recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
***The Slim Princess*** er en amerikansk stum drama-komedie fra 1920, regissert av Victor Schertzinger og med Mabel Normand i hovedrollen. Den er basert på en novelle av George Ade som ble publisert i *The Saturday Evening Post* i 1906. Novellen ble overført til en musikal i 1911 av Henry Blossom og Leslie Stuart, og til film for første gang i 1915.

Handling
--------

Kalora er prinsesse av Morevana, et land hvor overvektige mennesker blir høyt verdsatt av samfunnet. Men Kalora er slank, til sine foreldres store sorg – de er nødt til å få giftet bort Kalora før hennes yngre og tykkere søster Papova kan gifte seg. Faren til Kalora inviterer derfor til hagefest, og utstyrer sin slanke datter med en oppblåsbar gummidrakt. Alt går bra frem til drakten punkterer, og alle gjestene kan se Kalora i hennes normale størrelse. Men like etter møter hun amerikanske Pike, og forelsker seg i ham.

Kaloras far får høre at det finnes en kur mot slankhet i Amerika, og sender Kalora dit. Vel fremme møter hun Pike igjen. Han reiser deretter sammen med henne hjem til Morevana. Når det blir oppdaget at han er rik, tilbyr Kaloras far ham sin dyrebare datter Papovas hånd i ekteskapet – bare for å oppdage at det er den slanke prinsesse Kalora som Pike vil gifte seg med.

Skuespillere
------------

* Mabel Normand som prinsesse Kalora
* Hugh Thompson som Alexander Pike
* Tully Marshall som Papova
* Russ Powell som guvernør-general
* Lillian Sylvester som Jeneka
* Harry Lorraine som detektiv
* Pomeroy Cannon som rådgiver

Referanser
----------

1. ↑   Freebase-data fra Google[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «The Slim Princess». *www.silentera.com*. Silent Era : Progressive Silent Film List. Besøkt 6. februar 2023.
3. ↑  «The Slim Princess». *catalog.afi.com*. American Film Institute. Besøkt 6. februar 2023.

Eksterne lenker
---------------

* (en) The Slim Princess – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) *The Slim Princess* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Slim Princess* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) *The Slim Princess* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *The Slim Princess* på Silent Era Rediger på Wikidata
***The Slim Princess*** er en amerikansk stumfilm fra 1915, regissert av E. H. Calvert.

Handling
--------

Dysterhet overskyer palasset til grev Selim Nalagaski, generalguvernør i Morovenia, Tyrkia. Alle anstrengelser for å gjøre grevens eldste datter, prinsesse Kalora, overvektig - og synonymt med stor skjønnhet i dette landet - har mislyktes. Popova, prinsessens lærer, tenker ut en forferdelig hevn fordi greven kalte ham en kristen hund. Han sørger for å holde prinsessen tynn. Prinsesse Jeneka, den yngre datteren, er derimot svært populær. Men lovverket forbyr yngre søsken å gifte seg, før hennes eldre søster.

Som en siste utvei beordrer greven at den slanke prinsessen skal stappe klærne hennes med puter, før han inviterer til en hage-fest. Men denne planen blir snart oppdaget og avslørt. Alexander H. Pike, en amerikansk millionær, kommer uoppfordret til festen. Han forelsker seg i prinsessen og trøster henne ved å vise henne fotografier fra et tidsskrift, noe som beviser at slanke personer i hans eget land blir ansett som de vakreste. Men Pike blir oppdaget av grevens slaver, men han slipper så vidt unna med livet i behold. Han vender deretter tilbake til Amerika.

Men greven oppdager en annonse i et magasin, som lover å kunne gjøre tynne personer overvektige. Han sender derfor prinsessen til Amerika, for å prøve kuren. Der møter hun Pike, som ønsker å gifte seg med henne. Men den utålmodige greven får vite - fra en ambassadør - at prinsessen ikke blir tjukkere, og beordrer henne derfor til å returnere hjem. Men Pike følger igjen etter henne, i håp om et mer varig forhold mellom dem.

Skuespillere
------------

* Francis X. Bushman som Alexander H. Pike
* Ruth Stonehouse som prinsesse Kalora
* Wallace Beery som Popova
* Harry Dunkinson som grev Selim Malagaski
* Terza Bey som prinsesse Jeneka
* Bryant Washburn som Rawley Plumston
* Lester Cuneo som The Only Koldo

Referanser
----------

1. ↑  The Slim Princess
2. ↑  THE SLIM PRINCESS

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Slim Princess* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Slim Princess* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) *The Slim Princess* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *The Slim Princess* på Silent Era Rediger på Wikidata
*Se også William Thompson (roer)*

**William Henry Thompson** (født 10. mars 1848 i Calhoun, Georgia død 12. august 1918 i Seattle, Washington) var en amerikansk bueskytter som deltok under OL 1904 i St. Louis.

Thompson ble olympisk mester i bueskyting under OL 1904 i St. Louis. Han deltok på det amerikanske laget *Potomac Archers* som vant lagkonkurransen. De tre andre på laget var Robert Williams, Louis Maxson og Galen Spencer. Individuelt tok han to bronsemedaljer. Det var forøvrig kun deltakere fra USA i konkurransene i bueskyting under OL 1904.

OL-medaljer
-----------

* 1904 USAs flagg St. Louis - Gull **Gull** bueskyting, lagkonkurranse USAs flagg USA
* 1904 USAs flagg St. Louis - Bronse Bronse bueskyting, Double York round
* 1904 USAs flagg St. Louis - Bronse Bronse bueskyting, Double American round

Eksterne lenker
---------------

* (en) William Thompson – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) William Thompson – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) William Thompson – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Dictionary of Irish Biography **·** Prabook **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
**William Thynne** (død 10. august 1546), hans egentlige navn var **William Botevile**, var en litterær redaktør i England som er kjent for at han samlet og utga de samlede verkene av Geoffrey Chaucer i 1532 og 1542 med noter. Hans nevø var John Thynne.

Han var den andre sønnen av Ralph Botevile fra Stretton i Shropshire og Ann Higgons, datter av John Higgons. Broren het Thomas. William Thynne giftet seg to ganger, andre gang med Anne Bond, datter av William Bond. De fikk en sønn sammen, Francis Thynne (ca. 1545–1608). Etter hans død giftet hustruen seg to ganger til og døde en gang før 1572. 

Thynne hadde en framgangsrik karriere fra 1520-tallet og fram til sin død i 1546, da han var sjef for Henrik VIII av Englands kjøkken i 1526 og deretter mester for den kongelig husholdning. Med årene samlet han seg flere kongelige posisjoner, og noen viste han opprettholdt forbindelsen med hjemstedet ved grensen til Wales. I 1529 ble han utpekt som bestyrer av jarledømmet Mar og i mai 1546, kort tid før hans død, mottak han en pensjon på forespørsel fra jarlen av Hertford.

Hans samlede utgave av Chaucer i 1532 og 1542 etablerte en chauceriansk kanon. Hans utgave var støttet og sponset av kongen som ble æret i et forord av Brian Tuke. Thynnes kanon brakte et antall av apokryfiske (tvilsomme) verker assosiert til Chaucer fram til et totalt antall av 28.

William Thynne døde i 1546 og ble gravlagt i All Hallows i Barking. Sønnen Francis Thynne fortsatte delvis hans arbeid med Chaucer. Han var en oldtidsgransker og hadde posisjonen i kontoret for heraldiske våpenskjold i 1602.

Referanser
----------

1. ↑   www.oxfordreference.com[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* William Thynne hos ThePeerage.com

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
*Super quattuor libros Sententiarum Petri Lombardi*, 1489
**William Vorilong**, også kjent som **Guillermus Vorrilong**, **Willem of Verolon**, **William of Vaurouillon**, **Guilelmus de Valle Rouillonis**, etc. (født ca. 1390 sannsynligvis fra Vaurouillon nær St. Brieuc i Frankrike, død 1463 i Roma) var en fransk prest tilhørende fransiskanerordenen, filosof og teologi.

Årene 1429-1431 underviste han i de lombardiske sentenser ved Universitetet i Paris. Han skal ha nektet å ta del i rettssaken mot Jean d'Arc i februar 1431, og forlot universitetet etter å ha fullført bare tre av de fire påkrevde bøker. Fra 1447 var han regens i Paris og så i Poitiers.

Han var tilhenger av scotismen og skrev en biografi om Duns Scotus. Fra 1457 var han en regens i Lyon og ble lisensiat og så doktor i teologi i Lyon i 1458.

Han var minister (leder) for fransiskanernes Touraine-provins fra 1449 til 1461.

Som filosof funderte han blant annet over hvorvidt Jesus måtte frelse mennesker på andre planeter, men konkluderte med at det ikke var nødvendig idet de ikke nedstammet fra Adam.

Referanser
----------

1. ↑   thesaurus.cerl.org
2. ↑  Vorilong at the Encyclopedia of Science
3. ↑  Eisen, Arri; Laderman, Gary (2007). *Science, religion, and society: an encyclopedia of history, culture, and controversy, Volume 1*. M E Sharpe. s. 298.

Eksterne lenker
---------------

* William Vorilong at The Logic Museum

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
**RedOctane** var et amerikansk elektronikkunderholdningsselskap som er mest kjent for utgivelsen av *Guitar Hero*-serien. RedOctane ble et datterselskap av Activision i 2006, og lagt ned i 2010.

Historie
--------

RedOctane ble etablert i 1999 av Kai Huang og Charles Huang og er best kjent for Guitar Hero spillene. I august 1999, begynte de som verdens første utleie sted for spill på nett. I 2000 utvidet de til å også lage videospilltilbehør, først ut var RedOctane dansematten som var mye bedre enn eksisterende produkter på den tiden. Senere ble de kjent for Ignition dansematten og andre videospilltilbehør som joysticks, trommer og guitarer for musikkspill.

I juni 2005 utvidet de til å utgi videospill. Deres første utgivelse var en PlayStation 2 versjon av *In The Groove*, et dansespill utviklet av Roxor Games, *In The Groove* var allerede etablert i arkadehaller.

RedOctane samarbeidet med utvikleren Harmonix Music Systems for å gi ut *Guitar Hero* i november 2005 til PlayStation 2. Musikkspillet viste seg å bli ekstremt populært, med over 30 lissensierte spillbare sanger med en spesialdesignet guitar peripheral. Spillet fikk gode anmeldelser fra anmeldere og fans, og oppfølgeren Guitar Hero II kom til PlayStation 2 i 2006 og deretter Xbox 360 i 2007. Oppfølgerne til serien kommer nå på flere andre konsoller. Teorien deres var at musikkspill måtte bli introdusert til et massemarked i USA og at et rockbasert spill med en gitarkontroll ville være den beste måten å introdusere slike spill.

I mai 2006, annonserte spillutgiveren Activision planer om å kjøpe opp RedOctane, noe som ble fullført 6. juni, 2006. Activision betalte nesten 100 millioner amerikanske dollar for RedOctane.

Etter at oppkjøpet fra Activision og splittelsen fra Harmonix, som begynte å utvikle *Rock Band*. RedOctane fikk Activision eide Neversoft (ansvarlig for Tony Hawk-serien) til å utvikle *Guitar Hero III: Legends of Rock*, som ble utgitt i november 2007.

I løpet av 26 måneder etter første utgivelse hadde *Guitar Hero*-serien solgt for over 1 milliard amerikanske dollar ifølge Kotaku.

RedOctane og Neversoft fortsatte så med *Guitar Hero World Tour,* som ble lansert i USA oktober 2008. Den 11. februar 2010 kunngjorde Activision at RedOctane blir lagt ned.

Referanser
----------

1. ↑  «*Guitar Hero* Goes $1 Billion». Kotaku.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

Portal: Videospill

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Record og Vigra Rutelag** var et transportselskap med base på Valderøy og Vigra i Giske kommune, Møre og Romsdal. Selskapet gikk i 1990 inn i Ålesund Bilruter A/S - nå Nettbuss Møre.

Stavemåten **Rekord og Vigra Rutelag** finnes avbildet fra 1960-tallet og var benyttet i nyere tid til selskapet gikk inn.

Historie
--------

Selskapets hovedkontor og garasjer lå på 80-tallet på Roald på Vigra. Selskapet drev i hovedsak person- og godstrafikk med båt fra Ålesund til Valderøy og Vigra, men gikk etter hvert over til busstrafikk med base på øyene i Giske kommune. Record var opprinnelig et Valderøy-basert selskap, mens Vigra - som navnet tilsier - var basert på øya med samme navn. Godøy-Alnes Rutelag, som drev busstrafikk på Godøya, hadde tidligere gått inn i Record og Vigra.

På 31. desember 1987 ble minst to av firmaets busser omregistrert, med Ålesund Bilruter som ny eier.

Eksterne lenker
---------------

* Bilde av buss med firmaets navn
* Øyferja Arkivert 5. mai 2016 hos Wayback Machine. nyttiuka.no, 9. april 2008, besøksdato 17. april 2016.
* «Frå færing til tunnel», del 1 youtube.com, besøkt 26.05.2016
* «Frå færing til tunnel», del 2 youtube.com, besøkt 26.05.2016
* «Frå færing til tunnel», del 3 youtube.com, besøkt 26.05.2016
* «Frå færing til tunnel», del 4 youtube.com, besøkt 26.05.2016
* «Frå færing til tunnel», del 5 youtube.com, besøkt 26.05.2016
* «Frå færing til tunnel», del 6 youtube.com, besøkt 26.05.2016
* «Frå færing til tunnel», del 7 youtube.com, besøkt 26.05.2016

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Brønnøysundregistrene
 |
**Sefer jetsira** (hebraisk ספר יצירה, «formingens bok») er jødedommens eldste kjente esoteriske skrift. 

Det består for det meste av spekulasjoner om hvordan det skjedde da Gud skapte verden. Teksten kan virke uorgansiert og tunglest. 

I henhold til jødisk folklore er boken skrevet av Adam, som ga den videre til Noa og siden til Abraham. Hentydningen til skriftet i en babylonsk versjon av Talmud kan tyde på at det er gammelt, men det trenger ikke å være i den formen vi nå kjenner det. Enkelte elementer i skriftet kan tyde på et babylonsk opphav, og språklig kan det muligens dateres til ca 200 f.Kr. eventuelt år 200 e.Kr. Enkelte religionshistorikere mener at teksten, slik den nå er kjent, faller naturlig inn i en kontekst av jødiske kabbalahtekster fra 900-tallet.

Kabbalismens lære om sefirot som verdens grunnmønster stammer fra Sefer jetsira.

Utdrag fra boken er oversatt til norsk og utgitt i samlingen *I begynnelsen*, 2000.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** VIAF
 |
***Sovende floke*** er Tore Renbergs debutbok, først utgitt av Tiden Norsk Forlag i 1995. Kortprosateksten ble belønt med Tarjei Vesaas’ debutantpris. *Sovende floke* består av 93 sider.

I 2008 utga Forlaget Oktober en ny utgave av *Sovende floke*, samlet med andre dikt og prosa fra Tore Renbergs tidlige skrivende år - 1987-1995. Denne utgaven inneholder også et etterord av forfatteren om det å skrive sin første bok, og om det å komme inn i litteraturen og gjøre det til sin egen.

> Situasjoner og stemninger avløser hverandre, som uavsluttede tv-programmer, i denne samlingen av kortprosatekster. De minste detaljer hviler i et suggererende halvlys: et kassettbånd med uforståelig lyd, en jente med hvite skinnstøvler, en elleve år gammel barnestjerne med munnen halvt åpen. Sovende floke beskriver en flyktig mentalitet, en nervøst granskende bevissthet, en tanke på vandring.
> 
> 
> Oktober forlag
> 
>

Se også
-------

* Tore Renbergs bibliografi

Referanser
----------

1. ↑

Eksterne lenker
---------------

* Omtale av Sovende floke - og tidligere tekster 1987-1995
**Álvur Kirke** (født 29. juli 1939 i Vágur) er en færøysk politiker for Kristiligi Fólkaflokkurin og senere Miðflokkurin.

Han har vært lagerarbeider og drosjesjåfør i Tórshavn, og formann i yrkessjåførenes organisasjon, Samfylking, i ti år.

Han sympatiserte fra sin ungdom med Tjóðveldisflokkurin, men meldte seg ut av partiet i 1978, og viste blant annet til det han oppfattet som partiets strev for avkristning av Færøyene. Samme år ble han nominert av Føroya Framburðs- og Fiskivinnuflokkur, senere Kristiligi Fólkaflokkurin, på deres liste til lagtingsvalget. Han var formann i hovedstyret i Kristiligi Fólkaflokkurin før partisplittelsen i 1991, da fem av partiets syv velgerforeninger brøt ut og dannet Miðflokkurin. Kirke var formann i hovedstyret i Miðflokkurin 1992–1994 og 1999–2001, og 1. vara til Lagtinget fra Suðurstreymoy i perioden 1998–2002.

Referanser
----------

1. ↑  «Aksturvinnufelagið Samfylking 25 ár». *Dagblaðið* **(færøysk)**: 7. 5. februar 1982.
2. ↑  «Aksturvinnufelagið nýggjan formann». *Dagblaðið* **(færøysk)**: 5. 17. februar 1982.
3. ↑  Kirke, Álvur (29. september 1978). «Fyrr valdi eg tjóðveldið, hesaferð velji eg øðrvísi». *Dagblaðið* **(færøysk)**: 4.
4. ↑  «Álvur Kirke» **(færøysk)**. Miðflokkurin. Besøkt 20. juli 2009.  [*død lenke*]

| * v
* d
* r
Miðflokkurins formenn |
| --- |
| Álvur Kirke (1992–1994) **·** Jenis av Rana (1994–1997) **·** Bill Justinussen (1997–1999) **·** Álvur Kirke (1999–2001) **·** Jenis av Rana (2001–) |

Portal: Færøyene
Mobilt radiorelé fra Sambandsbataljonen montert i en BV206-beltevogn stasjonert på en høydetopp.
En **repeater** i et data- eller telenettverk er en enhet som forsterker et signal for å sende det videre. Forsterkninger skjer begge veier, både på opplink og nedlink.

Dette brukes blant annet for å få en stabil linje over større avstander, for eksempel ved krysning av hav. Det finnes både analoge og digitale teknologier, og de brukes både på elektriske og optiske kabler, samt til radiokommunikasjon og kringkasting.

I mobiltelefoni brukes repeatere for å gi dekning der hvor signalstyrken ellers ville ha blitt for lav. Dette kan for eksempel være inne i bygninger, eller i tunneler. Utendørs brukes repeatere for å øke det geografiske dekningsområdet til en basestasjon, eller for å gi dekning inn i dalfører og rundt «topografiske hjørner».

Et *radiorelé* (*reléstasjon*) er et bindeledd i en sambandskjede. For å få signaler på begge sidene av et fjell for eksempel, setter man opp et relé på toppen av fjellet som begge sider av fjellet er koblet opp mot. Det brukes blant annet i Forsvaret.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
Migranter fra Haiti i ferd med å bli repatriert (sendt tilbake) til Haiti  Foto: U.S. Coast Guard Atlantic Area 
**Repatriering** (fra latin *repatriare*, å sende noen tilbake til hjemlandet) er en betegnelse som brukes for å beskrive prosessen der en person med opphold utenfor eget hjemland sendes hjem. Betegnelsen er i særlig grad benyttet i sammenheng med at soldater eller flyktninger sendes til sine hjem, etter å ha deltatt hhv. direkte eller indirekte i krig. Betegnelsen brukes også i sammenheng med hjemtransport av personer som av medisinske årsaker ikke kan besørge dette selv på reise utenfor eget hjemland. Særlig i forbindelse med personskade eller sykdom på reise, der forsikringsselskap etter dekning besørger slik transport. 

Repatriering brukes også om løslatelse og hjemtransport av krigsfanger som holdes fengslet uten lov og dom, hvor «løslatelse» ikke er en dekkende beskrivelse.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC
 |
**René de Labarrière** (født 28. januar 1899 i Carcassonne, død 6. juli 1948 i Afula nær Nasaret) var en fransk offiser. Han regnes som den første FN-soldat som falt i tjeneste for FNs fredsbevarende styrker.

Bakgrunn
--------

Som attenåring meldte de Labarrière seg til tjeneste under første verdenskrig. Han gikk deretter École spéciale militaire de Saint-Cyr og startet en militær karriere. Fra 1926 til 1939 tjenestegjorde han i Libanon og Syria, som da var fransk mandatområde under Folkeforbundet. 

Under andre verdenskrig vendte han tilbake til Frankrike for å føre befal over et infanterikompani, men ble tatt til fange av tyskerne og satt i krigsfangenskap.

FN-tjeneste
-----------

Etter verdenskrigens slutt gikk de Labarrière tilbake til tjenesten i Frankrikes hær og fikk kommando over en bataljon. I 1948 ble han sendt i FN-tjeneste i Midtøsten, der han var militærobservatør i United Nations Truce Supervision Organization (UNTSO).

Han ble drept i tjeneste for UNTSO 6. juli 1948 da bilen hans var i ferd med å krysse grensen mellom arabisk- og jødiskkontrollert område. FN oppgir at han døde etter at bilen han satt i kjørte på en landmine. I en juridisk artikkel utgitt like etter dødsfallet oppgis dødsårsaken til å ha vært en eksplosjon ved en jødisk barrikade. Den franske nettavisen *L'Express* omtaler omstendighetene som mer uklare.

Ettermæle
---------

René de Labarrière mottok i 1998, femti år etter sin død, Dag Hammarskjöld-medaljen fra FN. Han var blant de tre første som ble hedret med denne medaljen, som tildeles FN-personell som har omkommet i fredsbevarende tjeneste. De to andre var Dag Hammarskjöld og Folke Bernadotte.

Referanser
----------

1. ↑  «UN Military Observer In Palestine Fatally Hurt While Investigating Report Of Truce Violation; Another Observer Wounded»[*død lenke*], Press Release PAL/208, 6. juli 1948, United Nations, Department Of Public Information, Press And Publications Bureau, Lake Success, New York.
2. 1 2  «The First Dag Hammarskjöld Medals. Biographical Notes", *50 Years of United Nations Peacekeeping Operations*, United Nations Peacekeeping.
3. ↑  F. Blaine Sloan: «Reparation for Injury to Agents of the United Nations», *Nebraska Law Review*, bd. 28, 1948-1949, s. 401.
4. ↑  Honneur au soldat méconnu, *L'Express*, 26. mai 2006.
**Tinzaouaten**, også kalt **Tinzawatène** og **Tin-Zaouatene**, er en saharisk oaseby lengst mot nordøst i Mali, 4,5 km fra den algeriske grensen. Folketellingen i 2009 viste et innbyggertall på 2 369.

Tinzaouaten har vært et stoppested langs den transsahariske handelsruten i minst tusen år, og var også en garnisonsby under det franske kolonialregimet. Byen er inndelt i to kvarterer, hvorav det ene er et tuareg, eller berbisk, kvarter, mens det andre er befolket av etterkommere av innbyggere i Songhairiket, som kontrollerte byen i det 16. århundre.

Byen er hjemby for den tuaregiske opprørslederen Ibrahim Ag Bahanga, og var sentral i de maliske kampene som pågikk under Tuaregopprøret 2007–2009.

Referanser
----------

1. ↑  *4ème Recensement Général de la Population et de l’Habitat, Resultats definitifs. tome 0: Repertoire des villages* Arkivert 20. august 2013 hos Wayback Machine. Direction Nationale de la Statistique et de l'Informatique, 2013, s. 294.
2. ↑  Mali president warns Tuareg rebels. AFP. December 22, 2008.
**Dong Yuan** (kinesisk: 董源; pinyin: **Dŏng Yuán**; Wade–Giles: *Tung Yüan*, Gan: *Dung3 Ngion4*, født ca. 934 i Zhongling i dagens provins Jiangxi i Kina, død ca. 962) var en kinesisk maler i Sørlige Tang. Han virket i Nanjing, som også da var et senter for kunst og kultur. Han er kjent for sine landskapsmalerier, og var eksponent for den elegante penselføring som skulle være ledende i de neste ni hundre år i kinesisk malerkunst. Han og hans elev Juran (巨然) grunnla den sørlige skole innen landskapsmaling, også kjent som Jiangnan-skolen. Sammen med Jing Hao og Guan Tong av den nordlige skole regnes de som de fire ledende malere av sin tid.

Dong Yuan var embedsmann av profesjon. Han studerte mestrene Li Sixuns og Wang Weis stil, og tilførte sitt eget til disse mestrenes teknikker - med et mer avansert perspektiv, bruk av pointillisme og skravering.

Referanser
----------

1. ↑   Internet Speculative Fiction Database, ISFDB forfatter-ID 222803, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Benezit Dictionary of Artists, Benezit-ID B00052761, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* *Ci hai bian ji wei yuan hui* (辞海编辑委员会). Ci hai (辞海). Shanghai: Shanghai ci shu chu ban she (上海辞书出版社), 1979.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Dong Yuan – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Dong Yuan hos China Online Museum

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** ULAN **·** NLA
 |
Kinesisk barfotlege utfører akupunktur.
**Barfotleger** (kinesisk: 赤脚医生, pinyin: *Chijiao yisheng*) var kinesiske bønder eller studenter sendt ut til landsbygden som hadde fått en viss medisinsk utdannelse (som kunne variere fra noen uker til et drøyt år) for å arbeide på landsbygden der det ikke var noen regulært utdannede leger. De ble utstyrt med som regel heller sparsommelige forråd av både vestlig og kinesisk medisin. 

Systemet med barfotleger, som ble institusjonalisert på midten av 1960-tallet, opphørte i begynnelsen av 1980-tallet i samband med at folkekommunene ble avviklet. I samband med avviklingen ble barfotlegene tilbudt å ta en eksamen som, dersom de bestod den, gav dem retten til å praktisere som landsbyleger.

Barfotlege-utdannelsen
----------------------

Da den engelske kirurgen Joshua S. Horn arbeidet i Kina på 1960-tallet ga han følgende beskrivelse av barfotlegenes grunnutdannelse:

«De første to ukene studerte de anatomi og fysiologi, dissekerte griser og gikk på forelesninger der det ble demonstrert modeller og lysbilder. Etter dette innføringskurset ble de undervist i grunnprinsippene innen bakteriologi og patologi om morgenen, og i klinisk medisin og hygiene om ettermiddagen. De lærte å påvise mikrober i forurenset vann og egg av innvollsorm i ekskrementer. De lærte å sikre drikkevannet, å behandle latriner, å sterilisere kanyler og sprøyter og sette injeksjoner. De lærte hvordan smittsomme sykdommer spres og hvordan de skal diagnostiseres. De fulgte sine lærere på visittene, lærte å bruke stetoskopet, å ta opp en sykehistorie, å diagnostisere vanlige sykdommer og å oppdage tegn på alvorlig sykdom. De undersøkte pasienter som kom til klinikken og diskuterte sine funn med den legen som hadde vakt. De konsentrerte seg om noen få sykdommer som var vanlige i de traktene og om bruken og doseringen av omkring førti medikamenter. De lærte seg femti akupunkturpunkter og de symptomkompleksene disse kontrollerte, og de trente i å bruke akupunkturmetoden. Hver student ble utstyrt med en godt illustrert bok som var skrevet for barfotleger».

Referanser
----------

1. ↑  Side 233-234, *Fei vekk alle skadedyr!*, J. S. Horn, Oktober (1973) ISBN 82-7094-059-3

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |

| * v
* d
* r
Kulturrevolusjonen |
| --- |
| Viktige hendelser | 
* Den sosialistiske dannelsesbevegelse
* Lushankongressen
* Ut på landet-bevegelsen
* Wuhanhendelsen
* Lins kuppforsøk
* Kritiser Lin, kritiser Konfucius
* Tiananmenepisoden

 |
| Viktige personer | 
* Mao Zedong
* Liu Shaoqi
* Zhou Enlai
* Lin Biao
* Deng Xiaoping
* Firerbanden
	+ Jiang Qing
	+ Zhang Chunqiao
	+ Yao Wenyuan
	+ Wang Hongwen
* Peng Dehuai
* Wu Han
* Peng Zhen
* Chen Boda
* Wang Dongxing
* Xie Fuzhi
* Kang Sheng
* Mao Yuanxin

 |
| Dokumenter | 
* *Bombarder hovedkvarteret*
* *Maos lille røde*
* *Hai Rui avsettes fra embedet*

 |
| Konsepter | 
* De fire gamle
* Kampsesjon
* De to enhver
* Dazibao
* Demokratimuren
* Arr-litteratur

 |
| Grupper | 
* Rødegardistene
* Kulturrevolusjonsgruppen

 |
| Relaterte artikler | 
* Maoisme
* Det store spranget
* Klassekamp

 |
| 
* Kategori
* Portal:Historie

 |
**North Petherton** er en liten by og verdslig sogn i Somerset i England. Den ligger i den østlige utkanten av fjellområdet Quantocks, og ikke langt fra naturområdet Somerset Levels. I henhold til folketellingen i 2011 har byen en befolkning på 6 730 innbyggere. Sognet omfatter også de mindre bosetningene Hamp, Melcombe, Woolmersdon og Huntworth.

Beskrivelse
-----------

Byens historie går minst tilbake til 900-tallet og var en viktig bosetning i angelsaksisk tid, men var en landsby og ikke by helt frem til slutten av 1900-tallet. Den var da et av de største steder i landet som hadde status som landsby. I *Domesday Book* (1086) omtales stedet som *Nortperet*. Navnet kommer av at den ligger på nordsiden av elven Parrett. Sentrum er definert som et Område med arkeologisk potensial, og flere av byens bygninger er vernet.

Som et tidligere marked og administrativt senter er North Petherton i dag i stor grad en pendlerby for arbeidstakere i Bridgwater som ligger 5 km i nordøst, og i Taunton som er 13 km i sørøst. Den ligger ved en av de historiske rutene gjennom Somerset, og 1730-årene ble det åpnet en hovedvei mellom Bridgwater og Taunton gjennom North Petherton. I 1970-årene ble M5 åpnet, noe som både førte til færre trafikkproblemer i sentrum og gjorde byen mer attraktiv for pendlere. Flere nye boligområder har kommet etter dette. Byen ligger også ved turveien Macmillan Way.

Sognekirken dedikert jomfru Maria har et 36 meter høyt tårn, som regnes for å være et av de høyeste i West Country. Det meste av kirken er fra 1400-tallet. Kirkeklokken ble laget i Bridgwater i 1807. Under den engelske borgerkrigen var det i august 1644 en mindre trefning utenfor landsbyen, på stedet hvor Fore Street nå går mellom Community Centre og det tidligere George Inn.

Det årlige North Petherton Carnival er en del av West Country Carnival, og finner sted på søndagen etter første tirsdag i november.

Referanser
----------

1. 1 2  Gathercole, Clare: «North Petherton» Arkivert 19. oktober 2014 hos Wayback Machine. (PDF). *The Somerset Urban Archaeological Survey*. Somerset County Council.
2. ↑  «Statistics for Wards, LSOAs and Parishes — Summary Profiles» (XLS). *Somerset Intelligence*.

Eksterne lenker
---------------

* (en) North Petherton – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* North Petherton Town Council
* North Petherton i Open Directory Project

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Vision of Britain **·** GeoNames **·** GeoNames
 |
Subimagostadiet er et mellomstadie mellom nymfe og voksen. Her hos *Leptophlebia marginata*  Foto: James K. Lindsey 
**Subimagostadiet** er et mellomstadium mellom nymfe og voksen (imago). Dette finnes hos døgnfluer, og er unikt hos denne dyregruppen. Ingen andre insekter med ufullstendig forvandling har noe lignende.

En døgnflue som nettopp har krøpet ut av den siste nymfe huden. Det vil si *forlatt subimagostadiet*.  Foto: Stemonitis 
Døgnfluer har utviklingen frem til voksen i ferskvann. Nymfen gjennomgår flere hudskift eller nymfestadier. Mot slutten av det siste nymfestadiet søker døgnfluen mot vannoverflaten. Etter at den har «klekket» blir den stående på vannoverflaten en stund, for å klargjøre seg til sin første flygetur. Den venter på at vingene får utvide seg og tørke. Det har skjedd store forandringer. Nymfen som hadde bitende munndeler med kjever, har fått de redusert til omtrent ingenting, mens vingene nå er helt utviklet. 

Den er nå flyvedyktig og i subimagostadiet, en fullt utviklet døgnflue, med vinger, men fortsatt i puppehuden.

Etter en stund letter den og flyr mot land til busker og trær langs bredden. Hos noen arter skjer det aller siste hudskifte under denne første flyveturen, eller rett etter at den har landet på land. 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica
 |
**Subliritum** er et norsk black metal-band som ble dannet i 1998 av brødrene Jonas og Kristian Moen fra Levanger i Nord-Trøndelag. Bandet spilte tidlig inn demoen *Chemical Bastard* og fikk kontrakt med plateselskapet Evil Horde Records i Brasil. Flere medlemmer ble rekruttert, blant dem Sverre Berntsen fra Verdal og Torbjørn Schei fra Steinkjer, før bandet flyttet til Trondheim for å spille inn debutalbumet *Dark Prophecies* i 2001.
I årene som fulgte spilte Subliritum en del konserter i Norge, men ble lagt på is etter utgivelsen av EP-en *Dark Side of You* i 2004 da trommeslager Vegar Larsen og vokalist Torbjørn Schei valgte å satse stort på bandet Keep of Kalessin.
I 2008 valgte de resterende medlemmene å gjenopplive Subliritum, og Dag Müller kom med som ny gitarist. Bandet ga ut sin andre fullengder "A Touch Of Death" mai 2011. Denne har til dags dato høstet god kritikk fra hele utlandet. I mars 2014 ble tredje fullengder *Downfall* utgitt via det australske plateselskapet Battlegod Productions.

Medlemmer
---------

* Jonas Moen – Vokal
* Sverre Berntsen – Gitar
* Dag Muller – Gitar
* Kristian Moen – Bass/Synth
* Vegar Larsen – Trommer session

Diskografi
----------

* Chemical Bastard – Demo 1998
* Dark Prophecies – Studioalbum 2001
* Dark Side of You – EP 2004
* A Touch of Death – Studioalbum 2011
* Downfall – Studioalbum 2014

Eksterne lenker
---------------

* (en) Subliritum på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Subliritum på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Subliritum på Encyclopaedia Metallum Rediger på Wikidata

* (en) Subliritum på SoundCloud Rediger på Wikidata

* (en) Subliritum på Last.fm Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
Logo til Vatnestrøm samvirkelag 1934. Hentet fra en regnskapsbok. Oppbevart på Aust-Agder museum og arkiv
Bygningen på Vatnestrøm som samvirkelaget holdt til i fra den stod ny i 1932 til 1994, huset i 2015 en butikk i Joker-kjeden.   Siri Johannessen (2015)
I Det hvite huset på Solbakken drev blant annet Ole A. Benestvedt butikk frem til 1890. Denne var en forløper for landhandleriet.   Siri Johannessen (2015)
**Vatnestrøm samvirkelag** var en landhandel som holdt til på Vatnestrøm i Iveland kommune. Forretningen ble etablert i 1893 under navnet *Vatnestrøm Landhandleri*. I 1898 kjøpte *Iveland og Vegusdal Forbrugsforening* forretningen og flyttet inn i butikklokalene.

I 1921 skiftet forretningen navn til Vatnestrøm samvirkelag. Forløperen til landhandleriet holdt til på Solbakken (gnr. 20/3) frem til 20. mai 1890, deretter flyttet butikken til Foss (gnr. 20/5), før den i 1932 flyttet inn i nybygde lokaler på Myrvoll (gnr. 20/19) med bestyrerleilighet i annen etasje.

Forretningen hadde et variert varesortement med matvarer, samt løsvarer og alle slags redskaper til jord- og skogbruk. Det var langt til grossererne i Kristiansand, så forretningen baserte seg på et stort lager.

Ett år etter at forretningen feiret sitt 100-årsjubileum i 1993, og et jubileumsskrift ble laget, ble den nedlagt. Kundegrunnlaget var for lite. Senere ble butikkdriften startet opp igjen, og fra 2004 holder en butikk i Joker-kjeden til her.

Arkivet
-------

Arkivet etter Vatnestrøm samvirkelag befinner seg på KUBEN i Arendal. Arkivet omfatter møtebøker, medlemsbok, regnskapsbøker og diverse.

Referanser
----------

1. ↑  Med rett til å selge, Avtrykk.no, 27.05.2015
2. ↑  Vatnstrøm, Olav A.: s. 5.

Kilder
------

* Fjermedal, Aslak: *Gards- og ættesoge*, s. 339, 340, 347, [Iveland] : Iveland bygdesogenemnd, 1955
* Vatnstrøm, Olav A.: *Vatnestrøm samvirkelag 100 år*, s. 5, [S.l.] : [Vatnestrøm samvirkelag?], 1993, 24 s. ill.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Arkiv etter Vatnestrøm samvirkelag på Arkivportalen
**Salomo-ordenen** var en etiopisk orden. Den ble innstiftet som egen orden i 1930, men går tilbake til den eldre Salomos segls orden. Denne ordenen ble innstiftet i 1874, men ble delt under Haile Selassies regentskap.

Inndeling
---------

Salomo-ordenen ble hovedsakelig tildelt andre lands fyrster og statsoverhoder, men også medlemmer av Etiopias keiserlige familie. Ordenen hadde én grad, omtalt som storkors.

Insignier
---------

Ordenskjedet hadde 44 ledd av davidsstjerner, der elleve bar en inskripsjon som betyr «vår Gud, vår styrke, vår beskytter». Ordenstegnet er opphengt i et ledd bestående av Judas løver som holder en davidsstjerne, det hele med Etiopias keiserkrone over. Ordenstegnet har to ovale felt med bibelske motiver innenfor palmekranser. Den ene av ovalene illustrerer «Etiopia skal i hast rekke ut sine hender til Gud» fra Salmenes bok 68. Den andre illustrerer møtet mellom dronningen av Saba møter kong Salomo. Ordenstegnet kunne være opphengt i et grønt ordensbånd i stedet for i kjede.

Ordensstjernen består av en davidsstjerne belagt med kors.

Norske innehavere
-----------------

Kong Haakon VII var innehaver av storkors av Salomo-ordenen.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5 6 7  «Ethiopian Imperial Orders» i Guy Stair Sainty og Rafal Heydel-Mankoo: World Orders of Knighthood and Merit, første bind, Buckingham: Burke's Peerage & Gentry, 2006, s. 769–772.
2. ↑  «Kong Haakons dekorasjoner», Kongehuset. Lest 18. oktober 2015

Eksterne lenker
---------------

* The Imperial Orders and Decorations of EthiopiaArkivert 26. desember 2012 hos Wayback Machine.
Eggeskallskeramikkpokal fra Longshankulturen i Shandong, funnet i 1976 i Chengziyafeltet
**Zhangqiu** (kinesisk: 章丘; pinyin: *Zhāngqiū*) er et byfylke i den subprovinsielle by Jinan i provinsen Shandong Folkerepublikken Kina.

Befolkningen var på 984 598 innbyggere i 1999.

Oldtidsstat
-----------

Oldtidsstaten Tan lå på Zhangqius område.

Kulturminner
------------

En del av den store Qi-muren står igjen i verneverdig tilstand her, og er oppført på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner. Det gjør også Chengziyafeltet, det første arkeologiske funnstedet for det som er blitt kjent som Longshankulturen fra yngre kinesisk steinalder. Det ble oppdaget i 1928 og utgravd 1930–1931. Andre vernede arkeologiske funnområder i byfylket er Xihe, Xiaojingshan og Dongpingling.

Samferdsel
----------

### Jernbane

Qingdao-Taiyuan høyhastighetstog stanser her på sin vei fra Qingdao til Taiyuan.

### Vei

Kinas riksvei 308 løper gjennom området. Den begynner i Qingdao i Shandong og fører via Jinan til Shijiazhuang i Hebei.

Referanser
----------

1. ↑  National Population Statistics Materials by County and City – 1999 Period, *i* China County & City Population 1999, Harvard China Historical GIS

Eksterne lenker
---------------

* Lokalregjeringens side Arkivert 4. juli 2019 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
Zhangzhou i Fujian
Statue av Xie An i Zhangzhou
**Zhangzhou** (kinesisk: 漳州; pinyin: *Zhāngzhōu*) er en kinesisk by på prefekturnivå helt sør i provinsen Fujian ved Kinas kyst mot Taiwanstredet og Sørkinahavet. Befolkningen anslås (1999) til 4 581 675.

Administrasjon
--------------

Byprefekturet Zhangzhou administrerer to distrikter, én by på fylkesnivå og åtte fylker.

* Longwen distrikt (龙文区)
* Xiangcheng distrikt (芗城区)
* Longhai by (龙海市)
* Changtai fylke (长泰县)
* Dongshan fylke (东山县)
* Hua'an fylke (华安县)
* Nanjing fylke (南靖县)
* Pinghe fylke (平和县)
* Yunxiao fylke (云霄县)
* Zhangpu fylke (漳浦县)
* Zhao'an fylke (诏安县)

Samferdsel
----------

Kinas riksvei 319 fører gjennom byprefekturet. Riksveien begynner i Xiamen løper nordvestover gjennom provinsene Fujian, Jiangxi, Hunan, og Chongqing, til den ender opp i Chengdu, hovedstaden i provinsen Sichuan. 

Kinas riksvei 324 fører gjennom området. Den går fra Fuzhou i provinsen Fujian og gjennom Guangdong, Guangxi, Guizhou, og ender i Kunming i Yunnan.

Utvandringshistorie
-------------------

Zhangzhou er opphavssted for mange taiwankinesere og utenlandskinesere. En tredjedel av Taiwans befolkning stammer opprinnelig fra Zhangzhou. Dessuten stammer politikere som Corazon Aquino og Lee Kuan Yew fra denne regionen.

Litteratur
----------

* Siegfried Englert: *Die Provinz Fujian in der VR China*. Annweiler: Plöger, 2013. ISBN 978-3-89857-289-7, S. 287–304

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** VIAF **·** GND **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
**Turanga Leela** er en av rollefigurene i animsjonsserien Futurama.

Leelas oppvekst
---------------

Hun vokste opp på et barnehjem i utkanten av New New York. Hun ble utsatt for mobbing fra de andre barna fordi, noe som kjennetegner henne best, hun bare hadde et øye. Hun trodde lenge hun var et romvesen som var kommet bort fra foreldrene sine, men i sesong fire av serien kommer det fram at Leela egentlig er datter av to mutanter som lever i kloakken under New York. Hun ble etterlatt ved barnehjemmet fordi foreldrene hennes ikke ville at hun skulle leve et så ydmykende liv som de selv gjorde. Leelas foreldre er med i regelmessige episoder gjennom hele fjerde og femte sesong. 

Leela er veldig atletisk, flink i kampsport, og i god fysisk form. Til tross for sin viljesterk natur, er hun ofte bevisst om sitt særegne utseende. Hun velger på et tidspunkt å gjennomføre en medisinsk operasjon for å få to normalt store øyne, selv om hun senere får reservert denne tilstanden. Leelas eneste øye hemmer hennes dybde-oppfatning, og blir noen ganger utnyttet for å skape komiske situasjoner i løpet av serien.

Fakta
-----

Leela er trolig den eneste romvesenet av hennes slag på jorden. I en episode møter hun en som var lik henne. Hun blir forelsket i ham, men han er ikke så snill som Leela hadde trodd. Romvesenet viser seg å være et «transmutasjons-romvesen» 

Hun jobbet først som vakt ved et nedfrysningsenter av mennesker. 
Allerede i den første episoden av Futurama møter vi henne. Hun blir kjent med Philip J. Fry, et null som kommer fra 1990-tallet, men fryser seg ned ved et uhell desember 1999, og våkner i år 2999. Leela, som tok imot Fry da han ble opptint, fant ut han har en gjenlevende slektning, professor Hubert J. Farnsworth. Professoren er 159 år gammel og eier et budfirma, «Planet Express» som forsøker å levere brev eller pakker over hele galaksen. Leela blir kaptein på romskipet til firmaet, og blir samtidig kjent med roboten Bender Bending Rodriguez. Leela viser seg å være en dyktig offiser, som ofte må redde sine mindre talentfulle kollegaer fra ulike problemer.

Leela er en ivrig miljø-forkjemper. I en episode blir Leela og mannskapet sendt til Vergon 6, en avisdesliggende planet som snart kollapser på grunn av omfattende gruvedrift. Hennes oppgave er å redde forskjellige dyr på planeten. Men oppdraget lykkes ikke på grunn av et lite dyr som Leela oppdager, men dyret spiser opp alle de andre dyrene. Dette dyret, som Leela gir navnet Nibbler, blir kjæledyret hennes for resten av TV-serien.

* Alder: ca. 25 år
* Har bare ett øye
* Er mutant
* Har hatt et forhold til Zapp Brannigan, og Philip J. Fry
* Går alltid med de samme klærne.
**TV-huset** er hovedkvarteret til den svenske kringkasteren Sveriges Television. Bygningen ligger i Stockholm og er tegnet av arkitektene Erik Ahnborg og Sune Lindström på VBB. TV-huset ligger på samme tomt som Radiohuset til Sveriges Radio og ble innviet 30. oktober 1967. Bygget hadde flere store studioer som var tilrettelagt for produksjon av farge-tv-programmer. Det gikk likevel over halvannet år før tv-studioene var klare for tv-produksjon, og Studio 2 ble første gang tatt i bruk i juni 1969. Den første innspillingen var en barne-tv-serie om Mummitrollet med Gösta Ekman i en av rollene. Serien hadde premiere på TV2s åpningskveld 5. desember 1969. I november samme år ble også studio 1 tatt i bruk, den var da Europas største tv-studio.

Studioer
--------

TV-huset under oppføring i 1966. Foran står den kjente tv-eiken.
### TV-huset, etappe 1 (1969)

* Studio 1, 1000 m². (40x25 meter, høyde: 15 meter)
* Studio 2, 625 m². (25x25 meter, høyde: 11 meter)
* Studio 11, 130 m². (Rapport og tv-sportens studio frem til 1986, da studioet ble avviklet)

### TV-huset, etappe 2 (1987)

* Studio 3, 440 m²
* Studio 4, 440 m²
* Studio 5, 440 m²

### Kunskapshuset (tidligere Nyhetshuset, 1986)

* Studio 10, 70 m²
* Studio 11, 120 m²
* Studio 12, 120 m²

Referanser
----------

1. ↑  *TV-bilder -- Svensk TV-produktionsteknik under femtio år*. 2000.
2. ↑  *Min svenska TV-historia*.
**TV-aksjonen 2016** er den 43. TV-aksjonen i rekken. Innsamlingsaksjonen i 2016 ga pengene til Norges Røde Kors, for å hjelpe mennesker i krigsrammede områder med mat, vann, medisiner og trygghet. Syria, Libanon, Sør-Sudan, Afghanistan og Somalia er blant landene som fikk hjelp. Noe av pengene skulle også gå til hjelpearbeid i Norge. Dagen etter aksjonen var det talt opp 220 643 000 kroner. Det er en økning på 37 millioner kroner fra 2015, da pengene gikk til Regnskogfondet. I snitt ga hver nordmann drøye 42 kroner. Svalbard ga mest per person; 441 kroner, fulgt av Utsira med 367 kr og Træna med 281 kr.

NRK P3 holdt også 100 timer direktesending under navnet P3-aksjonen. De samlet inn over 5,5 millioner kroner.

Det ble holdt auksjon til inntekt for TV-aksjonen, noe som samlet inn 2 325 280 kroner.

Se også
-------

* TV-aksjonen

Referanser
----------

1. ↑  NRK. «Vil løfte fram de frivillige». *NRK*. Besøkt 11. oktober 2016.
2. ↑  NRK. «Dette skal pengene gå til». *NRK*. Besøkt 11. oktober 2016.
3. 1 2  NRK. «Større giverglede enn i fjor». *NRK*. Besøkt 24. oktober 2016.
4. ↑  «TV-aksjonen 2016 - Sammen får vi hjelpen helt frem - QXL.no». *TV-aksjonen 2016 - Sammen får vi hjelpen helt frem - QXL.no*. Arkivert fra originalen 25. oktober 2016. Besøkt 24. oktober 2016.

| * v
* d
* r
TV-aksjonen |
| --- |
| 
* 1974
* 1975
* 1976
* 1977
* 1978
* 1979
* 1980
* 1981
* 1982
* 1983
* 1984
* 1985
* 1986
* 1987
* 1988
* 1989
* 1990
* 1991
* 1992
* 1993
* 1994
* 1995
* 1996
* 1997
* 1998
* 1999
* 2000
* 2001
* 2002
* 2003
* 2004
* 2005
* 2006
* 2007
* 2008
* 2009
* 2010
* 2011
* 2012
* 2013
* 2014
* 2015
* 2016
* 2017
* 2018
* 2019

 |
Eldre skjøte, side 1
Eldre skjøte, side 2
Et **skjøte** er et dokument som enten overfører en grunneiendom fra en eier til en annen, eller bekrefter at slik eiendomsovergang allerede følger av en kjøpekontrakt (avtale).

For at den nye eieren skal bli registrert hjemmelshaver i de offentlige eiendomsregistre, må skjøtet tinglyses. Det er vanligvis av hensyn til slik registrering, at man har både en kjøpekontrakt og et skjøte for samme transaksjon.

Historie
--------

Hjemmelsoverganger ble fra slutten av 1600- tallet ført inn i de såkalte pantebøkene. Hjemmelsovergangene ble registrert i matrikkelen.
Ved «tinglysingsloven» av 1935 ble grunnboken opprettet, og hjemmelsovergangene skulle føres inn i grunnboken.

Ordet *skjøte* skriver seg tilbake til middelalderen, og er for eksempel nevnt i Christian V's lovbok fra 15. april 1687 (Femte bok, § 27):

«§ 27. Hvo som sælger anden Huus, eller Jord, hand bør at hiemle og værge hannem det
med nøjaktgt Skiøde.»

Opprinnelsen skal være det norrøne ordet «Skeyta», som betyr overgi eller overdra eiendom.

Skjøtets innhold
----------------

I eldre tider var hjemmelsdokumentene forholdsvis enkle, men skulle alltid inneholde:

* Eiendommens betegnelse.
* Selgerens navn.
* Kjøperens navn.
* Kjøpesum.
* Selgerens underskrift.
* Vitneunderskrifter *(bekreftelse på selgers underskrift)*.
* Eventuelle rettigheter, heftelser og forpliktelser.

De eldre skjøtene var som regel håndskrevne og uten formularer. Vitneunderskriftene måtte være enten av en advokat *(«prokurator»)*, en «offentlig tjenestemann» eller 2 uavhengige vitner som ikke kunne være i nær familie med selger eller kjøper (til og med barn av søsken).

Senere er kravene til innhold blitt skjerpet, og i dag skal et skjøte også inneholde såvel personnummer/organisasjonsnummer til kjøper og selger, som tilleggsopplysninger både om kjøper og selger og eiendommens beskaffenhet. I praksis må dagens skjøte enten skrives på et formular som kan kjøpes i en bokhandel
eller lastes ned fra Internet.

Fra 1975 er dessuten salg av eiendom underlagt konsesjonsplikt i Norge, slik at et skjøte også må følges av en konsesjonstillatelse gitt med bakgrunn i en konsesjonssøknad, eller en egenerklæring om konsesjonsfrihet ved tinglysing.

Gebyrer og avgifter
-------------------

Ved tinglysing av skjøte skal det betales tinglysingsgebyr. I tillegg skal det normalt betales en «dokumentavgift» som utgjør 2,5% av den anførte verdien på skjøtet. Ved overdragelse mellom 
ektefeller eller ved skifteoppgjør skal det ikke betales dokumentavgift.

Eksterne lenker
---------------

* Salg av eiendom – Fra Grimstad oppmålingsvesen.
* Skjøteformular (pdf) - Fra Grimstad oppmålingsvesen.[*død lenke*]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |