00000019196, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Discogs, Discogs artist-ID 2740800, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   XinhuaNet, «钱其琛同志逝世», verkets språk kinesisk, utgitt 10. mai 2017, besøkt 10. mai 2017[Hentet fra Wikidata]
4. ↑  Full Text: China-ASEAN Cooperation: 1991-2011
5. ↑  «Former Chinese foreign minister Qian dies aged 89». *The Star Online*. 10. mai 2017. Besøkt 10. mai 2017.
6. ↑  «国务院原副总理钱其琛逝世 系外交部首位新闻发言人 - 资讯 - 海外网». *HWW* **(kinesisk)**. 10. mai 2017. Besøkt 10. mai 2017.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Qian Qichen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Qian Qichen på Discogs Rediger på Wikidata
* *Artikkelen har ingen egenskaper for politikerdatabaser i Wikidata*


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Wu Xueqian** | **Utenriksminister for Folkerepublikken Kina**(1988–1998) | Etterfølger:**Tang Jiaxuan** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Prabook **·** VIAF **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** Munzinger (iba) **·** Discogs
 |
**Karin Okkenhaug Seim** (født 5. januar 1977) er en norsk artist, musiker og låtskriver.

Liv og virke
------------

Karin Okkenhaug ga ut sitt debutalbum *Se det du ser* 10. januar 2018 på Christer Falcks plateselskap C+C Records. Platen er produsert av Anders Engen. Bandet består av Audun Erlien, Bendik Hofseth, Mathias Eick, Anders Engen og Kjetil Steensnæs. Knut Anders Sørum er med som duettpartner på en av albumets låter. Hennes andre album *Den dagen det snur* ble gitt ut 11. mars 2022 på plateselskapet Grammofon. Begge album er også gitt ut fysisk som en eksklusiv gaveeske med kunstkort, plate og håndskrevne tekster, hvor fotograf Ellen Lande Gossner har tolket hver låt. Karin Okkenhaug er også en av de første artistene i Norge til å selge musikk og kunst som NFT på markedsplassen OpenSea.

Hun har også sunget duetter med artister som Bjørn Eidsvåg og De Lillos.

Karin Okkenhaug har jobbet som korist for artister som CC Cowboys, Dance with a Stranger, Jarle Bernhoft, D'Sound, Lars Lillo-Stenberg, Lisa Nilsson, Maria Mena og Knut Anders Sørum, og har også i en årrekke vært fast korist og sanger på programmer som Idol og *Skal vi danse*. Seim har sunget på en rekke animasjonsfilmer som *Prinsessen og frosken*, *Min bror Bjørnen*, *Shrek*, *Mikkes jul* og *Istid*. 

Karin Okkenhaug jobber også som innleser for Lydbokforlaget, Fabel og Storytel, og har blant annet lest romanene *Snøhvit må dø*, *Hagen for små begynnelser,* *Eplehagen* og *Min historie* av Michelle Obama.

Diskografi
----------

* 2022: *Vil du bli hos meg* (Grammofon)
* 2021: *Tid* (Grammofon)
* 2021: *Vil du bli hos meg* (single, Grammofon)
* 2018: *Se det du ser* (C+C Records)
* 2017: *Livsmaleri* (single, C+C Records)
* 2017: *Se det du ser* (single, C+C Records)

Referanser
----------

1. ↑  «Karin Okkenhaug - Collection» **(engelsk)**. OpenSea. Besøkt 20. mars 2022.
2. ↑  «KORK og deLillos». 25. mai 2018. Besøkt 31. oktober 2021.
3. ↑  «Karin Okkenhaug Seim». *Lydbokforlaget*. 27. september 2017. Arkivert fra originalen 26. januar 2018. Besøkt 25. januar 2018.
4. ↑  storytel (30. april 2020). «Månedens innleser: Karin Okkenhaug Seim». *blog-norway.storytel.com* **(engelsk)**. Besøkt 31. oktober 2021.
5. ↑  Michelle Obama (9. juli 2019). *Min historie - Lydbok - Michelle Obama - Storytel* **(norsk)**. ISBN 978-82-02-61983-1.