recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
***Trapezidera*** er en slekt av biller. De typisk utseende languriidene er lange, smale og flate, men det finnes også noen undergrupper som er kortere og bredere og ligner sterkt på visse fuktbiller (Cryptophagidae). Languriidenes larver utvikler seg gjerne inne i stenglene på ulike slags urter, og den lange og smale kroppsformen kan være en tilpasning til dette miljøet.

Utseende
--------

Languriidae er små til middelsstore (1,5 – 10 mm) biller, noe flate, ovale til lange og smale. Artene i denne slekten er oftest mørke, kan ha metallglans, pronotum mer eller mindre rødlig. Dekkvingene kan ha gule lengdestriper. Antennene er svakt kølleformede.

Levevis
-------

Languriidene kan finnes i skogkanter, på blomsterenger, i veikanter og lignende åpne områder. Larvene utvikler seg i stenglene på forskjellige slags urter. De voksne billene kan man finne på blomster, der de spiser pollen, eller på bladene av ulike urter.

Utbredelse
----------

Slekten er utbredt i Mellom-Amerika.

Systematisk inndeling
---------------------

Underfamiliene som her er plassert i Languriidae blir ofte plassert i Erotylidae.

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Gruppen (infraorden) Cucujiformia
			* Overfamilien glans- og flatbiller, Cucujoidea
				+ Familien **Languriidae**
					- Underfamilien Languriinae
						* Stammen Languriini
							+ Slekten ***Trapezidera*** Motschulsky, 1860
								- *Trapezidera aenea* Crotch, 1876
								- *Trapezidera andigrada* Kirsch
								- *Trapezidera angusticollis* Motschulsky, 1860
								- *Trapezidera brunneiventris* Motschulsky, 1860
								- *Trapezidera brunnipes* Motschulsky, 1860
								- *Trapezidera chalcea* Crotch, 1876
								- *Trapezidera dilaticollis* Motschulsky, 1860
								- *Trapezidera lateralis* Gorham, 1899
								- *Trapezidera porrecta* Kirsch
								- *Trapezidera prolongata* Crotch, 1876
								- *Trapezidera semiotina* Gorham, 1899

Eksterne lenker
---------------
**Peter George Peterson** (født 5. juni 1926 i Kearney i Nebraska i USA, død 20. mars 2018 i Manhattan) var en amerikansk republikansk politiker og bedriftsleder. Han tjenestegjorde som USAs handelsminister 1972–1973. Han var administrende direktør i investeringsbanken Lehman Brothers 1973–1984 (selskapet het etter 1977 Lehman Brothers, Kuhn, Loeb, Inc.) Han grunnla i år 2008 stiftelsen Peter G. Peterson Foundation.

Liv og virke
------------

Petersons foreldre var innvandrere fra Hellas. Faren endret sitt navn fra Georgios Petropoulos til George Peterson. Peter George Peterson ble uteksaminert i 1947 fra Northwestern University og avla i 1951 sin MBA-grad ved University of Chicago.

Peterson ettertrådte i 1972 Maurice Stans som handelsminister. Han ble etterfulgt det følgende år av Frederick B. Dent. Lehman Brothers var havnet i krise etter Robert Lehmans død i år 1969 da intet medlem av Lehman-familien var aktivt involvert i forretningsdriften. Med Peterson som administrerende direktør oppnådde Lehman Brothers rekordhøye overskudd etter at virksomheten hadde vært tapsbringende på tidspunktet for hans ansettelse. Kurven svingte senere på nytt og Lewis Glucksman overtok. Etter Lehman Brothers var Peterson med på å grunnlegge Blackstone Group.

Referanser
----------

1. 1 2   Munzinger Personen, oppført som Peter G. Peterson, Munzinger IBA 00000013180, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w67s85cz, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   www.washingtonpost.com[Hentet fra Wikidata]
4. ↑  Jr, Robert D. Hershey (20. mars 2018). «Peter G. Peterson, a Power From Wall St. to Washington, Dies at 91». *The New York Times* **(engelsk)**. ISSN 0362-4331. Besøkt 21. mars 2018.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Peter George Peterson på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
* (en) Miller Center ved University of Virginia
* (en) Peter G. Peterson Foundation

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** BIBSYS **·** Geni **·** WikiTree **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NLA **·** NDL **·** CiNii **·** Munzinger (iba)
 |
Den hellige **Zefyrinus** (født ukjent dato, død 20. desember 217 i Roma) var pave fra 199 til sin død.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Han var ifølge *Liber Pontificalis* fra Roma, og hans far het Habundius. Motstanderen Hippolyt beskrev ham som en mann med liten utdannelse, liten erfaring med kirkelig styre og i tillegg som grisk. 

### Pave

Som pave ser det ut til at han var helt avhengig av sin erkediakon Callistus, som etterfulgte ham som pave. 

I hans pontifikat pågikk alvorlige teologiske strider om Treenigheten og Jeus Kristi guddommelige natur. En av hans viktigste motstandere var Tertullian, som var en av oldkirkens fremste teologer. I 205 sluttet han seg til montanismen, og angrep presteskapet i Roma fordi han mente de var for slappe i sine holdninger og sitt virke. I 213 var det endelige bruddet mellom pavestolen og montanistene et faktum, og Tertullian ble ekskommunisert. 

Det foregikk også en strid med monarkianerne, som mente at Jesus var et vanlig menneske fram til sin dåp, da han ble adoptert av Gud og fikk guddommelig kraft. Selv om Theodotos av Byzants hadde blitt ekskommunisert av pave Viktor I fortsatte han sin virksomhet, og drev en egen kirke i Byzants. De utnevnte sin egen pave, Natalius, som ikke regnes med blant motpaver fordi det hele skjedde utenfor kirkens struktur. Natalius trakk seg snart, og Zefyrinus lot ham komme tilbake til kirken.

Mens Zefyrinus var pave fikk han besøk av Origenes, som ble regnet som den største av samtidens kristne intellektuelle. 

Zefyrinus skal ha innført bruken av patena (nattverdsskål) og kalk av slepet glass, gitt nye regler for vigsling og vigslingsdager og bestemt at ungdom over 14 år skulle motta nattverden i påsken. 

Det er sannsynlig at den apostoliske trosbekjennelse fikk sin endelige form i Zefyrinus' pontifikat.

Under Viktor I hadde det vært en pause i forfølgelsene, men under Zefyrinus kom nye bølger av forfølgelser under keiser Septimius Severus. Det var i denne tiden at keiseren sendte ut et dekret som gjorde det forbudt å bli kristen.

Tradisjonen hevder at Zefyrinus døde som martyr, men det er ikke belegg for dette i tidlige kilder. Han ble antagelig gravlagt på en kirkegård ved Via Appia utenfor Roma. Hans minnedag er 26. august.

Referanser
----------

  



|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Forgjenger:**Viktor I** | **Pave**(liste over paver) | Etterfølger:**Callistus I** |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Catholic-Hierarchy **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Deutsche Biographie **·** WikiTree **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** NKC **·** BNE
 |
**Frihetssenderen** var en britisk radiostasjon for «svart propaganda» rettet mot det okkuperte Norge under andre verdenskrig.

Stasjonen ble drevet av Political Warfare Executive (PWE) fra et anlegg ved London. Den kringkastet stoff britiske myndigheter ikke ønsket skulle spores til *BBC* eller andre offisielle kilder. Frihetssenderen hadde programmer på norsk og ga inntrykk av å sende illegalt fra det okkuperte Norge. Budskapet var patriotisk og søkte å øke motstandsviljen hos folk i Norge.

Første sending gikk på luften 10. januar 1941 på kortbølgen. Ved hjelp av flygeblad sluppet av RAF ble sendingene på frekvensen 29,8 m gjort kjent for lyttere i Norge. Sendingene ga inntrykk av å komme fra ulike steder i Norge, på stadig flukt fra Gestapo.

Sendingene gikk på luften klokken 16.30 og varte 30 minutter. De ble populære i Norge. Programmene var fiendtlig overfor nazistene, kollaboratører og medløpere, kritiserte myndighetene og manglende motstandsvilje. Thomas Barman var ansvarlig for sendingene til Norge. Norske journalister skrev tekster til programmene. Blant de norske medarbeiderne var Axel Thorstad, tidligere London-korrespondent for *Dagbladet*.

Frihetssenderen brakte også kritikk av den norske regjeringen i London. Regjeringen krevde derfor sent i 1941 slutt på sendingene.

Også fra Moskva ble det drevet denne typen «uoffisielle» propagandasendinger under krigen, der fra Folkesenderen Norges Frihet.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  Riste, Olav: *Utefront*, (Norge i krig), Oslo: Aschehoug, 1987, s. 74–75.
2. 1 2  Dahl, Hans Fredrik: *«Dette er London»: NRK i krig 1940–1945*, Oslo: Cappelen, 1999, s. 195.
3. 1 2 3  Dahl, Hans Fredrik: *«Dette er London»: NRK i krig 1940–1945*, Oslo: Cappelen, 1999, s. 210–213.
4. ↑  «Frihetssenderen», *Norsk krigsleksikon 1940–45*, Oslo: Cappelen, 1995, s. 122.

Litteratur
----------

* Dahl, Hans Fredrik (1999). *«Dette er London»: NRK i krig 1940-1945*. Oslo: Cappelen. s. 195, 210–213, 242, 262, 398. ISBN 8202185777.
* Gjems-Onstad, Erik (1981). *DURHAM: hemmelige operasjoner i Trøndelag mot tysk okkupasjonsmakt 1943-45*. Atnbrua: Sollia forlag. s. 29f. ISBN 8290346018.
* Riste, Olav (1987). *Utefront*. Oslo: Aschehoug. s. 74–75. ISBN 8203114229.

Portal: Andre verdenskrig
Denne artikkelen inneholder en liste over kilder, litteratur eller eksterne lenker, men enkeltopplysninger lar seg ikke verifisere fordi det mangler konkrete kildehenvisninger i form av fotnotebaserte referanser. Du kan hjelpe til med å sjekke opplysningene mot kildemateriale og legge inn referanser. Opplysninger uten kildehenvisning i form av referanser kan bli fjernet. Se Mal:Referanseløs for mer informasjon.

**The Lucky Bullets** er et norsk rockabillyband som ble startet i 2006, og er mest kjent gjennom å ha deltatt i Melodi Grand Prix 2011 med låten «Fire Below». Bandet kjennetegnes av speilblanke hårstrå.

Historie
--------

Gruppen startet opp 2006 i baren Bar Boca på Grünerløkka i Oslo, hvor Knud Kleppe sto bak disken. Han kom i snakk med Svein Åge Lillehamre, og de besluttet å starte et rockabillyband med Stian Nybru. Etter hvert kom Even Lundquist med. Tre av medlemmene er fra Vestlandet.

The Lucky Bullets fikk sitt gjennombrudd med låten «Fire Below» som bandet fremførte i Melodi Grand Prix 2011 i Skien. Den fikk en tredjeplass i finalen i Oslo Spektrum 12. februar 2011. Kleppe skrev både tekst og melodi til låten.

Saksofonisten Mari Sletten spilte med The Lucky Bullets på alle Melodi Grand Prix-opptredenene, men hun er ikke fast medlem av bandet.

Medlemmer
---------

* Knud Kleppe («Tank Harvey») – vokalist, gitar
* Even Lundquist («Butch Comet») – leadgitar
* Stian Nybru («Ace Dynamite») – kontrabass
* Svein Åge Lillehamre («Jimmy Dapper») – trommer

Diskografi
----------

* *Big Fat Dolly* (vinylsingle) (2008)
* *Gold Digger* (2010)
* *Dead Man's Shoes* (Grappa, 2012)

Kilder
------

* [*død lenke*]

Eksterne lenker
---------------

* (en) The Lucky Bullets på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) The Lucky Bullets på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) The Lucky Bullets på Spotify Rediger på Wikidata

* (en) The Lucky Bullets på Last.fm Rediger på Wikidata

* (en) The Lucky Bullets på AllMusic Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |
**Studentkoret Blandede Akademikere (BLAK)** er det offisielle blandakoret ved Universitetet i Bergen. Koret består av 30-40 studenter og er fordelt på fire stemmer (SATB). BLAK ble stiftet våren 1991 av Tore Kloster og Øyvind Sørum, og består av medlemmer fra alle Bergens læresteder for høyere utdanning. Koret dirigeres av Konrad Stokken Markvoll.

Beskrivelse
-----------

BLAK sin formålsparagraf er «å fremme sangglede blant studenter gjennom et godt sosialt og musikalsk miljø«. Koret synger et blandet repertoar. Fra 2017 til sommeren 2023 har koret blitt dirigert av Regine Cornelia Forthun, og fra og med høsten 2023 dirigeres koret av Konrad Stokken Markvoll.

Historie
--------

Studentkoret på 17. mai 1994
Studentkoret Blandede Akademikere er det eldste offisielle studentkoret ved Universitetet i Bergen og ble stiftet i 1991. Den gang besto koret av en litt mindre gjeng menn og kvinner under ledelse av Tore Kloster og Øyvind Sørum som kalte seg *Studentkoret*.

Korets aktiviteter
------------------

*BLAK* deltar regelmessig på studentkorarrangementer ved UKA i Trondheim, UKA i Ås og UKEN i Bergen. Koret opptrer også ved fakulteter og institutter på de forskjellige lærestedene i Bergen, for bedrifter og næringsliv, samt andre organisasjoner. I tillegg arrangerer koret egne konserter både før jul og til våren.

Koret har medvirket på musikk av AURORA, sunget for HMK Harald V ved 75-årsjubileumet til Universitetet i Bergen og på Aarebrotforelesningen,, samt ved Festspillene i Bergen.. Koret deltok også på korkonkurransen *Nye Syng for oss* i Grieghallen våren 2023,.

Referanser
----------

1. ↑  «Studentkoret Blandede Akademikere». *www.studentbergen.no*. Besøkt 28. november 2022.
2. 1 2  «Hvem er vi?». *blak.no*. Besøkt 28. november 2022.
3. ↑  «Dirigent». *blak.no*. Besøkt 28. november 2022.
4. ↑  «Studentkoret Blandede Akademikere». *Discogs* **(engelsk)**. Besøkt 28. november 2022.
5. ↑  Aurora Berg, Andrea Olsen (25. oktober 2021). «UiB feirer jubileum». *Studvest*. Besøkt 28. november 2022.
6. ↑  «– Det er ikke noe mål å få et sterkt immunforsvar, sier Anne Spurkland. Nå snakker professoren ut etter pandemien.». *Bergens tidende*. 22. januar 2023. Besøkt 22. januar 2023.
7. ↑  «Aarebrotforelesningen 2023». Besøkt 22. januar 2023.
8. ↑  «Ambisiøst og detaljrikt». *Bergens tidende*. 31. mai 2022. Besøkt 28. november 2022.
9. ↑  Gorseth, Olav (29. mai 2022). «(+) Kunsten å fange mennesker». *Bergensavisen*. Besøkt 28. november 2022.
10. ↑  «Syng for oss». *www.grieghallen.no* **(norsk)**. Besøkt 28. september 2023.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Studentkoret Blandede Akademikere – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Studentkoret Blandede Akademikere på MusicBrainz Rediger på Wikidata
* (no) Studentkoret Blandede Akademikere Youtube

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz
 |
**Schindler** (tysk: *Schindler Aufzüge AG*) er et internasjonalt selskap. Selskapet er verdens største produsent av rulletrapper og nest størst på heiser.

Firmaet ble grunnlagt i Luzern i Sveits i 1874 av ingeniøren Robert Schindler. Det har 43 320 ansatte, og omsatte for over 43 milliarder kroner i året (13 835 mill. CHF i 2007).

Schindlergruppen er aktiv i mer enn 130 land. Produksjonsanleggene ligger i Brasil, Frankrike, Kina, Slovakia, Spania, USA og Østerrike. I Norge drives virksomheten gjennom selskapet Reber Schindler Heis A/S som er eid 100% av Schindlergruppen.

Norge
-----

**Reber Schindler Heis** A/S er den norske delen av Schindler-konsernet. Det norske selskapet hadde i 2022 om lag 380 ansatte og var det største i denne bransjen i Norge. Hovedkontoret ligger i Vennesla kommune i Agder.

Selskapet ble etablert av brødrene Emil og Alfred Reber i 1945. Siden 1977 har selskapet vært eid 100% av Schindlergruppen.

Referanser
----------

1. ↑   Research Organization Registry Data (ROR release v1.19)[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Schindlergruppen, årsberetning 2007 Arkivert 20. desember 2009 hos Wayback Machine.
3. ↑  «Schindler Norge». Besøkt 14. januar 2022.
4. ↑  «Emil Reber (1911-2007)». Fædrelandsvennen. 30. desember 2007.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Schindler Group – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | HDS
 |
**Balke** er ei grend i Østre Toten. Grendas kjerne er de tre Balke-gardene (gnr. 59 og 60) samt Balke kirke. Balke er blant de rikeste jordbruksområdene i Østre Toten, og foruten Balke-gardene ligger her gamle storgarder som Klavastad, Hanastad, Rognstad og Dyhren [sic]. Fire av de freda husa i Østre Toten ligger i denne grenda.

Allerede i middelalderen var garden Balke delt i to, *Øster-Balke* og *Vester-Balke*. Øster-Balke ble seinere delt i to bruk (*Oppistugga* og *Kjørkje-Balke eller nerstuggua*).

Maleren Peder Balke hadde navnet sitt fra Vester-Balke. Peder Balke var født på en husmannsplass på Helgøya, men bodde i 1820-åra på Vester-Balke, der han ble betrakta "som en Søn af Huset". Som takk for støtte til kunstutdanning dekorerte Balke salene på Vester-Balke, Rognstad og noen andre garder. Blant hans etterkommere var skuespilleren Turid Balke.

Severdigheter
-------------

På Balke ligger Balke kirke og Balkeåsen, også kalt «Balkeskogen». På Balkeåsen finnes merkede stier med benker, bålplass og hengebru. Per 2023 er det også mulig å drive stolpejakt på Balkeåsen.

Referanser
----------

1. ↑  «Norske Gaardnavne». Besøkt 25. juli 2023.
2. ↑  OL Toten-Troll (15. mai 2023). «Stolpejakten». *stolpejakten.no*. Besøkt 19. november 2023. «(---) Totenvika-Balke-Skreia | Tilgjengelig: 03.05.2023 06:00 - 01.11.2023 22:59 (---)»

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
*For lyrikeren, se Olav Skogen (lyriker)*

**Olav Skogen** (1917–2003) var en norsk motstandsmann under den andre verdenskrig. Han var Milorgs områdesjef på Rjukan da Gestapo tok ham ved juletider 1942. Han overlevde fangenskapet og skrev etter krigen boken *Ensom krig mot Gestapo*.

Olav Skogen er en av få torturofre fra krigen i Norge som selv har stått frem og beskrevet i detalj hva det ville si å havne i Gestapos klør. Disse beskrivelsene utgjør likevel ingen «fråtsing» i ondskap, men er en studie i krefter som kan motstå ondskapen.[]

Skogen hadde utdannelse fra Befalsskolen for Ingeniørvåpenet (1938) og Norges Handelshøyskole (1940). Etter studiene var han praktikant ved Norsk Hydro, Rjukan Salpeterfabrikk, avbrutt av fangenskap i Norge og Tyskland.

Etter krigen var Skogen byråsjef i Handelsdepartementet og administrerende direktør i Norsk produktivitetsinstitutt (1954–1960) og KEFAS (1960–1986). Han hadde en rekke offentlige og private verv i styrer, representantskap og bedriftsforsamlinger.

Olav Skogen er far til blant andre Kristin Skogen Lund.

Referanser
----------

1. ↑   www.vg.no[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Skogen, Olav (1917-) (1992). *Ensom krig mot Gestapo*. Oslo: Aschehoug. ISBN 8203171001.

Portal: Andre verdenskrig

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** KulturNav **·** Fangeregisteret

 |
**Mário Antônio da Silva** (født 17. oktober 1966 i Itararé i Brasil) er en brasiliansk katolsk geistlig og erkebiskop av Cuiabá.

Liv og virke
------------

### Prest

Mário Antônio da Silva studerte filosofi og katolsk teologi ved *Divino Mestre*-seminaret i Jacarezinho fra 1985 til 1991. Han ble diakonviet den 2. februar 1991 og ble presteviet den 21. desember samme år i Sengés av biskopen av Jacarezinho, Konrad Walter S.A.C.[1]

Silva jobbet opprinnelig som spiritual (1992–1993) og senere som rektor (1994–1996) ved *Nossa Senhora da Assunção* gutteseminar. Fra 1993 til 1996 var han også koordinator for kallspastoralt arbeid i bispedømmet Jacarezinho. Mário Antônio da Silva ble deretter sendt til Roma for videre studier, hvor han skaffet seg en lisensiat i moralsk teologi ved *Alfonsiana* i 1998. Etter at han kom tilbake til hjemlandet, var han professor i moralteologi og spiritual ved *Divino Mestre*-seminaret i Jacarezinho. Han var også bispedømmets kansellist og sogneprest i menigheten *Sagrado Coração de Jesus*.[1]

### Hjelpebiskop i Manaus

Den 9. juni 2010 utnevnte pave Benedikt XVI ham til titulærbiskop av *Arena* og hjelpebiskop i Manaus.[2] Erkebiskopen av Cascavel, Mauro Aparecido dos Santos, bispeviet ham den 20. august samme år i katedralen *Senhora da Conceição e São Sebastião* i Jacarezinho; medkonsekratorer var emeritert biskop av Jacarezinho, Fernando José Penteado, og erkebiskopen av Manaus, Luiz Soares Vieira. 

I 2015 ble han også president for Norte 1-regionen innen Den brasilianske biskopskonferanse.[3]

### Biskop av Roraima

Pave Frans utnevnte ham til biskop av Roraima den 22. juni 2016.[3] Fra mai 2019 til 2023 fungerte Mário Antônio da Silva også som visepresident for Den brasilianske bispekonferanse. Samme år deltok han i bispesynodens spesialforsamling om temaet *Amazonia – nye veier for kirken og en helhetlig økologi*.[4] 

### Rtlrnodkop av Cuiabá

Den 23. februar 2022 utnevnte pave Frans ham til erkebiskop av Cuiabá.[1] Innsettelsen i embedet fant sted 1. mai samme år. Fra 12. juni til 3. desember 2023 ledet han også det vakante bispedømme Primavera do Leste-Paranatinga som apostolisk administrator.
**Worshipful Company of Drapers** (kortform **Drapers' Company**) er et av laugene i City of London. Det fulle navnet er *The Master and Wardens and Brethren and Sisters of the Guild or Fraternity of the Blessed Mary the Virgin of the Mystery of Drapers of the City of London*. Organisasjonen ble grunnlagt i 1361, og fikk sitt kongelige charter tre år senere. Det ble inkorporert, det vil si at det ble et registrert selskap med spesielle rettigheter, i 1438, og var det første selskapet som fikk rett til å føre våpen. 

Opprinnelig var lauget en handelsorganisasjon for ull- og tøyhandlere. Den var en av de mektigste organisasjoner i London, og over hundre overborgermestere har vært medlem. Den første som hadde dette embetet, Henry Fitzailwyn, skal ha vært medlem. Under bosetningen i Ulster eide den områder i Londonderry, blant annet ved Moneymore og Draperstown. Sistnevnte by er oppkalt etter lauget. 

I dag er lauget en veldedig, seremoniell institusjon, som blant annet tilbyr utdanning. Den har blant annet skaffet til veie tomten og noen av bygningene til Queen Mary College, som tilhører University of London, og den administrerer Henry Lucas Hospital, som tilbyr pleie til ubemidlede. Hovedkvarteret er Drapers' Hall, vis-à-vis London Stock Exchange. Hallen leies ut til banketter, noe som gir gode inntekter. 

Tre prinser som ingen ventet skulle bli konger, har vært medlem:

* Prins Vilhelm av Oranien, senere Vilhelm III av England
* Prins Carl av Danmark, senere Haakon VII av Norge
* Prins Albert, hertug av York, senere Georg VI av Storbritannia

Kong Charles III av Storbritannia og kong Harald V av Norge er medlemmer. 

I rangordningen mellom laugene er Drapers' Company nr. 3, og regnes dermed som et av «Great Twelve City Livery Companies». Dets motto er *Unto God Only Be Honour and Glory*.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN
 |
Portal: Alternativ behandling

**Zija** var et amerikansk nettverksselskap etablert i 2005 av Kenneth Brailsford. Selskapet ble i 2020 kjøpt opp av selskapet Isagenix.

Gjennom et nettverk av uavhengige distributører solgte Zija kosttilskudd basert på planten moringa. Disse ble markedsført som helsebringende og slankende.

Brailsford har en lang karriere bak seg innen kosttilskudd, og han startet i 1972 selskapet Nature's Sunshine hvor Kerry Asay lenge var selskapets administrerende direktør. Asay startet i 1996 opp nettverksselskapet Morinda.

I 2015 ble Zija politianmeldt i Sverige av Lotteriinspektion etter mistanke om at selskapet er et pyramidespill.

I 2017 kjøpte Zija opp selskapet XanGo.

Referanser
----------

1. ↑   www.inc.com[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   GRID-ID grid.487417.9[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   GRID Release 2017-11-09, GRID-ID grid.487417.9[Hentet fra Wikidata]
4. ↑  Moringa FAQs Arkivert 22. desember 2015 hos Wayback Machine. Zija
5. ↑  Sarah Hershberger and Zija MLM ScienceBlogs
6. ↑  KEB wins Lehi Roller Mills bid, court approves sale Arkivert 7. mars 2016 hos Wayback Machine. Herald Extra
7. ↑  Tale of the South Pacific Forbes
8. ↑  Misstänkt kedjebrevsspel Arkivert 22. desember 2015 hos Wayback Machine. Lotteriinspektionen
***Soria Moria*** er en norsk dramaserie som ble sendt på NRK1 fra 2000 til 2001. Handlingen var lagt til et gammelt pensjonat kalt Soria Moria som lå i ei norsk skogsbygd. Stedet hadde en lang historie som bygdas storstue, og hit kom politimannen Magnus (Henrik Mestad) etter å ha brutt opp fra storbylivet i Oslo. Her håpte han å få en ny start sammen med sin 13 år gamle sønn Lars, som hadde havnet i et dårlig miljø i byen. De mest sentrale rollene spilles av Henrik Mestad, Ivar Nørve, Marit Østbye, Anne Ryg, Per Christian Ellefsen og Bab Christensen. Serien ble sendt på søndagskvelder.

Store deler av serien ble spilt inn på Villa Fridheim, som også huser et eventyrmuseum. Mange av opptakene ble gjort utendørs i skiftende årstider ved Semsvannet i Asker, i Maridalen og i Nordmarka.

Seertallene lå på rundt en halv million hver uke. Per Christian Ellefsen vant Gullruten 2001 i klassen beste TV-skuespiller for serien mens selve serien ble nominert i klassen beste hverdagsdrama/såpe.

Handling
--------

Handlingen finner sted på kråkeslottet Soria Moria i en skogsbygd. Soria Moria er et pensjonat, og har i alle år vært bygdas storstue. Under krigen ble eieren, kalt «Store-Jørgen», skutt av tyskerne her, og gjenferdet hans går igjen på Soria Moria. I starten av serien er det hans barnebarn Ragnhild (Marit Østbye) som driver pensjonatet sammen med ektemannen Håvard (Ivar Nørve), og nevøen deres, den misforståtte Lille-Erling, ønsker desperat å arve pensjonatet. Men så kjøper et tysk firma kråkeslottet, og eks-politimannen Magnus (Henrik Mestad) blir ansatt som bestyrer. Han må forholde seg til nye og gamle innbyggere, og alle deres problemer.

Andre sentrale rollefigurer i serien er forfatteren Ida (Anne Ryg), som finner tonen med Magnus, kjæresteparet Silje (Tove Heyerdahl) og Kent André (Mads Jørgensen), samt Idas autistiske bror Torfinn "Trosten" (Per Christian Ellefsen).

Skuespillere
------------

* Henrik Mestad – Magnus
* Marit Østbye – Ragnhild
* Ivar Nørve – Håvard
* Anne Ryg – Ida
* Per Christian Ellefsen – Torfinn "Trosten"
* Bab Christensen – Inga-Lill
* Tove Heyerdahl – Silje
* Tone Danielsen – Lensmann Pettersen
* Mads Jørgensen – Kent-André
* Tuva Norum – Maria, Idas datter
* Erik Nøst Odland – Lars, Magnus' sønn
* John Sigurd Kristensen – Lille-Erling
* Svein Erik Brodahl – Arne Saga
* Sverre Solberg – Biri

Referanser
----------

1. 1 2 3   Internet Movie Database, IMDb-ID tt0208638, besøkt 5. mars 2019[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2  «Avskjed med Trosten». *arkiv.nrk.no*. 2.12.2001. Besøkt 16. oktober 2016.
3. ↑  «Søndag starter Soria Moria!». *NRK*. 6.10.2000. Besøkt 16. oktober 2016.
4. ↑  «Lille Erling og Trosten». *arkiv.nrk.no*. 25.11.2001. Besøkt 16. oktober 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Soria Moria* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Soria Moria* hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (no) *Soria Moria* på NRK TV Rediger på Wikidata
* Åpningsvignett (YouTube)
* Sluttvignett (YouTube)
**Kildin** (russisk: Кильди́н; nordsamisk: *Gieldasuolu*) er ei øy i Barentshavet, beliggende omkring 1-2 km utenfor nordkysten av Kolahalvøya i Murmansk oblast i Russland og 15 km øst for utløpet av Murmanskfjorden. Den er skilt fra fastlandet ved Kildinstredet. Øya er 17,6 km lang og opptil 7 km bred. Landskapet på øya er et kupert, opptil 281 meter høyt, platå av sandstein. Kysten er bratt i nord og vest, mens det i sør og øst er brede terrasser som leder ned mot kysten. Vegetasjonen består av tundra. Øst på øya ligger den unike innsjøen Mogilnoje, som inneholder både ferskvanns- og saltvannsorganismer.

Kildin var på slutten av 1800-tallet og like til 1930 bosted for enkelte Kolanordmenn, som hadde utvandret fra Finnmark. Blant dem som bosatte seg på Kildin var Johan Petter Eriksen (1842–1905) fra Skjerstad, Nordland), og konen Karoline Jørgensen (1842–1903), og hans sønn Karl Johan Eriksen, også kjent som Ivan Eriksen (1872–1942), født på Kola, og konen Anna Kristina Berg (1882–1949) fra Tromsø) og barnebarna Alfred Kornelius Eriksen (f. 1908, Kildin) og Ingrid Konstantina Eriksen (f. 1912, Kildin). Johan og senere Ivan gikk under hedersbetegnelsen *Kong Kildin* (Russisk: Кильдинский король/Kildinskij korol').

Eksterne lenker
---------------

* (en) Kildin – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Kart over øya (russisk)
* Nettsted om øya (russisk)
* Om Kong Kildin - Johan Eriksen
* Historien om Abraham Borgen og hans etterkommere i *DISputten* 2, 2004.

Innsjøen Mogilnoje på Kildin

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Helge Fossum** (født 11. februar 1984) er en norsk politiker som er assisterende generalsekretær i Fremskrittspartiet. Han var tidligere statssekretær ved statsministerens kontor under regjeringen Solberg.

Han var gruppeleder for FrPs kommunestyregruppe for perioden 2007–2011 på Ringerike og var fra 2. januar 2008 er han også politisk rådgiver sentralt i partiet. Helge Fossum ble første gang valgt inn i kommunestyret for Ringerike FrP ved kommunevalget i 2003. Han ble også valgt til fylkestinget i Buskerud for perioden 2007–2011. Fossum har vært bosatt på Slattum, og representerte FrP i kommunestyret i Nittedal for perioden 2011–2015.

Referanser
----------

1. ↑  Høidalen, Sigbjørn (21. februar 2023). «(+) Fossum klatrer i partiet – se skussmålet fra Listhaug». *Varingen* **(norsk)**. Besøkt 26. mars 2024.
2. ↑  kontor, Statsministerens (19. mars 2018). «Statssekretær Helge Fossum». *Regjeringen.no* **(norsk)**. Besøkt 11. september 2018.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Helge Fossum hos Stortinget Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Stortinget
 |
*Se pekerside for flere forekomster av Heien.*

**Heien** (1–31, 2–26) er en gate/vei beliggende i Sandviken like nordøst for Bergen sentrum i Bergenhus bydel, den er delt inn i Heien og Øvre Heien.

Til denne veien ligger en avdeling av Krohnengen skole for 1-4 klasse, Eventyrskogen, og dessuten mange ulike boliger (mest to-mannsboliger, eneboliger og leiligheter. Her ligger også Heien Hønseri med økologisk eggproduksjon fra rasehøns.

Beliggenhet
-----------

Heien ligger vest for Christinegården og øst for Formannsvei. Øvre Heien ligger ved siden av Christinegården. Cirka 30 minutter å gå til Bergen sentrum. Heien bofellesskap holder til i Heien 31 og tilhører botjeneste for utviklingshemmede i Bergenhus bydel. Gaten ligger idyllisk til med kort vei til fjells og til sentrum. Det ligger landlig til litt pga. gården Christinegården og Hammermarken med lysthuset Mon Plaisir (fransk). Det er kort vei til Fjellveien og Stoltzekleiven. Nærbutikken er Mulen mat (nedlagt november 2015), men mange går i ICA Nær Sandviken (Byttet til Coop Extra) og.

Historie og gårdsdrift
----------------------

Heien tilhørte for veldig mange år siden den store gården Christinegården som veien over, som også tilhørte gården, er oppkalt etter.

Referanser
----------

1. ↑  Postens adressesøk

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Bergen byleksikon **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet. Helt uten kilder. *(10. okt. 2015)*
*Bubble and squeak* (lengst til venstre) i en engelsk frokost
***Grim is extremely stupid and ..f..f..et43.5.***

(kalles noen ganger bare *bubble*, i noen deler av landet kjent som ***bubble and scrape*** eller ***fry up***) er en tradisjonell engelsk rett laget av stekte grønnsakrester fra gårsdagens middag, spesielt fra en tradisjonell stek-middag. Navnet kommer av boblingen og lydene som kommer når man steker blandingen. 

De viktigste ingrediensene er potet og kål, men man bruker også gulrot, erter, rosenkål og andre grønnsaker. Den serveres tradisjonelt sammen med kald stek og syltede grønnsaker. Tidligere var det vanlig å ha kjøttet i blandingen, men det har blitt langt mer vanlig å lage vegetarisk *bubble and squeak* og ha kjøttet ved siden av. Retten kan også brukes som en del av en engelsk frokost. 

Det er mulig å kjøpe en ferdiglaget frossen *bubble and squeak*.

Andre betydninger
-----------------

*Bubble and squeak* er også cockney rimslang for *Greek* («greker»). 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** TasteAtlas
 |
**Suidas** er en fiktiv gresk leksikograf som ble framstilt som bysantiner med levetid på andre halvdel av 900-tallet.

Suidas gikk lenge som forfatter av *Suda*, den første kjente alfabetisk ordnede ord- og begrepssamling. *Suda* («festning») regnes som det fremste leksikonet fra bysantinsk tid, hovedsakelig på grunn av det store omfanget med over 30 000 lemmata. 

Fra 1930-årene er det blitt allment kjent at Suidas er en fantasifigur. Navnet beror sannsynligvis på en senere forveksling med leksikonets tittel.

Referanser
----------

1. ↑   *Suda On Line: Byzantine Lexicography* Arkivert 6. mars 2007 hos Wayback Machine. Stoa Consortium

Eksterne lenker
---------------

* *Suda On Line: Byzantine Lexicography* Arkivert 6. mars 2007 hos Wayback Machine. Stoa Consortium

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** VIAF **·** VIAF **·** VIAF **·** VIAF **·** VIAF **·** VIAF **·** VIAF **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** NLA **·** BNE **·** CiNii
 |
**Frithjof Hunter Lorentzen** (født 7. august 1896 i Newcastle (New South Wales), Australia, død 13. juli 1965 i Oslo) var en norsk skipsmegler og OL-fekter.

Han var sønn av kaptein Johannes Lorentzen (1864–1910) og ho Valborg (1866). Hans brødre var brødrene James Stove-Lorentzen (1893–1920), Axel Borgval Lorentzen (1895–1952) og Jørgen Johannes Lorentzen (1897–1975), og de bodde i Drammen og gikk på stedets offentlige høiere allmenskole Etter Oslo handelsgymnasium 1915 var han skipsmegler i Oslo frem til 1918, dernest i Paris til 1920, så i London 1921 til 1922. Fra 1923 gikk han sammen med broren Jørgen Johannes inn som kompanjong i meglerfirmaet Lorentzen & Co. i Oslo som de to eldste brødrene James og Axel hadde startet i 1919. De tok over megleriet som inntil da ble drevet av E. Engelbrethsen og holdt til i Heyerdahlsgt. 1. Megleriet drev mye med kull- og oljeforsyning til hvalfangsten i Antarktis. Dette gjorde at de i 1929 de første tankerkontrakter. Fra 1933 var han med i Lorentzens Rederi. Ellers var han styremedlem i Braathens Rederi (etablert 1930 og fra 1935 kalt *Lorentzens Skibs A/S*) og i representantskapet for A/S Fraternitas. I 1962 delte Lorentzen seg i rederi og megleri, der sønnene til Frithjov, han J. Eirik Lorentzen (1928–1987), Fridtjof Lorentzen jr (1929–2010) og Christian Lorentzen (1948) ble innehavere av *F. H. Lorentzen & Sons*. Altså: *Sons* var J. Eirik, Fridtjof jr. og Christian.

Fektingen
---------

* Sommer-OL 1924 i Paris, og Sommer-OL 1928 i Amsterdam.
* norsk mester i fekting, kårde for senior herre i 1929 og 1932. Representerte Oslo Fekteklub
* visepresident i Norges Fekteforbund

Se også
-------

* Lorentzen (slekt)

Referanser
----------

1. ↑  Lorentzen, Fridtjov Hunter i Merkantilt Biografisk Lexicon.
2. ↑  At han gikk i Drammen står hos Arkivverket fra Folketellingen 1910
3. ↑  Lorentzen & Co. fra skipet.no.
4. ↑  Lorentzen Rederi Co. i skipet.no.
5. ↑  Se Frithjof Lorentzen Arkivert 2. september 2011 hos Wayback Machine. hos sports-reference.com for fullstendige fekteresultater i olympisk sammenheng.

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen er ikke koblet til Wikidata*
**Gilbert- og Elliceøyene** var et britisk protektorat fra 1892 og en koloni fra 1916 til 1. januar 1976, da øyene ble delt inn i to forskjellige kolonier som ble selvstendige land kort tid etter. Gilbertøyene har vært størsteparten av øystaten Kiribati siden 1979, og Elliceøyene ble Tuvalu i 1978.

Historie
--------

Protektoratet ble oppretta i dette området (men ikke på disse øyene) av *Pacific Islanders Protection Act* i 1857, og så i 1877 for De vestlige stillehavsterritoriene, men protektoratet på Gilbertøyene og Elliceøyene var formelt og effektivt kun fra 1892, og en resident ble utnevnt i 1893. Øyene ble en kronkoloni 12. januar 1916. Kolonihovedstaden var på Banaba, og etter andre verdenskrig på Tarawa (først i Betio, så nær Bairiki).

De seksten Gilbertøyene, som ble erklært som protektorat av kaptein Davis på HMS «Royalist» mellom 27. mai og 17. juni 1892, ble oppdaga flere ganger mellom 1537 og 1826. Elliceøyene ble erklært som protektorat av kaptein Gibson på HMS «Curaçao» mellom 9. og 16. oktober samme år; Banaba ble inkludert i protektoratet i 1900. Samme år ble Tabueran og Teraina inkludert i protektoratet sammen med Tokelau-øyene; Christmasøya ble inkludert i 1919, men dette ble bestridt av USA. Tokelau-øyene ble skilt ut i 1925 (men ikke formelt før rett etter andre verdenskrig); Phoenixøyene ble lagt til i 1937, og de fem øyene i de sentrale og sørlige Linjeøyene ble lagt til i 1972.

I 1974 førte etniske forskjeller innen kolonien til at polynesierne på Elliceøyene stemte for selvstendighet fra mikronesierne på Gilbertøyene (seinere Kiribati). Følgende år ble Elliceøyene til den separate britiske kolonien Tuvalu.

Navn
----

Øyene ble kalt Gilbertøyene i 1820 av den russiske admiralen Adam Johann von Krusenstern og den franske kapteinen Louis Duperrey i 1820, etter den britiske kapteinen Thomas Gilbert som kryssa øygruppa i 1788.

Funafutis øygruppe ble oppkalt etter Edward Ellice, en britisk politiker og handelsmann, av kaptein Arent de Peyser, som fikk øye på øyene i 1919 på en reise med skipet «Rebecca». Ellice eide frakten på skipet. Etter dette fikk alle øyene i øygruppa navnet Elliceøyene, under Charles Wilkes' ekspedisjon.

Gilbert- og Elliceøyene var tildelt ISO 3166-1 alfa-2-koden GE fram til 1977.

Litteratur
----------

* Barrie MacDonald. *Cinderellas of the Empire: towards a history of Kiribati and Tuvalu*. Suva, Fiji: Institute of Pacific Studies, University of the South Pacific. 2001. ISBN 982-02-0335-X

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN
 |
**Brabrand**  er en gammel stasjonsby, nå bydel i Aarhus, som ligger 6–9 km vest for Aarhus sentrum og like nord for Brabrand Sø. Stedet har 19 000 innbyggere. Brabrand utgjør et geografisk område som på 1800-tallet absorberte andre områder i nærheten og på den måten vokste. 

I utkanten av Brabrand, mot Åbyhøj og Hasle ligger ligger Gellerupparken, et naturområde rundt en tidligere stor herregård Vestover ligger naturreservatet i Skjoldhøjkilen og nord for det et boligområde Skjoldhøjparken og Skjoldhøjkollegiet. I sør er det "gamle" Brabrand og kommunens største innsjø, Brabrand Sø og Årslev Engso. Brabrand Innsjøen er den største innsjøen og Århus kommune i tillegg til bevaring av naturen ersjøen er sentrum for sportseilas med småbåter. F. eks. ble det i 2007 avholdt mesterskap i kano- og kajakkpadling

Historie
--------

«Vinterlandskab med Brabrand Kirke». Oljemaleri av Christian David Gebauer ca. 1831.
Brabrand, var opprinnelig en landsby.

Brabrand fikk jernbaneforbindelse i 1862, og dermed vokste folketallet.

Inntil 1978 var det en togstasjon og dene ble stengt, og passasjerafikken avviklet året etter. Stasjonen eksisterer ennå, brukes i dag utelukkende til transport av gods. Stasjonen ble sist renovert i 2006.

Referanser
----------

1. ↑  sertifiseringer rekonstruerer sporet av Brabrand Station Arkivert 14. mars 2012 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Brabrand – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** VIAF **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |

Portal: Danmark
|  |
| --- |
| Ost med **ostehøvel**.
Ostehøvler |

**Ostehøvelen** er et redskap for å skjære tynne skiver av ost med ensartet tykkelse. 

Ostehøvelen er også et redskap brukt til å kutte brun-ost, samtidig som gul-ost. 

Ostehøvelen er en oppfinnelse som ble patentert av snekkermester Thor Bjørklund fra Lillehammer i 1925 og satt i produksjon i 1927. Bjørklund hadde irritert seg over hvor vanskelig det var å skjære pent av osten når man brukte kniv, så han oppfant høvelen med utgangspunkt i en vanlig snekkerhøvel.

Patent
------

Bjørklund patenterte ostehøvelen den 27. februar 1925. Da besto prototypen av fire deler: Et blad med egg, en tange (mellomstykke), en stift og skaft. Ostehøvelen kan brukes til å skjære faste oster, så vel som den særegne, norske brunosten. Dette redskapet kan også skjære poteter i tynne flak for å lage potetgull eller skrelle asparges og agurk. En ostehøvel kan også brukes til å skjære grønne agurker i tynne skiver.

Selv om ostehøvelen har utviklet seg og det er kommet nye typer ostehøvler, er produksjonsprinsippet det samme som i 1925. Firmaet Thor Bjørklund og Sønner AS, senere Bjørklund, har siden starten laget over 50 millioner ostehøvler.

Konkurs og videre drift
-----------------------

Det ble åpnet konkurs i firmaet 28. september 2009. Første skiftesamling ble holdt 29. oktober 2009.

17. november ble det kjent at det konkursrammede selskapet ble overtatt av attføringsvirksomheten GIAX med tanke på videre drift. Produksjonen foregår i dag ved GIAX' avdelinger på Otta (hvor treskaftene blir laget) og Ringebu (hvor blad og tanger blir stanset ut, og ostehøvelen ferdigstilt).

Referanser
----------

1. ↑  Thor Bjørklund og Sønner AS
2. ↑  Nyhetsoppslag på gd.no besøkt 7. oktober 2009
3. ↑  Nyhetssak fra NRK besøkt 17. november 2009

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi
 |
Et **gatemagasin** er et magasin, eller avis, som selges av hjemløse, personer med rusproblemer, og andre mennesker «på gata». Formålet med gatemagasiner er å gi mennesker i spesielt utsatte stillinger i samfunnet en verdig mulighet til å tjene til livets opphold, og unngå behovet for å ty til tigging eller vinningsforbrytelser. I tillegg er en viktig funksjon å øke forståelsen for, og formidle kunnskap om saker som påvirker livene til, dem som lever på gata.

Flere veldedige organisasjoner, religiøse grupper og arbeidstagerorganisasjoner prøvde å gjøre de hjemløses problemer mer synlige i samfunnet gjennom diverse publikasjoner mot slutten av 1800-tallet og begynnelsen av 1900-tallet. Men først med *Street News*, som ble utgitt i New York i 1989, ble gatemagasiner et mer allment fenomen. I dag utgis tilsvarende magasiner i over 30 land, hvorav det britiske *The Big Issue* er det mest kjente.[] *The Big Issue* er en ukentlig avis som utkom første gang i London i 1991, men som i dag har spredd seg til flere deler av England. Australia, Sør-Afrika, Namibia og Japan har i dag sin egen versjon av bladet med samme navn. Per 2011 finnes det 112 kjente gatemagasiner i 40 land, hvorav de fleste er organisert i International Network of Street Papers.

Gatemagasiner i Norge
---------------------

| Magasin | By | Førsteutgave |
| --- | --- | --- |
| =Oslo | Oslo, Akershus | 28. juni 2005 |
| Virkelig Tromsø | Tromsø | desember 2005 |
| Klar | Kristiansand | 2006 |
| Megafon | Bergen | 1. februar 2007 |
| Sorgenfri | Trondheim | juni 2007 |
| Gatemagasinet ASFALT | Rogaland | 1. april 2009 |
| =Østfold | Fredrikstad, Sarpsborg m.m. | 8. juni 2009 |
| =Buskerud | Drammen, Hønefoss, Kongsberg m.m. | 1. juni 2010 |
| Ekko | Bodø/Salten | 17. august 2011 |
| =Innlandet | Gjøvik, Hamar, Lillehammer, Kongsvinger | 1. mars 2012 |
| =Vestfold | Tønsberg, Sandefjord, Horten, Larvik m.m. | 1. mars 2012 |
| Gatemagasinet MOT | Agder og Telemark | april 2021 |

Referanser
----------

1. ↑  Brown, Ann M. (2002). «Small Papers, Big Issues». *Ryerson Review of Journalism*. Arkivert fra originalen 11. september 2007. Besøkt 12. februar 2009.  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 11. september 2007. Besøkt 21. desember 2019.
2. ↑  Trine Lise Halmøy Lockertsen (2011). «Ekko fra Bodø». [*død lenke*]
3. ↑  «Our Impact • INSP». *INSP* **(engelsk)**. Besøkt 20. desember 2019.
4. ↑  Jørgen Mathisen (17. august 2011). «Magasin for verdighet». Avisa Nordland.
**Eilev Groven Myhren** (født 1973) er en norsk filolog og oversetter. 

Myhren har musikk hovedfag og norsk, norrønt og folkeminnevitenskap i fagkretsen. Hans oversettelse av J.R.R. Tolkiens *Lord of the Rings* til *Ringdrotten* (2006), særmerkes ved sin aktive bruk av nynorsk, høgnorsk og norske dialekter for å karakterisere de ulike folkeslagene i Midgard. Han fikk nynorsk litteraturpris for 2006 for oversettelsen; det er andre gang prisen utdeles for en oversettelse. 

> Dagens prisvinnar får prisen for sitt arbeid med ei bok som må reknast blant klassikarane i den vestlege litteraturen. Sjølv om verket to gonger tidlegare har vore omsett til bokmål, meiner juryen at denne nye omsetjinga har synt oss nye sider ved verket, både i breidda og i djupna. 
> 
> 
> Dagens prisvinnar, som er debutant som omsetjar, har tatt i bruk eit breitt tilfang av stilar, målnormer og dialektar for å føre verket det er tale om, over til nynorsk. Dette har han gjort med ein autoritet, ein entusiasme og ei språkleg smidigheit som har gjort inntrykk på juryen, og på mange andre. Resultatet er ei bok som vil vere til glede for alle som er glade i god litteratur på norsk. Og sjølv med all mulig respekt for omsetjarens "bokmålsrival" Torstein Bugge Høverstad, vågar vi å hevde at denne nye omsetjinga viser fram dei mangfaldige språklege sidene ved originalverket på ein ny, original og spenstig måte. Moderne nynorsk er brukt i samanbindande tekst, medan ulike historiske og notidige variantar og blandingar av nynorsk, landsmål og dialektar er brukt som karakteriserande verkemiddel.
> 
> 
> Juryen for nynorsk litteraturpris
> 
> 

Myhren ble også tildelt Johannes H. Bergs minnepris for 2007 for oversettelsen.

Han har fulgt opp med oversettelse av Tolkiens *Hobbiten* til nynorsk. Den utkom på Tiden i 2008.

Folkemusikk og kor
------------------

I Groven Myhrens hovedoppgave i musikk: *Fons et origo, arven fra europeisk renessanse i norsk folkemusikk og dans*, drøftes den norske springaren og polsen i lys av renessansens tredelte danseformer. Arbeidet med norsk folkemusikk har nedfelt seg i diverse artikler, bl.a. i *Årbok for norsk folkemusikk*. Groven Myhren spiller selv hardingfele, har spilt en del til dans og deltatt på kappleik.

Han har i flere år virket som kordirigent, laget arrangementer og komponert for kor.

Han er sønn av Magne Myhren og Dagne Groven Myhren, og bror av Øyonn Groven Myhren.

Eksterne lenker
---------------

* Brukte tre år på Ringdrotten på
* Tolkiens tekst i Ivar Aasens ånd på


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forrige mottaker:Øyvind Vågnes | **Vinner av Nynorsk litteraturpris**(2006) | Neste mottaker:Frode Grytten |

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** ISNI
 |
**CAE Global Academy Brussels Sabena Flight Academy** (CAE SFA) er et treningssenter for piloter og bakkepersonell i flybransjen.

École d'aviation civile ble offisielt åpnet i 1953. I 2001 etter konkursen til Sabena, ble skolen privatisert. I 2007 ble skolen ble kjøpt av kanadiske gruppen CAE og ble medlem av CAE Global Academy.

Senteret tilbyr en rekke treningsmoduler for flyselskaper og flypersonell, fra totale treningspakker til salg av flytid i simulator. Det består av tidligere *École d'Aviation civile* - en pilotskole med base på Brussel lufthavn (Steenokeerzeel) i Belgia og Phoenix Falcon Field Airport i USA. SFA eies av CAE i Montréal.

SFA har fasiliteter og kurs for piloter og bakkepersonell i Norge. I tillegg avholdes det flyskrekk-kurs.

Flåte
-----

| Flytype | Antall | Sted |
| --- | --- | --- |
| Piper PA-28 Warrior |  | Phoenix |
| Piper Archer |  | Phoenix |
| Diamond DA20-C1 |  | Phoenix |
| Diamond DA40-180 |  | Phoenix |
| Diamond DA42-L360 |  | Phoenix |
| Diamond DA42-TDI |  | Antwerpen |
|

| Simulator | Sted |
| --- | --- |
| Airbus A320 | Brussel |
| Airbus A330 | Brussel |
| Airbus A340 | Brussel |
| Avro RJ85/100 | Brussel |
| Boeing 737-300/400/500 | Brussel |
| Boeing 737NG | Brussel |
| Boeing 767 | Brussel |
|

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑

Litteratur
----------

* Nicolas Tenoux (SFA 2011), *6 mois dans la vie d’un Pilote de ligne: Les secrets du quotidien...*, 2020, Amazon, 51p. (ISBN  9798637449200), p. 12
* Nicolas Tenoux (SFA 2011), *6 months in the life of an Airline pilot: Daily life secrets …*, 2020, Amazon, 77p. (ISBN  9798693699175), p. 12

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* CAE