recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Lov om militær disiplinærmyndighet** (korttittel: **militære disiplinærlov**) er en norsk lov som regulerer bruk av disiplinærstraff – refselse – i Forsvaret.

Militære disiplinærlov ble vedtatt 20. mai 1988 og trådte i kraft 1. januar 1989. Den gir hjemmel til forskrift om disiplinærreglement for Forsvaret og militært arrestreglement.

Loven fastsetter at den som overtrer eller forsømmer militære tjenesteplikter som følger av lov, reglement, instruks, direktiv, forskrift eller rettmessig ordre, kan refses disiplinært. Det samme gjelder den som overtrer eller forsømmer seg mot militær skikk og orden. Refselse kan også ilegges den som gjør seg skyldig i borgerlig straffbare forhold på militært område, overfor militært personell eller mot eller ved bruk av militært materiell.

Refselse kan ilegges i form av arrest (frihetsberøvelse) inntil 20 dager, frihetsinnskrenkning, bot, streng irettesettelse i nærvær av flere befal eller menige, eller simpel irettesettelse i enerom eller i tjenestlig skriv.

Det følger av loven at enhver offiser som fører kompanisjefs eller tilsvarende eller høyere kommando, har myndighet til å ilegge refselse.

Loven har særregler som gjelder i krigstid, som blant annet utvider refselsesmidlet arrest til 60 dager og innskrenker klageadgangen.

Referanser
----------

1. ↑  § 1
2. ↑  Forskr. om disiplinærreglement for Forsvaret
3. ↑  § 5
4. ↑  § 12
5. ↑  § 47

Eksterne lenker
---------------

* Lovdata
**Tisjré**, **tisjri** eller **tishrei** (akkadisk *tašrītu*, hebraisk תשרי [tišrē] eller [tišrī]) er den sjuende måneden i den babylonske og den jødiske kalenderen.

I den babylonske opprinnelsen betyr navnet *begynnelse*, avledet fra šurrû, *begynne*, og angir at måneden begynner andre halvår.

I Mosebøkene er måneden nevnt ved sitt nummer. og ved en anledning i 1. kongebok som "etanim" (1. kongebok 8:2), et navn som stammer fra det fønikiske språket, ettersom det bare nevnes i sammenheng med handelsforbindelser mellom Israels konge Salomo og kongen Hiram av Fønikia. Det antas at det var navnet som ble brukt av de gamle innbyggerne i Kanaan, som kalte månedene sine med terminologi relatert til jordbruk og vær.

Ved fangenskapet i Babylon 586 til 536 f.Kr. adopterte jødene de babylonske månedsnavnene. Navnet Tisjré forkommer ikke i Bibelen, men forekommer i Talmud.

Måneden har alltid 30 dager, og den kan bare starte på en mandag, tirsdag, torsdag eller lørdag i uken. Justeringen med en mulig skuddag blir gjort til måneden Elúl. Vanligvis faller den i september-oktober etter den gregorianske kalenderen.

Jødiske helligdager i måneden tisjré er:

* 1.(–2.) tisjré: Rosj hasjaná eller *jødisk nyttår*.
* 10. tisjré: Jom kippúr eller *forsoningsdagen*.
* 15.–21. tisjré: Sukkót eller *løvhyttefesten*.
* 22.(–23.) tisjré: Sjeminí aseret og Simhat Torá

Referanser
----------

1. ↑  Morris Jastrow Jr. «Sumerian and Akkadian Views of Beginnings». Journal of the American Oriental Society 1916-12: Vol 36.
2. ↑  «2. Mos 19:1». Bibelselskapet.

| * v
* d
* r
Det jødiske året |
| --- |
| Nisán **·** Ijár **·** Siván **·** Tammúz **·** Ab **·** Elúl **·** Tisjré **·** Hesjván **·** Kislév **·** Tebét **·** Sjebát **·** Adár |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** LCCN
 |
**Švihov-borgen** (tysk: *Schwihau*) er en historisk vannborg ved elva Úhlava, i byen Švihov u Klatov i dagens Tsjekkia. Den ligger vest i landet, i utkanten av skogområdet Böhmerwald som utgjør grensen mellom den historiske regionen Böhmen og Bayern, og rundt 27 kilometer fra grensen til Bayern.

Historikk
---------

Borgen ble bygget som herresete på slutten av 1400-tallet og lå i det meste av sin historie i Kongeriket Böhmen, en stat som fra 1526 inngikk i det større østerrikske Habsburgmonarkiet. Borgen var kjent som Burg Schwihau på tysk (som var offisielt språk i Kongeriket Böhmen mellom 1627 og 1918). Borgen var eid av herrene av Riesenberg, en böhmisk adelsslekt som var store jordeiere i området, og den linjen som eide borgen kalte seg *Schwihau von Riesenberg*.

I 1558 ble borgen overtatt av grevene av Czernin. Eierne av borgen var føydalherrer med visse føydale rettigheter over de omkringliggende områdene. Etter trettiårskrigen ga keiser Ferdinand III i 1655 ordre om at festningsanlegget skulle rives. Etter nedrivningen ble ruinene av borgen brukt som kornlager. Eierne i familien Czernin von und zu Chudenitz bodde mye i Wien. Den siste eieren av borgen var Eugen Graf Czernin von und zu Chudenitz, frem til 1945, da kommunistene beslagla adelens eiendommer; han bodde i Østerrike og døde der på 1970-tallet.

Etter 1952 har borgen blitt renovert og delvis rekonstruert.

Filmkulisse
-----------

Borgen ble brukt som utendørskulisse for noen av opptakene til filmen *Tre nøtter til Askepott* fra 1973; i filmen forestiller borgen godset som Askepott, stemoren og stesøsteren bor på.

Litteratur
----------

Johanna von Herzogenberg: Zwischen Donau und Moldau. Bayerischer Wald und Böhmerwald. Das Mühlviertel und Südböhmen, Prestel Verlag München, 1968

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Castle Švihov – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** NKC
 |
**Snorres gate** er en gate ved Bolteløkka i Oslo. Den gikk opprinnelig bare mellom Bolteløkka allé og Sofies gate, på nordsiden av Bolteløkka skole. Siden er gaten utvidet vestover og rundt hushjørnet i Sofies gate 66. En bom like om hjørnet på vestsiden hindrer gjennomfartstrafikk, men gateløpet fortsetter langs vestsiden av bygården opp mot Johannes Bruns gate vis-à-vis Vidars gate. Det er adkomst fra Johannes Bruns gate til noen få parkeringsplasser nord i denne gatestubben.

Gaten fikk sitt navn i 1896 etter sagaskriveren Snorre Sturlason (1178–1241). 1 er eneste gatenummer i bruk.

Referanser
----------

1. ↑   Se f.eks. kart fra 1900 og 1938 hos Oslo byarkiv.

Litteratur
----------

* Knut Are Tvedt, red. (2010). «Snorres gate». *Oslo byleksikon* (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 521. ISBN 978-82-573-1760-7.

Eksterne lenker
---------------

* Oslo kommunes bydelsoversikt

Portal: Oslo

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Oslo Byleksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
***Going Straight*** er en amerikansk stumfilm fra 1916, regissert av Chester M. Franklin og Sidney A. Franklin.

Handling
--------

John Remington reiser til slummen, i håp om å forhandle om kjøp av et lager for en klient. Men der møter han Jimmie Briggs, en gangster. Briggs anerkjenner Remington som sin tidligere kriminelle partner: Higgins. Remington, og hans kone Grace, pleide å arbeide sammen med Briggs i mange hus-ran. Remington og Briggs sonet også sammen i fengsel.

Etter at han ble løslatt oppdaget Remington at Grace hadde født ham en baby, og for babyens skyld er han fast bestemt på å leve lovlydig. Men Briggs utpresser Remington, til han ikke har mer penger å gi ham. Så krever Briggs at Remington skal hjelpe ham med videre kriminalitet, ellers kommer Briggs til å avsløre alle hemmelighetene for Grace. Remington elsker sin kone, og for hennes skyld - men uten hennes viten - sier han seg enig i Briggs sine planer.

Skuespillere
------------

* Norma Talmadge som Grace Remington.
* Ralph Lewis som John Remington.
* Ninon Fovieri som Remingtons barn.
* Francis Carpenter som Remingtons barn.
* Fern Collier som Remingtons barn.
* Ruth Handforth som en tjenestepike.
* Eugene Pallette som Jimmy Briggs.
* Georgie Stone som Ragged Waif.
* Kate Toncray som Mrs. Van Dyke.

Referanser
----------

1. ↑  Going Straight
2. ↑  Going Straight

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Going Straight* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Going Straight* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) *Going Straight* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *Going Straight* på Silent Era Rediger på Wikidata
**Central Security Service** (**CSS**) er et amerikansk føderalt organ under Forsvarsdepartementet, opprettet i 1972 for å integrere National Security Agency (NSA) og de kryptologiske elementene i USAs væpnede styrker innen signaletterretning, kryptografi og informasjonssikkerhet på taktisk nivå.

Sjefen for CSS er «trippel-hattet» som direktør i NSA og sjef for U.S. Cyber Command. Han støttes av en assisterende sjef for CSS, som er øverste rådgiver for militære kryptologiske spørsmål og leder for det militære kryptologiske system og partnerskapet mellom NSA og de væpnede styrker.

Pr. 2002 hadde CSS omkring 25 000 uniformerte mannskaper.

Komponenter
-----------

* National Security Agency
* Army Intelligence and Security Command
* Marine Cryptologic Support Battalion
* Fleet Cyber Command
* Air Force ISR Agency
* Coast Guard Intelligence

Referanser
----------

1. ↑  fas.org

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Central Security Service – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* National Security Agency
**Snorre verdens sinteste mann** er en norsk tegneserie som handler om wannabe-gangstaen Snorre og den dårlige lattekaféen hvor han må jobbe sammen med katastrofeparet Louïs og Melis, og en rekke andre rollefigurer – deriblant «SV-kjerringen», «Julepakkisen», nerden Tord og rampeungene Soto&Simson&Max. 

Snorres rival er kurderen, som driver gangsta-hangouten Sheiks Palace på den andre siden av gaten. Sheiks Palace er stedet Snorre skulle ønske at han selv hadde, i stedet drives han til vanvidd av de politisk korrekte SV-akademikerne og Grünerløkka-hippe gjester som kommer i kafeen hvor han jobber. Det er ingen som vet hvem det er som driver kafeen, men mye peker i retning av SV-kjerringen eller en flokk nærsynte skinheads. 

Serien er tegnet av Karine Haaland som er en norsk tegneserietegner og illustratør. Seriens forløper begynte i tegneseriebladet *Larsons gale verden* i 1996 under navnet Karine Haaland. Serien gikk under navnet Piray i *Pondus* fra 2005, hvor hovedpersonen Snorre ble så populær at han fikk sin egen serie under navnet *Snorre verdens sinteste mann* i 2007. Snorre verdens sinteste mann gikk i *Pondus* fra 2007 til 2010, da den begynte i *M*.

Bibliografi
-----------

### Bøker

* 2009: *"Gøye tegneserier- Den Store Jubileumsboken" – Utgitt av Egmont Serieforlaget*
* 2008: *Naiv og brutal" – Egmont Serieforlaget*
* 2007: *For en gjeng* – Egmont Serieforlaget
* 2005: *Baller av stål, hjerte av gull* – utgitt av Egmont Serieforlaget
* 2002: *Streng, men urettferdig* – utgitt av Schibsted
* 1999: *Våre venner menneskene* – utgitt av Schibsted, Bladkompaniet

### Tegneseriehefter

* 2010: *Snorre Verdens Sinteste Mann – Julealbum* – Schibsted, Bladkompaniet
* 2010: *Snorre Verdens Sinteste Mann – Sommeralbum* – Schibsted, Bladkompaniet
* 2007: *Nissen owns bad* – Egmont Serieforlaget
* 2006: *Julen 2006* – Egmont Serieforlaget
* 2005: *Jul så det holder* – Egmont Serieforlaget
* 2004: *Superalbum* – Schibsted, Bladkompaniet
SOS-barneby i Serekunda, Gambia
SOS-barneby i Mar del Plata, Argentina
Tysk frimerke til minne om 50-årsjubileet til SOS-barnebyer
**SOS-barnebyer** (tysk *SOS-Kinderdorf*) er en internasjonal organisasjon som arbeider for å gi barn et trygt hjem. SOS-barnebyer opererer uavhengig av nasjonalitet, kultur og religion i 135 land og territorier over hele verden. 

SOS-barnebyer ble grunnlagt i 1949 i Østerrike av medisinstudenten Hermann Gmeiner som ønsket å hjelpe foreldreløse barn etter andre verdenskrig. Organisasjonen bygger på Gmeiners idé om familiebasert barneomsorg, med en SOS-mor og søsken som fungerer som en familie. Den første barnebyen åpnet i Imst i Østerrike i 1950. 

Den internasjonale paraplyorganisasjonen *SOS Children's Villages International* (tidligere *SOS-Kinderdorf International*) ble grunnlagt i 1960, etter etableringen av nasjonale organisasjoner i Frankrike, Tyskland og Italia. Organisasjonen er i dag[*når?*] aktiv i 132 land og driver over 2 100 programmer som SOS-barnebyer, familieprogram, medisinske sentre, barnehager, skoler, yrkesopplæringssentre og nødhjelpsprogram. Det internasjonale sekretariatet ligger i Innsbruck og Wien.

SOS står for *Societas Socialis*, «sosialt samfunn».

Familieprogrammer
-----------------

SOS-familieprogram retter seg mot vanskeligstilte familier. Målgruppene er alenemødre med barn, familier som ledes av barn eller besteforeldre, samt familier der omsorgspersonene er syke. Familiene får ulike tilbud som rådgivning, yrkesopplæring, hjemmebesøk, psykososial oppfølging, matvaresikkerhet og hiv- og aidsforebyggende tiltak. Det fokuseres på «hjelp til selvhjelp», og målet er at familiene skal klare seg selv og kunne ta vare på barna.

I Norge
-------

«Komiteen for norske venner av SOS-barnebyer» ble etablert i 1964, og ble senere til Stiftelsen SOS-barnebyer Norge. Organisasjonen støtter SOS Children's Villages Internationals internasjonale aktiviteter. SOS-barnebyer Norge har[*når?*] i underkant av 100 000 fadderskap og 150 000 øvrige givere, og er den største private innsamlingsorganisasjonen innen bistand i Norge. 

I 2009 åpnet den første norske SOS-barnebyen i Olsvik i Laksevåg bydel i Bergen. Barnebyen er et fellesskap med åtte nye hjem for barn som ikke kan bo sammen med sin egen familie, og som er under omsorg av barnevernet. Søskengrupper blir prioritert ved inntak.

Referanser
----------

1. ↑   www.der-paritaetische.de, besøkt 15. mars 2019[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   www.agj.de, besøkt 15. september 2019[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) SOS Children's Villages – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* SOS-Kinderdorf International
* SOS-barnebyer, den norske foreningen

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Uppslagsverket Finland **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** BBC Things **·** MusicBrainz
 |
**Byrud** er en gård og en  grunnkrets på vestsiden av Vorma ved foten av Mistberget i Eidsvoll.

Gården har navn etter elva *Bædu* som renner i sydenden av gården og rud som betyr rydning. Navnet kommer av gammelnorsk *bædurud*. Gården ble ryddet i tidlig kristen tid, nedlagt under svartedauen og tatt opp igjen på 1600-tallet. Første kjente bruker er Ola som tok gården opp av øde i 1611. Gården hadde egen sag og kvern, og den fikk eget lysverk i 1908. 

I 1865 bodde det 9 bondefolk, 2 tjenestefolk, 1 handverker og 6 arbeidsfolk på gården. Det var hester, kuer, sauer og griser, og det ble dyrket korn, poteter og gras. Videre var det skog til eget bruk og 133 mål dyrka mark. 

I dag bor 4 bondefolk og 1 leietaker på gården, som består av 1500 mål skog og 240 mål dyrka mark. Gården drives økologisk med korn og sau. Gården har også smaragdgruver som besøkes av flere tusen turister hvert år.

Se også
-------

* Grunnkretser i Eidsvoll kommune

Litteratur
----------

* Kirsten Dag Lindaas: *Gruvedrift etter smaragd på Byrud Minnesund*. Romerike historielag Årbok XII 1982 side 90.
* Andreas Holmsen: Eidsvoll Bygds Historie.

Eksterne lenker
---------------

* Gårdens hjemmeside

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Deep River Boys** var en amerikansk sanggruppe som ble etablert på slutten av 1930-tallet og som i ulike konstellasjoner var aktive helt fram til 1980-tallet. De sang spirituals, gospel- og R&B.

Gruppen ble dannet av Harry Douglas (baryton), Vernon Gardner (første tenor), George Lawson (andre tenor), Jimmy Lundy og Edward Ware (bass) som møtte hverandre i skolekoret på colleget Hampton Institute midt på 1930-tallet. 

De øvde inn sanger og fikk opptre i radio med dem. I 1940 fikk de platekontrakt på Bluebird Records, men hadde ingen større suksess som plateartister før *Recess in Heaven* ble sluppet i 1948. Omtrent samtidig begynte gruppens gospelpregede R&B-sjanger å miste popularitet, det samme gjorde gruppen. 

George Lawson forlot Deep River Boys i 1950. Ed Ware og Vernon Gardner holdt ut til 1956. Harry Douglas fortsatte likevel å drive Deep River Boys med andre medlemmer til helt inn på 1980-tallet.

Under åpningsshowet for norsk fjernsyn, *Startskuddet går* i august 1960, var Deep River Boys et av underholdningsinnslagene.

Kilder
------

* Deep River Boys på Allmusic

Eksterne lenker
---------------

* (en) Deep River Boys på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
* (en) Deep River Boys på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Deep River Boys på MusicBrainz Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Hardanger len** også *Hardanger og Halsnøy (kloster)len* var en administrativ enhet (len) i Norge fra middelalderen inntil den siste lensherre døde i 1686.

Hardanger len stod i særstilling innen Bergenhus hovedlen ettersom Hardanger sysle, senere Hardanger fogderi ble slått sammen med Halsnøy kloster og forlent til i all hovedsak danske adelsmenn som vanligvis satt i Danmark. Lenet ble bestyrt av en lokal fogd eller sysselmann, mens lensherren selv sjelden eller aldri satte sin fot i lenet. På Halsnøy klostergods var det store og gode hus, hvor lensherrene bodde dersom de styrte lenet selv, eller fogden om lensstyringen var forpaktet til ham.

Historikk
---------

Etter å ha vært et ordinært len i senmiddelalderen, ble Hardanger len fra 1450 et *bispelen*. I forbindelse med kåringen av Christian I som konge over Norge på riksmøtet i Bergen i 1450 skjenket kongen lenet til Bergens biskop mot at det til «evig tid» skulle holdes en årlig messe i Kristkirken til ære for St. Olav og med forbønn for kongen. Dette vedvarte i 85 år, til reformasjonen som også gjorde slutt på sjelemessene.

I 1525 betaler Vincens Lunge inn skatten av bispelenet Hardanger, så på dette tidspunkt er lenet i ferd med å bli et ordinært len. Fra 1539 er igjen Hardanger og Halsnøy klostergods igjen samlet under felles lensherre, Jens Splid som er gift med enken etter Vincens Lunge. Lenene i Norge ble avskaffet etter innføringen av eneveldet i 1660, men også etter denne tid ble det innvilget nye forleninger. Således fikk arvingene etter Christopher Urnes død i 1663 beholde lenet til 1. mai 1664, videre fikk Frederik von Ahlefeldt lenet fra 1. mai 1664 til sin død i 1686. Lenet inndras og blir en del av Bergenhus amt.

Lensherrer
----------

* Tarald Kane (før 1440)
* Markvard Bukk (ca 1440-50)

Bergensbiskoper:

* Torleiv Olavson Nordmann (1450-55) (Drept av Hanseatene)
* Paulus Justianus (1456-60)
* Finnboge Niklasson (1461-74)
* Hans Teiste (1474–1506)
* Andor Ketilson (1507-22)
* Olav Torkjellson (1522-?)

Verdslige lensherrer:

* Vincens Lunge (ca 1525–1536)
* Jens Splid (1537–1552)
* Erik Valkendorf (1523–1606)
* Jørgen Brockenhuus (1606-34)
* Erik Ottesen Orning (1634-46)
* Otte Krag (1646-50)
* Jørgen Rosenkrantz (1651-54)
* Peder Juell (1654-56)
* Dorte Sehested (1656-59) (enken overtok etter Peder Juells død)
* Christopher Urne (1659 - 27. september 1663)
* Urnes arvinger beholdt Hardanger og Halsnøy klosterlen til 1. mai 1664
* Frederik von Ahlefeldt (1. mai 1664–1686)

Skipreider
----------

Hardanger fogderi var i skattematrikkelen 1647 inndelt i følgende skipreider:

* Jondal
* Granvin
* Ulvik
* Ullensvang
* Odda
* Kinsarvik
* Øystese


| * v
* d
* r
Len i Norge |
| --- |
| Smaalenene **·** Akershus **·** Brunla **·** Eiker **·** Numedal og Sandsvær **·** Tønsberg **·** Bratsberg **·** Agdesiden **·** Nedenes **·** Råbyggelaget **·** Mandal **·** Lister **·** Stavanger **·** Bergenhus **·** Hardanger **·** Romsdal **·** Nordmøre **·** Trondhjem **·** Nordlandenes **·** Vardøhus |  |
**Snowshoe** er en katterase som oppsto i USA i 1960-årene som et resultat av krysning mellom en siameser og en bicolor american korthår. Snowshoe er sosial og hengiven, og den er også snakkesalig, med myk stemme.

Historikk
---------

I 1970-årene begynte Dorothy Hinds-Daugherty, en oppdretter i Philadelphia, med krysning av sin siameser og amerikansk korthår. Resultatet møtte i begynnelsen mye motstand hos siameseroppdrettere, delvis på grunn av angsten for at hvitflekk skulle komme inn i siameserens linjer etter årtiers avlsarbeid for å utrydde denne tidlige feilen. Den dramatiske masken var også et varemerke for siameser på den tiden, selv om den er godkjent hos mange raser i dag. Snowshoe forble lite kjent frem til 1980-årene, da den ble godkjent hos TICA. Den har deretter oppnådd større popularitet, men er fremdeles sjelden. Den er ikke godkjent hos andre store forbund.

Opprinnelse
-----------

Denne rasen er navngitt etter sine karakteristiske hvite sokker. Den kombinerer masken hos siameser med hvitflekk, som har gitt den snøhvite poter. Det finnes to varianter: mitted (behansket), med begrenset hvitt, og bi-colour, med mer hvitt i ansiktet og på kroppen. De hvite sokkene/hanskene kan være en arv fra rasens opphav, amerikansk korthår, eller de kan komme fra siameseren, for hvite tær var en kjent feil hos de første siameserne.

Utseende, anatomi og fysikk
---------------------------

### Utstillingskrav

* Hodet er en bred, begrenset trekant med svak stopp i profilen.
* Ørene fortsetter ansiktslinjen.
* Moderat størrelse på kropp og muskulatur, halvorientalsk form.
* Kort, glatt og tettliggende pels uten synlig underpels.
* Middels tykk hale som smalner svakt.

### Fargevarianter

**Mitted:** brun, sjokolade, blå, lilla. 

**Bi-colour:** som hos mitted med hvitt.

### Fargebeskrivelser

Den mittede varianten er den "klassiske" snowshoe. Det ideelle er hvite hansker som slutter ved ankelen på forbena og nedenfor hasene på bakbena, og det hvite må ikke overstige to tredjedeler av kroppsflaten. Det kan være noe hvitt i ansiktet. Kjønnsbestemt rød- og cinnamonvarianter finnes ikke hos snowshoe.

Tegningene i ansiktet avgjør om snowshoe er mitted eller bi-colour. En omvendt V i hvitt gjør katten bi-colour, mens alt som er mindre hvitt gjør den til mitted. Andelen hvitt på kroppen avgjør om det er et godt eller dårlig eksemplar av den ene eller andre varianten.

Det hvite må ikke dekke mer enn to tredjedeler av kroppen på bi-colour. Kroppen skal være farget, med svak skygge i buken, og det skal ikke finnes noen separate hvite flekker.

Galleri
-------

* Snowshoe, bi-colourSnowshoe, bi-colour
* Snowshoe som tisserSnowshoe som tisser
* Denne er i svart, og derfor ikke godkjentDenne er i svart, og derfor ikke godkjent
* Avslappet snowshoeAvslappet snowshoe
* Seal Point snowshoeSeal Point snowshoe

Kilder
------

Litteratur: *Alle verdens katter* av Bruce Fogle, utgitt på Spektrum Forlag, 2005.

Eksterne lenker
---------------

 (en) Snowshoe Cat - Learn all about the Snowshoe Cat, Pictures, Information and More!

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Innerstaden** er ett av de tre hovedområdene i Stockholm kommune. De to øvrige er Söderort og Västerort. Innerstaden er det mange tenker på når man snakker om «stan» (byen).

Området kjennetegnes av tett bebyggelse og, med enkelte unntak, klassisk kvartalsinndeling og rettlinjede gater. Bydeler som Norra Djurgården og Djurgården er imidlertid også preget av bl.a. større parkområder. I Stockholms bykjerne, i det som kalles *Nedre Norrmalm*, ligger Stockholms administrative og kommersielle sentrum.

I Innerstaden bor det ca. 286 000 innbyggere (2004).

Innerstaden består av 35,35 km² landareal og 11,81 km² vann. Høyeste punkt er Henriksdalsberget, 57 moh. ved grensen til Nacka kommune.

Avgrensning
-----------

Innerstaden avgrenses hovedsakelig av vann, nemlig Brunnsviken og Ålkistan (grense mot Solna), Lilla Värtan (grense mot Danderyd og Lidingö) Saltsjön (grense mot Nacka), Årstaviken, Liljeholmsviken og Essingesundet (grense mot Söderort), Essingefjärden og Tranebergssund (grense mot Västerort), samt Ulvsundasjön og Karlbergskanalen (grense mot Solna). Mot Solna har Innerstaden landgrense, som følger kommunegrensen. Siden Innerstaden defineres av de menighetene som inngår i bydelen, hører også bydelen Södra Hammarbyhamnen (med Danviksklippan og Hammarby Sjöstad til Innerstaden, selv om dette ligger utenfor Hammarbyleden.

Bydeler
-------

Innerstaden består av følgende bydeler:

Innen Södermalm bydelsområde:

* Gamla Stan
* Långholmen
* Reimersholme
* Riddarholmen
* Södermalm
* Södra Hammarbyhamnen

Innen Kungsholmen bydelsområde:

* Fredhäll
* Kristineberg
* Kungsholmen
* Marieberg
* Lilla Essingen
* Stadshagen
* Stora Essingen

Innen Norrmalms bydelsområde:

* Norrmalm
* Skeppsholmen
* Vasastaden
* Östermalm (liten del)

Innen Östermalms bydelsområde:

* Djurgården
* Hjorthagen
* Ladugårdsgärdet
* Norra Djurgården
* Östermalm
**Fjell-lok** eller **fjellok** (latin: *Cystopteris montana*) er art av bregner innenfor lokslekten i storburknefamilien (Woodsiaceae). Den er av en av fire arter av denne slekten som vokser i Norge, og ganske sjelden hos oss.

Fjell-lok er 5-30 cm høy, oppreist og med bred, trekantet bladplate. Bladet er mørkegrønt, og står gjerne litt ut «på snei», og enten litt oppover eller vannrett. Arten har krypende jordstengler og 2-4 ganger finnede, gaffelflikete blad. Gaffelflikingen innebærer at de minste flikene har innsvinget, smalt feste i midtnerven, og svinger ut i gaffelaktige småfliker. 

Den største sekundærfliken på nederste primærflik, er omtrent like stort som tredje primærflik. Primærflikene er bøyd litt framover, særlig øverst mot spissen av bladplaten, men de nederste primærflikene kan også stå rett ut 90° på stilken.

Når bladene blir knust, lukter de blåsyre. Arten har slør (indusium), men de har få kjertler. Kromosomtallet (x) er 42.

Den trives i fuktig jord, granskog, steinurer, i moldjord, og på fuktig berg med mye kalkstein.

Fjell-lok vokser på nordlige halvkule, Taiwan, nordlige India, sørvestre Kina, og i Himalaya. I Norden vokser den først og fremst i Nord-Norge og i fjellet i Norge og Sverige, særlig i de nordlige delene av det skansinaviske fjellområdet. Den finnes dog også spredt i Ringsaker, nedre Eiker, Seljord og Suldal som det sørligste. Den går opp til 1 250 moh. i Vågå.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Fjell-lok* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Fjell-lok* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *Fjell-lok* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *Fjell-lok* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *Fjell-lok* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Fjell-lok* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Fjell-lok* hos The International Plant Names Index Rediger på Wikidata

* (en) *Fjell-lok* hos Tropicos Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Cystopteris montana* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Cystopteris montana* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Cystopteris montana* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* PLANTS Profile *Cystopteris montana* (Lam.) Bernh. ex Desv. mountain bladderfern - plants.usda.gov
* Bilde av fjellok - nordaflora.no
* Cystopteris montana – (Lam.)Desv. – Mountain Bladder Fern – pfaf.org

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
Fjeldhus Bruk karosserifabrikk, med en ferdig Volvo buss, februar 1950. Foto: Ørnelund, Leif / Oslo Museum 
**Fjeldhus bruk** var en karosserifabrikk som bygget ferdige busser og større biler på importerte chassis. Bedriften ble etablert i 1945 på Fjellhus ved Alnabru i Oslo. I 1984 ble *Fjeldhus Motor AS* etablert som eget selskap, som en direkte videreføring av lastebilverkstedet til Fjeldhus Bruk. Fjeldhus Bruk ble nedlagt i 1988, og leverte da sitt siste bussbygg.

Det siste kjøretøy med registrert påbygg fra Fjeldhus, var en varebil som gikk ut av bruk i 1999.

Ford V8 1946-47 med påbygg som brannbil fra Fjeldhus Bruk, fotografert ved Kastellet brannstasjon 1950. Foto: Ørnelund, Leif / Oslo Museum

Referanser
----------

1. ↑  Fjeldhus Motor AS hjemmeside Arkivert 14. januar 2014 hos Wayback Machine.
2. ↑  Rutebilhistorisk forening om Fjeldhus Bruk Arkivert 14. januar 2014 hos Wayback Machine.
3. ↑  Statistisk sentralbyrå: Registrerte kjøretøy, etter kjøretøygruppe og merke (K) Arkivert 16. januar 2014 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* Flere bilder på Digitalt Museum
**IESE Business School** er Universidad de Navarra sin handelshøyskole, og kjent for sine Master of Business Administration og Executive MBA programmer. Skolen rangeres normalt blant de 3 fremste i Europa, og MBA-programmet ble i *The Economist* rangert som den beste i verden. Navnet står for "Instituto de Estudios Superiores de la Empresa".

IESE er underlagt den katolske organisasjonen Opus Dei, som grunnla skolen i 1958 i Barcelona, basert på lignende amerikanske skoler. Harvard Business School støttet IESE i opprettelsen av sitt MBA-program i 1964, det første av sitt slag i Europa, og Harvard er fremdeles en viktig samarbeidspartner.

I 1974 utvidet IESE med Executive MBA programmer ved sitt nye campus i Madrid. I senere år har IESE vokst ved å utvide sitt campus i Barcelona (2007) og etablere lokaler i New York, München og São Paulo.

Referanser
----------

1. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 5. mars 2010. Besøkt 27. mars 2010.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (es) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) IESE Business School – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* IESE Nettsted
* IESE Alumni Magazine[*død lenke*]
* IESE Insight
* Intensive kurs[*død lenke*]
* Nettsted for IESE Case Competition

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** BNE **·** CiNii **·** GeoNames
 |
**Innerpollen** er en saltvannsholdig poll på nordsiden av Vestvågøya i Lofoten som strekker seg 1,9 kilometer sørover fra den 330 meter lange Skjellstraumen som går inn til pollen Flaget i nordøst mellom halvøyene Flaget og Skjelløya.

Pollen er en del av en sammenhengende rekke med poller og sund som begynner ved Eggum og ender ved Veiberg i bunnen av Innerpollen. Den samlede lengden er 11 kilometer. Inner- og Ytterpollen omtales også samlet som Borgpollan.

E10 går langs nordsiden av Innerpollen, over Flaget før den krysser Skjellstraumen over en 20 meter lang bru. Fv832 går fra brua og i en halvsirkel rundt pollen til grenden Indre Borgfjord på østsiden og Rystad på sørsiden. Borg, et gammelt høvdingsete, ligger på vestsiden.

Se også
-------

* Ytterpollen
* Lauvåspollen
* Mjåsundet

Fotnoter
--------

**Type numrering**
1. ↑  Skjellstraumen-Veiberg. Målt ved bruk av måleverktøy i Statens kartverks Norgeskart.no.

Referanser
----------

1. 1 2  Innerpollen på Norgeskart.no fra Statens kartverk

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Sentralt stedsnavnregister
 |
«Central Park» har flere betydninger.

**Central Park** er en 3,4 km² stor rektangulær park i bydelen Manhattan i New York i USA.

Anleggelsen av Central Park som landskapspark mellom New Yorks 59. og 109. gate ble vedtatt i 1853. En konkurranse om utformingen ble vunnet av Frederick Law Olmsted og Calvert Vaux. Da parken ble anlagt lå den i byens nordre utkant; det varte flere tiår før den ble omringet av bybebyggelsen. Central Park er den femte største parken i New York. Parken er også større enn byen Monaco.[]

Bilder
------

* 
* 
*

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Central Park – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Central Park – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** NKC **·** BNE **·** GeoNames
 |
**Valerij Mikhajlovitsj Karetnikov** (russisk: Валерий Михайлович Каретников; født 1963) er en russisk tidligere skihopper som konkurrerte for Sovjetunionen og senere det uavhengige Russland.

Han deltok i VM i 1982, 1984 (lag), 1987 og 1993, med 18.-plass i storbakken i Oberstdorf i 1987 som beste individuelle plassering. Han var på det sovjetiske laget som ble nummer 9 i alle de tre lagkonkurransene, av henholdsvis 16, 14 og 17 lag. Karetnikov deltok i den tysk-østerrikske hoppuka og verdenscupen i årene 1982-1987, med 22.-plass i 1986/87 som beste sammenlagtplassering i Hoppuka. I verdenscupen var 33.-plass i 1985/86 hans beste sammenlagt; hans beste plassering i enkeltrenn i verdenscupen var 3.-plass i Klingenthal 17. januar 1986.

Valerij Karetnikov vant flere nasjonale mesterskap i Sovjetunionen, SUS og Russland i årene 1980-1993.

Referanser
----------

Kilder
------

* (en) Valerji Karetnikov – Profil og resultatoversikt hos FIS (ikke fullstendig, besøkt 16. november 2011)
* (en) Valerij Koretnikov – Profil og resultatoversikt hos FIS (ikke fullstendig, besøkt 19. november 2011)
* Jens Jahn, Egon Theiner: *Enzyklopädie des Skispringens*. AGON Sportverlag, Kassel 2004. ISBN 3-89784-099-5, flere sider
* Fakultet Fizitsjeskoj Kultury: Tramplinisty[*død lenke*] (russisk, besøkt 16. november 2011)
* Ski jumping and nordic kombination Nizhny Novgorod: Flights ski ikars of Nizhniy Novgorod on championships and international competitions Arkivert 13. april 2014 hos Wayback Machine. (maskinoversatt engelsk) (russisk[*død lenke*])

Eksterne lenker
---------------

* (en) Valerij Karetnikov – FIS (skihopping) Rediger på Wikidata
**Jørgen Herman Meinich** (født 2. februar 1868 i Bergen, død 11. november 1948 i Oslo) var en norsk jurist, embetsmann og politiker (H).

Meinich ble innvalgt på Stortinget fra Tromsø valgkrets i 1910 og fra bykretsene i Vestfold i 1922. Han skal ha takket nei til statsrådsposter med begrunnelse i at han kunne gjøre større nytte for seg på lokalplanet.

Han avla juridisk embetseksamen i 1890. I 1893 ble han ansatt i Finansdepartementet, og i 1895 var han konstituert sorenskriver i Ringerike. Deretter ble han konstituert amtmann i Nordre Bergenhus amt 1896–1897. Fra 1901 var han byråsjef i Finansdepartementet, før han flyttet til Tromsø der han var byfogd fra 1905, varaordfører 1907–1908, ordfører 1909 og krigsdommer fra 1909.

I årene 1918–1923 var han sorenskriver i Mellom Jarlsberg, før han ble utnevnt til fylkesmann i Vestfold, et embete han holdt frem til 1938. Som fylkesmann var han med på gjennomføringen av mange større oppgaver, som byggingen av Vrengenbrua, ombyggingen av Vestfoldbanen, moderniseringen av fylkets veivesen og utvidelsen av fylkessykehuset.

Han ble i 1934 utnevnt til ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden.

Han var sønn av amtmann Hans Thomas Meinich og hustru Eveline Stenersen.

Referanser
----------

1. ↑   Stortinget og statsrådet : 1915–1945. B. 1 : Biografier, side(r) 478[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Stortinget og statsraadet: 1814–1914. B. 1 D. 2 : Biografier L-Ø : samt tillæg, side(r) 589[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  CV Arkivert 15. mars 2016 hos Wayback Machine. Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste
4. ↑  Eva Knudsrød: «Meinich-familien i Horten og Borre» Arkivert 2007-08-17, hos Wayback Machine. Borreminne 1996
5. ↑  Einar K. Aas: *Kjente Tønsbergborgere for 50 år siden*, Tønsberg, 1976

Litteratur
----------

* Jørgen Herman Meinich (d.y.): *Meinich-familien i Danmark og Norge*, Oslo 1969

Eksterne lenker
---------------

* (no) Herman Meinich hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Arnold Holmboe** | **Tromsøs ordfører**(1909–1909) | Etterfølger:**Thomas Eidem** |
| Forgjenger:**Abraham Berge** | **Fylkesmann i Vestfold**(1924–1938) | Etterfølger:**Johannes Gerckens Bassøe** |

Portal: Tromsø

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Lokalhistoriewiki **·** Historisk befolkningsregister **·** Geni
 |
***Han er en drage*** (originaltittel: *Он – дракон/On – drakon*) er en russisk film fra 2015, regissert av Indar Dzjendubajev.

Handling
--------

I Kyivriket kjenner innbyggerne ingen lykke, bare frykt fordi en fryktelig drage har terrorisert en lokal landsby og dens folk. For å blidgjøre dragen bruker landsbyboerne et ritual som ofrer unge jomfruer, og de synger en eldgammel sang for å tilkalle dragen. Dragen bortfører en av jomfruene, men en modig ridder reiser til en øy hvor dragen holder til for å redde sin store kjærlighet. Ridderen og dragen kjemper en hard kamp, og dragen blir beseiret. Ridderen frigjorde folket sitt fra frykt, og det fryktede ritualet ble i stedet forvandlet til en bryllupseremoni.

Mange år senere er den unge prinsesse Miroslava (spilt av Maria Pojezzjaejva) med kallenavnet Mira, forlovet med Igor, dragedreperens barnebarn. Faren og søsteren Jaroslava tror hun er umoden og barnslig, fordi hun fremdeles liker eventyr og synes det er morsomt med leketøy. Mira blir sendt for å møte sin fremtidige ektemann. Samtidig synger folket hans den eldgamle rituelle sangen til bryllupet deres. Men under bryllupet dukker dragen opp igjen, og fanger Mira. Der møter hun en merkelig skapning, og en ung mann som ikke kan huske sitt eget navn. Mira tror mannen er en annen fange, og kaller ham Arman.

Snart oppdager hun at Arman egentlig er dragen som bortførte henne. Han lever i sin menneskelig form, men blir noen ganger forvandlet til en drage mot sin vilje. Som drage er Arman ikke istand til å kontrollere seg selv. Arman ønsker å leve som en vanlig mann, og knuse sin indre drage fordi han er redd for å skade Mira. Miras frykt for dragen får henne til å klargjøre en båt i all hemmelighet for å komme seg unna. Når Arman får vite om forberedelsene hennes, avslører han den virkelige grunnen til at dragene tidligere hadde brakt jomfruer for å kunne brenne dem til døde, og fra asken til hver kvinne blir en ny drage født. Det var slik Arman ble født.

Arman beordrer Mira å reise sin vei, slik at hun kan unngå denne skjebnen. Mira kommer seg hjem. Men da hun forbereder seg til bryllupet med Igor, innser Mira at hun egentlig elsker Arman, og ikke kan leve uten ham. Mira synger den rituelle sangen for å tilkalle dragen. Arman fanger Mira på nytt, og bringer henne til øya. Han har til hensikt å brenne henne, men Mira viser ikke frykt for dragen og bekjenner sin kjærlighet til ham. Dette lar Arman endelig kontrollere seg selv som en drage.

Skuespillere
------------

* Marija Poezzjajeva som Miroslava «Mira»
* Matvej Lykov som Arman
* Ivo Gospodinov
* Stanislav Ljubsjin
* Ieva Andrejevaite som Jaroslava

Referanser
----------

1. ↑  «Legenda o drakovi (2015)». *ČSFD* **(tsjekkisk)**. Besøkt 19. juli 2023.
2. ↑  Умер писатель и сценарист Сергей Дяченко
3. ↑  Он — дракон (2015)

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Han er en drage* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Han er en drage* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Han er en drage* på Allociné Rediger på Wikidata

* (en) *Han er en drage* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata
**Robert «Bob» Attersley** (født 13. august 1933 i Oshawa i Ontario, død 12. mars 2010) var en canadisk ishockeyspiller som deltok i de olympiske vinterleker 1960 i Squaw Valley.

Attersley vant en olympisk sølvmedalje i ishockey under vinter-OL 1960 i Squaw Valley. Han var med på det canadiske ishockeylaget som kom på andreplass i turneringen bak USA. Det var ti lag som deltok, etter gruppespillet spilte de seks beste lagen en enkeltserie der alle lagene møttes en gang. Canada vant fire kamper og tapte en, 1-2 til USA. USA vant alle fem kampene i sluttspillsserien og vant serien med maksimale ti poeng foran Canada med åtte og Sovjetunionen med fem poeng.

OL-medaljer
-----------

* 1960 USAs flagg Squaw Valley - Sølv Sølv i ishockey Canadas flagg Canada

Referanser
----------

1. ↑   www.iihf.com[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Robert Attersley – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Robert Attersley – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Robert Attersley – Hockeydb.com Rediger på Wikidata

* (en) Robert Attersley – Eliteprospects.com Rediger på Wikidata
**Hán Xìn** (tradisjonell kinesisk: 韓信; forenklet kinesisk: 韩信; hanyu pinyin: *Hán Xìn*; død 196 f.Kr.) var en kinesisk militær leder på slutten av Qin-dynastiet og begynnelsen av Han-dynastiet. Han tjente under Liu Bang i Chu-Han-striden mot Xiang Yu og bidro til opprettelsen av Han-dynastiet. Derfor ble han en av *Det tidlige Han-dynastiets tre helter* ((漢初三傑), sammen med Zhang Liang og Xiao He. 

Hán blir best husket for å ha vært en briljant militær leder, og for strategiene og taktikkene han brukte i strid, og noen av disse har blitt til kinesiske ordspråk. For å belønne Hán for hans innsats, ga den nye keiseren Liu Bang ham titlene *Konge av Qi* i 203 f.Kr. og *Konge av Chu* det følgende året. Riktignok var Liu redd for Hans ferdigheter, og gradvis svekket han Háns militære makt, og sent i 202 degraderte han Hán til *Marki av Huaiyin*. I 196 ble han beskyldt for å ha deltatt i et opprør, og ble så lurt inn i en felle og henrettet etter enkekeiserinne Lüs ordre.

Referanser
----------

1. ↑   China Biographical Database[Hentet fra Wikidata]

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Tian Guang** | **Konge av Qi**(203 f.Kr–202 f.Kr.) | Etterfølger:**Liu Fei** |
| Forgjenger:**Xiang Yu (Overkonge av Vestlige Chu)** | **Konge av Chu**(202 f.Kr.–201 f.Kr.) | Etterfølger:**Liu Jiao** |
| Forgjenger:**Ingen** | **Marki (gōng) av Huaiyin**(201 f.Kr–196 f.Kr.) | Etterfølger:**Ukjent** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni **·** VIAF **·** LCCN
 |
I J.R.R. Tolkiens fiktive verden Midgard er **Fréaláf Hildason** (2726 – 2798 tredje tideverv) den tiende kongen av Rohan, og den første kongen av den *andre ættelinjen*.

Fréaláf var nevøen til Helm Hammerhand. Han ble konge etter at Helm ble drept i beleiringen av Hornborg i 2759 i det tredje tidevervet.

Fréaláf ledet et vågalt raid for å ta tilbake Edoras, og han klarte faktisk å gjenerobre byen. Han klarte etter en tid også å drive dunnlendingene bort over elene Jarna og Adorn, og alt land som tilhørte Rohan.

Ved denne kroningen dukket tollmannen Sarumann plutselig opp etter et fravær på flere år. Sarumann tilbød Fréaláf sin støtte og sitt vennskap. Etter råd fra Fréaláf lånte Beren, Riksforstander av Gondor, bort nøklene til Orthanc til Sarumann, og ga han dermed Jarnagard til oppholdssted under de betingelsene at han skulle beskytte det fra Dunnlendingene.

Han regjerte i 39 år, og ble etterfulgt av sin sønn Brytta Léofa da han døde i 2798.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Helm Hammerhand** | **Konge av Rohan**(2759–2798 T.T.) | Etterfølger:**Brytta** |

Portal: Litteratur
***The Scarlet Oath*** er en amerikansk stumfilm fra 1916, regissert av Frank Powell og Travers Vale.

Handling
--------

Ivan Pavloff, en nihilist, blir forfulgt av politiet i Russland - som også hadde forårsaket dødsfallet til hans kone. Ledsaget av sine to tvilling-døtre Olga og Nina, som var spedbarn, reiser de til Amerika. Under reisen blir Pavloff kjent med Mr. og Mrs. Victor Karenin, velstående russere som er på vei tilbake etter en rundreise på kontinentet - og som hadde mistet sitt eneste barn mens de var i utlandet. Fru Karenin blir hengiven ovenfor Pavloffs lille datter, Nina, og tilbyr å hjelpe Pavloff når de ankommer Amerika hvis han ikke er i stand til å skaffe seg arbeid.

Pavloff samtykker i deres forslag, om at de skal adoptere Nina som deres eget barn. Tjue år går. Pavloff, nå en amerikansk leder for en gruppe nihilister, har vunnet berømmelse som forfatter. Datteren hans, Olga, hjelper ham i dette arbeidet. Olga oppdager gjennom en avis at søsteren hennes, Nina, snart skal gifte seg med John Huntington - som er knyttet til utenriksdepartementet i Washington D.C. Etter hvert som tiden går, blir Olgas far tvunget til å returnere til Russland.

Dagen etter avlegger Olga og faren en høytidelig ed for å hevne morens død. For at de ikke skal bli oppdaget, eller i tilfelle arrestasjon, reiser de forskjellige ruter. De møtes i Russland til avtalt tid og sted, og blir tilknyttet nihilistene. Samtidig har John Huntington blitt utnevnt til en diplomatisk stilling i Warszawa. Han ber herr Karenin om å tillate ekteskapet til hans adopterte datter, Nina, før han skal reise - men Karenin ønsker å vente. Samtidig blir Pavloff og Olga tatt til fange i Russland.

Pavloff blir drept kort tid senere, og Olga fullfører resten av oppdraget før hun planlegger å returnere til Amerika. Men Huntington får øye på Olga, som han tror er hans egen forlovede. Olga lar Huntington tro at hun er Nina, fordi hun håper at han kan hjelpe henne ut av landet. I mellomtiden, i Paris, klarer ikke Nina og adoptiv-moren hennes å finne Huntington - og de bestemmer seg for å returnere til Amerika. Men russisk politi forsøker å lokalisere Olga, og tar feil av Nina og Olga. En rekke komplikasjoner oppstår.

Skuespillere
------------

* Gail Kane som Olga Pavloff / Nina Pavloff.
* Philip Hahn som Ivan Pavloff.
* Carleton Macy som Victor Karenin.
* Lillian Paige som Mrs. Victor Krenin.
* Alan Hale som John Huntington.
* Montagu Love som Nicholas Savaroff.
* Boris Korlin som Caganov.

Referanser
----------

1. ↑  THE SCARLET OATH

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Scarlet Oath* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Scarlet Oath* på American Film Institute Rediger på Wikidata
**Frédéric Covili** (født 14. november 1975 i Moûtiers) er en fransk tidligere alpinist. Han spesialiserte seg i storslalåm. Sesongen 2001/2002 vant han verdenscupen i denne grenen, og han fikk bronse i storslalåm under VM 2001.

Han kom i rampelyset for første gang under junior-VM 1994 i Lake Placid, der han ble mester i både slalåm og kombinasjonsøvelsen. Han debuterte i verdenscupen 11. november 19995, da han ble nummer 9 i et slalåmrenn i Beaver Creek.

I årene som fulgte uteble topplasseringene, og ikke før i 2000 oppnådde han sin neste topp 10-plassering. Under VM 2001 i St. Anton am Arlberg vant han overraskende bronsemedaljen i storslalåm, bak de langt mer meritterte Michael von Grünigen og Kjetil André Aamodt.

I sesongen 2001/02 viste han seg som verdens beste storslalåmkjører. Han vant to verdenscuprenn og tok tre andreplasser. Dette medførte at han gikk til topps i storslalåmcupen sammenlagt.

Verdenscupseire
---------------

| Dato | Sted | Disiplin |
| --- | --- | --- |
| 28. oktober 2001 | Østerrikes flagg Sölden | Riesenslalom |
| 16. desember 2001 | Italias flagg Alta Badia | Riesenslalom |

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Frédéric Covili – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Frédéric Covili – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Frédéric Covili – FIS (alpint) Rediger på Wikidata

* (en) Frédéric Covili – ski-db.com Rediger på Wikidata
* Frédéric Covilis hjemmeside
***The Scotsman*** er en skotsk riksavis som har vært utgitt i Edinburgh siden 1817. 

Den har et bekreftet opplag på 45 352. Avisens opplag lå på rundt 100 000 på 1980-tallet.

Avisen har hatt en nettutgave siden 1998.

Historie
--------

*The Scotsman* ble første gang utgitt i 1817 som en alternativ ukeavis til hva utgiverne mente de andre avisenes «ublu underdanighet» til Edinburghs establishment. Avisen skulle være «upartisk, fasthet og uavhengighet». Etter at skatt på aviser ble avskaffet i 1850, ble *The Scotsman* lansert på nytt som en dagsavis med pris av 1 penny og med et daglig opplag på 6 000.

I 1953 ble avisen kjøp opp av den canadiske millionæren og mediemogulen Roy Thomson. Fra 1988 til 1994 var Magnus Linklater redaktør i avisen. I 1995 ble avisen videresolgt til de britiske milliardærene David og Frederick Barclay for 85 millioner pund. De flyttet avisen fra dens tradisjonelle kontorer i North Bridge, Edinburgh (som nå er et luksushotell) til helt nye toppmoderne kontorene på Holyrood Road i nærheten av der hvor bygningen til Skottlands parlament senere ble oppført.

I desember 2005 solgte brødrene Barclay *The Scotsman* til avisens nåværende eier Johnston Press i en handel på 160 millioner pund. Johnston Press er et skotsk selskap som nå er et av de tre største utgiverne av lokalaviser i Storbritannia og er en stor aktør på internett.

Referanser
----------

1. ↑  guardian.co.uk 11. juli 2010, besøkt 18. desember 2010
2. ↑  Obituary Arnold Kemp
3. ↑  The Scotsman Archive - 25th January 1817 (page 1 of 8) - The Scotsman launched

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* History of *The Scotsman*
* Eierselskapet Johnston Press

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** OCLC **·** ISSN
 |