recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Cadusii** (gresk: Καδούσιοι, *Kadoúsioi*) var et oldtidens iransk folk som levde i det nordvestre Iran.

Geografi
--------

Kadusiene (latinsk: *cadusii*) levde i Cadusia – et fjellrikt distrikt i Media Atropatene ved Kaspihavets sørvestre bredder, mellom latitudene 39° og 37° Nord. Distriktet ble sannsynligvis avgrenset mot nord av elven *Cyrus* (nå Kura i Aserbajdsjan, historisk kjent som Arran og Albania); i sør av elven Mardus (dagens Sefid Rud), og tilsvarer de moderne iranske provinser Gilan og Ardabil.

De beskrives av Strabo som et krigersk fjellfolk som for det meste kjempet til fots, og dyktige med korte spyd (pilum). Det kan tenkes at navnet Gelae (gilittene) – en stamme som knyttes til *cadusii*, er det som går igjen i det moderne *Gilan*.

Kaduserne (*cadusii*) nevnes ikke i noen kaukasiske kilder, eller i kilder fra Mindøsten; de kjennes bare fra greske og latinske kilder.

Referanser
----------

1. ↑  «CADUSII – Encyclopaedia Iranica». *www.iranicaonline.org*. Besøkt 24. februar 2019.
2. ↑  Strabo: *Geographika*, xi. 13
**Cadwaladr** (også **Cadwallader**, med tilnavnet Fendigaid, «den velsignede» ) (død ca. 682) var konge i Gwynedd i Wales.

Han nevnes i Geoffrey av Monmouths *Historia Regum Britanniae* og i den walisiske krøniken *Brut y Tywysogion* (*Prinsenes krønike*). Han skal ha vært sønn av Cadwallon ap Cadfan. Etter farens død i slaget ved Heavenfield i 634 tok en usurpator, Cadafael ap Cunfeddw makten i Gwynedd, og styrte riket til ca. 655, da Cadwaladr slo ham og tok makten. Cadwaladr styrte til han, ifølge Geoffrey av Monmouth,

Hans banner hadde en rød drage, og dette ble senere tatt i bruk av Henrik VII av England, som hevdet at han nedstammet fra Cadwaladr. døde av sykdom under en reise til Roma hvor han ble velsignet av pave Sergius I. Dødstidpunkytet oppgis i krøniken til 12. mai 689. I *Prinsenes krønike* oppgis det at han døde i 681.

Referanser
----------

1. ↑  Geoffrey s. 252
2. ↑  Geoffrey s. 255
3. ↑  Prinsenes krønike s. 2

Kilder
------

* Geoffrey av Monmouth. *Historia Regum Britanniae*.
* John Williams, red. (1860). *Brut y Tywysogion (Prinsenes krønike)*. Longman, Green, Longman and Roberts.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Cadfael ap Cynfeddw** | **Konge av Gwynedd**(ca. 655–682) | Etterfølger:**Idwal** |


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Cadwallon ap Cadfan** | **Mytisk konge av britene**(ca. 655–682) | Etterfølger:**--** |
**X-42** er et eksperimentelt rakettrinn/rakettmotor utviklet for USAs flyvåpen USAF.

Historie
--------

I januar 1998 sendte flyvåpenets forskningsavdeling AFRL (**A**ir **F**orce **R**esearch **L**aboratory) ut en anbudsinnbydelse for utviklingen av et siste-trinn i et rakettsystem som skulle sette nyttelast på 900 – 1 800 kg i jordbane. Prosjektet ble tildelt betegnelsen X-42, og ble kalt *Pop-Up Upper Stage*. En demonstrasjon av rakettrinnet var planlagt å bli gjennomført i 2000.

Status for prosjektet er per august 2008 ukjent.

Formål
------

X-42 skulle utvide bruksområdet for det militære romflyet MSP (**M**ilitary **S**pace **P**lane) ved å utvikle nye teknologier og materialer i rakettmotorer for flytende drivstoff. Det var tenkt som et kostnadseffektivt og ikke gjenbrukbart rakettrinn for å sette nyttelast i jordbane. Eventuelle nyvinninger fra X-42 vil ventelig også komme til nytte i både sivil og kommersiell romfart etter hvert.

Design
------

X-42 er fremdeles hemmeligstemplet, og detaljer om prosjektet er derfor ikke tilgjengelig.

Spesifikasjoner
---------------

**Dimensjoner**

* **Mannskap:** Ubemannet
* **Lengde:** Ukjent
* **Høyde:** Ukjent
* **Vekt:** Ukjent

**Ytelse**

* **Motor:** Rakettmotor med flytende drivstoff
* **Skyvekraft:** Ukjent kN
* **Toppfart:** Ukjent
* **Maks operasjonshøyde:** Jordbane

Kilder
------

* NASA – American X-vehicles, An Inventory—X-1 to X-50 (side 52) Utgitt 2003 (pdf) Besøkt 20. mars 2015
* GlobalSecurity.org – X-42 Pop-up Upper Stage Besøkt 20. mars 2015

| * v
* d
* r
USAs X-fly (eksperiment-fly) |
| --- |
| 
* X-1
* X-2
* X-3
* X-4
* X-5
* X-6
* X-7
* X-8
* X-9
* X-10
* X-11
* X-12
* X-13
* X-14
* X-15
* X-16
* X-17
* X-18
* X-19
* X-20
* X-21
* X-22
* X-23
* X-24
* X-25
* X-26
* X-27
* X-28
* X-29
* X-30
* X-31
* X-32
* X-33
* X-34
* X-35
* X-36
* X-37
* X-38
* *X-39*
* X-40
* X-41
* X-42
* X-43
* X-44
* X-45
* X-46
* X-47
* X-48
* X-49
* X-50
* X-51
* *X-52*
* X-53
* X-54
* X-55
* X-56
* X-57
* *X-58*
* X-59
* X-60
* X-61
* X-62
* *X-63*
* *X-64*
* X-65
* X-66

 |
**Ricola AG** er et sveitsisk selskap som produserer og markedsfører halspastiller og urtedrops under merkenavnet Ricola. Markedsføringen har fokus på selskapets bruk av urteblandinger. Selskapets hovedkontor ligger i Laufen i Basel.

Selskapet statet sin virksomhet i 1930. Den kjente urteblandingen med 13 forskjellige urter ble utviklet i 1940. Den består av salvie, apotekerkattost, ryllik, legestokkrose, smalkjempe, peppermynte, gjeldkarve, marikåpe, timian, hylleblomst, marianøkleblom, legeveronika og borremynte. Fra 1950-tallet har selskapet også laget urtete.

Ricola har i dag[*når?*] eksport til 50 land i Asia, Nord-Amerika og Europa. Norsk importør er Galleberg.

* RicolaRicola
* Ricola-pastiller er et av midlene en kan ta ved forkjølelse og sår hals.Ricola-pastiller er et av midlene en kan ta ved forkjølelse og sår hals.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Ricola – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
Må ikke forveksles med Modbus.

**M-Bus** eller **Meter-Bus** er en europeisk standard for å fjernavlese forbruk av vann-, gass-, strøm- eller andre typer forbruk som for eksempel varme- eller vannmåler.

Historie
--------

M-Bus ble utviklet av professor Horst Ziegler ved Universitetet i Paderborn i Tyskland i samarbeid med Texas Instruments Deutschland GmbH og Techem GmbH med bakgrunn i at de ikke syntes eksisterende bussystemer tilfredsstilte kravene til måleravlesing.

Teknisk
-------

Kommunikasjonen foregår via to ledninger, hvilket gjør M-Bus-grensesnittet kostnadseffektivt å implementere. Det fysiske laget og linklaget er beskrevet i EN 13757-2, og applikasjonslaget i EN 13757-3. En trådløs variant av M-Bus er spesifisert i EN 13757-4.

### Forhold til OSI-modellen

M-Bus er basert på OSI-modellen for å oppnå et åpent system som kan brukes av nesten hvilken som helst ønsket protokoll. Ettersom M-Bus ikke er et nettverk trenger den blant annet ikke et transport- eller sesjonslag, og lag 3 til 6 er derfor tomme. Med andre ord er de eneste lagene som er funksjoner det fysiske laget, datalinklaget, nettverkslaget og applikasjonslaget.

OSI-modellen|  | Dataenhet | Lag | Standard |
| --- | --- | --- | --- |
| Vertslag | Data | 7. Applikasjon | EN1434-3 |
| 6. Presentasjon | Tom |
| 5. Sesjon | Tom |
| Segment/datagram | 4. Transport | Tom |
| Medialag | Pakke | 3. Nettverk | Valgfri |
| Frame | 2. Datalink | IEC 60870 |
| Bit | 1. Fysisk | M-Bus |

Se også
-------

* Smart strømmåler
* Wattmeter
**Fagskulen Vestland (tidligere Fagskolen i Hordaland,** Bergen tekniske fagskole og Bergen maritime fagskole) er en av de største offentlige fagskolene i Norge med vel 1900 studenter.

Skolen har flere utdanningsmuligheter innen maritime fag, tekniske fag, petroleumstekniske fag, grønne fag og helsefag.

Fagskulen Vestland har studiesteder lokalisert i Bergen, i Førde, på Stord, i Ulvik, i Måløy, på Voss og på Austevoll.

De tekniske og helsefaglige fagskoleutdanningene er lokalisert i Haugeveien på Nordnes, mens de maritime og petroleumstekniske fagene, samt CNC/Robotteknologi er lokalisert på Nedre Nygård, i samme bygg som Bergen maritime videregående skole.

På Voss tilbyr Fagskolen utdanning innen anlegg, mens i Austevoll tilbyr Fagskolen utdanning innen nautikk.

I Ulvik på Hjeltnes kan man studere for å bli arborist.

Nytt fra 2018 er studietilbud for CNC og robotteknologi.

Referanser
----------

1. 1 2  .
2. ↑  «Fagskolen i Hordaland» **(norsk)**. Arkivert fra originalen 6. mai 2017. Besøkt 4. oktober 2018.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Nasjonalt skoleregister
 |
*Historia animalium et al.*, Costantinople, XII sec. (Biblioteca Medicea Laurenziana, pluteo 87.4)**Historia Animalium**, gresk *Peri ta zôia historiôn*, *Dyrenes historie*, er en zoologisk naturhistorie av den greske filosofen Aristoteles.

Det antikke verket fra 4. århundre f.Kr. består av lange og til dels misforståtte beskrivelser (gresk *historiai*) av tallrike fisker, skalldyr og andre dyr og deres anatomi. Verket består av ni bøker. Ektheten av bok syv og ni har blitt bestridt, og en påstått tiende bok er helt sikkert et forfalskeri. Også datering av verket har vært omdiskutert, men det er mulig at Aristoteles begynte å skissere verket i løpet av sin tid på øya Lesbos i Egeerhavet en gang rundt 343 f.Kr. og at det siden har vært skrevet over et lengre tidsrom med stadig nye endringer. 

Etter Aristoteles’ død synes det som om hans elever bortimot neglisjerte hans forskningsprogram som hadde begynt med hans zoologiske skrifter, unntatt Theofrastos som skrev flere avhandlinger om dyr. I løpet av hele antikken har det ikke blitt bevart noen kommentarer over *Historia Animalium*, men heller ikke over andre zoologisk verk. Filosofen Diogenes Laërtius kjente til det, men sannsynligvis kun av omtale. Galen kjente derimot til det og siterte enkelte utsagn som han delvis samtykket og delvis forkastet.

Se også
-------

* Corpus Aristotelicum

Eksterne lenker
---------------

* Engelsk oversettelse ved D'Arcy Wentworth Thompson

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** VIAF **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** SUDOC **·** BNE
 |
**Fagpedagog** er en uoffisiell betegnelse som ofte brukes av pedagoger som har universitets- eller høgskoleutdanning i pedagogikk på hovedfagsnivå, mastergradsnivå, pedagogisk embetseksamen eller doktorgrad og som i sitt yrke arbeider innenfor lærerutdanning, pedagogisk forskning, undervisning eller oppdragelse. Dette skiller dem fra pedagoger, faglærere, adjunkter, lektorer og andre som jobber skoleverket. Disse har gjerne sin faglige fordypning i akademiske fag som realfag, filologiske fag eller samfunnsfag, og ikke fordypning i faget pedagogikk utover den praktisk-pedagogiske utdanningen.

*Fagpedagog* er ikke en beskyttet tittel, men brukes som stillingstittel for eksempelvis veiledere i arbeidstreningsbedrifter og andre stillinger innen undervisning eller veiledning utenfor skoleverket.

Referanser
----------

1. ↑  Magne Jensen, høgskolelektor HiØ. «Hva er pedagogikk?». Besøkt 29. januar 2009. [*død lenke*]
2. ↑  Oslo kommune. «Stillingsregister pr. 01.05.2008». Besøkt 29. januar 2009.
**Hispoleptini** er en gruppe av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae). Både larvene og de voksne (imago) er planteetere.

Utseende
--------

Nokså små til middelsstore, avlange skjoldbiller, gjerne matt gulbrunlige og svarte. Hodet er fremstrakt, ikke påfallende lite (ulikt mange andre skjoldbiller). Antennene er tynne. Pronotum er firkantet. Dekkvingene er snale og jevnbrede, med rader av grove punkter, langs bakkanten med en rad skarpe pigger.

Levevis
-------

Både larver og voksne lever på planter og eter fra dem. Disse lever på ulike palmer.

Utbredelse
----------

Gruppen er utbredt i Sør-Amerika.

Systematisk inndeling
---------------------

Hispinae inkluderer noen ganger gruppen (underfamilien) skjoldbiller, da som stammen Cassidini, i denne oversikten er den holdt utenfor, og plassert inn i som søstergruppen skjoldbiller. Andre klassifikasjoner plasserer denne gruppen (som Hispini) som en undergruppe av skjoldbillene. 

**Treliste**
* orden **biller** (Coleoptera)
	+ underorden **Polyphaga**
		- overfamilie **Chrysomeloidea** Latreille, 1802 (=Phytophaga)
			* familien bladbiller (Chrysomelidae Latreille, 1802)
				+ underfamilien skjoldbiller, Cassidinae
					- stamme **Hispoleptini** Chapuis, 1875
						* Slekten *Hispoleptis* Balý, 1864
							+ *Hispoleptis diluta* (Guérin-Ménéville, 1840)
							+ *Hispoleptis elaeidis* Aslam, 1965
							+ *Hispoleptis ollagnieri* Berti & Desmier de Chennon, 1975
							+ *Hispoleptis subfasciata* Pic, 1938
							+ *Hispoleptis sulcata* (Fabricius, 1894)

Litteratur
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Hispoleptini* hos ITIS Rediger på Wikidata

* *Hispoleptini* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
Þjórsá sett fra Gnúpverjahreppur
**Thjórsá** (Isl: «Þjórsá») er Islands lengste elv, med 230 km. Den ligger sør på Island.

Thjórsá har sitt utspring på høysletta Sprengisandur og isbreen Hofsjökull. Den kommer ut av smale kløfter i Islands høyland og passerer blant annet den historiske gården Stöng som ligger i Thjórsárdalur. Tungnaá faller ut i Thjórsá ovenfor kraftstasjonen Sultartangavirkjun. En annen elv som kommer inn i Thjórsá er Fossá (med fossen Háifoss). Fossá renner gjennom Thjórsárdalur og faller ut i Thjórsá nedenfor kraftverket Búrfellsvirkjun.

Midt i elven er det også noen øyer, den største heter Árnes. Her lå det et «Þing» (*Ting*) tidligere. En gang i tiden var Árnes landfast mot Gnúpverjahreppur, men i gjennom tidene gravde elven seg vei i gjennom øya, så nå er det to fosser på hver sin side av øya, Hestfoss på østsiden og Búðafoss på vestsiden.

Noen av fossene i Thjórsá: Kjálkaversfoss, Dynkur, Gljúfurleitarfoss, Tröllkonuhlaup, Þjófafoss, Búðafoss, Hestfoss og Urriðafoss.

Referanser
----------

1. 1 2  «Já – Iceland Travel Guide». Arkivert fra originalen 5. juli 2017. Besøkt 8. juli 2017.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Þjórsá – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

Portal: Island

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GeoNames
 |
**«Það sem enginn sér»** (norsk oversettelse: *det som ingen ser*) er en islandsk sang skrevet av Valgeir Guðjónsson. Den var Islands bidrag i Eurovision Song Contest 1989, hvor den ble sunget av Daníel Ágúst Haraldsson under artistnavnet Daníel Ágúst. Valgeir Guðjónsson akkompagnerte på flygel. Da avstemningen ble avsluttet, hadde ikke sangen mottatt noen poeng, og kom dermed på sisteplass av totalt 22 bidrag. Derfor blir sangen enkelte ganger spøkefullt omtalt som *Það sem enginn sér eða heyrir* («Det som ingen ser eller hører») av islendinger.

Refreng

|  |  |
| --- | --- |
| *Horfðu aftur í augun á mérHorfðu aftur, ég bíð eftir þérHorfðu aftur í augun á mérOg þú færð að sjá það sem enginn sér* | *Se tilbake i øynene mineSe tilbake, jeg venter på degSe tilbake i øynene mineOg du kan se det som ingen ser* |

Eksterne lenker
---------------

* Utfyllende informasjon

| Utmerkelser og prestasjoner |
| --- |
| Forgjenger:**«Þú og þeir (Sókrates)» med Beathoven** | **Islands bidrag i Eurovision Song Contest**(1989) | Etterfølger:**«Eitt lag enn» med Stjórnin** |

Portaler: Island | Islands bidrag i Eurovision Song Contest
Størrelsesforskjell på mSATA SSD (venstre) og M.2 2242 SSD (høyre)
**M.2**, tidligere kjent som **Next Generation Form Factor** (**NGFF**), er en spesifikasjon for interne utvidelseskort i datamaskiner. M.2 er mer fleksibel og tillater forskjellige lengder og bredder på modulene. Sammen med mer avanserte metoder for å håndtere grensesnittet, er M.2 grensesnittet bedre egnet for tilkobling enn for eksempel mSATA for SSD-disker.

Produsenten av M.2 utstyr bestemmer selv hvilke grensesnitt som skal støttes.

M.2 støtter PCI Express 3.0, SATA rev. 3.0 og USB 3.0. 

SATA rev. 3.2 spesifikasjonen fra august 2013 satte M.2 som standard for tilkobling av hardware. M.2 støtter NVM Express som er et grensesnitt mot lagringsmedier, som SDD (Solid State Drive), via grensesnittet PCI Express.

En M.2 tilkobling på et hovedkort øverst til venstre på bildet. Tilkoblingen er M-nøkkel for 2260 og 2280 M.2-moduler.
Selve M.2 modulen er rektangulær med tilkobling av opp til 67 pinner på siden. Hver pin skal tåle 50V og 0,5A. Tilkoblingen har «tilkoblingsnøkler» fra A til M der noen pinner «mangler» og lager et spor.


M.2 nøkler og grensesnitt| NøkkelID | Pinner i hakk | Grensesnitt |
| --- | --- | --- |
| A | 8–15 | PCIe ×2, USB 2.0, I2C og DP ×4 |
| B | 12–19 | PCIe ×2, SATA, USB 2.0 og 3.0, audio, UIM, HSIC, SSIC, I2C og SMBus |
| C | 16–23 | Reservert for fremtidig bruk |
| D | 20–27 |
| E | 24–31 | PCIe ×2, USB 2.0, I2C, SDIO, UART og PCM |
| F | 28–35 | Future Memory Interface (FMI) |
| G | 39–46 | Reservert for brukere (ubrukt i M.2 standarden) |
| H | 43–50 | Reservert for fremtidig bruk |
| J | 47–54 |
| K | 51–58 |
| L | 55–62 |
| M | 59–66 | PCIe ×4, SATA og SMBus |

Referanser
----------

1. ↑  SNIA Webcast
2. ↑  «SATA-IO FAQ» (PDF). Arkivert fra originalen (PDF) 4. oktober 2013. Besøkt 26. september 2016.
**M-84** er en jugoslavisk stridsvogn med 125 mm kanon, utviklet på basis av den sovjetiske T-72. De første eksemplarene ble levert fra 1984.

M-84 er eller har vært i tjeneste i det tidligere Jugoslavia og senere Bosnia-Hercegovina, Kroatia, Serbia og Slovenia. Den er også blitt eksportert til Kuwait.

Historie og utvikling
---------------------

M-84 er i bunn og grunn en sovjetisk T-72 produsert under lisens i Jugoslavia. Den har en rekke forbedringer for å tilfredsstille den føderale jugoslaviske hærens krav. I tillegg inneholder den en del jugoslavisk-produserte komponenter, for eksempel ildledningssystemet.

De første prototypene sto ferdig i 1983–84, og leveranse av de første vognene startet i 1984. Jane's estimerer at over 600 vogner er produsert for hjemme- og eksportmarkedet.

M-84 ble brukt i krigene i det tidligere Jugoslavia på 1990-tallet og av kuwaitiske styrker under Gulfkrigen i 1991.

Teknisk
-------

Vognføreren sitter framme i senter av skroget, med skytteren og vognkommandøren henholdsvis til venstre og til høyre i tårnet.

Hovedskytset er en 125 mm glattløpet kanon som kan eleveres fra -6° til +13°. Det er montert autolader, noe som gjør at mannskapet består av bare tre personer. Kanonen kan også brukes til å avfyre panservernmissiler.

Motoren er en kompressormatet V-12 dieselmotor som yter 780 hk ved 2 000 omdreininger i minuttet. Den er montert bak i skroget.

Varianter
---------

M-84ABVariant brukt av Kuwait, med annet optisk og ditgitalt utstyr.
M-84ABNM-84AB med navigasjonsutstyr.
M-84ABKKommandovogn med ekstra sambandsutstyr.
M-84A4 SnajperOppdatert ildledningsutstyr og sikter, samt bedre tårntravers.
M-84ABIBergepanser.

Kilder
------

* Foss, Christopher; *Jane's AFV Recognition Handbook*, Jane's, ISBN 0-7106-1043-2

Eksterne lenker
---------------

* (en) M-84 tanks – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) M-84 – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* FAS.org om M84 (engelsk)

| * v
* d
* r
Moderne stridsvogner i tjeneste |
| --- |
| Italias flagg Ariete **·** Indias flagg Arjun **·** Storbritannias flagg Challenger 2 **·** Frankrikes flagg Leclerc **·** Tysklands flagg Leopard 2 **·** USAs flagg M1 Abrams **·** Jugoslavias flagg M-84 **·** Israels flagg Merkava **·** Polens flagg PT-91 **·** Sovjetunionens flagg T-80 **·** Ukrainas flagg T-84 **·** Russlands flagg T-90 **·** Sør-Koreas flagg Type 88 **·** Japans flagg Type 90 **·** Kinas flagg Type 96 **·** Kinas flagg Type 99 |
**Fagforbund** er en betegnelse på en sammenslutning av fagforeninger. De fleste fagforbund organiserer lønnstakere innenfor en bestemt yrkesgruppe. Det enkelte fagforbundet er som oftest tilsluttet en hovedsammenslutning. Noen er det ikke og eksisterer som frittstående fagforbund innenfor sin bransje. Noen frittstående fagforbund har avtaler med en av hovedsammenslutningene vedrørende forhandlinger og i tariffspørsmål.

Begrepene «fagforbund» og «fagforening» blir ofte feilaktig brukt om hverandre. Generelt sett er forbund nasjonale og foreninger lokale.

Hovedsammenslutning
-------------------

I Norge er det for tiden fire hovedsammenslutninger:

* Landsorganisasjonen i Norge (LO), etablert i 1899
* Yrkesorganisasjonenes Sentralforbund (YS), etablert i 1977
* Hovedorganisasjonen for universitets- og høyskoleutdannede (Unio), etablert i 2001
* Akademikerne, etablert i 1997

NITO er en egen organisasjon, men samarbeider med Akademikerne i tariff- og hovedavtalespørsmål.

Historie
--------

Den første organiseringen av norske arbeidstakere skjedde i fagforeninger innenfor enkelte yrkesgrupper. Arbeidstakerne i grafisk industri var tidligst ute. Det samme gjelder for organiseringen i fagforbund. Det første norske fagforbundet var Norsk Centralforening for Boktrykkere etablert i 1882. Senere fikk en hovedsammenslutningene, LO ble etablert i 1899 som en sammenslutning av fagforbund, og er den eldste hovedsammenslutningen i Norge.

Medlemskap
----------

Det enkelte medlem er vanligvis medlem en klubb på arbeidsplassen, eller direkte i fagforeningen som igjen er tilsluttet fagforbundet. Noen fagforbund aksepterer også direkte medlemskap. Det enkelte fagforbund velger om det ønsker å være tilknyttet en hovedsammenslutning. Flere fagforeninger og fagforbund kan være representert på samme arbeidsplass.

Oppbygning
----------

Forbundet ledes vanligvis av et landsstyre eller et representantskap og en politisk ledelse som velges på landsmøtet. Fagforbundene representerer sine medlemmer i tariffoppgjøret sentralt og/eller lokalt. Medlemskontingenten innkreves enten gjennom lønnstrekk eller giro av fagforbundet. Forbundet bygger også opp streikefond, tegner kollektive forsikringer og etablerer ulike avtaler på vegne av medlemmene som oftest knyttet til ulike rabatter. De større fagforeningene har faste ansatte. Nesten alle fagforbund har egne jurister som bistår medlemmene i juridiske spørsmål. Fagforeningene forvalter tariffavtalene inngått med arbeidsgiverorganisasjonene. 

De siste årene har flere fagforbund slått seg sammen til større enheter, noe Fellesforbundet og Fagforbundet er gode eksempler på.

De fleste fagforbund gir ut egne fagblader.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Gyldendals Teaterleksikon **·** GND
 |
«**Slåttevise**» er et skillingstrykk. Alf Prøysen samlet denne inn til sin visespalte i «Magasinet for alle» i 1956, og innsenderen forteller at han lærte visa i 1902 av en kamerat fra Härjedalen, så denne gjengivelsen er overlevert muntlig. Visa er også med i boken *De gamle visene med Alf Prøysen*, utgitt på Forlaget For Alle i 1973 med forord av Nils Johan Rud.

Teksten
-------

**1.** Nu är det soligt och varmt på Neset  

och flickan fager med ögon blå  

nu sarrar fro'na i penning-gräset  

ty alla männ skal nu ut at slå.  

Här har jag slipstein, här är min bötta  

och mat i veskan, til engang ut!  

Nu är det frågan at göra nytta  

du får vel svetta för det tar slut.  

  

**2.** Hör flickan kära, gjør rivan ferdig,  

dit navn jag skrivit i skaftet inn,  

gå ej i bekken, nej se jag bär dig  

igjenom livet om du blir min.  

Var ej så blyg, det är inte faligt,  

du får ej väta de fötter små,  

ty jag skal bära dig lett og varligt,  

det är så godt at vi äro två.  

  

**3.** Den ena stödar ju opp den andra,  

det är så tråkigt at ensam gå,  

tilsamman vi ut på engen vandra,  

en gjör ej nytta, men båda två.  

Och hvad jag feller du raker sammen,  

och legger sedan i laden inn,  

så kan vi leve i fryd och gammen,  

ty herren skådar på ängen din.  

  

**4.** Tro aldrig at jag dig nånsinn sviker  

och glömmer bort dig för gods og guld,  

man blir ej lykklig om man blir riker,  

och ej fornöider för pengars skuld.  

Men om man äger i alla öden  

en trogen venn at sig sluta til,  

då blir man lycklig i själva döden,  

då har man gjort så som herren vil.  

  

**5.** Så börjar slåtten och gräset ligger  

omkull opsopat, ty slåtten går,  

förgjevas blomman om livet tigger,  

nu er det slut med hennes korte vår.  

Slik faller vi også från vår stängel  

när döden kommer med ljåen sin,  

men bak i skörden, der går en engel,  

som refser samman och bärger inn.

Referanser
----------

1. ↑  Rud, Nils Johan; Prøysen, Alf (1973). *De Gamle visene: med Alf Prøysen*. Oslo: Forlaget For Alle. s. 79–80. ISBN 8206002057.

Kilder
------

* De gamle visene 2 med Alf Prøysen, Forlaget For Alle, 1973
**Þulir** er navn på en kategori vise menn eller diktere i norrøn tid som noen steder settes i sammenheng med religiøs virksomhet og som kanskje var en forløper for de skalder som man hører om fra 800-tallet og utover i vikingtiden.

Peter Andreas Munch betegner i en fotnote i Det norske Folks Historie Þulir som enslags geistlige, «*som offentligt foredroge eller foresang Folket Gudelærens Myther. Dette kunde de neppe, uden at være i Besiddelse af en højere Religionskundskab end Menigmand, og neppe engang uden at være indviede i Religionens Mysterier*».

Finnur Jónsson omtaler også Þulir i boka Den islandske litteraturs historie. I omtalen av dikt som synes å være overlevert fra tiden før skaldene trådte inn i historien i første halvdel av 800-tallet, mener Jónsson at Þulir har vært en gruppe mennesker som var «*ældre mænd, der sad inde med kundskaber ikke blot av historisk art, men også og navnlig om det menneskelige liv og mange grenede forhold, at de var, man kunde sige, datidens filosoffer*». Jónsson mener videre at de foredro ved større festlige sammenkomster og for høvdinger og deres følge. Sannsynligvis har de gjort det i verseform, jf. det norrøne ordet *Þula* som er betegnelse på et langt, oppramsende dikt. Det er også kjent at en bestemt plass, en stol, i høvdingens hall benevnes som *Þular stóll*. Jónsson antar at Þulir var høyt ansette og betydningsfulle menn med til dels overmenneskelig åndskraft. I historisk tid fikk navnet mer betydning av trollmann.

Þulir tilhørte sannsynligvis tiden før Harald Hårfagre. Fra hans tid synes de å være fortrengt av hirdskaldene som etter hvert ble en fast institusjon i kongenes maktapparat, hirden.

Referanser
----------

1. ↑  P. A. Munch, Det norske folks historie (1853), s 183
2. ↑  Finnur Jónsson, Den islandske litteraturs historie, 1907, s 9-10
**Slættanes** (IPA: [ˈslatːaneːs], dansk: *Slettenæs*) er en fraflyttet bygd på Færøyene. Den ligger ved Vestmannasund på nordkysten av Vágar, i kommunen med samme navn.

Området er en del av Slættaneshagi, som fra gammelt av har vært Sandavágur bygdeallmenning. Slættanes ble bosatt som en utvandrerbygd av Hendrik Thomassen og Julianne Niclasdatter og deres fem barn fra Sandavágur i 1835. Bygden var på sitt største i første halvdel av 1900-tallet; i 1940 bodde det 75 personer der, fordelt på 12 husstander. De viktigste næringsveiene var kystfiske, storfehold, sauehold og potetdyrking.

Ferdselen til Slættanes måtte enten skje til fots over fjellet, eller til sjøs over det strømsterke Vestmannasund, så til tross for den korte sjøveien til Vestmanna, ble Slættanes en isolert bygd. Bygden hadde ikke elektrisitetsforsyning. Postverket førte posten til fots over fjellet, senere med båt fra Vestmanna.

Tre av fire husstander på Slættanes flyttet derfra i 1963, og høsten 1964 flyttet den siste.

Referanser
----------

1. 1 2  Nielsen, Jóanis (29. desember 2006). «Um Slættanes» **(færøysk)**. heimabeiti.fo. Arkivert fra originalen 20. mars 2016. Besøkt 8. juli 2017.
2. 1 2 3  Johannesen, Vilhelm. «Postsøgan á Slættanesi» **(færøysk)**. Posta. Arkivert fra originalen 20. desember 2013.

Litteratur
----------

* Petersen, Ludwig (1963). *Sandavágs søga* **(færøysk)**. Tórshavn. OCLC 21826573.
* Viderø, Kristian Osvald (1994). *Saga Vágoyar og Mykiness* **(færøysk)**. Tórshavn: Bókagarður. OCLC 35318388.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Slættanes – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Slættanes – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

Portal: Færøyene

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
***Malthinus balteatus*** (Suffrian, 1851) er en av småbløtvingene (Malthininae), en bille som tilhører bløtvingene (Cantharidae).

Utbredelse
----------

*Malthinus balteatus* finnes i Europa, østover i Asia. Finnes i Norge.

Utseende
--------

*Malthinus balteatus* er mellom 3-4,5  mm lang og er en langstrakt bille, bakkroppen er jevnt smal bakover. Lyst hode, men med mørkt bakhode. Palpenes (munnføtter) endeledd er smalt og ovalt litt tilspisset, ikke knivformet. Kjevenes innside har en tydelig (lang) tann. Antennens tredje ledd er tydelig kortere enn det andre leddet. Antennene er festet litt fra fasettøynenes innside, omtrent så nært øynene som første antenneledd, ved roten, er bredt. Hodet generelt kort framover (sett ovenfra) og stikker knapt lengre frem enn fasettøynene. Det vil si at hodeformen er mer ovalformet, sett ovenfra, bredere enn langt. Bakhodet noe smalt bakover, slik at det blir en slags hals. Brystskjoldet med avrundede framhjørner og klart spissvinklede bakhjørner. Føttenes første ledd (nærmest kroppen) omtrent like langt som de neste tilsammen. Klør ofte med en liten rottann. Leggens endespore når kortere enn til tredjedelen av første fotledd. Dekkvingene er kortere enn bakkroppen, slik at de siste leddene synes. Dekkvingene har rekkevis ordnet punktur i overflaten, særlig fremme. Dekkvingene er mørke, men har en gul flekk på hver av dekkvingenes spiss. Kroppen er lys, nærmest gul. Scutellum og brystskjoldets midtflekk er mørk. 

Ligner mye på *Malthinus facialis*, men kan skilles fra denne på andre og tredje ledd i antennen, samt lengden på leggens endespore.

Levevis
-------

De voksne (imago) finnes i juni, juli og ut i august. De oppsøker gjerne blomster, men de observeres også på trær og busker, særlig bjørk. Selv om de oppsøker blomster er de rovdyr og lever både som larver og voksne av andre mindre dyr.

Referanser
----------

1. ↑  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 1. mars 2022. Besøkt 1. mars 2022.
2. ↑  Ødegaard F, Hanssen O, Laugsand AE og Olberg S (24. november 2021). «Biller. Vurdering av *Malthinus balteatus* som VU for Norge»Åpent tilgjengelig. *Norsk rødliste for arter 2021*. Artsdatabanken. Besøkt 29. mars 2023.

Litteratur
----------

* Hansen, Victor.; Larsson, Sv. G. 1973 (2. utgave). *Biller X. Blødvinger, klannere m. m.: (Malacodermata, Fossipedes, Marcrodactylia og Brachymera)* Danmarks Fauna 44. Side 47. ISBN 8712166936
* Sandhall, Åke. (norsk oversettelse: Olsvik, Hans) *Cappelens naturhåndbøker: Småkryp.* Cappelen. Side 29. ISBN 82-02-13551-6

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Malthinus balteatus* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Malthinus balteatus* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *Malthinus balteatus* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *Malthinus balteatus* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *Malthinus balteatus* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *Malthinus balteatus* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Malthinus balteatus* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata
* *Malthinus balteatus* - Fauna Europaea - engelskspråklig
***Malthodes maurus*** (Laporte de Castelnau, 1840) er en av småbløtvingene (Malthininae), en bille som tilhører bløtvingene (Cantharidae).

Utbredelse
----------

*Malthodes maurus* finnes i Europa. Finnes helt sør i Norge, men er sjelden.

Utseende
--------

*Malthodes maurus* er mellom 3,5-4 mm lang og er en langstrakt bille, bakkroppen er jevnt smal bakover. Palpenes (munnføtter) endeledd er smalt og ovalt litt tilspisset, ikke knivformet. Kjevenes innside har flere mindre (korte) tenner. Antennens tredje ledd er tydelig lengre enn det andre leddet. Antennene er festet nært inntil fasettøynenes innside, hodet generelt langt framover (sett ovenfra) og stikker lengre frem enn fasettøynene. Det vil si at hodeformen er mer sirkelformet, sett ovenfra. Dekkvingene mangler en gul flekk i spissen og er kortere enn bakkroppen, slik at de siste leddene synes.

Slekten *Malthodes* har flere arter som er vanskelig å skille fra hverandre, hanner har klare forskjeller i kjønnsorganene, mens flere av hunnene er så like hverandre at de er umulige å skille fra hverandre. Av de nordiske artene er det allikevel karakterer som muliggjør en artsbestemmelse hos de fleste. Her er en ikke fullstendig, men generell forklaring. 

* Hannens nest siste bukledd er ikke tydelig forlenget bakover og det tredje siste ryggleddet har på hver side et vedheng, en forlengelse bakover.
* Hunnens antenner har rotledd som ikke er lysere enn resten.

Levevis
-------

De voksne (imago) finnes i juni, juli og ut i august. De observeres vanligvis på trær og busker, men oppsøker også blomster. Både larver og voksne er rovdyr og lever av andre mindre dyr.

Litteratur
----------

* Hansen, Victor.; Larsson, Sv. G. 1973 (2. utgave). *Biller X. Blødvinger, klannere m. m.: (Malacodermata, Fossipedes, Marcrodactylia og Brachymera)* Danmarks Fauna 44. Side 63. ISBN 8712166936

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Malthodes maurus* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Malthodes maurus* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *Malthodes maurus* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *Malthodes maurus* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *Malthodes maurus* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *Malthodes maurus* hos NCBI Rediger på Wikidata
* *Malthodes maurus* - Fauna Europaea - engelskspråklig
**Wadahl flyplass** er sannsynligvis Norges høyestbeliggende flyplass. 

Den ligger på østsiden av Wadahl Høgfjellshotel og like ved Gålå Høgfjellshotell ved bygda Gålå i Sør-Fron kommune i Innlandet.

Historie
--------

Flyplassen ble innviet i 1970 etter Tore Wadahls årelange og seige kamp om å få en flyplass ved Wadahl Høyfjellshotell.  Tore Wadahl er nest eldste sønn av Trygve Wadahl, tidligere eier av Wadahl Høyfjellshotell. Tore er en stor flyentusiast, og kjempet lenge for å få en flystripe på Gålå. Han var også den første personen til å lande på Frya flyplass i Ringebu, med sin Piper J-3 Cub LN-FAB torsdag 1. november 1984. "Med dette har jeg åpnet begge flystripene i midtdalen", sa Wadahl i det han viste til sin egen flystripe oppe på fjellet ved Wadahl Høgfjellshotell. 

Da Wadahl flyplass åpnet i 1970 var rullebanen på knappe 330 meter, senere ble den forlenget til dagens lengde på 500 meter, og ble et populært møtested for flygere fra hele landet.

Innflyging
----------

Like nedenfor flyplassen, ved Gålåvannet spilles hver sommer Henrik Ibsens Peer Gynt / Peer Gynt-stemnet ved Gålåvatnet i friluft. OBS: Ikke fly i nærheten under forestillingen. Det har vært betydelig hyttebygging i området de siste årene. Det er et godt nett av oppkjørte skiløyper og tre forskjellige skitrekk med slalåmbakke i området.

Innflygingen er preget av i all hovedsak jevnt terreng, men med høyspentledninger på short final 15 og 33.  I begge ender er det trær på short final. Rett før treshold på bane 15 er det en bilvei av grus, noe man må være obs på ved innflyging. I optimale forhold er landing på bane 33 og avgang på 15 å foretrekke. På sommerstid beiter det mye sau og kyr i området, og disse dyrene kan forekomme på banen. Sjekk derfor alltid banestatus før man kommer inn for landing

Innflygingsforholdene er krevende på grunn av strømledninger og svært kort rullebane for denne høyden. I 2006 kjørte en Cessna 172 utfor rullebanen og tippet. 

Flyradiofrekvens 123,500 MHz. (Med litt hell får du bakkekontakt for PPR).

Flystripa
---------

Flystripa er kort, smal, og plassert høyt. Vektberegning og densitiy altitude er viktige faktorer man er nødt til å ta i betraktning. Pr juli 2020 er banen i god forfatning, men med høyt gress på sidene, og grus på midten. Banen er litt humpete, så standard soft field teknikk er å anbefale.

Referanser
----------

1. 1 2  CHG (29. desember 2018). «Lillebror overtar storebror». *Fron historielag* **(norsk nynorsk)**. Besøkt 11. juli 2020.
2. ↑  Fauskrud, Richard. «Flytrafikk i Gudbrandsdalen». *farkiv.no*. Besøkt 11. juli 2020.
3. ↑
4. ↑  «Rapport om luftfartsulykke på Wadahl flyplass 01.08.2006 med Cessna 172P, LN-MTM | shk». *havarikommisjonen.no*. Besøkt 11. juli 2020.

Eksterne lenker
---------------

* Gålå Høyfjellshotell Arkivert 8. juli 2006 hos Wayback Machine.
* Wadahl Høyfjellshotell
* Wadahl på norskeflyplasser.no[*død lenke*]
* Rapport om luftfartsulykke på Wadahl flyplass 01.08.2006 med Cessna 172P, LN-MTM
* 
*
**Steinkjerpositiv** er en spesiell type av lirekasse laget i Steinkjer. Sammenlignet med tilsvarende instrumenter fra kontinentet er de sparsomt dekorert, uten figurer eller synlige piper i fasaden, men er oftest utsmykket med et nøyaktig laget intarsiaarbeid. De mest kjente makerne er Thomas Fosnæs (1813–1870) og hans elever Jacob Skjefte (1841–1910) og Christian Taraldsen (1839–1923), den siste med en rikt bevart produksjon av instrumenter. Taraldsen laget positiver i tre størrelser, inndelt etter antall toner i instrumentet: «Litjspælle» (22 toner), «Mellomspælle» (25 toner) og «Storspælle» (28 toner). Steinkjerpositivet ble laget med opp til fem register, slik at en kunne kombinere ulike klanger under spill.

Instrumentene og repertoaret ble spredt fra Steinkjer med fraktskip og jekter, oppover hele den norske kysten. Det ble lastet tre og tømmer nordover og bragt med tørrfisk med mer tilbake. Det er fortalt at en lirekasse måtte spille på festen i forbindelse med sjøsetting av en ny jekt «ellers kunde ting til sjøs gå galt». Lirekassen skapet også god stemning på båtferden og det ble spilt på kai ved lossing og lasting. Det ble også dans på bryggen til lirekasse når jekten kom.

Dansemusikken er dominerende repertoar. Også bryllup, gravøl, og andre familiesammenkomster er dokumentert. En bevart lirekasse består av salmer og religiøse viser.

Referanser
----------

1. ↑  Bjørn Aleksander Bratsberg. Steinkjerpositiv. [Hovedfagsoppgave NTNU] 1996
2. 1 2  Bratsberg 1996
3. ↑  Tor Gotaas. Lirendreiere og lurendreiere. Norsk Folkeminnelag/Aschehoug. 2002 ISBN 82-03-18617-3

Eksterne lenker
---------------

* Digitalt museum for Steinkjerpositivene
* Et Steinkjerpositiv på Ringve museum
**Olonets-karelsk** (også kalt *livvi-karelsk*, *liygi*, *livvi*, *livvikoviansk*, *olonets-karelsk* og *sørlig olonetsisk*; russisk: ливвиковский язык) er en dialekt av karelsk. Dialekten snakkes av *Olonets-karelere* (egennavn *livvi* og *livgilaizet*).

Olonets-karelerne bebor tradisjonelt området mellom innsjøene Ladoga og Onega, nord for elven Svir. Navnet *Olonets-karelsk* stammer fra det tidligere guvernementet Olonets, som var oppkalt etter byen Olonets og elven Olonka.

Historie
--------

Det eldste kjente dokument i et østersjøfinske språk, Neverbrev nr. 292 fra begynnelsen av 1200-tallet, er skrevet i en arkaisk form for dialekten Olonets-karelsk.

Før andre verdenskrig ble Olonets-karelsk talt i både Russland og Finland (i den østlige delen av Finsk Karelen). Etter at Finland ble tvunget til å gi fra seg store deler av Karelen til Sovjetunionen etter krigen, ble den finske Olonets-karelske befolkningen omplassert i Finland. I dag er det fortsatt talende av Olonets-karelsk spredt omkring i Finland, men alle områder hvor Olonets-karelsk fortsatt er et levende språk i lokalsamfunnet er funnet i Russland.

Talende av Olonets-karelsk kan hovedsakelig bli funnet i distriktene Olonetsky, Pryazhinsky, Pitkyarantsky, og delvis Suoyarvsky i Republikken Karelen.

Olonets-karelsk var lenge relativt upåvirket av russisk på tross av det store tilflyt av russere etter grunnleggelsen av Saint Petersburg i 1703.

Referanser
----------

1. 1 2  «Livvi-Karelian». Ethnologue. Besøkt 28. mai 2011.
2. ↑  Moseley, Christopher (2007). *Encyclopedia of the world's endangered languages*. Psychology Press. s. 263. ISBN 9780203645659.
3. ↑  «Language Family Trees, Uralic, Finnic». Ethnologue. Besøkt 28. mai 2011.
4. ↑  "Karelian Language" Arkivert 18. april 2009 hos Wayback Machine. at the website about livvic culture

Eksterne lenker
---------------

Wikipedia på **olonets-karelsk**

* (en) Livvi-Karelian language – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GND **·** UNESCO lang
 |
**Shit City** er et norsk country/rock-band fra Lillehammer. 

Bandet ble startet av vokalist og låtskriver Gorm Møller, gitarist Jan Erik Kraabøl og bassist Lars Erik Larsen. I løpet av 2005–2006 utviklet bandet seg fra å være en trio til en oktett og i mai 2007 ga bandet ut debutalbumet *God Bless Our Home* på Voices of Wonder. For albumet ble bandet nominert til Spellemannprisen 2007 i klassen country. Pianist Ingrid Olava Brænd Eriksen forlot bandet i oktober 2007 for å konsentrere seg om sin egen solokarriere. I løpet av 2008 ble Bjørn Leine på munnspill et fast medlem av bandet. I 2009 ga Shit City ut det selvtitulerte albumet *Shit City*, også denne gangen på Voices of Wonder.

Medlemmer
---------

* Gorm Møller: vokal, gitar
* Lars Erik Larsen: vokal, bass
* Morten Lunde: vokal, gitar
* Jan Erik Kraabøl: vokal, pedal steelgitar
* Simen Jeistad: gitar, trommer
* Kenneth Simonsen: trommer
* Bjørn Leine: munnspill (fra 2008)

### Tidligere medlemmer

* Ingrid Olava Brænd Eriksen: vokal, rhodespiano (til oktober 2007)
* Kjetil Teigen: Congas, perkusjon. (2006–2011)

Diskografi
----------

* *God Bless Our Home* (2007)
* *Shit City* (2009)
* *Welcome to Shit City* (2012)

Eksterne lenker
---------------

* shitcity.no
* Shit City på MySpace

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |
Krk-brua. Øya Sveti Marko i midten, mellom spennene; Krk til venstre og i forgrunnen.
**Krk-brua** (kroatisk: *Krčki most*) er ei veibru som forbinder den kroatiske øya Krk med fastlandet. Den 1430 meter lange buebrua i armert betong har to buer, hvorav den lengste er den nest lengste betongbuen i verden og blant de lengste buene av noe slag. Byggingen av brua begynte i juli 1976, og brua ble åpnet 19. juli 1980. Den het opprinnelig **Tito-brua** (*Titov most*) etter den nylig avdøde jugoslaviske presidenten Josip Broz Tito. Brua har en trafikk på over en million kjøretøyer i året.

Brua går via den lille øya Sveti Marko mellom Krk og fastlandet, og består av ett buebruspenn i armert betong på hver side av øya. De to buene er 244 og er 390 meter lange. Den lengste buen, mellom fastlandet og Sveti Marko, var den lengste betongbuen i verden da brua ble bygd. Rekorden sto til Wanxian-brua i Kina, med en bue på 420 meter, ble åpnet i 1995. Krk-brua har seilingshøyde 67 meter.

Krk-brua gir øyas 16 000 innbyggere fastlandsforbindelse, og gir turistbyene på øya forbindelse med den adriatiske motorveien, Jadranska magistrala, som er den viktigste veien langs Adriaterhavets østside. Brua forbinder også byen Rijeka med Rijeka lufthavn, som ligger på Krk. De første 20 årene brua var i bruk, hadde den en trafikk på 27,2 millioner kjøretøyer, over det dobbelte av fergetrafikken til og fra øya. Den økende trafikkmengden gjør at det er behov for ei større bru til erstatning for den nåværende, og dette er for tiden under planlegging.

Dagens bru er 11,4 meter bred og har ett kjørefelt i hver retning, pluss fortau på hver side. Det innkreves bompenger på brua, ca. 4 euro, kun én kjøreretning.

Vinterstid er brua tidvis stengt for lastebiler og vogntog, noen ganger også for personbiler, når nordavinden (boravinden) er sterkest.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Krk bridge – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* YU Build: Krk Bridge
* Structurae: Krk Bridges
* Bilder fra byggingen av brua Arkivert 19. august 2005 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Shiro Saigo** (født 4. februar 1866, død 22. desember 1922) fra Aizu Wakamatsu, Japan, var en av «de fire store» judoutøverne, en *Shitenno*, i Kodokan. Han var sønn av *Shida Sadajiro*, en *samurai* av *Aizu Domain*.

Biografi
--------

Han flyttet til Tokyo i 1882 og ble en av de første studentene til Jigoro Kano. Han var en mester i Daito-Ryu Jujutsu, og var stort delaktig i utviklingen av og populariteten til judo i årene som fulgte.

Jigoro Kano startet det moderne systemet med beltegrader da han i 1883 tildelte Shiro og Tsunejiro Tomita sorte belter, *shodan*. Disse to var også de første som fikk 2. dan et år senere. Saigo hoppet så opp til 4. dan i 1885 og ble tildelt 5. dan i 1889. 

Saigo er kanskje mest kjent for sin deltagelse i den legendariske kampen mellom kodokan judo og Jujutsu. Kampen skulle bestemme hvilken kampsport som var den beste i kamp. I sin kamp møtte Saigo en mye større og mer erfaren jujutsu utøver. Saigo fikk kjørt seg i 10 minutter, og ble kastet i luften, men landet alltid på bena. Han fikk inn en kontring, men kampen ble ikke avgjort. Etter 15 minutters kamp fikk han inn en *Yama-arashi* med så mye kraft at han sendte sin motstander ut med hjernerystelse. Saigo ble et idol i Japan.

Referanser
----------

1. ↑  bestjudo.com Shiro Saigo – Judo's Secret Weapon?
2. ↑  Judo Memoirs of Jigoro Kano Brian N. Watson Trafford Publishing 2008 ISBN 1425163491
3. ↑  "The Father of Judo: A Biography of Jigoro Kano" Brian N. Watson, Kodansha International Ltd 2000 ISBN 4770025300 ISBN 978-4770025302
4. ↑  Abel, Laszlo. "The Meiji Period Police Bujutsu Competitions: Judo versus Jujutsu", *JMAS Newsletter*, December 1984, v. 2:3, pp. 10-14..
5. ↑  Muromoto, Wayne. "Judo's Decisive Battle: The Great Tournament Between Kodokan Judo's Four Heavenly Lords and the Jujutsu Masters", *Furyu: The Budo Journal*, v.3.
6. ↑  judoinfo.com Arkivert 2010-01-01, hos Wayback Machine. Shiro Saigo judoinfo

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** NDL
 |
Teksten foregir å være skrevet av apostelen Peter, et vanlig grep for å gi autoritet til apokryfe tekster.
**Petersevangeliet** er et apokryft evangelie-fragment som forteller om Jesu død og oppstandelse. 

Teksten ble funnet i 1887 som en gravamulett ved et kloster i Akhmim i det nordlige Egypt. Manuskriptet var fra 800-tallet, men tekstsammenfall med fragmenter av *Oxyrhynchus papyri* fra 200-tallet viser at teksten minst er fra 200-tallet. Skriftet var kjent fra før, ettersom Eusebius av Cæsarea henviser til det. 

Deler av innholdet tyder på at forfatteren tolker Jesu død i lys av det gamle testamente, med mer ordrette sitat fra Salmenes bok enn i de synoptiske evangelier. Skriftet inneholder også skildringer av Jesu opptreden i dødsriket. Det er uenighet om hvorvidt Petersevangeliet bygger på de kanoniske evangelienes fremstilling, eller om det knytter seg til en eldre, muntlig tradisjon av begivenheter rundt Jesu død. For eksempel fortelles det at en stor folkemengde kom fra Jerusalem for å se Jesu grav.

En oversettelse av Einar Thomassen ble utgitt i samlingen *Apokryfe evangelier* i serien Verdens Hellige Skrifter i 2001.

Referanser
----------

1. ↑  Framstillingen her er basert på Halvor Moxnes' innledning til *Apokryfe evangelier*, 2001

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |