recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Annika Zell** (født 24. mars 1965) er en svensk langrennstrener og tidligere orienteringsløper, skiorienterer og langrennsløper, bosatt i Norge.

Biografi
--------

Annika Zell vokste opp i Sundsvall og konkurrerte for Kovlands IF og Sundsvalls OK. Hun flyttet til Lillehammer og konkurrerte der for Nydalens Skiklub.

Annika Zell ble nummer åtte på 30 km i svensk mesterskap i langrenn i 1990 i Östersund.

Zell vant VM I skiorientering (lang løype) i 1992 i Pontarlier og 1996 på Lillehammer. Hun vant også kort løype i 1998.
Hun kom på andreplass sammenlagt i verdenscupen i skiorientering i 1991 og 2000 og på tredjeplass i 1999.

Zell vann O-Ringen i 1993 og 1996. Hun kom på femteplass sammenlagt i verdenscupen i orientering i 1992. Hun har vunnet Tiomila tre ganger: i 1995 og 1996 med Sundsvalls OK og i 2006 med Nydalens SK. Hun deltok på det svenske laget som tok gull i nordisk mesterskap i orientering i 1992.

I 2018 begynte hun som langrennstrener for det svenske kvinnelandslaget, sammen med Magnus Ingesson.

Referanser
----------

1. ↑   www.ramberg-ol.de[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «1990, 30 km/F damer - Sweski.com - Sverige sajt för längdåkning!». *www.sweski.com*. Besøkt 18. januar 2019.
3. ↑  "Zell slutade med seger i tiomila" Arkivert 1. februar 2012 hos Wayback Machine.. *SVT/TT*. Lest 27. juli 2010.
4. ↑  «Johan Olsson tillbaka i skidlandslaget» **(svensk)**. Aftonbladet. 8. mai 2018.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Annika Zell – IOF Rediger på Wikidata

* (en) Annika Zell – FIS (langrenn) Rediger på Wikidata
**Budo** (武道) er en fellesbetegnelse for de japanske kampaktivitetene. Ordet **Budo** ble først kjent for japanerne gjennom de klassiske kinesiske skriftene. Sentralt i utviklingen av dagens budo står bujutsu og Okinawa te.

Historikk
---------

«Opprettelsen» av klassisk Budo ble bekreftet ved at man forandret ideogrammet og suffikset Jutsu (kunst) i ordet Bujutsu til Do (vei). Denne forandringen varslet at flere ønsket å få en bedre forståelse av sitt eget sinn gjennom dyrkingen av kampkunstene, med selvrealisering som det endelige mål, i motsetning til de som trente kampkunst utelukkende med tanke på strid. Selv om det teknisk sett var Bujutsu, var ikke klassisk Budo ment som trening til strid, men snarere som en måte å oppnå dypere forståelse av egoet, menneskets eksistens, naturen og for å oppnå selvperfeksjonering.

De klassiske Budo disipliner ble skapt av mennesker som strevde etter å sette en forbindelse mellom kreative aktiviteter og fortidens idealisme. Klassisk Budo, i likhet med Bujutsu, hadde derfor dype røtter i Føydaltidens kultur. Det er imidlertid helt essensielt for forståelsen av begrepet å vite at Budo ikke ble til som et slags sosialt tidsfordriv/rekreasjon, konkurranseidrett eller oppvisningsmetode, men snarere som en metode til selvutvikling.

Moderne Budo er stort sett produkter av det 20. århundre som bygger på de gamle prinsippene i klassisk Budo. Budo kan inndeles i «kobudo» (klassiske metoder/systemer – inntil 1868) og «shinbudo» (nyere/ moderne metoder/systemer).

Budo-disipliner
---------------

I Japan utgjør følgende budo-disipliner «de 9 store»;

* Aikido
* Iaido Iaido DVD hos ONDEFO
* Jodo Jodo DVD hos ONDEFO
* Judo (Judo er organisert innen Norges Judoforbund i NIF)
* Karate (Karate er organisert innen Norges Kampsportforbund i NIF)
* Shorinji kempo
* Kendo (inkl. Iaido), (Kendo er organisert i NIFs fleridrettsutvalg)
* Jukendo
* Sumo (Sumo er organisert innen Norges Bryteforbund i NIF)
* Naginatado

I tillegg kommer jujutsu, ninjutsu, kenjutsu og kyudo m.fl. Det finnes også mange stilarter/avarter av de ulike budo-grener.

Enkel terminologi
-----------------

* Budo = stridsvei/metode
* Bujutsu = stridsteknikk/system
* Bu = strid/krig, i betydningen å stanse eller hindre dette
* Do = vei, metode for egenutvikling
* Jutsu = teknikk/system, ment for reelt bruk

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** GND **·** NDL **·** NKC
 |
**Esquilinhøyden** (italiensk: *Monte Esquilino*) er en av Romas syv høyder. Åsen er ca. 75 meter høyt og ligger øst for Forum og Capitolium. Her ligger kirken Santa Maria Maggiore.

Esquilin er den største av Romas syv høyder. Navnets betydning er usikker. Noen mener det kommer av *aesculus* som er latin for den typen eiketre som skal ha dekket området før det ble bebygd. Andre hevder at høyden er oppkalt etter *exquilini*, de som ikke hadde romersk borgerskap, og derfor måtte bosette seg utenfor bymuren. Det tryggere området innenfor Den serviske mur var forbeholdt *inquilini*, det vil si romerske borgere.

I antikken hadde Esquilin tre topper: **Cispius, Fagutal** og **Oppius**, som på grunn av all bebyggelsen vanskelig lar seg skjelne fra hverandre i dag. Cispius var høyeste punkt, og svarer til dagens Piazza Santa Maria Maggiore. I republikkens tid gav den østlige delen av Esquilin plass for svære massegraver for de fattige. Ulver, hunder og fugler tok for seg av restene av dem som ikke var skikkelig begravd. Rundt 50 f.Kr ble området imidlertid attraktivt, og romerske rikmenn kjøpte opp tomter de omdannet til forseggjorte parker. En elegant bydel, *Collis Hortulorum* (= Hagehøyden), vokste frem. Mest kjent av de som hadde råd til å bo her, var Augustus' rådgiver Mæcenas. Datidens store kunstnere var velkomne på hans eiendom, som strakte seg på begge sider av den nåværende Via Merulana. Horats har beskrevet endringen i strøkets karakter, og lagt ordene i munnen på en såkalt *priapus*, en fruktbarhetsstøtte, som utbryter: «*Nå er det herlig å bo her og spasere over den åpne terrassen, der nylig den vandrende snek seg, ille til mote ved synet av marken med heslige knokler.*»

Referanser
----------

1. 1 2  Olsen, Ole Askov (1996): *Rom – pladsernes by*, København: Thaning & Appel, ISBN 87-413-6343-4, s. 252

Se også
-------

* Esquilino

  


| * v
* d
* r
Romas sju høyder |
| --- |
| Aventinerhøyden **·** Celiohøyden **·** Kapitolhøyden **·** Esquilinhøyden **·** Palatinerhøyden **·** Quirinalhøyden **·** Viminalhøyden |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** GeoNames
 |
Esrum Sø i 1840 malt av Dankvart Dreyer
**Esrum Sø** er en innsjø på Sjælland i Danmark. Den er Danmarks vannrikeste innsjø, og den tredje største innsjø målt etter overflateareal, etter Arresø og Stadil fjord. Den ligger i Region Hovedstaden nordvest for Fredensborg og øst for Gribskov. Innsjøen har 3 karakteristi­ske bukter i nordenden og den smale bukten Møllekro­gen i sydenden. Innsjøen har en karakteristisk form med relativt steile skrenter og et stort, jevnt bunnareal på 18-22 meters dybde. Høyden over havet er under 9,38 meter om sommeren og under 9,48 meter om vinteren. Tilløpene til innsjøen er små. Utløpet, Esrum Å, er i innsjøens nordende. I den enden av innsjøen som ligger opp mot Fredensborg slottshave ligger Chaluphuset og Skipperhuset.

Referanser
----------

1. ↑  Stenholt Mølle resevatet Arkivert 28. desember 2013 hos Wayback Machine. Naturstyrelsen, siste paragraf

Litteratur
----------

* Niels Richter-Friis, *Esrum Sø*, Forlaget Esrum Sø, 2010. ISBN 9788788393316.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** LCCN **·** GeoNames
 |

Portal: Danmark
***Den store avsløringen*** (1974) er en roman av Jan Guillou med selvbiografiske trekk. 

Den skildrer jusstudenten Erik Ponti, som også har en birolle i Guillous bøker om Carl Hamilton, som ender opp som journalist i mannfolktabloiden *Aktuellt for män*, og opplever en subtil form for sensur: Hver gang han vil skrive samfunnskritisk eller «venstrevridd» artikkel er det tilfeldigvis ikke plass til akkurat den artikkelen. Ponti oppdager også at på overflaten bejubles de gravende, dype journalistene, men strukturelt saboteres de ved at direktørene vil ha flere og flere saker å velge mellom slik at det skal bli lettere å droppe «tunge» saker. Boka spår at journalistikken beveger seg mot mer og mer kjendisstoff og fokus på salgstall, og at lange saker bare vil eksistere i blader som kun når ut til sin faste krets abonnenter, og dermed allerede er omvendte.

Romanen skildrer også den skrittvise korrupsjonen av unge Erik Pontis idealer, og dilemmaet med å ville gjøre en forskjell innenfra systemet – uten å bli til systemet. Boken, som bitvis er å betrakte som en komedie, redegjør på et humoristisk vis for Jan Guillous tid, via hans alterego Erik Ponti, som journalist i ukepressen.

Romanen er oversatt til radikalt nynorsk av Ingolf Håkon Teigene.
*For Pola Negri-filmen som og ble vist med samme tittel: se Danserinden Maritana»* 

***Den spanske danserinne*** (originaltittel: *The Bright Shawl*) er et amerikansk historisk stum-drama fra 1923 regissert av John S. Robertson med Richard Barthelmess i hovedrollen.

I denne filmen gjør skuespilleren Edward G. Robinson sin film-debut.

Handling
--------

I 1850 forelsker en velstående eventyrer, Charles Abbott, seg i vennen Andrés sin søster, Narcissa, og hun gjengjelder de romantiske følelsene hans. Men Abbott begynner likevel et forhold til La Clavel, en vakker kvinne fra Cuba, i håp om å skaffe hemmelig informasjon fra henne. Pilar, en spansk spion, oppdager snart spion-nettverket deres, og ønsker å få tak i alle disse informantene snarest mulig. 

Men Charles får ytterligere problemer når han blir involvert i dødsfallet til Andrés. Han blir etter hvert réddet av Clavel, som ofrer livet sitt for å redde Charles. En ridderlig spansk offiser dukker også opp, og dette kan muligens gi Charles, Narcissa og moren hennes, Carmencita, muligheten til å komme seg ut av landet for godt.

Medvirkende
-----------

Richard Barthelmess.
* Richard Barthelmess - Charles Abbott
* Dorothy Gish - La Clavel
* Jetta Goudal - La Pilar
* William Powell - Gaspar De Vaca
* Mary Astor - Narcissa Escobar
* George Beranger - Andre Escobar
* Edward G. Robinson - Domingo Escobar

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Den spanske danserinne* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Den spanske danserinne* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) *Den spanske danserinne* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *Den spanske danserinne* på Silent Era Rediger på Wikidata
**Ludwik Szaciński de Ravics** (født 15. eller 16. april 1844 i Suwałki i russisk Polen, død 8. juli 1894 i Christiania) var fotograf i Christiania og en av de ledende portrettfotografene i Norge på slutten av 1800-tallet.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Ludwik Szaciński var født nord i den russiske delen av Polen; han var det fjerde av ti barn av Feliks og hans hustru Jozefa født Frydrych. Familien Szaciński var kommet til Suwalki fra Litauen. 

Ludwik gikk på kadettskole i Warszawa, og der var han da januaroppstanden mot russerne brøt ut i 1863. Han tok del i opprøret som sekondløytnant. Han ble tatt til fange og dømt til døden. Han rømte under dramatiske omstendigheter; han ble såret i foten under flukten og var i noen år på flukt i flere land i Europa.

### Flyktning

I Sverige skal han ha livnært seg som hundedressør ved hoffet til kong Karl IV i Stockholm inntil han kom til Norge i 1865. Han var fattig og kom med alle sine eiendeler på en kjerre.

### Fotograf

De første par årene livnærte han seg som omreisende fotograf og i 1867 etablerte han seg med eget atelier i Rådhusgata 11 i Christiania. Atelieret ble senere flyttet til Stortorvet/Karl Johans gate.

Szaciński ble en svært søkt fotograf og han portretterte mange av samtidens kjente personer. Han hadde en tilnærmet komplett samling av stortingsrepresentantene og i 1888 ble han kongelig hoffotograf. Hans arbeider gav han en rekke internasjonale fotopriser, blant annet fra Paris, Wien, Dresden, Philadelphia foruten fra Christiania. 

Da Det fotografiske Selskab ble stiftet i mars 1882 ble han valgt til formann. Han var ellers aktiv innen jakt og friluftsliv samt spiritisme og hypnose. Det var imidlertid kjent at han aldri trivdes i Norge og alltid forble en flyktning. Han begikk selvmord på Ormøya utenfor Christiania.

Firmaet ble drevet videre under samme navn av enken Hulda Szaciński frem til 1916.

Eksempler på fotografier
------------------------

* Carte de visite med Dikka Møller, sommeren 1872.Carte de visite med Dikka Møller, sommeren 1872.
* Fridtjof Nansen som student, 1880.Fridtjof Nansen som student, 1880.
* Husebybakken, 5. februar 1883.Husebybakken, 5. februar 1883.
* Inngangsportalen – Oscars port – til Den norske Industri- og Kunstutstilling på Tullinløkka, 1883.Inngangsportalen – Oscars port – til Den norske Industri- og Kunstutstilling på Tullinløkka, 1883.
* Oscar II, 1888.Oscar II, 1888.

Fotnoter
--------

1. ↑  
Roger Erlandsen skriver 15. april i Norsk biografisk leksikon, fotografregisteret hos Preus Museum / Nasjonalbiblioteket oppgir 16. april.

Referanser
----------

1. 1 2 3  Ludwik Szacinski De Ravicz av Roger Erlandsen i Norsk biografisk leksikon
2. 1 2  Ludwik Szacinski de Ravics fra Register over norske fotografer / Preus Museum / Nasjonalbiblioteket

Eksterne lenker
---------------

* (no) Ludwik Szaciński i Fotografregisteret.
* Ludwik Szaciński omtale og bilder av Szaciński fra Maihaugen

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Historisk befolkningsregister **·** NMFF **·** VIAF **·** LIBRIS **·** KulturNav **·** KulturNav **·** KulturNav
 |
**Ludwik Ferdynand Geyer** (født 7. januar 1805 i Berlin, død 21. oktober 1869 i Łódź) var en tysk-polsk forretningsmann og en av pionerene innen utviklingen av tekstilindustrien i Łódź og i Polen, og bygde den første dampdrevne tekstilfabrikken i Kongress-Polen.

Liv og virke
------------

Geyer kom fra en fabrikantfamilie fra Sachsen. Faren hans, Adam, eide en bomullsfabrikk i Neugerzdorf ved Löbau i Oberlausitz. Ludwik fullførte Akademiet i Berlin og begynte å arbeide i farens fabrikk. Forretningen gikk imidlertid ikke særlig bra. I 1828 reiste familien til Łódź, som mange andre familier fra Stor-Polen, Schlesien, Sachsen og Tsjekkia, lokket av byens muligheter. 

Den hvite fabrikk ved Piotrkowska-gaten
Geyer begynte med et beskjedent trykkeri, men med sine ferdigheter begynte fabrikken snart å utvikle seg raskt. I 1885 begynte han å bygge et nytt, stort mekanisk spinneri og veveri, som med tiden ble kalt «Den hvite fabrikk». I motsetning til de andre fabrikkene i byen var fabrikken nemlig gipset og malt hvit. I sin tid var Ludwik Geyer den største forretningsmannen i Łódź. I 1839 fikk fabrikken hans Polen og Russlands første dampmaskin. Slik begynte mekaniseringen av tekstilindustrien i Łódź, og røykfylte fabrikkpiper ble et av byens kjennemerker. 

Av forskjellige grunner gikk forretningen inn i en økonomisk krise på 1850-tallet. Dette resulterte i at Geyer ikke hadde ressurser nok til å konkurrere med den nye fabrikantstjernen Karol Scheibler, som åpnet et enormt spinneri i 1855. Den sakte med sikre nedgangen varte i om lag ti år. Den polske bank krevde nedbetaling av lånene Geyer hadde tatt opp. Men det største nederlaget for Geyer var den amerikanske borgerkrigen i 1861. Bare de økonomisk mest stabile fabrikantene kunne overleve «bomullssulten» etter at den amerikanske bomullseksporten til Europa opphørte.

Ludwik Geyer døde som bankerott i 1869 og ble gravlagt på Den gamle kirkegård i Łódź. Til tross for at fabrikantkarrieren ble et nederlag, satte Ludwik Geyer dype spor etter seg i Łódź’ historie. Byens utvikling i årene 1830–1860 var til en viss grad hans fortjeneste. Ved å forbedre teknikken og innføre nye maskiner (særlig dampmaskinene) bidrog han dessuten til industriutviklingen i Polen.

Til tross for at Luwik Geyers familie opprinnelig var tysk, oppfattet familiemedlemmene seg som polakker. Robert Geyer, Ludwiks barnebarn, ville i 1939 ikke frasi seg sin polskhet og ble av den grunn skutt ned av Gestapo i sin villa ved Piotrkowska-gaten 280.

Referanser
----------

1. 1 2   Sejm-Wielki.pl profil-ID psb.6440.1[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   www.deutsche-biographie.de, besøkt 31. juli 2018[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   MAK, PLWABN-ID 9810634853205606[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** Geni **·** VIAF **·** GND
 |
Utsikt mot El Morros inngang
**Castillo San Felipe del Morro**, også kjent som **Fort San Felipe del Morro** eller Morro Castle, er en festning fra det 16. århundre i San Juan i Puerto Rico.

Utvikling
---------

Castillo San Felipe del Moro ligger på det nordvestre punktet på holmen Viejo San Juan, og har fått sitt navn til ære for kong Filip II av Spania. Festningen, som også kalles «el Morro» eller «Odden», ble utformet for å bevokte inngangen San Juan-bukten, og forsvare den spanske kolonihavnen i San Juan fra fiender som kom sjøveien.

I 1983 ble festningen erklært som verdensarv av UNESCO sammen med San Juan nasjonale historiske sted. Over to millioner besøkende i året kommer for å se stedet, noe som gjør dette til en av Puerto Ricos største turistattraksjoner.

Referanser
----------

1. ↑  www.nps.gov National Park Service - San Juan National Historic Site - The Gibraltar of the Caribbean - besøkt 2014-11-29

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GeoNames
 |
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Beachhåndball |
| Konkurrerte for Norges flagg Norge |
| EM i beachhåndball |
| Bronse | Randers 2013 | Senior |
| World Games |
| Bronse | Colombia 2013 | Senior |

**Hege Bolstad** (født 31. januar 1981 i Fredrikstad) er en norsk håndballspiller (keeper), som spiller både håndball og beachhåndball. 

Hun spiller håndball for Esportiu Castelldefels i Spania, der hun er lagkaptein, og har bronse i beachhåndball fra EM i beachhåndball 2013. Hun driver også reiseselskapet Barcelonaekspertene.

Karriere
--------

### Håndball

Bolstad har spilt for Gresvik, Lisleby, Torp/Lisleby og Fjellhammer i Norge, før hun i 2003 flyttet til Spania.

Hun har spilt i Spania siden 2003, bortsett fra en periode for Gjøvik/Vardal i 2004/05-sesongen. Hun har spilt for Amposta og Malaga, og er i dag kaptein for Esportiu Castelldefels.

### Beachhåndball

I juli 2013 deltok hun ved EM i beachhåndball 2013 i Randers i Danmark. Her fikk Norge bronse, etter at de vant bronsefinalen 2-1 over Ukraina.

Hun spilte også på Norges lag som deltok i beachhåndball ved World Games 2013. De vant alle sine tre kamper i gruppespillet, men tapte 1-2 for Ungarn i semifinalen. De måtte dermed spille bronsefinale mot Kinesisk Taipei. I denne kampen vant Norge begge omgangene, med 28-11 og 19-17, og kom dermed på 3.-plass.

Referanser
----------

1. ↑   NRK, www.nrk.no, besøkt 23. januar 2022[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Fredriksstad Blad - *Ett år ble til ti for Hege Hege i Spania*[*død lenke*], besøkt 30. juli 2013.
3. ↑  Norges Håndballforbund - *Topscore Gildeserien kvinner Sesongen 2004/2005*, besøkt 30. juli 2013.
4. ↑  Fredriksstad Blad - *Hege Bolstad*[*død lenke*], besøkt 30. juli 2013.
5. ↑  European Handball Federation - *2013 Women's ECh Beachhandball Final Tournament* Arkivert 10. august 2013 hos Wayback Machine. besøkt 15. juli 2013.
6. ↑  World Games 2013 - *Beach Handball*, besøkt 4. august 2013.

Eksterne lenker
---------------

* Yiipo - Hege Bolstad[*død lenke*]
**Hegdehaugen** er et strøk i bydel Frogner i Oslo som består primært av boliger.

Avgrensning
-----------

Strøket ligger vest for gatene Pilestredet og Fagerborggata, nord for Underhaugsveien og de østlige delene av Professor Dahls gate, øst for Majorstuveien, og sør for Holmboes gate og Rosenborggata. De nevnte gatestrekningene er inkludert i strøket.

Det ligger dermed vest for Fagerborg m/Stensparken, sør for Majorstuen, nord for Homansbyen og nordøst for Uranienborg og Briskeby.

Tvers gjennom strøket går Bogstadveien nord-sør med trikkelinje. Det er et stopp her for denne her som heter Rosenborg holdeplass.

Kart over Hegdehaugen

Historie
--------

Utviklingshistorien har mange likhetstrekk med Majorstuen: Bymessig infrastruktur fra 1860-årene, innlemmet i Kristiania by i 1878. Omfattende bygging av leiegårder (murbyen) et par tiår senere.

Navnet kommer av plassen Hegdehaugen (opprinnelig Heidehaugen) under gården Store Frøen, som man i dag finner i Majorstuveien 8, oppkalt etter en tidligere eier ved navn Heide. Det var denne plassen som ga navn til Hegdehaugsveien, som i gammel tid var mye lengre enn i dag.

Se også
-------

* Hegdehaugen skole
* Oslo Mikrobryggeri
* Rosenborg (Oslo)

Kilder
------

* Oslo byleksikon 4. utgave.

Portal: Oslo

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Oslo Byleksikon
 |
Heftyeløkken i juli 2013. Foto: A-S. Ofrim 
Grøntområdet Heftyeløkken. Høy rød bygning i bakgrunnen er Sandakersenteret. Foto: Helge Høifødt 
**Heftyeløkken** er en eiendom i Riflegata 13 på Bjølsen i Oslo, den ligger på en høyde med utsikt mot grøntområdene langs Treschows gate ved Akerselva. 

Bygningen ble reist som vannvokterbolig i 1867 med midler etter legatstifteren og forretningsmannen Henrik Heftye som var død tre år tidligere og som hadde testamentert formuen sin til kommunen for at den skulle brukes til sosiale formål. Det er muligens Georg Andreas Bull som har vært arkitekt på prosjektet, han var stadskonduktør i Christiania fra 1865 og sto bak en omfattende regulering av boligområder i byen.

På omtrent samme tid som huset ble oppført, ble byens ferskvanninntak flyttet fra Akerselva til Maridalsvannet og under huset i Riflegata ble det anlagt bassenger for reduksjon av vanntrykket. 

Eiendommen tilhører Oslo kommune og er kommunalt vernet. Den brukes til barnehave.

Referanser
----------

1. ↑  Henrik Heftye fra Norsk biografisk leksikon
2. ↑  Byantikvaren: Gul liste
3. ↑  G.A. Bull fra Norsk biografisk leksikon
4. ↑  Oslo kommunes eiendomsregister[*død lenke*]
5. ↑  «Heftyeløkken». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Heftyeløkken – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Lokalhistoriewiki **·** Riksantikvaren kulturminne
 |
**Sakprosafestivalen i Trondheim** arrangeres årlig. Festivalen planlegges, organiseres og gjennomføres av Litteraturhuset i Trondheim, på oppdrag fra Norsk faglitterær forfatter- og oversetterforening (NFFO).

Festivalen ble arrangert første gang i 2016, etter initiativ fra blant andre Berit Rusten, og var da en av fire norske sakprosafestivaler som ble arrangert av NFFO i samarbeid med lokale litteraturhus og andre organisasjoner. De andre tre festivalene var «Verden i Bergen», «Stavanger sakprosafestival» og «Norsk sakprosafestival» i Oslo.

I 2017 og 2018 het festivalen «Fakta F, Sakprosafestivalen i Trondheim», men navnetillegget ble fjernet igjen fra og med 2019.

Annethvert år deles NTNUs litteraturpris ut under festivalen. Første gang prisen gikk til et sakprosaverk var i 2018. Prisen gikk da til Maria Berg Reinertsen, for et verk om moderne økonomisk historie: *Reisen til Bretton Woods.*

Referanser
----------

1. ↑  Hoel, Ole Jacob (2. november 2017). «(+) Nå blir disse forfatterne en del av gatebildet». *adressa.no*. Besøkt 14. oktober 2020.
2. ↑  Prisen går annethvert år til et skjønnlitterært verk. Denne prisen deles ut under festivalen Trondheim Litteraturfest.
3. ↑  Bjørgan, Espen Halvorsen (2. november 2018). «Hun vant NTNUs Litteraturpris». *universitetsavisa.no*. Arkivert fra originalen 19. september 2020. Besøkt 14. oktober 2020.

Eksterne lenker
---------------

* «Sakprosafestivalen i Trondheim». *Norsk faglitterær forfatter- og oversetterforening*. Besøkt 14. oktober 2020.
***Brannbilen som forvant*** (1969) er en roman av forfatterparet Sjöwall & Wahlöö i deres krimserie om Martin Beck og hans team. (Den originale svenske tittelen: *Brandbilen som försvann*.) Boken er den femte i serien *Roman om en forbrytelse* (*Roman om ett brott*).

Handling
--------

Gunvald Larsson og en konstabel overvåker et hus som plutselig blir et flammehav. Mens Larsson forsøker å redde de overlevende, løper den andre politimannen til en telefonboks for å tilkalle brannvesenet.

Melander finner ut etter en nitid etterforskning at en av beboerne har begått selvmord ved å tette alle åpninger i rommet sitt og fylle det med gass. Men selv når saken tilsynelatende er avsluttet, har både Beck og Larsson en liten nagende følelse av tvil. Hva forårsaket eksplosjonen? Hvor ble det av brannbilen som opprinnelig ble tilkalt?

Hjelm fra det rettsmedisinske laboratoriet ringer så for å si at han fant en eksplosjonsmekanisme i en madrass. Bomben ville ganske sikkert drept beboeren, dersom han ikke allerede hadde tatt sitt eget liv noen timer tidligere.

Det finnes også en passasje i romanen som både kan tolkes som et humoristisk innslag og som en hyllest: For å slappe av leser Martin Beck Raymond Chandlers *The Lady in the Lake*.

Karakterer og deres utvikling
-----------------------------

Becks datter Ingrid sier hun vil forlate hjemmet og oppmuntrer i skjul faren til å gjøre det samme. Benny Skacke blir introdusert som den ambisiøse detektiven som erstatter Stenström. Den regulære politioffiseren Zachrisson blir også introdusert.

Portaler: Litteratur | Sverige

| * v
* d
* r
*Roman om en forbrytelse* av Sjöwall & Wahlöö |
| --- |
| Maj Sjöwall • Per Wahlöö |
| Bøkene | *Roseanna* • *Mannen som gikk opp i røyk* • *Mannen på balkongen* • *Døden tar buss* • *Brannbilen som forsvant* • *Snut, snut, kaffegrut* • *Mannen på taket* • *Det lukkede rom* • *Politimorderen* • *Terroristene* |
| Filmatisering | *Roseanna* (1967) • *The Laughing Policeman* • *Mannen på taket* • *Mannen som gick upp i rök* • *Brannbilen som forsvant* • *Det slutna rummet* • *Roseanna* (1993) • *Polis polis potatismos* • *Mannen på balkongen* • *Politimorderen* • *Stockholm Marathon* |
| Hørespill | Døden tar buss (2007) |
Forskjefte.
Et **forskjefte** er den fremre delen av skjeftet på et skytevåpen. Forskjefet går som regel under eller rundt pipen, og gjør det mulig å hode fremme på våpenet med et behagelig grep uten at skytteren trenger å bekymre seg for å få brannskade av å holde i pipen. Forskjefte kalles også noen ganger for **varmeskjold**, særlig på maskingevær.

Forskjefter har ofte også festepunkter for tilbehør som tofot, lys, lasersikte, nattoptikk, vertikalgrep, håndstopper, barrikadestopper, reimfeste og så videre. Vanlige innfestnings-standarder er picatinny, M-LOK, KeyMod og UIT-skinne.

Forskjefter som omslutter pipen kan enten bestå av en enkelt del, eller av **overskjefte** og **underskjefte**. Overskjefter kalles gjerne *overtre* dersom det er laget av treverk. På engelsk brukes ofte betegnelsen *forend* om forskjefter med åpning på toppen, mens *handguard* brukes om forskjefter som omslutter pipen (f.eks. Kongsberg M67 eller AR-15). På norsk benyttes imidlertid forskjefte for begge tilfellene.

Frittflytende forskjefte
------------------------

På et frittflytende forskjefte er det ikke kontakt mellom pipen og forskjeftet, som muliggjør at pipen bare er i kontakt med glidekassen. Dette blir ofte ansett å øke et våpens presisjon ettersom man unngår varierende press på pipen, hvilket i sin tur påvirker løpssvingningene. På AR-15-rifler har frittflytende forskjefter vært kjent for å forbedre presisjonen med rundt 0.2 mrad (0.75 MOA). Eksempler på situasjoner hvor en frittflytende pipe har særlig mye å si er i en skytestilling med press på forskjeftet eller når man skyter liggende med press på tofot. Selv om vridningen i forskjefte og pipe kan virke liten og ubetydelig kan det få mye å si når man skyter på lengre avstand.

Se også
-------

* M-LOK, type montasje brukt på skjefter til skytevåpen
* Kolbe

Referanser
----------

* "Finned carbine handguard assembly" av Randy E. Luth (patent)
* "KeyMod vs. M-LOK", en sammenligning gjort av Caleb McGee, U.S. Naval Special Warfare Center Crane Division, 4. mai 2017 (engelsk)
**Sako 75** er en sylinderlåsrifle produsert av den finske våpenprodusenten Sako fra 1997[] inntil den ble avløst av etterfølgeren Sako 85 i 2006. Riflen ble markedsført som en av Sako sine toppmodeller til jakt, og ble levert i mange forskjellige konfigurasjoner og kamringer.

Noen varianter var for eksempel:

* Hunter
* Hunter Stainless
* Hunter left hand
* Laminated stainless
* Deluxe
* Synthetic stainless
* Finnlight
* Varmint
* Varmint Laminated Stainless

Historie
--------

Sako 75 er oppkalt etter Sako sitt 75-årsjubileum. Modell 75 var eksternt lik tidligere Sako-modeller, men konstruksjonen var radikalt annerledes med tre symmetriske låseklakker, manuell utstøter og et avtakbart magasin. Før 75 hadde Sakos jaktvåpen (unntatt L46) ikke avtakbare magasin, men et magasinhengsel med utløserlåsen plassert foran på avtrekkerbøylen.

Teknisk
-------

Avtrekksvekten er justerbar mellom 1-2 kg. Sikringen er laget slik at den tillater at mekanismen kan veksles mens den er sikret. Kikkertfestet på låskassen er Sako sitt eget proprietære kikkertspor, som er en svalehaleskinne med variabel bredde. Sluttstykket er frest fra ett stykke støpt stål (inkludert hevarm).

Sako 75 har skyvemating, mens etterfølgeren Sako 85 har kontrollert mating. Det er også forskjellig type magasin på de to riflene, samt at noen deler som underbeslag ikke går om hverandre.

### Låskasse

Låskassen ble levert i 5 ulike lengder avhengig av patrongruppe, gradert med med romertall fra I til V:

I (Short)
* .222 Rem
* .223 Rem

II (PPC)
* .22 PPC USA
* 6 mm PPC USA

III (Medium)
* .22-250
* .243 Win
* .260 Rem
* 7 mm-08 Rem
* .308 Win

SM (Short magnum)
* .270 WSM
* .300 WSM

IV (Long)
* .25-06
* 6.5×55 mm
* .270 Win
* 7×64 mm
* .30-06
* 9.3×62 mm
* 9.3×66 mm

V (Magnum)
* 7 mm Rem Mag
* .300 Win Mag
* .375 H&H
* .416 Rem Mag

Se også
-------

* Sako TRG
* Tikka T3
* Sako 85
* Sako S20

Referanser
----------

1. ↑  «SPECIFICATION SAKO 75 Hunter - sako.fi» (PDF). Arkivert fra originalen (PDF) 27. november 2021. Besøkt 20. november 2020.
**Sako Finnfire II** er en sylinderlåsrifle laget av den finske våpenprodusenten Sako siden 2014. Selv om Finnfire II navnemessig kan se ut til å være lik den eldre Sako Finnfire fra 1996, så er den i egenskaper en blanding av Sako Finnfire og den nyere Sako Quad. Låskassen har mange likheter med Quad, men pipeinnfestningen er hverken lik pipeskiftsystemet på Quad eller gjengede innfestningen som på Finnfire. Istedet for tversgående bolter som på Finnfire, så har Finnfire II istedet en tversgående stift slik at pipen ikke kan lett kan byttes. Fabrikkpiper fås kamret i enten .17 HMR eller .22 LR, og har henholdsvis 229 mm og 419 mm riflestigning. Munningen er gjenget fra fabrikk (1/2"-20, tilsvarende 12.7 x 1.270 mm i metrisk betegnelse). Riflen hadde justerbart direkteavtrekk på mellom 1-2 kg, men kan også fås med snellertavtrekk.

Se også
-------

* Sako Finnfire
* Sako Quad
* Tikka T1x

Referanser
----------

1. ↑  Sako Finnfire 2 in .17 HMR review - Shooting UK

Eksterne lenker
---------------

* Finnfire II | SAKO
**Aliki Stamatina Vougiouklaki** (gresk: Αλίκη Σταματίνα Βουγιουκλάκη; født 20. juli 1934, død 23. juli 1996 av bukspyttkjertelkreft) var en berømt gresk skuespillerinne. 

Hun regnes som en av de mest populære og suksessfulle skuespillerinnene som noensinne har opptrådt på gresk kino og teater. Hennes første film var Nikos Tsiforos' To pontikaki ("Den lille mus"), etterfulgt av en rekke andre populære dramatiske og komiske filmer. Hun opptrådte i løpet av sin karriere i til sammen 42 filmer, de fleste filmene var musikaler, og i en rekke TV-programmer og diverse teater-produksjoner. 

I 1960 samarbeidet hun med regissøren Dimitris Papamichail med en rekke populære filmer. Det populære greske kjendisparet giftet seg i 1960, men de skilte seg igjen i 1975. Hun fikk prisen for beste kvinnelige hovedrolle ved den første filmfestivalen i Thessaloniki i 1960 for sin rolle i filmen "Mantalena".

Post mortem
-----------

I 2008 publiserte hennes eneste sønn en biografi om Vougiouklaki og hennes skuespillerkarriere. Boken fikk tittelen *Ekho ena mystiko* (Jeg har en hemmelighet), som også var tittelen på en sang som skuespillerinnen hadde sunget i en av hennes filmer som heter "To xylo vgike apo to Paradiso". Boken ble en bestselger i Hellas, men den hevet mye kontrovers i gresk media, om hvorvidt den skulle ha blitt publisert eller ikke. 

Samme år kom det også en TV-serie om filmstjernen som var basert på boken om henne. Denne filmen ble gjort på et relativt lavt budsjett, og ble TV-serien var i likhet med boken ganske kontroversiell. TV-serien ble regnet som en mislykket flopp. De aller fleste av Vougiouklakis fans, inkludert flere journalister og kunstnere, uttalte at det var for tidlig å produsere en TV-serie basert på Vougiouglaki liv, med tanke på at hun døde i 1996. 

Kvinnen som hadde vært hovedrolleinnehaver i TV-serien, het Katerina Papoutsaki. Hun ble spottet av sine fans, og flertallet av hennes kritikere ga henne en dårlige karakter i stor grad elendige kritikker for sitt skuespill i TV-serien om Vougiouklaki sitt liv og virke.

Referanser
----------

1. 1 2   Bibliothèque nationale de France, BNF-ID 142372289, catalogue.bnf.fr, besøkt 5. juni 2021[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   International Standard Name Identifier, ISNI 0000 0000 6331 1392, isni.org, besøkt 5. juni 2021[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   MusicBrainz, musicbrainz.org, MusicBrainz-artist-ID d42b3792-9267-48a6-a756-3cac460796e1, besøkt 5. juni 2021[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Aliki Vougiouklaki på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) Aliki Vougiouklaki hos The Movie Database Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** NLA **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |
**Larry Stevens «Steven» Furtick Jr.** (født 19. februar 1980 i Moncks Corner, Sør-Carolina, USA) er en pastor, forfatter og grunnleggeren av Elevation Church, en menighet i Charlotte i Sør-Carolina. Menigheten kategoriseres som en megakirke.

Steven vokste opp i Moncks Corner i Sør-Carolina. Da han var 16 år, leste han boken *Fresh Wind, Fresh Fire* av Jim Cymbala og opplevde at han fikk en kallelse fra Gud om å starte en stor kirke i USA.
I 2005 flyttet Steven, kona og syv andre familier til Charlotte for å starte menigheten Elevation Church.
Den 5. februar 2006 hadde han sitt første møte. Der kom det 121 personer på møtet.

I 2011 hadde Elevation over 9 000 besøkende en vanlig søndag og menigheten var den fjerde raskeste voksende menigheten i USA ifølge *Outreach magazine*.

Familie
-------

Steven og hans kone Holly har tre barn: Elijah, Graham, og datteren Abbey.

Bibliografi
-----------

* *Sun stand still* (2010)
* *Greater* (2012)
* *Crash The Chatterbox* (2014)
* *(Un)Qualified* (2016)
* *Seven-Mile Miracle* (2017)

Referanser
----------

1. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 2. september 2011. Besøkt 25. august 2011.
2. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 29. oktober 2013. Besøkt 23. juli 2015.
3. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 17. januar 2013. Besøkt 23. juli 2015.

Eksterne lenker
---------------

* stevenfurtick.com
* elevationchurch.org

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Moroka Swallows** er en sørafrikansk fotballklubb fra Johannesburg som spiller i den øverste divisjonen Premier Soccer League. Klubben ble grunnlagt på 1940-tallet av Ishmael Lesolang, Strike Makgatha and Johnny Kubheka. Kallenavn på klubben er *The Birds*, *The Beautiful Birds*, *The Dube Birds*. Brazilieneren Julio Cesar Leal er trener for klubben og de spiller sine hjemme kamper på Germiston Stadion som har en kapasitet på 18 000 tilskuere.

Historie
--------

Det første navnet på klubben var «Congregated Rovers», oppkalt etter firmaet de fleste spillerne jobbe for, og skiftet senere navn til «Moroka Rovers». 10. oktober 1947 endret trioen navnet til **Moroka Swallows**, og baserte seg etter dette i bydelen Masakeng. 1950 og 60-tallet var klubbens suksess periode, og i 1965 toppet det seg med seriegull i den sørafrikanske ligaen. i 1971 ble de det første sørafrikanske laget som registrerte seg som et selskap og de første laget som fikk sponsorer. I tiåret mellom 1982 and 1992 var det en ny god periode for laget, da de klarte å vinne fire sølvmedaljer. I 2007 feiret klubben 60-årsjubileum.

Meritter
--------

* SA Soccer League champions: 1965
* Mainstay Cup winners: 1983
* Bob Save Super Bowl winners: 1989, 1981
* Absa Cup winners: 2004
* BP Top Eight Cup winners: 1975, 1979
* Sales House Cup winners: 1978

Klubbrekorder
-------------

* Flest kamper: Andries Mpondo 395
* Flest mål: Thomas Hlongwane 73
* Flest kamper i løpet av en ssesong: Andries Mpondo 49 (1986)
* Flest mål i løpet av en ssesong: Thomas Hlongwane 27 (1985)
* Største seier: 8-0 mot African Wanderers (29/9/91, NSL)
* Største tap: 2-6 mot Hellenic (7/3/85, Sales House Cup); Rangers (3/7/87, NSL)

Kjente spillere
---------------

* Mame Niang (spilt for norske Viking)

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
South African Premier Division 2020–21 |
| --- |
|  | 
* AmaZulu
* Baroka
* Black Leopards
* Bloemfontein Celtic
* Cape Town City
* Chippa United
* Golden Arrows
* Kaizer Chiefs
* Mamelodi Sundowns
* Maritzburg United
* Moroka Swallows
* Orlando Pirates
* Stellenbosch
* SuperSport United
* Tshakhuma
* TS Galaxy

 | Sør-Afrikas flagg |
**Vangseter** er en norsk klinikk for behandling av alkoholisme og alkoholavhengighet. 

Klinikken ble startet på Hamar, Vangsåsen, i 1986 av Tor Johansen. Representanter fra behandlingsinstitusjonen Hazelden i Minnesota (USA) kom til Norge og hjalp Johansen i gang. Vangseter AS var et av de første behandlingstilbud i Norge som brukte 12-trinnsmetoden eller Minnesotamodellen i behandlingen. Vangseter AS flyttet i 2013 klinikken til Jevnaker kommune. Virksomheten har etablert ett poliklinisk tilbud i Oslo med ett eget behandlingstilbud og med ettervern for klienten. Klinikken har de hatt ca 250 klienter årlig til behandling.

### Behandlingen

Behandlingsmodellen på Vangseter innebærer involvering av familie og pårørende i behandlingen. Vangseter behandler også avhengighet av medikamenter som erfaringsmessig ofte opptrer sammen med overforbruk av alkohol. Behandlingen varer 6 uker på Vangseter. Vangseter har flere rundt om i landet selvhjelpsgrupper som støtter klienten etter endt behandling.

Fra 1986 til 2017 hadde Vangseter AS mer enn 9000 klienter til behandling. De første årene var det flest menn som søkte om hjelp på klinikken. Senere var det en tendens til at flere kvinner oppsøker klinikken for behandling.

Kilder
------

Institusjon i bakrus[*død lenke*]

Vang Menighetsblad Vang Menighetsblad - Kirken i Hamar Arkivert 5. mars 2016 hos Wayback Machine.
**Rabensteinborgen** (tysk: *Burg Rabenstein*) er en borg fra høymiddelalderen i landsbyen Raben, en bydel i kommunen Rabenstein/Fläming i Landkreis Potsdam-Mittelmark, Brandenburg.

Borgen ligger på *Steiler Hagen*, et høydedrag 153 meter over havet i Naturpark Hoher Fläming. Borgen nås ved avkjøringen fra A9 ved Klein Marzehn, det neste stoppet på jernbanen er Bad Belzig. Den europeiske sykkelveien R1 går langs borgen. Elven Plane renner nord for borgen og ender i Havelvassdraget i Breitlingsee.

Historie
--------

Rabensteinborgen nevnes første gang i skriftlige kilder fra 1251. Den lå da i grenselandet mellom Kurfyrstedømmet Sachsen og Brandenburg og hadde da flere ganger skiftet eier. Først etter Wienkongressen i 1815 ble borgen endelig liggende i Raben og Brandenburg/Preussen.

Middelalderborgen er i fullstendig behold og ble omfattende renovert etter 1990. Den inneholder et pensjonat og vertshus. 

Burg Rabenstein ca 1860, *Sammlung Alexander Duncker*

Eksterne lenker
---------------

* Hjemmesiden til Burg Rabenstein
* Burg Rabenstein i www.flaeming-burgen.de
* Historien til Rabenstein Arkivert 6. mars 2017 hos Wayback Machine.
* Material zu Burg Rabenstein i *Sammlung Duncker* i Zentral- und Landesbibliothek Berlin (PDF; 253 kB)

Portal: Tyskland

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** GeoNames
 |
**Cucumber** er et programvareverktøy som programmerere bruker for programvaretesting. Verktøyet kjører automatiserte akseptansetester skrevet i en stil kjent fra oppførelsdrevet utvikling. Cucumber er skrevet i programmeringsspråket Ruby, men er også tilgjengelig for andre språk. Blant annet kan Cucumber brukes sammen med en bro (kobling) til andre språk, for eksempel *cuke4php* og *cuke4lua*. Det er også mulig å bruke Gherkin-parseren (det domenespesifikke språket i Cucumber) og koble det manuelt til funksjoner i systemet som skal testes.

Den grunnleggende metodikken i Cucumber går ut på å eksekvere beskrivelser av egenskaper (features) uttrykt som forretningsregler.

Referanser
----------

1. ↑  «The Pragmatic Bookshelf | The Cucumber Book». Pragprog.com. Arkivert fra originalen 21. januar 2012. Besøkt 24. januar 2012.
2. ↑  «The Pragmatic Bookshelf | The RSpec Book». Pragprog.com. 2. desember 2010. Arkivert fra originalen 21. januar 2012. Besøkt 24. januar 2012.
3. ↑  Lawrence, Richard. «Cucumber». Besøkt 16. april 2012.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* At the Forge - Cucumber, av Reuven M. Lerner i Linux Journal
* Agile 2009 - Aslak Hellesoy - Cucumber test framework, podcast av Bob Payne og Aslak Hellesøy
* Cucumber: The Latest in Ruby Testing, av Mike Gunderloy
* Specflow, Cucumber in .NET
**Danish Yacht ⅍** er et dansk verft som bygger one-off seil- og motorbåter i størrelsen 80–150 fot. Det 5500 m² store verft ble etablert i 1988 i Skagen under navnet Skagen Yachtyard, men skiftet i 2000 til det nåværende navn. De 17 (2008) medarbeidere bygger båtene på bestilling og samarbeider med eksterne konstruktører og designere. De samarbeider også med LISA Airplanes for å tilby integrerte løsninger av småfly på dekk.

Selskapet har blant annet produsert en kopi av America's Cup-båten «Ranger» fra 1937 og treningsseilbåtene «Ertholm» (2005) og «Alholm» (2006) for 1. Eskadre i Søværnet. De har også levert seks DNV godkjente MK I Holm-klasse patruljebåter til Søværnet i perioden 2004–07. Verftet har spesialisert seg i å bygge med karbonfiber, Kevlar og epoxy for å holde vekten lav. Båtene verftet bygger er i høy kvalitet og de har utstilt blant annet i Monaco.

Verftet har følgende sertifiseringer: ISO 9001, ISO 14001og OHSAS 18001

Referanser
----------

1. ↑  Duttondirect.com Marine[*død lenke*] besøkt 25. november 2008 (engelsk)
2. ↑  Søvernets 1.Eskadre[*død lenke*] besøkt 25. november 2008 (dansk)
3. ↑  Sertifikater Arkivert 21. desember 2008 hos Wayback Machine. Verftets hjemmeside besøkt 25. november 2008 (engelsk)

Kilder
------

* Hjemmeside
* Søvernet 1.Eskadre[*død lenke*]

Portal: Danmark
**Lektiner** er proteiner som kan binde seg spesifikt til karbohydrater, og navnet kommer av det latinske ordet «legere», som betyr å selektere eller velge. Forskjellige typer lektiner velger også forskjellige typer karbohydrater. Lektiner ble først oppdaget i planter og mikrober for ca. 100 år siden, men mange lektiner fra dyr er nå også kjent. Plantelektinene er dem man har mest kunnskap om, og det oppdages stadig nye varianter

Lektinenes fysiologiske rolle i planten er fremdeles ikke helt kartlagt, selv om man har mye informasjon om lektinenes egenskaper isolert fra planten. Lektiner spiller bl.a. en viktig rolle i planters forsvarsmekanisme. Når planter angripes av insekter eller mark, økes konsentrasjonen av lektiner som en del av dette forsvaret. Hos mennesker tar lektinene del i celle-celle-interaksjoner, gjenkjennelse av immunforsvarssystemet, immunregulering og hindring av autoimmunitet.

Plantelektiner i kostholdet viser seg ofte å ha fordelaktige effekter på mennesker. I tynntarmen nedenfor magesekken sitter immunforsvarets reseptorer og kontrollerer maten vi får i oss. I overkant av 80 % av kroppens immunforsvar finnes assosiert med tarmsystemet. Reseptorene binder til seg stoffer som er nyttige for stimulering av immunforsvaret. Lektiner er blant disse stoffene. Spesielt lektiner fra hyllebær og misteltein virker interessante for immunforsvaret.

Plantelektiner og lektiner i mikroorganismer har mange likhetstrekk med lektinene vi finner i vår egen kropp. Dersom de har samme sukkerspesifisitet som kroppsegne lektiner, kan de binde seg til de samme glykosubstansene og etterligne, forsterke eller blokkere effekten av det naturlige lektinet. Det er mange eksempler på lektiners oppgave som signalstoffer (hormoner, vekstfaktorer, cytokiner/immunmodulatorer o.a.) der de er viktige for en rekke fysiologiske prosesser i en organisme. Det er derfor ikke usannsynlig at en del av de positive effektene man opplever, skyldes at plantelektinene kopierer/imiterer de lektinene som er naturlig til stede i kroppen, og justerer deres funksjon.

Lektiner finnes i mange av de vanligste kostholdkomponentene våre, f.eks. hvete, tomater, poteter, paprika, hvitløk, soya, gulrøtter, bønner. Dette er svært ulike molekyler hvor noen er «sterke», og noen er «svake». Ingen av lektinene som finnes i normalt kosthold, er skadelige ved inntak. Det finnes kun to lektiner som kan være giftige å spise – abrin og ricin.

Eksterne lenker
---------------

* **Proteopedia** viser mere end 800 tredimensionale molekylmodeller af lectiner, brudstykker af lectiner og komplekser med kulhydrater

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store medisinske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data)
 |
**Vangsjøen** er en innsjø i Øystre Slidre kommune i Valdres, Innlandet fylke. Den ligger 912 meter over havet og arealet er 1,38 km². Den strekker seg fra Rabalsmellen (1111 moh) i sørøst til Rennsennberget (1014 moh) i nordvest. De tre største tilløpselvene i Vangsjøen kommer fra Rabalsvatnet, Røyri og Rennsennvannet. Vangsjøen har utløp gjennom Vangsjøåne som renner videre til Yddin. Vangsjøen er en del av Øystre Slidre-vassdraget.

Vangsjøen er i hovedsak et privateid vann, men fiskekort kan kjøpes. I Vangsjøen finnes ørret, abbor og ørekyt.

Området rundt sjøen preges av stølsdrift med kyr og sauer, og er et populært hytte- og turområde både sommer og vinter. Rundt vannet finnes stølene Bukono, Rabalen, Buahaugen og Rennsennstølen. På østsiden av sjøen ligger Vangsjøen Høyfjellstue.

Referanser
----------

1. 1 2 3  «NVE Atlas». *Vassdrag – Innsjødatabase.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 19. april 2015
2. ↑  «NVE Atlas». *Vassdrag – Nedbørfelt – Regine-enhet.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 19. april 2015

Eksterne lenker
---------------

* Vangsjøen Vel
* Vangsjøen Høyfjellstue Arkivert 21. oktober 2007 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Forskrift om Politiets utlendingsinternat** (korttittel: **utlendingsinternatforskriften**) er en norsk forskrift som regulerer Politiets utlendingsinternat. Forskriften kommer til anvendelse på utlendingsinternatets område, og gjelder for de personer som oppholder seg der.

Forskriften ble fastsatt av Justis- og politidepartementet 23. desember 2009 med hjemmel i utlendingsloven § 107 siste ledd og et delegeringsvedtak av 9. oktober 2009. Den trådte i kraft 1. januar 2010.

Utlendingsinternatforskriften fastsetter reglement for utlendingsinternatet, rettigheter for de som er plassert der, begrensning av rettigheter og annen maktbruk, saksbehandlingsregler og tilsyn med utlendingsinternatet. I tillegg gir forskriften myndighet til å fastsette instrukser om organisering av internatet, krav til tilsatte, utrustning av fellesrom og utlendingenes beboelsesrom, mat og drikke, renhold og hygiene, utforming av sikkerhetsceller samt installering og bruk av overvåkings- og sikkerhetsutstyr.

Referanser
----------

1. ↑  § 1
2. ↑  Utlendingsloven § 107
3. ↑  § 19

Eksterne lenker
---------------

* Lovdata