recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
«Ofringen av Ifigeneia». Antikk freskomaleri fra Pompeii, kopi av kjent verk av Timanthes
**Timanthes** (gresk: Τιμάνϑης) var en feiret antikk gresk maler fra 300-tallet f.Kr. Han var en samtidig med Zeuxis og Parrhasios i følge Plinius den eldre Quintilianus hevdet at han kom fra den greske øya Kythnos, men den senere Eustathios fra Thessalonike mente han kom fra den greske bystaten Sikyon. Det er mulig at disse vitnesbyrdene kan forenes ved å anta at han var innfødt av Kythnos, og å ha tilhørt den sikyoniske malerskolen.

Det er få fakta om hans liv, bortsett fra at han kranglet med malerne Parrhasios og Kolotes fra Lampsakos ved Hellespont. De verkene han malte ble omtalt som uttrykksfulle og med full beherskelse av de midlene han hadde til rådighet. Hans bilder skilte seg ut fra andre malere, i følge Plinius, ved at de antydet mer enn hva de uttrykte. Bare fem av verkene hans er nevnt; men de ble åpenbart oppfattet som framstående. Dette verket ser ut til å ha blitt sett på av antikkens lærde som hans mesterverk. Det var framstillingen av ofringen av Ifigeneia fra gresk mytologi, som han malte i konkurranse med Kolotes fra Teos. Hans maleriske grep var å framstille Ifigeneias far Agamemnon sammenbøyd og med ansiktet skjult bak et slør. Plinius mente det var *«oratorum laudibus celebrate»* og Cicero var også blant de som roste det. Bildet, fortelles det, viste Ifigeneia, stående ved alteret, omgitt av hjelperne til spåmann og profeten Kalkhas som hadde krevd hennes offer, og hvis hånd var i ferd med å fullføre det.

Dessverre har ingen av verkene til Timanthes overlevd, grunnet forgjengeligheten i de materialene de forholdte seg til, noe som også var skjebnen til andre malere i antikkens Hellas. I henhold til den engelske kunsthistorikeren Ernst Gombrich: «Vi vet lite om deres verker bortsett fra det greske forfattere forteller oss. Av dem hører vi at malerne på denne tiden var enda mer berømte enn skulptørene. Det eneste som kan gi oss et inntrykk av tidlig gresk maleri, er vasemaleriene.»

Derimot ble et freskomaleri oppdaget i Pompeii som nå er i museet i Napoli, og det har blitt sett på som en kopi eller et ekko av Timanthes berømte maleri. Ettersom antikkens forfattere har gitt en detaljert beskrivelse kan komposisjonen bestemmes som identisk. Den maleriske kvaliteten på kopien er antagelig et stykke unna. Den engelske maleren Lawrence Alma-Tadema gjorde en hyllest til «Ofringen av Ifigeneia» i sitt maleri «Samling av bilder på tiden til Augustus» (1867) hvor det nevnte bildet er avbildet sentralt på veggen.

Referanser
----------

1. ↑  Plinius: *Naturalis Historia* 35.10. s. 36.3
2. 1 2 3 4  «Timanthes», Smith, William, red. (1844): *A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology*, Perseus
3. ↑   Gombrich, Ernst H. (2003): *Verdenskunsten*, Aschehoug, 4. norske utg. ISBN 82-03-22836-4, s. 78
4. ↑  Chisholm, Hugh, red. (1911): «Timanthes», *Encyclopædia Britannica*. Bind 26 (11. utg.). Cambridge University Press; s. 978.
5. ↑  Lahanas, Michael: «The sacrifice of Iphigenia and the veil of Timanthes», *Hellenicaworld.com*

Portal: Kunst
**AJ Arena** er en fotballarena beliggende på Kadettangen i Sandvika i Bærum, som tidligere ble kalt **Sandvika Stadion** og **Kadettangen kunstgress**. Navnet Kadettangen stammer fra den gang Krigsskolen brukte området som treningsleir for sine kadetter. Anlegget driftes av Bærum Sportsklubb og er en helårs kunstgressbane med en tilskuerkapasitet på 500. Setene på tribunen ble innkjøpt fra gamle Bislett stadion da denne ble revet i 2004. I tillegg er der også en treningsbane i kunstgress, beliggende på den ene kortsiden av fotballbanen, et garderobeanlegg, en idrettshall og Bærum Sportsklubbs klubbhus.

Det nye navnet ble annonsert på Bærum Sportsklubbs 100-års jubileumsfest, og i forbindelse med den første hjemmekamp for Bærum i 2. divisjon i 2010, var det offisiell omdøping av stadion.

I forbindelse med at Bærum rykket opp til Adeccoligaen i 2011, ble det fra NFF satt nye krav til stadion. Før seriestart i 2012 ble kunstgresset skiftet ut og nye tribuner med sitteplass til 602 personer oppført.

Historie
--------

Området Kadettangen ble av Krigsskolen brukt som bivuakkleir om sommeren i årene 1820-1825, og fra 1869 til 1896 til årlige sommerøvelser. Bærum kommune leide i 1902 området for båtopplag, laste- og losseplass, samt lekeområde. Det ble i 1916 kjøpt opp, etter forslag i 1910 fra sportsklubben Grane, for kr 50 000,-, til bruk som idrettsplass. Grusplassen ble benyttet som fotballbane om sommeren og ishockey-/bandybane om vinteren. Rundt plassen ble det anlagt løpebaner, til bruk for friidrett på sommeren og skøyteløping på vinteren. Midt på banen sto en flaggstang som flittig ble benyttet som «12-mann på banen». Denne ble etter hvert fjernet, og svartgrusen erstattet med rødgrus. I 2003 ble grusbanen omgjort til en kunstgressbane med undervarme og løpebanene fjernet, da IL Tyrving, som hadde delt området med Bærum Sportsklubb, hadde flyttet sine aktiviteter til Nadderud stadion. Undervarmen kommer fra kloakk sendt fra Oslo til renseanlegget VEAS. Treningsbanen kom til etter en donasjon ved testamente av Per Skalleberg, en æret borger av kommunen og langvarig medlem av klubben.

Under vinterlekene i Oslo i 1952 ble noen av ishockeykampene avviklet her.

Referanser
----------

1. ↑  Kadettangen kunstgress skifter navn.[*død lenke*]
2. ↑  Offisiell åpning av Sandvika Stadion. Arkivert 4. mars 2016 hos Wayback Machine.
3. ↑  Nye tribuner på Sandvika stadion

Se også
-------

* Kadettangen

Kilder
------

* *Bærum Sportsklubbs jubileumsavis*, 1980.
* Bærum Sportsklubbs gamle hjemmesider
* Budstikka.no

Eksterne lenker
---------------

* «Sandvika - Kadettangen» **(engelsk)**. Skatebase.com. Arkivert fra originalen 18. januar 2004. Besøkt 22. mars 2014.
* Sandvika Stadion - Nordic Stadiums
Tredimensjonal visning av et skruedrevet landkjøretøy.
Et **skruedrevet landfartøy** eller **skruedrevet landkjøretøy** er et terrenggående landkjøretøy med et unikt fremdriftssystem basert på *skruedrift*, det vil si to store horisontale sylindre i kjøreretningen med utvendige skruegjenger basert på *Arkimedes' skrue*. Med denne fremdriftsmetoden vil kjøretøyet være i stand til å ta seg fram på terreng og underlag med myk og løs masse som snø og mudder med tungt lass, men kan ikke ta seg over bar mark og forsere hindringer med solid grunn ettersom det vil «grave seg fram» dypt i løsmassene. Men i ufremkommelig terreng hvor det ikke er mulig med andre fremdriftsmetoder, som belte, ski og endog båt, er det utmerket som et amfibisk kjøretøy på myk grunn og løsgrunn.

Referanser
----------

1. ↑  Petterssen, s. 156

Litteratur
----------

Sverre Petterssen. (1974). *Kulinger fra nord: en værvarslers erindringer*. Oslo: Aschehoug & Co. ISBN 82-03-06279-2.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Russian ZIL screw-driven vehicle (1) på YouTube
* (en) Russian ZIL screw-driven vehicle (2) på YouTube
* (en) Extreme offroad from Russia  på YouTube
* (en) Fordson Snow Machine - 1929 Concept  på YouTube
* How Screw-Drive Vehicles Work
* SCREW PROPELLED VEHICLES Arkivert 19. januar 2019 hos Wayback Machine.
Kvikne kirke
**Kvikne prestegjeld** var et prestegjeld tilhørende Nord-Østerdal prosti i Hamar bispedømme i Den norske kirke. Det omfattet Kvikne kommune i Hedmark fylke, og hovedkirken var Kvikne kirke.

Historikk
---------

*Kviknar sókn* (norrønt) har sin opprinnelse fra kristningen av landet. Kvikne antas å være lagt under Oppdal i førreformatorisk tid, da det var behov for å tilpasse den kirkelige inndelingen til folketallet og bosetningsmønsteret etter Svartedauden.

Etter reformasjonen ble sognet lagt som annekskirke til Tylldalen. Matrikkelen angir at det sist på 1500-tallet var 14 registrerte gårdsbruk i Kvikne, hvilket holdt seg ganske stabilt utover første halvdel av 1600-tallet. Da Kvikne kobberverk startet sin virksomhet i 1632, ble det med ett stort behov for gruvearbeidere og mange søkte seg derfor til fjellbygden. Etter kong Christian IVs besøk på Kvikne i 1635, steg aktiviteten og folketallet ytterligere. Den store økningen i folketallet skapte nye behov, og i 1652 startet arbeidet med å oppføre en ny kirke.

Ved kgl.res. av 30. september 1735 ble det vidløftige Tynset prestegjeld delt i tre:

* Tynset, Lille-Elvedalen og Tylldal sogn utgjorde Tynset prestegjeld.
* Innset og Kvikne sogn utgjorde Kvikne prestegjeld.
* Tolgen, Vingelen og Dalsbygden sogn utgjorde Tolgen prestegjeld.

Kvikne prestegjeld dannet grunnlaget for Kvikne formannskapsdistrikt opprettet i 1837.

Ved kgl.res. av 26. februar 1965, gjeldende fra 1. januar 1966, ble Innset sogn overført til Rennebu prestegjeld i Sør-Trøndelag. Ved kgl.res. av 30. september 1966, gjeldende fra fra samme dato, fikk Kvikne prestegjeld dødsstøtet og ble nedlagt, og levningene i form av Kvikne sogn ble lagt til Tynset prestegjeld.

Referanser
----------

1. ↑  Rygh, O. (Oluf) (1900). *Norske Gaardnavne*. Kristiania: Fabritius. s. 426.
2. ↑  Dietrichson, L. (Lorentz) (1888). *Sammenlignende Fortegnelse over Norges Kirkebygninger i Middelalderen og Nutiden*. Malling. s. 38.
3. ↑  Hole, Ivar (1950). *Hosanger kyrkje og Hosanger prestegjeld gjennom 200 år*. s. 18-19.
4. ↑  Kvikne kirke, norske-kirker.net
5. ↑  *Kommune- og fylkesinndelingen i et Norge i forandring*. no#: Statens forvaltningstjeneste, Seksjon Statens trykking. 1992. s. 364-70. ISBN 8258302612.
6. ↑  Prestegjeld og sogn i Hedmark
**Villa** (tidligere navn **Villa Farris** og **Villa Champagnebrus**) er en brus med fruktchampagnesmak, produsert av Ringnes.

Villa-flasken har bilde av bygningen Villa Farris på etiketten, en danserestaurant og selskapslokale som lå i Larvik. Den brant ned i 1971.

Villa Farris fra Arendals bryggeri - trolig fra midten av 1980-tallet. Foto: Jan-Erik Løken 
Ringnes selger rundt fem millioner liter Villa i året, uten å markedsføre produktet noe særlig. Brusen ble først lansert i 1960-årene, og het Villa Farris til 1990-årene, da den fikk navnet Villa Champagne. I 2004 gjorde EU-regler at det ikke lenger var lov å bruke betegnelsen «champagnebrus», og Villa (og andre norske champagnebrustyper) gikk da bort fra å bruke dette i navnet.

I februar 2018 kom Villa i sukkerfri lettvariant. Lettvarianten har blå kork på flaskene, mens den sukkerholdige har gullfarget kork.

Referanser
----------

1. 1 2 3  «Kjenner du igjen denne villaen?». Østlands-Posten, 27. januar 2018.
2. ↑  «Villa». ringnes.no. Besøkt 10. februar 2018.
Øyer kirke
**Øyer prestegjeld** var et prestegjeld tilhørende Sør-Gudbrandsdal prosti i Hamar bispedømme i Den norske kirke. Det omfattet Øyer kommune i Oppland fylke, og hovedkirken var Øyer kirke.

Øyer prestegjeld og dets sogn er nå en del av Øyer kirkelige fellesråd underlagt Sør-Gudbrandsdal prosti.

Historikk
---------

*Eyjabú sókn* (norrønt) har sin opprinnelse fra kristningen av landet. Øyer prestegjeld går tilbake til førreformatorisk tid, da det var behov for å tilpasse den kirkelige inndelingen til folketallet og bosetningsmønsteret etter Svartedauden.

Øier prestegjeld dannet grunnlaget for Øier formannskapsdistrikt opprettet i 1837.

Fra 2004 ble prestegjeldet som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk det også ut av lovverket.

Kirkesogn
---------

Prestegjeldet hadde ved sin avvikling følgende sogn og kirker:

* Øyer
* Tretten

Referanser
----------

1. ↑  Rygh, O. (Oluf) (1900). *Norske Gaardnavne*. xx: Fabritius. s. 160.
2. ↑  Dietrichson, L. (Lorentz) (1888). *Sammenlignende Fortegnelse over Norges Kirkebygninger i Middelalderen og Nutiden*. Malling. s. 44.
3. ↑  Hole, Ivar (1950). *Hosanger kyrkje og Hosanger prestegjeld gjennom 200 år*. s. 18-19.
4. ↑  *Kommune- og fylkesinndelingen i et Norge i forandring*. no#: Statens forvaltningstjeneste, Seksjon Statens trykking. 1992. s. 364-70. ISBN 8258302612.
5. ↑  Endringer i gravferdsloven og kirkeloven - Rundskriv 20.12.2011. regjeringen.no
6. ↑  «Kirkelig enheter og endringer i prosti og menigheter». *docplayer.me*. Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste AS. 2009. Besøkt 5. mars 2023.
**Susanne Sophie Caroline Gustava Kielland** (født **Blom** 6. mars 1800 på Kongsberg, død 28. februar 1889 i Skien) var en norsk dikter og misjonsforeningspioner.

Hun var datter av tollbetjent Gustav Blom i Drammen og Karen Petronelle Stoltenberg. I 1824 giftet hun seg med presten Gabriel Kirsebom Kielland. Sammen fikk de ni barn. Gustava Kiellands mest kjente produksjon er Norges mest benyttede julesang «O, Jul med din Glæde».
Gustava Kielland stiftet Norges aller første kvinneforening i Lyngdal. Dens første møteprotokoll er datert 1844. Lyngdal har idag et eget misjonsmuseum som hedrer Gabriel og Gustavas minne. 

På sine gamle dager dikterte Gustava sine *Erindringer fra mitt liv*, utgitt som manuskript for slekten 1882. En ny utgave, bearbeidet for offentligheten kom i 1899. Boken inneholder i vedlegg en samling dikt, deriblant teksten til barnesangen «Liden Ekorn sad».

Gustava Kielland er hedret med gatenavn i Kongsberg og i Stavanger.

Se også
-------

* Stoltenberg (slekt)

Referanser
----------

1. ↑  Oddgeir Bruset, *Det var midt i julenatt: Historiene om hvordan våre kjente og kjære julesanger ble til*. Oslo 2000, s.68 – 79

Eksterne lenker
---------------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Gustava Kielland – originaltekster av og om forfatteren fra Wikikilden |

* (no) Publikasjoner av Gustava Kielland i BIBSYS
* Omtale i slektsidene

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Drammen byleksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Prabook **·** Historisk befolkningsregister **·** BIBSYS **·** Geni **·** VIAF **·** ISNI **·** MusicBrainz
 |
Vågå kirke
**Vågå prestegjeld** var et prestegjeld tilhørende Nord-Gudbrandsdal prosti i Hamar bispedømme i Den norske kirke. Det omfattet Vågå kommune i Oppland fylke, og hovedkirken var Vågå kirke.

Historikk
---------

*Vága sókn* (norrønt) har sin opprinnelse fra kristningen av landet. Vågå prestegjeld går tilbake til førreformatorisk tid, da det var behov for å tilpasse den kirkelige inndelingen til folketallet og bosetningsmønsteret etter Svartedauden.

Ved reskript 6.12.1737 ble "Breden-Bygden" delt mellom Vågå og Fron prestegjeld.

Vaage prestegjeld dannet grunnlaget for Vaage formannskapsdistrikt opprettet i 1837.

Ved kgl. res. 17.12. 1909 med virkning fra 1.1. 1910 ble Vågå prestegjeld delt i to; Vågå og Sel prestegjeld. Vågå besto av Vågå hovedsogn, mens Sel prestegjeld besto av Sel og Heidal sogn.

Fra 2004 ble prestegjeldet som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk det også ut av lovverket.

Vågå prestegjeld og dets sogn er nå en del av Vågå kirkelige fellesråd underlagt Nord-Gudbrandsdal prosti.

Referanser
----------

1. ↑  Rygh, O. (Oluf) (1900). *Norske Gaardnavne*. xx: Fabritius. s. 69.
2. ↑  Dietrichson, L. (Lorentz) (1888). *Sammenlignende Fortegnelse over Norges Kirkebygninger i Middelalderen og Nutiden*. Malling. s. 46.
3. ↑  Hole, Ivar (1950). *Hosanger kyrkje og Hosanger prestegjeld gjennom 200 år*. s. 18-19.
4. ↑  *Kommune- og fylkesinndelingen i et Norge i forandring*. no#: Statens forvaltningstjeneste, Seksjon Statens trykking. 1992. s. 364-70. ISBN 8258302612.
5. ↑  Prestegjeld og sogn i Oppland, arkivverket.no
6. ↑  Endringer i gravferdsloven og kirkeloven - Rundskriv 20.12.2011. regjeringen.no
{{Infoboks firma

```
| firmanavn = Rygge sivile lufthavn AS
| selskapsform = Aksjeselskap
| bilde =Moss lufthavn, Rygge.jpg
| bildetekst = 
| etablert = 29. juni 1999
| opphørt = 
| hovedkontor = Rygge
 bli en av de mest effektive regionale lufthavner i Europa med hensyn til fly- og passasjerstrømmer og tilrettelagt tilbringersystem.
```

I april 2017 overtok Jotunfjell Partners med adm. dir. Hans Kristian Hov-Melbye og styreleder Kristoffer Olsen i spissen alle aksjer i RSL. Allerede til neste vår/sommer 2021 satses det på gjenåpning av flyplassdriften som skal gå under navnet Oslo Rygge Low Cost Airport, den eneste dedikerte flyplassen i Norge for lavpris drift.

Referanser
----------

1. ↑  Nye flyplasseierne Moss Avis
2. ↑  Nye flyplasseierne tar sikte på åpning av flyplassen 2018 Arkivert 2007-10-14, hos Wayback Machine. Moss lufthavn, Rygge

Eksterne lenker
---------------

* Moss lufthavn, Rygge

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** Brønnøysundregistrene
 |
*Denne artikkelen omhandler elven Trent i England. For andre betydninger, se Trent.*

**Trent** er en av de største elvene i England. Den har sitt utspring i Staffordshire, mellom Biddulph og Biddulph Moor, og renner gjennom Midlands inntil den ved Trent Falls løper sammen med Ouse og Humber,renner derfra østover til Nordsjøen. Elva er 298 kilometer lang. Den renner nordover, noe som er uvanlig for engelske elver.

Trent renner forbi en rekke byer, blant annet Stoke-on-Trent, Burton upon Trent, Derby, Nottingham, Newark og Scunthorpe.

De største sideelvene er Idle, Devon, Erewash, Soar, Derwent, Dove, Mease og Tame.

Trent markerer grensen mellom de to engelske heroldenes områder, Norroy og Clarenceaux. «Nord for Trent» er derfor en av flere definisjoner på avgrensningen mellom det nordlige og sørlige England.

Trent Aegir
-----------

Tidevannsbølgen Trent Aegir sett fra West Stockwith, Nottinghamshire 20. september 2005
På visse tider på året kan det på de nedre delene av Trent, som er påvirket av tidevannet, forekomme en middels stor tidevannsbølge (opp til 1,5 meter høy), som er kjent som «Trent Aegir». Aegir forekommer når en høy springflo møter vannstrømmen fra elva, som går i motsatt retning. Traktformen på elvemunningen forsterker denne effekten, og forårsaker en stor bølge som kan merkes så langt oppstrøms som til Gainsborough, og noen ganger enda lengre. Men bølgen kan ikke gå særlig langt forbi Gainsborough ettersom formen på elva reduserer den til ikke stort mer enn en krusning. Nord for Newark-on-Trent i Nottinghamshire ligger terskler i elva som stopper bølgen fullstendig.

Trent Aegir har sitt navn fra Æge, den norrøne gud for havet.

Referanser
----------

1. 1 2  Stone, Richard (2005): *The River Trent*, Phillimore & Co Ltd, ISBN 1-86077-356-7. s. 9, s. 124

Eksterne lenker
---------------

* (en) River Trent – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Fotos langs Trent i Nottingham, fra Nottingham21
* Catchment Tributaries of the River Trent Arkivert 23. desember 2016 hos Wayback Machine. forskningsprosjekt fra English Heritage og University of Birmingham
* Bilder av Trent i Nottingham

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GeoNames **·** BBC Things
 |
**Bent Sølves-ulykken** var en flyulykke i 1969 der fem av de seks medlemmene i Bent Sølves pop-orkester omkom.

Flyet var et tidligere Vestfold Frakt-fly av merket Beechcraft Travel Air (LN NPO) Det tok av fra Fornebu klokken 13.31 den 1. mai 1969 og skulle til Linköping. Flygeren snudde klokken 14.18 grunnet dårlig vær. Like før landing gikk det i spinn ved Holmen i Drammen. Det traff bakken og gjorde et hopp på 30 meter før det ble liggende. Siste melding til flytårnet var at en motor hadde stanset. Flyet forsvant fra radarskjermene klokken 14.59.

Alle om bord omkom, herunder piloten, sangeren Vigdis Mostad fra Orkanger, de tre Molde-musikerne Bjørn Solstad, Svein Jens Thorsø og Geir Schumann, og Kåre Furuholmen fra Oslo. Dette ble bivånet av blant andre Morten Harket.Mikkel Flagstad skulle også være med på konserten i Linköping, men han hadde flyskrekk og ville kjøre bil til Sverige i stedet. Derfor var han ikke om bord på flyet da det styrtet.

Et Beechcraft Travel Air fra 1959.

Referanser
----------

1. ↑  flyinfo
2. ↑  *Siste melding fra flyet: En motor er stanset* i VG (2.5.1969)
3. ↑  *Morten Harket så Magnes far styrte i døden* i Aftenposten (2.2.15)
4. ↑  «FLYULYKKEN PÅ HOLMEN». *mhkd.no* **(norsk)**. Besøkt 27. april 2023.
Lom kirke
**Lom prestegjeld** var et prestegjeld tilhørende Nord-Gudbrandsdal prosti i Hamar bispedømme i Den norske kirke. Det omfattet Lom kommune i Oppland fylke, og hovedkirken var Lom stavkirke.

Historikk
---------

*Lóar sókn* (norrønt) har sin opprinnelse fra kristningen av landet. Lom prestegjeld går tilbake til førreformatorisk tid, da det var behov for å tilpasse den kirkelige inndelingen til folketallet og bosetningsmønsteret etter Svartedauden.

Lomb prestegjeld dannet grunnlaget for Lomb formannskapsdistrikt opprettet i 1837.

Ved kgl. res. 4.8.1863 med virkning fra 13.12 s.å. ble Skiager annekssogn, utskilt fra Lom prestegjeld og opprettet som Skjåk prestegjeld.

Inndeling pr. 1.1. 1992: Lom, Garmo og Bøverdal.

Fra 2004 ble prestegjeldet som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk det også ut av lovverket.

Lom prestegjeld og dets sogn er nå en del av Lom kyrkjelege råd underlagt Nord-Gudbrandsdal prosti.

Referanser
----------

1. ↑  Rygh, O. (Oluf) (1900). *Norske Gaardnavne*. xx: Fabritius. s. 47.
2. ↑  Dietrichson, L. (Lorentz) (1888). *Sammenlignende Fortegnelse over Norges Kirkebygninger i Middelalderen og Nutiden*. Malling. s. 46.
3. ↑  *Kommune- og fylkesinndelingen i et Norge i forandring*. no#: Statens forvaltningstjeneste, Seksjon Statens trykking. 1992. s. 364-70. ISBN 8258302612.
4. ↑  Prestegjeld og sogn i Oppland, arkivverket.no
5. ↑  Endringer i gravferdsloven og kirkeloven - Rundskriv 20.12.2011. regjeringen.no
**Aud Blegen Svindland** (født 10. juni 1928 i Vestre Toten, død 2. januar 2019) var en norsk lege. Hun er kjent for å ha kjempet for legalisering av abort i Norge.

Svindland var utdannet lege fra Universitetet i Zürich. Hun arbeidet fra 1972 til 1977 som overlege ved hygienekontoret i Helsedirektoratet og var fra 1978 til 1988 overlege og leder for bedriftshelsetjenesten i Direktoratet for Statens Arbeidstilsyn. Hun var også tilknyttet Arbeiderbevegelsens bedriftshelsetjeneste og var leder i Arbeiderpartiets kvinnebevegelse. Senere meldte hun overgang til Høyre.

Svindland er særlig kjent for sin innsats for seksualopplysning, prevensjonsveiledning og kvinners helse. Hun stod sentralt i etableringen av Kontoret for prevensjon og abort i Oslo Arbeidersamfunn, som ble til i 1970. På 1970-tallet engasjerte hun seg i første rekke i arbeidet for rett til selvbestemt abort, et arbeid som ledet til lovfestet rett til selvbestemt abort. Svindland er av flere omtalt som «abortlovens mor».

Svindland engasjerte seg i miljøspørsmål og var i 1969 leder for aksjonen «Hold Norge Rent».

Referanser
----------

1. ↑   dødsannonse[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Dødsannonse, *Aftenposten*, 8. januar 2019, s. 29.
3. ↑  «Abortlovens mor er død» **(norsk)**. TV 2. 2. januar 2019. Besøkt 2. januar 2019.
4. 1 2 3 4 5  Abortlovens mor, NRK P1 Sølvsuper, 27. november 2005.
5. 1 2  Pionerer, Kvinnemuseet.
6. ↑  «Tidligere Ap.-topp har meldt seg inn i Høyre», *Aftenposten*, morgenutgaven, 11. august 2001, s. 5.
7. ↑  «Revolusjon i en liten pille», *Verdens Gang*, 20. mars 1995, s. 22–23.
8. ↑  «Nyfeministene i Fredrikstad på 1970-tallet». *Kvinnehistorie.no* **(norsk)**. Besøkt 27. september 2021.
9. ↑  *Aftenposten*, 18. februar 1995, s. 15.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Aud Blegen Svindland på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Geni
 |
**Bærums Forenede Bilruter A/S** (BFB) var et busselskap i Bærum med hovedkontor i Furubakken på Bekkestua.

Tidlig utvikling
----------------

Selskapets historie dateres til 7. desember 1927 da selskapet A/S Oslo-Lommedalen ble etablert. Det skjedde ved at noen ruter drevet av Ing. M.O. Schøyens Bilcentraler A/S ble skilt som egne selskaper. I dette tilfellet var det Lommedalsruten. Rutebilpioneren Sivert Mjelva (1879-1964) fra Åndalsnes hadde vært sjåfør på denne ruten en tid. Han hadde tidligere vært sjåfør og leder for rutebiltrafikken mellom Åndalsnes-Dombås-Otta fra 1910. Høsten 1924 ble Raumabanen åpnet og all rutebiltrafikk på strekningen ble da avviklet. Mjelva drog til Oslo og Bærum, og ble i 1927 leder og medeier i A/S Oslo-Lommedalen.

Sivert Mjelva kjøpte tidlig tomt for utbygging av garasjer til bussdriften. Alt i 1934 hadde han bygd et garasjeanlegg i Furubakken mellom Bekkestua og Haslum kirke. Anlegget er seinere utbygd mange ganger og huset i alle år busselskapet som skulle bli BFB med garasje, verksted, parkeringsplass og administrasjonsbygg. Helt til vår tid har anlegget tjent som base for busstrafikken for Østre Bærum.

BFB - resultat av fusjoner og oppkjøp
-------------------------------------

Selskapet vokste i takt med utviklingen av busstrafikken, og gjennom overtakelse av andre selskaper. I 1955 ble det opprettet et nytt selskapet, Bærums Forenede Bilruter A/S (BFB), som tok over alle rutene Østre Bærum. A/S Oslo-Lommedalen gikk inn som medeier i BFB, og overlot bussdriften til det nye selskapet. Gunnar Wiik kom inn i selskapet noen år etter krigen. Han ble tidlig leder av BFB, og var svigersønn av Sivert Mjelva.

Sluttfasen
----------

Selskapet vokste og utviklet seg videre de neste tiårene. På 1990-tallet begynte imidlertid de store strukturendringene i bussbransjen, med oppkjøp og fusjoner. Bakgrunnet for dette var den kommende overgangen til anbudskonkurranse som bussruter, en situasjon som ville kreve større busselskaper. BFB overtok i 1992 det andre busselskapet med adresse i Bærum, Lommedalsbussen A/S. BFB gikk også inn som medeier i Norgesbuss i 1993. På denne tiden var det stor interesse for oppkjøp av busselskaper, både fra Norge og utlandet. På nyåret 1995 hadde Norgesbuss fått hånd om aksjemajoriteten i BFB. Norgesbuss la da fram et tilbud på 107 mill. kr. for selskapet som etter overtakelsen av Lommedalsbussen nå hadde 145 busser og 250 ansatte.

Litteratur
----------

* Bærums forenede bilruter A/S gjennom 50 år. (1978). Bekkestua: Selskapet.
* Hovland, L. (1976). 50 år i takt med samfunnet. Oslo: NRF (Norges Rutebileierforbund), Avd. Oslo og Akershus.

Referanser
----------

1. ↑  Aftenposten 05.01.1995.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Lokalhistoriewiki **·** VIAF **·** Brønnøysundregistrene
 |
Melodien til «Å kom nå med lovsang».
En menighet i England synger «O Come, All Ye Faithful» under gudstjenesten første juledag i 2006.
**«Å kom nå med lovsang»**, opprinnelig latinsk **«Adeste fideles»** og senere engelsk **«O Come, All Ye Faithful»**, er en julesalme som trolig ble skrevet og komponert av den engelske katolikken John Francis Wade på 1700-tallet. Det er også lagt fram teorier om eldre opphav, men Wade er det tidligste navnet som kan knyttes til sangen.

Historie
--------

> Adeste fideles laeti, triumphantes;  
> Venite, venite in Bethlehem:  
> Natum videte Regem Angelorum
> 
> 
> Første vers på latin
> 
> 

Den latinske teksten og melodien ble utgitt første gang i Wades samling av sanger kalt *Cantus Diversi* i 1751. Sangen kom også ut i *Evening Offices of the Church* fra 1760 og *An Essay on the Church Plain Chant* av Samuel Webbe fra 1782.

Som katolikk måtte Wade flykte fra Storbritannia etter jakobittopprøret i 1745. Resten av livet bodde han i Frankrike. Den franske abbeden François Borderies diktet i 1882 tre vers til sangen, som ofte er satt inn som nummer tre og fem til sju. Det finnes ytterligere et latinsk vers av en ukjent dikter, men dette blir sjeldent trykt. I Den katolske kirke benyttes hovedsakelig den latinske teksten, mens andre kirkesamfunn har tatt i bruk oversettelser.

Salmen er blant annet fast innhold i *Nine Lessons and Carols* ved King's College i Cambridge.

Oversettelser
-------------

Salmen ble i 1852 oversatt til engelsk som «O Come, All Ye Faithful» av den katolske presten Frederick Oakeley. Den best kjente norske oversettelsen er «Å, kom nå med lovsang» av Per Lønning. Salmen finnes på svensk som «Dagen är kommen».

Innspillinger
-------------

Salmen er innspilt en rekke ganger, blant annet av artister som Frank Sinatra, Bing Crosby, Nat King Cole, Elvis Presley, Celine Dion, Josh Groban, Twisted Sister, Brian McKnight, Mariah Carey, Christian Bautista, Jim Reeves, Tennessee Ernie Ford, Enya, Take 6 og Joe McElderry.

Ann-Margret spilte inn sangen og ga den ut på albumet *Ann-Margret's Christmas Carol Collection* i 2004.

Norske kor som Nidarosdomens guttekor, Oslo domkirkes guttekor og Sølvguttene har alle gjort innspillinger av sangen.

Eksterne lenker
---------------

* 

|  |  |
| --- | --- |
| Wikisource | (la) Adeste Fideles – originaltekster fra den latinskspråklige Wikikilden |

* (no) Å kom nå med lovsang i Store norske leksikon
* Adeste fideles (LH382). Noter og latinsk tekst fra nettstedet *katolsk.no*
* Historien bak «Å, kom nå med lovsang», radioinnslag *NRK*.
* Adeste fideles. Ulike språkversjoner og noter fra ChoralWiki (CPDL)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** BNE
 |
Japansk BCG-sprøyte og flasker med vaksine og saltoppløsning.
**BCG-vaksine** er en suspensjon av *Bacille Calmette Guérin*, som er en svekket versjon av bakterien *Mycobacterium bovis*, som igjen er en slektning av *Mycobacterium tuberculosis*, bedre kjent som tuberkulose-bakterien eller tuberkelbakterien. BCG er den eneste godkjente vaksinen mot tuberkulose.

Historikk
---------

Camille Guérin og Albert Calmette produserte BCG-vaksinen på Pasteur-instituttet i Paris i 1921. BCG-vaksinen ble gitt til spedbarn i Frankrike og flere andre land de neste ti årene og er nå en av verdens mest brukte vaksiner.

Effektivitet
------------

Det er vist at BCG beskytter de minste barna mot de mest alvorlige formene av tuberkulose, og globalt sett regnes dette som den viktigste effekten av vaksinen. I andre aldersgrupper er vaksine-effekten mer omdiskutert, men studier tyder på at vaksinen har en effekt på å forhindre infeksjon på rundt 20 %, og på å forhindre sykdom på rundt 50 % i vår del av verden. I land nærmere ekvator er effekten av BCG hos større barn og voksne sannsynligvis dårligere. Effekt kan først ventes etter 6 - 8 uker.

BCG-vaksinasjon i Norge
-----------------------

I Norge var BCG-vaksinasjon obligatorisk for alle i aldersgruppen 12–14 fra 1947 til 1995. Fram til 2009 inngikk vaksinen i vaksinasjonsprogrammet for alle ungdommer. Fra 2009 inngår den bare i vaksinasjonsprogrammet for spedbarn med foreldre fra land med høy forekomst av tuberkulose. 

Som reisevaksine anbefales BCG-vaksinen for personer som skal være lenge i land med høy forekomst av tuberkulose. 

Fram til juni 2018 ble det gitt en generell anbefaling om BCG-vaksine til helsepersonell og studenter i helsefag. Etter juni 2018 anbefales BCG-vaksinen bare for enkelte ansatte med særlig smitterisiko.

Bivirkninger
------------

Det er normalt at en får en opptil 1 cm stor byll som kan væske. Reaksjonen går tilbake etter 2–3 måneder, og de fleste får et synlig arr. Alvorlige bivirkninger er sjeldne hos personer med normalt immunforsvar.

Referanser
----------

1. 1 2 3  «Tuberkulosevaksinasjon» Arkivert 7. mars 2016 hos Wayback Machine. Folkehelseinstituttet.

Eksterne lenker
---------------

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Uppslagsverket Finland **·** Encyclopædia Britannica **·** Banglapedia **·** NDL
 |
**Nettbuss Øst AS**, tidligere **Nettbuss Lillestrøm AS**, var Nettbuss' regionsselskap for det sentrale østlandsområdet. Selskapets aktiviteter ble først samlet i 1992, da NSB Biltrafikks driftsenhet *NSB Biltrafikk Lillestrøm* ble etablert med hovedkontor på Lillestrøm. Driftsenheten ble døpt om til Nettbuss Lillestrøm i 2000, og gjort om til datterselskap i 2001. Fra 2011 var selskapet kjent som Nettbuss Øst, mens hovedkontoret ble flyttet til Oslo i 2013. Selskapet opphørte ved utgangen av 2015 i forbindelse med at Nettbuss bestemte seg for å avvikle de regionale selskapene.

Selskapets virksomhet har først og fremst vært rutetrafikk i Oslo, Akershus og Hedmark, men etter hvert også Oppland og Østfold og flyplassbussene på Oslo lufthavn. Fra august 1998 har selskapet drevet TIMEkspressen linje 2, og linje 15 fra 1. mai 2008, i tillegg til Elverumekspressen.

Historie
--------

NSB Biltrafikk Lillestrøm ble etablert som en driftsenhet for Akershus under NSB Biltrafikkdivisjonen ved sammenslåingen av Odal–Eidsvollrutene og Hølandsrutene 1. januar 1992. To år senere ble driftsenheten i Hedmark, NSB Biltrafikk Kongsvinger, oppløst og underlagt Lillestrøm.

I 1995 ble noen av de første bussanbudene i Norge gjennomført, og NSB Biltrafikk Lillestrøm vant både den nyopprettede rute 364 Blystadlia–Helsfyr for Stor-Oslo Lokaltrafikk og Filipstad–Solemskogen og Brekkekrysset–Maridalen for Oslo Sporveier. Alle med oppstart i 1996. To nye anbudskontrakter ble også vunnet i 1996.

10. februar 2000 ble driftsenheten omdøpt til Nettbuss Lillestrøm, i forbindelse med at NSB Biltrafikk ble omdøpt til Nettbuss. Høsten 2001 ble driftsenheten omdannet til eget datterselskap ved at man overtok Gardermobussene AS, som igjen ble omdøpt til Nettbuss Lillestrøm AS.

1. juli 2010 ble Nettbuss Ringerike splittet mellom Nettbuss Drammen og Nettbuss Lillestrøm, og selskapet overtok med det Nettbuss sin trafikk i Vestoppland. 1. januar 2011 endret selskapet navn til Nettbuss Øst AS for å bedre gjenspeile selskapets geografiske omfang.

I 2013 ble Nettbuss sine aktiviteter i Østfold innlemmet i Nettbuss Øst. Nettbuss Østfold ble innlemmet 1. januar, mens BorgBuss ble innlemmet 1. juli. Høsten 2013 ble også hovedkontoret flyttet fra Lillestrøm til Nettbuss' konsernhovedkontor i Oslo.

I 2015 ble det bestemt at Nettbuss skulle gå bort fra regionale datterselskaper, og selskapet ble juridisk innfusjonert i morselskapet 16. desember, men ble i praksis drevet som et eget selskap til og med 31. desember.

Referanser
----------

1. ↑  «Årsrapport for Norges Statsbaner 1991». Norges Statsbaner. 7. april 1992. s. 40.
2. ↑  «Kjøps- og kontraktsformer i lokal rutebiltransport (TØI-rapport 819/2006)». Transportøkonomisk institutt. januar 2006.
3. ↑  «Årsrapport 1995». Norges Statsbaner. 30. april 1996. s. 36.
4. ↑  «Årsrapport 1996». NSB BA. 23. mai 1997. s. 58.
5. ↑  «NSB Biltrafikk skifter profil». NSB BA. 9. februar 2000. Arkivert fra originalen 8. april 2000.
6. 1 2 3 4  «Kunngjøringer». *Enhetsregisteret*.
7. ↑  «Vi fornyer oss for fremtiden». Nettbuss. Arkivert fra originalen 4. januar 2011.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Brønnøysundregistrene
 |
**Trenger oppdatering:** Denne artikkelen eller seksjonen er ikke oppdatert med ny utvikling eller ny informasjon. Du kan hjelpe Wikipedia med å oppdatere den. *(november 2012)*

**Trafikanten** (Oslo og Akershus trafikkservice AS) var en servicebedrift som markedsførte kollektivtrafikken i Oslo, Akershus og omegn. Selskapet ble stiftet i 1986, og var frem til 2012 eid av flere selskaper, hvorav Ruter eide omtrent 2⁄4 og NSB ¼. I januar 2012 ble Trafikanten kjøpt opp av Ruter. Selskapet har om lag 100 ansatte. I 2014 fusjonerte selskapene Ruter og Trafikanten. Tjenestene ble videreført under navnet Ruter.

Trafikanten gav ruteopplysning og reiseinformasjon for buss, trikk, tog, båt og T-bane i Akershus, Oslo og også ellers på det sentrale østlandsområdet. I tillegg solgte Trafikanten alle Ruters kort og billetter.

Trafikantens nettsted inneholdt reiseplanlegger, kart, rutetider, nyheter og andre opplysninger. Trafikanten utviklet og driftet også sanntidsinformasjonssystemet i Oslo og Akershus som fortløpende implementeres på holdeplasser i regionen, og på internett. 

Trafikanten drev også et servicesenter på Jernbanetorget, Aker Brygge og Oslo lufthavn, Gardermoen.

Lyset på tårnet er delt inn i fem horisontale seksjoner bestående av fire røde neonrør, atskilt med ett blått. Seksjonene representerer de fem hverdagene, slik at på en mandag vil kun den nederste seksjonen lyse, mens på en fredag vil hele tårnet være opplyst.

Historie
--------

25. september 1986 ble selskapet Oslo og Akershus trafikkservice AS stiftet. Selskapet valgte allerede da merkevarenavnet Trafikanten for sin virksomhet. I 1988 åpnet Trafikantens servicesenter på Jernbanetorget, og i 1992 tok selskapet initiativ til etablering av den landsdekkende ruteopplysningstjenesten 177. Trafikantens servicepunkt på Oslo lufthavn, Gardermoen ble åpnet i 1998, mens servicepunktet på Aker Brygge ble åpnet i 2009.

Eierskap
--------

* Ruter (46,92 %)
* Norges Statsbaner (NSB) (24,95 %)
* Rederienes Landsforening (8,45 %)
* NOR-WAY Bussekspress (8,45 %)
* NHO Transport (8,45 %)
* Scandinavian Airlines System (SAS) og Widerøes Flyveselskap (2,78 %)

Referanser
----------

1. 1 2  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 11. mai 2013. Besøkt 29. mai 2013.
2. ↑  «Trafikanten = Ruter». Arkivert fra originalen 11. mai 2013. Besøkt 29. mai 2013.
3. ↑  «Oslo i neon». Arkivert fra originalen 4. mars 2016. Besøkt 25. november 2012.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Trafikanten – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* *Artikkelen har ingen egenskaper for sosiale medier i Wikidata*

Portal: Oslo

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Oslo Byleksikon **·** VIAF **·** Brønnøysundregistrene
 |
**Eiksmarka senter** på Eiksmarka i Bærum regnes som Norges første kjøpesenter og åpnet i 1953. Senteret ligger rett ved siden av Eiksmarka stasjon.

Gamle Eiksmarka senter (1953-2013)
----------------------------------

Eiksmarka senter i 2009
Det opprinnelige senteret var tegnet av Odd Gengenbach og stod ferdig i 1953. Det var bygget i en hestesko og manglet fram til 1985 de innendørs gangarealene som moderne kjøpesentre ofte har. I 1985 ble det inne i hesteskoen oppført en svalgang, som noen år senere ble bygget inn. Ut fra en kulturminnefaglig vurdering gikk fylkeskommunen i 2013 inn for å bevare det opprinnelige senteret, med begrunnelsen at «senteret har kulturhistorisk og samfunnsmessig betydning som en del av et større planlagt utbyggingsområde i de første tiårene etter andre verdenskrig.» Det ble likevel besluttet å rive den opprinnelige bygningen og oppføre en ny med større butikklokaler og et antall leiligheter.

Nye Eiksmarka senter (2018-)
----------------------------

Nye Eiksmarka senter ble åpnet av ordfører i Bærum Lisbeth Hammer Krog i 2018. Senteret omfatter supermarked og blomsterbutikk i underetasjen, og på bakkeplan bl.a. bakeri/pizzeria, tyrkisk grønnsaks- og delikasseforretning, sushibar, frisør, klesbutikk, bokhandel og apotek. I tillegg omfatter komplekset den kommunale Eiksmarka helsestasjon, 66 leiligheter og underjordisk parkeringsanlegg.

Referanser
----------

1. 1 2 3  «Eiksmarka senter». *Månedens kulturminne 2005 - desember*. Bærum kommune. Arkivert fra originalen 15. april 2015. Besøkt 9. april 2015.
2. ↑  Budstikka.no – Vil stoppe utbygging av Eiksmarka senter Arkivert 2. april 2015 hos Wayback Machine. (Av Marit Helland. Publisert 1. juli 2013, besøkt 7. april 2015)
3. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 9. oktober 2018. Besøkt 9. oktober 2018.
4. ↑
**Nordøstkorridoren** betegner en del av hovedveisystemet nordøst for Oslo, og omfatter Europavei 6, og Rv4 Trondheimsveien mellom Sinsen og Gjelleråsen og Rv150 Store Ringvei mellom Sinsen og Ulvensplitten, i tillegg til tverrforbindelsene Bredtvetdiagonalen og Fossumdiagonalen, samt Rv163 Østre Aker vei mellom Økern og Haavard Martinsens vei. Det omfatter også jernbanene Gardermobanen, Hovedbanen og Kongsvingerbanen.

I likhet med de fleste hovedveier rundt Oslo, er det tidvis sterkt redusert fremkommelighet langs disse veiene. Statens vegvesen har utredet transportsystemet og arealbruken i Nordøstkorridoren slik at hensynet til fremkommelighet for alle trafikantgrupper, trafikksikkerhet og miljø ivaretas på en best mulig måte. I forslaget inngår ny Rv150 fra Sinsen til Ulvensplitten og delvis ny Rv4 fra Sinsen til fylkesgrensen til Akershus.

Kilder
------

* Konsekvensutredning for hovedvegsystemet i Nordøstkorridoren

Se også
-------

* Sørkorridoren
* Vestkorridoren

Portal: Oslo
***Noël nouvelet*** er en fransk julesang, opprinnelig en nyttårssang, fra 1400-tallet.

Beskrivelse
-----------

Den eldste trykkede versjonen er i en sangsamling fra etter 1483 som ble kompilert av Jehan Tisserand, knyttet til kong Ludvig XII. Her blir den presentert som en sang til den første messe i det nye året.

Det finnes forskjellige melodier til sangen, den ene trolug fra 1400-tallet eller før, den andre kan ikke spores lenger tilbake enn til rundt 1900, og går trolig bare et par hundreår eller mindre tilbake.

Sangen er blitt oversatt til engelsk flere ganger, blant annet som «Sing We Now Of Christmas», «Noel! A New Noel!», «Christmas Comes Anew» og «Now the green blade riseth».

«Noël nouvelet» er meget fremført i Frankrike ved juletider. Innspillinger er også gjort av blant annet irske Anúna og Loreena McKennitt, harpistene Sharlene Wallace og Myriam Reid og korebe Vasari Singers, The King's Singers og Nidarosdomens guttekor med Arve Tellefsen. 

Organisten Marcel Dupré komponerte et verk, *Variations sur un vieux noël* (1922), over denne sangen.

Eldre tekst (første vers og refrenget i opphavelig språkdrakt)
--------------------------------------------------------------

*Noël nouvelet, Noël chantons icy;*
*Dévotes gens, rendons à Dieu mercy;*
*Chantons Noël pour le roy nouvelet,*
*Noël nouvelet,*
*Noël chantons icy!*

Eksterne lenker
---------------

* «Noël nouvelet» (Traditional) ved choralwiki.org

Kilder
------

* Raymond F. Glover, «Noël nouvelet» i *The Hymnal 1982 companion, Volume 3*
* «Noël nouvelet» ved hymnsandcarolsofchristmas.com
**Unibuss Tur**, tidligere **Sporveisbussenes turbiler**, er et turbusselskap i Unibuss-konsernet, med avdelinger i Oslo, Stokke og Lillehammer.

Selskapet ble etablert 1. januar 2006 under navnet Sporveisbussenes turbiler AS. Turbilvirksomheten var til da drevet som en virksomhet innenfor selskapet Sporveisbussene i Oslo siden OL på Lillehammer i 1994. Etableringen skjedde ved at datterselskapet Interbuss AS skiftet navn og alle turavdelingene ble samlet der.

Sporveisbussene kjøpte Pedersens buss i 2001. I 2002 endret en fargen på bussene fra røde til sølvgrå. I 2004 kjøpte selskapet Interbuss av Roger Weel, i 2005 Arctic Express Buss og Reisebyrå og i 2006 ble Tønsberg Bussreiser og Lundstad Buss AS på Dokka kjøpt. Samme år ble virksomheten organisert som et datterselskap av Sporveisbussene.

20. juni 2007 endret konsernet Sporveisbussene navnet på datterselskapene. Både det nye og det gamle navnet ble brukt i en overgangsfase. 1. januar 2009 ble konsernet omorganisert, slik at Sporveisbussene ble innfusjonert i Unibuss, som da ble konsernets nye morselskap. 1. mai samme år endret Sporveisbussenes turbiler AS navn til Unibuss Tur AS.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

Portal: Oslo

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Brønnøysundregistrene
 |
Ås kirke i oktober 2007.
**Vestre Toten prestegjeld**, fra 1982 benevnt **Ås prestegjeld**, var et prestegjeld tilhørende Toten prosti i Hamar bispedømme i Den norske kirke. Det omfattet Vestre Toten kommune i Oppland fylke, og hovedkirken var Ås kirke.

Historikk
---------

*Ása sókn* (norrønt) har sin opprinnelse fra kristningen av landet.

Toten prestegjeld ble delt i Østre og Vestre Toten prestegjeld ved kongelige res.er 5.3.1825 og 10.6.1826. Vestre Toten prestegjeld skulle bestå av Ås og Kolbu sogn.

Vestre Toten prestegjeld dannet grunnlaget for Vestre Toten formannskapsdistrikt opprettet i 1837.

Ved kgl. res. 29.5 1981, med virkning fra 1.8.1981 ble Raufoss kirke utskilt fra Vestre Toten prestegjeld til Raufoss prestegjeld.

### Ås prestegjeld

Med brev fra Kirke- og undervisningsdepartementet 20.4.1982 skiftet prestegjeldet navn fra Vestre Toten prestegjeld til Ås prestegjeld.

Fra 2004 ble prestegjeldet som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk det også ut av lovverket.

Ås prestegjeld og dets sogn er nå en del av Vestre Toten kirkelige fellesråd underlagt Toten prosti.

Referanser
----------

1. ↑  Rygh, O. (Oluf) (1902). *Norske Gaardnavne*. xx: Fabritius. s. 90.
2. ↑  Dietrichson, L. (Lorentz) (1888). *Sammenlignende Fortegnelse over Norges Kirkebygninger i Middelalderen og Nutiden*. Malling. s. 42.
3. ↑  *Kommune- og fylkesinndelingen i et Norge i forandring*. no#: Statens forvaltningstjeneste, Seksjon Statens trykking. 1992. s. 364-70. ISBN 8258302612.
4. ↑  Prestegjeld og sogn i Oppland, arkivverket.no
5. ↑  Endringer i gravferdsloven og kirkeloven – Rundskriv 20.12.2011. regjeringen.no
Naturforskeren og kunstneren Maria Sibylla Merian (1647–1717) avbildet på 500-DM-seddelen
**Merian** er en sveitsisk slekt, opprinnelig en patrisierslekt fra byrepublikken Basel og kjent siden 1300-tallet.

En av flere varianter av familievåpenet
Den består av en *eldre Basel-linje* og en *yngre linje*. Familien fikk første gang borgerskap i Basel i 1498 og ble representert i regjeringen fra 1532. En rekke slektsmedlemmer har vært bankierer. En gren av den yngre linjen var delvis bosatt i Frankfurt am Main, der flere etterkommere etter den kjente forleggeren og gravøren Matthäus Merian var kunstnere og der familien drev et av Europas største forlag på 1600-tallet. Til denne grenen hører naturforskeren og kunstneren Maria Sibylla Merian. Noen slektsmedlemmer ble adlet av kurfyrsten av Mainz i 1706 og enkelte i denne grenen brukte tittelen baron.

Litteratur
----------

* Joseph Eduard Wessely: Merian. I: *Allgemeine Deutsche Biographie* (ADB). Band 21, Duncker & Humblot, Leipzig 1885, pp. 422–427.
* J. P. Zwicky von Gauen (ed.): *Schweizerisches Geschlechterbuch / Almanach Généalogique Suisse.* Zürich 1955.
* Wolfgang Klötzer (red.), *Frankfurter Biographie. Zweiter Band M-Z*. Verlag Waldemar Kramer, Frankfurt am Main 1996, ISBN 3-7829-0459-1

Eksterne lenker
---------------

* (en) Merian family – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** HDS **·** SIKART
 |
**Ravenheart** er et sveitsisk melodisk power metal-band som ble startet i 1997 av Roger. Siden 19. april 2008 har bandet vært under kontrakt med plateselskapet Twilight Zone Records.

Historie
--------

Da bandet ble grunnlagt hentet Roger inn Greg, Marco, Luca og Bea, og de startet og spille små konsterter før de laget demo-CD-en *Timeless Knights*. Så begynte de på materialet til CD-en som senere skulle bli hetende *Valley of the Damned*. Under dette arbeidet, i 2006, døde Luca, og det ble ett opphold i låtskrivingen. Phil Eichenberger sluttet seg til bandet litt senere, og arbeidet startet på nytt før det ble ferdig rundt sommertid 2007. Da med hjelp fra flere kjente musikere som Chris Bay fra Freedom Call, Cede Dupont fra Symphorce, Oliver Hartmann fra Avantasia og Werner Schweizer fra Kharma.

*Valley of the Damned* ble utgitt 3. oktober 2008.

Medlemmer
---------

### Nåværende medlemmer

* Roger – Vokal (og trommer fra 1997-2006)
* Marco – Gitar
* Vik – Gitar
* Bea – Keyboard
* Dave Gugelot – Bass
* Ronnie Wolf – Trommer

### Tidligere medlemmer

* Manuel – Gitar
* Luca – Bass
* Gregor – Gitar
* Phil Eichenberger – Trommer
* Thomas Lachat – Trommer

Diskografi
----------

* *Valley of the Damned* (2008)

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted
* (en) Ravenheart på MySpace
* (en) Ravenheart hos Encyclopaedia Metallum

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
Hovedkontoret i Molde
**Linjebygg Offshore** (**LBO**) er et selskap som driver med bygging og vedlikehold av installasjoner for olje- og gassektoren. Selskapet har hovedkontor i Molde, samt avdelingskontor i Trondheim, Bergen og Stavanger. Linjebygg Offshore har ca. 470 ansatte. Omsetningen i 2009 var på 497,1 millioner kroner. 

Linjebygg Offshore var opprinnelig en avdeling av Molde-selskapet Linjebygg, men ble skilt ut av dette i 2000. Etter at Linjebygg ble kjøpt opp av Eltel Networks, ble Linjebygg Offshore i sin helhet overtatt av Istad-konsernet i 2003. I 2014 solgte Istad-konsernet Linjebygg Offshore til det franskeide selskapet Montezin, som eide en gruppe av selskaper under navnet Prezioso Technilor. Samme år endret Prezioso Technilor, inkludert sin norske ervervelse Linjebygg Offshore, navn til PREZIOSO Linjebygg (Group). I 2016 kjøpte Altrad Group opp PREZIOSO Linjebygg Group, som i 2016 totalt teller ca 20 000 ansatte world-wide.

Eksterne lenker
---------------

* Selskapets nettsted Arkivert 15. september 2016 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |