recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
***The Son of Tarzan*** er en amerikansk stumfilm-føljetong fra 1920 regissert av Harry Revier og Arthur J. Flaven, og med Kamuela C. Searle i rollen som Korak, Tarzans sønn. Føljetongen er innen action- og eventyrsjangeren og består av 15 kortfilmer, basert på Edgar Rice Burroughs' roman *The Son of Tarzan* fra 1915.

Handling
--------

Tarzan og Jane har forlatt Afrika, giftet seg, og bosatt seg i London. Men tenåringssønnen deres, Jack, drømmer om å oppleve jungel-eventyr som faren hans tidligere hadde opplevd. Han sniker seg vekk fra foreldrene sine, for å se en trent ape som heter Ajax (i virkeligheten Akut, en gammel venn fra Tarzans ungdomsår) og apenes trener viser seg å være Ivan Paulovich, en gammel fiende av Tarzan, som leter etter en måte å få hevn mot Tarzan. Han kidnapper derfor Jack, og tar ham med seg til Afrika.

Men Jack stikker av sammen med Akut, og de overlever på egen hånd i naturen omtrent som faren hans hadde gjort mange år før ham. Han får ape-navnet Korak, som betyr «Killer» på deres språk. Korak redder også Meriem, en ung fransk jente som blir holdt fanget av arabiske slave-handlere, og de vokser opp sammen i jungelen. Paulovich håper å motta løsepenger fra de velstående foreldrene hennes også, og forsøker å fange både Jack og Meriem.

Skuespillere
------------

* Kamuela C. Searle ... Korak, Tarzans sønn
* Manilla Martan ... Meriem, som Koraks kompanjong og etterhvert kone
* P. Dempsey Tabler ... Tarzan
* Karla Schramm ... Jane
* Gordon Griffith ... Korak som barn
* Mae Giraci ... Meriem som barn
* Eugene Burr ... Ivan Paulovich
* Frank Morrell ... Sheik Amor Ben Khatour
* Ray Thompson ... Malbihn
* Saville De Sacia
* Frank Earle
* Kathleen May
* Lucille Rubey

Bildegalleri
------------

* Hele kinoføljetongen på nettet
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*

Referanser
----------

1. ↑  «The Son of Tarzan (1920)». *letterboxd.com* **(engelsk)**. Besøkt 17. mai 2023.

Eksterne lenker
---------------

* (en) The Son of Tarzan (film) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) *The Son of Tarzan* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Son of Tarzan* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) *The Son of Tarzan* på Silent Era Rediger på Wikidata
**General Pablo Rojas** er et fotballstadion i området Barrio Obrero i Asunción, Paraguay. Det er hjemmebanen til klubblaget Cerro Porteño, og er oppkalt etter den tidligere klubbpresidenten Pablo Rojas.

Stadionet ble brukt under Copa América 1999, som hovedbane for Uruguay og Colombia. Stadionet har verken undervarme eller løpebane rundt, men det har flomlys. Like bak den ene svingen finnes det en treningsbane. Kallenavnet på banen, «Olla», betyr kjelen. Banen ble bygget på midten av 1970-tallet, men ble renovert i 1992. En ny renovering er under planlegging og kan forventes å være ferdig til 2012, da klubblaget Cerro fyller 100 år. Etter plantegningene skal det bygges en ekstra høyde rundt hele banen, samt tak over langsidene. Setene på stadionet er laget i samme farge som klubbfargene deres.

Referanser
----------

1. ↑  Artikkel om Cerro Porteño på fifa.com
2. ↑  Plantegninger for renovering[*død lenke*]

Eksterne lenker
---------------

* Cerros webside
* Satellittbilde av stadion
* tysk side med flere bilder[*død lenke*]
Med **Vitenskapelig notasjon** i matematikken menes å uttrykke tallstørrelser som tierpotens, det vil si en potens der grunntallet er 10. Dette er meget anvendelig for å uttrykke svært store og svært små tall. 

Vitenskapelig notasjon, som også kalles *eksponentiell notasjon*, skrives slik: {\displaystyle 10^{b}} eller eventuelt a · {\displaystyle 10^{b}} der *b* er eksponenten og koeffisienten *a* et reelt tall.

Store tall har positiv eksponent og små tall (mellom 1 og -1) har negativ eksponent.

For store tall uttrykker eksponenten antall nuller i tallet. 

Eksempler:

1 000 skrives 103 (uttalles «ti i tredje»)

1 000 000 skrives 106

1 000 000 000 000 skrives 1012.

  

For små tall uttrykker en negativ eksponent en brøk med en tilsvarende positiv eksponent i nevneren.

10-b = {\displaystyle 1 \over 10^{b}}

En milliondel kan således skrives 10-6 (uttales "ti i minus sjette")

For å uttrykke tall som ikke starter på et ettall og med flere gjeldende siffer benyttes den generelle formen
a {\displaystyle \cdot 10^{b}} der *a* beskriver de gjeldende sifferne. 

Eksempler:
47 500 000 kan skrives som {\displaystyle 47,5\cdot 10^{6}}
og

0,000 000 000 000 000 000 000 012 kan skrives som {\displaystyle 12\cdot 10}-24

Det finnes flere valgfire måter å dele et stort tall mellom koeffisienten *a* og eksponenten *b*

Eksempler: 
jordas masse 
5 973 600 000 000 000 000 000 000 kg kan skrives som {\displaystyle 5,9736\cdot 10}24 kg
men det kan også skrives som 

{\displaystyle 0,59736\cdot 10}25 kg 
eller 

{\displaystyle 59,736\cdot 10}23 kg

Det er imidlertid mest vanlig å velge koeffisienten *a* slik at 1 ≤ |a| < 10. Dette kalles **normalisert form**.

Variasjoner
-----------

### Ingeniørnotasjon

Ingeniørnotasjon går ut på å begrense eksponenten *b* til multipler av 3. Denne notasjonen er derfor ikke alltid normalisert. Tall på denne formen er enkle å lese høyt ved å bruke prefikser som *mega* og *nano*. For eksempel, 15,7 · 10−9 meter kan leses og skrives som "femten komma sju nanometer" eller 15,7nm.
Tera (T) e12, 
Giga (G) e9, 
Mega (M) e6, 
kilo (k) e3, 
milli (m) e-3, 
mikro (my) e-6, 
nano (n) e-9, 
pico (p) e-12, 
femto (f) e-15, 
atto (a) e-18.

### Eksponentiell notasjon

De fleste kalkulatorer og mange dataprogrammer viser veldig store og veldig små tall med vitenskapelig notasjon. Men siden eksponenter som 109 ofte ikke kan vises på en god måte på i disse sammenhengene, enten på grunn av små LCD-skjermer eller begrensninger i tegnsettet, brukes ofte en litt annen notasjon: "·10" byttes ut med bokstaven *E* eller *e* (forkortelse for eksponent). Merk at dette ikke er relatert til den matematiske konstanten *e*. Med denne notasjonen er ikke eksponenten forhøyd, men skrives på samme måte som koeffisienten (f.eks. E−8 *ikke* E−8). Ofte skriver man fortegnet til eksponenten selv om den er positiv, altså E+13 i stedet for E13. Eksempel: 3.3156E+24 og 3.3156e24 er det samme som 3.3156·1024.
***Vitellius*** er en slekt av biller som ligner smellere (Elateridae).

Utseende
--------

Nokså små (ca. 5 millimeter), brede, brunlige råtevedbiller. Oversiden er fint hårete. Hodet er forholdsvis lite og lett nedoverbøyd. Fasettøynene er ganske små. Antennene er 11-leddete, kamformede hos hannen. Brystskjoldet (pronotum) er rundet, noe hvelvet, noe bredere enn langt, med uttrukne bakhjørner, tett og kraftig punktert. En tapp på forbrystet griper inn i en grop på mellombrystet og billene kan "smelle" med å brekke denne tappen ut av gropen, i likhet med smellerne. **Dekkvingene** er avlange, parallellsidige, så brede som brystskjoldet. De har fine lengdestriper og er forøvrig tett punkterte. **Beina** er temmelig korte.

Levevis
-------

De fleste artene av råtevedbiller har larver som lever i død ved, men enkelte larver graver i jorden og lever på planterøtter. Artene lever i tropisk skog, forøvrig er biologien ukjent.
-->

Utbredelse
----------

Artene er utbredt i tropiske områder med flest arter i den neotropiske økosonen, én art går nord til Nord-Amerika.

Systematisk inndeling
---------------------

Mange av de kjente artene er foreløpig ikke formelt beskrevet.

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien smellere, Elateroidea
			* Familien råtevedbiller (Eucnemidae) Eschscholtz, 1829
				+ Underfamilien Eucneminae Eschscholtz, 1829
					- Stammen Mesogenini Muona, 1993
						* Slekten ***Vitellius*** Bonvouloir, 1871
							+ *Vitellius lafertei* Bonvouloir, 1875
							+ *Vitellius singularis* (Fleutiaux, 1896)
							+ *Vitellius subspinosus* Cobos, 1965
							+ *Vitellius texanus* Knull, 1957

Referanser
----------

1. ↑  J.N. Knull (1957) A New Species of *Vitellius* from the United States (Coleoptera: Eucnemidae). *The Ohio Journal of Science* 57 (1): 9-10.

Eksterne lenker
---------------

* bugguide.net - bildedatabase over nordamerikanske insekter
* (en) *Vitellius* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* *Vitellius* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Frankrike Frankrikes flagg |
| Orientering |
|  Seire sammenlagt i Verdenscupen: 0 |
| Verdenscupseire, enkeltløp: 0 
(5 pallplasseringer)
*Per 5. oktober 2015* |
| Verdensmesterskap |
| Gull | 2011 Frankrikes flagg Savoie |  Stafett |
| Sølv | 2005 Japans flagg Aichi |  Stafett |
| Bronse | 2008 Tsjekkias flagg Olomouc |  Lang |
| Bronse | 2011 Frankrikes flagg Savoie |  Lang |
| Bronse | 2014 Italias flagg Asiago-Lavarone  | Stafett |
| Europamesterskap |
| Sølv | 2006 Estlands flagg Otepää |  Stafett |
| Bronse | 2012 Sveriges flagg Falun | Stafett |
| Junior-VM |
| Sølv | 1999 Bulgarias flagg Varna | Stafett |
| Bronse | 1998 Frankrikes flagg Reims | Stafett |

**François Gonon** (født 23. april 1979 i Saint-Étienne) er en fransk orienteringsløper som representerer den svenske orienteringsklubben IFK Göteborg.

Karriere
--------

Gonon har hatt en fin internasjonal karriere og har til sammen fem medaljer fra orienterings-VM. På hjemmebane i Savoie vant han sitt første og hittil eneste VM-stafettgull sammen med Philippe Adamski og Thierry Gueorgiou. Franskmannen har vært på pallen individuelt to ganger i VM-sammenheng. Både i Tsjekkia i 2008 og i Savoie i 2011 ble det bronsemedalje på langdistansen. 

Gonon løp i mange år for den finske klubben Paimion Rasti. 9.-plass fra Jukola 2005 var det beste stafettresultatet han opplevde i tiden han representerte de. 9.-plass er også den beste plasseringen han har lykkes å oppnå i Jukola med sin nåværende klubb, IFK Göteborg.

Eksterne lenker
---------------

* (en) François Gonon – IOF Rediger på Wikidata

* (en) François Gonon – World of O Rediger på Wikidata

* (en) François Gonon – International Trail-Running Association Rediger på Wikidata
**François Louis de Rousselet-Châteaurenault** var en fransk viseadmiral, marskalk av Frankrike og adelsmann. 
I ungdommen kjempet han i slaget ved the Dunes i 1658 mot spanjolene. I 1661 gikk han i den franske marinen og utmerket seg i erobringen av Jijel under François de Vendôme de Beaufort (23. juli 1664).

I 1672 ble han kaptein på sitt eget skip og kjempet i Middelhavet mot sjørøvarar fra Salé. I 1673 leide han en skvadron i Nordsjøen og bekjempet Michiel de Ruyter i 1675. I 1677 seilte han langs spanskekysten med bare seks skip og klarte å stå imot et åtak fra en flåte av 25 nederlandske skip under Cornelis Evertsen den yngre.

Under niårskrigen gikk han i land med en fransk arme i Irland etter å ha slått admiral Herbert i slaget ved Bantry Bay. Et år senere, etter ekspedisjonen mislyktes, evakuerte han den franske armeen i tillegg til 18 000 irer. 

Han kjempet så i slaget ved Beachy Head i 1690 og slaget ved Lagos i 1693.

Han ble viseadmiral i 1701 og kommanderte den franske flåten under slaget ved Vigobukta (1702). Flaggskipet hans «La Forte» ble satt i brann under slaget. 

Han ble guvernør i Bretagne i 1704.

Referanser
----------

1. 1 2   GeneaStar, oppført som François Louis Rousselet De Chateaurenault, GeneaStar person-ID rousseletf[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   CERL Thesaurus, oppført som Francois Louis de Rousselet Chateauregnaud, CERL-ID cnp01955175, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data)
 |
***Stenotrachelus*** er en liten slekt av biller med larver som lever i død ved. Det norske navnet viser til at de ligner på trebukker (Cerambycidae), men ikke er nært beslektet med disse. Tidligere ble bastardbukkene regnet til familien vedborere (Melandryidae). Bastardbukkene finnes bare i den nordlige delen av det Holarktiske området (Europa, Nord-Asia og Nord-Amerika). Slekten omfatter bare én kjent art.

Utseende
--------

En middelsstor (gjerne rundt 10 mm), avlang, gråsvart bille, med antydning til bronseaktig metallglans. Oversiden er fint hårete. Hodet er fremstrakt, omtrent firkantet sett ovenfra. Fasettøynene sitter nær hodets fremkant, er ikke spesielt store og mer eller mindre nyreformede. Palpene er ofte ganske lange, det ytterste leddet kan være stort og økse- eller knivformet. Antennene er omtrent så lange som halve kroppslengden, 11-leddete og trådformede. Brystkjoldet (pronotum) er forholdsvis lite, sterkt hvelvet, ved fremkanten smalere enn hodet. Ved bakkanten kan brystskjoldet være nesten så bredt som dekkvingene eller mye smalere. Dekkvingene er langstrakte med tydelige "skuldre", fint hårete, uten påfallende lengdestriper. De er vanligvis forholdsvis tynne (lite sklerotisert) og kan ha noen skrå, utstrakte groper. Beina er lange og tynne, føttene (tarsene) er omtrent så lange som leggene (tibiae). Fram- og mellomføttene består av fem ledd, bakføttene av fire.

Levevis
-------

Larvene lever i råtten død ved, særlig greiner av bartrær. De voksne kan finnes på blomster der de spiser pollen. Bastardbukkene er ikke særlig vanlige insekter. *Stenotrachelus aeneus* er regnet som truet i Norge og står på rødlisten over norske biller.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Gruppen (infraorden) Cucujiformia
			* Overfamilien heteromerer, Tenebrionoidea Latreille, 1810
				+ Familien **bastardbukker**, Stenotrachelidae Thomson, 1859 (=Cephaloidae)
					- Underfamilien Bastardbukker, **Stenotrachelinae** Thomson, 1859 – eneste underfamilie som forekommer i Europa
						* Slekten ***Stenotrachelus*** Berthold, 1827
							+ *Stenotrachelus aeneus* (Paykull, 1799) – eneste art i Norge

Referanser
----------

1. ↑  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 17. oktober 2020. Besøkt 17. oktober 2020.
2. ↑  «Artsdatabankens navneopplysninger med artstre». Artsdatabanken. 17. oktober 2020. Besøkt 17. oktober 2020.

Eksterne lenker
---------------

*Scotodes annulatus* (foto av K.V. Makarov): , *Stenotrachelus aeneus* 

* (en) *Stenotrachelus aeneus* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Stenotrachelus aeneus* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *Stenotrachelus aeneus* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *Stenotrachelus aeneus* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *Stenotrachelus aeneus* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *Stenotrachelus aeneus* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Stenotrachelus aeneus* hos NCBI Rediger på Wikidata

* *Stenotrachelus aeneus* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
***Aphthona lutescens*** (Gyllenhal 1808) er en bille som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae). Den lever på kattehale. Den finnes sør i Norge. 

*Aphthona lutescens* er mellom 2–2,5 mm lang. Den er lyst gulbrunt med enkelte brunere parti på hodet, halsskjoldet (pronotum) og dekkvingene. Dekkvingene har en mørkere brunsvart farge langs sømmen. Kroppen er litt langsmal og pæreformet. Beina er lyse, gulbrune, mens baklåret er mørkere. Baklåret er langt tykkere enn de andre lårene.

Både larvene og de voksne (imago) billene lever av å spise blad på næringsplanten. 

*Aphthona lutescens* tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.

Litteratur
----------

* Lindroth, C.H. 1993. *Våra skalbaggar och hur man kãnner igen dem* (opptrykk av opprinnelig tre hefter (1942–1945. Bonnier forlag.) Fãltbiologerna. ca. 240 sider. ISBN 91-85094-722

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Aphthona lutescens* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Aphthona lutescens* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *Aphthona lutescens* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *Aphthona lutescens* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *Aphthona lutescens* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *Aphthona lutescens* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Aphthona lutescens* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata
* *Aphthona lutescens* – Fauna Europaea
* Norsk Entomologisk forening
**Ernst Ferber** (født 27. september 1914 i Wiesbaden, død 31. desember 1998 i München) var en tysk general. Han var sjef for Hæren i det daværende Vest-Tyskland fra 1971 til 1973 og øverstkommanderende for NATOs styrker i Sentral-Europa fra 1973 til 1975. Han hørte til grunnleggerne av Bundeswehr.

Karriere
--------

Ernst Ferber (i lys uniform) ved innsettelsen av den amerikanske generalen Richard H. Ellis som sjef for NATOs luftstyrker i Sentral-Europa (Commander, Allied Air Forces Central Europe). Ellis var også øverstkommanderende for USAs luftstyrker i Europa i tillegg til denne NATO-kommandoen
Ferber startet sin karriere som yrkessoldat i det daværende Reichswehr i Bayern i 1933. Under andre verdenskrig tjenestegjorde han i en rekke funksjoner på tropps- og stabsnivå, og ble utdannet generalstabsoffiser. Helt på slutten av krigen ble han forfremmet til oberstløytnant i generalstaben.

Fra høsten 1945 til 1951 jobbet han som forretningsmann. Samtidig hadde han kontakter til etterretningstjenesten Organisation Gehlen. I 1951 ble han ansatt i Amt Blank, forløperen til det vesttyske Forsvarsdepartementet, og frem til 1954 var han medlem av den vesttyske delegasjonen til forhandlingene om dannelsen av Det europeiske forsvarsfellesskap i Paris. Etter at forhandlingene strandet i 1954 ble Forbundsrepublikken Tyskland medlem av NATO året etter. Tilbake i Bonn ble Ferber ansvarlig for planlegging av toppledelsen i det fremtidige Forsvarsdepartementet.

Etter grunnleggelsen av Bundeswehr i 1955 ble Ferber reaktivert som offiser og utnevnt til oberst. Frem til 1957 var han sjef for personalavdelingen i Forsvarsdepartementet. Deretter studerte han ved NATO Defense College i Paris fra 1957 til 1958. I 1958 ble han kommandant for pansergrenaderbrigade 32 i Schwanewede. Fra 1961 til 1962 var han stabssjef i Hærkontoret i Köln, og ble forfremmet til brigadegeneral. Fra 1962 til 1964 ledet han avdelingen for den militære etterretningstjenesten i Führungsstab der Streitkräfte. Han ble så sjef for avdelingen for operasjonsplanlegging og militærpolitikk. I 1964 ble han utnevnt til generalmajor og ble sjef for liaisonkontoret mellom NATOs *Standing Group* og NATOs militærkomité i Washington, D.C. I 1967 kom han tilbake til Tyskland som sjef for 2. pansergrenaderdivisjon i Marburg.

I 1970 ble han utnevnt til stedfortredende sjef for Hæren og ble forfremmet til generalløytnant. I 1971 ble han sjef for Hæren.

I 1973 ble han utnevnt til øverstkommanderende for NATOs styrker i Sentral-Europa, med hovedkvarter i Brunssum i Nederland, og samtidig ble han forfremmet til full general. Han gikk av med pensjon 30. september 1975.

Referanser
----------

Litteratur
----------

* «Ernst Ferber», *Internationales Biographisches Archiv* 34/1977, 1977
* Clemens Range: *Die Generale und Admirale der Bundeswehr*. Verlag E. S. Mittler & Sohn, Herford/Bonn, 1990, ISBN 3-8132-0350-6.

  



|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** Munzinger (iba)
 |
**François Hesnault** (født 30. desember 1956, Neuilly-sur-Seine, Frankrike) er en tidligere fransk racerfører som kjørte Formel 1-løp i 1984 og 1985. Han deltok i 21 løp, men fikk ingen poeng og hadde bare en syvendeplass som beste resultat.

Hesnault hadde gode resultater i det franske Formel 3-mesterskapet med en tredjeplass sammenlagt i 1982 og en andreplass sammenlagt i 1983. Etter dette, i 1984, gikk han til Formel 1 og Ligier- teamet, men uten noe stor suksess. Han gikk så til Brabham i 1985 som fører sammen med Nelson Piquet, men igjen ble det ikke noe bra resultater og han fikk ikke kjøre mer en fire løp for teamet. Senere det året fikk han kjøre et som den tredje bilen til Renault-teamet. Han fikk kjøre denne som en test for kameraer på en Formel 1-bil i et løp. Etter dette løpet valgte han å legge opp racingkarrieren.

Resultater
----------

### Fullstendige Formel 1-resultater

(Forklaring) (Resultater i uthevet skrift indikerer **pole position**, resultater i kursiv indikerer *raskeste runde*)

| År | Team | Chassis | Motor | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | Plass | Poeng |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1984 | Ligier Loto | LigierJS23 | RenaultEF4 1,5 V6t | BRARet | RSA10 | BELRet | SMRRet | FRADNS | MONRet | CANRet | DETRet | DALRet | GBRRet | GER8 | AUT8 | NED7 | ITARet | EUR10 | PORRet | **–** | **0** |
| 1985 | Motor RacingDevelopments | BrabhamBT54 | BMWM12/13 1,5 R4t | BRARet | PORRet | SMRRet | MONDNQ | CAN  | DET  | FRA  | GBR  |  |  |  |  |  |  |  |  | **–** | **0** |
| EquipeRenault Elf | RenaultRE60 | RenaultEF4B 1,5 V6t |  |  |  |  |  |  |  |  | GERRet | AUT  | NED  | ITA  | BEL  | EUR  | RSA  | AUS  |

Se også
-------

* Liste over Formel 1-førere

Referanser
----------

1. ↑   Roglo, Roglo person ID p=francois;n=hesnault[Hentet fra Wikidata]

Portal: Formel 1
**Auguste Chapdelaine** (eller 马赖, *Ma Lai*, født 6. februar 1814 i La Rochelle-Normande i Frankrike, drept ca. 29. februar 1856) var en fransk katolsk kinamisjonær tilhørende prestekongregasjonen Det parisiske ytremisjonsselskap. Han ble drept for sin tros skyld på misjonsmarken i Sør-Kina.

Virke i Kina
------------

Auguste Chapdelaine forlot Frankrike i 1852 for å virke i den katolske misjon i provinsen Guangxi i Kina. Etter et opphold i Guangzhou kom han til Guangxis hovedstad Guiyang ut på våren 1854. I desember dro han sammen med Lu Tingmei til landsbyen Yaoshan i Xilin fylke der han møtte den lokale menighet på rundt 300 katolikker. Han feiret messen den 8. desember der. Ti dager etter sin ankomst der ble han arrestert og satt i Xilins fylkesfengsel. Etter 16 eller 18 dager ble han løslatt.

Fransk samtidig stikk av p Chapdelaines henrettelse
Tidlig i 1855 forlot han Guizhou, men kom tilbake til provinsen i desember samme år. Der ble han angitt av en slektning av en fersk konvertitt den 22. februar 1856. De kristne tryglet Auguste om å flykte, men han svarte: «Hvis jeg drar, vil dere lide for det. For å redde dere fra større skade, må jeg bli hos dere». Han ble arrestert i Yaoshan, sammen med noen kinesiske kristne, på ordre av Zhang Mingfeng, stedets nye mandarin, den 25. februar 1856. Anklagene gikk ut på at han var pervers og rettferdiggjorde alle forbrytelser. Han ble utsatt for kraftig pryl og stengt inne i et lite jernbur som ble hengt opp ved fengslets port. Han var allerede død da han ble hentet ut og halshogd. Hans legeme ble kastet til dyrene.

Politiske følger
----------------

Etter fransk, diplomatisk påtrykk ble den aktuelle mandarinen senere degradert. Men hendelsen kom til å bli anvendt som en foranledning for det franske engasjementet i annen opiumskrig (1856-1860).

Artikkel 13 av Tianjintraktaten som ble undertegnet da krigen var over, tilkjente den kristnre misjon rett til å spre sin tro og etablere seg i innlandet av Kina, samt i å skaffe seg fast eiendom der.

Helligkåring
------------

August Chapdelaine ble saligkåret i 1900, og helligkåret av pave Johannes Paul II den 1. oktober 2000. Samtidig ble tilsammen 120 kinamartyrer helligkåret den dagen.

Den 3. oktober 2000 reagerte det offisielle nyhetsbyrået Xinhua med en melding der det ble tegnet et svært negativt bilde av pater Chapdelaine.

Referanser
----------

1. 1 2   Ökumenisches Heiligenlexikon, oppført som August Chapdelaine, Ökumenisches Heiligenlexikon ID A/August\_Chapdelaine.html[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   GeneaStar, GeneaStar person-ID chapdelainea[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* katolsk.no: Den hellige Augustus Chapdelaine (1814–1856)
* Fransk artikkel om kristne martyrer i Kina
* En fransk biografi
* En artikkel om Xinhuas pressemelding

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
**François Joseph Paul**, marquis de Grasse Tilly, comte de Grasse, (født 13. september 1722, død 11. januar 1788 i Paris) var en fransk admiral.

Han var født i Bar-sur-Loup, i dagens Alpes-Maritimes. Da han var elleve år gammel, gikk han inn i Malteserordenen som væpner til stormesteren. I 1734 ble de Grasse fenrik på skipene til Malteserordenen og i 1740 gikk han inn i tjeneste for den franske marine.

Den amerikanske uavhengighetskrigen startet i 1776, og den franske marinen fikk i oppdrag å støtte den amerikanske sak mot Storbritannia. De Grasse var kommandant av en avdeling og tjente under Louis Guillouet i det første slaget ved Ushant fra 23. til 27. juli 1778. Han sluttet seg til flåten til Charles Hector i Karibia i 1779 og utmerket seg i slagene ved Dominica og St. Lucia i løpet av 1780 og ved Tobago i 1781. Han bidro til erobringen av Grenada og tok del i tre trefninger utkjempet av Luc Urbain de Bouexic mot admiral Rodney i slaget ved Martinique.

Han kom Washington og de Vimeur til unnsetning med 3000 menn fra Saint-Dominique. De Grasse gikk i land med de franske forsterkningene i Virginia og vant umiddelbart etterpå en avgjørende seier mot en britiske flåte i slaget ved Chesapeake i september 1781. Han drev bort de britiske styrkene og la kysten under blokade helt til lord Cornwallis overgav seg. Dette sikret uavhengigheten til USA.

Han var mindre heldig i slaget ved St. Kitts, hvor han ble beseiret av admiral Hood. Kort tid etterpå, i april 1782, ble han beseiret og tatt til fange av admiral Rodney i slaget ved Saintes. Noen måneder senere returnerte han til Frankrike hvor han publiserte en *Mémoire justificatif* og ble stilt for retten i 1784.

Hans sønn Alexandre de Grasse publiserte *Notice biographique sur l'amiral comte de Grasse d'après les documents inédits* i 1840.

Referanser
----------

1. ↑   Encyclopædia Britannica Online, oppført som Francois-Joseph-Paul, count de Grasse, Encyclopædia Britannica Online-ID biography/Francois-Joseph-Paul-comte-de-Grasse-marquis-de-Grasse-Tilly, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Roglo, Roglo person ID p=francois+joseph+paul;n=de+grasse[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   GeneaStar, oppført som François Joseph Paul De Grasse, GeneaStar person-ID degrassetillyf[Hentet fra Wikidata]
5. ↑   Geni.com[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Prabook **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
**Tomahawk** var en populær guttesykkel i Norge, produsert av DBS ifra 1971 til 1973, solgt under navnene DBS, Vello og Svithun, men alle var laget ved Jonas Øglænd i Sandnes.

Beskrivelse
-----------

Tomahawk var en utpreget USA-inspirert choppervariant med 20 tommers bakhjul og 16 tommers forhjul, høyt chopperstyre og høy sal med dragsterdesign. Tomahawksyklene hadde også tre-trinns navgir, med en gedigen girvelger med T-håndtak plassert på rammen, Sturmey Archer frinav eller Sachs Trippel Torpedo. Tomahawk hadde dessuten særpreget utstyr som brede skjermer, kraftig knastedekk bak, skvettlapp på bakskjermen samt «Batman»-baklykt. Fargene var gul, jaffagul, amazonasgrønn, grønn transparent samt blå transparent, og rammen var 13 tommer.

Egenskaper
----------

I tillegg til chopperutseendet var Tomahawken best kjent for sine dårlige kjøreegenskaper, og som egnet seg meget dårlig i bratte oppoverbakker. Dens design innbød meget til sykling på bakhjulet, noe som ofte førte til ulykker. I samråd med Trygg Trafikk tok DBS sykkelen av markedet i 1973.[]

Relansering
-----------

På grunn av sin korte levetid ble det en sjelden sykkel som raskt ble et ikon. Tomahawk er nå blitt et meget ettertraktet samleobjekt for sykkelentusiaster. På midten av 1990-tallet relanserte DBS Tomahawk. Sykkelen ble produsert i barnestørrelser, men et lite antall ble også produsert for voksne.

Se også
-------

* Crossmaster
* Apache

Eksterne lenker
---------------

* Tomahawk, bilder og beskrivelse
**Ernst Gustav Mortensen** (født 17. september 1887 i Christiania, død 13. oktober 1966 i Oslo) var en norsk forlagsmann, kjent for å ha startet mange kjente ukeblader.

Etter å ha studert brevskoler i USA i 1911 startet han i 1914 Norsk Korrespondanseskole (NKS) der han var direktør frem til 1961. Etter iherdig egeninnsats ga dette gode resultater, og ved 50-årsjubileet uttalte han at over 1 million hadde vært innom som elev.

Mortensen grunnla også Nasjonalforlaget i 1928 og utga en del billigbøker der såvel som 6-binderen *Kringla Heimsins* redigert av Wollert Keilhau 1931–1934. Det var Mortensen som startet *Norsk Ukeblad* i 1933 med moderne dyptrykk, *Norsk Dameblad* i 1938, *Vi Menn* i 1951, *Det Nye* i 1957. Han startet Ernst G. Mortensens Forlag i 1941, bedrifter som i 1958 ble samlet i ett stort forlag. Fra 1992 har det vært Hjemmet Mortensen.

Hobbyen hans var musikk, og i over 47 år spilte han fiolin og dirigerte i Oslo Handelsstands Forenings orkester,[] som han ledet i tyve år. På 1920-tallet var han tilknyttet Norsk balalaikaorkester.

Ernst G. Mortensen hadde sønnene Per R, Carl L, Kjell, og komponisten Finn Mortensen.[] Alle unntatt Finn bidro til driften av forlaget og NKS.

Verv og premier
---------------

* Den norske forleggerforening, medlem 1947
* Bladcentralen, leder 1945–1951
* Forsikringsselskapet Trygd, sjef for representantene 1944–1951
* Oslo Handelsstands Forening, i styre og stell og leder (kontrabass) for dets orkester
* St. Olavs Orden, ridder i første klasse 1939

Referanser
----------

1. ↑   Store norske leksikon, oppført som Ernst Gustav Mortensen, Store norske leksikon-ID Ernst\_Gustav\_Mortensen[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Norsk biografisk leksikon, oppført som Ernst Gustav Mortensen, Norsk biografisk leksikon ID Ernst\_G\_Mortensen, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  (no) Ernst G. Mortensen i Store norske leksikon
4. ↑  «Ernst G. Mortensen død». VG. 14. oktober 1966.  Manglende eller tom `|url=` (hjelp)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Prabook
 |
**Renzo Gracie** (født 11. mars 1967) er en brasiliansk turistambassadør for Brasil, trener og tidligere utøver av MMA og brasiliansk jiu-jitsu. Gracie har trent mange fremtredende MMA utøvere som f.eks. Matt Serra, Ricardo Almeida, Georges St. Pierre, Frankie Edgar, Rolles Gracie, Chris Weidman, Kyra Gracie og Roy Nelson.

Brasils president Jair Bolsonaro utnevnte ham 15. august 2019 til turistambassadør for Brasil. September 2019 skapte Gracie overskrifter da han besvarte kritikken av brasilianske myndigheters håndtering av skogbranner i Amazonas med først å uttale seg nedlatende i sosiale medier om utseendet til konen til Frankrikes president Emmanuel Macron, for så å følge opp med å true med å kvele Macron, og omtale ham som klovn, kylling og idiot.

Referanser
----------

1. ↑  Anders Brekke (4. september 2019). «Brasils turistambassadør truer med å kvele Macron». Aftenposten. Besøkt 9. september 2019.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Renzo Gracie – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Renzo Gracie på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) Renzo Gracie hos The Movie Database Rediger på Wikidata
* (en) Renzo Gracie – Sherdog Rediger på Wikidata
* Renzo Gracie på Twitter Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC
 |
**Bjørn Talén** (født 8. september 1890 i Kristiania, død 12. juli 1945 i Bergen) var en norsk operasanger (tenor).

Talén studerte sang i Milano, Napoli, London og Paris. Han debuterte i Universitetets aula 1. oktober 1914. I 1918–20 var han ved Opera Comique i Kristiania. Han opptrådte ellers ved Nationaltheatret og ved Den kongelige opera i Stockholm, og han hadde gjesteopptredener i København, Torino, Madrid, Berlin, Dresden og flere andre steder. Fra 1921 til 1928 var han fast ansatt som førstetenor ved Staatsoper i Berlin, og videre fram til 1932 ved Städtische Oper samme sted.

Av roller han sang, kan nevnes *Tannhäuser*, *Faust*, Don Jose i *Carmen*, Cavaradossi i *Tosca*, Pinkerton i *Madama Butterfly* og Samson i *Samson og Dalila*. Han sang også nyere repertoar, blant annet Kurt Weill. Tilbake i Norge opptrådte han også i mer operetteaktige oppsetninger, som *Smilets land* av Franz Lehár. En jubileumskonsert i 1939 ble også i praksis avskjedsopptredenen.

Talén hadde også offisersutdannelse og nådde kapteins grad. Ved den tyske invasjonen i 1940 var han sjef for luftvernet på Kongsvinger festning. Kommandanten der var tyskvennlig, men på Taléns ordre ble depotene brutt opp, slik at de innkalte soldatene kunne få våpen og uniformer.

Talén døde av kreft i 1945.

Referanser
----------

1. 1 2   Discogs, Discogs artist-ID 2273191, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Prabook **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |

Portal: Andre verdenskrig
**Bjørn Storberget** (født 5. juli 1921 i Langesund, død 29. september 1999) var en norsk forfatter og begynte i Postverket i 1938. I 1939 ble han postelev ved Langesund postkontor, og han utførte også tjeneste ved Larvik og Kristiansand S. Han avla Posteksamen i 1941. I 1942 ble han ansatt som førstepostfullmektig i Vadsø, og fra 1. januar 1947 ved Asker postkontor.

Storberget overtok redigeringen av bladet *POST* i 1956 i tillegg til sitt vanlige arbeid i Asker. Ved siden av redaktørjobben hadde Storberget også ansvaret for utadrettet informasjon, som å utarbeide brosjyrer og ivareta kontakten med pressen. Gradvis ble informasjonstjenesten eller *Redaktørens kontor* utbygd, og Storberget engasjerte seg bl.a. i frimerketjenesten.

Ved omorganiseringen av Postdirektoratet i 1974-1975 ble informasjons- og markedsfunksjonen styrket. En egen informasjonsseksjon, TI ble lagt under Trafikkavdelingen med Storberget som sjef. Til seksjonen lå et eget informasjonskontor TII, et salgskontor TIS og Filatelikontoret TIF. Under Filatelikontoret lå også Postmuseet og Postbiblioteket. I 1985 ble Informasjonskontoret lagt under markedsavdelingen MMI.

Storbergets interesser var bl.a. journalistikk, han skrev noveller i ukepressen og fikk utgitt flere bøker. Og han var medlem av kretsstyret DnP og revisor, medlem av tjenestemannsutvalget samt kasserer i feriehjemstyret i Telemark krets av DnP.

Bøker
-----

* *Gutteklubben i kamp* (1943)
* *Den usynlige fronten* (1945)
* *Sleipner* (1945)
* *Hjemløs* (1946)
* *På farlige eventyr* (1948)
* *Rømlingene* (1949)
* *Alle gutters fotballbok* (1953, med Kristian Henriksen)
* *Postens virksomhet i Norge* (197?)
* *Ord om brevet* (1980)
* *En tur gjennom Postens historie* (1990)
* *Postens OL-bok* (1994)
* *Posten får vinger* (1995)
* *Mennesker i posten gjennom 350 år* (1997)

TV/film
-------

* *Skøytekongen* (1953): Ide til manus
* *Nynytt* (1976): Seg selv

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**René Charbonneau** var en fransk katolsk sykepleiemisjonær i Siam på 1600-tallet. Han var legbror i Det parisiske ytremisjonsselskap. Han var den første medisinermisjonær i landet, og ankom Siam i 1677.

René Charbonneau virket først for den siamesiske kong Narai som arkitekt, og bygde et fort av tre ved landets grense mot Pegu.

I 1681 eller 1682 utnevnte kong Narai, som ønsket å motvirke nederlendernes og engelskmennenes fremstøt, broder René Charbonneau til guvernør for øya Phuket. Dette embedet hadde han til 1685. Phuket var allerede da tillagt stor betydning på grunn av sin produksjon av tinn. Charbonneau hadde fått ordre fra kong Narai om å tillate skip fra alle land å handle fritt på Phuket. I 1686 ble Charbonneau avløst som guvernør av Sieur de Billy, tidligere maître d'hôtel for den franske ambassadør til Siam, Chevalier de Chaumont.

René Charbonneau virket også som sykepleier ved det franske hospitalet som var blitt grunnlagt i 1669 i Ayutthaya av de katolske biskopene Lambert og Pallu, med fader Lano som sjefslege. Hospitalet kunne behandle 200-300 pasienter på én gang.

Referanser
----------

1. ↑  Journal of the Siam Society – Thailand – v.1-2 1904-1905, s. 147
2. ↑  George Sale: *An Universal History: From the Earliest Accounts to the Present Time*, s. 280
3. ↑  Abu Talib: *New Terrains in Southeast Asian History*, s. 294
4. ↑  Abu Talib: *New Terrains in Southeast Asian History*, s. 294
5. ↑  Smithies, 2002, s. 50
6. ↑  Somrat Charuluxananana og Vilai Chentanez: «History and Evolution of Western Medicine in Thailand», i *Asian Biomedicine* Vol. 1 No. 1 June 2007, s. 98 [*død lenke*]

Litteratur
----------

* Michael Smithies: *Three Military Accounts of the 1688 "Revolution" in Siam*, Itineria Asiatica, Orchid Press, Bangkok, 2002 ISBN 9745240052
**Per Øisang** (født 21. februar 1920 i Tønsberg, død 12. januar 1967 i Oslo) var en norsk journalist, korrespondent og programleder på NRK radio og fjernsynet.

Bakgrunn
--------

Øisang ble født i Tønsberg i 1920, men flyttet senere til Trondheim. Han var student da andre verdenskrig brøt ut og deretter under den tyske okkupasjonen av Norge. Han ble arrestert i Trondheim av tyske myndigheter 2. november 1943, og ble først plassert på Falstad fangeleir. 22. september 1944 ble han flyttet til Grini, der han satt frem til frigjøringen 8. mai 1945.

Han startet sin journalistkarriere i 1945 i *Arbeider-Avisa*, før han tok en Master of Science i Chicago i 1947 og deretter ble ansatt som redaksjonssekretær i *Bergens Arbeiderblad* i 1949. Fra 1954 var han styremedlem i Norsk Presseforbund og leder for foreningens avdeling i Bergen. Han forlot Bergen i 1959 for å bli stortingsmedarbeider for Norsk rikskringkasting. Blant annet var han ansvarlig og programleder for flere tv-debatter i forbindelse med en rekke politiske valg i 1960-årene. På denne tiden var programledernes rolle mer begrenset enn i dag, selve utspørringen av partirepresentantene ble gjort av andre partirepresentanter, en ordning som opphørte først i slutten av 1960-årene.

I desember 1964 ble Øisang ansatt som utenrikskorrespondent for nyhetsavdelingen i NRK og dukket jevnlig opp i *Dagsrevyen*. Han sluttet i stillingen sommeren 1966 og ble etterfulgt av Jahn Otto Johansen, som på denne tiden var den eneste faste utenrikskorrespondenten til *Dagsrevyen*. Øisang ble deretter ansatt som programleder i NRKs nyhets- og aktualitetsavdeling. Han døde imidlertid brått i januar 1967, kun 47 år gammel.

Referanser
----------

1. 1 2  Giertsen, Børre R. red. (1967). *Pressefolk* **(norsk)**. Oslo: Norwegian Press Association. s. 183.
2. ↑  Giertsen, Børre R. red. (1946). *Norsk fangeleksikon. Grinifangene* **(norsk)**. Oslo: Cappelen. s. 511.
3. ↑  Ottosen, Kristian, red. (2004). *Nordmenn i fangenskap 1940–1945* **(norsk)** (2nd utg.). Oslo: Universitetsforlaget. s. 730. ISBN 82-15-00288-9.
4. 1 2  «Per Øisang død». *VG* **(norsk)**. 13. januar 1967.
5. ↑  Allern, Sigurd (2004). «Fra politikermakt til journalistmakt. Programlederrollen i fjernsynsvalgkampen 1961–2001». I Aardal, Bernt. *I valgkampens hete: strategisk kommunikasjon og politisk usikkerhet* **(norsk)**. Oslo: Universitetsforlaget. ISBN 82-15-00629-9.
6. ↑  «Per Øisang ble utenriksmedarbeider i TV». *VG* **(norsk)**. 16. desember 1964.
7. ↑  Øvrebø, Olav Anders (22. desember 1995). «Jahn Otto Johansen». *Morgenbladet* **(norsk)**. Arkivert fra originalen 17. juli 2011. Besøkt 16. mars 2009.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Historisk befolkningsregister **·** BIBSYS **·** VIAF **·** ISNI **·** SUDOC **·** Fangeregisteret

 |
***Tilbake til livet*** (originaltittel: *Dangerous*) er et amerikansk drama fra 1935 regissert av Alfred E. Green med manus av Laird Doyle etter hans novelle «Hard Luck Dame». Hovedrollene spilles av Bette Davis og Franchot Tone.

Handling
--------

Don Bellows, en fremtredende arkitekt, er forlovet med den vakre og velstående Gail Armitage (spilt av Margaret Lindsay) når han møter Joyce Heath som tidligere var en lovende ung skuespillerinne på Broadway. Don føler at han står i dyp gjeld til Joyce fordi hennes opptreden i et show inspirerte ham til å begynne som arkitekt. Don blir umiddelbart forelsket i skuespilleren. Men Joyce er overbevist om at hun ødelegger alt og alle hun berører. 

Don avbryter likevel forlovelsen med Gail, og risikerer formuen sin for å støtte Joyce i et Broadway-show. Før åpningskvelden insisterer han at de burde gifte seg, men Joyce ønsker ikke dette. Hun skjuler også at hun fremdeles er gift med Gordon Heath. Joyce går endelig til Gordon, og ber om skilsmisse. Når han nekter, forårsaker hun en bilulykke som gjør ham lam for resten av livet. Hennes egne skader hindrer henne i å delta i showet, som mislykkes. Don taper pengene han hadde investert i forestillingen. I tillegg får han vite at Joyce har lurt ham, anklager Don henne for å være en egoistisk kvinne.

Skuespillere
------------

* Bette Davis som Joyce Heath
* Franchot Tone som Don Bellows
* Margaret Lindsay som Gail Armitage
* Alison Skipworth som Mrs. Williams
* John Eldredge som Gordon Heath
* Dick Foran som Teddy
* Walter Walker som Roger Farnsworth
* Richard Carle som Pitt Hanley
* George Irving som Charles Melton
* Pierre Watkin som George Sheffield
* Douglas Wood som Elmont
* William B. Davidson som Reed Walsh.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Tilbake til livet* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Tilbake til livet* hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (sv) *Tilbake til livet* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (en) *Tilbake til livet* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Tilbake til livet* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Tilbake til livet* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Tilbake til livet* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *Tilbake til livet* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *Tilbake til livet* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

Portal: Film

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Tilbedelsens hus** Mashriqu'l-Adhkár (*arabisk: «Demringsplassen for Guds pris»*).

Bahá'u'lláh etterlot en befaling om at hans tilhengere skulle bygge templer for tilbedelse i alle land. Dette bahaitempelet er en nisidet bygning med kuppel øverst. Det skal ha ni sider, dører, springvann, stier, porter, søyler og hager. Det skal være en hall med gallerier og kupler og skal være praktfullt i arkitektur og utførelse.

Til Mashriqu'l-Adhkár hører andre bygninger, like viktige som selve tempelet. Dette er skoler for foreldreløse barn, hospital og apotek for fattige, hjem for arbeidsudyktige, universitet for høyere vitenskapelig utdannelse og hjem for reisende. I framtiden kommer det til å bygges tilbedelsens hus i hver by og det kommer til å holdes gudstjenester hver morgen.

Det finnes ingen prekestol eller noe orgel i tempelet, og sang og messe ledsages ikke av instrumentalmusikk. Tilbedelsens er åpne for alle mennesker.

I dag (2004) finnes tilbedelsens hus i Kampala, Sydney, Chicago, Frankfurt am Main, New Delhi, Samoa og Panama. Det pågår pågår også planlegging av et tilbedelsens hus i Chile.

* 
* 
* 
* 
* 
* 
*

Eksterne lenker
---------------

* Oversikt over tilbedelsens hus

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Tilbakeblikk** er et prosjekt som drives av Norsk institutt for skog og landskap. Prosjektets formål er å skape bevissthet, engasjement og debatt omkring landskap og landskapsendringer gjennom presis gjenfotografering av motiver fra gamle landskapsfotografier. Gjenfotograferingene baserer seg stort sett på fotografiene til landskapsfotografene Axel Theodor Lindahl og Anders Beer Wilse, postkortarkivet til Aune Forlag AS, samt bildematerialet til Oskar Puschmann, en av fotografene som arbeider med prosjektet.

Tilbakeblikk ble først opprettet i 2005 av Norsk institutt for jord- og skogkartlegging, på bakgrunn av den europeiske landskapskonvensjonen. I utgangspunktet tok prosjektet form av en fotoutstilling som ble vist frem på forskjellige steder i Norge i anledning hundreårsjubileet for landets selvstendighet. Siden bildegrunnlaget for utstillingen var langt større enn det var plass til å vise frem, utgav også prosjektet en bok og etablerte en nettside med gjenfotograferte landskapsbilder.

Eksterne lenker
---------------

* Tilbakeblikk.no Arkivert 20. juli 2011 hos Wayback Machine. Nettside med bildepar fra Tilbakeblikk-prosjektet.
* Prosjektet Tilbakeblikk Arkivert 10. juni 2015 hos Wayback Machine. Informasjonsside for Tilbakeblikk-prosjektet.
* Tilbakeblikk - norske landskap i endring på NIBIOs nettsider
En **tilbudsansvarlig** eller **tilbudsleder**, også kjent ved det engelske navnet *bid manager*, er en yrkestittel med ansvar for å håndtere tilbud (engelsk: *bid*). Det er en lederrolle for salg innen en organisasjon med ansvar for å administrere tilbud, vanligvis som respons på forespørsler fra kunder. En tilbudsansvarlig legger til rette for etablering av løsninger og påser at disse tilfredsstiller kundekrav samtidig som man tydeliggjør verdien av selskapet sin løsning. Tilbudsansvarlige arbeider ofte tett med ledere og direktører i bedriften sin for å finne strategiske tilnærminger for å vinne anbud.

Rolle
-----

Tilbudsansvarlige er ansvarlige for å foreslå tilbud for eksisterende eller potensielle kunder for prosjekter. De skal så sikre jevn fremdrift av et prosjekt innen riktig tid, innen gitte økonomiske parametre, og ellers administrere forholdet med kunden. Tilbudsansvarlige kan fungere i forbindelse med en tilbudsdirektør, og ofte med bransjespesialister (for eksempel i bygge- og anleggsnæringen) for å opprette og administrere et tilbud for et prosjekt.

Den tilbudsansvarlige sin rolle varierer mellom bransjer og hvordan det enkelte selskapet har strukturert sin styring av salgprosessen. Et selskap som avhenger av raske salgsykluser er ofte basert på forslagsansvarlige (*proposal managers*), mens organisasjoner som avhenger av mer langsiktige og komplekse salg ofte er avhengige av tilbudsansvarlige (*bid managers*). I tillegg til å administrere tilbud jobber tilbudsansvarlige ofte tett med styremedlemmer og mellomledere i selskapet sitt for å stake ut strategiske retninger ved å gi innsikt i markedstrender som de får gjennom direkte eksponering for kritiske tilbakemeldinger fra mislykkede tilbud og utvikling i kundenes behov.

Avhengig av bransje og sektor kan bonus utgjøre en stor del av lønnen til tilbudsansvarlige. Tilbudsansvarlige blir ofte målt på hvor prosentandel av kontrakter de vinner.

Tilbudsansvarlige sin rolle i utkontraktering
---------------------------------------------

Tilbudsansvarlige spiller en viktig rolle i utkontraktering ved at de produserer og håndterer tilbud for seskapene involvert i utkontrakteringen. Varigheten på slike kontrakter kan typisk være mellom 3 til 18 måneder, innebærer betydelige verdier og involvere mange personer. Den tilbudsansvarlige påser da at kundens angitte milepæler blir oppfylte og at leveransen blir levert som spesifisert. Ettersom tilbudsansvarlige ofte jobber tett i team med personer fra flere funksjoner er gode kommunikasjonsferdigheter en viktig egenskap.

Referanser
----------

1. ↑  «Bid Managers». Besøkt 4. mai 2011.
2. ↑  «Salary Benchmarker». Arkivert fra originalen 4. november 2017. Besøkt 4. mai 2011.