recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Yu** (kinesisk: 蔚县; pinyin: *Yù Xiàn*) er et fylke i provinsen Hebei i Folkerepublikken Kina. Det ligger under byprefekturet Zhangjiakou. 

Fylket hadde 449 710 innbyggere i 1999.

Kulturminner
------------

På listen over kulturminner i Folkerepublikken Kina er oppført Yuhuangpaviljongen i Yuzhou (*Yuzhou yuhuang ge*, 蔚州玉皇阁), Daiwangchengfunnstedet (*Daiwangcheng yizhi*, 代王城遗址) fra Vår- og høstannalenes tid til Handynastiets tid, Nan'antempelets pagode (*Nan'an si ta*, 南安寺塔), Shijiatempelet (*Shijia si*, 释迦寺), Xiguborgen (*Xigu bao*, 西古堡), Huayantempelet i Nuanquan (*Nuanquan Huayan si*, 暖泉华严寺), Zhenwutempelet (*Zhenwu miao*, 真武庙), prisreguleringskornlageret i Yu (*Changpingcang*, 常平仓) og Linyantempelet i Yuzhou (*Yuzhou Lingyan si*, 蔚州灵岩寺).

Referanser
----------

1. ↑  National Population Statistics Materials by County and City – 1999 Period,*i* China County & City Population 1999, Harvard China Historical GIS

Eksterne lenker
---------------

* Hjemmeside
* Daiwangcheng yizhi
* Xigu bao[*død lenke*]
* Nuanquan Huayan si

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GeoNames
 |
**Piccadilly Circus** er en plass i London i Storbritannia, i krysset mellom Regent Street, Piccadilly, Shaftesbury Avenue og Coventry Street. Tidligere var plassen omgitt av opplyste reklameskilt på alle kanter, men det er nå bare en bygning som har slike skilt, i det nordvestlige hjørnet. Coca-Cola Companys berømte skilt der ble i september 2003 byttet ut med et moderne videoskilt som følger bygningens kurve. 

På sørvestsiden av plassen står den andre tingen plassen er særlig kjent for, Shaftesburyfontenen med en statue av en bueskytende engel, laget av Alfred Gilbert. Den kalles gjerne Eros, men er egentlig en statue av *Den kristne nestekjærlighets engel*. Fontene ble reist, opprinnelig på midten av plassen, i 1893 til minne om Lord Shaftesbury. Statuen er den første i verden som ble støpt i aluminium. 

Mesteparten av Piccadilly Circus tas opp av bilveier, og det er alltid enormt med trafikk der. Piccadilly Circus undergrunnsstasjon ligger under plassen, med hele stasjonsanlegget under bakkenivå. 

Picadilly Circus 1896.
Picadilly Circus 2004.
Picadelly Circus ligger som et travelt trafikkutepunkt i London sentrum

Eksterne lenker
---------------

* (en) Piccadilly Circus – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Piccadilly Circus – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** SUDOC **·** GeoNames
 |
Picatinnyskinne på en Steyr HS .50.
Metriske dimensjoner på en picatinnyskinne.
En **picatinnyskinne** er en festeanordning som særlig brukes på militære skytevåpen for å feste kikkertsikter og annet ekstrautstyr, som f.eks. lasersikter, nattsikter og taktisk lys. Standarden ble først publisert av Picatinny Arsenal i USA og har offisielt navn MIL-STD-1913. Den er også kjent som «NATO-rail» med NATO-betegnelsen STANAG 2324, dog med ørsmå tekniske forskjeller, men som går om hverandre.

Skinnen plasseres vanligvis på toppen av våpenets låsekasse, der hvor baksiktet som regel er plassert. Når du ser skinnen fra enden er den formet som en vid «T». Kikkertsikter blir montert enten ved å skyve montasjen inn fra enden, eller ved montasjer som skrus på skinnen med skruer.

For at skinnen skal være stabil må den ikke bevege seg når løpet varmes opp og avkjøles. For å unngå dette har picatinnyskinnene spor frest på tvers, slik at de har mulighet til å utvide og trekke seg sammen i lengderetningen. Disse tverrsporene er også standardisert slik at en del utstyr bruker dem for å låse fast utstyret.

Forskjell på weaver og picatinny
--------------------------------

Hovedforskjellen på en picatinnyskinne og en weaverskinne er størrelsen på tverrsporene. På en picatinnyskinne er de 5 mm fra hverandre, mens på en weaverskinne er de 3.8 mm (1⁄8 tomme) fra hverandre. Dette medfører at utstyr med weavermontasjer passer på våpen med picatinnyskinne, mens utstyr med picatinnymontasje ikke nødvendigvis passer på våpen med weaverskinne.

Referanser
----------

1. ↑  «Dimensioning of accessory mounting rail for small arms weapons» (PDF). Arkivert fra originalen (PDF) 26. november 2010.
«Prima donna» omdirigeres hit. For andre betydninger, se Prima donna (andre betydninger).
**Primadonna**, eller **prima donna**, (italiensk: «førstedame») ble opprinnelig brukt om den ledende kvinnelige sangeren i et operahus; det vil si den personen som tildeles de viktigste rollene. Primadonnaen var normalt, men ikke nødvendigvis, en sopran.

Den tilsvarende betegnelsen på den ledende mannlige sangeren – oftest en tenor – er **primo uomo**.

Tradisjonelt ble *prime donne* sett på som egoistiske, urimelige og utstyrt med et romslig selvbilde, og i dag brukes betegnelsen «primadonna» ofte om en forfengelig, motbydelig og temperamentsfull person som man tross alt ikke kan være foruten.

Kjente primadonnaer har ofte fått operaentusiaster til å dele seg inn i rivaliserende partier som støtter en sanger over en annen. Et av de mest kjente tilfellene er rivaliseringen mellom tilhengerne av Maria Callas og Renata Tebaldi – tross vennskapet mellom de to sangerne.

Et annet kjent eksempel er de ville tilstandene som i 1700-tallets London eksisterte mellom tilhengerne av på den ene siden sopranen Francesca Cuzzoni og på den andre siden mezzosopranen Faustina Bordoni. Den 6. juni 1727 ble de to divaene så oppildnet av sine respektive tilhengergrupper at de gikk løs på hverandre for åpen scene under oppføringen av Giovanni Battista Bononcinis opera *Astianatte*. Episoden vakte så stor oppsikt og interesse for dem begge at de i tiden etter fikk en mengde godt betalte oppdrag over hele Europa.

Referanser
----------

1. ↑  H. Rosenthal, H. and J. Warrack, *The Concise Oxford Dictionary of Opera*, 2nd Edition, Oxford University Press, 1979. p. 398. ISBN 019311321X
2. ↑  Susan Rutherford, *The Prima Donna and Opera, 1815-1930*, Cambridge University Press, 2006. ISBN 052185167X
3. ↑  Se eksempelvis George Jellinek, *Callas: Portrait of a Prima Donna*, Dover, 1986, p. 96 and *passim*. ISBN 0486250474

### Videre lesing

* Rupert Christiansen, *Prima Donna: A History*, Viking, 1985. ISBN 0670804827

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** GND **·** LCCN
 |
**Iggesund** er et tettsted i Hudiksvall kommune i Gävleborgs län i landskapet Hälsingland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 3 362 innbyggere.

Iggesund ligger cirka ti kilometer sør for Hudiksvall 45 km nord for Söderhamn og 70 km sørøst for Ljusdal. I øst grenser tettstedet til Bottenhavet. Nærmeste større byer er Sundsvall (92 km) i nord og Gävle (126 km) i sør.

Infrastruktur
-------------

Iggesund deles av E4 og Ostkustbanan som går parallelt gjennom stedet i nord/sør-retning. I retningen øst/vest deles Iggesund av vei 669 (Forsavägen) som strekker seg de 12 kilometrene mellom Iggesund i øst og Sörforsa i vest.

Iggesund trafikkeres daglig av to busslinjer. Det er togforbindelse til Sundsvall, Hudiksvall, Söderhamn og Gävle via X-Tåget fra Iggesunds jernbanestasjon. I tilknytning til Iggesunds bruk er det en stor havn for import og eksport av kartong og trevarer..

Historie
--------

I 1672 ble Östanå pappersbruk opprettet,[] den første store virksomheten i Iggesund, ved Viksjön, et par kilometer vest for det nåværende tettstedet. I 1685 startet industriepoken for alvor. Dette året grunnla man jernverket Iggesunds Bruk,[] og Iggesund blir sakte forvandlet fra en jordbruksbygd til et industrisamfunn. De følgende årene ekspanderer Iggesunds bruk stadig mer, og i dag omtaler man ofte, feilaktig, stedsnavnet som synomym til fabrikken.[]

På 1980-tallet ble Iggesunds Bruk kjøpt av Mo och Domsjö AB.

Referanser
----------

1. ↑   (på sv) *Statistiska tätorter 2020, befolkning, landareal, befolkningstäthet per tätort*, Statistiska centralbyrån, 24. november 2021, Wikidata Q112914414,
2. ↑   (på sv) *Statistiska tätorter 2018 – befolkning, landareal, befolkningstäthet*, Statistiska centralbyrån, 23. mars 2021, Wikidata Q106128829,
3. ↑  «Sveriges tätorter 2010» (PDF). Statistiska centralbyrån. Arkivert fra originalen (PDF) 16. juni 2011. Besøkt 15. april 2016.

  


| * v
* d
* r
Hudiksvall kommune i Gävleborgs län i Sverige |
| --- |
|  | Delsbo **·** Enånger **·** Friggesund **·** Hudiksvall **·** Hålsjö **·** Iggesund **·** Maln **·** Njutånger **·** Näsviken **·** Sörforsa |  |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** GeoNames
 |
**Headcorn** er en landsby distriktet Tonbridge and Malling i grevskapet Kent, England. Den er mest kjent for herregården Ightham Mote fra middelalderen, men selve landsbyen er enda eldre. I henhold til folketellingen i 2011 har landsbyen en befolkning på 2084 innbyggere.

historie
--------

Stedet er ikke nevnt i *Domesday Book*, men man mener at stedsnavnet kommer fra angelsaksisk *Ehtaham*, «Ehtas bosetning».

Sognekirken, viet apostelen Peter, er fra 1100-tallet. William Lambarde, den første som skrev om et engelsk grevskaps historie (*A Perambulation of Kent*), giftet seg i kirken i 1570. Han kone Jane døde bare tre år senere, og det finnes et monument til minne om henne i kirken. I 1643 framprovoserte sognepresten, John Gryme, et rojalistisk opprør da han nektet å avlegge troskapsed til parlamentet, og å pålegge sine sognebarn å ta eden. Soldater kom for å arrestere ham, og landsbyboerne stilte opp for å hindre dem. Etter at en av landsbyboerne hadde blitt drept trakk soldatene seg tilbake. Da det ankom forsterkninger roet opprøret seg ned. 1800-tallets store britiske operasangerinner, Adelaide Kemble, er gravlagt på kirkegården ved siden av.

I 1336 innvilget Edvard II en forespørsel om tillatelse til å holde en årlig marked i landsbyen.

Referanser
----------

1. ↑  «Civil Parish population 2011» Arkivert 20. oktober 2016 hos Wayback Machine. *Neighbourhood Statistics*. Office for National Statistics

Eksterne lenker
---------------

(en) Ightham – kategori av bilder, video eller lyd på Commons


* Ightham Community Arkivert 21. februar 2006 hos Wayback Machine.
* Historic Kent

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Vision of Britain **·** GeoNames **·** GeoNames
 |
**Ignacio José de Allende y Unzaga** (født 21. januar 1769 i San Miguel el Grande i Ny-Spania, død 26. juni 1811 i Chihuahua), mest kjent som **Ignacio Allende**, var kaptein for den spanske hæren i Mexico, og sympatiserte med den meksikanske uavhengighetsbevegelsen på 1800-tallet.

Biografi
--------

I 1806 begynte han å gå inn for muligheten for meksikansk uavhengighet fra Spania. Allende begynte å støtte den meksikanske underjordiske uavhengighetsbevegelsen. Han ble til slutt invitert av ordføreren i Querétaro, Miguel Domínguez, og hans hustru Josefa Ortiz de Domínguez til å diskutere videre planer for uavhengighet i deres hjem. Det var under et av disse møtene at Allende for første gang møtte den meksikanske presten og opprøreren Miguel Hidalgo y Costilla og hans kaptein Juan Aldama i den revolusjonære hæren.

Han deltok på flere hemmelige møter som ble organisert av opprøreren Josefa Ortiz de Dominguez, der muligheten for et uavhengig Ny-Spania ble diskutert. Han kjempet sammen med Miguel Hidalgo i den første fasen av den meksikanske uavhengighetskrigen i 1810.

Allende ble tatt i et bakholdsangrep og satt i fangenskap av den spanske kolonimakten, og han ble tatt med til byen Chihuahua, der han ble tiltalt for oppvigleri og høyforræderi mot Spania. Han ble henrettet ved skyting den 26. juni 1811. Liket hans ble halshugget og hodet tatt med til Alhóndiga de Granaditas, der det ble vist frem for publikum til skrekk og advarsel.

I 1824 ble hans levninger gravlagt i krypten, som ble forbeholdt visekonger og presidenter i katedralen i Mexico by. Levningene hans ble i 1925 begravd under El Ángel de la Independencia.

Ettermæle
---------

Allende er nasjonalhelt i Mexico. En rekke steder er oppkalt etter ham, blant annet kommunen Allende og byen San Miguel de Allende i delstaten Guanajuato, og kommunen Allende i Chihuahua, samt administrasjonsenteret Valle de Allende.

Referanser
----------

1. 1 2   Spansk biografisk leksikon, oppført som Ignacio José Allende y Unzaga, Spanish Biographical Dictionary ID 9669/ignacio-jose-allende-y-unzaga, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w6wm94m7, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* About.com: Mexican Independence - Biography of Ignacio Allende Arkivert 6. april 2015 hos Wayback Machine. Besøkt 9. april 2015
* Mexconnect - History: Orderly rebel: The life and thought of Ignacio de Allende (1779 - 1811) (Jim Tuck) Besøkt 9. april 2015

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC
 |
***Nintendo Land*** er et selskapsspill utvikla og utgitt av Nintendo på Wii U. Spillet var en lanseringstittel for Wii U, og fulgte med i esken av konsollen.

*Nintendo Land* består av tolv ulike spill, som alle er basert på en eksisterende spillserie fra Nintendo, som *Mario* eller *The Legend of Zelda*. Spillene framstår som attraksjoner i en fornøyelsespark, og er designa for å demonstrere konseptet til Wii U og Wii U GamePad for nye spillere. *Nintendo Land* bruker både berøringsskjermen og bevegelsessensoren i Wii U GamePad. Flere av spillene i *Nintendo Land* tillater bruk av Wii Remote og Nunchuck i flerspillermodus.

Referanser
----------

1. ↑  «ANMELDELSE: Nintendo Land». Gamer.no. Besøkt 30. september 2015.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Nintendo Land* hos MobyGames Rediger på Wikidata

* (en) *Nintendo Land* på Metacritic Rediger på Wikidata

* (en) *Nintendo Land* hos Giant Bomb Rediger på Wikidata

* (en) *Nintendo Land* hos Internet Game Database Rediger på Wikidata

* (en) *Nintendo Land* hos VGMdb Rediger på Wikidata

* (en) *Nintendo Land* hos GameFAQs Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BNF **·** BNF (data)
 |

Portal: Videospill
***The Country Lovers*** er en amerikansk stumfilm fra 1911, regissert av Mack Sennett.

Handling
--------

To unge gårdsarbeidere forsøker å gjøre inntrykk på kjærestene deres var å posere som helter. Derfor planlegger de å fylle klær med halm, som de legger under en busk for å se ut som om en annen person sover der. Dette ser skummelt nok ut, og skremmer kjærestene deres når de skal passere området. Kvinnene skynder seg av sted og forteller de to gårdsarbeiderne hva de har oppdaget. Guttene bevæpner seg deretter med en rifle, og går for å møte den påståtte inntrengeren.

Men i mellomtiden har imidlertid Happy Jack, en tilfeldig landstryker oppdaget klærne under busken. Han tar raskt på seg klærne og tar plassen til halm-dukken. Han viser derfor tydelige livstegn når de potensielle heltene dukker opp for å skremme ham vekk. Men alle bevegelsene til den antatte livløse figuren gjør de to unge mennene livredde. De slipper derfor skytevåpenet, og løper tilbake til huset sitt. Men når kjærestene deres oppdager dette, anser de mennene som lettskremte pyser.

Skuespillere
------------

* Blanche Sweet
* Charles West
* Grace Henderson
* Mack Sennett

Referanser
----------

1. ↑  Brent E. Walker. *Mack Sennett's Fun Factory*

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Country Lovers* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Country Lovers* på Silent Era Rediger på Wikidata
***The Courage of Silence*** er en amerikansk stumfilm fra 1917, regissert av William P.S. Earle.

Handling
--------

Bradley, som er lykkelig gift og elsker familien sin, blir sendt til London på en forretningsreise. Der møter han Mercedes, kona til den spanske ambassadøren. Men ekteskapet har blitt påtvunget henne, og ektemannen hennes oppfører seg forferdelig. Uvitende om at Bradley allerede er gift, blir hun forelsket i ham. Men senere vender han hjem til familien sin, frem til han mottar et fotografi fra Mercedes. På påskudd av flere forretninger reiser han igjen tilbake til Mercedes.

Bradley oppdager at det har vært en krangel mellom Mercedes og ektemannen, og at ambassadøren har slått henne. Hun og Bradley reiser sin vei sammen, men han avslører utilsiktet at han allerede er gift med en annen kvinne. Mercedes ønsker ikke komme mellom en ektemann og hans kone, og flykter deretter til et kloster. Bradley, som ikke klarer å finne igjen Mercedes, blir med på en ekspedisjon til skogene i Sør-Amerika. Helsen til Bradleys kone svikter, og faren hennes tar med seg henne og barna med på en utenlandsreise. Barna blir angrepet av en epidemi, og Mercedes - nå en sykepleier - blir tilkalt for å hjelpe dem.

Skuespillere
------------

* Alice Joyce som Mercedes
* Harry T. Morey som Bradley
* Willie Johnson som Bobby
* Mildred May som Baby
* Clio Ayres som Alice
* Robert Gaillard som Hammond
* Walter McGrail som Saunders
* Anders Randolf som en spansk ambassadør
* Dorothy Conroy som en ung fransk kvinne

Referanser
----------

1. ↑  THE COURAGE OF SILENCE

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Courage of Silence* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Courage of Silence* på American Film Institute Rediger på Wikidata
***The Coward*** er en amerikansk stumfilm fra 1915, regissert av Thomas H. Ince og Reginald Barker.

Handling
--------

Oberst Winslow håper på en stor fremtid for sin eneste sønn, Frank. Ved utbruddet av den amerikanske borgerkrigen åpner militæret en rekrutteringsstasjon i Virginia-landsbyen hvor Winslow-familien bor. Men Frank, besatt av frykt og innrømmer at han er en feiging, nekter å verve seg til militæret. Farens ydmykelse blir enorm, og i all sin vrede kjører han Frank til kontoret under trussel om døden. Men den første natten i nærheten av fronten blir Frank livredd, kaster fra seg geværet sitt, og flykter.

Når faren hans oppdager hva sønnen har gjort, melder han seg som menig Winslow til det samme regimentet som hans feige sønn hadde forlatt. I mellomtiden forsøker Frank å gjemme seg på loftet samtidig som en gruppe offiserer ankommer, og de tar familiens eiendom i sin besittelse. Men Frank legger deretter en plan for å overraske offiserene, samtidig som de er ubevæpnet.

Skuespillere
------------

* Frank Keenan som oberst Jefferson Beverly Winslow.
* Charles Ray som sønnen Frank Winslow.
* Gertrude Claire som Mrs. Elizabeth Winslow.
* Patricia Palmer som Amy.
* Nick Cogley som en tjener.
* Charles K. French som en offiser fra konføderasjonen.
* Minnie Devereaux som Mammy.

Referanser
----------

1. ↑  The Coward

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Coward* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Coward* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) *The Coward* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *The Coward* på Silent Era Rediger på Wikidata
**Fjordservice AS** var en operatør av hurtigbåter i Stavanger-området og innover Ryfylke. Selskapet var et heleid datterselskap av Stavangerske og opererte alle Stavangerske sine passasjerbåter med kapasitet under 100 passasjerer. Fjordservice ble opprettet i 1990 og innfusjonert i Tide Sjø i 2007.

Fjordservice sine fartøyer bar i 2007 Stavangerske sitt fargesjema og logoer mot tidligere egne farger. Fjordservice drev hurtigbåtene mellom Stavanger, Byøyene og Usken/Hommersåk og hadde skyssbåter til utleie. De hadde også en ombygd bilferje som er restaurantskip.

Historie
--------

Fjordservice ble opprettet i 1990 og hadde fra starten noen skyssbåter. Senere ble virksomheten kjøpt av Rogaland Trafikkselskap og L. Rødne og Sønner. Rogaland Trafikkselskap kjøpte så resten av selskapet før de byttet navn til Stavangerske (som på sin side er eid av Det Stavangerske Dampskibsselskab).

Flåteoversikt
-------------

Her er en flåteoversikt over fartøy som tilhørte Fjordservice før fusjonen.

| Fartøy: | Skipstype: | Byggeår: | Tilhørt rederiet siden: | Statusen til fartøyet: |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| M/S «Lyse Ekspress» | Skyssbåt | 1988 | 1995 | Var i trafikk mellom Stavanger-Mekjarvik-Kvitsøy |
| M/S «Westcruise» | Skyssbåt | 1987 | ukjent | Var i trafikk mellom Stavanger-Usken-Hommersåk |
| M/S «Fjordsol» | Katamaran | 2006 | 2006 | Var i trafikk mellom Stavanger og Byøyene |
| M/S «Forsand» | Ombygd bilferje | 1966 | 1998 | Bruktes til arrangement og utleie. |
| M/S «Fjordbuen» | Skyssbåt | 2006 | 2006 | Bruktes til reserve- og utleiebåt |

Fusjon
------

* 2. mai 2007: Styrene i Tide ASA og Det Stavangerske Dampskibsselskab (DSD) AS har i ekstraordinære styremøter 2. mai 2007 godkjent hovedprinsippene for en sammenslåing av sine respektive datterselskap Stavangerske AS og Tide Sjø AS. Også Stavangerskes datterselskap ble slått sammen med Tide Sjø AS, blant dem Fjordservice.

Referanser
----------

1. ↑  Brønnøysundregistrene: Fusjonkunngjøring
**Odd Reidar Solem** (født 1949 på Gossen i Aukra kommune i Møre og Romsdal) er en norsk journalist.

Solem var med i det første kullet ved medialinjen på Høgskulen i Volda i 1973 hvor han sammen med andre studenter startet nærradio. Han har vært journalist i Romsdal Folkeblad, Romsdals Budstikke og begynte i NRK i 1977. Han var også redaktør i Romsdals Budstikke i perioden 1990–1993. Han ble senere utenriksjournalist i TV 2 i Bergen. Solem var nyhetsanker i TV 2 Nyhetskanalen fra 2006. Han gikk av med pensjon etter å ha ledet sin siste nyhetssending på TV 2 31. januar 2013.

Solem mottok under Dei Nynorske Festspela i Ørsta i 2008 Kulturdepartementet sin nynorskpris for journalistar. Juryen begrunnet tildelingen med at Solem i flere tiår har skilt seg ut med å bruke en levende og god nynorsk som journalist i avis, radio og fjernsyn.

Referanser
----------

1. ↑  Julnes, Anna S. (1979). *Slekter fra Romsdalskysten*. Molde: [Anna S. Julnes].
2. ↑  Aarønæs, Lars (1999). *At man noe vil: med Romsdal inn i det 21. århundre*. [Oslo]: Aneholmen forl. ISBN 8299457467.
3. ↑  «- Vi har mistet galskapen». *journalisten.no* **(norsk)**. 3. januar 2014. Besøkt 5. januar 2021.
4. ↑  *Mot alle vindar: mediefag i Volda 1971-96*. Volda: Høgskulen i Volda, Avdeling for mediefag. 1997. s. 18. ISBN 8276610706.
5. ↑  AS, TV 2. «Nynorskpris til Solem». *TV 2* **(norsk)**. Arkivert fra originalen 11. mars 2016. Besøkt 5. januar 2021.
**Odd Myre** (født 9. november 1912, død 4. juli 2005) var en norsk reklamemann.

Han var sønn av Olav Myre som grunnla *Myres Pressebyrå* i 1910, som fra 1918 også formidler annonser og reklame. Denne kombinasjonen var ikke lengre tillatt fra 1935, og reklamedelen ble da skilt ut, og Odd Myre overtok ledelsen av reklamevirksomheten, som fikk navnet *Myres Reklamebyrå*. Myre ledet dette fram til 1968. Han ble etterfulgt av Asbjørn Sæthre, som satt fram til 1998. Selskapet ble fusjonert inn i den amerikanske reklamebyråkjeden BBDO i 1999.

I 1958 var han med på å stifte *Institutt for Markedsføring*, etter modell av det engelske *Institute of Practitioners in Advertising*, og eid av Reklamebyråforeningen. Samme år etterfulgte han Hans Chr. Seeberg som styreleder av Reklamebyråforeningen, et verv han hadde fram til 1962. Han var også med på å stifte European Association of Advertising Agencies.

Myre var aktiv i Riksmålsforbundet, og en talsmann for et sterkt forsvar. Han var med i den norske motstandsbevegelsen under andre verdenskrig, og ble tildelt Deltagermedaljen. Han er gravlagt på Vestre gravlund.

Referanser
----------

1. 1 2 3   Slekt og Datas Gravminnebase, «Minneside basert på bilder og gravminnedata for Odd Myre, (09.november 1912 - 04.juli 2005).», besøkt 14. juli 2022[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3  Grete M. Myre Bjørnstad. «Olav Myre». Norsk biografisk leksikon. Besøkt 21. oktober 2015.
3. 1 2 3  Sæthre, Asbjørn (19. juli 2005). «Nekrolog over Odd Myre». *Aftenposten*.
4. ↑  Skredderberget, Asle (2. november 1999). «Myres inn i BBDO». *Dagens Næringsliv*. s. 53.
5. ↑  «Markedsføringsinstitutt skal startes». *Verdens Gang*. 3. juni 1958. s. 10.
6. ↑  «Odd Myre 90 år 9. november». Norsk Telegrambyrå. 6. november 2002.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Lokalhistoriewiki **·** Prabook
 |

Portal: Andre verdenskrig
Vickleby Kirke i den østlige enden av Vickleby.
Serveringsstedet *Mejeriet* i et nedlagt meieri i Vickleby.
**Vickleby** er et tettsted på sørlige Öland i Mörbylånga kommune i Kalmar län i Sverige. Tettstedet har kirke, skole og privat kurssted ved Bo Pensionat (bygd ca. 1910). Stedet er kjent som tilholdssted for kunstnere og har en rekke gallerier. Et nedlagt meieri helt vest i tettstedet er idag serveringssted *(Mejeriet)* og tilholdssted for turister og fastboende. I 2010 hadde tettstedet 320 innbyggere.

Rundt pensjonatet oppstod kunstretningen Vicklebyskolan under andre verdenskrig, hvor William Nording og Arthur Percy var sentrale i kretsen av kunstnere og intellektuelle.

Vickleby Kirke er en steinkirke fra midten av 1100-tallet. Kirkebyen Vickleby har et vakkert sentrum med en 800 meter lang, frodig gate langs hager, parker og maleriske hus. Rundt tettstedet står en rekke vindmøller. Capellagården er fortsatt håndverkerskole for kunsthåndverkere, grunnlagt av kunstneren Carl Malmsten.

Vickleby ligger inntil Södra Ölands kulturlandskap, som er et vernet kultur- og naturlandskap med alvar-landskap, og som står på UNESCOs verdensarvliste.

Referanser
----------

1. ↑  «Sveriges tätorter 2010» (PDF). Statistiska centralbyrån. Arkivert fra originalen (PDF) 16. juni 2011. Besøkt 16. mars 2016.

Eksterne lenker
---------------

* Svenska kyrkan: Vickleby kyrka.

  


| * v
* d
* r
Mörbylånga kommune i Kalmar län i Sverige |
| --- |
|  | Algutsrum **·** Arontorp **·** Degerhamn **·** Färjestaden **·** Gårdby **·** Kastlösa **·** Mörbylånga **·** Skogsby **·** Vickleby |  |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
**Vickers Virginia** var et britisk bombefly. Prototypen fløy første gang 24. november 1922, og de seks første serieproduserte flyene ble levert fra 1924 som **Virginia Mk III**. Disse ble fulgt av tre **Virginia Mk IV**, som skilte seg fra Mk III ved at den kunne ta en større bombelast. **Virginia Mk V** introduserte et tredje midtstilt haleparti, og ble produsert i 22 eksemplarer. Med **Virginia Mk VI** ble også de øverste vingene lett tilbakestrøket, de tidligere variantene hadde kun de nederste vingene tilbakestrøket, og 25 fly av denne varianten ble produsert. Virginia **Mk VII** hadde et forlenget skrog, endret neseparti og forbedringer som gjorde det lettere å fly. 11 fly ble produsert, og 38 fly av tidligere varianter ble oppgradert til samme standard som Mk VII. **Virginia Mk IX** introduserte haleskyts og ble produsert i ni eksemplarer. I tillegg ble 26 fly av tidligere varianter ombygd til samme standard som Mk IX.

**Virginia Mk X** var den mest produserte varianten, 50 ble produsert og ytterligere 53 fly av tidligere varianter ble ombygd til samme standard som Mk X. Virginia Mk X skiftet ut mye av konstruksjonen som tidligere hadde vært bygget i tre med metall.

Vickers Virginia ble trukket tilbake som bombefly i 1937, men var fortsatt i bruk i andre roller helt frem til 1941.

Spesifikasjoner
---------------

| Dimensjoner | Virginia Mk X |
| --- | --- |
| Vingespenn | 26,72 m |
| Lengde | 18,97 m |
| Høyde | 5,54 m |
| Vingeareale | 202,34 m² |
| Netto vekt | 4 381 kg |
| Ytelser |  |
| Topphastighet | 174 km/t |
| Klatrehastighet | 2,5 m/s |
| Maksimal lastet vekt | 7 990 kg |
| Rekkevidde | 1 585 km |
| Annet |  |
| Motor | 2× Napier Lion VBW-12 ( 580 hk hver ) |
| Bestykning | 3× 7,7 mm mitraljøser |
| Våpenlast | 1 362 kg |

Eksterne lenker
---------------

* Vickers Virginia
Kjell Aronsen, alias **Oslolosen**, er en fiktiv person spilt av komikeren Harald Eia. Den ble lansert i TV-programmet *Uti vår hage 2* på TV-kanalen NRK1 i januar 2008.

Rollefiguren debuterte i sesong 2 av programmet, og har siden blitt vist i flere segment på NRKs hjemmeside og på YouTube. Den 1. juni 2014 hadde det mest sette klippet av Oslolosen over 760 000 visninger på YouTube.

Oslolosen er også brukt av Eia i andre TV-programmer som *Storbynatt* i 2010, og har hatt opptredener på Komiprisen og Hovefestivalen. Oslolosen var også frontfigur for Oslo kommunes kildesorteringskampanje i 2008.

Rollefiguren
------------

Oslolosen hevder selv at han er en sertifisert guide for byen Oslo. Oslo kommune har vedtatt losplikt for utenbys kjøretøy som entrer hovedstaden, og i hans første TV-opptreden er jobben hans å guide en gruppe menn fra Nord-Norge som kommer til byen i buss. Aronsen snakker en slags parodi på oslodialekt.

Dukketeater (2013)
------------------

I januar 2013 hadde figurteaterproduksjonen *Oslolosen* premiere på Torshovteateret. Ansvarlig for produksjonen var Jo Strømgren, som hadde sett potensialet for å utvikle Eias rollefigur til en forestilling beregnet på barn.

Referanser
----------

1. ↑  «*oslolosen*». YouTube.
2. ↑  Haugen, Ida Anna: «Oslolosen» gjør comeback på TV - VG Nett (02.11.2010)
3. ↑  Noer, Sandra Mei Ling: - Faen meg ikke hyggelig gjort - nrk.no (26.06.2008)
4. ↑  Stenberg, Ola E.: «Oslolosen» skal fronte søppel-kampanje - VG Nett (10.11.2008)
5. ↑  «NRK TV - Se 'Oslolosen som dukketeater'». *Distriktsnyheter Østlandssendingen* **(norsk)**. 10. januar 2013. Besøkt 22. april 2018.

Eksterne lenker
---------------

* Programmets hjemmeside
P som funksjon av heltallet *x* for *m*=1, 4 og 10.
**Poissonfordeling** er en diskret sannsynlighetsfordeling som anvendes for å beskrive hendelser som inntreffer uavhengig av hverandre. Dens opphav er den franske matematiker Siméon Denis Poisson. Den finner en antatt binomisk fordeling dersom n er stor og {\displaystyle p} er liten (tommelfingerregel: hvis {\displaystyle p<0,1} kan den aktuelle binomialfordelingen tilnærmes med poissonfordelingen Po(m) der {\displaystyle m=np}). Sannsynlighetsfunksjonen er

{\displaystyle {P(X=x)=}{{e^{-m}m^{x}} \over x!}.}
Poissonfordelingen har den egenskapen at både forventningsverdien og variansen er {\displaystyle m}.

Poissonprosess
--------------

Poissonprosess er en heltallsverdi og stokastisk prosess i kontinuerlig tid som anvendes for å beskrive tilfeldige hendelser som skjer med en viss intensitet. Prosessen anvendes i tilfeller hvor man skal beskrive for eksempel en kø. Hvis intensiteten er konstant er det snakk om en homogen Poissonprosess, i andre tilfeller er prosessen inhomogen. 
Det gjelder for en Poissonprosess X(t), {\displaystyle t\geq 0} med intensitetsfunksjon {\displaystyle \lambda (t)} at:

* X(t) er et økende heltall. Dessuten er X(0) = 0
* X(t) har uavhengige økninger. Det innebærer at X(t) – X(s) og X(v) – X(u) er uavhengige for hvert valg av {\displaystyle 0\leq s<t<u<v}
* {\displaystyle X(s+t)-X(t)} er Poissonfordelt med parameter {\displaystyle \int \_{t}^{s+t}\lambda (u)du}

Dessuten, hvis λ er konstant er prosessen stasjonær, og hendelseavstanden er uavhengig og eksponentialfordelt. 

Poissonprosessen kan generaliseres til en mer allmenn delmengde av {\displaystyle \mathbb {R} ^{n}}.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** MathWorld **·** GND **·** LCCN **·** NDL
 |
Panorama-bilde tatt 23. august 2005 fra Husband Hill nordover ned mot «Tennessee Valley»
**Husband Hill** er et av fjellene i Columbia Hills i Gusev-krateret på Mars. Det ble oppkalt til ære for astronaut Rick D. Husband, en av astronautene om bord på romfergen Columbia på dens siste ferd der den gikk i oppløsning, og alle om bord døde. 

i 2005 klatret *Spirit*, som ledd i sin utforsking av Gusev-krateret til topps på Husband Hill. Under kjøreturen opp dit gjorde roveren flere undersøkelser, bl.a en jordprøve (Paso Robles) som inneholdt de største forekomsten av salt noensinne funnet på Mars. Prøven inneholdt også store mengder med fosfor. Saltmengden var nok en indikasjon på vann på den røde planeten. Mars-roveren nådde toppen 22. august 2005 og begynte nedstigningen 25. september 2005, etter å ha brukt nesten 2 måneder til å utforske stein-utspring på toppen og ta bilder av områdene rundt.

*Spirit* sin løype mot toppen av Husband Hill

Panorama fra toppen av Husband Hill

Se også
-------

* Columbia Hills
* Larry's Lookout

Eksterne lenker
---------------

* Official Mars Rovers site
* The summit of Husband Hill (panoramic image)

Portal: Astronomi
***«Husarvisan»*** er et skillingstrykk av ukjent opprinnelse. Mange forbinder denne visa med den svenske visesangeren Margareta Kjellberg som sang visa inn på plate.

Teksten
-------

**1.**Husaren han rider i från främmande land,  

ty han skulle från striden vara fri.  

Det första han gjorde så frågade han  

om hans älskarinne lever ännu.  

  

**2.**Ja din älskarinna lever och hon mår ganska bra  

ty hon firar sitt bröllop i dag,  

då rir han lite fortare som småfåglars flykt  

ty han ville sin Elin återse.  

  

**3.**Och invid Elins sida där står en ståtlig man  

och i handen han höll en blomsterkrans,  

och husarens hjärta av håpnad det brista kan  

ty han känder igen sin broder Frans.  

  

**4.**O Albert, hon ropar med darrande röst  

o min Albert välkommen igen.  

Nu ser jag att du lever och är dej ganska lik  

men av mej har du intet mer att få.  

  

**5.**Ty i dag skall jag fira mitt bröllop som du ser  

och den saken nu inte ändras kan.  

Och brudgommen jag tror att du känner väl igen  

ty det är ju din yngsta broder Frans.  

  

**6.**Då sätter han Elin på ryggen av sin häst,  

och de redo genom grönskande äng,  

småfåglarna de kvittrade så glada på sin kvist  

för att glädja dem som lyckan hade mist.  

  

**7.**Vid stranden, vid källan, där stannar han sin häst  

och de älskande sutto sig ned.  

De talade om kärlek och forna dagars fröjd  

och Albert han kände sig så nöjd.  

  

**8.**O min elin, jag tror nog det bästa för oss  

att i graven tilsammans vila må,  

där ingen falska människor bedraga oss må  

och vårt bröllop i himlen månde stå.  

  

**9.**Och hon knäppar sina händer och tyst hon ber en bön  

och sin Albert hon sista kyssen ger.  

Och innom några ögonblick de skarpa skotten brann  

och de älskande lågo i sitt blod.

Kilder
------

* Sangene i våre hjerter, Elin Prøysen, Damm 2007
Husan, ca. 1910–1920 Foto: Johan Meyer / Riksantikvaren 
**Husan** i Farsund var opprinnelig et stort kjøpmannshus, oppført av handelsmannen, rederen og verftseieren Jochum Brinch Lund til bruk for sine sønner Gabriel Lund (eidsvollsmannen) og Ebbe Lund i 1790-årene. Bygningen ble regnet som landets nest største verdslige trebygning. Navnet betyr «hus» i flertall. 

Jochum Lund døde i 1807, og sønnene drev farens virksomhet videre fra eiendommen. Redusert handel med England under Napoleonskrigene ga i stedet muligheten til kaperfart, og forretningen blomstret. Etter 1814 gikk det gradvis nedover med handelshuset, og Gabriel Lund flyttet til Trondheim som postmester i 1830. Senere ble eiendommen sorenskriverbolig, før familien Lund kjøpte huset tilbake i 1914. En ny fløy ble påbygd mot nord. Høsten 1940 ble bygningen okkupert av tyskerne, og eieren Macody Lund ble arrestert. Sprengfyring i de gamle ovnene utløste en brann, og hoveddelen brant ned. Denne delen ble senere gjenoppbygd som kopi, og Husan ble tatt i bruk som Farsund rådhus.

Litteratur
----------

* Frans-Arne Stylegard: *Gabriel Lund og Husan i Farsund*, i Jørn Holme (red.): *De kom fra alle kanter - Eidsvollsmennene og deres hus*, Cappelen Damm 2014, s. 340-344. ISBN 978-82-02-44564-5

Eksterne lenker
---------------

* (en) Husan (Farsund) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* «Husan». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Riksantikvaren kulturminne
 |
**Bibel 2011** er en norsk oversettelse av Bibelen som ble utgitt 19. oktober 2011 av Det norske bibelselskapet. Det nye testamentet var ferdig i ny oversettelse allerede i 2005, og ble utgitt i egne bokutgaver og sammen med 1978-oversettelsen av Det gamle testamentet. Flere framtredende norske forfattere, som Karl Ove Knausgård, Håvard Rem, Jon Fosse og Hanne Ørstavik, har vært litterære konsulenter for den nye bibeloversettelsen, og hjulpet til med oversettelsesarbeidet.

Bibel 2011 har overtatt som den foretrukne bibeloversettelsen i Den norske kirke. Den overtok for 1978-oversettelsen i rollen som kirkebibelen. Den delte bibelen, med Det gamle testamentet fra 1978-oversettelsen og Det nye testamentet fra den nye oversettelsen, ble presentert i noen menigheter i samband med preken- og lesetekster fra 2005. Tekstbok for Den norske kirke ble utgitt i 2011 og ble tatt i bruk første gang 1. søndag i advent (første søndag i kirkeåret) sammen med gudstjenestereformen i Den norske kirke; den tar i bruk Bibelselskapets 2011-oversettelse.

Oversettelsen ble møtt med gode anmeldelser umiddelbart etter at sperrefristen hadde gått ut på utgivelsesdagen.

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑  Bibel.no – Tekstbok for Den norske kirke[*død lenke*]
3. ↑  Da Gud begynte å snakke som oss Arkivert 20. oktober 2011 hos Wayback Machine. – Vårt Land. Lest 19.10.11
4. ↑  Bibelen for vår tid Arkivert 22. oktober 2011 hos Wayback Machine. – Vårt Land. Lest 19.10.11

Eksterne lenker
---------------

* Bibel 2011 hos www.bibelen.no

| * v
* d
* r
Bibelutgaver i Norge |
| --- |
| 
* Stjórn (ca. 1200)
* Christian IIIs Bibel (1550)
* Den Resen-Svaningske Bibel (1647)
* Bibal daihe Bassi čala (1895)
* Det Nye Testamentes Kanoniske Bøker (1902/1938)
* Fyrebilsbibelen (1921)
* NO30 (1930)
* Indrebøbibelen (1938)
* NO78 (1978)
* Norsk Bibel (1988)
* Bibelen Guds Ord (1997)
* Bibel 2011

 |
Synet på **bibelens ufeilbarlighet** holdes av mange kristne kirkesamfunn og individer. Denne læren forutsetter at alle kristne læresetninger og all kristen forkynnelse må ha sitt grunnlag i bibelen. «Troa på at bibelen er fullstendig tillitsverdig som veiledning til frelse og tro og skal ikke feile i å fullføre sin hensikt. Noen setter likhetstegn mellom ufeilbarlighet og feilfrihet; andre ikke.»

Bibelsk integritet
------------------

Ideen om at bibelen som verk har integritet styrker ufeilbarlighetskonseptet ved å foreslå at den nåværende jødisk-kristne bibelske tekst er komplett og uten feil. Forslaget holder fram at «integriteten» i de bibelske tekster – som inkluderer deres budskap, hensikt og innhold – aldri har blitt korrumpert eller degradert.

Katolisisme
-----------

Det oppstod kontroverser under det andre vatikankonsil vedrørende om den romersk-katolske kirke lærte ufeilbarlighet eller feilfrihet. Etter dette har disputten fortsatt i møte med tolkning av skriftet Dei Verbum (full tittel: Dogmatisk konstitusjon om guddommelig åpenbaring).

Referanser
----------

1. ↑  McKim, DK, *Westminster dictionary of theological terms*, Westminster John Knox Press, 1996.
**Hovden skisenter** er lokalisert på Hovden i Bykle kommune øverst i Setesdal i Aust-Agder fylke. Anlegget er blant de større i Norge og har hovedtyngden av sine brukere fra agderfylkene, Rogaland og deler av Hordaland, Telemark og Vestfold – foruten en stigende andel tilreisende fra Danmark, Tyskland og England. Skisenteret har 27,3 kilometer preparerte løyper, åtte heiser hvorav to 4-seters ekspressheiser med en høydeforskjell på 422 meter (fra påstigning Breive-Expressen til topp Fjelltrekk), fire skitrekk og en 2-seters heis. Anlegget omfatter dessuten ei internasjonalt godkjent konkurranseløype (Vestbakken "FIS-løype"), terrengpark og har flombelysning, skiutleie, skishop og kafeteria, afterski og bistro.

Bukkerittet, terrengparken, er bygget opp av rails og bokser og byr på hopp, wavepipe, windlips og skogskjøring i sort, rød og grønn bane.

Tusseland, barnas skiområde, har lettere bakker, aktiviteter, egen varmestue samt barnepass. I 2009 ble Tusseland utvidet med et lengre skibånd på 80 meter med to skjermede løyper for de aller minste. Området har en skikarusell for ski og lek som også brukes for å lære svingteknikk i skiskolen.

Skiskole gir grunnleggende opplæring i skiferdigheter og tilpasset videre utvikling for de som er trenede. Det gis instruksjon i langrenn, alpint og snowboard.

Eksterne lenker
---------------

* hovdenskisenter.no

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Hove leir, i dag Hove Leirsenter,** er et leirsted og turistmål på Tromøy utenfor Arendal. Leiren har hatt ulike bruksområder siden den ble anlagt i 1941 på området til Hove gård.

Militærleir
-----------

Leiren ble anlagt av den tyske styrker i 1941 med både betalt og tvungen arbeidskraft. Leiren var i begynnelsen en rekruttskole for luftvernartilleri. I 1944 ble 14. avdeling av Luftnachrichtenregimet overført til Hove leir. Styrken utgjorde en viktig del av luftvarslingssystemet langs Atlanterhavsvollen.

Rekruttskole
------------

Etter krigen ble leiren overtatt av det norske forsvaret. Luftforsvarets rekruttskole for luftvernartilleriet hold til her frem til 1964.

Sommerleirer
------------

Etter at forsvaret hadde forlatt leiren, fungerte den som sommerleir for ulike interesseorganisasjoner. I 1967 blant annet som politisk sommerleir for Sosialistisk Ungdomsfylking (SUF) og AKP-ml.

Asylmottak
----------

I 1989 åpnet Statens mottaksstasjon for asylsøkere på Hove leir. Med fullt belegg kunne asylmottaket ta i mot 108 personer. Samme år ble Arne Myrdal arrestert med 5 kilo dynamitt i bilen. Mydal var leder for Folkebevegelsen Mot Innvandring og hadde planer om å sprenge bygningene til det planlagte asylmottaket. Myrdal fikk et års fengsel for å ha oppbevart sprengstoff i den hensikt å begå straffbare handlinger. Hove leir fungerte som asylmottak frem til 2006.

Et midlertidig mottak ble reetablert åpnet i Hove leir 1. oktober 2015 i forbindelse med mottak av flyktninger fra det krigsherjede Syria. 

**Dagens bruk**

I dag er Hove leirsenter et yndet arrangementssted for en rekke organisasjoner, i tillegg til at det tilbys overnatting for ferie og fritidsmarkedet. På stedet er det leirskole og en rekke aktiviteter for store og små.

Arkivmateriale
--------------

Arkivmateriale etter asylmottaket på Hove leir befinner seg på KUBEN i Arendal. Arkivet omfatter møtebøker og saksarkiv for perioden 1989-2006.

Referanser
----------

1. ↑  Lager Tromøy - med sauna og "kasino", *Avtrykk.no*, 01.12.2016
2. ↑  Falck, Finn (2000). *Kulturminner på Tromøy*. [Færvik]: Tromøy historielag. s. 47. ISBN 8299582202.
3. ↑  Hove Leir- fra krig til rock Arkivert 21. juli 2011 hos Wayback Machine. www.aaks.no, 03.11.2015
4. ↑  Flyktningene på Hove, *Avtrykk.no*, 04.11.2015

Eksterne lenker
---------------

* (no) Arkiver etter Hove asylmottak på Arkivportalen
**Hovatn** er en innsjø i Bygland kommune i Agder. Vannstanden reguleres 17 meter, og innsjøen brukes som magasin for Hovatn kraftverk. Det naturlige utløpet er i sørenden av vannet, hvor Hovassåni renner ned til Åraksfjorden ved Åraksbø.

Historiske fakta
----------------

Elva har gjennom historien vært svært viktig for Åraksbø, da den har gitt kraft til sagbruk og kraftverk, også omtalt under Åraksbø. Allerede i 1840-åra blei det satt opp en tredam i Hovatn for å regulere vannforsyningen til Kobberværket. Denne dammen er fortsatt synlig når vannet er helt nedtappa, og ligger 50-60 meter innenfor dagens dam. I 1916 blei det bygd en ny dam for å regulere vannet. Formålet var å sikre mer vann i samband med kraftutbyggingen lenger nede i Otra. Dammen blei forsterket da Hovatn kraftverk blei bygd i 1969. Hovatn var da det kraftverket i Europa med størst effektutnytting av vannet. I nyere tid fikk Agder Energi konsesjon til å sprenge kanaler for å lede vannet som blir stående igjen på sørsida av Vikodden over til inntakstunellen, noe grunneierne var sterkt imot grunna fiske og de kraftige miljømessige inngrepene dette ville medføre. Denne saken vant grunneierne, og ingen kanal blei bygd. Derfor er den sørlige delen av vannet regulert 12 meter mens den nordlige er regulert 17 meter.

Utfartsområde
-------------

Hovatn er omgitt av nydelig natur, og er et populært utfartsområde. Bomveger går fra både Åraksbø og Austad.

Referanser
----------

1. 1 2 3  «NVE Atlas». *Vannkraft – Utbygd vannkraft – Magasin.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 20. mai 2015
2. 1 2 3  «NVE Atlas». *Vassdrag – Innsjødatabase – Dybdekart.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 20. mai 2015

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Arbisteatern**, egentlig *Norrköpings Arbetareförenings teater*, ofte kalt *Arbis* (og før: «föreninga»).

Arbisteatern ble reist i Norrköping i 1865, og er dermed Sveriges eldste amatørteaterscene. På 1900-tallet hadde det et blandet repertoar, oftest med folkelystspill og revyer, under ledelse av Gideon Wahlberg, Sören Aspelin og Elis Utter og med et ensemble som bestod av både profesjonelle og amatører. Flere som siden er blitt profesjonelle skuespillere spilte, ofte allerede som barn, på Arbis: Edvin Adolphson, Carl Reinholdz, John Harryson, Sven Holmberg, Tjadden Hällström. Operasangeren Brita Hertzberg debuterte som 12-åring som Anna i *Värmlänningarna*.

Flere av Wahlbergs folkelystspill, for eksempel *Söderkåkar*, hadde sin urpremiere på Tantolundens friluftsteater, men ble spilt på Arbis seinere på året. Flere sanger, blant annet den kjente «Dansen den går uppå Svinnsta skär», skrev Wahlberg spesielt for Arbis.

Mellom 1964 og 2001 var Arbisteatern scene for Norrköpings Operettsällskap med repertoar av operetter og musikaler. I dag spilles ulike operetter, varietéforestillinger og musikaler i huset under ledelse av Robin Karlsson og Arbisakademien, en ideell forening som fortsetter i samme ånd som Norrköpings Operettsällskap.

Det er også mulig å leie Arbis og det arrangeres ofte fødselsdagsfester, store middager, bryllup, firmafester, konferanser, skoleball, skoleavslutninger, ulike gjestespill, og mye annet.

Arbisteatern ligger i Bredgatan 54 i Norrköping.

Referanser
----------

1. ↑   European Theatre Architecture, EUTA theatre ID 3129, besøkt 10. juni 2022[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (sv) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Arbisteatern – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Nationalencyklopedin
 |