recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Bjørn Tronstad** (født 11. april 1957) er en norsk tidligere fotballspiller som spilte for SK Brann fra 1974 til 1982. Tronstad spilte 164 kamper og scoret 90 mål for klubben.

Karriere
--------

Bjørn Tronstad debuterte for Brann som 17-åring i en bortekamp mot IK Start i 1974 med to scoringer og en målgivende pasning. Han fikk fem kamper for klubben denne sesongen, og endte opp med tre mål. I den påfølgende sesongen spilte Tronstad seg til fast plass og fikk 24 kamper for klubben og scoret 12 mål.

Tronstad var fast inventar for Brann i sesongene 1976-1979 og spilte 111 kamper og scoret 64 mål, inkludert to mål i Cupvinnercupen i 1977. I 1979 prioriterte Tronstad studier i USA fremfor videre spill for Brann. Det medførte kun 21 kamper mellom 1980 og 1982. Som 25-åring la han opp på grunn av en kneskade.

Han spilte 164 kamper, scoret 90 mål og vant ett Norgesmesterskap for Brann.

Landslag
--------

I 1976 fikk Tronstad sin debut for det norske herrelandslaget i en vennskapskamp på Ullevaal Stadion mot Island. Han spilte også de tre påfølgende landskampene samme år.

Referanser
----------

1. ↑  «Bjørn Tronstad». *historie.brann.no*. Arkivert fra originalen 21. juli 2016. Besøkt 2. februar 2016.
2. ↑  «Seier i cupfinalen». *historie.brann.no*. Arkivert fra originalen 19. juli 2016. Besøkt 2. februar 2016.

Eksterne lenker
---------------

* Historie.brann.no: Bjørn Tronstad Arkivert 21. juli 2016 hos Wayback Machine.
Målinger av solstrålingen de siste 30 årene.
**Variasjoner i solaktiviteten** viser til endringer i mengden energi som solen sender ut i form av stråling. Det finnes både periodiske og ikke-periodiske komponenter av disse variasjonene. Den mest markante periodiske endringen er den 11-årige solflekksyklusen. Solens aktivitet har blitt målt fra satellitter over de siste tiårene og for tidligere perioder har den blitt estimert ved hjelp av beregninger. Klimaforskere er interesserte i å forså hvilke effekter, om noen, variasjoner i solens aktivitet har på jorden.

Variasjonene i total utstråling var ved eller under kapasiteten for hva som kunne måles før satellittenes tid. Nå har man målt forandringene over de siste tre 11-årssyklusene til å være ca. 0,1 % i løpet av en syklus. Det finnes ingen direkte målinger av lengre variasjoner og tolkninger av beregninger med såkalte proxyvariabler er noe annerledes. Kombinasjonen av solvariasjoner og vulkanutbrudd har sannsynligvis forårsaket visse klimaforandringer, for eksempel Maunder Minimum. En studie publisert i *Nature* i 2006 slo fast at det ikke har vært noen nettoøkning av sollys siden midten av 1970-tallet, og at forandringer de siste 400 årene ikke er trolig å ha spilt noen større rolle i den globale oppvarmingen. Samtidig påpeker man at det finnes andre faktorer som kosmiske stråler eller ultrafiolett stråling fra solen og at eventuelle effekter av disse ikke helt kan utelukkes da fysiske modeller av slike effekter er for dårlige.

Referanser
----------

1. ↑  Weart, Spencer (august 2007). «Changing Sun, Changing Climate?» **(engelsk)**. American Institute of Physics. Arkivert fra originalen 17. juni 2006. Besøkt 23. november 2011.
2. ↑  «Solar Forcing of Climate». *Climate Change 2001: Working Group I: The Scientific Basis* **(engelsk)**. IPCC. Arkivert fra originalen 15. mars 2005. Besøkt 23. november 2011.
3. ↑  «Changes In Solar Brightness Too Weak To Explain Global Warming» **(engelsk)**. University Corporation for Atmospheric Research. 13. september 2006. Arkivert fra originalen 21. november 2011. Besøkt 23. november 2011.

| * v
* d
* r
Solen |
| --- |
| Indre struktur | 
* Kjerne
* Strålingssone
* Konveksjonssone

 |
| Atmosfære | 

|  |  |
| --- | --- |
| Fotosfære | 
* Supergranulasjon
* Granulasjon
* Solflekk

 |
| Kromosfæren | 
* Spikul
* Moretonbølge

 |
| Korona | 
* Overgangssonen
* Koronahull
* Koronaloop
* Koronamasseutbrudd
* Fakkel
* Helmet streamer

 |

 |
| Variasjon | 
* Solflekksyklusen (Liste over solsykluser)
* Solmaksimum
* Solminimum
* Wolfnummer
* Solvind
* Solstorm
* Helioseismologi

 |
| Heliosfæren | 
* Strømningssjikt
* Termineringssjokket
* Heliosheath
* Heliopause
* Baugsjokket

 |
| Relaterte emner | 
* Solsystemet
* Soldynamo
* Solteleskop
* Solformørkelse
* Stråling
* Solenergi
* Spektralklasse: (G2V)

 |
| 
* KategoriKategori:Solen
* PortalPortal:Astronomi
* Commons-sideCategory:Sun

 |

Portal: Astronomi

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND **·** NKC
 |
**Cardiff katedral**, eller **Cardiff Metropolitan Cathedral**, fullt engelsk navn: **The Metropolitan Cathedral Church of St David**, er den romersk-katolske katedralen i Cardiff og hovedkirken for Cardiff erkebispedømme.

Den ligger i byens sentrum og har adresse i Charles Street. Katedralen er samlingspunktet for katolsk liv i Cardiff, og i hele Wales. En er en av bare tre katolske katedraler i Storbritannia som har tett samarbeid med kor-skole.

Historie
--------

Den originale bygningen ble reist i 1842 til en kostnad på £2 124, etter en innsamlingsaksjon i Wales og Irland og etter en større gave fra lady Catherine Eyre of Bath. Kirken lå på David Street i Cardiff og ble viet til Wales' nasjonalhelgen, David av Wales, etter ønske fra lady Eyre.

Dagens bygning ble tegnet av arkitektfirmaet *Pugin & Pugin* og bygget i årene 1884-87. Dette var Cardiffs viktigste katolske kirke, og ble sete for den katolske erkebiskopen av Cardiff i 1916. I 1920 ble den erklært katedral for Cardiff erkebispedømme.

Katedralen ble ødelagt under andre verdenskrig da brannbomber traff taket i mars 1941. Den ble restaurert og gjenoppbygget i løpet av 1950-tallet, under ledelse av *F. R. Bates, Son, and Price* og ble gjenåpnet i mars 1959.

Katedralens musikkliv
---------------------

Katedralens har tre kor, Guttekoret ble etablert i 1959, og i de senere årene har det blitt dannet ytterliger to kor: The Junior Girls' Choir og The Senior Girls' Choir.

Medlemmene av både guttekoret og jentekoret blir utdannet ved korskolen ved St John's College i Cardiff. Korene synger ved faste tider, guttekoret synger sammen med voksne herrestemmer på morgenmesse søndager og ved vesper kl 17.00 på tirsdager, samt ved enkelte andre anledninger. Jentekoret synger i katedralen på onsdager og damekoret synger sammen med guttekoret på enkelte katolske festdager, ved konserter, samt ved jule- og påskehøytidene. Korene opptrer også på reise og turneer både innen Storbritannia og i Europa, samt i kringkastingssendinger.

Annet
-----

I tilknytning til katedralen er også Cardiff-avdelingen av *Catholic Truth Society*, en katolsk virksomhet som produserer og selger liturgiske artikler, som bønnebøker, lys og statuer/figurer av katolske helgener.

Referanser
----------

1. ↑  Friends of Cathedral Music Arkivert 29. april 2014 hos Wayback Machine. besøkt 23. juni 2014
2. 1 2 3 4  Cardiff Metropolitan Cathedral nettside: 'HISTORY' Arkivert 2012-08-14, hos Wayback Machine. besøkt 23. juni 2014
3. 1 2  R.C.A.H.M.W. St David's Roman Catholic Cathedral Church, 2C Charles Street, Cardiff besøkt 23. juni 2014
4. 1 2 3  Choir Arkivert 12. mai 2019 hos Wayback Machine. fra *Cardiff Cathedral*, besøkt 23. juni 2014

Eksterne lenker
---------------

* Offisiell nettside Cardiff Cathedral Choirs Arkivert 12. mai 2019 hos Wayback Machine.
* Katedralens offisielle nettside
* Choir School: St John's College nettside
**Cardenden** er en by (*town*) i regionen Fife i Skottland. Den ligger ved elven Ore ca. 6,5 kilometer nordvest for Kirkcaldy. Cardenden fikk sitt navn i 1847 av jernbaneselskapet Edinburgh and Northern Railway ved opprettelsen av selskapets jernbanestasjon. Områder i Cardenden omfatter Auchterderran, Bowhill, Dundonald, the Jamphlars, New Carden og Woodend. Cardenden er en tidligere gruveby og hadde en befolkning på 448 personer i 448, noe som hadde økt til 5190 (en liten nedgang fra 5533 i 2011) ved beregnet folketall for 2020.

Siste skotske duell
-------------------

Det er rapportert at den siste duellen på skotsk jord fant sted på et jorde ved Cardenbarns sør for Cardenden. 2. august 1826 kjempet en Kirkcaldy-kjøpmann ved navn David Landale en duell med George Morgan, en Kirkcaldy-bankmann og pensjonert løytnant fra 77th Regiment of Foot. Morgan ble drept av sår fra en pistolkule. Landale ble stilt for retten og ble deretter frikjent for drapet ved domstolen Perth Sheriff Court.

De opprinnelige pistolene som David Landale brukte i duellen er stilt ut i Kirkcaldy Museum and Art Gallery. Duellen var gjenstand for en episode av Timewatch på BBC TV, sendt 9. februar 2007 med tittelen «The Last Duel». Lokaliseringen for duellen er nå stedet for den lokale motosykkelklubben Fife Community Off Road Motorcycle Club.

Kjente personer
---------------

Forfatteren Ian Rankin og fotballspilleren Terry Hutchinson kommer fra Cardenden.

Referanser
----------

1. ↑  «Mid-2020 Population Estimates for Settlements and Localities in Scotland». *National Records of Scotland*. 31. mars 2022.
2. ↑   «Timewatch The Last Duel». *BBC News Magazine.* 9. januar 2007.

Eksterne lenker
---------------

(en) Cardenden – kategori av bilder, video eller lyd på Commons


* Gazetteer on Cardenden
* History of Cardenden

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Vision of Britain **·** VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
**Emissær** (av latin *emittere* via fransk *émissaire* betyr *utsending*) er en yrkestittel som i Norge brukes om legmanns-predikanter innenfor misjonsorganisasjonene innenfor Den norske kirke. Som regel hadde en emissær ingen annen teologisk utdannelse enn hel- eller halvårskurs på bibelskole.

Nesten uten unntak ble emissærene rekruttert fra *folket*, det vil si fra et sosialt sjikt av gårdbrukere, fiskerbønder, jordarbeidere og håndverkere. Fra ca. 1860-1960 var det vanlig at en emissær arbeidet som predikant i vinterhalvåret, og utførte sitt andre arbeid om sommeren. Emissæren reiste fra sted til sted og holdt møteuker, som oftest på bedehus på små steder. På den måten kom han i nær kontakt med folk som var engasjert i misjon. Om det var god respons på møtene, kunne han bli stående i vekkelse i mange uker. I samtale med enkeltpersoner øvet emissæren sjelesorg og på møtene talte han til omvendelse. 

Emissærer som reiste for indremisjonsorganisasjoner var i sitt arbeid opptatt av vekkelse og av å styrke bedehusforsamlingene. Om de reiste for ytremisjonsorganisasjoner var de i tillegg opptatt av å samle inn midler til å drive ytremisjonsarbeidet.

I løpet av etterkrigstiden, mellom 1950 og 1980 skjedde et hamskifte i de lavkirkelige organisasjonene i Norge. Målgruppen i bedehusene ble mindre styrt av årsrytmen i gårdsarbeidet, og personalpolitikken tilsa i større grad fulle stillinger. Organisasjonene styrket kretsadministrasjonen, og etablerte dedikerte stillinger for deler av virksomheten, som *barne- og ungdomsarbeidet*. I noen tilfeller ble tjenesten som emissær integrert med administrativt arbeid. I den samme perioden endret reiselivet seg i Norge, og det var ikke lenger naturlig og nødvendig å *reise* i flere uker av gangen. 

En skildring av emissærlivet er gitt i Edvard Hoems dokumentarroman *Mors og fars historie* (2005).

Noen emissærer
--------------

* Leonard Gudmundsen
* Hans Nielsen Hauge
* Knut Hoem
* Inge Hyld
* Jesper Krogedal
* John Olav Larssen
* Lars Sæter
* Ingvald Tøndel

Litteratur
----------

* Inge Hyld. *Emissæren – Reisende i trosartikler*. Luther forlag, 2006 ISBN 82-531-3332-4
**Friluftsrådenes Landsforbund**, forkortet **FL**, ble stiftet 30. mai 1986. Det er et samarbeidsorgan for landets 17 interkommunale friluftsråd, blant annet Oslofjordens Friluftsråd. FLs hovedoppgave er å arbeide for styrking av det allmenne friluftsliv gjennom egne initiativ og gjennom støtte til arbeid som drives lokalt av tilslutta friluftsråd.

Årets friluftsområde
--------------------

I samarbeid med Direktoratet for naturforvaltning kåret Friluftsrådenes landsforbund årets friluftsområde i 1995, 1997, 1999 og 2001.

* 1995 Auglend friluftsområde i Egersund og Nørdalen natur- og kultursti i Os, tema naturkvaliteter, biologisk mangfold og miljøvennlig driftsopplegg
* 1997 Rallarveien i Narvik, tema kulturminner
* 1999 Helleviga i Søgne, tema barn og friluftsliv
* 2001 Furulunden Risøbank i Mandal, tema tilrettelegging for funksjonshemmede

Referanser
----------

1. ↑  Friluftsrådenes Landsforbund 1986-2011 Arkivert 24. september 2015 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* Friluftsrådenes Landsforbund

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Hans Andreas Benneche** (født 22. september 1811 i Trondhjem, død 10. september 1893 i Kristiania) var en norsk kjøpmann og filantrop. Han er kjent for å ha opprettet Benneches legat.

Benneche opprettet en rekke legater og stiftelser med vitenskapelige, kunstneriske og veldedige formål. Han skjenket universitetet 80 000 kroner, vitenskapsselskapene i Kristiania og Trondhjem henholdsvis 80 000 og 20 000 kroner, Skulpturmuseet i Kristiania 40 000 kroner, Diakonisseanastalten i Kristiania 20 000 kroner, Kristiania barnehjem 40 000 kroner og Kristiania blindeinstitutt 40 000 kroner. Han opprettet også tre legater for trengende personer i Trondhjem på til sammen omtrent 315 000 kroner.

Benneches legat
---------------

I ettertid er Benneche kanskje mest kjent for å ha opprettet «H.A. Benneches legat for norsk kunst», oftest omtalt som Benneches legat, på 80 000 kroner. I bestemmelsene var det fastslått at legatets midler bare skulle tildeles kunstnere som sto på kristendommens grunn. Denne bestemmelsen førte siden til den såkalte Benneche-saken på 1930-tallet, en strid i Den norske forfatterforening om hvem som burde tildeles midlene fra legatet.

Benneches gate i Oslo er oppkalt etter Hans Andreas Benneche.

Kilder
------

* *Illustreret norsk konversationsleksikon*, bind 1, sp. 854. Kristiania: Aschehoug, 1907.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Historisk befolkningsregister
 |
**Emisk** og **etisk** er et begrepspar som blir brukt i samfunnsvitenskapene: antropologi, sosiologi, etnologi, folkloristikk etc.

En emisk synsvinkel innebærer at man ser kulturen eller et kulturelt system innenfra og at man beskriver det på en måte som innbyggerne selv kjenner igjen og oppfatter som riktig. 

En etisk synsvinkel betyr at man ser kulturen eller systemet utenfra. Forskeren benytter seg av teoretiske modeller og begreper. Dette ordet må ikke forveksles med etikkbegrepet etisk.

Den emiske synsvinkelen er altså kulturspesifikk, mens den etiske er kulturuavhengig. For å forstå en kultur, må man ha en emisk tilnærmelse, men i sammenliknende kulturforskning er den etiske synsvinkelen nødvendig

Begrepene ble introdusert av den amerikanske lingvisten Kenneth Pike, som mente at de lingvistiske begrepene fonemisk (phonemic) og fonetisk (phonetic) kunne brukes for å beskrive menneskelig adferd generelt. Emisk og etisk er avledet av disse begrepene.

Antropologene Ward Goodenough og Marvin Harris utviklet begrepene videre.

Eksempel: Dansevise, drikkevise og lokk er emiske begreper, mens gruppestyrkende sang og arbeidsropsang er begreper skapt ut ifra en etisk synsvinkel.

Litteratur
----------

* Goodenough, Ward (1970) "Describing a Culture" in Description and Comparison in Cultural Anthropology Cambridge: Cambridge University Press pp 104-119. ISBN 0-202-30861-8
* Harris, Marvin (1980) "Chapter Two: The Epistemology of Cultural Materialism," in Cultural Materialism: The Struggle for a Science of Culture. New York: Random House. pp. 29-45 ISBN 0-7591-0134-5
* Nattiez, Jean-Jacques (1987). Music and Discourse: Toward a Semiology of Music (Musicologie générale et sémiologue, 1987). Translated by Carolyn Abbate (1990). ISBN 0-691-02714-5.
* Pike, Kenneth Lee (1967). Language in relation to a unified theory of structure of human behavior 2nd ed. The Hague: Mouton
* Cresswell, J. W. (1998) Qualitative Enquiry and Research Design: Choosing among five traditions. London. Sage
* Shinobu Kitayama, Dov Cohen(2007). Handbook of cultural psychology. New York: The Guilford Press.
**Chequers** er en herregård i Buckinghamshire i Storbritannia. Den er den britiske statsministerens landsted. Eiendommen ligger sørøst for Aylesbury og nordvest for London. Den første statsministeren som tok landstedet i bruk var David Lloyd George i 1921.

Hovedhuset ble oppført i 1565 for William Hawtrey. På 1800-tallet ble huset ombygd i gotisk stil av William Atkinson for eieren Robert Greenhill Russell. Fra omkring 1890 og fram til 1917 ble den tilbakeført til elizabethansk form av Reginald Blomfield for familien Astley og den konservative politikeren Arthur Lee. I 1917 donerte Lee herregården til landet med det formål at den skulle bli statsministerens landsted.

Referanser
----------

1. ↑  «Chequers», Historic England. Lest 9. juli 2018.
2. ↑  «Chequers», Historic England. Lest 9. juli 2018.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Vision of Britain **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data)
 |
**AS Financiering** (stiftet 11. juni 1930) er et norsk finansieringsselskap som gir lån til nye og brukte biler, motorsykler og campingvogner med pant i låneobjektet, i tillegg til leasing av biler, anleggsmaskiner og andre driftsmidler i næringssammenheng.

AS Financiering er Norges nest eldste finansieringsselskap etablert av Kristian Johannes Stømner (født 1882). Stømner var tidligere finansdirektør i Norsk Hydro og medlem av Statens budgett- og regnskapskomité.[]

AS Financiering er et heleid datterselskap av Sparebanken Øst. Sparebanken Øst ble etablert i 1843, og har til sammen over 20 kontorer på Østlandet. Foruten banken og AS Financiering består konsernet også av datterselskapene Sparebanken Øst Boligkreditt, Sparebanken Øst Eiendom AS og Øst Prosjekt AS

Betalingsforsikring
-------------------

Av forsikringstjenster tilbyr AS Financiering betalingsforsikring.

Referanser
----------

1. ↑   w2.brreg.no[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Sparebanken Øst
* AS Financiering

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Brønnøysundregistrene
 |
**Chermsideøya** er en øy som utgjør de nordligste delene av Svalbard. På øyen ligger Nordkapp, som er regnet som «Fastlands-Svalbards» nordligste punkt (men Sjuøyane og Karl XII-øya ligger lenger mot nord). Øyen ligger like nord for Laponiahalvøya og sydvest for Sjuøyane, nord av Nordaustlandet, i Gustav V Land. Den er en del av Nordaust-Svalbard naturreservat.

Arealet av øyen er om lag 14 km² og navnet stammer fra Herbert Chermside (1850-1929), som besøkte øygruppen i 1873. Fjelltoppen Knoll ligger på 280 moh. i sørvest, og i nordøst ligger Tott på 230 moh. Mellom disse to ligger Chermsidedalen. Det høyeste punktet på, ca. 305 moh. befinner seg på østkysten. Utenfor denne ligger øyene Nordre Castrénøya og Søre Castrénøya. Areal med isdekke: ca. 5 %, utgjorde omtrentlig 0,7 km² (tall fra 1990).

Øyen ble først oppdaget av nederlandske hvalfangere i 1624.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* Oppslag i Stadnamn på Svalbard (med kart) - Norsk polarinstitutt.
* Privat oversikt over vernede steder på Svalbard

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Norsk polarinstitutt
 |
**Emisjon** beskriver hvordan et elektron faller fra et høyt energinivå til det normale energinivået for et aktuelt atom. I fysikken/mekanikken omtaler man emisjon som to ulike fenomener, spontan og stimulert emisjon.

For å beskrive de to ulike fenomenene må vi først kort beskrive energinivået til et atom. Ifølge Bohrs atommodell, har atomene kvantifiserte energinivåer. Et atom «liker ikke» å stå i et energinivå som er høyere enn energinivået i normalstillingen. Når et atom får tilført energi, kan noen atomer oppta denne energien, som vil resultere i at atomet går inn i et høyere energinivå. Tidligere antok man at et elektron flyttet seg til en bane lenger vekk fra kjernen. Nå vet vi at vi ikke kan si eksakt hvor elektronene befinner seg rundt atomkjernen. Når atomet befinner seg i et høyere energinivå, eller energitilstand, sier vi at atomet er *eksitert*.

Spontan emisjon
---------------

Når et atom er tilført energi, og plassert i et høyere energinivå vil følgende skje: Etter en kort stund (ca. 10−8sekund), vil atomet falle tilbake til sin normalstilling, og atomet sender da ut energien den opptok i form av et foton. Dette kalles en *spontan emisjon*, siden ingen ytre påvirkninger er med på å få atomet tilbake til sin normalstilling.

Stimulert emisjon
-----------------

Når et atom er tilført energi, og plassert i et høyere energinivå, og samtidig et foton passerer gjennom dette atomet, vil ofte følgende skje: Fotoner har et helt bestemt energinivå. Hvis det gjennomtrengende fotons energinivå stemmer overens med forskjellen i energinivåer mellom atomets nåværende energistilling og normalstillingen, vil dette fotonet stimulere atomet til å henfalle til sin normalstilling, og utsende et eget foton. Dette "nye" fotonet vil ha samme bølgelengde, fase og retning som det fotonet som stimulerte til emisjonen. Fenomenet resulterer i to eksakt like fotoner, og man får en forsterkning av det første fotonet. Siden emisjonen ble påvirket av et eksternt foton, kalles dette *stimulert emisjon*, og den strålingen som forårsakes av dette kalles en koherent og monokromatisk stråling. Dette prinsippet brukes i laser og maser.
**Skogflue** tilhører møkkfluene (Muscidae), er en artsrik familie av fluer. Den kan være plagsom fordi den er ekstremt nærgående. I tillegg kan den spre sydommer mellom husdyr.

Utseende
--------

Det er flere ytre kjennetegn som skiller familiegruppen møkkfluer fra andre nærstående fluer. For en generell beskrivelse se hovedsiden om møkkfluer.

Skogflue er en liten, svart flue, mellom 5-7 millimeter lang.

Larvene er av den vanlig fluetype (maggot), radikalt forskjellige fra de voksne, både i levevis og i kroppsbygning. De er mer eller mindre kjegleformede med hodet i den spisse enden. De har ingen form for bein, men på grensen mellom hvert ledd sitter en liten forhøyning som bærer korte pigger som hjelper dem å feste seg til underlaget.

Levevis
-------

Skogsflue har det latinske artsnavnet *Hydrotaea irritans*, et navn den bærer med rette. Den blir gjerne tiltrukket til mennesker og husdyr, der fluen drikker svette og tårer. De danner ekstremt nærgående svermer, særlig dersom man svetter. Fluene er umulige å jage vekk og kan krype inn i ørene, nesa og andre steder der det er veldig ubehagelig å ha dem.

De er svært vanlig og er tallrik i skog og på lyngheier på ettersommeren. En tid som sammenfaller med sesongen for sopp- og bærplukking.

Skogflue tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der fluens indre og ytre organer endres. Helt mot slutten av puppestadiet blåser fluen opp en «ballong», bak spalteåpning kalt frontalsuturen. Dette er nødvendig eller i alle fall til god hjelp, for å komme seg ut av puppehylsteret. Utviklingstiden eller generasjonstiden er avhengig av temperaturen.

Sykdomsspreder
--------------

Hos husdyr kan skogflue skape problemer fordi de plager dyrene så mye at disse slutter å beite og dermed taper seg i vekt og kondisjon. Men den kan også være en alvorlig spreder av jurbetennelse (mastitt) hos kyr. Hos sauer kan den irritere dyrene så mye at de skraper seg til blods mot bakken på grunn av kløen, og får på den måten infiserte sår.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* tovinger Diptera
	+ høyere fluer, **Cyclorrhapha**
		- Schizophora
			* Calyptrata
				+ Muscoidea
					- Møkkfluer, Muscidae
						* delgruppe Azeliinae
							+ stamme Azeliini
								- slekt *Hydrotaea* Robineau-Desvoidy
									* **Skogsflue**, (*Hydrotaea irritans* (Fallén, 1823))

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Hydrotaea irritans* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Hydrotaea irritans* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *Hydrotaea irritans* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *Hydrotaea irritans* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *Hydrotaea irritans* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *Hydrotaea irritans* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Hydrotaea irritans* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Hydrotaea irritans* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata
*Se Altair (São Paulo) for den brasilianske kommunen*

**Altair** (eller **Atair**) er den lyseste stjernen i stjernebildet Ørnen. Den ligger 17 lysår fra Jorden, og er en av de nærmeste stjernene som er synlige for det blotte øye.

Altair roterer ekstremt fort. Målinger av bredden på spektrallinjene viste at dens ekvator fullfører en komplett omdreining på rundt 6 ½ timer (andre kilder gir 9 timer, eller 10,4 timer). Til sammenligning bruker vår egen Sol litt over 25 dager på dette.
En konsekvens av den hurtige rotasjonen, er at Altair er flattrykt: Diameteren rundt ekvator er minst 14 % større enn diameteren gjennom polene.

Referanser
----------

1. ↑  Hoboken, Fred Schaaf (2008). *The brightest stars : discovering the universe through the sky's most brilliant stars*. New Jersey: John Wiley & Sons, Inc. s. 194. ISBN 978-0-471-70410-2. OCLC 440257051.

Portal: Astronomi

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica
 |
*Se også: Friluftsklubben i Oslo*
Friluftsklubbens logo
Friluftsklubben setter det første skiltet ved Passerud i Østmarka
Medlemsbladet Kart og Kompas, 1923-1924Medlemsbladet Kart og Kompas, 1923-1924
**Friluftsklubben** (*Turistklub for Oslo og Omegn*) var en friluftsforening med virkeområde i Oslo. Foreningen ble stiftet i 1923. Friluftsklubben hadde to hovedarbeidsområder; de arbeidet med å arrangere fellesturer og å merke og tilrettelegge stiene i Oslomarka.

Historie
--------

Friluftsklubben ble stiftet 20. februar 1923, med følgende formål: «Foreningens formål er, gjennom friluftsliv å øke kjennskapet til land og folk, dets historie i by og bygd.» Foreningen var en lukket klubb, og for å bli medlem må man sende skriftlig ansøkning gjennom to medlemmer.[]

Medlemmene i Friluftsklubben tok initiativ til å opprette Oslo og Omegn Turistforening i 1936. Friluftsklubben opphørte en gang på 1970-tallet.[] Friluftsklubbens logo var en stilisert furukvist. Dette symbolet ble også tatt i bruk av Oslo og Omegn Turistforening som deres logo.

Merkearbeid i Oslo-marka
------------------------

Fra starten av var de to hovedaktivitetene å arrangere fellesturer og å merke og tilrettelegge stiene i Oslomarka. Klubben inngikk avtale med *Den norske Turistforening* om overtakelse av alt rutearbeid i Oslo og omegn. I tillegg arrangerte klubben fellesturer med stor deltakelse og ga ut brosjyrer om fotvandring i Marka. Friluftsklubbens virksomhet gjorde at utfarten økte voldsomt sommerstid.

Friluftsklubben startet merkearbeidet i Østmarka, og det første skiltet ble satt opp ved Passerud litt øst for Skullerudstua. Den aller første ruta som ble merket var fra Skullerud, Rundvann, Smalvann, Langvann, Nord-Elvåga og til Gullsmeden; beskrevet som «den gang stykkevis bare et ku-tråkk». Friluftsklubbens tidlige arbeid med blåmerking på trærne og grågrønne skilt med blå skrift, ble tidlig vedtatt som en standard for all merking i skogstraktene.

Medlemsblad
-----------

Friluftslubben utga medlemsbladet *Kart og Kompas*.. Første nummer kom 1923 og siste nummer i 1977. Bladet dokumenterer en stor aktivitet med turer hver uke, og i noen perioder også turer på ukedagene.

Referanser
----------

1. ↑  Nils Houge. «Friluftsklubben 25 år». *Friluftsklubben 25 år, upublisert jubileumsskrift. Tilgjengelig hos Nasjonalbiblioteket*.
2. ↑  «Friluftsklubben». Oslo byleksikon; Oslo Byes Vel. Besøkt 30. mars 2023.
3. ↑  «De blå stier - Oslomarkas rydningsmenn må få tippemidler». *Friheten*. 7. mai 1958. «"Høsten 1935 enedes F.K. (Friluftsklubben) og Skiforeningen, på den førstes initiativ, om å bruke samme skilttype med henholdsvis blå og rød tekst, og felles skilt hvor det var hensiktsmessig".»
4. ↑  «Kart og Kompas». *Medlemsblad for Friluftsklubben. Tilgjengelig hos Nasjonalbiblioteket*.
**Jomfrulandplanen** var et initiativ av Nikita Khrusjtsjov om å åpne de enorme, ubrukte (jomfru) steppene nord i Kasakhstan og Altajregionen i Russland for jordbruk i 1954.

Det første året av planen ble 190 000 km² pløyet opp og i 1955 nye 140 000 km². Med alt dette nye jordbrukslandet ble det flyttet store mengder innbyggere fra hele Sovjetunionen til området. Komsomol hadde ansvaret for å rekruttere disse. 

Mer enn 300 000 mennesker, hovedsakelig ukrainere og russere, kom til jomfrulandet for å begynne nye liv som bønder. Hundretusenvis av soldater, studenter og skurtreskersjåfører fulgte etter, men disse var her bare under innhøstingen. Mot slutten av masseinnflyttingen til jomfrulandet var det i mange område flere slavere enn kasakhstanere. Hovedbyen i området fikk navnet *Tselinograd*, «Jomfrulandbyen» (i dag Astana). 

For en kort periode inspirerte Khrusjtsjov en kommunistiver i sovjeterne og klarte en kort stund å oppnå det ønskede resultatet.

Den første innhøstingen
-----------------------

Den første innhøstingen av Jomfrulandet i 1956 var en overveldende suksess. Av 125 millioner tonn korn produsert i Sovjetunionen dette året kom mer enn halvparten fra dette området. Sovjetunionen produserte dobbelt så mye hvete per innbygger som Vesten gjorde. Innhøstingen ble senere aldri så god som i 1956.

Sammenbruddene
--------------

Nesten alle kollektivbrukene i Jomfrulandet dyrket nesten bare hvete. I 1960-årene var derfor jordsmonnet tomt for næringen som hveten trenger for å vokse. Siden det ikke ble bygget vern mot erosjon blåste rett og slett mye av jorden bort med vinden og etterlot kun bare stepper som ikke kunne benyttes til jordbruk. 

I starten måtte man i tillegg kaste store deler av avlingene fordi det ikke var nok kornmagasiner for å lagre kornet. 

Derfor måtte etterhvert Sovjetunionen kjøpe korn fra Canada for å dekke behovet sitt, trass i den store suksessen Jomfrulandplanen var i starten.

Tiden etterpå
-------------

Selv etter at planen tok slutt ble om lag seks millioner russere og ukrainere værende i Kasakhstan. Mange flyttet tilbake til de gamle hjemtraktene sine etter oppløsingen av Sovjetunionen. 

En småplanet kalt 2111 Tselina ble oppdaget i 1969 av den sovjetiske astronomen Tamara Mikhailovna Smirnova og fikk navnet for å feire 25-årsjublieumet til jomfrulandplanen i Sovjetunionen..

Referanser
----------

1. ↑  BBC: Russere i Sentral-Asia
2. ↑  Schmadel, Lutz D. (2003). *Dictionary of Minor Planet Names* (5. utg.). New York: Springer Verlag. s. 171. ISBN 3540002383.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | NKC
 |
**Jomo Kenyatta internasjonale lufthavn** (IATA: **NBO**, ICAO: **HKJK**) er Nairobis hovedflyplass. Det er den største flyplassen i Øst- og Sentral-Afrika, og den 6. største flyplassen i Afrika. Flyplassen har fått sitt nåværende navn etter Kenyas første statsminister og president Jomo Kenyatta.

Flyplassen er lokalisert i forstaden Embakasi sydøst for Nairobi, ca. 20 kilometer fra Nairobi sentrum. Hovedveien mellom Mombasa og Kampala i Uganda passerer like syd for flyplassen.

Historie
--------

Nairobi Embakasi lufthavn ble åpnet i mai 1958. Etter planen skulle flyplassen vært åpnet av Dronningmoren. Hun var imidlertid forsinket etter reise i Australia, og seremonien ble derfor avholdt av Evelyn Baring, Kenyas siste koloniguvernør. Flyplassen ble senere omdøpt til Jomo Kenyatta internasjonale lufthavn.

Opprinnelig lå flyplassens terminalbygning nordvest for rullebanen. Denne ble erstattet av en ny terminalbygning på motsatt side av rullebanen på 70-tallet, og brukes i dag av det kenyanske luftforsvaret. Den gamle terminalen omtales fortsatt som Gamle Embakasi lufthavn.

Referanser
----------

1. ↑  Lufthavner i Nairobi
2. ↑  «GroundSupportWorldWide.com – The Creation of an African Aviation Epicenter». Arkivert fra originalen 24. oktober 2014. Besøkt 28. desember 2011.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Jomo Kenyatta International Airport – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Flyplassinformasjon om HKJK hos World Aero Data

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Didier Mollard** (født 4. desember 1969 i Chambéry) er en fransk tidligere skihopper.

Han debuterte i verdenscupen med 11.-plass i Chamonix 22. desember 1985. Hans beste plassering i verdenscupen var 2.-plass, som han greide i Bad Mitterndorf (Kulm) 31. januar 1993 og i Oslo 14. mars 1993. Sammenlagt i verdenscupen ble han nummer 7 i sesongen 1992/93.

Didier Mollard deltok i VM i 1987, 1989, 1991, 1993 og 1997. Hans beste individuelle plassering var 6.-plass i normalbakken i Trondheim i 1997. Han var på det franske laget som ble nummer 4 i lagkonkurransen i Falun i 1993.

I OL deltok han i 1988, 1992 og 1994. Hans beste plasseringer var 8.-plass i normalbakken i Courchevel (Albertville) i 1992 og 6.-plass i lagkonkurransen på Lillehammer i 1994. Han var med i VM i skiflyging i 1986, 1988, 1990, 1994 og 1996, med 14.-plass i Bad Mitterndorf i 1986 som beste resultat.

Hans siste verdenscuprenn var i Planica 22. mars 1997.

### Sammenlagtplasseringer i verdenscupen

| Sesong | Plassering | Poeng |
| --- | --- | --- |
| 1985/86 | 030. | 023 |
| 1986/87 | 039. | 015 |
| 1987/88 | 040. | 020 |
| 1988/89 | 064. | 002 |
| 1989/90 | 035. | 022 |
| 1991/92 | 033. | 022 |
| 1992/93 | 007. | 114 |
| 1993/94 | 022. | 178 |
| 1994/95 | 028. | 129 |
| 1995/96 | 042. | 105 |
| 1995/96 | 039. | 102 |

Referanser
----------

Kilder
------

* Jens Jahn, Egon Theiner: *Enzyklopädie des Skispringens*. AGON Sportverlag, Kassel 2004. ISBN 3-89784-099-5, flere sider

Eksterne lenker
---------------

* (en) Didier Mollard – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Didier Mollard – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Didier Mollard – FIS (skihopping) Rediger på Wikidata

* (pl) Didier Mollard – skijumping.pl Rediger på Wikidata
**Kondisjonalitet** i internasjonal utvikling er en betingelse knyttet til et lån, bistand eller til gjeldsslette, typisk satt av Verdensbanken eller IMF. Om det er snakk om bilateral bistand eller lån vil det være donorlandet som setter betingelsene.

Kondisjonalitet er et kontroversielt emne innen utviklingspolitikk. På den ene siden er det mange donorland som har store vanskeligheter med å gi bistand uten å stille noen krav til mottakerlandene, både på grunn av redsel for korrupsjon og fordi velgermassen innad i donorlandet ofte krever å få vite hva bistandsmidler blir brukt til. På den andre siden har mottakerland i flere tilfeller hevdet at konisjonaliteten donorer har knyttet til lånene har vært direkte ødeleggende, ettersom betingelsene som regel omfatter mer enn bare krav om åpenhet. Videre finnes det flere studier som viser at donorkondisjonalitet ikke fungerer, både fordi mottakerland som vedtar reformer ikke gjennomfører dem og fordi slike land til stadighet får innvilget nye lån på tross av dette.

Historikk
---------

Den første bølgen med kondisjonalitet oppstod på slutten av 1970-tallet, utløst av olje- og gjeldskrisen. Da ble kondisjonalitet fremmet gjennom Verdensbankens og IMFs strukturtilpasningsprogram. Betingelsene gjaldt makroøkonomisk politikk og førte som regel til privatisering, deregulering, og generelt krymping av staten. 

Ved inngangen til 1990-tallet kom en ny bølge med kondisjonalitet inn i lån- og bistandspolitikk. Mens donorene på 1980-tallet hadde fokusert utelukkende på økonomi når man stilte krav, begynte de nå å stille visse krav til styresett og andre politiske forhold for at overføringer skulle finne sted. OECD-land erklærte etter murens fall i 1989 at de så en sammenheng mellom demokratiske regimer, respekt for menneskerettigheter og en effektiv økonomisk politikk. De mente dette synet rettferdiggjorde innblanding i politiske forhold i mottakerlandene og krav om politisk reform for å sikre mer effektiv bruk av lån- og bistandsmidler. Verdensbanken, IMF og FNs utviklingsorganisasjoner har ikke mandat til å blande seg inn i utviklingslands politiske forhold på samme måte som bilaterale donorer. De kunne altså ikke direkte formulere demokratisk utvikling som et mål, så de gjorde det på en mer indirekte måte, nemlig gjennom begrepet *good governance* eller godt styresett. 

I 1999 lanserte Verdensbanken og IMF «Poverty Reduction Strategy Papers» (PRSP), som skulle erstatte strukturtilpasningsprogrammene. PRSP-ene skulle være et steg vekk fra kondisjonalitet, og strategiene skulle utformes i samarbeid med mottakerlandene. Til tross for dette viser en studie fra 2006 at privatiserings- og liberaliseringsbetingelser fortsatt er innlemmet i lån fra Verdensbanken, bare på en mer skjult måte enn før.

Kilder
------

* Axel Dreher: *The Development and Implementation of IMF and World Bank Conditionality*
* Degnbol-Martinussen, J. & P. Engeberg-Pedersen, 2003. *Aid. Understanding international development cooperation*. London: Zed Books.
**Kondisjonalis** er en modus i flere språk, eksempelvis fransk, men også i norsk. Kondisjonalis kommer fra latin *conditio*: «vilkår, tilstand». Med kondisjonalis uttrykkes noe som ville ha skjedd om visse vilkår var oppfylt.

Norsk språkbruk
---------------

### 1. kondisjonalis

På norsk brukes 1. kondisjonalis (ville/skulle/kunne/burde/måtte + infinitiv) i disse tilfellene:

* sammen med preteritum for å uttrykke *irreale (ikke-virkelige) betingelser i nåtid*:
	+ «Var jeg rik, skulle jeg reise til Afrika nå.»
* for å uttrykke *betingelser i fremtid*:
	+ «Skulle du være her klokken syv, får du se solformørkelsen.»
* for å gi *råd og anbefalinger*:
	+ «Du burde gå oftere til tannlegen.»

### 2. kondisjonalis

På norsk brukes 2. kondisjonalis (ville ha/skulle ha/kunne ha/burde ha/måtte ha + perfektum partisipp) i disse tilfellene:

* om en *uutført forespeilet handling*:
	+ «Jeg burde ha kjøpt nye sko for lenge siden.»
* om *irreale (ikke-virkelige) betingelser i fortid* (sammen med pluskvamperfektum [preteritum perfektum]):
	+ «Hadde jeg vært rik, ville jeg ha reist til Afrika for lenge siden.»
* for å *understreke det irreale (ikke-virkelige) i betingelsesetninger i nåtid* (med pluskvamperfektum):
	+ «Hadde jeg vært rik, skulle jeg ha reist til Afrika nå.»

I norsk dagligtale slukes ofte hjelpeverbet *ha* i 2. kondisjonalis. Muntlig kan man derfor finne setninger som:

* «Jeg burde kjøpt nye sko for lenge siden.»
* «Hadde jeg vært rik, ville jeg reist til Afrika for lenge siden.»
* «Hadde jeg vært rik, skulle jeg reist til Afrika nå.»

Dette har etter hvert smittet over på skriftlig norsk.

Denne tendensen kan delvis være oppstått ved smitte fra pluskvamperfektum i hypotetisk anvendelse, i setninger som følger:

* «På den måten hadde de innsett sannheten.»
* «På den måten kunne de ~~ha~~ innsett sannheten.»
* «Han hadde stått der den dag i dag.»
* «Han ville ~~ha~~ stått der den dag i dag.»

Men mønsteret generaliseres langt utover denne typen eksempler, for eksempel i setninger som «Disse eplene er så råtne at de burde vært kastet for lengst.»

Noen mener at 2. kondisjonalis kommer til å miste sin *ha* permanent og bli konstruert helt tilsvarende pluskvamperfektum, det vil si ved at et hjelpeverb i preteritum følges av et hovedverb i perfektum partisipp. Pluskvamperfektum har da også den samme funksjonen – en av de norske variantene av konjunktiv: «Om du var en kringle, hadde jeg spist deg.» Foruten pluskvamperfektum kan også påvirkning fra svensk ha vært medvirkende til at 2. kondisjonalis uten *ha* brer seg slik.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** NKC
 |
**Steen Gade** (født 9. april 1945 i Troldhede i Thisted), dansk politiker for Socialistisk Folkeparti (SF). Gade representerte Skivekretsen i Folketinget, hvor han var formann i Miljøudvalget og medlem av Udenrigsudvalget. Han er først og fremst en miljø- og Europa-politiker.

Gade vokste opp i Thisted og tok lærerutdanning i Herning i 1969. Hans første periode i Folketinget var for Herningkretsen 1981-94, deretter valgt for Odense 1994-99. Han ble innvalgt i Folketingets miljøutvalg fra starten i 1982 og var medlem her uavbrutt til 1999, de siste fem år som komiteformann. I disse 17 årene satt han også i Folketingets Europautvalg.

Da han gikk ut av Folketinget i 1999 ble han direktør i den danske etaten Miljøstyrelsen, som han ledet fram til 2003. Da gikk han av i protest mot en betydelig nedskjæring i budsjettet. I denne perioden var han også styremedlem i Det europeiske miljøbyrået (EEA), styrets nestleder 2001-03.

Gade er siden 2004 formann for den sentrum-venstreorienterte organisasjonen *Nyt Europa*, som jobber for et mer demokratisk og mer føderalt EU. Gade var initiativtakeren bak opprettelsen av Nyt Europa i 1998.

Gade var parlamentarisk leder for SF 1991-97.

Steen Gade er gift med norske Turid Leirvoll, som har vært partisekretær i SF.

Bibliografi
-----------

* *Europas fremtid – ved dæmonernes port*, 1994 (Hovedland). En debattbok om Europa, skrevet sammen med Ove Fich, Peter Duetoft og Carl Otto Brix.
* *Gades Europa*, 2004 (Rosinante).

Referanser
----------

1. ↑  Steen Gades CV
2. ↑  Kristeligt Dagblad: Steen Gade gaar i protest[*død lenke*]
3. ↑  Nyt Europa

Eksterne lenker
---------------

* (da) Steen Gade hos Folketinget Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |

Portal: Danmark
**Kone av huldreætt** er et vandresagn som finnes i Norge og Sverige. I Reidar Th. Christiansens vandresagnkatalog har sagnet nr. ML 50 90. 

Sagnet han sees som en parallell til Huldrebryllup, men med omvendte kjønnsroller. I sagnene blir kvinner som innlater seg med huldremenn fortapt som mennesker, mens menn som gifter seg med huldrejenter bringer huldra inn i menneskeverdenen.

I kortform går sagnet omtrent slik:

*En mann kommer ut for hulder på setra og en av huldrejentene er svært vakker. Han kaster stål over henne eller fanger henne på annet vis. Da viser det seg at hun slett ikke er så vakker, men huldrene krever at han må gifte seg med henne. Han tar henne med ned til bygda, og når de står foran alteret i kirken, mister hun kurompa. Han er stadig misfornøyd med dette ekteskapet og er slett ikke snill med henne. En dag roper hun ham inn til mat mens han står ute i smia. Han svarer tvert at han ikke kommer før han har fått bøyd hesteskoen riktig. Da kommer hun ut i smia til ham, tar det gloende jernet med hendene og bøyer til hesteskoen. «Slik kunne jeg gjort med deg også, hadde jeg ikke vært så glad i deg!» sier hun. Etter det er han snill med henne.*

Enkelte familier har dette sagnet som mytisk opphavssagn.
Fra forhandlingsmøte om utbyggingen, med Argentinas president Cristina Fernandez de Kirchner til høyre.
**Garabi-Roncador-demningen** er en grensedemning med vannkraftstasjon under bygging i elva Uruguay i det nordøstlige Argentina (provins Corrientes, på grensen til Brasil (provinsen Río Grande do Sul). Planleggingen har skjedd siden 1972, den første avtalen ble signert i 1981, og en ny prosjektbeskrivelse ble avklart så sent som i 2009. Byggearbeidene er estimert til 2011–15.

Utbyggingen er svært omstridt og er gjenstand for omfattende politiske forhandlinger mellom landene og protester fra borgergrupper. Striden handler blant annet om at reservoaret forrykker vannbalansen og kan skape lokal tørke nedenfor anlegget, noe som er vanlig i elveløpene i Argentina.

Demningen og hele reservoaret skal anlegges nedenfor sammenløpet av to elver: Iguaçú og Paraná. Nedenfor dette anlegget ligger Corpus Christi-demningen med omtrent like stor vannkraftkapasitet.

Det planlegges at anlegget gis en installert vannkraftproduksjon på 1 800 MW (4,7 TWh årlig) i *Garabí vannkraftstasjon*, og 800 MW (3,8 TWh årlig) i *Santa Maria vannkraftstasjon*. Årsproduksjonen kan altså i sum bli inntil 8,5 TWh. Demningen anlegges i provinsen Corrientes, men selve reservoaret vil i det alt vesentlige ligge nordover i den argentinske provinsen Misiones, og myndighetene her er også involvert i forhandlingene.

Reservoaret blir på inntil 81 000 hektar, eller 810 km². Det er også tale om to tilleggs-demninger som demmer opp henholdsvis 110 km² og 200 km².

Se også
-------

* Liste over verdens største vannkraftverk

Eksterne lenker
---------------

* *Argentina y Brasil ratifican acuerdos por Garabí*. Momarandu, 20. november 2007. Besøkt 8. februar 2012.
**Steele Von Hoff** (født 31. desember 1987 i Victoria) er en profesjonell australsk landeveissyklist. Han sykler for One Pro Cycling.

Seire
-----

2010
7. etappe, Tour of Gippsland
Shipwreck Coast Classic
2011
Etapperseier, Mersey Valley Tour
Etapperseier, Canberra Tour
Etapperseier, Tour of Toowoomba
5 etapperseiere, Tour of Gippsland
5 etapperseier, Tour of Geelong
Etapperseier, Goulburn-Sydney
Launceston - New Norfolk
2012
5. etappe, Tour du Loir-Et-Cher
6. etappe, Olympia's Tour
2. og 9. etappe, Tour de la Guadeloupe
2013
3.-plass, nasjonalt mesterskap landevei
2015
4. etappe, Tour Down Under
Rutland - Melton International CiCLE Classic
2016
1. etappe, Sibiu Cycling Tour

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Steele Von Hoff – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Steele Von Hoff – UCI Rediger på Wikidata

* (en) Steele Von Hoff – ProCyclingStats Rediger på Wikidata

* (en) Steele Von Hoff – Cycling Archives Rediger på Wikidata

* (en) Steele Von Hoff – Cycling Quotient Rediger på Wikidata

* (en) Steele Von Hoff – CycleBase Rediger på Wikidata
Fra møtesalen under Bandungkonferansen
**Bandungkonferansen** eller **Første afroasiatiske konferanse** var en konferanse som ble holdt i april 1955 i Bandung mellom 28 nøytrale stater i Asia og Afrika samt Folkerepublikken Kina. Felles for alle landene var at de ønsket å at stå utenfor uenighetene i den kalde krigen.

Konferansen var organisert i fellesskap av Indonesia, Egypt, India, Ceylon, Burma og Pakistan, og de fremste deltakerne var Achmed Sukarno og Jawaharlal Nehru. Andre notable deltakere var Gamal Abdel Nasser og Zhou Enlai.

Konferansen ble sett på med dårlige øyne i USA, fordi Kina var representert ved Zhou Enlai. USA var på en måte med i forhandlingene under konferansen gjennom såkalte vennligsinnede land (spesielt Filippinene og Libanon).

Konferansens resultat ble en 10 punkts-kommuniké som tok avstand fra kolonialisme og satte grunnlaget for innbyrdes samarbeid landene imellom og generell nedrustning i verden. Som en direkte virkning av konferansen ble Organisasjonen av alliansefrie nasjoner opprettet i 1961 på landenes neste møte i Beograd.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** Nationalencyklopedin **·** NDL
 |