recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Maria Holaus** (født 19. desember 1983 i Brixen im Thale) er en østerriksk alpinist.

Karriere
--------

Under junior-VM 2001 i Verbier tok hun sølv i utfor. Hun har vunnet fire europacuprenn, men har vært mye plaget av skader.

I utforrennet i Altenmarkt-Zauchensee 13. januar 2007 debuterte hun i verdenscupen. Hun kom på fjerdeplass i sitt første forsøk, og hadde bare Renate Götschl, Dominique Gisin og Julia Mancuso foran seg på resultatlisten. I San Sicario ble hun nummer ni io Super-G, og i utfor kom hun på tredjeplass, bare slått av Renate Götschl og Elisabeth Görgl. På grunn av disse resultatene ble hun tatt ut til VM 2007 i Åre, der hun kom på 21.-plass i utfor.

20. januar 2008 vant Holaus sitt første verdenscuprenn (Super-G-rennet i Cortina d’Ampezzo).

Meritter
--------

### Verdenscupseire

| Dato | Sted | Land | Disiplin |
| --- | --- | --- | --- |
| 20. januar 2008 | Cortina d’Ampezzo | Italia | Super-G |

### Europacupseire

| Dato | Sted | Land | Disiplin |
| --- | --- | --- | --- |
| 20. januar 2002 | Altenmarkt-Zauchensee | Østerrike | Utfor |
| 22. januar 2002 | Altenmarkt-Zauchensee | Østerrike | Utfor |
| 17. mars 2006 | Altenmarkt-Zauchensee | Østerrike | Utfor |
| 7. desember 2006 | Hemsedal | Norge | Super-G |

### Junior-VM

| Verdensmesterskap | Sted | Dato | Disiplin | Resultat |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| VM 2001 | Verbier | 6. februar 2001 | Utfor | Sølv |

Referanser
----------

1. ↑   Ski-DB.com, Ski-DB skier ID maria\_holaus\_aut\_55669, besøkt 10. mai 2022[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Maria Holaus' hjemmeside
* (en) Maria Holaus – FIS (alpint) Rediger på Wikidata

* (en) Maria Holaus – ski-db.com Rediger på Wikidata
**Marit Ødegaard** (76) ble mandag 23. oktober 2000 funnet drept i sitt eget hjem i Ørje, like ved grensen til Sverige. Politiet tror kvinnen ble overfalt av en ransmann da hun kom hjem fra jobb kvelden før. Saken ble senere kjent som *Ørje-drapet* og er fortsatt en av Norges uoppklarte drapssaker.

Drapsofferet ble sist sett i live rundt klokka 22.40 søndag kveld. Da ble hun sett gående på vei hjem fra den kombinerte bensinstasjonen og nærbutikken sin.

De eller dem som utførte drapet på Marit fikk ikke med seg noen verdier, helgeomsetningen fra bensinstasjonen ble i seinere tid funnet av politiet 

Hydro Texaco har utlovet en dusør på 100 000 kroner for opplysninger som fører til at gjerningsmannen blir tatt. Likevel fikk politiet forbausende få tips i saken.

Mistenkte
---------

En mann var i politiets søkelys fordi han i politiavhør snakket om hvilken farge det var på tapen som Marit Ødegård hadde rundt øynene da hun ble drept. Dette er opplysninger etterforskerne mente ikke hadde stått i noen aviser. 

Saken forblir imidlertid en uoppklart drapssak.

Referanser
----------

1. ↑  «Drapsmannen fant ikke penger». *Smaalenenes Avis* **(norsk)**. 2. november 2000. Besøkt 15. august 2023.

Eksterne lenker
---------------

* *Smaalenene: Ørje-drapet i «Krimkommisjonen»*
* *VG: Ingen tekniske bevis*
Bayerische Staatsbibliothek
Hertug Albert V av Bayern (1528–79), bibliotekets grunnlegger
**Bayerische Staatsbibliothek** (BSB, *Det bayerske statsbiblioteket*) er statsbiblioteket i Fristaten Bayern, en av Tysklands delstater, og ligger i München.

Bayerische Staatsbibliothek
Bayerische Staatsbibliothek er etter Staatsbibliothek zu Berlin det nest største universalbiblioteket i det tyskspråklige Europa. Bibliotekets beholdning av bøker utgjør ca. 9 millioner bind. I tillegg har biblioteket en av de viktigste håndskriftsamlingene i verden. Statsbiblioteket har også den største inkunabelsamlingen i Tyskland.

Biblioteket ble grunnlagt som huset Wittelsbachs hoffbibliotek av hertug Albert V av Bayern i 1558.

Det har vært pålagt å levere plikteksemplarer av alle verk som har blitt trykt i Bayern til statsbiblioteket siden 1663.

Sitt nåværende navn fikk biblioteket i 1919, etter at Kongeriket Bayern ble republikk under navnet Fristaten Bayern.

Referanser
----------

1. ↑   www.bsb-muenchen.de[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (de) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Bayerische Staatsbibliothek – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
\* Bayerische Staatsbibliothek

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** BIBSYS **·** VIAF **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** ULAN **·** NLA **·** NKC **·** NKC **·** NKC **·** BNE **·** CiNii
 |

Portal: Tyskland
**Acme Corporation** er et fiktivt selskap kjent fra tegnefilmene fra Warner Bros. om Bippe Stankelbein og Per Ulv. Begrepet *acme* er lånt fra gresk (ακμή) og betyr «topp» eller «det beste (i sitt slag)». I tegnefilmsammenheng er det siden forklart som et rekursivt akronym *Acme Company Makes Everything*, men også *A Company (that) Makes Everything*. Det fiktive selskapet har røtter tilbake til 1920-tallet, og er siden benyttet i et utall tegnefilmer, TV-program og spillefilmer.

Warner Bros benytter fortsatt selskapet, og begrepet går igjen spesielt i tegnefilmene og tegneseriene i *Looney Tunes*-serien, *Tiny Toons* og *Animaniacs*. 

Selskapet er ikke klart definert, og fremtrer mer som et konglomerat som produserer alt mulig. Mest kjent er selskapets produkter, gjerne kjøpt av Per Ulv, som bestiller våpen, raketter og andre innretninger for å gjøre kål på Bippe Stankelbein.

I filmen *Hvem lurte Roger Rabbit* er Acme Corp. en bedrift som lager morosaker, oppkalt etter dens grunnlegger Marvin Acme (som forøvrig blir myrdet i løpet av filmen).

Det har også eksistert flere virkelige selskaper ved samme navn; dette ble populært på 1920-tallet da telefonkataloger med gule sider ble vanlige i bruk, fordi den alfabetiske inndelingen i en telefonkatalog gir en tidlig plassering på et firma med A og C først i navnet.

Produkter (utvalg)
------------------

Per Ulv trenger en rekke hjelpemidler til jakten sin på Bippe Stankelbein. Disse bestiller han alltid fra ACME. Disse tingene har vanligvis tilsynelatende latinske navn, som:

* Accelleratti Incredebius
* Velocitus Tremenjus
* Hot-roddicus Supersonicus
* Speedipus Rex
* Velocitus Delectiblus
* Delicius-Delicius
* Dig-Outius Tid-Bittius
* Tastyus Supersonicus
* Birdibus Zippibus
* Birdius High-Ballius
* Burnius-Roadibus
* Digiutius-Unbelieveus
* Super-Sonic-Tonicus
* Batoutahelius
* Velocitius Incalculus
* Digoutius-Hot podis
* Fastius Tasyt-us
* Tid-Bittius Velocitus
* Disappearialis Quickius
* Burn-em Upus Asphaltus
* Semper Food-Ellus
* Ultra-Sonicus Ad Infinitum

Reelle selskaper som bruker navnet ACME
---------------------------------------

I tillegg til det fiktive ACME Corporation, finnes det også en rekke reelle selskaper som bruker navnet ACME. Ett av disse er ACME Garderobe AS, et norsk selskap som lager og selger garderober og garderobeløsninger. Selskapet ble grunnlagt i 2005 og har kontor i Oslo.

Andre reelle selskaper som bruker navnet ACME inkluderer:

* ACME International, et amerikansk selskap som leverer industrielle komponenter og systemer
* ACME Materials, et amerikansk selskap som leverer metallprodukter
* ACME Tool, et amerikansk selskap som leverer verktøy

Eksterne lenker
---------------

* WARNER BROTHERS CARTOON COMPANION Ordliste med forklaring på Acme (engelsk)
* lectlaw.com (24. oktober 2009): Arkivert 21. oktober 2009 hos Wayback Machine. *Wile E. Coyote vs. Acme Company*, humoristisk e-post kommunikasjon fra Per Ulv til Acmes advokater (engelsk)
* ACME Garderobe Studio AS
***Det gode liv i Alaska*** (orig: *Northern Exposure*) er en amerikansk delvis noe surrealistiske TV-serie som gikk på CBS fra 1990 og 1995. Serien starter med at den nyutdannede jødiske legen fra New York Joel Fleischmann (Rob Morrow) ender opp i den lille byen Cicely i Alaska (egentlig Roslyn i Washington), som har betalt for utdannelsen hans fordi de trengte en lege på stedet. 

Den ubestridte lederen i byen er millionæren og den tidligere astronauten Maurice Minnifield (Barry Corbin). Av andre figurer kan nevnes den vakre piloten Maggie O'Connell (Janine Turner) som har et hat-kjærlighetsforhold til Fleischmann, radioverten Chris Stevens (John Corbett), kafeverten Holling Vincoeur (John Cullum) og hans unge samboer, senere hustru, Shelly Tambo (Cynthia Geary), Minnifields naive assistent med indiansk bakgrunn Ed Chigliak (Darren E. Burrows) og Fleischmanns innfødte resepsjonist Marilyn Whirlwind (Elaine Miles). De fleste figurene i serien fremstår som spesielle typer, og som sådan kan den til tider minne om *Twin Peaks*, selv om den ikke på langt nær er like dyster.

I begynnelsen spant mye av handlingen rundt Fleischmanns problemer med å passe inn i et lokalmiljø han uansett ikke trives i. Utover i serien blir imidlertid temaene flere og mer komplekse, og kretser rundt flere av hovedpersonene i serien. Etter den femte sesongen forlot Morrow serien for å satse på en (mislykket, skulle det vise seg) Hollywood-karriere. Han ble erstattet av Phil Capra (Paul Provenza).

I Norge gikk serien på TV3 fra 1992, og på TV 2 fra 1997. Den ble sendt på NRK2 i 2018 og 2019.

Referanser
----------

1. ↑  «VELKJENT HØSTMENY PÅ TV3». *NTB*. 25.8.1992. «Av de nye seriene knytter det seg størst forventninger til "Det gode livet i Alaska" ("Northern Exposure"). Den amerikanske serien beskrives som en blanding av "Twin Peaks" og "L. A. Law"»

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Det gode liv i Alaska* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Det gode liv i Alaska* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) *Det gode liv i Alaska* på The Movie Database – TV Rediger på Wikidata

* (en) *Det gode liv i Alaska* på Metacritic Rediger på Wikidata


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**MobileMe** var et abonnement-basert samling av elektroniske tjenester og programvare som ble tilbudt av Apple. MobileMe ble annonsert på WWDC 2008, og erstattet .Mac-tjenesten 9. juli 2008. Alle eksisterende .Mac-medlemmer ble flyttet til MobileMe automatisk.

30. Juni 2012 opphørte MobileMe og ble erstattet av iCloud.

Funksjoner
----------

Lagring
20 GB online lagringsplass med 200 GB månedlige overføringer. Familie pakken inkluderer dette for den største brukeren, samt 5 GB lagring og 50 GB overføringen for hver bruker (opptil fire ekstra brukere)
Mail
 Push Mail. Inkluderer @me.com e-postadresse (.Mac-brukere også beholde @mac.com adressen
Adressebok
Adressebok (Push). Når en kontakt er lagt til eller endret den oppdateres umiddelbart på alle brukerens enheter.
Kalender
Kalender (Push). Når en kalender avtale er lagt til eller endret den oppdateres umiddelbart på alle brukerens enheter.
Gallery
Offentlig fotogalleri. Bilder kan lastes opp på nettleser eller synkronisert med iPhoto på Apple Macintosh og ved å sende den fra iPhone og iPod touch.
iDisk
iDisk, som er tilgjengelig via en nettleser, Finder på en Mac, eller som en ekstern disk i Microsoft Windows. iDisk kan også dele filer via e-post til en kobling til den tiltenkte mottakeren. En annen funksjon er å sette en utløpsdato på lenken. Dette betyr tilgang til filen vil stoppe etter et angitt antall nedlastinger eller etter bestemte tidsperioden.
Web 2,0
MobileMe bruker  Ajax for å forsøke å simulere utseendet og preget av desktop-applikasjoner på brukerens nettleser.
Nettleserstøtte
Støttede nettlesere er:  Safari 3 eller nyere (Mac + PC),  Firefox 2 eller nyere (Mac + PC), eller Internet Explorer 7 (PC) eller senere.
### Synkronisering

Med MobileMe kan man synkronisere:

* Bokmerker fra Safari (Mac + PC) og Internet Explorer (PC)
* Kalender
* Kontakter fra Adressebok
* Dashboard widgeter
* Dock objekter
* Nøkkelringer
* Epostkontoer
* Epostregler, signaturer og smartepostkasser fra Mail
* Notater
* Innstillinger i valgpanelet

| * v
* d
* r
Apples programvare |
| --- |
| **OS:** | 
* Mac OS X
	+ Cheetah
	+ Puma
	+ Jaguar
	+ Panther
	+ Tiger
	+ Leopard
	+ Snow Leopard
	+ Lion
	+ Mountain Lion
	+ Mavericks
	+ Yosemite
	+ El Capitan
* iOS
* Watch OS

 |
| **Forbruker:** | 
* iLife
* iWork
* MobileMe

 |
| **Freeware:** | 
* iTunes
* Safari
* QuickTime Player
* Apple Music

 |
| **Pro**: | 
* Aperture
* Final Cut Pro
* Logic Pro
* Shake

 |
| **Server:** | 
* Apple Remote Desktop
* Mac OS X Server
* WebObjects
* Xsan

 |
***Tetropium aquilonium*** er en bille som tilhører familien trebukker (Cerambycidae). Den er en sjelden, nordlig art som ikke er funnet i Norge, men kanskje kan forekomme i Finnmark.

Utseende
--------

En middelsstor (8–13 mm), avlang, mørkbrun trebukk. Kroppen er nokså jevnbred og litt flat. Antennene er snaut halvparten så lange som kroppen. Hodet er kort og bredt, pronotum er litt bredere enn langt med rundede sider. Det har virvlende, lys behåring. Dekkvingene er avlange og smale, parallellsidige, med markerte skuldre, tett og fint hårkledt, knapt synlig punkterte. Beina er forholdsvis korte og mørkbrune.

Levevis
-------

Larvene utvikler seg i levende, grovbarkete graner. Larven lever i barken og går ikke inn i veden. De voksne billene er funnet fra slutten av juni til august, og er trolig nattaktive. Ellers er lite kjent om biologien til denne sjeldne arten.

Utbredelse
----------

Arten har en ganske begrenset utbredelse med funn fra det nordligste Sverige og Finland, Kolahalvøya, Petsjenga- og Petsjora-områdene i det nordlige Russland og det vestlieg Sibir. Arten er foreløpig ikke funnet i Norge, men det er flere funn nær grensen til Norge og det er sannsynlig at den kan forekomme i Finnmark.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
	+ Underordenen Polyphaga Emery, 1886
		- Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
			* Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
				+ Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
					- Underfamilien stubbebukker, Spondylidinae Audinet-Serville, 1832 – 75 arter, 17 i Europa
						* Gruppe Asemini
							+ *Tetropium aquilonium* Plavilstshikov, 1940

Kilder
------

* Ehnström, B. og Holmer, M. 2007. Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna. Skalbaggar: Långhorningar. Coleoptera: Cerambycidae. ArtDatabanken SLU, Uppsala. 298 sider. ISBN 978-91-88506-62-7

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Tetropium aquilonium* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Tetropium aquilonium* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *Tetropium aquilonium* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *Tetropium aquilonium* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *Tetropium aquilonium* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *Tetropium aquilonium* hos NCBI Rediger på Wikidata
**Zotero** er et gratis program for å samle inn, sitere og håndtere litteraturreferanser og bibliografier. Zotero ble utviklet som en utvidelse til nettleseren Firefox, men er siden blitt et selvstendig program. Det finnes *connectors* for Firefox, Chrome, og Safari. Hensikten med utviklingen av programmet er å overflødiggjøre dyre applikasjoner (som ProCite, Reference Manager og EndNote) som opprinnelig ble utviklet før nettet gjorde det lettere å dele å utveksle kryssreferanser og bibliografier. 

Hvis Zotero-tillegget er installert i nettleseren, vil det automatisk oppdage om nettsiden inneholder strukturert bibliografisk informasjon, slik at denne kan lagres. Hvis ønsket, kan også en kopi av nettsiden slik den så ut ved besøket lagres. Nettsteder som Amazon.com, Google Scholar, Google Books, og Wikipedia har støtte for strukturert bibliografisk informasjon. Referanser lagret i Zotero kan eksporteres i forskjellige stilmaler og vises som bibliografier i publikasjoner. 

Zotero er utviklet av Center for History and New Media ved George Mason University i USA. Navnet på applikasjonen er hentet fra albansk og betyr "å mestre".

Se også
-------

* Litteraturhenvisning
* Metadata

Eksterne lenker
---------------

* Ole Husby (3. oktober 2007). «Zotero» (PDF). *BIBSYS-nytt*. BIBSYS. [*død lenke*]
* Zoteros nettsted
* Zotero & Wikipedia Political Order in Changing Societies
* Zotero Mozilla tested add-on #3504
* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Offisiell blogg Rediger på Wikidata

* (en) Zotero – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** BNE
 |

1. ↑  «Release 6.0.26». 20. april 2023. Besøkt 4. mai 2023.
2. ↑  ; *Mind the Gap: A Landscape Analysis of Open Source Publishing Tools and Platform*; utgivelsesdato: august 2019.
3. ↑  ; *GitHub*; besøksdato: 27. oktober 2016.
4. ↑  .
**IRCAM** – **Institut de Recherche et Coordination Acoustique/Musique** – er et forskningsinstitutt for musikk og lyd og et senter for elektronisk musikk i Paris. Det ligger på Place Igor Stravinsky ved Pompidou-senteret, og er administrativt forbundet med det. Bygget sto ferdig i 1973.

IRCAM ble stiftet i 1970-årene av Pierre Boulez på oppfordring av president Georges Pompidou. I 1992 etterfulgte Laurent Bayle Boulez som instituttets direktør, og fra 2002 har det vært ledet av filosofen Bernard Stiegler.

Lokalene ligger for det meste under bakken. Bygget på torget er tegnet av Renzo Piano.

Bibliografi
-----------

Georgina Born: *Rationalizing Culture: IRCAM, Boulez, and the Institutionalization of the Musical Avant-Garde*

Referanser
----------

1. ↑   archINFORM, archINFORM project ID 2661, besøkt 31. juli 2018[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   French national research structure ID 198319352N[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Institut de recherche et coordination acoustique/musique – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* IRCAMs historie (fransk tekst)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** MusicBrainz **·** MusicBrainz
 |
***Gallos*** er en bronseskulptur av den britiske kunstneren Rubin Eynon. Skulpturen er 2,4 meter (8 fot) høy, og ble i 2016 avduket ved middelalderfestningen Tintagel Castle, som ligger på halvøya på Tintagal Island ved landsbyen Tintagel (Trevena) i Nord-Cornwall i Storbritannia.

Skulpturen forestiller en delvis gjennomsiktig mannsskikkelse som bærer en krone og holder et sverd. På folkemunne kalles skulpturen «Kong Arthur-statuen». Organisasjonen English Heritage, som eier festningen og skulpturen, opplyste i forbindelse med avdukningen at verket både er inspirert av legenden om kong Arthur og stedets historie. Stedet var trolig brukt som sommerresidens for kongene i Dumnonia.

Skulpturen sett forfra.*Gallos* ble bestilt av English Heritage fra skulptøren Rubin Eynon, og avduket den 29. april 2016. Det hadde tatt seks måneder fra bestillingen ble lagt inn til verket var formgitt, modellert og ferdig støpt. Skikkelsen som Eynon har utformet, er en 2,4 meter kappekledt mann som hviler på et sverd og bærer en krone. Kunstneren har valgt å la være å gjengi store deler av menneskeskikkelsen; gjennom åpne hull i skulpturen kan betrakteren se landskapet bak.

Skulpturen har blitt en populær attraksjon på stedet. 

Ordet «Gallos» er kornisk og betyr «makt».

Kopi i Norge
------------

I 2023 satte en privatperson i Norge opp en 2,10 meter høy kopi av skulpturen i sin private hage. Nordmannen opplyste i et avisintervju at han hadde sett originalskulpturen på Internett, og bestilt en kopi fra et kinesisk firma.

Referanser
----------

1. ↑  «Gallos - King Arthur Sculpture». *Cornwall Guide* **(engelsk)**. 27. januar 2021. Besøkt 14. august 2023.
2. 1 2 3  «History meets Legend at Tintagel Castle». *English Heritage*. 22. april 2016. Besøkt 14. august 2023. «A bronze sculpture inspired by both the legend of King Arthur and Tintagel Castle’s royal past is the centrepiece of a new visitor experience which explores the history of the Cornish castle and the crucial role legends have played in shaping the site visitors see today. The new interpretation will go on public display from Friday 29 April.»
3. 1 2  «(+) Jarle ville så gjerne ha en statue i hagen – nå har den blitt bydelens turistattraksjon». *Telemarksavisa* **(norsk)**. 14. august 2023. Besøkt 14. august 2023.

Skulpturen sett bakfra.
**Ørkenkjøtt** er et norsk alternativ rock/metal-band som startet i 2005. Besetningen er Knut Mikael Haukeland som vokalist, Simen Rem på gitar, Christian Grønli på gitar, Håkon Vøllestad på bass og Arne Steinar Myrvang på trommer. Medlemmene i Ørkenkjøtt kommer hovedsakelig fra Notodden i Telemark.

Siden starten har bandet spilt inn to EP-er og en fullengder. Den første innspillingen var en premie etter å ha vunnet arrangementet *Rockekampen* i Telemark. De fikk da to dagers innspillingstid i Akkerhaugen Lydstudio. Låtene som ble spilt inn heter *Høst* og *Assassination*. Den andre innspillingen er en selvfinansiert utgivelse som inneholder låtene *Skygger og støv* og *Jeg ser verden brenne*.

I 2012 annonserte bandet at de har signert med Nordic Records, som gir ut debutalbumet *Ønskediktet* 23. mars samme år. *Ønskediktet* er et konseptuelt album spilt inn i Ivory Shoulder studio og Juke Joint studio på Notodden, produsert av Vegard Sverre Tveitan og Heidi Tveitan, som utgjør Mnemosyne Productions.

Medlemmer
---------

* Knut Mikael Haukland – Vokal
* Simen Rem – Gitar, Vokal
* Christian Grønli – Gitar
* Arne Steinar Myrvang – Trommer & perkusjon
* Håkon Vøllestad – Bass

Plateutgivelser
---------------

* 2007: «Høst» – EP
* 2008: «Skygger og støv» – EP
* 2012: «Livets frø» – 7" Vinylsingel
* 2012: «Ønskediktet» – Album
* 2013: «Et land i en sang» – 7" Vinylsingel

Referanser
----------

* Ørkenkjøtt myspace
* Nordic Records Arkivert 10. november 2012 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Ørkenkjøtt på MusicBrainz Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz
 |
**Nias** er en øy utenfor vestkysten av Sumatra i Indonesia. Den er et velkjent mål for surfere. Den er del av provinsen Nord-Sumatra.

Dette er en av de få øyene i Indonesia som har overveiende kristen befolkning. Over halvparten av innbyggerne er protestanter.

Jordskjelv
----------

### 2004

Utdypende artikkel: Jordskjelvet og tsunamien i Indiahavet 2004

Den 26. desember 2004 ble øya rystet av et sterkt undersjøisk jordskjelv som hadde sitt episenter nordvest for øya og ikke langt unna, og ble straks etter også rammet av inntil ti meter høye tsunamier utløst av skjelvet. 

### 2005

Utdypende artikkel: Jordskjelvet ved Sumatra 2005

Den 28. mars 2005 ble øya rammet på nytt, av et jordskjelv som antas å ha beslektet årsak som jordskjelvet i 2004, som hadde sitt episenter omtrent på samme sted nordøst for øya. Flere hundre bygninger ble jevnet med jorden. En talsmann for katastrofesenteret i området antar at over 1 000 har omkommet på Nias, og Indonesias visepresident Jusuf Kalla uttalte noen timer etter skjelvet at man kunne regne med 1–2 000 omkomne på øya. Han understreket samtidig at anslaget er basert på antallet ødelagte bygninger, og ikke på antall bekreftet omkommet.

Referanser
----------

1. 1 2  .
2. ↑  nrk.no Rundt 1000 bekreftet omkommet
3. ↑  vg.no Kraftig jordskjelv i Indonesia: - Inntil 2000 døde

Eksterne lenker
---------------

* Informations from the Nias Charitable Foundation

Portal: Indonesia

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC **·** GeoNames
 |
**Sture H. Ericsson-Ewréus** (født 15. januar 1898 død 30. september 1945) var en svensk sportsutøver som deltok under de olympiske leker 1920 i Antwerpen.

Ericsson-Ewréus ble olympisk mester i turn under OL 1920 i Antwerpen. Han var med på det svenske laget som vant lagkonkurransen i turn svensk system foran Danmark. Det var tre lag fra tre nasjoner med totalt 73 turnere som deltok i konkurransen. Sverige vant med 1363,833 poeng foran Danmark 1324,833 og Belgia på tredje og siste plass med 1324,833 poeng

OL-medaljer
-----------

* 1920 Belgias flagg Antwerpen - Gull **Gull** i turn, lagkamp svensk system (Sverige)

Referanser
----------

1. ↑   Olympedia utøver-ID 31075[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Sture Ericsson-Ewréus – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Sture Ericsson-Ewréus – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Sture Ericsson-Ewréus – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

* (sv) Sture Ericsson-Ewréus – Sveriges olympiske komité Rediger på Wikidata
**Alexander James Cropley** (født 16. januar 1951 i Aldershot i England) er en tidligere fotballspiller som nå arbeider som drosjesjåfør i Edinburgh, Skottland.

Cropley begynte sin karriere i Hibernian FC i Leith i Edinburgh i Skottland. Han ble kjent for sitt altoppofrende og hardtarbeidende midtbanespill og var å se i flere direktesendte tippekamper på NRK i siste halvdel av 1970-tallet. Han figurerte på Hibernian-laget på 1970-tallet som ble kjent som «Turnbull’s Tornadoes», oppkalt etter manageren Eddie Turnbull. Mens han spilte for Hibernian, deltok han i én skotsk FA-cupfinale og vant den skotske ligacupen i 1972. Alex Cropley spilte i alt 125 kamper og scoret 29 mål for Hibernian mellom 1968 og 1974. Selv om Cropley ble født i det sørlige England, hadde han gjennom et par skotske forfedre lov til å spille for Skottland, og han spilte to A-landslagskamper for Skottland mot Belgia og Portugal i 1971.

Sent på året i 1974 meldte Alex Cropley overgang til London-klubben Arsenal, der slet han imidlertid med å få spilletid, i hovedsak på grunn av skader. Han hadde sin Arsenal-debut mot Carlisle United den 7. desember 1974, men brakk benet i en kamp borte mot Middlesbrough i januar 1975 og brakk det på nytt rett etter at han kom tilbake. Han var tilbake for å spille 22 kamper i 1975/1976-sesongen, men maktet ikke å bli fast på Arsenals førstelag. Han ble solgt til Aston Villa i Birmingham i september 1976, etter å ha spilt totalt 34 kamper og scoret fem mål for Arsenal.

Som Aston Villa-spiller deltok han blant annet i en minneverdig seier over det store Liverpool-laget på 1970-tallet, men igjen ble han et offer for alvorlige skader, og han brakk benet den 10. desember 1977, bare noen få måneder etter å ha spilt og vunnet ligacupen for Aston Villa i en finale mot Everton FC. Totalt spilte han 67 ligakamper for Aston Villa og scoret syv ligamål. Alex Cropley gikk så på et låneopphold til Newcastle United (tre kamper i 1980), og spilte deretter for den kanadiske klubben Toronto Blizzard (15 kamper, to mål i 1981), før han avsluttet karrieren i Portsmouth i 1981/1982-sesongen med ti kamper og to mål. Han la skoene på hylla som 31-åring i 1982, i stor grad på grunn av skadeproblemer. Sønnen Jordan Cropley (også han er midtbanespiller) var i A-lagsstallen til Hibernian F.C. men ble fristilt av manager John Hughes i juni 2009.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Alex Cropley – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) Alex Cropley – EU-Football.info Rediger på Wikidata

* (en) Alex Cropley – Skottlands fotballforbund Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** LCCN
 |
**Pressing** eller **knusing** var en tortur- og henrettelsesmetode som ble brukt i flere land. Metodene som ble brukt varierte. 

Det er ikke lenger noe land som benytter metoden i lovlig sanksjonerte henrettelser.

Pressing i det engelske rettsvesenet
------------------------------------

Tegning fra 1868 av henrettelse med elefant.
*Peine forte et dure* (fransk juridisk uttrykk for «streng og hard straff») var en torturmetode som ble brukt i Englands, og senere Storbritannias rettsvesen. Man kunne ikke dømme en person som ikke ville erklære seg skyldig eller uskyldig under rettssaken, og for å fremtvinge en erklæring ble den tiltalte dømt til pressing. Personen ble lagt på et gulv med en plate over seg. Deretter ble det lagt stein eller lodd på platen, med stadig økende vekt. Den dømte kunne være i live i flere timer, inntil brystkassen ble så sammenklemt at pusting ikke lenger var mulig. Prosessen stoppet når personen erklærte seg skyldig eller uskyldig. Den viktigste årsaken til at mange ble ihjelpresset var at de på denne ble fritatt dom. Dermed ble ikke eiendommen deres inndratt, og arvingene ble ikke rammet.

Metoden ble avskaffet i 1772. Den siste kjente bruken av metoden var i 1741. Senere innførte man regelen om at dersom personen ikke svarer på skyldspørsmålet, blir stillheten tolket som «ikke skyldig».

Det mest kjente offeret for pressing var den katolske helgenen Margaret Clitherow, som ble presset ihjel 25. mars 1586 etter å ha nektet å uttale seg om skyldspørsmålet da hun ble anklaget for å ha skjult prester i sitt hjem. Hun gjorde dette for å unngå en rettssak hvor hennes barn ville blitt tvunget til å vitne mot henne. 

Pressing har også blitt brukt ved ett tilfelle i USA. Under hekseprosessene i Salem nektet Giles Corey å uttale seg sin skyld eller uskyld, og 19. september 1692 ble han presset ihjel. Hans siste ord skal ha vært «mer vekt!».

Henrettelse med elefant
-----------------------

I Sør- og Sørøst-Asia har henrettelse med elefanter blitt brukt som henrettelsesmetode i minst 4000 år, en metode også romerne og kartaghenerne i noen tilfeller brukte.
**Bekk Consulting AS** (Bekk) er et norsk konsulentselskap med over 600 spesialister innen strategi, design og teknologi. De gjennomfører prosjekter for store private og offentlige virksomheter og har kontorer i Oslo og Trondheim. 90% av de ansatte har utdannelse på masternivå, og gjennomsnittsalder er ca. 32 år.

Bekk ble etablert april 2000, etter at flere medarbeidere i Cell Network, Andersen Consulting og 13 andre selskaper sluttet i sine respektive firmaer for å starte eget. Selskapet hadde fra starten ca. 25 ansatte. De ansatte i Bekk har vært deleiere helt frem til juli 2010. Selskapet ble i september 2007 delvis kjøpt opp av ErgoGroup og er nå heleid av TietoEVRY.

Referanser
----------

1. 1 2  «Hvem vi er». *Bekk* **(norsk)**. Besøkt 15. september 2022.
2. ↑  «ErgoGroup kjøper BEKK Consulting». *Teknisk Ukeblad* **(norsk)**. Besøkt 15. september 2022.
3. ↑  «Ergogroup kjøper resten av Bekk». *Computerworld* **(norsk)**. Besøkt 15. september 2022.

Eksterne lenker
---------------

* Bekks nettsider
* Bekk Fagblogg

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
Søyleraden er det eneste som eksisterer av villaen
**Villa Porto** i Molina di Malo (Vicenza) er en prosjektert villa av den italienske renessansearkitekten Andrea Palladio. Byggingen av villaen ble startet, men aldri fullført.

De ti uvanlige mursteinssøylene som dominerer den store plassen på gården i Molina til Porto-familien, markerer første delen av ett gigantisk prosjekt som Palladio tenkte ut på vegne av Iseppo Porto. Iseppos navn er skrevet inn på basen for søylene sammen med årstallet 1572. Iseppo var en rik mann fra en av de viktigste familiene i Vicenza. Hans var gift med søster til Adriano og Marcantonio Thiene, som hadde engasjert Palladio til byggingen av Palazzo Thiene. Iseppo selv hadde også selv engasjert Palladio til sitt eget palass i Vicenza tyve år tidligere.

Materiale som finnes i arkiver forteller at disse søylene ikke var ment som en monumental barchessa, slik som ved Villa Pisani i Bagnolo, men til fasaden av selve hovedbygget. De korintiske søylene ville nådd over 13 meter. En kvartsirkelformet basis for en portiko var synlig frem til det nittende århundre. Den ville ha bundet sammen hovedbygget med uthusene. Dette minner om to av Palladios prosjekter som heller ikke ble fullført. Villa Mocenigo ved Brenta og Villa Thiehe ved Cicogna. Begge disse er inkludert i Quattro Libri. I planen over Iseppo Portos palass i Quattro Libri har Palladio interessant nok lagt inn en gigantisk sammensatt orden svært nær den ved villaen i Molina.

Iseppo døde i 1580 og det satte en stopper for byggingen av villaen.

Referanser
----------

1. ↑   archINFORM, besøkt 30. juli 2018[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Villa Porto (Molina di Malo) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Det internasjonale senter for studier av Andrea Palladios arkitektur (engelsk og italiensk)

  


| * v
* d
* r
Palladios villaer |
| --- |
| Villa Angarano **·** Villa Arnaldi **·** Villa Badoer **·** Villa Barbaro  **·** Villa Caldogno Nordera **·** Villa Capra **·** Villa Chiericati Porto Rigo **·** Villa Cornaro  **·** Villa Emo **·** Villa Forni Cerato **·** Villa Foscari **·** Villa Gazzotti Grimani **·** Villa Godi **·** Villa Piovene **·** Villa Pisani **·** Villa Pisani Ferri de Lazara **·** Villa Pojana **·** Villa Porto **·** Villa Saraceno **·** Villa Serego **·** Villa Thiene **·** Villa Trissino **·** Villa Trissino i Cricoli **·** Villa Valmarana Bressan **·** Villa Valmarana Scagnolari Zen **·** Villa Zeno |
**Marc Forster** (født 30. november 1969 i Neu-Ulm) er en tysk-sveitsisk filmregissør og manusforfatter. Han har regissørt filmer som *Monster's Ball* og *Finding Neverland*, og har blitt valgt til å regissere den 22. James Bond-filmen. Han takket nei til å regissere *Harry Potter og fangen fra Azkaban*.

Marc Forster ble født i den tyske delstaten Baden-Württemberg og vokste opp i Davos, et kjent vintersportssted i den sveitsiske kantonen Graubünden. Faren var en sveitsisk lege og moren var en tysk arkitekt. Faren, Rolf Forster, eide et legemiddelfirma og ble svært velstående i løpet av 1970-tallet. Marc Forster tok Matura ved det renommerte Institut Montana Zugerberg. På denne tiden solgte faren legemiddelfirmaet og investerte i risikoprosjekter. På kort tid tapte familien Forster det meste av formuen sin. Marc Forster fikk likevel hjelp av rike venner av familien, og flyttet i 1990 til New York for å studere ved den kjente filmskolen ved New York University. Hans første film, *Loungers*, spilte han inn med et budsjett på 10 000 amerikanske dollar i 1995. Filmen vant publikumsprisen ved Slamdance Festival

Referanser
----------

1. ↑   Museum of Modern Arts online samling, MoMA kunstner-ID 31276, besøkt 4. desember 2019[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Marc Forster på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) Marc Forster i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) Marc Forster på Filmdatabasen Rediger på Wikidata

* (da) Marc Forster på Scope Rediger på Wikidata

* (fr) Marc Forster på Allociné Rediger på Wikidata

* (en) Marc Forster på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) Marc Forster hos Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) Marc Forster hos Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

* (en) Marc Forster hos The Movie Database Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Brockhaus Enzyklopädie **·** Deutsche Biographie **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NLA **·** NKC **·** NKC **·** ICCU **·** BNE **·** BBC Things **·** Munzinger (iba) **·** Discogs
 |
Husqvarnas motorsager.
Husqvarna 500 cc racer, fra 1935.
**Husqvarna** er et svensk selskap med en rekke produkter.

Historie
--------

Husqvarna startet som våpenprodusent i 1689. Det lå opprinnelig i Jönköping som Jönköpings faktori 1620 etter befaling ifra kongen om produksjon av våpen til det svenske forsvar. Fabrikken flyttet til Huskvarna for å kunne benytte vannkraften der.

Husqvarna var eid av den svenske stat frem til 1757, da tok Fredrik Ehrenpreuss over virksomheten. Familien eide fabrikken frem til 1820 da den ble solgt til Gustaf Sture.

En ny epoke startet i 1867, da ble den privateide fabrikken aksjeselskap under navnet Husqvarna Vapenfabriks AB. Fabrikken produserte og utviklet en rekke produkter frem til 1960-tallet, da store omstruktureringer ble foretatt. I 1962 ble mopeder, sykler og utenbordsmotorproduksjonen solgt til til sykkelprodusenten Monark. I 1968 kjøpte Husqvarna svenske Flymo. I 1970 ble store deler av våpenproduksjonen solgt til Försvarets Fabriksverk, men en liten del av jaktvåpenproduksjonen fortsatte frem til 1989. I 1979 overtok Jonsereds AB motorsagproduksjonen, og i 1987 ble motorsykkelproduksjonen solgt til det italienske selskapet Cagiva.

Produksjon
----------

Husqvarna har hatt våpenproduksjon siden oppstarten, med bredt utvalg både av jaktvåpen og militærvåpen, blant annet maskinpistoler og pistoler som ble brukt av de norske polititroppene i Sverige. 

* 1698 – Våpen
* 1872 – Komfyrer
* 1873 – Symaskiner + andre husholdningsartikler
* 1896 – Sykler
* 1903 – Motorsykler
* 1918 – Gressklippere
* 1934-1949 – Hvitevarer
* 1959 – Motorsager og utenbordsmotorer

Selskapet produserer (2008) både symaskiner og hageredskaper.

Våpen produsert av Husqvarna
----------------------------

* Lefaucheux M1858 – lisensprodusert revolver
* Nagant M1887 – lisensprodusert revolver
* Husqvarna M/07 – lisensprodusert pistol FN Modell 1903
* Suomi M/37 – lisensprodusert maskinpistol Suomi M-31
* Husqvarna M/40 – lisensprodusert pistol Lahti L-35
* Ak 4 – lisensprodusert automatgevær Heckler & Koch G3

Referanser
----------

1. ↑   GRID-ID grid.473150.4[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Husqvarna – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Husqvarna – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Privat Husqvarnaside

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** VIAF **·** ISNI **·** MusicBrainz
 |
**Kedleston Hall** er en engelsk herregård i Kedleston, Derbyshire, omtrent 6,5 kilometer nordvest for Derby, og er familiesetet til Curzon-familien, og er bygget på det stedet hans familie, av normannisk opphav og navnet stammer fra Notre-Dame-de-Courson i departementet Calvados i den franske regionen Normandie. Eiendommen eies dag av National Trust.

Robert Adam tegnet blant annet den sørlige fronten, basert på Konstantinbuen i Roma
Curzon-familien har hatt et gods i Kedleston siden minst 1297 og har bodd i direkte nedstamming enten like ved eller på samme sted hvor dagens hovedhus står. Dagens hus ble bygget av sir Nathaniel Curzon (senere 1. baron Scarsdale) i 1759. 

Bygningsanlegget ble tegnet av arkitektene James Paine og Matthew Brettingham og var løslig basert på originale tegninger av Andrea Palladio for bygget Villa Mocenigo som aldri ble realisert. En på den tid relativt ukjent arkitekt, skotten Robert Adam tegnet noen av templene i hagen for å forlenge landskapet i parken. Curzon ble så imponert av dette at Adam ble satt til å lede byggingen av hovedhuset og ferdigstille tegningene.

Referanser
----------

1. ↑   vocaleyes.co.uk, besøkt 9. februar 2023[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Omtale av Kedleston Hall hos National Trust
* Kedleston Hall Garden — informasjon om hageanleggets historie
* Omtale av Kedleston Hall på The DiCamillo Companion to British & Irish Country Houses

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF
 |
En **rimelighetsvurdering** er enkel test for å raskt kunne vurdere om et krav eller et resultat fra en beregning kan være sant. Det er en enkel sjekk for å se om et resultat virker rasjonelt, og kan brukes for å raskt oppdage alvorlige feilslutninger. Poenget med en rimelighetsvurdering er å utelukke visse typer åpnbare feile resultater, ikke å fange alle mulige feil.

Matematikk
----------

I matematikk kan en rimelighetsvurdering omfatte sjekk av størrelsesordener eller andre enkle tommelfingerregler for å sjekke matematiske beregninger.

Informatikk
-----------

I informatikk er en rimelighetsvurdering en veldig kort gjennomgang av funksjonaliteten til et dataprogram, system, en beregning eller annen analyse for å sikre at en del av systemet eller metodikken fungerer omtrent som forventet. Dette gjøres ofte i programvareutvikling før mer omfattende testing. Flere rimelighetstester kan kjøres satsvis for automatisk enhetstesting av funksjoner, biblioteker eller applikasjoner før kode flettes inn i hovedgrenen, for automatisk bygging eller for kontinuerlig integrasjon og kontinuerlig utrulling.

Rimelighetsvurderinger i programvareutvikling går under mange forskjellige navn som avhengig av kontekst kan ha samme eller litt forskjellige betydninger.[*bør utdypes*] Noen alternative navn på en rimelighetsvurdering (engelsk: *sanity test*) i programvaresammenheng er «konfidenstest» (*confidence test*) og «røyktest» (*smoke test*). En inntakstest (*intake test*) eller pretest (*pretest*) er en rimelighetsvurdering for å finne ut om en komponent er klar for videre testing. En *build verification test* er en automatisert test som validerer integriteten til nye bygginger og verifiserer kjernefunksjonalitet, stabilitet og testbarhet.

Se også
-------

* Hoderegning
* Konseptbevis
* Sjekksum

Referanser
----------

1. ↑  «Veileder i samfunnsøkonomiske analyser - Kap. 3.4 Tallfeste, verdsette og vurdere virkninger (fase 4) | DFØ». *dfo.no*. Besøkt 13. august 2023.
2. ↑  Fecko, Mariusz A.; Lott, Christopher M. (oktober 2002). «Lessons learned from automating tests for an operations support system» (PDF). *Software: Practice and Experience*. 32 (15): 1485–1506. doi:10.1002/spe.491.
3. ↑  Sammi, Rabia; Masood, Iram (2011). «A Framework to Assure the Quality of Sanity Check Process». *Software Engineering and Computer Systems*. 181: 143–150. doi:10.1007/978-3-642-22203-0\_13.
4. ↑  Hassan, A. E. and Zhang, K. 2006. Using Decision Trees to Predict the Certification Result of a Build. In *Proceedings of the 21st IEEE/ACM international Conference on Automated Software Engineering* (September 18 – 22, 2006). Automated Software Engineering. IEEE Computer Society, Washington, DC, 189–198.
5. 1 2 3  Erik van Veenendaal (engelsk), Ernst von Düring (norsk) (25. mai 2014). «Glossary Working Party, International Software Testing Qualifications Board» (PDF). «inntakstest: En spesiell type test som er til for å finne ut om komponenten eller systemet er klar for detaljert og videre testing. Denne testen blir typisk utført ved starten av en tests eksekveringsfase. Se også (eng.) smoke test»
**Olav Johannes Strøm** (1866–1963) var en norsk fagforeningsleder og en av pionerene innen fagbevegelsen i Norge.

Han jobbet som ung mann på teglverk, og stiftet i 1886 den første fagforening for teglverksarbeidere i Kristiania.

Tidlig på 1890-tallet jobbet han som anleggsarbeider ved den nye jernbanen til Brevik, og var aktiv i Skien. Der fikk han Arbeidersamfundet og fagforeningene til å stille eget kommuneprogram. Da de ikke fikk sine kandidater inn på Venstres liste stilte de sågar egne lister.

I 1893 fikk han i samarbeid med Sivert Larsen Lunde en del av Arbeidersamfundets medlemmer med i en sosialdemokratisk forening. På Arbeiderpartiets landsmøte høsten dette året møtte Strøm som representant for de nye foreningene i Skiens-traktene, og ble valgt til sekretær.

Som partisekretær begynte han en omfattende virksomhet som omreisende agitator blant rallarer og anleggsarbeidere. I 1895 sto han bak stiftelsen av Det norske Vei- og Jernbaneforbund, som senere skiftet navn til Norsk Arbeidsmandsforbund. Han ble forbundets første formann. 

I 1903 ble han politianmeldt for underslag mot forbundet, og mistet formannsvervet. Senere bodde han i Finnmark og Kvinesdal.

Han var også senere aktiv i partipolitikken, både i Arbeiderpartiet og i Norges Kommunistiske Parti.

Strøm er skildret litterært i romanverket *Dansen gjenom skuggeheimen*, der en av hovedpersonene, «Ølløv Skjølløgrinn», opplever en lignende livsreise som Strøm.

Referanser
----------

1. 1 2   www.slektogdata.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Store norske leksikon, Store norske leksikon-ID Olav\_Strøm[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Norsk biografisk leksikon, oppført som Olav Johannes Strøm, Norsk biografisk leksikon ID Olav\_Strøm, besøkt 17. august 2023[Hentet fra Wikidata]
4. ↑  «Strøm, Olav», *Arbeidernes Leksikon*, bind 6, Oslo 1936
5. ↑  Side 141. *Det Norske arbeiderpartis historie 1887-1937* (red. Halvdan Koht), Det norske Arbeiderpartis forlag, bind I, 1937
6. ↑  Side 145. *Det Norske arbeiderpartis historie 1887-1937* (red. Halvdan Koht), Det norske Arbeiderpartis forlag, bind I, 1937
7. ↑  Side 148. *Det Norske arbeiderpartis historie 1887-1937* (red. Halvdan Koht), Det norske Arbeiderpartis forlag, bind I, 1937
8. ↑  Side 149. *Det Norske arbeiderpartis historie 1887-1937* (red. Halvdan Koht), Det norske Arbeiderpartis forlag, bind I, 1937
9. ↑  Side 152. *Det Norske arbeiderpartis historie 1887-1937* (red. Halvdan Koht), Det norske Arbeiderpartis forlag, bind I, 1937

Eksterne lenker
---------------

* Om Olav Strøm i Norsk biografisk leksikon

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon
 |
En **interstadial** er en periode med relativt mildt klima i en istid (glasial). Ekstra kalde perioder kalles stadialer.

Interstadialene fra siste istid (Weichsel) er best kjent. Interstadialer fra denne istiden er Brørup-interstadialen for 105 000–93 000 år siden (isotoptrinn 5c), Odderade-interstadialen for 85 000–74 000 år siden (isotoptrinn 5a) og Ålesund-interstadialen for 35 000 år siden. Helt på slutten av istiden kom Meiendorf-interstadialen, bøllingtiden og Allerød-interstadialen.

I Brørup-interstadialen var klimaet så mildt at barskog kunne vokse lengst sør i Norge. Forholdene i Ålesund-interstadialen er kjent fra beinfunn i Skjonghelleren ved Ålesund. Her er det funnet rester av sjøfugl, fjellrev, isbjørn og rein, noe som tyder på et klima som på Svalbard i dag. To bein fra moskusfe som ble funnet på Innset i Trøndelag i 1913, er radiokarbondatert til å være mellom 38 000–40 000 år gamle, altså fra Ålesund-interstadialen. De mange funnene av mammuttenner i Gudbrandsdalen viser også at det fantes isfrie områder i innlandet i noen av interstadialene.

Jan Mangerud og kolleger har studert sedimentlagene etter en bredemt innsjø i Folldal. Alderbestemmelsen viser at nesten hele den skandinaviske innlandsisen smeltet bort tidlig i isotoptrinn 3 for omtrent 55 000 år siden. Pollenfunn fra nordvestlige Tyskland med en alder på 49 000–60 000 år viser at det vokste skog med furu og gran, men også varmekrevende trær som alm og agnbøk. Havnivået økte med omtrent 20 m fra isotoptrinn 4 til 3. Den forholdsvis lille økningen viser at selv om innlandsisen i Eurasia nesten smeltet helt bort, så må det ha vært liten reduksjon i volumet til isdekkene i Nord-Amerika.

Referanser
----------

1. ↑  Jan Mangerud m.fl. (2023). «Did the Eurasian ice sheets melt completely in early Marine Isotope Stage 3? New evidence from Norway and a synthesis for Eurasia». *Quaternary Science Reviews*. 311: 108136. ISSN 0277-3791. doi:10.1016/j.quascirev.2023.108136.

Litteratur
----------

* T.O. Vorren og J. Mangerud (2006). «Istider kommer og går» (PDF). I I.B. Ramberg, I. Bryhni og A. Nøttvedt. *Landet blir til: Norges geologi*. Trondheim: Norsk Geologisk Forening. s. 478–531. ISBN 978-82-92344-31-6.
* H. Lokrantz og G. Sohlenius (2006). «Ice marginal fluctuations during the Weichselian glaciation in Scandinavia, a literature review» (PDF). *SKB Technical Report* (TR-06-36). ISSN 1404-0344.
* B. Wohlfarth (2013). «A review of Early Weichselian climate (MIS 5d-a) in Europe» (PDF). *SKB Technical Report* (TR-13-03). ISSN 1404-0344.
* L. Olsen m.fl. (2013). «Quaternary glaciations and their variations in Norway and on the Norwegian continental shelf». I L. Olsen, O. Fredin og O. Olesen. *Quaternary Geology of Norway,* (PDF). 13. Geological Survey of Norway Special Publication. s. 27–78. ISBN 978-82-7385-153-6. ISSN 0801-5961.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |