recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Oslo Idrettslag Skøyter** er en kunstløpklubb i Oslo. Klubben er en av Norges ledende kunstløpklubber med utøvere representert på alle nivå. OI Skøyter har også løpere på forbundslaget i kunstløp. Klubben tilbyr skøyteskole for barn, ungdom og voksne i Jordal Ungdomshall og har sitt klubbhus i Jordal Idrettspark, 
som deles med idrettslagene Vålerenga Trolls og Sterling. OI Skøyter styres etter kjerneverdiene: Folkelig, Utviklende, Samlende og Ambisiøs.

Oslo Idrettslag Skøyter klubbmesterskap 2022

Historikk
---------

Kristiania Idrætsforening (KIF) ble stiftet 3. september 1893. I 1925 skiftet Norges hovedstad navn fra Kristiania til Oslo og på KIFs generalforsamling 2. november 1924 ble det besluttet at idrettsforeningens navn fra 1. januar 1925 skulle være Oslo Idrettslag (OI). Allerede i 1894 deltok KIF i hurtigløp på skøyter på Hamar. I 1895 deltok laget i Bærumsrennet og Nydalsrennet på ski og samme år kom svømming som konkurranseidrett på programmet. I 1895 ble det også arrangert kappgang over distansen 10 000 meter. I sesongen 1907/08 startet Martinus Lørdahl kunstløpsskolen Lørdahlsskolen på Bislet Idrætsplads. Etter hvert satset klubben på «kjerneidrettene» friidrett, svømming og skøyter.

Etter at OI i alle år var organisert som et fleridrettslag, ble klubben omorganisert til et allianseidrettslag i 2010. Dette innebar at Oslo Idrettslag Skøyter ble et juridisk selvstendig idrettslag, samtidig som at de sammen med Oslo Idrettslag Svømming inngikk i allianseidrettslaget Oslo Idrettslag.

Kjente utøvere
--------------

* Andreas Krogh
* Margot Moe
* Edel Randem
* Nanna Egedius
* Per Reinertsen
* Marit Henie
* Per Kjølberg
* Grete Borgen
* Tine Mai Krian
* Vibecke Sørensen
* Madeleine Daleng

Se også kategorien Kunstløpere for Oslo Idrettslag.

Medlem av:
----------

* Norges Skøyteforbund
* Asker og Oslo Skøytekrets (AOSK)
* Oslo Idrettskrets

Referanser
----------

1. ↑  «Oslo Idrettslag Skøyter». *Oslo Idrettslag Skøyter*. Besøkt 24. juli 2023.

Litteratur
----------

* Oslo idrettslag (1933). *Oslo idrettslag 40 aar: 1893-1933*. Oslo: Laget. s. 67.  [Tilgang for norske IP-adresser / Digitalutgave på bokhylla.no ved Nasjonalbiblioteket]
**Kristin Bergersen** (født 14. oktober 1968) er en tidligere politiker og jobber med kommunikasjon, strategi og ledelse. Hun var kommunikasjonsdirektør i Renovasjonsetaten i Oslo kommune fra 2007 til 2016. Fra 19. september 2016 til 31. mars 2019 var hun kommunikasjonssjef i Nordic Innovation, som er en organisasjon underlagt Nordisk ministerråd.

Hun er tidligere statssekretær for justis- og beredskapsminister Grete Faremo til regjeringsskiftet etter Stortingsvalget i 2013, og har hatt flere verv i Homonettverket i Arbeiderpartiet 2006-2017, blant annet var hun leder 2015-16. Hun har tidligere vært 1. vararepresentant til Oslo bystyre (2003-07) og har sittet i kommunestyret i Nittedal kommune (1987-95). Bergersen var generalsekretær i Europeisk Ungdom i 1994-95 under Folkeavstemningen om EU-medlemskap i 1994 og visepresident i Jeunes Européens fédéralistes i 1995-97. Fra september i 2019 jobber hun som kommunikasjonsjef i Mental Helse.

Referanser
----------

1. ↑  «Nordic Innovation ansetter Kristin Bergersen som kommunikasjonssjef». Nordic Innovation. 27.06.2016. Arkivert fra originalen 13. september 2016. Besøkt 08.09.2016.
2. ↑  Pressemelding (16. oktober 2013). «Offisielt frå statsrådet 16. oktober 2013 kl. 10.00». *regjeringen.no*. Statsministerens kontor. Besøkt 17. oktober 2013.
3. ↑  «Kristin Bergersen er ansatt som ny kommunikasjonssjef i Mental Helse». *Mental Helse*. Besøkt 27. september 2019.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Kristin Bergersen hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata
* Offisielt fra statsråd 21. september 2012
* Norges 100 mektigste kvinner 2013 Arkivert 28. september 2013 hos Wayback Machine.
**Trygve Carlsen Boyesen** (født 18. februar 1886 i Skien, død 27. juli 1963 i Skien) var en norsk sportsutøver som deltok i flere olympiske leker, 1908 i London, 1912 i Stockholm og 1920 i Antwerpen.

Boyesen vant en olympisk sølvmedalje i turn under OL 1908 i London. 
Han var med på det norske laget som kom på andreplass, bak Sverige i lagkonkurransen i mangekamp. Åtte lag deltok i lagkonkurransen

Fire år senere, under 1912 i Stockholm var han med på det norske laget som kom på tredje og siste plass i lagkonkurransen i mangekamp svensk system bak Sverige og Danmark. Det var kun tre lag fra tre nasjoner som var med i konkurransen som ble avholdt på Stockholms stadion.

Åtte år senere under OL 1920 i Antwerpen, vant han sin tredje olympiske medalje, sølv i lagkonkurranse fritt system.

Boyesen var sønn av Mikaline Fredrikke Bøyesen (1846) fra Skien, som var datter av Bøye og Marie Levorsen.

OL-medaljer
-----------

* 1908 Storbritannias flagg London - Sølv Sølv i turn, mangekamp lag (Norge)
* 1920 Belgias flagg Antwerpen - Sølv Sølv i turn, mangekamp lag fritt system (Norge)
* 1912 Sveriges flagg Stockholm - Bronse Bronse i turn, lagkamp svensk system (Norge)

Referanser
----------

1. 1 2   Slekt og Datas Gravminnebase, «Minneside basert på bilder og gravminnedata for Trygve Boyesen, (15.februar 1886 - 27.juli 1963).», besøkt 22. november 2023[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Gravstøtte Gravminner i Norge, Slekt og Data
3. ↑  Folketellingen 1910 for Skien
4. ↑  Folketellingen 1865 for Skien.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Trygve Boyesen – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Trygve Boyesen – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Trygve Boyesen – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
Fanger myrdet av SS, fra Sonnenburg konsentrasjonsleir i 1945  Foto: Bundesarchiv, Bild 183-E0406-0022-035 / CC-BY-SA 

**Sonnenburg konsentrasjonsleir** (tysk: Konzentrationslager Sonnenburg) var en tysk konsentrasjonsleir, den ble åpnet 3. april 1933 i Sonnenburg nær Küstrin i Preussen. De fleste av besetningsmedlemmene fra kvarstadbåtene ble sendt til Sonnenburg i juni og juli 1943.

Norske fanger
-------------

Oscar Magnusson var en av de norske fangene i leiren. 

Arne Moi, f.1919, fra Kristiansand, var ombord på D/S Gudvang som ble senket i Skagerak 1. april 1942 på vei fra Gøteborg til UK. Etter flere opphold i tukthus kom han til Sonnenburg i 1943.

Han ble sendt til Sachsenhausen 1. november 1944 og deretter i februar 1945 videre til Bergen-Belsen, hvor han ble værende frem til frigivelsen i april 1945. Han overlevde krigen, og i 1977 utga han boken "Leiren". 

Styrmann på D/S Gudvang var Lars Andersen Dahll-Larssøn fra Tromøya, Arendal, født 1887. Han ble også hentet opp av sjøen av tyskerne etter senkingen av D/S Gudvang og ble sendt til Sonnenburg som NN-fange, etter opphold i interneringsleire i Danmark, Rednsburg og deretter Kiel der han ble dømt til 25 års fengsel. Han satt i fangskap i Sonnenburg helt til våren 1945. Han døde i 1956. I løpet av perioden han tilbragte i Sverige som en del av mannskapet fra Kvarstadbåtene, skrev han flere brev i uken til kone og sønn hjemme i Norge. Brevene er overlevert til og bevart i Arkivet i Kristiansand.

Litteratur
----------

* Andresen, Alf Pahlow og Helge Stray Johansen (1948) *Kvarstadbåtene : Gøteborgkonvoien - et kapitel av den norske handelsmarines historie under krigen*, Johan Grundt Tanum, Oslo
* Andresen, Alf Pahlow (1992) *I natt og tåke mot England : kvarstadbåtene – beretning fra en mann ombord*, Cappelen. ISBN 82-02-13804-3
* Magnusson, Oscar (1967) *Jg vil leve*, Gyldendal Norsk Forlag AS, Oslo.
* Moi, Arne (1977) Leiren, Gyldendal. ISBN 9788205490413

Eksterne lenker
---------------

* (en) Zuchthaus Sonnenburg – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND
 |

Portal: Andre verdenskrig
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet. Helt uten kilder. *(10. okt. 2015)*

**Mostadmarka** en tettbebyggelse i Malvik kommune i Trøndelag. Stedet ligger 13 km fra Hommelvik på vei til Selbustrand. Mostadmark ligger i landlige omgivelser, og har Foldsjøen som største sjø i nærheten.

Samfunn
-------

Mostadmark har kommunal barnehage (nedlagt), kafeteria (nedlagt), bibliotek (nedlagt), kapell, skytebane, samfunnshus og hvert andre år en egen revy. 

Mostadmark har om lag 450 innbyggere og de fleste bor på Sneishaugan eller på Karlstad. Grenda hadde tidligere eget postkontor (med postnr. 7565), men ble i 1969 underlagt 7550 Hommelvik. Fram til samme periode kunne bygdas elever gå på sine egne grendaskoler, Sneisen skole og Bakken skole, men nå fraktes skoleelevene med buss til Hommelvik. 

Fotballbane på Sneishaugan og skytebane i Vennagrenda.

Jøssåsen Landsby er et bofellesskap for psykisk utviklingshemmede og ligger i Mostadmark. Her drives det blant annet gårdsdrift og landsbyen har også eget bokverksted.

Det er flott turterreng i Mostadmark, og i Sør-Trøndelag er bygda kjent for de gode mulighetene til å skaffe bra tyttebærfangst. I Fjellstuggu ved foten av Jervfjellet serveres det kaffe og noe å bite i hver søndag i vinterhalvåret. Ved Foldsjøen er det ypperlige bademuligheter og på Langnesset i Foldsjøen er det toalett og tilrettelagt for funksjonshemmede.

Infrastruktur
-------------

Takket være et bidrag fra Malvik Kommune ble bredbånd tilgjengelig for store deler av Mostadmark våren 2007.

Historie
--------

Mostadmark fikk sitt eget samvirkelag tidlig på 1930-tallet og i flere år hadde bygda faktisk to dagligvarebutikker liggende vegg-i-vegg i bygdas "sentrum", Sneishaugan. Trondos (Trondheim og Omegn Samvirkelag) besluttet å legge ned nærbutikken i Mostadmark på slutten av 90-tallet. I en lengre periode var det også bensinstasjon i bygda, og "kondisjonerte fruer fra Trondhjem" valgte ofte å tilbringe lengre helger på pensjonat i Mostadmark.

Skogbruk har vært det viktigste utkomme for folk i bygda fram til slutten av forrige århundre og Meraker Brug eier fremdeles store skogseiendommer i bygda. Mostadmark Jernverk (1653–1880) var i sin tid det eneste jernverk i Norge nord for Dovre og hadde i sin storhetstid flere hundre ansatte. Her ble det produsert jern for blant annet krigsmateriell og de kjente Mostadmarkovnene ble laget her. Rundt om i bygda finnes det flere gruver som leverte jern til verket.

Johan Nygaardsvold, statsminister i Norge fra 1935 til 1945, ble født på Nygårdsvolden i Mostadmark. Han gikk også sine første skoleår på Bakken skole før familien flyttet ned til Hommelvik.

I middelalderen var Mostadmark et viktig sentrum for pilegrimer på vei til Nidaros og Nidarosdomen. Her lå Mariakirken og Mariakilden. Sagnet sier at de reisende søkte helsebot i kirken og kilden, og at man fant helbredelse og frelse ved å bade i Mariakilden. På folkemunne sies det at kilden mistet sin helbredende kraft da en katt druknet i den.
**Olaus Stephani Graan** (muligens født i Ume lappmark, trolig død 1690) var en kyrkoherde i Lycksele församling fra 1673 til 1690. Han må ikke forveksles med den person med samme navn som ble født 1618 i Övergran i Uppland og som var kyrkoherde i Piteå landsforsamling 1656–1689.

Graan forfattet to av de første bøkene som utkom på samisk. Den første var *Enfaldige och korte frågor sampt swar aff Thesauro Catechetico Paulini, sammanhemtade för lapparnas ungdom til nyttigh och gudeligh information* (1668). Boken var en oversettelse av Laurentius Paulinus Gothus *Thesaurus catecheticus*. Den andra boken var en bearbeidet og utvidet versjon av *Manuale Lapponicum* inneholdende 39 salmer, en versjon av den svenske kirkehåndboken, en evangeliebok, pasjonshistorien og fem bønner, alt oversatt til samisk og trykt i 1669. Det språk som ble anvendt var umesamisk, Olaus Graans morsmål.

Graan eide en runebomme av sørsamisk type, som i 1688 ble innlevert til Kungliga Antiquitets Collegium.

Referanser
----------

1. ↑   «Graan, Olaus Stephani, d. 1690», Libris-URI tr57996c3p4x38s, besøkt 18. oktober 2020[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Qvigstad, J.; Wiklund, K.B. (1899). *Bibliographie der Lappischen Litteratur* **(tysk)**. Helsingfors: Druckerei der finnischen Litteratur-Gesellschaft. s. 22–23.
3. ↑  Graan tromme

Litteratur
----------

* Old Norse (Old.no). *A South Sámi drum, annotated by Olaus Stephani Graan c. 1688*. old.no.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Svenske Litteraturbanken **·** BIBSYS **·** VIAF **·** VIAF **·** GND **·** ISNI **·** LIBRIS **·** LIBRIS
 |
**La Cocotte** var en dansk restaurant, beliggende på Hotel Richmond på Vester Farimagsgade i København. Den var over to perioder tildelt én stjerne i *Michelinguiden*. Den ble etablert i 1976 og i 1991 flyttet La Cocotte til Glostrup Park Hotel stadig under køkkenchef Jan Cocotte-Pedersens ledelse.

Jan Pedersen er for lengst borte, men La Cocotte er stadig kjent for sitt gastronomiske nivå og ikke minst for en av Danmarks beste vinmeny, som bl.a. er tildelt *Best of Award of Ecxellence* av *Wine Spectator*.

Historie
--------

I 1975 kjøpte Simon Spies og Spies Rejser Hotel Richmond på Vesterbro, og han ønsket seg sin egen restaurant på stedet. Kokken Jan Cocotte-Pedersen ble hyret inn som restauratør og kjøkkensjef, og restauranten åpnet i 1976. Simon Spies interesserte seg ikke for prisen på menyene, så maten ble opulent, hvor det ikke ble spart på blant annet creme fraiche, smør, fløte og cognac. Blant råvarene ble brukt masser av hummer, pigghvar, store biffer og kaviar.

La Cocotte ble i 1983 sammen med Kong Hans Kælder de første restauranter i Danmark som ble tildelt én stjerne i *Michelinguiden*. Cocotte fikk den fornyet året etter, mens guidens inspektører ikke gav restauranten stjerner de neste tre år, for så å tildele én i 1988. De etterfølgende to år var uten de ettertraktede stjerner.

Referanser
----------

1. ↑  Sabroe, Liselotte (11. desember 2008). «Fra wienerschnitzler til michelinstjerner». AoK. Besøkt 9. mars 2016.
2. ↑  Politiken (2009). «Danske michelinstjerner» (PDF). Arkivert fra originalen (PDF) 10. mars 2016. Besøkt 9. mars 2016.
3. ↑  «Ekspert i vagtel i sarkofag». Nordjyske. 6. juni 2010. Besøkt 9. mars 2016.
**Lahaugmoen leir** var en norsk militærleir ved Gjelleråsen i Skedsmo. Hærens sanitet utdannet personell på Lahaugmoen frem til leiren ble lagt ned i 2002. Området er siden utviklet som næringspark. Flere av de militære bygningene er fredet og satt i stand til bruk.

Historie
--------

Lahaugmoen 1904.  Foto: Narve Skarpmoen 
Leiren var strategisk plassert ved oldtidsvegen og Den Trondhjemske hovedvei. Gamle Lahaug gard fikk på grunn av sin beliggenhet militær verdi som ekserserplass allerede på 1700-tallet. Det ble da etablert telthus på området.

Karl XIIs beleiring av Akershus festning våren 1716, ble varslet fra Lahaug, som den siste av sju varder. En steinblokk ved veien har fått følgende inskripsjon: «Her stanset bønder og soldatar Karl XII under marsjen gjennom Skedsmo i 1716».

Under andre verdenskrig tok tyskerne over leiren. Ved slutten av krigen var det fortsatt 3000 tyske soldater i leiren, men leiren ble oppgitt uten kamp.

Leiren hadde eget kapell bygget i 1968, Lahaugmoen kapell. Kapellet ble lagt ned sammen med leiren.

Referanser
----------

1. ↑  Kart fra 1775

Kilder
------

* Skifte.no om Lahaugmoen leir, hentet 5. juni 2013
* Estate nyheter om Lahaugmoen, hentet 3. august 2017

Eksterne lenker
---------------

* (no) «Lahaugmoen leir». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Riksantikvaren kulturminne
 |
**Fletting:** Det er foreslått at denne siden blir flettet med *skalleindeks*.
«Bredde-lengde-indeksen» angir forholdet mellom lengde og bredde av hodeskallen målt ovenfra. Ifølge «raseforskere» på 1800-tallet stod «langskaller» med avlange hjerner på et høyere utviklingstrinn og hadde bedre «sjelsevner» enn «kortskaller» med rundere form. 
**Langskalle**, også kalt **dolikocefal skalle**, er et foreldet uttrykk fra fysisk antropologi som ble brukt om mennesker med hodeskalle der den største bredden er mindre enn 75 prosent av den største lengde målt ovenfra. Betegnelsen ble tatt i bruk etter at Anders Retzius fant måleformler i 1840-årene for å kartlegge mennesker og personlige egenskaper og gruppere folkegrupper systematisk i ulike «menneskeraser». Mennesker med rundere hodeform enn «langskaller», kaltes «kortskaller».

De psevdovitenskapelige antakelsene om skalleindeks og rasepsykologi fikk stor betydning for rasistiske forestillinger om «menneskeraser» og «befolkningshygiene» (eugenikk) helt fram til etter andre verdenskrig. Ifølge «raseforskere» var «langskaller» åpne, ærlige og modige. Antropometriske skallemålinger (kraniometri) i Norge viste atde angivelig hadde gode lederegenskaper, ofte stemte det frilynte rene Venstre og foretrakk fele, durtoner og fargene rødt og gult,

Pseudovitenskap
---------------

Ifølge Tore Pryser ble teoriene om langskaller og kortskaller forlatt etter andre verdenskrig, men oppfatningen levde videre i noen miljøer mange år senere.
Forskningen på kortskaller og langskaller er eksempel på dårlig vitenskap, sier biolog Dag Olav Hessen.

Mye av forskningen innen fysisk antropologi viser hvordan høyt akademisk utdannede personer har utformet vitenskapelige rasebegreper som i dag blir sett på som rasisme og krenkelser av menneskeverdet.

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑
6. ↑
7. ↑  «Arkivert kopi» (PDF). Arkivert fra originalen (PDF) 31. oktober 2021. Besøkt 31. oktober 2021.

Se også
-------

* Skalleindeks
* Kortskalle
* Kraniometri, skallemålinger
* Frenologi
* Biologisk antropologi, fysisk antropologi
* Rasebiologi
* eugenikk, rase- og befolkningshygiene

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica
 |
**Norsk Tannpleierforening (NTpF)** er en partipolitisk uavhengig yrkesorganisasjon for alle autoriserte tannpleiere, enten de er yrkesaktive eller yrkespassive. Tannpleierstudenter ved tannpleierutdanningene i Tromsø, Bergen, Oslo og Elverum kan også stå som medlemmer.

NTpF ble stiftet 9. desember 1968, og har i dag ca 1000 medlemmer. Synliggjøring av yrkesgruppen tannpleiere og videreutvikling av tannpleierutdanningen er viktige satsingsområder for NTpF. NTpF arrangerer seminarer og fagkurs slik at tannpleiernes kompetanse holdes på et høyt nivå og videreutvikles til beste for pasientene. NTpF forhandlinger om arbeidsvilkår og lønn.

Foreningens overordnede målsetning er å ivareta medlemmenes interesser og behov, arbeide for en bedring av tannpleiernes status og arbeidsvilkår. NTpF er samtidig aktive i å bistå tannpleierne i deres faglige utvikling samt i arbeidet for et etter- og videreutdanningstilbud.

NTpF gir ut medlemsbladet Tannstikka, og er tilsluttet hovedorganinisasjonen Unio.

Leder i NTpF er Ann-Elin Instebø.

Referanser
----------

1. ↑   www.unio.no[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* NTpF

| * v
* d
* r
Yrkesorganisasjonenes Sentralforbund |
| --- |
| 
* AVYO
* Befalets Fellesorganisasjon
* Delta
* Farmasiforbundet
* Finansforbundet
* Kriminalomsorgens Yrkesforbund
* Lærernes Yrkesforbund
* Negotia
* Norges Politilederlag
* Norske Meierifolks Landsforening
* Norsk Tollerforbund
* Parat
* Personellforbundet
* SAFE
* Skatteetatens landsforbund
* Skolelederforbundet
* STAFO
* Yrkestrafikkforbundet

 |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** Brønnøysundregistrene
 |
**Jonathan Jay Pollard** (født 7. august 1954 i Galveston i Texas) er en amerikansk statsborger og tidligere etterretningsoffiser i den amerikanske marinen som i 1987 ble dømt til livsvarig fengsel uten mulighet for prøveløslatelse for spionasje til fordel for den israelske etterretningsorganisasjonen Lakam. Pollard ble imidlertid løslatt i november 2015, etter 30 år i fengsel.

Pollard ble født i Galveston i Texas i i en jødisk familie. Han arbeidet i marinen fra 1979. Hans overordnede fikk mistanke til ham da de flere ganger fant dokumenter som ikke hadde noen forbindelse med hans arbeid på kontoret hans. FBI ble varslet og innledet etterforskning. I november 1985 ble Pollard avhørt av FBI. Få dager etter søkte han om asyl i den israelske ambassaden. Ambassaden var imidlertid ikke villig til å gi ham det, og Pollard og hans kone, Anne Henderson-Pollard, ble arrestert.

Pollard hadde bl.a. informert Mossad om identiteten til flere hundre CIA-agenter. CIA fryktet ikke bare at Mossad kunne misbruke dette, men spesielt at russiske spioner, aktive i Mossad kunne få kjennskap til identitetene.

4. juni 1986 ble Pollard funnet skyldig i anklagen om spionasje, og 4. mars året etter ble han dømt til livsvarig fengsel. Hans kone ble dømt til fem års fengsel og løslatt i 1989. Ekteparet ble senere skilt, og Pollard giftet seg i fengselet med Esther Zeitz.

I februar 1996 gav den israelske regjeringen ham israelsk statsborgerskap og har gjentatte ganger forsøkt å få den amerikanske regjeringen til å løslate ham. Dette har mange reagert sterkt på. Tidligere CIA-sjef George J. Tenet truet med å gå av dersom Pollard ble løslatt.

Israels daværende statsminister Benjamin Netanjahu innrømmet i 1998 at Pollard hadde spionert mot USA for Israel.

Referanser
----------

1. ↑   Encyclopædia Britannica Online, Encyclopædia Britannica Online-ID biography/Jonathan-Pollard, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w6x369dm, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  «USA har løslatt den israelske spionen Pollard». *ABC Nyheter*. 20. november 2015. Besøkt 20. november 2015.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
Runebomma til Olaus Stephani Graan, som i 1688 ble innlevert til Kungliga Antiquitets Collegium i Stockholm. Gjengitt av Ernst Manker (1950).
**Runebomma til Graan** er en samisk runebomme fra Lycksele i Västerbottens län i Sverige. Den er den eldste kjente runebommen fra Lycksele; den ble registrert 4. desember 1688, og er sannsynligvis eldre. Den er en av åtte bevarte runebommer fra Lycksele. To av dem ble registrert i henholdsvis 1723 og 1725, fem trommer mangler datering, mens den åttende er kategorisert som falsk.

Tromma stammer fra umesamisk område, og de to siste eierne — den evangelisk-lutherske presten Olaus Stephani Graan (d. 1690) og sønnen Christoffer Graan (f. 1662), snakket umesamisk. Den er ei rammetromme / spontromme (*Gievrie*) av sørsamisk type, med symboler for reingjerdet, gamme, njalla, mødregudinnene og det rombeformede solsymbolet i midten. 

Tromma ble beskrevet av etnografen Ernst Manker (1893–1972) i 1950, og har på mange måter likhetstrekk med den norske Folldalstromma.

Tromma ble 4. desember 1688 innlevert på Kungliga Antiquitets Collegium i Stockholm. Den 27. mai 2014 ble den tilbakeført, etter nesten 326 år, og forvaltes nå av Skogs- og samemuséet i Lycksele.

Trommas historie
----------------

Den nest siste eieren var presten Olaus Stephani Graan (d. 1690). Han må ikke forveksles med navnebroren Olaus Stephani Graan (1618–1689). Begge var evangelisk-lutherske prester, begge hadde stillingen kyrkoherde (sogneprest), begge var sentrale i samisk historie og begge levde omtrent samtidig. Eieren av runetromma var imidlertid kyrkoherde i Lycksele församling, mens navnebroren var kyrkoherde i Piteå landsförsamling.

En inskripsjon på trommas ramme lyder «1688 Den 4 Decemb förährat af F. Chr. Gr.»; den ble donert til Kungliga Antiquitets Collegium i Stockholm. Den ene av de to sønnene til Olaus Stephani Graan var Christoffer Graan (f. 1662), men det forklarer likevel ikke bokstaven «F.». Sønnen deltok i en militær kampanje i Grevskapet Holland i De forente Nederlandene i 1688, og hadde mulighet til å levere tromma i Stockholm på sin vei dit. Gjennom en skriftanalyse, fant Ernst Manker det sannsynlig at teksten var skrevet av faren og ikke sønnen. Derfor er det mulig at «F.» står for «far».

Presten Olaus Graan gjemte unna tromma på 1600-tallet da den svenske staten bestemte at alle samer skulle tvinges til å bli kristne, og alle samiske trommer skulle brennes. Den 27. mai 2014 ble den tilbakeført, etter nesten 326 år, og forvaltes nå av Skogs- og samemuséet i Lycksele.

Referanser
----------

1. 1 2 3  Old Norse (Old.no). *A South Sámi drum, annotated by Olaus Stephani Graan c. 1688*. old.no.
2. ↑   Old Norse (Old.no). *Type, origin and location of all surviving Sámi drums*. old.no.
3. ↑  Kuhmunen (2014)

Litteratur
----------

* Kuhmunen, Merethe (27. mai 2014). «Samisk trumma åter i Lycksele». Sveriges radio.
* Old Norse (Old.no). *Sámi drums*. old.no.
**Groupement de Recherche et d’Etudes en Gestion à HEC Paris** (GREGHEC) er et CNRS - HEC Paris felles forskningslaboratorium. Det ligger på HEC-campus i Jouy-en-Josas.

GREGHEC er et av de største felles forskningslaboratoriene innen økonomi og ledelse i Frankrike.

Detaljer
--------

Senteret er en del av både det Centre national de la recherche scientifique forskning og HEC Paris. Det ligger i Jouy-en-Josas. Rundt 60 studenter er påmeldt i klasser over ph.d.-gradene i skoleåret. Senteret samler 120 fakulteter. GREGHEC-laboratoriet baserer sin forskning rundt ledelse og gjennomfører også flere tverrfaglige studier. Forskning er spesielt fokusert på økonomi og ledelsesvitenskap.

Senteret har flere programmer for studenter og hovedfagsstudenter samt for fakultetet for å fremme konseptet økonomi. Flere initiativer som senteret har startet har økt bevisstheten for både økonomi og ledelse i både samfunnet Jouy-en-Josas og over hele landet.

Referanser
----------

1. ↑  GREGHEC - Groupement de recherche et d’études en gestion à HEC
2. ↑  HEC Paris
3. ↑  200619325J : GREGHEC Groupement de Recherche et d'Etudes en Gestion à HEC Unité de recherche (situation 2023)
4. ↑  Groupement de Recherche et d’Etudes en Gestion à HEC (GREGHEC)
5. ↑  RÉSUMÉ FINAL DE L’ÉVALUATION DE L’UNITÉ : Groupement de Recherche et d'Études en Gestion d'HEC (GREGHEC)
**Laila Baadstø** (født 15. november 1939 i Mosjøen) er en norsk keramiker, håndverker og lærer.

Baadstø tok sin utdannelse som keramiker ved Bergens Kunsthåndverkskole og Statens håndverks- og kunstindustriskole i Oslo. Hun har også studert ved Statens lærerskole i forming i Oslo og vært elev hos keramikerne Kari Bugge Gjerstad og Odd Gjerstad på Sotra, som på 1960- og 1970-tallet var forkjempere for en ny og fri måte å lage keramikk.

Hun er medlem av Norske Kunsthåndverkere og har tidligere hatt tillitsverv for fagforeningen. Fra 1965-1966 drev hun pottemakeriet på Maihaugen og har siden 1970 hatt et eget keramikkverksted ved Telthusbakken i Oslo.

Baadstø er inspirert av kinesisk håndverk og kunst, og har flere ganger vært med på turer til Kina sammen med Temareiser Fredrikstad. hvor hun fungerte som reiseleder og fokuset var på kinesisk kunst Gjennom oppveksten i Mosjøen har flo og fjære og elementer knyttet til dette har vært med på å inspirere kunsten hennes, og med "rytmer, bevegelser og gjentakelser prøver hun å gi liv til rolige former". Leiren som Baadstø bruker, er steingods og porselen.

Hun har hatt flere separatutstillinger, blant annet ved Festspillene i Nord-Norge i Harstad i 1969, ved Mosjøen Kunstforening i 1970 og 1972, samt ved Kunstnerforbundet i Oslo i 1978.

Utdannelse
----------

* Keramikklinjen, Bergens Kunsthåndverkskole 1963-65
* Statens håndverks- og kunstindustriskole, Oslo 1965-66
* Statens lærerskole i forming, Oslo 1966-67
* Elev hos kunstnerne Kari Bugge Gjerstad og Odd Gjerstad på Sotra

Stipender
---------

* Statens reisestipend 1978
* Statens garantiinntekt fra 1978

Referanser
----------

1. ↑   Artists of the World Online, AKL Online kunstner-ID 10099230[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   KulturNav, KulturNav-ID ed2e6f9e-8ffd-498e-ae42-2fb6483a1ccd[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   Norsk kunstnerleksikon, Norsk kunstnerleksikon ID Laila\_Baadstø, besøkt 27. oktober 2020[Hentet fra Wikidata]
4. 1 2 3  Steen, Albert (20. februar 2017). «Laila Baadstø». *Norsk kunstnerleksikon*. Besøkt 27. oktober 2020.
5. ↑  «Odka keramikk : Kari Bugge Gjerstad & Odd Gjerstad». *Odka keramikk : Kari Bugge Gjerstad & Odd Gjerstad*. Besøkt 27. oktober 2020.
6. ↑  «Laila Baadstø». *Norske Kunsthåndverkere*. Besøkt 27. oktober 2020.
7. 1 2 3 4 5 6 7  «Laila Baadstø». *Kunsthåndverkerne i Kongensgate* **(engelsk)**. 23. april 2014. Besøkt 27. oktober 2020.
8. ↑  Telefon 69 31 26 21. «Temareiser Fredrikstad». *Temareiser Fredrikstad*. Besøkt 27. oktober 2020.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Norsk kunstnerleksikon **·** KulturNav
 |
**Denne artikkelen bygger på én eller flere primærkilder og/eller kilde(r) som er nært knyttet til artikkelens emne.** Du bør forsyne enkeltpåstandene i saken med referanser med kildehenvisninger som lar seg verifisere gjennom pålitelige, uhildede sekundær- eller tertiærkilder.

**Econa** (tidligere **Siviløkonomene**) er en interesse- og arbeidstakerorganisasjon for siviløkonomer og masterutdannede innen økonomisk-administrative fag med 28 000 medlemmer (2023). 

Foreningen jobber for å tydeliggjøre økonomifagenes betydning i samfunnet og for å

* Sikre at norsk økonomisk-administrativ utdanning skal holde god internasjonal standard
* Samle medlemmer rundt felles faglige, sosiale og økonomiske interesser
* Sikre gode lønns- og ansettelsesvilkår for våre medlemmer
* Fremme kjennskap til norsk høyere utdanning innen økonomi og administrasjon
* Sikre høyt faglig og etisk nivå blant våre medlemmer

Econa er medlem i Akademikerne.

Foreningen har 14 lokalavdelinger og 16 studentgrupper (13 studentgrupper i Norge, 3 i utlandet, København, Lancaster og London)

Econa gir ut fagtidsskriftet Magma 8 ganger i året. 

Econa samarbeider med tilsvarende organisasjoner i andre nordiske land gjennom svenske Civilekonomerna, danske Djøf, Finlands ekonomer og FVH (Félag viðskiptafræðinga og hagfræðinga) på Island.

Econa er medlem av Nasjonalt råd for økonomisk-administrativ utdanning (UHR-Økonomi og administrasjon), og deltar i FN Global Compact som er basert på ti prinsipper på områdene menneskerettigheter, arbeidslivsstandarder, miljø og anti-korrupsjon.

Historie
--------

Econa ble stiftet stiftet 28. februar 1939 i Oslo som en forening for handelskandidater fra Norges Handelshøyskole. I 1977 ble foreningen en interesseorganisasjon, da den ble med i Akademikernes Fellesorganisasjon. I 1997 var Siviløkonomene med på bruddet med Akademikernes Fellesorganisasjon, og var med på å stifte Akademikerne.

Fra og med 2003 har medlemskap vært åpent for flere enn personer med siviløkonomutdanning og alle personer med utdanning på nivå med mastergrad i økonomiske eller administrative fagområder kunne nå bli medlem. I tillegg kan enkelte med fireårig utdanning i økonomiske/administrative fag få medlemskap. Fra 2010 skiftet organisasjonen navn fra Siviløkonomene til Econa.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* (no) Econa på Twitter Rediger på Wikidata

* (no) Econa på Facebook Rediger på Wikidata

* (no) Econa på LinkedIn Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
Akademikernes medlemsforeninger |
| --- |
| Arkitektenes Fagforbund **·** Den norske legeforening **·** Den norske tannlegeforening **·** Den norske veterinærforening **·** Econa **·** Krigsskoleutdannede offiserers landsforening **·** Norges Juristforbund **·** Norsk Lektorlag **·** Naturviterne **·** Norsk Psykologforening **·** Samfunnsviterne **·** Samfunnsøkonomene **·** Tekna |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** Brønnøysundregistrene
 |
*For grenda med samme navn i Ibestad i Troms, se Laupstad (Andørja).*
Laupstad med Higravstind i bakgrunn.
**Laupstad** er et sted i Vågan kommune i Lofoten. Stedet ligger på Austvågøya, innerst i Austnesfjorden. Laupstad har barne- og ungdomsskole og barnehage.

Europavei 10 går gjennom Laupstad, mot kommunesenteret Svolvær og Vest-Lofoten i sørvest, og mot Fiskebøl og Raftsundet i nord og øst. En kort kommunal vei går fra Laupstad til Liland på østsiden av Austnesfjorden.

Kommunegrensa mellom Vågan kommune og Hadsel kommune i Vesterålen går over det lave Higraveidet mellom Laupstad og Austnesfjorden i sør og Higrav og Higravfjorden i nord.

Higravstind (1146 moh.), Lofotens høyeste fjell, ligger på kommunegrensa mellom Vågan og Hadsel, like øst for Laupstad og Higraveidet.

Laupstad IL driver med fotball, ski og turmarsj.

Eksterne lenker
---------------

* Laupstad.com Arkivert 1. februar 2011 hos Wayback Machine.
* Vågan kommune: Laupstad skole[*død lenke*]
* Viewlofoten.no: Laupstad (panoramabilde)


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Lava Oslo** er en restaurantgruppe i Oslo. Selskapet eies av kokkene Stian Floer, Even Ramsvik, Anders Braathen og Tom Victor Gausdal.

Lava Oslo driver flere restauranter og kafèer. De startet opp i 2016, de hadde allerede etablert Smalhans, Hitchhiker og Handwerk Vulkan som ble en del av Lava Oslo. I tillegg produserer de årlig et utvalg av kokebøker i samarbeid med forlaget Press. 

* Smalhans, 2012
* Hitchhiker, 2014
* Handwerk Vulkan, 2015 Stengt 2020
* Sentralenmat, 2016
* Handwerk Botaniske, 2016
* Brutus, 2016
* Gurken Gurken Gurken Gurken, 2017 steng 2020
* The Golden Chimp, 2017
* Barsk burger, 2017, stengt 2019
* Dugurd, 2018
* Restaurant Haakon, 2018
* Katla, 2018
* Vega Snackbar, 2018
* Hrimnir ramen, 2019

Lava Oslo har ca. 170[] ansatte og hadde i 2019 en omsetning på i underkant av 170 millioner kroner.

Referanser
----------

1. ↑  «Om oss/kontakt oss». *Lava Oslo* **(norsk)**. Besøkt 9. august 2020.
2. ↑
3. ↑  «Lava Oslo AS - 915915663 - Oslo - Se Regnskap, Roller og mer». *www.proff.no*. Besøkt 9. august 2020.

Eksterne lenker
---------------

* Lava Oslo
Må ikke forveksles med Wikinytt.
**Trenger oppdatering:** Denne artikkelen eller seksjonen er ikke oppdatert med ny utvikling eller ny informasjon. Du kan hjelpe Wikipedia med å oppdatere den.

**Wikitribune** (stilisert som *Wiki**TRIBUNE***) er et nyhetsnettsted der profesjonelle journalister undersøker og rapporterer nyheter, og frivillige bidrar til artiklene gjennom korrekturlesing, faktasjekk og å legge til kilder. Jimmy Wales, medgrunnlegger av Wikipedia, kunngjorde nettstedet i april 2017. Wikitribune er ikke tilknyttet nettleksikonet Wikipedia eller organisasjonen Wikimedia Foundation.

«Dette vil være første gang profesjonelle journalister og borgerjournalister vil jobbe side om side som likeverdige ved å skrive reportasjer mens de skjer, redigere dem mens de utvikler seg, og til alle tider støttet av et nettsamfunn som sjekker og dobbeltsjekker alle fakta,» sa Wales.[] Wales har som formål med prosjektet å bidra til å bekjempe falske nyheter på nettet; han ble angivelig motivert til å ta tak i utfordringen da han hørte Kellyanne Conway bruke uttrykket «alternative fakta» på fjernsyn.[]

En demoversjon av nettstedet er bare blitt gjort tilgjengelig for et utvalgt publikum, slik som medier.

Referanser
----------

1. ↑

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* Mate-URL Rediger på Wikidata

* (en) WikiTribune – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
**Lagrådet** er et svensk statlig organ med oppgave å granske viktige lovforslag før de behandles av Riksdagen. Medlemmene består av dommere eller, ved behov, tidligere dommere i Högsta domstolen og Högsta förvaltningsdomstolen. 

Lagrådet ble etablert i 1909 (det ble i begynnelsen også kalt *Konungens lagråd*); tidligere disse oppgavene håndtert av Högsta domstolen.

Regjeringen er ikke pliktig å la Lagrådet granske et lovforslag, men må, overfor Riksdagen, begrunne en beslutning om å avstå fra granskning. Reguleringen av Lagrådet er i Regeringsformen med utfyllende bestemmelser i *Lag (SFS 2003:333) om Lagrådet*. 

Lagrådets oppdrag inkluderer å granske hvordan lovforslag forholder seg til grunnlovene, rettssystemet for øvrig og rettssikkerhetens krav. Lagrådet gransker også hvordan forslagets bestemmelser forholder seg til hverandre, om forslaget er slik utformet at loven kan antas å tilgodese angitte formål samt hvilke problemer som kan oppstå ved tillämpningen.

Den funksjon Lagrådet utøver kan med en engelsk term kalles for *judicial preview* og er i Sverige vel utviklet. De svenske domstolenes lovprøvningsrett (*judicial review*) har vært mere begrenset frem til en endring i 2011.

Lagrådets granskning
--------------------

Lagrådet skal granske:

1. hvordan lovforslaget forholder seg til grunnlovene og rettsordningen for øvrig
2. hvordan forslagets bestemmelser forholder seg til hverandre
3. hvordan forslaget forholder seg til rettssikkerhetens krav
4. om forslaget er slik utformet at loven kan antas å tilgodese angitte formål
5. hvilke problemer som kan oppstå ved tillämpningen

Referanser
----------

1. ↑  Carlquist, Gunnar, red. (1933). Malmö: Svensk Uppslagsbok AB. s. 743.  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* Lagrådet, officiell webbplats
* Regeringsformen 8 kap 18§ Arkivert 26. februar 2012 hos Wayback Machine. (innehåller den grundläggande regleringen av Lagrådet)
* Lag (SFS 2003:333) om lagrådet Arkivert 8. desember 2015 hos Wayback Machine.
Foto: Kjetil Ree 
 Foto: Kjetil Ree 
**Pølse i vaffel** (også kjent som **pøffel**) er tradisjonsrik mat fra Moss i Østfold. Retten består av wienerpølse i en brettet eller rullet vaffel.

Noen spiser pølse i vaffel med ketchup og sennep, mens andre bruker syltetøy. I Sverige brukes også potetmos og agurkmiks som tilbehør.

Pølse i vaffel er i mange kretser synonymt med byen Moss, og retten er en spesialitet på Melløs stadion når Moss FK spiller hjemmekamper. I 2010 hevdet *Moss Avis* at fylkesmannen i Østfold ville pølse i vaffel til livs, og ønsket å endre kostholdet til byens fotballtilhengere. Saken spredte seg raskt i en rekke medier. Men påstandene i *Moss Avis* var feilaktige og hele saken var tatt helt ut av sin sammenheng. Fylkesmannen i Østfold hadde aldri tatt til orde for å forby pølse i vaffel på fotballkamper.

Den kjente kokken Eyvind Hellstrøm har i Norge feilaktig fått æren for å finne opp retten, selv om det egentlig var onkelen hans som stod bak innførselen til Norge og Moss på 1960-tallet. Retten er kjent fra svenske Mellerud helt tilbake til 1950-tallet.

Referanser
----------

1. ↑  NRK (9. mars 2006). «vaffel+ pølse= pøffel». *NRK*. Besøkt 3. august 2023.
2. 1 2  «Slutt på pølse i vaffel?», artikkel fra NRK 8. januar 2010
3. 1 2  «Svenskene hevder de fant opp dette». *NRK Østfold*, 25. mars 2015.
4. ↑  «- Å trekke gode pølser er en kunst». *D2mat* / *Dagens Næringsliv*. 16. mai 2008.
5. ↑  «Pølse i vaffel har lang og rik historie i Moss». Moss Avis. 26. januar 2010. Besøkt 4. januar 2019.
6. ↑  «Denne saken handler ikke om at fylkesmannen vil «pølse i vaffel til livs» eller endre kostholdet til byens fotballtilhengere», artikkel i *Moss Avis* 29. januar 2010
7. ↑  «– Pølse i vaffel vil følge meg resten av livet». *NRK Østfold*, 14. august 2015.
*Acacia drepanolobium*
*Acacia sp.*
**Akasieslekten** (latin: *Acacia*) er en ikke-monofyletisk slekt av busker og trær innenfor blant annet mimosafamilien *(Mimosoideae)*, som antakelig er en underfamilie under erteblomstfamilien *(Fabaceae)*. Alternativt kan mimosafamilien plasseres under gruppen *Leguminosae* sammen med erteblomstfamilien.

Akasieslekten lar seg vanskelig klassifisere. Den har vært foreslått oppdelt i fem slekter: 

* *Acacia* (967 arter)
* *Vachellia* (163 arter)
* *Senegalia* (203 arter)
* *Acaciella* (15 arter)
* *Mariosousa* (13 arter)

Dette ble ratifisert 30. juli 2005 ved den internasjonale botaniske kongress i Wien. Typearten er nå *Acacia penninervis*.

Slekten ble beskrevet fra funn i Afrika av Carl von Linné i 1773. Slekten har arter i hele den tempererte og subtropiske verden, både Nord-Amerika, Sør-Amerika, Afrika, Asia og Australia.

Tre slekter vokser vilt i Jordan og Sinai, hvor de trolig ble domestisert for jordbruk en gang for 5-10 000 år siden.

Akasie dyrkes stort sett på plantasjer i Asia og Australia. Tresorten brukes i papirindustrien, samt til hagemøbler og parkett. Regnskogfondet anbefaler forbrukere å unngå produkter laget av akasie, av hensyn til miljø og menneskerettigheter. Akasie er dessuten en viktig næringskilde for dyr, for eksempel den afrikanske sjiraffen.

Akasiehonning er ikke laget av nektar fra egentlige akasier, men kommer fra et annet treslag, robinia (*Robinia pseudoacacia*), også kalt falsk akasie.

Se også
-------

* Akasieallé

Referanser
----------

1. ↑  Genus: Acacia Mill. - Germplasm Resources Information Network (GRIN)

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Akasieslekten* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Akasieslekten* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (sv) *Akasieslekten* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *Akasieslekten* hos Fossilworks Rediger på Wikidata

* (en) *Akasieslekten* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Akasieslekten* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Akasieslekten* hos The International Plant Names Index Rediger på Wikidata

* (en) *Akasieslekten* hos Tropicos Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Acacia* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Acacia* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Acacia* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** NDL
 |
**Corps of Army Music** er en våpenart i British Army, dannet i kjølvannet av en forsvarsreform tidlig på 1990-tallet og en påfølgende kunngjøring fra armésjefen om at antall musikkorps i British Army ville bli redusert fra 69 til 30.

Dronning Elizabeth II undertegnet en kongelig resolusjon i august 1994 som godkjente opprettelsen av Corps of Army Music. Resolusjonen uttrykte at alle offiserer som var musikkdirigenter i hærens ulike våpenarter og regimenter, og alle musikksoldater, skulle overføres til Corps of Army Music 1. september 1994.

Det er nå 23 musikkorps i de stående styrkene, inkludert musikkorpset til Brigade of Gurkhas, og 20 reservistkorps, inkludert musikkorpset i Royal Gibraltar Regiment. Disse inkluderer:

* 7 symfonikorps (marsj- og tradisjonell musikk)
* 2 janitsjarkorps (marsj- og tradisjonell musikk)
* 6 multirollekorps (marsj- og samtidsmusikk)
* 3 brassband (marsj- og tradisjonell musikk)
* 1 strykeorkestre
* 3 spesialkorps (populærmusikk)

Referanser
----------

1. ↑
Polarnatt i Longyearbyen.
**Polarnatt** er en periode over minst et døgn i mørketiden da det regnes for å være helt mørkt med klar himmel og uten måneskinn. Den astronomiske definisjonen på (alminnelig) polarnatt er at solbanen gjennom et helt døgn alltid ligger lavere enn 6° under horisonten. Kommer solbanen mellom horisonten og 6° under horisonten regnes det som (alminnelig) tussmørke eller skumring.[]

Grensen for polarnatt ligger på ca 72°33', hvilket er 155 km nord for Nordkapp, så man må til Bjørnøya eller Svalbard for å oppleve dette i Norge.[]

Det bemerkes at polarnatt ikke er det samme som mørketid, hvilket inntreffer mellom polarsirklene på 67°30' og polpunktene på 90° under den stedlige vinter. I motsetning til polarnatt, så inntreffer mørketid på det norske fastland fra nordlige deler av Salten og nordover til Troms og Finnmark.[]

Varighet
--------

Varighet av polarnatt| Sted | Bredde | Fra | Til | Døgn |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Nordkapp | 71°10'21" | - | - | 0 |
| Bjørnøya | 74°30'14" | 29. november | 14. januar | 46 |
| Hopen | 76°34'53" | 18. november | 24. januar | 67 |
| Sveagruva | 77°54'1" | 13. november | 29. januar | 77 |
| Barentsburg | 78°3'54" | 12. november | 30. januar | 79 |
| Longyearbyen | 78°13'23" | 12. november | 30. januar | 79 |
| Pyramiden | 78°39'12" | 11. november | 1. februar | 82 |
| Ny-Ålesund | 78°55'33" | 9. november | 2. februar | 85 |
| Magdalenefjorden | 79°33'23" | 7. november | 4. februar | 89 |
| Rossøya | 80°49'40" | 3. november | 8. februar | 97 |
| Nordpolen | 90° | 8. oktober | 4. mars | 147 |

Referanser
----------

1. ↑  Sunrise and Sunset Calculator

Se også
-------

* Astronomisk natt
* Mørketid
* Natt

Kilder
------

* Meteorologen retter opp i mørketidsforvirring, yr.no
* Hva er tussmørke? yr.no

Eksterne lenker
---------------

* (en) Polar night – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** GND **·** BBC Things
 |
**Djursholmsbanan** (DjB) var det opprinnelige navnet på en smalsporet, 891 mm (2 ft 11 3⁄32 i) svensk tre fot sporvidde mellom Stockholm og Djursholm i Stockholm, Sverige. Banen er nå en del av Roslagsbanan, men den eldste linjen ble nedlagt i 1976.

Historie
--------

Djursholmsbanan ble innviet den 20. desember 1890, som en sidebane til Stockholm–Roslagens Järnvägar, senere omdøpt Djursholms Ösby-banen. Banen var opprinnelig eiet av eiendomsselskapet Djursholms AB, som hadde blitt grunnlagt i 1889 for å utvikle hagebyen Djursholm på land rundt Djursholm slott. Etableringen av jernbanen var en viktig del i det å gjøre Djursholm attraktiv for potensielle kjøpere av boligtomter i det nye samfunnet, noe som ga dem mulighet for god kommunikasjon til Stockholm.

Togene på Djursholmsbanan var dampdrevet, men ble elektrifisert da banen bygde sin egen kullfyrte kraftstasjon i Stocksund havn, nær Stocksund jernbanestasjon. Hvordan et av banens venteskur så ut kan man fremdeles se på Roslagsbanans hodepass, Vendevägen. Ved Långängen fantes også en 12 meter lang perrong. I 1925 ble linjen forlenget slik at l den kom noe nærmere bebyggelsen i Stocksund. Linjene nord og øst for Djursholms Ösby var eiet av Djursholmsbanan, mens togene delte spor med den dampdrevne Rimbo-banen Stockholm–Roslagens Järnvägar (SRJ) mellom Djursholms Ösby og Stockholms østbanestasjon. Fra østbanestasjon kunne Djursholm-togene påneget spor komme nærmere sentrum ved Engelbrektsplan.

Djursholm Ösby jernbanestsjon i 1926 med DjB sporet til høyre mot det sentrale Djursholm.
En annen linje i den vestlige delen av Djursholm ble åpnet i 1910. Den gikk til Altorp. Den opprinnelige planen var å koble de to linjene i nord, slik at passasjerer sapp å reise hele veien rundt Djursholm, men den nye linjen ble til slutt i stedet lagt til de nye nabolaget Näsbypark i kjøpesenteret i Täby kommune.

DjB ble til slutt overtatt av SRJ, som i sin tur ble nationalisert i 1959. De sørlige delene av den tidligere SRJ banen, inkludert Djusholmsbanan, ble overtatt av Storstockholms lokaltrafik (SL) noen år senere. SL ga sin del av det tidligere SRJ linjenett det nye navnet Roslagsbanan. På
midten av 1900-tallet hadde alle disse linjene blitt elektrifisert.

Trikkesporet til Engelbrektsplan ble stengt i 1960, men i stedet, passasjerer som kommer til Stockholm Øst-Banestasjon har forbindelse til Stockholm t gjennom de tilstøtende Tekniska högskolan T-banestasjon siden 1973.

Den eldste linjen mellom Djursholms Ösby og Eddavägen ble stengt i 1976, på grunn av lavt antall passasjerer i den relativt tynt befolket hagebyen.

Referanser
----------

1. ↑  Stenvall (distr.
2. ↑  Stockholms läns museum: Stocksunds station mm. (Stocksundet). Arkivert 27. februar 2014 hos Wayback Machine.
3. ↑  Spårvägen Stocksund - Långängstorp .