**Sebastião José de Carvalho e Melo**, greve av Oeiras, marki av Pombal, (født 13. mai 1699 i Lisboa i Portugal, død 15. mai 1782 i Pombal i Portugal) var en portugisisk statsmann.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Han var sønn av Manuel de Carvalho e Ataíde, en landadelsmann med besittelser i Leiria-området, og hans hustru Teresa Luísa de Mendonça e Melo.

I ungdomstiden studerte han ved universitetet i Coimbra og tjenestegjorde så en kort tid i hæren. Han flyttet så til Lisboa, og stakk av sted sammen med Teresa de Mendonça e Almada (1689–1737), niese til greven av Arcos. De hadde giftet seg mot hennes foreldres vilje. Hennes foreldre gjorde livet vanskelig for det unge paret.[] Etterhvert flyttet de til Melo-besittelsene nær Pombal.

### Karriere

Carvalho ble greve av Oeiras i 1755 og markgreve (marki) av Pombal i 1770.[] Sin politiske utdannelse og kulturelle forankring fikk han i London,[] der han var som sendebud mellom 1739 og 1745, hvoretter han ble forflyttet til Wien. Han ble utenriksminister i 1749 og statsminister i 1756.

Pombal ble en ivrig tilhenger av en rekke av de for opplysningstiden typiske idéer. Han hadde et lysende administrativt talent og gjennomdrev sine tiltak med diktatorisk myndighet.[] Han kan særlig betraktes som storborgerskapets mann, og forsvarte dette bourgeoisiets interesser.[] Han gjennomførte en rekke tiltak i opplysningstidens ånd, fremmet som førstemann et sekulært (ikke-kirkelig) skolevesen på grunnskole- og videregåendenivå, reformerte rettspleien, stabiliserte finansene.[] Hans merkantilistiske handelspolitikk fremmet Portugals og de portugisiske koloniers industri og handel. Hans organisatoriske talent nådde berømthet ved hans innsats ved gjenoppbyggingen etter jordskjelvet i Lisboa i 1755.[] Bydelen Baixa Pombalina i hovedstaden, oppført i nyklassisistisk stil, er navngitt etter ham.

Pombal forsøkte å knuse «reaksjonen» anført av jesuittene og høyadelen, blant annet ved bruk av det som ble kjent som Tavoraaffæren, og kampen mot jesuittene.[]

Han forbød jesuitterordenen i Portugal og dets kolonier, og konfiskerte dens eiendom i 1759. Hans anti-jesuittiske sentiment hadde funnet næring ikke minst i hans diplomatiske posteringer.[] I London ble han kjent med de anti-jesuittiske tradisjoner som var fremvokst der i generasjonene etter den engelske reformasjon, med dens forskjellige konspirasjonsteorier.[] I Wien var han blitt venn med Gerhard van Swieten, en konfidant til Maria Theresa av Østerrike som var blitt en innbitt motstander mot de østerrikske jesuitters innflytelse.[] Som portugisisk statsminister beskyldte han jesuittene for forræderi og forsøk på kongemord, og han var også motstander av den indianerstat ordenen hadde organisert i Sør-Amerika der guarani-indianerne både var organisert uavhengig av koloniherrene og hindret deres utnyttelse som slaver, og ble til bryderi da Spania og Portugal ville justere sine koloniers grenser.[]

I 1760 avbrøt han de diplomatiske forbindelser med Pavestolen.

I 1773 ble slaveriet avskaffet.

I samband med Josef Is død i 1777 mistet Pombal sin støtte fra kongemakten, og dermed måtte han fratre i 1781 og ble forvist fra hoffet. Hans reformarbeide ble i store stykker tilintetgjort av den påfølgende regime.[]

Markien av Pombals memoarer ble utgitt i to bind i 1843.

Referanser
----------

1. 1 2   Encyclopædia Britannica Online, oppført som Marquis de Pombal, Encyclopædia Britannica Online-ID biography/Sebastiao-de-Carvalho-marques-de-Pombal, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   Gran Enciclopèdia Catalana, Gran Enciclopèdia Catalana-ID 0015489[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   Artists of the World Online, oppført som Sebastião José de Carvalho e Melo de Pombal, AKL Online kunstner-ID 00610979[Hentet fra Wikidata]
5. ↑   Pombal, 1st Marquês de, oppført som 1st Marquês de Pombal[Hentet fra Wikidata]
6. ↑   Store sovjetiske encyklopedi (1969–1978), avsnitt, vers eller paragraf Помбал Себастьян Жозе, besøkt 28. september 2015[Hentet fra Wikidata]
7. ↑   Genealogics[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Kenneth R. Maxwell: *Pombal. Paradox of the Enlightenment*, Cambridge 1995.
* Jorge Borges de Macedo: *O marquês de Pombal (1699-1782)*, Lisboa 1982.

Eksterne lenker
---------------

* Wie Portugal und Spanien die Jesuiten auslöschten. welt.de, 7. juli 2015
* (en) Sebastião José de Carvalho e Melo, 1st Marquis of Pombal – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
* (de) Verk av og om Sebastião José de Carvalho e Melo i katalogen til det tyske nasjonalbiblioteket

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Deutsche Biographie **·** Encyclopædia Universalis **·** Nationalencyklopedin **·** BIBSYS **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** ULAN **·** NKC **·** BNE
 |