recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Friedrichsfelde** er en ortsteil (delbydel) i bydelen Lichtenberg i Berlin.

Historie
--------

Utnevnelsen av presten Ludwig zu Rosenfelde i 1265 er den første henvisning til landsbyen Rosenfelde. Først i 1699 ble landsbyen omdøpt til Friedrichsfelde etter kurfyrst Fredrik I av Preussen. 

Det historiske landsbysentrum er området omkring den tidligere dorfanger (landsbyalmenning), Alt-Friedrichsfelde.

*Colonie Friedrichsfelde* i gaten Frankfurter Chaussee (idag Straße Alt-Friedrichsfelde) var boligområde for håndverkere. 

Friedrichsfelde ble innlemmet i Stor-Berlin i 1920 og var fra 1945 til 1990 en del av Øst-Berlin. Grensene for ortsteilen ble endret i 2001, bl.a. slik at gravlunden Zentralfriedhof Friedrichsfelde kom utenfor orsteilens grenser og ble lagt til Lichtenberg.

Bebyggelse og severdigheter
---------------------------

Friedrichsfelde landsbykirke er fra før 1265
Bebyggelsen i Friedrichsfelde er preget av høyhus. I den historiske landsbykjernen Alt-Friedrichsfelde finnes enkelte historiske bygninger som har fått status som vernet kulturminne. Blant disse bygningene er Friedrichsfelde landsbykirke fra før 1265. Friedrichsfelde slott ble oppført 1695 og ligger innenfor området til Tierpark Berlin som bl.a. også inneholder den ene av Berlins to zoologiske hager.

Den overveiende del av boligbebyggelsen består av bygninger fra to til seks etasjer bygget fra 1950-årene til 1990. Nord for Tierpark er det på et område som Stasi disponerte, oppført diverse offentlige kontorer og en faghøyskole for offentlig forvaltning og offentlig rett.

Splanemann-Siedlung ved Sewannstrasse oppført i 1920 til 1930, var det første boligkvarter bygget som plattenbau i Berlin. Boligkvarteret ble delvis ødelagt i den andre verdenskrig ble i 1951 oppkalt etter motstandsmannen Herbert Splanemann (1912–1945).

Kollektivtrafikk
----------------

Friedrichsfelde er knyttet både til to S-Bahn-stasjoner (Friedrichsfelde Ost stasjon og Betriebsbahnhof Rummelsburg) og til to undergrunnsstasjoner (Friedrichsfelde undergrunnsstasjon  og Tierpark undergrunnsstasjon ). Stasjonene utgjør knutepunkter for busstrafikken i området. Langs Rhinstraße og Straße Am Tierpark går en sporvogn mellom Neu-Hohenschönhausen og Niederschöneweide.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Berlin-Friedrichsfelde – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Berlin-Friedrichsfelde – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Friedrichsfeldes historie på bydelens hjemmeside. Besøkt 20. april 2012

Portal: Tyskland

| * v
* d
* r
Ortsteiler i Berlins bydel Lichtenberg |
| --- |
| Stadtwappen Berlin | 
* Alt-Hohenschönhausen
* Falkenberg
* Fennpfuhl
* Friedrichsfelde
* Karlshorst
* Lichtenberg
* Malchow
* Neu-Hohenschönhausen
* Rummelsburg
* Wartenberg

 | Bezirkswappen Lichtenberg |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** GeoNames
 |
**Friedrichswerdersche Kirche** ligger på Werderscher Markt i ortsteil Mitte i Berlins bydel Mitte. Schinkelplatz ligger øst for kirken. 

Kirken ble oppført mellom 1824 og 1831 av Karl Friedrich Schinkel og var den første nygotiske kirken i byen. Som murstensbygg står den i samme tradisjon som Marienkirche og Nikolaikirche på østsiden av Spree.

Friedrichswerdersche Kirche ble brukt av flere konfesjoner (simultankirke). Det dreide seg om både en forent prøyssisk og en franskreformert kirke.

I den andre verdenskrigen ble kirken sterkt skadet og gjenoppbygget først i 1980-årene. Friedrichswerdersche Kirche hører idag til Berliner Nationalgalerie som er en del av Staatliche Museen zu Berlin, og tjener som museum for skulpturer fra det 19. århundret.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Friedrichswerdersche Kirche – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Friedrichswerdersche Kirche – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Friedrichswerdersche Kirche – hjemmesiden til Berlins statlige museer Arkivert 20. april 2006 hos Wayback Machine.

Portal: Tyskland

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** NKC
 |
North Downs, sett fra Ranscombe Farm Nature Reserve i nærheten av Cuxton, Kent, utsyn over dalen Medway til høydene Bluebell Hill.
Kents geologi; North Downs til venstre i illustrasjonen.
**North Downs** er en rygg av kalksteinsåser som strekker seg omkring 160 km fra Hampshire gjennom Surrey og Kent i England. De er formet av elvene Wey, Mole, Darent, Medway og Great Stour, og utgjør den nordlige delen av Weald, med South Downs som «speilbilde» på den andre siden. Det høyeste punktet er Leith Hill sør for Dorking i Surrey, som er 294 moh. Westerham Heights ved nordenden av North Downs ligger i nærheten av Bromley, sørlige London, er det høyeste punktet i London med en høyde på 245 moh.

På grunn av den porøse kalksteinen er det lite trær i området, med unntak av noen områder på sørsiden. Ellers er det tørre daler, hvor man finner en rekke små landsbyer.

North Downs omfatter to *Areas of Outstanding Natural Beauty*, Surrey Hills og Kent Downs. Turveien North Downs Way og den eldgamle Pilgrims' Way går langs sørhellingen.

Etymologi
---------

«Downs» er fra angelsaksisk *dun* som blant annet har betydningen «høyde». Ordet innebærer en form for «høyereliggende gressmarker» i landskapet på 1300-tallet, som en voll eller ås. Disse høydene i landskapet ble kalt *North*, «nordlige», for å skille dem fra tilsvarende høyder i South Downs som strekker seg noenlunde parallelt til dem, men rundt 50 km til sør.

Bilder
------

* North Downs ved Wye Downs National Nature Reserve.North Downs ved Wye Downs National Nature Reserve.
* En markør ved North Downs Way, Ranscombe Farm, Cuxton, Medway.En markør ved North Downs Way, Ranscombe Farm, Cuxton, Medway.
* «Bluebellskog» (grunnet dekke av blomster av klokkeblåstjerner) ved Ranscombe Farm.«Bluebellskog» (grunnet dekke av blomster av klokkeblåstjerner) ved Ranscombe Farm.
* Utsyn østover, typisk landskap i Medway Gap, Ranscombe Farm.Utsyn østover, typisk landskap i Medway Gap, Ranscombe Farm.
* Utsyn østover.Utsyn østover.

Steder i nærheten av North Downs
--------------------------------

* Ashford
* Banstead, Basingstoke
* Caterham, Canterbury, Coulsdon
* Dorking, Dover
* Epsom
* Farnham, Faversham
* Guildford
* Leatherhead
* Maidstone, Medway-byene
* Purley
* Redhill, Reigate
* Sevenoaks, Sittingbourne, Sutton

Referanser
----------

1. ↑  «North Downs Natural Area profile» (PDF). English Nature. August 1997. Arkivert fra originalen (PDF) den 13. april 2014.
2. ↑  «weald (n.)», «wold (n.)», *Online Etymology Dictionary*
3. ↑  Meaning of «downs» in the English Dictionary, 'Cambridge Dictionaries Online

Eksterne lenker
---------------

* KentDowns AONB
* Surrey Hills AONB


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
Quartier 206
**Friedrichstrasse** er en hovedgjennomfartsåre i bydelene Mitte og Friedrichshain-Kreuzberg i Tysklands hovedstad Berlin. Den forbandt opprinnelig bydelene Kreuzberg og Wedding og ble anlagt som en del av en barokk byplan, oppkalt etter Kurfyrst Fredrik III av Brandenburg. I dag er den gjenoppbygd som handlegate med flere store varehus. 

Friedrichstrasse løper fra Torstrasse i nord og krysser elva Spree over Weidendammer Brücke. På sørsiden av Spree ligger Friedrichstraße stasjon med det berømte «Tränenpalast» («tårepalasset»), et tilbygg for greneskontroll reist av myndighetene i DDR for passasjerer med lokaljernbanen S-Bahn til og fra Vest-Berlin.*Tränenpalast* er bevart som et museum og som en arena for kulturarrangementer.

Vis-à-vis ligger Admiralspalast, en cabaretsscene og forlysteleseetablissement fra begynnelsen av 1900-tallet. Det overlevde ødeleggelen av Berlin i 2. verdenskrig og er idag restaurert.

Den tidligere sektorgrensa mellom amerikansk og sovjetisk sektor av Berlin fulgte grensa mellom de daværende bydelene Mitte og Kreuzberg og delte Friedrichstrasse omtrent på midten (ved tverrgata Zimmerstrasse). Sektorgrensa ble senere grense mellom Vest-Berlin og Øst-Berlin og grensekontrollpunktet Checkpoint Charlie ble etablert i Friedrichstrasse. Deler av kontrollpostene er bevart som et minnesmerke.

I sørenden er den tidligere barokke plassen Mehringplatz (til 1947 *Belle-Alliance-Platz*, opprinnelig *Rondell*) idag et moderne boligområde sperret for gjennomfartstrafikk.

Under Friedrichstraße løper undergrunnsbanelinjen U6 som har flere stopp langs gata. I krysset med Unter den Linden er det bygd ny stasjon av samme navn med overgang til U5. Stasjonen Französische Strasse som lå litt lenger sør er stengt.

Eksterne lenker
---------------

* Berlin.de - Offisiell hjemmeside

  

Portal: Tyskland

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND
 |
**Jeroen Nikkel** (født 14. desember 1980 i Maarssen) er en nederlandsk tidligere skihopper. Han ble sist av 69 deltakere i normalbakken i VM i Ramsau i 1999. Nikkel har gjort det lengste skihoppet i Nederland, med 29 meter i Bergschenhoek i 1999.

Nikkel var rundt 2000 en del av et håpefullt nederlandsk hopplandslag, som ble ledet av den tyske treneren Horst Tielmann. Etter at det ble innført kvalifisering til verdenscuprenn, var Jeroen Nikkel i 2001 den første nederlender som kvalifiserte seg til nyttårshopprennet i Garmisch-Partenkirchen. Han ble nummer 46 i rennet og nummer 65 sammenlagt i hoppuka. Knappe tre uker senere, 20. januar 2001, ble han nummer 45 av 58 deltakere i et verdenscuprenn i Park City.

Sesongene 2001/02 og 2002/03 deltok han i kontinentalcupen, uten å oppnå gode plasseringer. Han la opp som skihopper i 2003.

Referanser
----------

Kilder
------

* Skijumping.pl: Jeroen Nikkel (profil, 22. november 2007, besøkt 17. februar 2015)
* Skisprungschanzen-Archiv: Bergschenhoek (besøkt 17. februar 2015)
* Sportgeschiedenis.nl: Nederlandse skiër Jan Loopuyt liep Winterspelen mis Arkivert 24. november 2011 hos Wayback Machine. (25. februar 2010, besøkt 17. februar 2015)
* De Ondernemer: Fantastisch van dichtbij (2. januar 2008, besøkt 17. februar 2015)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Jeroen Nikkel – FIS (skihopping) Rediger på Wikidata

* (en) Jeroen Nikkel – TheSports.org Rediger på Wikidata
**Cremifaniidae** er en liten familie av små fluer som bare omfatter tre kjente, nålevende arter. I tillegg er det beskrevet en art fra ravfossiler. To av de tre artene finnes i Europa, men ingen er funnet i Norge. De blir ofte regnet som en delgruppe av bladlusfluene.

Utseende
--------

Små (1,5 - 2,6 mm), livlig fargede fluer. Ryggen er sølvgrå, kroppssidene mørkegrå og ryggens sider gulhvite. Hodet er kort og bredt, med middels store fasettøye|fasettøyne som er lenger enn de er høye. Ved innerkanten av hvert fasettøye sitter to børster, i tillegg er det to par kraftige børster i bakhodet og et lite børstepar mellom punktøye|punktøynene. Antenne|Antennene er tre-leddete, fremoverrettede, de to innerste leddene er ganske små, det tredje leddet er rundt med en tydleig to-leddet antennebørste (arista) festet nær roten. Den ytterste delen av antennebørsten er spydspiss-formet hos arten *Cremifania lanceolata*. Kinnbørster (vibrissae) mangler. Munndelene er små og lite påfallende. Brystet (thorax) er sølvgrått på oversiden, med gule sidekanter. Kraftige børster finnes bare langs sidekanten. Vingene er lyst gråaktige, mørke ved roten. Noen celler i vingen er gjerne mørkere enn resten. Tre lange, rette årer munner i vingekanten nær spissen. Beina er korte og slanke. Bakkroppen er sylindrisk. Larvene er flate, noe tilspisset i hode-enden, med to små, fingeraktige utvekster på siden av hvert ledd. Huden er dekket av ulike slags små pigger og vorter.

Levevis
-------

Biologien er godt kjent for *Cremifania nigrocellulata*, ikke for de andre artene. Denne lever som parasitt på bartrelus (familien Adelgidae), som er nebbmunner beslektet med bladlus. Fluen kan holde disse skadedyrene i sjakk og ble derfor innført fra Europa til Canada og USA. Fluene overvintrer som pupper, de voksne fluene klekkes om våren. Hunnene legger 5-6 egg hver dag, totalt 50-80. Utviklingen skjer raskt, det tar 16-18 dager fra egg til puppe, og det er to generasjoner hvert år. Puppestadiet kan vare ganske lenge. Man vet ikke hva det to andre artene lever av, men også disse synes være knyttet til bartrær.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen tovinger, Diptera
	+ fluer, Brachycera
		- Underordenen høyere fluer, Cyclorrhapha
			* Gruppen Schizophora
				+ Overfamilien Lauxanioidea
					- Familien **Cremifaniidae**
						* Slekten *Cremifania* Czerny, 1904
							+ *Cremifania lanceolata* Papp, 1994 – Ungarn
							+ *Cremifania nearctica* McAlpine, 1963 – New Mexico
							+ *Cremifania nigrocellulata* Czerny, 1904 – Europa, innført til Nord-Amerika
						* Slekten *Procremifania* Hennig, 1965 – bare kjent fra fossiler
							+ *Procremifania electrica* Hennig, 1965 – beskrevet fra Baltisk rav

Kilder
------

* Papp, L. 1998. Family Cremifaniidae. I: Papp, L. og Darvas, B. (red.): *Contributions to a Manual of Palaearctic Diptera*. 3: 409-414. Science Herald, Budapest.

Eksterne lenker
---------------

* *Cremifaniidae* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**Oserød** (uttales os're) er et sted og en gård på Nøtterøy i Færder kommune i Vestfold. 

Navnet Oserød viser opprinnelig til gården Oserød. Navnet har i nyere tid også blitt brukt på Oserød skole og andre områder i umiddelbar nærhet av *Oserød gård*, som *Oserødmyra*, *Oserødveien* og Oserødlund Borettslag.

Gården har trolig ligget på stedet siden 1300-tallet og på 1390-tallet.

Oserød var hovedkvarter for den tyske Organisasjon Todt under byggingen av Vardås fort under andre verdenskrig. Kunstneren Otto Valstad malte i 1883 et oljemaleri av Oserød gård.

Geografi
--------

Oserød ligger på den sørøstre delen av Nøtterøy, sør for Roppestad og vest for Hårkollen. Vest for Oserød ligger Hengerød og Kårød. Sør for Oserød ligger Oserødskogen og Torød.

Historie
--------

Navnet Oserød har blitt skrevet på flere ulike måter opp gjennom historien: 

* 1394 – Oosarudh
* 1593 – Aasßerøed
* 1605 – Osßerudt
* 1668 – Aaserød
* 1723 – Aasserød

Den gammelnorske skrivemåten var trolig Ásuruð. Navnet er en sammensetning av kvinnenavnet Aasa og gårdens status som rydningsgård.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  Lorens Berg: Nøtterø – En bygdebok, 1922
2. ↑  Offisielt adressekart for Nøtterøy[*død lenke*]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Sentralt stedsnavnregister
 |
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Tysklands flagg Tyskland |
| Friidrett: |
| Friidrett Lag-EM i friidrett (Superligaen) |
| Bronse | Bydgoszcz 2019 |  100 m |
| Sølv | Bydgoszcz 2019 |  4x100 m |

**Michael Pohl** (født 18. november 1989 i Frankfurt am Main) er en tysk friidrettsutøver som løper for klubben Sprintteam Wetzlar. Han ble tysk mester på 100 meter i 2019.

Idrettskarrière
---------------

Under tysk mesterskap i friidrett 2014 kom han på sjetteplass på 4 x 100 meter stafett sammen med laget LG ovag Friedberg-Fauerbach, og året etter fikk laget bronse på samme øvelse under tysk mesterskap i friidrett 2015. Han løp for Wiesbadener LV under tysk mesterskap i friidrett 2016, og de kom der på sjetteplass på 4 x 100 meter stafett. 

Under tysk mesterskap i friidrett innendørs 2017 kom han på fjerdeplass på 60 meter. Han fikk sølv på 100 meter under tysk mesterskap i friidrett 2017 utendørs, bak Julian Reus. Han satte ny personlig rekord på 60 meter under tysk mesterskap i friidrett innendørs 2018, og kom med det på andreplass. Utendørs kom han på fjerdeplass på 100 meter under tysk mesterskap i friidrett 2018. 

I februar 2019 fikk han igjen sølv på 60 meter under tysk mesterskap i friidrett innendørs 2019, denne gang bak Kevin Kranz. Han vant sin første nasjonale seniortittel i 2019, da han vant 100 meter under tysk mesterskap i friidrett 2019. Der fikk han også sølv på 4 x 100 meter stafett med sin nye klubb, Sprintteam Wetzlar. Han representerte Tyskland under Lag-EM i friidrett 2019, der Tyskland deltok i Superligaen, og han kom der på tredjeplass på 100 meter, og Tyskland kom på andreplass på 4 x 100 meter stafett.

Referanser
----------

1. ↑   World Athletics Database, World Athletics utøver-ID 302665[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Leichtathletik.de - *119. Deutsche Meisterschaften*, besøkt 27. juli 2020.
3. ↑  World Athletics - *Michael Pohl - Results*, besøkt 27. juli 2020.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Michael Pohl – World Athletics Rediger på Wikidata
**Theo** var et hardrock-band fra Arendal i Aust-Agder.

Historie
--------

Theo ble opprettet i 1982 og var aktive frem til slutten av 1980-tallet. Med originalbesetningen gav de ut to kassetter med, med nye medlemmer singlen *«Born to Rock»* og studioalbumet *The Good, the Bad, and the Ugly*. Theo spilte på lokale arrangement som Kildenrock og Molandsrock, og hadde en opptreden på NRK med «Born to Rock». Bandet ble oppløst i 1989 / 1990. Det ble holdt en mimrekonsert i Arendal 27. desember 2007.

Bård Torstensen og Erlend Ottem har senere gjort suksess med nu metal-bandet *Clawfinger*. Geir Emanuelsen var med i *Go-Go Gorilla* (med Alex Rosén), *Dixie Ramblers* og *Howlin' Pimp-O-Negros*. Han spiller fortiden i surfrock bandet *The Beat Tornados* som han var med å starte. Harald Dose er vokalist i *Dose Project Band*, som har utspring i *Arendal Storband*.

Diskografi
----------

* 1983: *Imagination of War* (kassett)
* 1985: *Turn Insane* (kassett)
* 1988: *The Good, the Bad, and the Ugly*, Veps Musikk, (studioalbum)
* 1989: *Born to Rock*, Veps Musikk, (singel)

1. «Born to Rock»
2. «The Track»

Medlemmer
---------

Opprinnelige
* Bård Kuvaas – gitar
* Geir Marcussen – vokal
* Bård Torstensen – gitar
* Geir Emanuelsen – bass
* Stig Theo Eriksen – trommer

Andre
* Geir Brobakken – vokal
* Dag Tynes – trommer

Siste medlemmer
* Harald Dose – vokal
* Erlend Ottem – gitar
* Bård Torstensen – gitar
* Geir Emanuelsen – bass
* Stig Theo Eriksen – trommer

Eksterne lenker
---------------

* Rock of Norway – Anmeldelse av *The Good, The Bad, And The Ugly*
* Harald Doses hjemmeside


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
***Kamerater*** (tysk tittel: *Kameradschaft*) er en tysk-fransk dramafilm fra 1931 regissert av G. W. Pabst.

Handling
--------

To gutter, en fransk og en tysk, spiller med klinkekuler i nærheten av grensen. Når spillet er over påstår begge guttene at de har vunnet, og klager over at den andre forsøkte å stjele klinkekulene deres. Deres fedre, som begge er grensevakter, kommer for å plukke opp guttene. I 1919, mot slutten av første verdenskrig, endres landegrensen, og en underjordisk gruve blir delt. Men en port deler de to seksjonene. Økonomiske problemer og stadig økende arbeidsledighet øker spenningen i området. Tyske arbeidere ønsker arbeid i Frankrike, men blir avvist fordi det knapt finnes nok arbeid for franske arbeidere.

I den franske delen av gruven bryter det ut en brann, som de forsøker å hindre ved å bygge en mur. Tyskerne fortsetter arbeidet i deres egen seksjon, men begynner å føle varmen på grunn av de franske brannene. Brannen kommer ut av kontroll, antenner gass og forårsaker kollaps gjør at mange franske gruvearbeidere blir innesperret. En tysk gruvearbeider, Wittkopp, appellerer til sjefene sine om å gjøre et redningsforsøk. Lederen forklarer til sin kone at franskmennene er menn med koner og barn. Wittkopp håper at franskmennene ville kommet ham til hjelp under lignende omstendigheter, dersom situasjonen hadde vært motsatt.

Skuespillere
------------

* Alexander Granach som Kasper
* Fritz Kampers som Wilderer
* Ernst Busch som Wittkopp
* Elisabeth Wendt som fru Anna Wittkopp
* Gustav Püttjer som Kaplan
* Oskar Höcker som Obersteiger
* Daniel Mendaille som Jean Leclerc
* Georges Charlia som Emile
* Andrée Ducret som Françoise

Referanser
----------

1. ↑  «'Filmens stjerner' Nasjonalbiblioteket» **(norsk)**. Besøkt 25. februar 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Kamerater* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) *Kamerater* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (en) *Kamerater* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Kamerater* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Kamerater* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (de) *Kamerater* på filmportal.de Rediger på Wikidata

* (en) *Kamerater* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *Kamerater* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** BNF **·** BNF (data)
 |
Et gammelt waqfdokument
**Waqf** (arabisk وقف, også transkribert *vakf* eller *vakyf*, plural: أوقاف *aukaf*; tyrkisk: *vakıf*, flertall: [evkaf]; bulgarsk: вакъф, *vakuf*, albansk: *Vakëf* eller *vakfi*, i Maghreb *habūs*) er i islamske land en gave til Gud i velgjørende hensikt. Uansett hvilken verdi gaven har, er det intensjonen bak gaven som betyr noe. Om gaven er av stor verdi finnes det mulighet for donator å bestemme hva den skal benyttes til, ved å nedtegne donators vilje i et waqfdokument (waqfiya). 

En *waqf* skal gjerne være noe som kan beholde sin verdi, som for eksempel landegods eller bygninger. Andre eksempler på mulige donasjoner er penger, dersom de investeres godt, eller bøker til moskéen.

Det finnes to forskjellige typer *waqf*. Den første skulle kunne kalles «offentlig waqf». Hensikten med en offentlig waqf er blant annet å støtte de fattige eller finansiere moskébygg. Et moskébygg kan i seg selv ses som en waqf. Alle mennesker har mulighet til å donere en waqf, men historisk sett har det fremst vært formuende og fremstående mennesker som sultaner eller guvernører som har donert waqfer i store mengder for å forøke sin sosiale status og samtidig fremstå som gudfryktige.

Den andre typen av waqf er «familiewaqfen». Her anser donatoren at *de trengende* i stedet for de fattige er den egne familien. Donator får selv bestemme hvorledes systemet for familiewaqfen skal utformes og hvilke familiemedlemmer som skal få ta del av waqfen. Vanlig forekommende er at kvinnelige familiemedlemmer i første generasjon blir inkluderte men at deres barn ekskluderes. Også familiewaqfen anses å være religiøst motivert, ettersom donasjonen gis til Gud selv om den altså fysisk tilfaller donators familie. 

Ettersom en stiftelse til en moské er skattefri, har dette institutt i historiens løp blitt benyttet som et middel mot konfiskasjon og utpressing, ved at privatpersoner delvis har pleid å avstå sitt gods til moskéer og stiftelser i den form at eieren har betalt 10–15 % av takseringsverdien og en lav årsrente, men for øvrig beholdt bruksretten og den øvrige delen av avkastningen. Stifterens rettigheter overgår på hans direkte avkom i ubrutt kjede; brytes denne, tilfaller eiendommen uavkortet donasjonsmottakeren.

Litteratur
----------

* John L. Esposito: *Islam: den raka vägen*. Lund: Studentlitteratur 2001. ISBN 91-44-01716-2
* Knut S. Vikør: *Between God and the sultan: a history of Islamic law*. London: Hurst 2005. ISBN 1-85065-738-6
* (sv) Vakf i *Nordisk familjebok* (2. utgave, 1921)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data)
 |
**Michael Praed** (født 1. april 1960 i Berkeley, Gloucestershire, England) er en britisk skuespiller. Han er i sitt hjemland mest kjent for sine opptredener på forskjellige teater-oppsetninger og musikaler som har blitt satt opp over hele landet.

Han er nok aller mest kjent for sin rolle som karakteren Loxley i den britiske TV-serien *Robin Hood av Sherwood*, som nærmest oppnådde kult-status over hele verden på 1980-tallet. Han er også blitt en berømt og anerkjent skuespiller for sin rolle som prins Michael av Moldavia i den kjente amerikanske såpeserien Dynastiet der han spilte i flere sesonger i løpet av 1985 og 1986. 

Han spilte karakteren Phileas Fogg i *The Secret Adventures of Jules Verne*, og flere andre filmer som både er kjente og mer ukjente. Han har vært den oftest brukte fortelleren for BBC sine historie-programmer Timewatch siden 2003. Fra juli 2009 hadde han rollen som kaptein Von Trapp i Storbritannias National Tour of The Sound of Music. Han ble utdannet ved den uavhengige skolen Eastbourne College i Storbritannia.

Referanser
----------

1. ↑   Internet Broadway Database, Internet Broadway Database person-id 77233, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* (en) Michael Praed på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) Michael Praed i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (en) Michael Praed hos The Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) Michael Praed hos Internet Broadway Database Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** BNE
 |
Thameslinktog i Cambridge
**Thameslink** er en jernbanelinje og et tidligere britisk selskap som drev denne linjen frem til april 2006, da First Capital Connect overtok anbudet. 
Jernbanestrekningen er på omkring 225 km, og går fra Bedford, England i nord til Brighton i sør via Snow Hill-tunnelen i London. Den betjener også London Gatwick Airport og London Luton Airport. Thameslink-linjen er et viktig tilbud for pendlere, og omkring 40 millioner passasjerer fraktes årlig. 

Tunnelen linjen krysser London gjennom ble gjenåpnet i 1988 etter å ha vært stengt for passasjertrafikk i femti år. Den nordlige delen av Thameslink erstattet en linje mellom Bedford og St. Pancras stasjon, og kjøres på Midland jernbanelinje.

I sør kjøres det på to linjer. Den viktigste går via London Bridge til East Croydon og så til Brighton. Den andre gikk opprinnelig via Elephant and Castle og Streatham til West Croydon, og så videre til Guildford. Linjen krysset en rekke andre linjer, og da jernbanen i Storbritannia ble privatisert ble det stadig vanskeligere å drive. Den ble derfor omkring 1994 kuttet ned slik at endestasjonen ble West Croydon. Omkring 1995 ble ruten endret, og Thameslink sluttet å kjøre til West Croydon. Ruten ble lagt om til Sutton, Wimbledon og Streatham; fra sistnevnte stasjon kjøres den til Brighton over samme spor som hovedruten.

Anbudet overtas av selskapet Govia i september 2015.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Thameslink – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* First Capital Connect
**Waqar Ahmed Seth** (urdu: وقار احمد سیٹھ; født 16. mars 1961 i Dera Ismail Khan District i North-West Frontier Province i Pakistan, død 12. november 2020 i Islamabad) var en pakistansk politiker og jurist. Han var *Chief Justice* i Peshawar High Court fra 28. juni 2018 til sin død. Han begynte i denne høyesterett som dommer 2. august 2011.

Han ledet den spesialdomstol som behandlet høyforræderisaken mot Pervez Musharraf og var en av de to dommere i panelet på tre som i 2019 fant ham skyldig *in absentia* og dømte ham til døden. Dette var første gang i Pakistans historie at en militærdiktator ble dømt for høyforræderi. Dommen ble senere annullert av en annen domstol.

Seth døde 12. november 2020 Islamabad av covid-19, i en alder av 69 år.

Referanser
----------

1. ↑  «Profiles of Justice: Yahya Afridi and Justice Waqar Ahmed Seth». *www.thenews.com.pk*.
2. ↑  «Special court sentences Pervez Musharraf to death in high treason case». *dunyanews.tv*.
3. ↑  «Former Pakistan President Pervez Musharraf sentenced to death for high treason». *WQAD.com*. 17. desember 2019.
4. ↑  «Peshawar High Court Chief Justice Waqar Seth dies of coronavirus». *SAMAA NEWS*. 12. november 2020.
**Kamen Tsjanev** (bulgarsk: Камен Чанев; født 27. august 1964 i Sliven i Bulgaria, død 26. november 2020 i Stara Zagora) var en bulgarsk operatenor.

Kamen Tsjanev studerte på den franskspråklige skolen i hjembyen Sliven. I 1991 tok han eksamen på Bulgarias statlige musikkakademi «Pancho Vladigerov» og i 1992 spesialiserte han seg på Boris Hristov-akademiet for musikk og kunst i Roma. Han samarbeidet med Alexandrina Miltcheva, Ghena Dimitrova og Leone Magiera, Luciano Pavarottis pianist.

Hans karriere begynte i 1993, i Nasjonaloperaen i Sofia, der han hadde sin scenedebut som *Hertugen av Mantua* i Verdis *Rigoletto*. Han vant Jussi Björlings internasjonale konkurranse for tenorer i 1994. I 1998 flyttet han til Praha der han sang i to år, før han ble freelancer mens han forble hyppig gjest på scenen i Statsoperaen i Praha. Senere opptrådte han på en rekke scener i operahus i Bulgaria og Tsjekkia, og blant annet i Frankrike, Tyskland, Sveits, Sverige, Italia, Romania og Sør-Korea.

Han sang lenge lyriske roller som tittelrollene i Gounods *Faust* og i Massenets *Werther*, og videre *Alfredo* i Verdis *La traviata*, *Lensky* i Tsjajkovskijs *Eugen Onegin*, *Edgardo* i Donizettis *Lucia di Lammermoor*, *Toni* i Leoncavallos *Pagliacci*, *Grev Almaviva* i Rossinis *Il barbiere di Siviglia* og *Don Ottavio* i Mozarts *Don Giovanni*. Senere ble det mer dramatiske roller i hans repertoar, som Puccinis *Cavaradossi* i *Tosca* og *Calaf* i *Turandot*.

Han samarbeidet med dirigentene Ricardo Muti, Lorin Maazel, Nicola Luisotti, Michail Jurowski, Paolo Carignani, Donato Renzetti, Philippe Auguin og Asher Fisch.

Tsjanev spilte inn for Bulgarias nasjonale radio, italienske RAI-2, og i 1999 med Plovdiv filharmoniske orkester med Nayden Todorov som ledet en CD-produksjon for det amerikanske merket MMO.

Tsjanev døde 26. november 2020 i Stara Zagora i Bulgaria av covid-19, i en alder av 56 år.

Referanser
----------

1. ↑  «Italian Tenor Arias with Orchestra». Music Minus One. Arkivert fra originalen 5. september 2009. Besøkt 26. juli 2010.
2. ↑  Bulgarian international opera star Kamen Chanev dies of Covid-19

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** NKC
 |
**Salar Jung III**, egentlig **Yusuf Ali Khan** (født 13. juni 1889 in Pune, død 2. mars 1949 i Hyderabad), var en hyderabadsk adelsmann, som var diwan i staten Hyderabad fra 1912 til 1914. Hans far og farfar var også statsministre. 

Salar Jung var diwan fra 11. juli 1912 til 1. desember 1914. Han overtok diwanembetet i en alder av 23 år. Statsministerperioden ble kort fordi nizam Osman Ali Khan foretrakk en svak statsminister. Da Salar Jung III gikk av, ble ingen ny diwan utpekt og nizamen styrte alene. 

Etter at han gikk av som statsminister viet Salar Jung III sin tid til å samle kunst. Samlingen ble en del av Salar Jung Museum i byen Hyderabad.

Referanser
----------

1. ↑  *Hyderabad State List of Leading Officials, Nobles and Personages*, Hyderabad: Residency Government Press, 1937, s. 29.
2. ↑  Lucien D. Benichou: *From Autocracy to Integration: Political Developments in Hyderabad State (1938–1948)*, Hyderabad: Orient Longman, 2000, s. 42.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN
 |
**Skordatur** (it. *scordatura = omstemming*) er en stemming som avviker fra et strengeinstruments normalstemming.

Fiolin
------

Skordatur gjør det mulig å spille ellers vanskelige akkorder og samtidig åpne for nye klangmuligheter.

Georg Philipp Telemann brukte skordatur i enkelte verk, unntaksvis også Niccolò Paganini og Gustav Mahler, samt Robert Schumann i op.47 og Igor Stravinskij i Ildfuglen.

Stimmung von Bibers 16 Rosenkranzsonaten

Fiolin klargjort for den 11. Rosenkranssonaten, A-strengen og D-strengen krysser hverandre.
Det mest kjente musikkeksempelet fra barokkmusikken er *Rosenkrans-* eller *Mysteriesonatene* av Heinrich Ignaz Biber hvor han bruker 15 ulike stemminger (se bildet over).

Wolfgang Amadeus Mozart noterte bratsjstemmen i *Sinfonia Concertante* KV 320d i D-Dur selv om stykket er i Es-Dur. Dette minsker de tekniske vanskelighetene for solobratsjen og muliggjør en større klanglig briljans.

Gitar
-----

*Se også: Gitarstemming*
Skordaturer er vanlig på gitar. De brukes både for å forenkle eller muliggjøre utførelsen av spesielle musikkstykker, samt å endre klangbildet. Det er vanlig å stemme 6. (E) streng ned til D eller C, 5. (A) streng ned til G, 4. (D) streng ned til C, 3. (G) streng ned til F#, 2. (H) streng opp til C og 1. (E) streng ned til E♭.

Se også
-------

* Åpen stemming

Litteratur
----------

* Dagmar Glüxam: «Skordatur» i *Oesterreichisches Musiklexikon*. Onlineutgaven, Wien 2002 ff. ISBN 3-7001-3077-5.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Österreichisches Musiklexikon **·** GND
 |
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Frankrike Frankrikes flagg |
| Orientering |
|  Seire sammenlagt i Verdenscupen: 0 |
| Verdenscupseire, enkeltløp: 0  (4 pallplasseringer)*Per 1. september 2018* |
| Verdensmesterskap |
| Sølv | 2017 Estlands flagg Tartu | Sprint |
| Sølv | 2017 Estlands flagg Tartu  | Stafett |
| Bronse | 2010 Norges flagg Trondheim | Sprint |
| Bronse | 2014 Italias flagg Asiago-Lavarone | Stafett |
| Bronse | 2015 Skottlands flagg Inverness | Stafett |
| Bronse | 2018 Latvias flagg Riga | Stafett |
| Europamesterskap |
| Sølv | 2010 Bulgarias flagg Primorsko | Stafett |
| Bronse | 2012 Sveriges flagg Falun | Stafett |

**Frederic Tranchand** (født 25. mai 1988) er en fransk orienteringsløper som konkurrerer for den finske orienteringsklubben Paimion Rasti og det franske landslaget. 

Tranchand slo for alvor gjennom internasjonalt ved å ta bronsemedaljen på sprintdistansen under VM i Trondheim i 2010. Kun tideler foran hjemmehåpet Øystein Kvaal Østerbø, kjempet franskmannen seg inn til tredjeplass. Det er ikke bare på sprint Tranchand har hevdet seg, også på stafett er han en sterk løper. Det har resultert i blant annet en sølvmedalje (2017) og to bronsemedaljer (2014 og 2015) i VM. Han har også tatt to EM-medaljer (sølv i 2010 og bronse i 2012) som en del av Frankrikes lag i stafett.

Under VM i orientering 2017 tok Tranchand sølvmedalje på sprint. Han ble slått med 2,9 sekunder av sveitseren Daniel Hubmann. Han var også en del av Frankrikes lag som tok sølvmedalje på stafetten. Tranchand vekslet først på første etappe, og Lucas Basset og Thierry Gueorgiou fullførte som nest beste lag etter verdensmestrene fra Norge. Han løp siste etappe for Frankrikes lag som tok bronsemedalje på stafetten under VM i Latvia 2018.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Frédéric Tranchand – World Athletics Rediger på Wikidata

* (fr) Frédéric Tranchand – Fédération française d athlétisme Rediger på Wikidata

* (en) Frédéric Tranchand – IOF Rediger på Wikidata

* (en) Frédéric Tranchand – World of O Rediger på Wikidata

* (en) Frédéric Tranchand – International Trail-Running Association Rediger på Wikidata
**General Thein Sein** (burmesisk: သိန်းစိန်; IPA: θéiɴ sèiɴ; født 20. april 1945 i Kyonku, Ngapudaw Township i Irawadi Division i Burma) er en myanmarsk offiser og politiker for Det statlige freds- og utviklingsrådet (til 2010) og deretter for Det forente solidaritets- og utviklingspartiet som partiets leder (fra 2010). Han var Myanmars president fra 2011 til 2016, og tjente tidligere som landets statsminister fra 2007 til 2011.

Thein Sein ble i april 2007 utnevnt til midlertidig statsminister av landets militærjunta, og erstattet da Soe Win, som undergikk en medisinsk behandling. Thein Sein ble formelt statsminister 24. oktober samme år, etter Soe Wins død tolv dager tidligere.

Sein holdt stillingen førstesekretær i statsfred og utviklingsrådet. Han er også landets fjerde høyeste general, og tjener også som formann for den statsstøttede nasjonalkommisjonen, og han ledet høyere forhandlinger med Bangladesh og Kambodsja.

En stund etter hans utnevnelse til statsminister ble han forfremmet fra generalløytnant til general. På sin første offisielle reise ut av landet som statsminister ledet han forhandlinger med Laos, Vietnam og Kambodsja.

Thein Seins parti unionsolidaritets- og utviklingspartiet vant det burmesiske valget i 2010. 4. februar 2011 ble han utnevnt av parlamentet til landets president, og ble dermed den første "sivile" presidenten til å styre landet etter nesten femti år med militært styre. Tin Aung Myint Oo og Sai Mauk Kham ble utnevnt til visepresidenter.

Thein Sein går for å være en moderat reformist og drev i sin embedstid i landets toppverv gjennom en forsiktig reform- og åpningspolitikk, også på demokratiseringens område.

Referanser
----------

1. ↑   Davos 2014 Participant List, uttrykt i referansen som 1945[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Munzinger Personen, Munzinger IBA 00000028659, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   global.britannica.com[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   Folkerepublikken Kinas utdannelsesministerium, verkets språk kinesisk, www.moe.gov.cn, besøkt 11. april 2019[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Thein Sein – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Current Political Leaders


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Soe Win** |  **Myanmars statsminister**(April 2007 (fungerende) - 24. oktober 2007–4. februar 2011) | Etterfølger:**Stillingen avskaffet** |
| Forgjenger:**Than Shwe (som *formann for statsfred og Myanmars utviklingsråd*)** |  **Myanmars president**(4. februar 2011–) | Etterfølger:**Nåværende** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** Munzinger (iba)
 |
Nyspiret oljeplante med karakteristiske avrundete frøblad som ikke likner de nyere takkete bladene
**Frøblad** eller **kimblad** er de første bladene på en frøplante som dannes etter at den har spiret fra frøet. Blant blomsterplanter dannes det ett eller to frøblader. Dette har gitt opphav til inndelingen i enfrøbladete og tofrøbladete planter.

Dannelse
--------

Frøbladene dannes mens før planten har forlatt frøet og er en del av plantenes fosterutvikling. Hos de enfrøbladete plantene er frøbladet linjenervet og likner de voksne plantenes blader. Hos tofrøbladete planter er frøbladene enklere og gjerne avrundete i fasongen, og likner ofte ikke de senere bladene i det hele tatt. Hos bartrær er det fra to til 24 frøbladene som sitter som en krans rundt stilken. Disse er nåleformede som de voksne barnålene, og omtales ofte ikke som frøblader.

Epigal og hypogal spiring
-------------------------

Hos de fleste frøplanter vil stengelen gro ut av frøet mens frøbladene enda dannes, slik at frøskallet sitter fast på spiren helt til frøbladene er ferdig dannet. Denne formen for spiring kalles **epigeal spiring**, og er vanlig hos hurtigvoksende planter med mange frø, slik som karse. Hos planter med større og færre frø, særlig der spirene er utsatt for frost eller beiting, vil frøet begynne å sende ut en spirespiss så snart rota er etablert, slik at spirespissen, men ikke selve frøet, gror opp av bakken. Denne formen for utvikling kalles **hypogeal spiring**. Denne formen for spiring er også vanlig hos mange nøtter, der frøbladene først og fremst er fungerer som opplagsnæring.

Referanser
----------

1. ↑  Linnaeus, Carl (1755) [1751]. *Philosophia botanica : in qua explicantur fundamenta botanica cum definitionibus partium, exemplis terminorum, observationibus rariorum, adiectis figuris aeneis*. originally published simultaneously by R. Kiesewetter (Stockholm) and Z. Chatelain (Amsterdam). Vienna: Joannis Thomae Trattner. Besøkt 13. desember 2015.
2. ↑  «Monocots versus Dicots». University of California Museum of Paleontology. Besøkt 25. januar 2012.
3. ↑  Parolin, P. Ferreira, L.V. Junk, W.J. (2003) "Germination characteristics and establishment of trees from central Amazonian flood plains" *Tropical Ecology* **44**(2): 157-169

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Theisendammen** er en kunstig dam i Bymarka i Trondheim kommune i Trøndelag. Tjernet inngår i Ilavassdraget og ligger på 156 moh, øst for Sommerseter, sør for Schøningsdal og vest for Blyberget. Dammen ble i sin tid anlagt som vannkilde til Ila møllebruk, og var i perioden 1889 til 1979 drikkevannskilde for Trondheim. Dammen har en kapasitet på 2,2 millioner m³ per år. Det ble drevet med sportsfiske av ørret, gjedde og mort i Theisendammen, men etter behandling med rotenon i september 2016 er vannet uten fisk.

Demningen i nordøst ble oppført på slutten av 1700-tallet av kanselliråd Simon Lorentz Thaysen for å sikre en stabil vannforsyning til Ila møllebruk, hvor Thaysen hadde eierinteresser. Denne demningen sviktet på grunn av vårflom den 27. mai 1791 på grunn av at demningen i Kobberdammen lenger opp i Bymarka hadde gitt etter for vannmassene, noe som medførte stor skade på Ilavassdraget og områdene rundt, i tillegg til at 22 mennesker omkom - en av de største naturkatastrofene som har rammet Trondheim. Demningen i Theisendammen brast også på grunn av flom i 1844, men med mindre uheldig utfall. 

Dammen har hatt flere navn opp igjennom historien, og er blant annet nevnt i 1772 som *Mølledammen* etter en tidligere dam på stedet som muligens ble anlagt i 1659 da møllebruket ble tatt opp igjen. Den ble i 1778 også nevnt som *Bagersætherdammen* og har også gått under navnet *Nedre Kobberdammen*.

Referanser
----------

1. 1 2  «NVE Atlas». *Vassdrag – Innsjødatabase.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 25. juni 2015

Litteratur
----------

* Bratberg, Terje T. V. (2008). *Trondheim byleksikon*. Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 252 og 536. ISBN 978-82-573-1762-1.
**Steingrimur Hermannsson** (født 22. juni 1928, død 1. februar 2010) var Islands statsminister i to perioder, først fra 1983 til 1987, og deretter fra 1988 til 1991. Han var også utenriksminister, justisminister, landbruksminister, fiskeriminister og transportminister. Videre var Hermannsson også Framsóknarflokkurinns partileder i 25 år, fra 1979 til 1994.

Biografi
--------

Han var sønn av statsminister Hermann Jónasson. Da han vokste opp, var Island preget av Den store depresjonen, og som ungdom hørte han ofte på når faren diskuterte andre verdenskrig hjemme i stua. Han ville ikke inn i politikken, men dro til USA for å studere i 1948. Hermannsson utdannet seg til ingeniør i Chicago, og på Caltech og ble direktør for Islands forskningsråd i 1957. Men i 1960-årene gikk han likevel inn i politikken og ble valgt til Alltinget i 1971, før han ble partileder i 1979. 

Etter å ha tjent som statsminister ble han sjef for Islands sentralbank, en stilling han hadde fra 1994 til han ble pensjonist i 1998.

Politiske høydepunkt
--------------------

I 1986 var han vert for toppmøtet i Reykjavik, hvor Mikhail Gorbatsjov og Ronald Reagan møtte hverandre. Selv om det ikke ble vurdert som så veldig vellykket, banet det veien for slutten på den kalde krigen. Island var det første landet som anerkjente Litauen som uavhengig av Sovjetunionen, noe som skyldtes Steingrimurs sterke støtte til Vytautas Landsbergis.

Pensjonist
----------

Noen ville nominere ham til president i 1996, men det takket han nei til, han ønsket å gå av da han var 70 og ikke sitte ut over det. Etter at Hermannsson trakk seg tilbake, holdt han til å begynne med en lav profil. Men etter hvert engasjerte han seg, blant annet mot EU og han ble økende kritisk til sitt gamle parti. Hermannsson støttet et miljøinitiativ som ble tatt foran valget i 2007, noe som førte til at han nesten mistet rollen som sitt partis *grand old man*. 

Memoarene som han gav ut i tre bind fra 1998 til 2000 ble en bestselger.

Referanser
----------

1. 1 2   Munzinger Personen, oppført som Steingrimur Hermannsson, Munzinger IBA 00000015818, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   www.althingi.is[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   www.icelandreview.com[Hentet fra Wikidata]

Portal: Island

  



|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Prabook **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** LCCN **·** Munzinger (iba)
 |
**Vatnedalsdammen** er en steinfyllingsdam i Bykle kommune i Setesdal. Den er en av Nord-Europas høyeste dammer og er anlagt i forbindelse med reguleringen til de store kraftanleggene i Otra. Rettighetene til regulering av Vatnedalsvatn stammer fra 1912 og i dag er hele dalen neddemmet.

Den første dammen ble bygd i tiden fra 1917 til 1919.

I 1943 startet arbeidene med å bygge en større reguleringsdam i Vatnedalen. Denne ble fullført i 1947 og magasinet hadde en kapasitet på 142 mill m³.

Førti år senere ble det bygd en ny dam med langt større dimensjoner. Denne dammen er 120 meter høy og har et massevolum på 4,2 mill m³. Den er 365 m bred ved foten. I forbindelse med anlegget ble Otras hovedløp lagt i tunnel fra Lislevann til Vatnedalsvann.

Damanlegget (hoveddam og sekundærdam) ble åpnet av daværende olje- og energiminister Kåre Kristiansen i 1983. Magasinet har nå en kapasitet på 1150 mill. m³ og har en reguleringshøyde på 140 meter.

Vannet i dammen benyttes til energiproduksjon i Holen kraftverk
**Klaus Gruner** (født 22. august 1952 i Crimmitschau), tysk håndballspiller som deltok i de olympiske leker 1980 i Moskva.

Gruner ble olympisk mester i håndball under Sommer-OL 1980 i Moskva. Han var med på det østtyske laget som vant håndballturneringen for menn foran Sovjetunionen og Romania. Øst-Tyskland vant fire kamper og spilte uavgjort 14-14 mot Ungarn i gruppespillet. De vant gruppe-A og var dermed kvalifisert for finalen. I finalen møtte de Sovjetunionen som vant gruppe-B. Finalen, som ble spilt 30. juli 1980, endte med østtysk seier med 23-22. Gruner spilte alle seks kampene i håndballturneringen og scoret tre mål.

OL-medaljer
-----------

* Gull 1980 Sovjetunionens flagg Moskva - **Gull** i håndball menn Øst-Tysklands flagg Øst-Tyskland

Eksterne lenker
---------------

* (en) Klaus Gruner – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Klaus Gruner – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Klaus Gruner – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata
**Mallanaga Vātsyāyana** er navnet på en indisk filosof som levde i India en gang på 200-tallet e.Kr. i antagelig Pataliputra, det vil si dagens Patna. Han er tilskrevet som forfatteren av *Kama Sutra*, den mest kjente boken i verden om menneskelig seksualitet. Han bør ikke forveksles med Pakṣilasvāmin Vātsyāyana, forfatteren av Nyāya Sutra Bhāshya, den første bevarte kommentaren på Akshapada Gotamas *Nyāya Sūtras*.

Man vet generelt sett veldig lite om Mallanaga Vātsyāyana, skjønt det er antatt at hans disipler dro ut på hans instruksjoner og reiste rundt i Himalayafjellene for å påvirke stammene der til slutte med deres religiøse kulter og ofringer. Det er sagt at han skapte legenden om Tara blant fjellstammene som en tantrisk gudinne. Hans interesse i menneskelig seksuell aktivitet som et medium for å oppnå åndelighet ble samlet i hans avhandling Kama Sutra. Mot slutten av denne teksten omtaler hans seg selv:

> Etter å ha lest og bearbeidet tekstene til Babhravya og andre gamle forfattere, og tenkt over meningen med lovene gitt av dem, ble denne avhandling skrevet. Det ble gjort i henhold til forskriftene fra den hellige skrift, til fordel for verden, av Vātsyāyana, mens han førte livet til en religiøs student ved Benares, og helt opptatt av fordypelsen av guddommen. Dette arbeidet er ikke ment til å benyttes som et virkemiddel for å mette våre lyster. En person som er gjort kjent med de riktige prinsippene av denne lære, som bevarer sin Darma (religiøse dyd), sin Artha (jordiske velferd), og sin Kama (sensuelle tilfredsstillelse), og som i henhold til folkets skikker, kan helt sikkert bli herre over sine saner. Kort sagt, en intelligent og opplyst person som følger Dharma, Artha og Kama uten å bli oppslukt av sine lyster, vil oppnå suksess i alt som han kan gjøre.
> 
> 
>

Referanser
----------

1. ↑   Haskar, A.N.D. (2011): *Kama Sutra*. Penguin Classics, ISBN 978-0-14-310659-3, s. 17 og 22 i introduksjonen.
2. ↑   Banerji, Sures Chandra (1990): *A Companion to Sanskrit Literature*. Motilal Banarsidass Pub. s. 104-105.
3. ↑   Burton, Richard Francis (2017): *Kama Sutra: The Original English Translation by Sir Richard Francis Burton*, e-artnow sro

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Deutsche Biographie **·** Nationalencyklopedin **·** BIBSYS **·** VIAF **·** VIAF **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** NDL **·** NKC **·** ICCU **·** BNE **·** CiNii
 |