recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
***The Recoil*** er en amerikansk stumfilm fra 1917, regissert av George Fitzmaurice.

Handling
--------

Når Richard Cameron, en hemmelig agent som forsøker å spore opp internasjonale spioner, blir kidnappet av fienden. Dermed tror Mirian Somerset, som Richard har vært gift med i all hemmelighet, at ektemannen er død. Mirian samtykker deretter til morens ønsker, og gifter seg med den velstående Charles Van Horn. Men når Richard plutselig dukker opp igjen, oppdager han Van Horn sammen med Mirian - og Richard angriper ham rasende.

I konfrontasjonen som følger, blir Van Horn slått ned av Miriam, som dreper ham ved et uhell. Richard, som er nødt til å returnere til oppdraget sitt u utenlandet, blir tvunget til å forlate Mirian på egen hånd. Når broren Page hennes blir arrestert for drapet på Van Horn på grunnlag av Indisium, slites Mirian mellom frykt for å avsløre hennes egen forbrytelse og redsel etter brorens domfellelse og planlagte henrettelse.

Skuespillere
------------

* William Courtenay som Richard Cameron.
* Lilian Greuze som Marian Somerset.
* Frank Belcher som Charles Van Horn.
* Dora Mills Adams som Mrs. Somerset.
* William Raymond som Page Somerset.

Referanser
----------

1. ↑  The Recoil
2. ↑  THE RECOIL

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Recoil* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Recoil* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) *The Recoil* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *The Recoil* på Silent Era Rediger på Wikidata
***The Rejuvenation of Aunt Mary*** er en amerikansk stumfilm fra 1914, regissert av Edward Dillon.

Handling
--------

Jack Denham er foreldreløs, men blir adoptert av sin tante: Mary Watkins, en velstående kvinne. Men tante Marys kjæreste får et tilbud om en stilling i byen, som han takker ja til - ettersom han har blitt lei av tante Mary, og griper denne muligheten til å forlate henne. Det går deretter en del år, og mannen kommer aldri tilbake. Når Jack blir eldre ender tante Mary ham til college, og hun blir værende alene sammen med sine to tjenere: Lucinda og Joshua.

På college får Jack snart tre gode venner: Burnett, Mitchell og Clover. Men Jack blir utvist fra college, på grunn av brudd på regelverket deres. Tante Mary skriver til sin advokat, Mr. Stebbins, for å passe på Jack. Vennene til Jack forsøker å muntre ham opp, og de går på byen for å drikke. Mitchell har en liten pistol som han viser til de andre, og Jack undersøker den.

Jack forsøker deretter å skyte mot en hund, men han treffer i stedet en bartender ved et uhell. Jack blir deretter truet med arrestasjon. Han ringer til Mr. Stebbins, som betaler erstatning på 100 dollar. Advokaten får også Jack til å reise tilbake til Tante Mary, og fortelle henne hele denne historien selv. Bob Burnett lar deretter Jack bo hjemme hos ham en stund. Men hos ham blir Jack snart forelsket i Betty, søsteren til Bob.

Skuespillere
------------

* Reggie Morris som Jack Denhan.
* Gertrude Bambrick som Betty Burnett.
* Kate Toncray som tante Mary.
* Dell Henderson som tante Marys kjæreste.
* Dave Morris som Bennett.
* Tom McEvoy som Mitchell.
* Jack Mulhall som Clover
* William Sloan som advokat Stebbins.
* Florence Lee som en ung kvinne fra Kalamazoo

Referanser
----------

1. ↑  The Rejuvenation of Aunt Mary

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Rejuvenation of Aunt Mary* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
**Walter Schilling** (1930–2013) var en tysk evangelisk-luthersk prest og representant for *Kirche von Unten* (tysk for *Kirken nedenfra*), en evangelisk kirkegruppe i DDR (Øst-Tyskland).

Hans foreldre tilhørte Den bekjennende kirke. Etter andre verdenskrig bestemte han seg for å bli prest, og arbeidet som det i Braunsdorf-Dittrichshütte ved Saalfeld, helt til han nådde pensjonsalder. Den gamle stallbygningen ved prestegården i Braundsdorf ble et pilgrimsmål for vanskeligstilt ungdom. Etter 1968 fant hippiebevegelsen åpne porter her. Han ble som følge av dette arbeidet overvåket av Stasi helt fra 1960-årene.

Stasi tvang ham i 1974 til å stenge ungdomshjemmet. Han arbeidet deretter likevel etter de metoder i sosialt arbeid (tysk: *Offene Arbeit*) som var utviklet i Braunsdorf. Hans engasjement de siste årene av livet, ble rettet mot Kirche von Unten i Øst-Berlin, et sted som opposisjonelle grupper også langt utenfor de religiøse kretser benyttet som samlingssted og plattform. Her ble i det mai 1989 opprettet en sentral for overvåkning av valget, med tanke på borgerrettighetene og et rettmessig valg. Etter Tysklands gjenforening overtok Schilling igjen ledelsen for ungdomshjemmet i Braunsdorf. Herfra arbeidet han for et oppgjør med den evangeliske kirkes rolle under SED-diktaturet.

Han regnes av Arbeitsgemeinschaft Orte der Demokratiegeschichte blant de viktigste personer som i løpet av de siste 200 år, har bidratt til dannelsen av demokratiet i Tyskland.

Referanser
----------

1. 1 2   Gemeinsame Normdatei, besøkt 13. mai 2014[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 22. desember 2014[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 31. desember 2014[Hentet fra Wikidata]
4. ↑  «Porträt». *Revolution und Mauerfall* **(tysk)**. Besøkt 26. april 2023.
5. 1 2  «Walter Schilling». *demokratie-geschichte.de* **(engelsk)**. Besøkt 26. april 2023.
6. ↑  «Walter Schilling | Jugendopposition in der DDR». *www.jugendopposition.de*. Besøkt 27. april 2023.
7. ↑  «100 Köpfe der Demokratie». *demokratie-geschichte.de*. Besøkt 23. juli 2021.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |
**William Prynne** (født 1600, død 24. oktober 1669) var en engelsk politiker i det 17. århundre. Han var puritaner, og motstander av erkebiskopen av Canterbury, William Laud. Dermed ble han en sentral person i opptakten til den engelske borgerkrigen.

Prynne ble født i Swanswick, nær Bath i Somerset. Han studerte jus ved Oxford University. Etter studiene begynte han å angripe arminianisme, den høykirkelige retningen innen Den engelske kirke, og det han oppfattet som umoral ved hoffet. Han skrev pamfletten *Histriomastix*, som var et angrep på teateret. Hans fordømmelse av skuespillerinner i dette verket ble av mange sett på som et fordekt angrep på dronning Henrietta Maria. I 1633 ble han stilt for retten i *Court of the Star Chamber*, og dømt til fengsel og til å få deler av ørene skåret av.

Han fortsatte sin aktivitet fra fengselet, og i 1637 ble han dømt til å få resten av ørene skåret av og til å bli brennemerket med bokstavene *S L* for *seditious libeller* (undergravende sladdermaker). Selv sa han i ettertid at bokstavene sto for *stigmata Laudis*, «Lauds merker». 

Det lange parlamentet, som ble innkalt i november 1640, løslot ham, og under borgerkrigen støttet han parlamentarianerne. Han deltok ved rettssaken mot Laud, som endte med dødsdom over erkebiskopen. Samtidig endret konstellasjonene seg, slik at Prynne som tidligere hadde vært fremst i den radikale opposisjonen nå tilhørte de konservative presbyterianistene som sto mot Oliver Cromwells uavhengige. 

Cromwell fikk ham fengslet fra 1650 til 1653 for motstand mot militært styre. Senere støttet Prynne gjeninnføringen av monarkiet da Karl II kom til makten. Han ble for dette belønnet med et embete; han ble arkivar i Tower of London, og var en mønsteransatt i den offentlige administrasjonen.

Referanser
----------

1. ↑   Encyclopædia Britannica Online, Encyclopædia Britannica Online-ID biography/William-Prynne, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Trove, Trove person-ID 951848, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   Oxford Dictionary of National Biography, Oxford Biography Index Number 22854[Hentet fra Wikidata]
5. ↑   www.historyofparliamentonline.org[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Deutsche Biographie **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** NLA **·** CiNii
 |
**William Rowan Browne** (født 11. desember 1884 i Lislea i Irland, død 1. september 1975) var en australsk geolog, kjent bl.a. for verket *The Geology of the Commonwealth of Australia*.

Han ble født i Lislea i County Londonderry i Irland. Han begynte å studere ved Trinity College, Dublin, men etter å ha fått tuberkulose måtte han avbryte disse studiene. Etter råd fra en lege reiste han til Australia i 1904. Der tok han doktorgrad ved University of Sydney og vant universitetets medalje i 1922 for sin avhandling om magmatisk og metamorf bergart. I 1923 ble han universitetslektor i geologi.

Browne fullførte verket *The Geology of the Commonwealth of Australia* etter oppdrag fra delstatsregjeringen i New South Wales. Verket hadde blitt påbegynt av Edgeworth David, men var svært uferdig.

Browne var president for Royal Society of New South Wales 1932–33 og mottok Clarke Medal i 1942. Han grunnla dessuten Geographical Society of New South Wales i 1927 og var president 1929–1930 og 1948–1949. Han var også en av grunnleggerne av Geological Society of Australia i 1952, og organisasjonens president 1955–1956. Geological Society of Australia tildeler W. R. Browne-medaljen som sin høyeste utmerkelse.

Han var gift med Olga Marian Pauss, datter av norsk konsul i Sydney Olav Eduard Pauss.

Referanser
----------

1. 1 2   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w6x13p0z, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* T. G. Vallance, 'Browne, William Rowan (1884 - 1975)', Australian Dictionary of Biography, Volume 13, MUP, 1993, pp 280–282

Eksterne lenker
---------------

* Australian Academy of Science memoir of Browne

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopedia of Australian Science **·** Australian Dictionary of Biography **·** Prabook **·** VIAF **·** ISNI **·** SUDOC
 |
**William Rice** var en canadisk roer som deltok i De olympiske leker i 1904 i St. Louis.

Rice vant en olympisk sølvmedalje i roing under OL i 1904 i St. Louis. Han var med på den canadiske åtteren som kom på andreplass bak den amerikanske båten med mannskap fra Vesper Boat Club, Philadelphia.

Roerne fra Argonaut Rowing Club, Toronto, som representerte Canada, var Arthur Bailey, William Rice, George Reiffenstein, Phil Boyd, George Strange, William Wadsworth, Donald MacKenzie, Joseph Wright og Thomas Loudon som styrmann. Det var kun to lag som deltok i denne klassen og finalen ble avviklet 30. juli 1904.

OL-medaljer
-----------

* 1904 USAs flagg St. Louis - Sølv Sølv i roing, åtter (Canada)

Referanser
----------

1. ↑   sports-reference.com, oppført som Colonel Rice, Sports-Reference.com olympisk utøver-ID ri/colonel-rice-1, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   World Rowing athlete database, «William Rice», World Rowing-ID 503531ba-cd4a-4bb0-8735-2dd2bbf60081, besøkt 8. mars 2021[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) William Rice – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) William Rice – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) William Rice – FISA Rediger på Wikidata
**Ian Woosnam** (født 2. mars 1958) er en britisk golfspiller som representerer Wales. Woosnam var en av «De fem store» europeiske golfspillerne, alle født innen 12 måneder fra hverandre, som alle vant *major*-turneringer og gjorde Europa konkurransedyktig mot USA i Ryder Cup. (De andre var Seve Ballesteros, Nick Faldo, Bernhard Langer og Sandy Lyle.)

Woosnam er født i Oswestry i England. Han er lav for å være mannlig golfspiller, 164 cm høy, men han er en kraftfull spiller. Han spilte som amatør i regionale turneringer i det engelske grevskapet Shropshire sammen med Sandy Lyle. Han ble profesjonell i 1976 og begynte å spille på Europatouren i 1979. Etter tre beskjedne sesonger tok karrieren av i 1982 da han vant Swiss Open og endte som nummer åtte på Europatourens pengeliste, *Order of Merit*. Etter dette ble Woosnam blant de ti beste på pengelisten hvert år fra 1983 til 1991, og igjen i 1993, 1996 og 1997; totalt 13 ganger.

I 2006 ledet han som kaptein det europeiske laget til seier i Ryder Cup.

Eksterne lenker
---------------

* (de) Ian Woosnam – Munzinger Sportsarchiv Rediger på Wikidata

* (en) Ian Woosnam – PGA-touren Rediger på Wikidata

* (en) Ian Woosnam – Europatouren Rediger på Wikidata

* (en) Ian Woosnam – Japantouren Rediger på Wikidata

* (en) Ian Woosnam – Verdensrankingen Rediger på Wikidata

  

Portal: Golf

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** NDL **·** Munzinger (sport)
 |
**Sean Flynn-Amir** (født 14. juli 1989 i Los Angeles, California) er en amerikansk skuespiller og sanger som hadde en israelsk far. Han mest kjent for hans rolle som Chase Matthews på Nickelodeon's Zoey 101. 

Flynn begynte sin skuespillerkarriere ved å jobbe på TV-reklamer og hadde små roller på populære TV-serier som Sliders og MADtv. Han har også dukket opp i flere små filmroller. Han ga ut en plate med to sanger på iTunes i august 2009. Hans store gjennombrudd som skuespiller kom da han ble valgt til å portrettere den ledende rollen som Chase Matthews på TV-serien Nickelodeon show Zoey 101. Flynn dukket opp i alle fire sesongene av Zoey 101, så vel som i den siste episoden, Chasing Zoey.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* (en) Sean Flynn-Amir på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (fr) Sean Flynn-Amir på Allociné Rediger på Wikidata

* (en) Sean Flynn-Amir på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) Sean Flynn-Amir hos Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) Sean Flynn-Amir hos The Movie Database Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** BNE
 |
**Sean Devereux** (født 25. november 1964 i Camberley i distriktet Surrey Heath i Surrey i England, død 2. januar 1993 i Kismayo i Somalia) var en britisk katolsk misjonær tilknyttet salesianerordenen og hjelpearbeider som ble myrdet i en alder av 28 år i Somalia i 1993 mens han arbeidet for UNICEF. Han har siden blitt et viktig forbilde for det bistandsarbeidskallet, særlig blant kristne.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Sean Devereux var den eneste sønn til Dermot Devereux, en purser for British Airways fra Wexford i Irland, og hans kone Maureen, en sykepleier fra Cork. Han vokste opp i Yateley i Hampshire. Han ble utdannet ved Salesian College i Farnborough og University of Birmingham, og utmerktet seg akademisk i sport, vitenskap og geografi, og utdannet seg deretter som lærer ved University of Exeter. Han ble en populær lærer for kroppsøving ved Salesian College i Chertsey i Surrey, og underviste i to akademiske år før han dro for å ta opp misjonsarbeid i Afrika.[]

### Misjonær

Han ankom Liberia i februar 1989 og begynte å arbeide i det salesianske katolske miljø ved St. Francis skole i Tappita-distriktet. Etter kort tid ble han fengslet etter å ha anmodet om løslatelse av en student som ble innkalt til hæren som barnesoldat. I sitt andre år hadde eskalerende vold under den liberiske borgerkrigen tvunget skolen til å stenge.[]

Devereux sluttet seg da til FNs flyktningbyrå, hvor han ved en anledning ble slått av soldater etter å ha konfrontert en av dem for å ha forsøkt å stjele mat beregnet på flyktninger. Til slutt ble han beordret ut av landet i september 1992 og Devereux dro da for en kort periode til Sierra Leone.[]

### Med UNICEF i Somalia

Deretter begynte han å jobbe med UNICEF i Somalia, hvor han fikk i oppdrag å organisere nødhjelp for sultende, spesielt barn, i Kismayo, høyborgen til en av mange krigsherrer. Etter bare fire måneder i landet ble Devereux dødelig skutt i bakhodet av en innleid våpenmann mens han gikk i nærheten av UNICEF-komplekset lørdag 2. januar 1993. Drapet skjedde like før Boutros Boutros-Ghali, FNs generalsekretær, besøkte Mogadishu.

Sean Devereux Park i Yateley er navngitt til hans ære og en plakett minnes ham.

En BBC Everyman-dokumentar ble produsert om Sean Devereux. Den heter 'Mr Sean' og ble produsert i mai 1993. Dette ble fulgt av en BAFTA-nominert film om Sean kalt *The Dying of the Light*.

Litteratur
----------

* Michael Delmer, *Sean Devereux: A Life Given for Africa, 1964 - 1993*, New Rochelle 2004; deutsch: *Sean Devereux: Ein Leben für Afrika, 1964-1993*, München 2009 - ISBN 3-7698-1738-9.
* Dermot Devereux, *While My Heart Beats: The Séan Devereux Story : 1964-1993*, 2001.

Referanser
----------

1. ↑  «Salesian College Farnborough Ltd - Sean Devereux». Arkivert fra originalen 11. september 2010. Besøkt 3. mars 2013.
2. ↑  «Yateley Town Council - Sport & Recreation». Arkivert fra originalen 17. februar 2012. Besøkt 24. oktober 2012.
**Felleskjøpet Vestlandet** var fram til 1999 et frittstående samvirkeselskap med målsetting å forsyne medlemmene (eierne) med rimelige driftsmidler til landbruksdrift. Selskapet ble opprinnelig stiftet i Bergen i året 1900 under navnet «De vestenfjeldske landhusholdningsselskabers fællesindkjøbsforening» og var i starten en ren ordreforretning. Før stiftelsen var det gjort vesentlige forberedelser. Stavanger Amt (Rogaland), som allerede i 1893 hadde stiftet sin egen fellesinnkjøpsforening, ble kontaktet, og det ble arbeidet for at denne foreningen skulle inngå i den nye fellesinnkjøpsforeningen. Dersom rogalandsbøndene ble med, ville den nye foreningen geografisk omfatte de tre amtene Søndre og Nordre Bergenhus (Hordaland og Sogn og Fjordane), Romsdal (Møre og Romsdal) og i tillegg Stavanger Amt (Rogaland). 

Men rogalandsbøndene var ikke helt samstemte og trengte tid for å komme til en avgjørelse. Etter at styret i Stavanger Amts Landhusholdningsselskap i september 1899 først hadde gitt grønt lys til en sammenslåing, gjorde de også et vedtak i november, der Norges Vel ble brakt inn som et alternativ. Dette hadde Norges Vel tidligere prinsipielt gått mot, og der sto saken. Et større landbruksmøte i Stavanger i januar 1900 viste at de fremste bøndene i amtet var for en sammenslåing, og på årsmøtet den 23. mai 1900 ble det utfallet. 
På stiftelsesmøtet den 25. og 26. juni 1900 møtte en representant fra hvert av de fire vestlandsamtene og «De vestenfjeldske landhusholdningsselskabers fællesindkjøpsfoirening» ble stiftet.

Forretningen samordnet felles innkjøp og levering av kunstgjødsel, kraftfôr og såvarer to ganger i året (vår og høst), basert på faste bestillinger fra bøndene. Bestillingene fra bøndene ble samordnet gjennom landhusholdningsselskapene, (også benevnt som jordbrukslag), sine avdelinger i distriktene som videresendte ordren til Fællesinnkjøbsforeningen i Bergen.

I 1999 ble Felleskjøpet Vestlandet og Felleskjøpet Østlandet slått sammen og tok navnet Felleskjøpet Øst Vest. I 2007 ble dette foretaket slått sammen med Felleskjøpet Trondheim, og tok da navnet Felleskjøpet Agri.

Referanser
----------

1. 1 2  «Historien om felleskjøpet». Felleskjøpet.no. Besøkt 15. mai 2016.
**Kira Wager** (født 1971 i Laxå i Sverige) er en svensk-norsk maler, oppvokst i Helsingfors og bosatt i Oslo siden 1994. Hun er utdannet fra Nordiska konstskolan i Karleby, Finland 1991-93; Statens kunstakademi, Oslo 1994-1998 og kunstakademiet i Helsingfors 1997. 

Wager maler ofte med olje på pvc, basert på rekonstruksjon av privatfotografier arbeider hun med et privat materiale som hun bearbeider til montasjer. Hun har hatt stor suksess i de siste årene, med separatutstillinger i *RARE Gallery*, New York 2004; *Gallery K* (2003); *Bergen Kunsthall* (2002); *Samtidskunstforum*, Oslo (2001); Kunstnerforbundet, Oslo (1999). Innkjøpt av Museet for samtidskunst, og inngår i Nasjonalgalleriets nye *basisutstilling*.

Eksterne lenker
---------------

* carnegieartaward.com Wager var én av 25 *bemerkelsesverdige unge kunstnere* fra Norden i 2004
* rare-gallery.com cv og bilder
* kunstkritikk.no Mona Pahle Bjerke: *Kira Wagers «flinke» bilder*. Anmeldelse av utstilling i Galleri K, april 2005.

  

Portal: Kunst

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** KulturNav
 |
**Nanpi** (kinesisk: 南皮县; pinyin: *Nánpí Xiàn*) er et fylke i provinsen Hebei i Folkerepublikken Kina. Det ligger under byprefekturet Cangzhou.

Fylket hadde 345 210 innbyggere i 1999.

Historie
--------

Byen Nanpi ble grunnlagt i 221 f.Kr. under Qin-dynastiet. Mot slutten av Han-dynastiet, i 205 e.Kr. fant det her sted et viktig slag mellom Cao Cao og Yuan Tan, sønn av Yuan Shao. Cao Cao vant, og inntok byen. Det er mange fortidsminner fra denne perioden i fylket.

I den episke og svært populære røverromanen *Fortellinger fra myrlandet*, fra Mingdynastiets tid, nevnes Nanpi (under sitt daværende navn, **Da Ming Fu** 大名府), og byen er dermed blitt kjent i videre kretser. 

Nanpi er fødested til embedsmannen Zhang Zhidong fra Qingdynastiets tid.

Administrative enheter
----------------------

Storkommuner:

* Nanpi (南皮镇), Pingjiakou (冯家口镇), Zhaizi (寨子镇), Baoguantun (鲍官屯镇), Wangsi (王寺镇), Wumaying (乌马营镇)

Kommuner:

* Dalangdian (大浪淀乡), Liubali (刘八里乡), Luguan (潞灌乡)

Referanser
----------

1. ↑  National Population Statistics Materials by County and City – 1999 Period,*i* China County & City Population 1999, Harvard China Historical GIS
2. ↑  保定市-行政区划网

Eksterne lenker
---------------

* Hjemmeside Arkivert 13. mai 2021 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Sitiveni Ligamamada Rabuka** (født 13. september 1948) er en fijiansk politiker som har vært Fijis statsminister siden 24. desember 2022. Han var en av pådriverne for to militærkupp på Fiji i 1987. Han ble demokratisk valgt til statsminister i perioden 1992 til 1999, og valgt på nytt i 2022 som leder for en trepartikoalisjon. Han var også leder for det fijianske høvdingrådet fra 1997 til 2001. Fra 2001 til 2008 var han leder for provinsrådet i Cacaudrove-provinsen.

Rabuka ble valgt til leder for Det sosialdemokratiske liberale parti (SODELPA) i 2016 og etterfulgte Teimumu Kepa som var motstander av hans nominasjon. Han ble leder for opposisjonen i parlamentet i 2018 etter at hans parti tapte valget samme år. I 2020 tapte han mot Viliame Gavoka i valg av leder for SODELPA. Rabuka trakk seg fra parlamentet i 2020 under henvisning til at han ikke ville være et hinder for nødvendig partisamarbeid for å skape fremgang for Fiji. Samme år dannet han et nytt parti, Folkets allianse, med formål å stille til valg i 2022.

Valget i 2022
-------------

Folkets allianse ble nest største parti ved parlamentsvalget i 2022 og Frank Bainimarama som hadde vært statsminister i 16 år, trakk seg. Folkets allianse gikk i koalisjon med SODELPA og Det nasjonale samlingspartiet (NFP) og Rabuka ble statsminister i samlingsregjeringen. Rabuka ble tatt i ed som statsminister 24. september 2022, og i tråd med samarbeidsavtalen ble det utnevnt tre visestatsministre – en fra hvert parti.

Referanser
----------

1. ↑   Munzinger Personen, Munzinger IBA 00000020326, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Fiji parliament confirms Sitiveni Rabuka as prime minister after days of uncertainty». The Guardian. 24. desember 2022.
3. ↑  Høvdingrådet (fijiansk: Bose Levu Vakaturaga) ble nedlagt i 2012
4. ↑  «Sitiveni Rabuka wins leadership of Fiji's SODELPA». RNZ International. 24. juni 2016.
5. ↑  «Rabuka named as Fiji opposition leader». RNZ International. 26. november 2018.
6. ↑  «Fiji's main opposition party chooses a new leader». RNZ. 27. november 2020.
7. ↑  «Rabuka resigns from Parliament». 7. desember 2020.
8. ↑  Luke Nacei (10. desember 2020). «Rabuka forming new party». FijiTimes.
9. ↑  Kirsty Needham (20. desember 2022). «Fiji has new government after three parties form coalition». Reuters.
10. ↑  «Sitiveni Rabuka is Fiji's new prime minister». RNZ. 24. desember 2022.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** Munzinger (iba)
 |
**Kravespeil** er et felt på kraven til en uniform. På feltet anbringes forskjellige tjenestetegn for å angi troppeslag, militær grad eller annet. Av og til er kravespeilet i avvikende farve fra uniformen.

Russland
--------

I Russland danner kravespeil i troppeslagsfarver underlag for troppeslagstegn i det militære. Før 1943 bar man istedet gradsdistinksjonene på kravespeil i forskjellige troppeslagsfarver. På siviluniformer bæres tjenesteklassebetegnelser fortsatt ofte på kravespeilene.

Storbritannia og Samveldet
--------------------------

I Storbritannia, i samveldestatene og andre tidligere britiske kolonier bæres kravespeil av generalitetet og høyere stabsoffiserer.

Sverige
-------

På Fältuniform 90 bæres troppeslagstegn og gradsdistinksjoner på henholdsvis høyre og venstre kravespeil. På uniform m/87A bærer ingeniørtroppene og trenet kravespeil som underlag for sine troppeslagstegn.

Tyskland
--------

Kravespeil med underlag i forskjellige farver virker som troppeartstegn på uniformene til soldater i Bundeswehr (Heer).

Eksterne lenker
---------------

* (en) Collar patches – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
**Kreasjonismemuseet**, på engelsk **Creation Museum**, er et utstillingsenter og «museum» i Petersburg i Kentucky i USA. Det ble åpnet for publikum 28. mai 2007. Det seks mål store senteret tar sikte på å fremme kreasjonisme ved å presentere historien om verden og universet slik de amerikanske ungjord-kreasjonistene tolker skapelsesberetningene i Bibelen. En stor andel amerikanske kristne støtter en bokstavelig fortolkning av Bibelen. De tror at jorda er ung, bare 6000 år gammel, og at den kristne guden skapte alt som beskrevet i fortellingene i 1. Mosebok i løpet av seks dager.

Bakgrunn og utstilling
----------------------

Et utstillingstablå der en rivningsslegge med teksten «millioner av år» knuser en kirkevegg, viser hvordan ungjord-kreasjonistene mener at evolusjonslæren og «overtroen» på at jorda er eldre enn det Bibelen forteller, vil ødelegge samfunnet og det kristne fundamentet.
Uten å medregne dugnadstimer, kostet kreasjonismemuseet 27 millioner dollar å bygge. Prosjektet har fått støtte fra flere kristne miljøer. I Kreasjonismemuseet er dette innarbeidet i den kristne skapelsesberetningen. Her kan man se iscenesettelser av dinosaurer og barn som leker sammen. Dette er ment å vise hvordan livet på jorda var før syndefallet, og at mennesker og dinosaurer har eksistert samtidig.

Ifølge en omtale i det amerikanske månedsmagasinet *Vanity Fair* står kreasjonismemuseet i motsetning til både geologi, antropologi, paleontologi, historie, kjemi, astronomi, zoologi, biologi og «god smak»..

Liknende utstillinger
---------------------

Også i Glen Rose i Somervell County i Texas er det et lite senter for å fremme ungjordkreasjonisme; The Creation Evidence Museum åpnet der i 1984. I perioden 2001-2009 fantes det dessuten en liten temapark med samme budskap i Pensacola i Florida; Dinosaur Adventure Land (DAL) ble etablert av kreasjonisme-forkynneren Kent Hovind.

Av liknende museer kan nevnes Mats Moléns Den förhistoriska världen i Umeå i Sverige som særlig fokuserer på fossiler og dinosaurer. Utstillingene drives av en ideell kristen forening.

Referanser
----------

1. ↑  Roll Over, Charles Darwin! - Omtale i det amerikanske månedsmagasinet *Vanity Fair*
2. ↑  Museet Den förhistoriska världen

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Creation Museum – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Creation Museum åpner 28. mai – Omtale i det evangelisk-lutherske nettstedet kommentar-avisa.no 2007
**Kreativt Forum** eller **KF** er en norsk forening for alle som arbeider aktivt med reklame (kreativ kommersiell kommunikasjon). Kreativt Forum ble opprinnelig stiftet i 1967. Sammen med Reklamebyråforeningen, som har røtter tilbake til *Kristiania Annoncebureu Forening* fra 1911, etablerte det gamle KF «nye» KF i 2003. Foreningen skal ivareta medlemmenes næringsinteresser og gir blant annet ut en årlig reklamepris, Gullblyanten, til beste bidrag innsendt fra reklamebyråene.

I 2008 fusjonerte Kreativt Forum med Designbyråforeningen. Etter noe tids forhandlinger ble de to organisasjonene enige om en felles strategisk samarbeidsplattform. KF samler nå nær 50 design- og reklamebyråer. Fusjonen ble vedtatt på DBFs ekstraordinære generalforsamling den 20. august. 15 byråer stemte for, mens 4 stemte mot.

*KF magasinet* er Norges eneste magasin med fokus på personer, arbeider og kreative prosesser knyttet til kreativ kommersiell kommunikasjon. Magasinet har en tretti år gammel historie med røtter tilbake til starten av Kreativt Forum, foreningen som norske kreatører organiserte seg i 1967, og som gjenoppsto i ny form 2003. Det redaksjonelle søkelyset retter seg mot kommunikasjon, reklame, design, foto, illustrasjon, merkevarer, trender – samt menneskene bak jobbene. Redaksjonen eies og drives av Kreativt Forum.

Se også
-------

* Sabla Bra Reklame & Design

Eksterne lenker
---------------

* Kreativt Forums hjemmesider
* www.gullblyanten.no
* Gullblyantarkivet
* www.gullmikken.no
* www.canneslions.com
* KF magasinet

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
***Strøkets pike*** (originaltittel: *Waterloo Bridge*, også vist i Norge som *Waterloo-bro*) er et amerikansk drama fra 1931 regissert av James Whale med skuespillet «Waterloo Bridge» av Robert E. Sherwood som forelegg. Hovedrollene spilles av Mae Clarke og Douglass Montgomery (kreditert som Kent Douglass)

Handlingsreferat
----------------

Myra Deauville klarer ikke finne arbeid i London på høyden av første verdenskrig, og tyr til prostitusjon for å forsørge seg selv. Hun møter sine klienter ved Waterloo Bridge, det primære inngangsstedet til byen for soldater med militær-permisjon. Under et luft-angrep møter hun Roy Cronin, medlem av det kanadiske militæret som er naivt uvitende om yrket hennes. Etter at angrepet er over, eskorterer Roy henne til hennes leilighet, og de spiser middag sammen.

Hun beskriver seg selv som arbeidsløs, og får hans sympati. Han tilbyr å betale hennes forfalte husleie. Etter at hun avviser tilbudet hans og han reiser, går Myra tilbake til gatene. Neste morgen besøker Roy henne, og hennes utleier Fru Hobley slipper ham inn i leiligheten hennes. Han møter hennes nabo, og gode venn, Kitty, som forteller at Myra trenger noen til å elske og beskytte henne. Roy tar Myra med til familien sin på gården deres, hvor han frir til Myra, som senere forteller Roys mor, Mary, sannheten om seg selv.

Mary er sympatisk, men ber Myra om å ikke å gifte seg med Roy. Neste morgen returnerer Myra til London med tog. Fordi Roy er på vei til slagmarken i Frankrike, ber han Myra gifte seg med ham med en gang. Men hun stikker av fra leiligheten gjennom et vindu, når han venter på henne i gangen. Fru Hobley krever husleie fra henne, men tror Myra har stukket av for å unngå sine økonomiske forpliktelser. Myra ønsker endelig å fortelle om sitt sanne yrke for Roy.

Skuespillere
------------

* Mae Clarke som Myra
* Douglass Montgomery som Roy Cronin
* Doris Lloyd som Kitty
* Frederick Kerr som Major Wetherby
* Enid Bennett som Mrs. Wetherby
* Bette Davis som Janet Cronin
* Ethel Griffies som Mrs. Hobley

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Strøkets pike* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) *Strøkets pike* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) *Strøkets pike* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata

* (en) *Strøkets pike* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Strøkets pike* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Strøkets pike* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Strøkets pike* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *Strøkets pike* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *Strøkets pike* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

* (en) *Strøkets pike* på Box Office Mojo Rediger på Wikidata

Portal: Film

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN
 |
**Tromsøgodset** var et jordegods med hovedsete på Karnes ved Lyngseidet, Lyngen i Troms.

Det omfattet en rekke eiendommer i Hillesøy, Skjervøy og Lyngen som opprinnelig var en del av kongens krongods, 
men ble solgt til Joachim Irgens i 1666. Irgens gikk konkurs, og etter dødsboet ble noen av eiendommene i «Irgensgodset» i 1677 overtatt av lagmannen Gjert Lange, som forøvrig også var godsforvalter for Irgensgodset. På dette tidspunkt omfattet det 120 gårder og rundt 90 finnerydninger, som i overtakelsen ble verdsatt til rundt 5000 riksdaler. Irgens' enke Cornelia Bickers kjøpte tilbake disse i 1705, og satt som eier inntil sin død i 1708. Hennes slektning, Jacob de Petersen fra Amsterdam, overtok i 1713, og navnet «Tromsøgodset» ble tatt i bruk omtrent da.

Hans sønner solgte i 1751 til kjøpmann Johan Christian Hvid fra Trondheim. Hans far Michael Hvid var godsbestyrer i perioden 1716–1757. Johan Hysing overtok godset i 1764 for 6000 daler, og hans bror Ahlert Hysing overtok i 1771 for 6600 daler. Hans svoger Andreas Røst kjøpte det i 1772 for 7000 riksdaler, og i 1777 og 1781 ble det solgt videre til Georg Wasmuth. En tredeling ble gjort 10. juni 1783, da godset utgjorde 139 voger, 2 bismerpund og 12 mark og kjøpesummen satt til 8600 riksdaler.

* Den nordlige delen med Skjervøy og Kåfjord opp til Finnmark, gikk til Hysing, senere drevet av Ovidia Fredrikke Lyng; dette ble kalt Skjervøygodset.
* Georg Wasmuth fikk den midtre, innbefattet Helgøy, Karlsøy, Ullsfjord og Lyngen; dette ble kalt Karnesgodset og senere overtatt av sønnen Ulrik.
* Hans Andreas Morsund overtok den søndre delen som omfattet Hillesø og Troms sogn; dette ble heretter kalt Bentsjordgodset eller Moursundgodset.

Rundt 1850 begynte oppdelingen og salg til leilendingene som bebodde jorden.

Eksterne lenker
---------------

* Gårdshistorie fra Lyngen

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Koh Suk-chang** (født 14. juni 1963), sørkoreansk håndballspiller som deltok i de olympiske leker 1984 i Los Angeles og 1988 i Seoul.

Suk-chang vant en olympisk sølvmedalje i håndball under Sommer-OL 1988 i Seoul. Han var med på det sørkoreanske laget som kom på andreplass i håndballturneringen for menn bak Sovjetunionen.

Det var tolv lag som deltok i turneringen. En innledende runde med to grupper med seks lag i hver. Sovjetunionen vant gruppe-A og Sør-Korea gruppe-B og de begge gruppevinnerne var kvalifisert for finalen. Den ble spilt 1. oktober 1988 og resultatet ble 32-25 til Sovjetunionen. Suk-chang spilte alle seks kampene i turneringen og scoret åtte mål.

Fire år tidligere, under sommer-OL 1984 i Los Angeles, spilte han alle seks kampene og scoret tolv mål. Sør-Korea kom på ellevteplass i OL-turneringen 1984.

OL-medaljer
-----------

* Sølv 1988 Sør-Koreas flagg Seoul - Sølv i håndball, menn Sør-Koreas flagg Sør-Korea

Eksterne lenker
---------------

* (en) Koh Suk-chang – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Koh Suk-chang – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

Portal: Korea

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** ISNI
 |
**Koherensteori** sier at sannheten til enhver (sann) påstand består i dens sammenheng med et system av andre sanne påstander. Mens moderne koherensteoretikere mener at det er mange mulige systemer hvor fastsettelse av sannhet kan være basert på sammenheng, mener andre, spesielt de med sterk religiøs tro, at sannheten bare gjelder for ett enkelt, absolutt system.

Kritikk
-------

Den mest kjente innvendingen mot koherensteori er kanskje Bertrand Russell sin Han hevdet at ettersom både en overbevisning og dens negasjon vil, individuelt, henge sammen med minst ett sett av overbevisninger. Dette betyr at motstridende overbevisningerer begge er beviselige sanne i henhold til koherensteori, noe som er inkonsistent og gjør at teorien ikke kan fungere.

De fleste koherensteoretikere er imidlertid ikke opptatt av alle mulige overbevisninger, men bare settet av overbevisninger og tro som folk faktisk holder. Hovedproblemet for koherensteori blir da hvordan man spesifiserer nettopp dette settet, gitt at sannheten om hvilken tro eller overbevisning som faktisk holdes bare kan bestemmes ved hjelp av sammenheng (koherens).[]

* Sammenhengsteori om begrunnelse
* Bekreftelse holisme
* Bayesiansk epistemologi

Referanser
----------

1. ↑  Young, James O. (2018). «The Coherence Theory of Truth». Metaphysics Research Lab, Stanford University. Besøkt 2022/01/24. «A coherence theory of truth states that the truth of any (true) proposition consists in its coherence with some specified set of propositions.»  Sjekk datoverdier i `|besøksdato=` (hjelp)
2. ↑  The Coherence Theory of Truth (Stanford Encyclopedia of Philosophy)
***Koha Ditore*** er en dagsavis i Kosovo med hovedkontor i hovedstaden Prishtina. Avisen ble grunnlagt i 1997 av Veton Surroi med støtte fra internasjonale organisasjoner. Fram til 1999 var den eneste albanske avisen som kom ut i Kosovo og i den perioden for å ikke ergre det serbiske regimet utøvde selvsensur. Kom ikke ut i Kosovo i en periode i første halvdel av 1999 da avisens redaksjon som så mange andre albanere ble tvunget til å forlate Kosovo. Redaksjonen søkte tilflukt i Skopje, Makedonia og derfra klarte de å gi ut Koha Ditore som ble delt ut gratis til kosovoalbanske flyktninger i Makedonia og distribuert til store deler av Europa. Etter krigens slutt har flere av de opprinnelige redaktørene startet nye aviser, men Koha Ditore fortsetter å være en av de mest leste avisene. 

Grunnleggeren og eieren av avisen, Veton Surroi, stiftet sitt eget politiske parti i 2004, ORA, noe som mange mener har medført at avisens uavhengighet har blitt svekket. Utgiver etter at Surroi gikk inn i politikken er hans søster, Flaka Surroi. 

Avisen koster 0.30 euro cent, 10 cent mer enn de andre dagsavisene. En utgave beregnet på albanere som bor i utlandet er å oppdrive i de fleste byer i Europa. Mesteparten av avisen er i svart/hvitt.

I 2007 feiret avisen 10-årsjubileum.
**Roman Romanovitsj Rozen** (russisk: Роман Романович Розен, født 24. februar (12. februar etter den julianske kalender) 1847 i Reval, død 31. desember  1921 i New York City) var en russisk baron og diplomat. Han var bror til Viktor Rozen.

Liv og virke
------------

Roman Rozen kom fra den russifiserte baltertyske slekten von Rosen, hans far var Robert Gottlieb von Rosen. Moren var av georgisk bakgrunn; Elizabeth Sulkhanishvili. Slekten von Rosen hadde sin adelstittel fra Sverige; dette område hadde en gang hørt inn under den svenske krone. Både musikere og militæøre ledere utgikk fra slekten.

En av hans forfedre, også han en baron Rosen, vanst stor anerkjennelse som kommandant for det astrakhanske kuirassierregiment under slaget ved Borodino den 7. september 1812, noe som fremgår av en rapport til general Barclay de Tolly.

### Karriere

Rozen var russisk sendemann (chargé d'affaires) i Tokyo 1902–04 og i Washington, D.C. 1905–11 (ambassadør), og representerte sammen med Sergej Witte Russland ved fredsforhandlingene med Japan i Portsmouth i New Hampshire i 1905. Han hadde motarbeidet den russiske politikk i Mandsjuria, som i 1904 førte til den russisk-japanske krig, og senere kritiserte han i 1912 den russiske utenrikspolitikkens daværende tyskfiendtlige og panslaviske retning, som etter hans mening kunne føre til en storkrig. 

Roman var medlem av det russiske riksråd og holdt der i 1916 en tale som forutsa et russisk revolusjonsutbrudd. Han gikk etter februarrevolusjonen i 1917 i et i pressen publisert åpent brev inn for en russisk separatfred med Tyskland. 

Etter oktoberrevolusjonen flyktet han med sin familie først over til Sverige, og deretter til USA.

Sine diplomatminner samlet han i *Forty Years of Diplomacy* (to bind, 1922).

Litteratur
----------

* Davis, Richard Harding, and Alfred Thayer Mahan. (1905). *The Russo-Japanese war; a photographic and descriptive review of the great conflict in the Far East, gathered from the reports, records, cable despatches, photographs, etc. etc. of Collier's war correspondents* New York: P. F. Collier & Son. OCLC: 21581015
* Kowner, Rotem (2006). *Historical Dictionary of the Russo-Japanese War*. ISBN 0-8108-4927-5: The Scarecrow Press.
* Korostovetz, J.J. (1920). *Pre-War Diplomacy The Russo-Japanese Problem.* London: British Periodicals Limited.

Referanser
----------

1. ↑  The report is available online
2. ↑  Biografi i *Diplomatitsjeski slovar*

Eksterne lenker
---------------

* The Museum Meiji Mura Arkivert 9. november 2016 hos Wayback Machine.
* online A bibliography of Rosen's articles in *The Saturday Evening Post*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC
 |
**Leddbetennelse** også kjent som fotasjuke eller fotfarang er en infeksjonssykdom hos lam.

Forekomst
---------

Hos lam utover våren og forsommeren. Særlig hvis lammene er ute i fuktig og kaldt vær om våren og må ligge på våt mark.

Symptom
-------

Feber tidlig i sykdomsforløpet, med nedsatt matlyst og dårlig allmenntilstand. I denne fasen kan lammet krepere eller den kan gå over uten å bli oppdaget. Kroniske symptomer vil variere med type infeksjon. Vanligst er stive bevegelser, varme ømme og svulne ledd, halting og dårlig allmenntilstand. Byller i ledd med gråkvitt og gulgrønt puss eller byller i indre organ kan forekomme.

Årsak
-----

Bakterier som koli, streptokokker, stafylokokker og rødsyke-bakterier. Å skille mellom bakteriene utfra symptom er vanskelig. Infeksjonen kan skje via navle-stump, etter kastrasjon, sår og rifter og sannsynligvis også flått-bitt. Flåtten kan vere en medvirkende faktor ved at flått-bårne infeksjoner svekker motstandskraften til lammet.

Behandling
----------

Antibiotika og sulfa kan hjelpe om sykdommen oppdages tidlig. Ved kroniske symptomer som har gitt skadde og forkrøplede ledd er det liten sjanse for bedring. Spesielt i store saueflokker kan slike lam lide mye. Søyen går gjerne fra lammet og det kan angripes av insekter og andre sykdommer. Avliving er her å anbefale.

Forebygging
-----------

* Unngå beite med mye flått.
* Bruk middel mot flått. Eventuelt serum.
* Ha god hygiene og utfør tiltak mot andre sykdommer som kan svekke lammene.

Litteratur
----------

* Arne Maurtvedt (redaktør), Saueboka, 1989 Landbruksforlaget. ISBN 82-529-1219-2
**Leddbånd** eller **ligament** (fra latinsk: *ligamentum*) er innen anatomi et fiberaktig vev man finner rundt leddene, og som har til oppgave å forsterke leddet som sammenbinding mellom to ulike bein. Uten leddbånd ville leddene lett gått ut av stilling. Leddbånd har stor strekkstyrke, men er likevel forholdsvis elastiske.

To forskjellige typer leddbånd
------------------------------

### Forsterkningsbånd

Forsterkningsbåndene har som oppgave å stabilisere leddkapselen.

### Føringsbånd

Føringsbånd har som oppgave å styre bevegelsen i leddet. Et eksempel er kollateralligamentene som er på hver side av hengselledd, og er til for å hindre sidebevegelser.

Skader og smerte
----------------

Inni leddbåndene finner vi ofte mange nerver, og disse spiller en viktig rolle for at vi skal oppfatte stillinger og bevegelser i leddene. På en annen side fører dette, i kombinasjon med lavt stoffskifte og liten blodtilførsel, til at leddbåndene er smerteømfintlige og heler seg dårlig ved skade. Dersom man overstrekker et leddbånd kan det være svekket for alltid. Hvis man er veldig uheldig kan leddbåndet bli revet løs fra beinfestet slik at en liten beinbite følger med.

Se også
-------

* Muskel
* Ledd
* Skjelett
* Sene

Eksterne lenker
---------------

* Om leddbånd, fra Nasjonal Digital Læringsarena

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store medisinske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC
 |
**Marcus Fredrik Steen Grønvold** (født 5. juli 1845 i Bergen, død 10. oktober 1929) var en norsk maler. Han var broren til maleren Bernt Grønvold og forfatteren Didrik Hegermann Grønvold. Faren Christian August Grønvold var sogneprest, gift med Marcilia Frederika Steen. Marcus Grønvold giftet seg med Hedwig Hermann.

Maleri fra studieopphold i Tyskland, 1882-83. Tittel *Nonner i cistercienserklosteret Zu Seligenthal, Landshut, i ferd med å pynte klosteret*. Original i Myren gård, Kristiansand
Marcus Grønvold gikk i lære under Johan Losting og Frants Bøe i Bergen i 1865, og studerte 1866-69 ved Kunstakademiet i København sammen med August Schneider og Christian Meyer Ross. Han hadde en rekke reisestipender med opphold i Hallingdal (1869), Setesdal (1871), Bayern (1871), Sveits, Tyskland og Italia (1875), og i Paris (1878). Deretter oppholdt han seg i Düsseldorf i 1880. På 1870-tallet var fargene i tysk tradisjon mørke, mens han lot seg inspirere av den lysere franske malerskolen på 1880-tallet. I 1880-årene foretok han reiser i Sør-Tyrol, Sveits, Tyskland, Venezia, Roma, Østerrike (Kãrnten), og nye reiser i Tyskland (Franken og Chiemsee) fram mot første verdenskrig.

I 1925 ga han ut erindringsbiografien *Fra Ulrikken til Alperne*. Grønvolds malerier er utstilt i blant annet Nasjonalgalleriet og Bergen Billedgalleri, og et maleri henger på Myren gård i Kristiansand.

Et selvportrett av Grønvold fra 1878 hang, og henger fortsatt, i Henrik Ibsens arbeidsværelse i Arbins gate, sammen med et portrett Grønvold malte av Sigurd Ibsen i 1875.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4   Gemeinsame Normdatei, GND-ID 116861223, besøkt 15. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Archive of Fine Arts, cs.isabart.org, abART person-ID 148926, besøkt 1. april 2021[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   Norsk kunstnerleksikon, Norsk kunstnerleksikon ID Marcus\_Grønvold, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   Benezit Dictionary of Artists, oppført som Marcus Grönvold, Benezit-ID B00079469, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
5. ↑   RKDartists, «Marcus Grí¸nvold», RKD kunstner-ID 271729[Hentet fra Wikidata]
6. ↑  Marcus Grønvold - *Norsk kunstnerleksikon*, besøkt 20. oktober 2018.
7. ↑  Ibsens leilighet

Litteratur
----------

Eksterne lenker
---------------

* Marcus Grønvold - *Norsk kunstnerleksikon*.

Portal: Kunst

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk kunstnerleksikon **·** Prabook **·** Deutsche Biographie **·** Historisk befolkningsregister **·** BIBSYS **·** Kunstindeks Danmark **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** ISNI **·** KulturNav
 |
**Sara Gotzen Sandmark** (døpt 19. mai 1755 i Ås i Akershus, død 26. august 1836 i Eidsvoll) var en norsk eventyrforteller. Camilla Collett forteller om henne i *I de lange Nætter. Sekstende Nat. Eventyrsara og hennes datter* at hun kunne både arabiske, spanske og franske eventyr – foruten norske. Hun brakte fortellekunsten videre til dattera *Lisbeth Marie*, som var barnepike hos Wergelands under Henriks og Camillas oppvekst. Lisbeth Marie ble en av de viktigste kildene for Peter Chr. Asbjørnsen.

Sara var datter av klokkeren i Eidsvoll, Peder Lefsen Sandmark og kona Anna Catharina Labard, kom i sin ungdom til København, og var en stund forlova med en handverker i byen. Under et besøk hjemme i Eidsvoll ble hun alvorlig kvesta på en dansemoro og fikk nesen knust. Etter dette ble hun boende hjemme, som husmannskone i Åsgrenda. Mannen gjorde en protese av tre til henne, og hun ble seinere helst kalt «Sara trenese».

Collett beskriver Saras og Lisbeth Maries ulike fortellestil som følger: *«Med Moderens merkværdige Hukommelse og rene, korrekte, jeg tør næsten sige klassiske Gjengivelse, forenede hun (Lisbeth) en skabende Evne, mere Fantasi og en viss romantisk Inderlighed»*.

Referanser
----------

1. ↑