recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
«3 sølv triangler,1-2» i Andebus kommunevåpen fra 1986, symboliserer de tre sognene i kommunen og skal dessuten ligne bokstaven A.
**Triangel** er en flatefigur i heraldikken, og den er der en likesidet trekant.

Triangelfiguren er brukt i våpenskjold allerede fra middelalderen og i de fleste land med europeisk heraldikk. Et triangel med figurer på inngår bl.a. i El Salvadors riksvåpen, Filippinenes presidentflagg samt i Nicaraguas flagg og Nicaraguas riksvåpen. De norske kommunene Andebu og Grong har tre triangler i sine kommunevåpen, mens Oppegård har sytten. Det finnes mange offentlige våpen (statlige og kommunale) i både Skandinavia og andre land med triangel. I norske slektsvåpen er et triangel mer sjelden. I Sverige hadde Engelbrekt Engelbrektsson (død 1436) i skjoldet et triangel som fra hver side har en utvoksende lilje. Denne figuren kan også oppfattes som tre halve liljer stilt som et triangel.

En figur i våpenskjold og flagg som er trekantet og dannet av en streng, kan se ut som et triangel som det er lagt et mindre triangel på. Denne figuren er også blitt kalt for triangel.

Triangelet er forskjellig fra den heraldiske figuren som kalles en *spiss*, fordi en spiss kommer ut fra skjoldkanten eller fra en annen våpenfigur. Triangelet er ikke inntil skjoldkanten, men står «svevende» i skjold eller felt.

I bumerker brukes ett eller flere triangler formet ved hjelp av en sammenhengende strek eller linje. Trianglene kan henge sammen som to triangler formet som et timeglass, tre triangler som trikvetra eller fire som en valknute.

Litteratur
----------

* Hans Cappelen: *Norske slektsvåpen*, Oslo 1969 (2. opplag 1976)
* Herman L. Løvenskiold: *Heraldisk nøkkel*, Oslo 1978
* Hans Cappelen og Knut Johannessen (red.): *Norske kommunevåpen*, Oslo 1987
* Hans Cappelen: «Bumerker i Norge – en oversikt», i Anders Bjønnes m.fl. (redaktører): *Segltegninger fra hyllingene i Norge 1591 og 1610*, utgitt av Norsk Slektshistorisk Forening, Oslo 2010.
***Mastermind*** (opprinnelig ***Master Mind***) er et prisbelønt brettspill som ble oppfunnet i 1970 – 71 av israeleren Mordecai Meirowitz og først utgitt i 1971 av Invicta Toys and Games Limited i England.

Beskrivelse
-----------

Spillet ble etter hvert meget populært og bredte seg som en farsott over hele verden midt på 1970-tallet. Informa Forlag lanserte spillet i Norge i 1976 og også her vant det stor popularitet. 

Spillet går ut på at den ene spilleren bruker farvete brikker for å sette opp en skjult kombinasjon (kode), som den andre spilleren skal forsøke å gjette. Etter hver gjetning får spilleren et antall små sorte og hvite pinner ved siden av koden han/hun gjettet på. Pinnene viser hvor mange brikker som er av riktig farve på riktig plass (sorte pinner), og hvor mange brikker som er av riktig farve, men er feil plassert (hvite pinner). Det er selvsagt om å gjøre å gjette koden ved å bruke færrest mulig forsøk.

Utgiveren er blitt kritisert for bildet på eskens forside. Bildet viser en tenkende hvit middelaldrende mann som sitter på en stol og en vakker ung asiatisk kvinne som står bak ham. Det er blitt hevdet at bildet er både kjønns- og rasediskriminerende, da det tydeligvis er den hvite mannen som er mester­hjernen, mens den asiatiske kvinnen bare er til pynt og må holde seg diskret i bakgrunnen. De to modellene ble for øvrig gjenforent etter 30 år i 2003, og et nytt bilde ble tatt.

Varianter
---------

Etter originalspillets suksess ble det utgitt en rekke varianter av spillet:

1971:   *Mastermind*   

1975:   *Super Mastermind*   

1975:   *Mastermind 44*   

1975:   *Royale Mastermind*   

1975:   *Deluxe Mastermind*   

1977:   *Electronic Mastermind*   

1978:   *Walt Disney Mastermind*   

1989:   *Advanced Mastermind*

Man kan også spille spillet med blyant og papir. Da kan man f.eks. bruke tall eller bokstaver i stedet for farver. Det er også laget et utall dataprogrammer og online-utgaver av spillet.

Turneringer og mesterskap
-------------------------

Det er blitt spilt nasjonale og internasjonale mesterskap i *Mastermind*. I 1977 arrangerte Informa Forlag NM i spillet. Mesterskapet ble vunnet av 15 år gamle Rune Frøseth fra Steinkjer. Han kvalifiserte seg dermed til tidenes første VM i London samme år. I VM ble han nr. 2 etter å ha tapt finalen mot den 16 år gamle engelskmannen John Searjeant knepent etter ekstraomganger. Det ble også arrangert NM i 1978, vunnet av Bente Bang-Nilsen fra Moss.

Referanser
----------

1. ↑  «Landmark Reunion for Mastermind Box Models». Besøkt 6. juli 2008.

Eksterne lenker
---------------

* A Brief History of the Master Mind Board game
* Artikkel om Mastermind i Mathworld
* Invictas historie
* Mastermind på Boardgamegeek
* Mastermind på The Memory Lab[*død lenke*]
* Onlinespiele-Sammlung

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |
**Haselhorst** er en ortsteil i Berlins bydel Spandau og ligger mellom ortsteilene Siemensstadt og Spandau. Den grenser også til ortsteilen Hakenfelde, med Havel som grenseelv.

Historie
--------

*Haßelhorst* nevnes første gang skriftlig i 1590 i arveregisteret til Spandau Amt og da som en ubebodd slette (tysk: Flur). Senere, i 1745 ble et meieri (Meierei Plahn) oppført her. Det tidligere gutsbezirk Haselhorst ble i 1910 innlemmet i den kretsfrie byen Spandau og med denne videre inn i Stor-Berlin i 1920. 

Inntil 1910 fantes i Haselhorst en konservesfabrikk, et kruttkammer og en ekserserplass for den prøyssiske armee. Soldatene måtte avtjene sin verneplikt i den kongelige konservesfabrikk og i løpet av høst- og vintermånedene slakte 3 000 okser for armeen. 

En arbeiderkoloni ble påbegynt på stedet i 1896, og i 1907 var 51 hus med 363 leiligheter ferdig, og som ga plass til 1 600 beboere. Ett tilsvarende hus ble fremvist på verdensutstillingen i Paris i 1900. 

Det fantes rustningsindustri i Haselhorst helt frem til 1945, bl.a. med produksjon av stridsgass.

Mellom 1930 og 1935 ble *Reichsforschungssiedlung Haselhorst (Riksforskningsboligområdet Haselhorst)* reist av modernistiske arkitekter som Fred Forbat, Paul Mebes Paul Emmerich, Gustav Allinger og Peter Jürgensen. Boligområdet har fra 2003 status som kulturminne.

Et stort tankområde under innflygningen til Tegel lufthavn, preget området i flere tiår, men dette er nå en del av boligområdet *Wasserstadt Oberhavel* som ligger på begge sider av Havel. Sør i Haselhorst finnes industri, bl.a. BMW og Wall AG, et selskap som produserer bymøbler.

Severdigheter
-------------

En av Berlins og Spandaus store historiske byggverk, Zitadelle Spandau finnes i Haselhorst.

Samferdsel
----------

Berlins undergrunnsbane linje U7 stanser ved undergrunnsstasjonene Paulsternstraße (grenser til Siemensstadt), Haselhorst og Zitadelle.

Bildegalleri
------------

* Boligområdet Haselhorst Reichsforschungssiedlung er oppført i funksjonalistisk stil.Boligområdet *Haselhorst Reichsforschungssiedlung* er oppført i funksjonalistisk stil.
* Spandauer See-Brücke mellom Haselhorst og Hakenfelde.Spandauer See-Brücke mellom Haselhorst og Hakenfelde.
* Grützmachergraben (Møllerbekken), registrert som kulturminne, har sitt løp gjennom Haselhorst og renner ut i Spree.Grützmachergraben (Møllerbekken), registrert som kulturminne, har sitt løp gjennom Haselhorst og renner ut i Spree.
* Hus i arbeiderkolonien, fra 1896.Hus i arbeiderkolonien, fra 1896.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Berlin-Haselhorst – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Berlin-Haselhorst – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Detaljert historie

Portal: Tyskland

| * v
* d
* r
Ortsteiler i Berlins bydel Spandau |
| --- |
| Stadtwappen Berlin | 
* Falkenhagener Feld
* Gatow
* Hakenfelde
* Haselhorst
* Kladow
* Staaken
* Siemensstadt
* Spandau
* Wilhelmstadt

 | Bezirkswappen Bezirk Spandau |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** GeoNames
 |
En trialkjører på en Montesa Cota 4RT.
**Trial** er en motorsykkelidrett som går ut på å kjøre i vanskelige terreng uten å sette føttene i bakken. Kjøringen foregår stående på motorsykkelen i sakte fart. Man kjører i løyper som blir laget i terrenget, og de kalles «seksjoner». I seksjonene kan det være stein, trestammer, røtter eller annet som gjør det vanskelig å komme fram.

Trial kan også bli avholdt innendørs og kalles da for X-Trial eller Indoor. Dette skjer ofte innendørs i store idrettsarenaer eller utendørs i sentrumsnære områder. En bygger da seksjonene med kunstige elementer. Innendørs trial er svært publikumsvennlig.

For å bli god i trial må man ha god balanse, utholdenhet, koordinasjon, konsentrasjon og vilje. det er og viktig og kunne klare og holde hodet kaldt under stort press. Man kan begynne å kjøre trial det året man fyller 5. Alle må ha med seg en voksen når de kjører inntil fylte 16 år.

I Norge er det tillatt å kjøre trial på spesielt godkjente områder og i regi av en klubb som er medlem av Norges Motorsportforbund. Alle som kjører trial må ha lisens. Det finnes nybegynnerlisens som du kan løse når du møter opp på et trialområde. For å få trening eller konkurranselisens må du gå et lisenskurs som inneholder 8 timer teori og 8 timer kjøreteknikk.

Trialkjøring skal bare skje i regi av en trialklubb, og på et godkjent område under organisert trening. Alle som kjører må ha gyldig lisens (forsikring), enten engangslisens eller årslisens. Trial er den rimeligste formen for motorsport man kan drive med, og det er heller ikke kostbart sammenlignet med en del andre idretter. En ny sykkel koster opp til100 000 kroner.

Kjente førere
-------------

### Norske

### Menn

* Mardon Moi, Sørlandets Trial Klubb
* Håkon Pedersen, NMK Bergen
* Ib Vegard Andersen, Eiker Trial Klubb
* Martin Hemmer, Hobøl Motorklubb
* Sverre Lundevold, Kristiansand Trial Klubb
* Sondre Haga, Riska Motorsykkelklubb
* Ole Kristian Sørensen, Flostad Trialklubb
* Petter Bjerlin, Oms Trialklubb
* Mats Nilsen, Riska Motorsykkelklubb
* Jarand-Mathias Vold Gunvaldsen, Grimstad Trialklubb

#### Kvinner

* Ingveig Håkonsen, Skiptvet Motoraktivitetsklubb
* Huldeborg Barkved, Vaulali Trialklubb
* Erika Melchior, Valldal Trialklubb
* Seline Meling, Riska Motorsykkelklubb
* Hanne Haga, Riska Motorsykkelklubb

### Internasjonalt

* Dougie Lampkin, England (BETA)
* Adam Raga, Spania (TRS)
* Toni Bou, Spania (regjerende verdensmester, har vunnet tilsammen 26 VM-titler innen trial) (MONTESA)
* Albert Cabestany, Spania (BETA)
* Takahisha Fujinami, Japan (MONTESA)

Referanser
----------

1. ↑  «Norges Motorsportforbund - Om Trial» **(norsk)**. Arkivert fra originalen 13. desember 2012.

Eksterne lenker
---------------

* Norges Motorsportforubunds sider om Trial

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Trialetikulturen** var en kulturhorisont som oppstod i Kaukasus i slutten av det 3. årtusen f.Kr. og som i første del av det 2. årtusen f. Kr. erstattet Kura-Araxes kulturen

Trialetikulturen hadde tette forbindelser med flere høyt utviklede kulturer i oldtiden, spesielt den Egéiske. Den er kjent for sine spesielle gravskikker, hvor samfunnseliten ble gravlagt i store, svært kostelige gravkammer under gjorden og steinhauger, noen ganger sammen med vogner med fire hjul. Mange gjenstander av gull fra disse gravene har store likheter med lignende objekter som er funnet i Iran og Irak.

Enkelte språkforskere har fremmet hypotesen om at denne kulturen snakket anatoliske språk; andre har endog spekulert i om den kunne være Urheimat (hjemlandet) for det hypotetiske urindoeuropeisk språk. På 1980-tallet hevdet de sovjetiske forskerne Tamaz Gamkrelidze og Vyatsjeslav Vsevolodovitsj Ivanov at dette hjemlandet var i Armenia.

Referanser
----------

1. ↑  Munchaev 1994, s. 16; cf. Kushnareva and Chubinishvili 1963, sidene 16 ff.
2. ↑  The Making of Bronze Age Eurasia – s. 266 av Philip L. Kohl
3. ↑  «Trialeti culture». Arkivert fra originalen 27. september 2007. Besøkt 11. august 2008.
4. ↑  Burial in the Trialeti culture Arkivert 28. september 2007 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Universalis
 |
**Triamyxidae** er en familie av primitive, utdødde biller som levde i trias-tiden.

Utseende
--------

Små (1,4-1,7 millimeter), dråpeformede biller. Overflatisk kan de minne om enkelte kortvinger, men de mangler en del karakteristiske trekk (synapomorfier) for disse. Hodet er avrundet sekskantet med nokså store, noe utstående fasettøyne. Antennene er litt kortere enn hodets bredde, trolig ni-leddete, de tre ytterste leddene er større og danner en avlang klubbe. Palpene er nokså korte, det ytterste leddet spoleformet. Pronotum er rundet, litt innbuktet foran og tilbaketrukket bak slik at det dekker scutellum. Dekkvingene er rundede, tilspisset bakover, dekker ikke det bakerste bakkroppsleddet. Beina er foholdsvis korte, føttene trolig fem-leddete, det ytterste leddet så langt som de fire innerste til sammen og mye tykkere enn dem.

Funnet i fossil møkk
--------------------

En rekke eksemplarer (minst 14 gjenkjennelige) ble oppdaget i et stykke fossilisert avføring (en koprolitt) som trolig stammer fra en planteetende dinosaur, tentativt identifisert som *Silesaurus opolensis*. Billene ble oppdaget ved synkrotron-skanning av koprolitten. Billene er altfor små til å være mulige byttedyr for dinosauren, det antas at de ble spist sammen med algematter som de levde på. Moderne arter i gruppen Myxophaga kan ofte finnes svært tallrikt på slike algematter.

Historie
--------

Arten er beskrevet fra trias, omtrent 230 millioner år før nåtid, fra en lokalitet i Polen.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Myxophaga
		- Familien **Triamyxidae** Qvarnström et al, 2021
			* Slekten *Triamyxa* Qvarnström et al, 2021
				+ *Triamyxa coprolithica* Qvarnström et al, 2021

Referanser
----------

1. ↑  Martin Qvarnström, Martin Fikáček, Joel Vikberg Wernström, Sigrid Huld, Rolf G. Beutel, Emmanuel Arriaga-Varela, Per E. Ahlberg og Grzegorz Niedźwiedzki (2021) Exceptionally preserved beetles in a Triassic coprolite of putative dinosauriform origin. *Current Biology* 17543. DOI:

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Triamyxidae* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* *Triamyxidae* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
Ride- og Beslagskolen kort etter åpningen i 1891
**Rideskolen** (opprinnelig **Den kongelige militære Manege** og fra 1867 til 1909 **Ride- og Beslagskolen**) var den danske hærens rideskole.

Den danske hærens rideskole utdannet ridelærere og beridere til rytteriet og feltartilleriet. Skolen var opprinnelig knyttet til Den kongelige Veterinærskole, som var opprettet i 1773. Rideundervisningen ved Veterinærskolen hadde visstnok sin begynnelse i 1772. Som elever av Hæren inntrådte dengang kun underoffiserer av rytteriet, fra 1836 tillike underoffiserer av artilleriet. Først fra 1856 opptok rideskolen offiserer, selv om enkelte sådanne tidligere hadde fått tillatelse til å delta i undervisningen i veterinærfagene. Disse fagene, herunder beslag ved Veterinærskolens smie, som ble opprettet i 1780, var hovedsaken, og enda i 1851 omfattet rideundervisningen kun to timer hver annen dag. Et av de militære medlemmer av Veterinærskolens direksjon hadde overtilsyn med rideundervisningen, som ble gitt av en kongelig berider, men elevene sto under Veterinærskolens forstander. I 1834 fikk rideskolen dog en selvstendigere stilling, idet den i alt hva som angikk elevenes tjenesteforhold og rideundervisning samt skolens hestemateriell, ble lagt utelukkende under den offiser som hadde overtilsynet. I 1851 ble elevene flyttet fra Veterinærskolen til Staldgården i Prinsens Palæ, i 1853 fik skolen sin egen forstander, og samme år ble det besluttet at den skulle ha sin egen kaserne i det tidligere militære klesopplags bygning ved Rysensteens Bastion. I 1856 bestemte Krigsministeriet at det skulle oppføres en beslagsmie ved rideskolen.

Ved hærordningen av 1867 fikk skolen navnet Ride- og Beslagskolen, hvilket navn ved hærloven av 1909 ble endret til Rideskolen. I 1890 flyttet Rideskolen til en ny kaserne på Kong Georgs Vej på Frederiksberg, hvor de nye bygningene i nybarokk stil kunne innvies i 1891. De var tegnet av Eugen Jørgensen. Herfra ble Rideskolen i 1923 flyttet til Grønnegades Kaserne i Næstved, idet Beslagskolen samtidig ble utskilt og ble på Frederiksberg.

I 1924 ble det bestemt at Rideskolen skulle ha to klasser, yngste og eldste. Yngste klasse, ettårig med ca. åtte elever, offiserer og officianter, utdannet «ridelærere». Eldste klasse, toårig med ca. fire elever, offiserer og officianter, utdannet «beridere». Den daglige undervisningstiden var da seks til ni timer, og undervisningen omfattet praktiske øvelser og teoretiske lærefag.

Ved hærloven av 1932 ble begge skoler nedlagt og kasernen på Frederiksberg solgt til Bryggeriet Stjernen. Komplekset ble senere revet ned.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Rideskolen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (da) Artikkelen bygger på det danske Salmonsens konversationsleksikon 2. utgave (1915–1930).
**Lorentz Peter Elster** (født 22. november 1812 i Tranøy, død 11. juli 1888 i Surnadal) var en norsk prest som var sogneprest i Snåsa, Rindal og Stangvik. I løpet av sin tid i Snåsa var han også ordfører i Snåsa i fire perioder 1852–1859.

Faren Christen Elster var amtmann i Nordland da Lorentz ble født, og var fra 1816 amtmann i Nord-Trøndelag. Lorentz vokste dels opp på Inderøy og etter morens død i 1821 bodde han hos slekt i Melhus og Leksvik, deretter hos presten Jens Rynning i Snåsa, hvor prestesønnene Ole og Theodor Rynning drev privat artiumsundervisning. Han ble cand.theol. i 1844, og giftet seg i 1849 med Jens Rynnings datter Julie Catharina (1817–1872).

Han var personalkapellan på Snåsa fra 1847, og var konstituert sogneprest fra svigerfarens død i 1856 til 1866. Han ble utnevnt til sogneprest i Rindal i 1865 og til sogneprest i Stangevik i 1870. Han ble pensjonert i 1884, og bodde som pensjonist på Sommero i Surnadal.

Han beskrives som en folkekjær prest, ryddig og nyttig kommunepolitiker, men også som sendrektig, distre og glemsk. Folkeminnet vil ha det til at han aldri ble fast ansatt sogneprest på Snåsa fordi han overså søknadsfristen.

Referanser
----------

1. 1 2 3  Sandnes, Jørn (1960). *Snåsaboka. 2. Bygdehistorien etter år 1800*. Kommunen. s. 117, 123f.
2. ↑  Holst, Olaf (1897). *Geistlig Stat og Kalender for Kongeriget Norge*. Steenske. s. 46.
3. 1 2  Hans Skar (1982). *Det gamle Snaasen. Det gamle Snaasen; bind 2: Snaasens kulturhistorie til aaret 1907*. Snåsa: Snåsa historielag. s. 39f. ISBN 8272790122.  Faksimileutgave av bøker fra 1906 og 1907. 2 bøker i ett bind.
4. ↑  Muus, B.J. (1894). *Jens Rynnings Æt*. s. 5.
5. 1 2  Rogstad, Kaare Granøyen (1970). *Fest-skrift til Snåsa : ved kyrkja sitt 100 års og 750(?) års jubileum 1. juli 1970*. s. 67.
6. ↑  *Rindal kirke*. Rindal sokneråd. 1999. s. 78.
7. ↑  Bøe, Bernt G. (1996). *Kyrkja i Stangvik*. Stangvik sokneråd. s. 38. ISBN 8299411718.
8. ↑  Bie, Marcus (1885). *Oplysninger om Norges Geistlighed siden 1814*. Kristiania: Steens. s. 47.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister
 |
**Lorenz Juhl Vogt** (født 28. april 1825 i Kristiania, død 3. juni 1901 i Sandefjord) var en norsk embedsmann, forfatter og stortingsmann, sønn av David Vogt.

Han ble student i 1844 og cand.jur. i 1849. Etter en lengre utenlandsreise arbeidet han i to år på byfogdkontoret hos faren i Moss. Fra 1853 var han ansatt i Finansdepartementet, først som kopist, fra 1858 som byråsjef. I 1865 ble han tollinspektør i Fredrikshald, en stilling han hadde til 1901, kort tid før han døde.

I hjembyen Fredrikshald engasjerte han seg i lokalpolitikken og var medlem av bystyret fra 1868 til 1884. Han var ordfører i åtte år.

Vogt representerte Fredrikshald på Stortinget i 1874–1876 og 1877–1879. I begge treåsperiodene var han medlem av tollkomiteen, i den siste også av Lagtinget. Allerede i 1858 hadde han vært medlem av en kongelig kommisjon om revisjon av tolltariffene, ni år senere var han formann i tollovskommisjonen av 1867. Senere var han medlem av tolltariffkommisjonen av 1874 og utskipingskommisjonen av 1878. I 1889 var han med i den svensk-norske mellomrikslov-komiteen; han var leder for den norske avdelingen av komiteen.

I tillegg til sin øvrige virksomhet skrev han historiske avhandlinger om norsk trelasthandel og om vikingene i Irland.

Bibliografi – utvalg
--------------------

* *Frihandelens Fremgang og Seir i Storbritannien og Irland* (1864)
* *Den norske arbeiders beskatning og forbrug* (1877)
* *Udskibningsrettens Udvikling i Norge* (1880)
* *Dublin som norsk By, fra vort ældste Kjøbstadsliv : historisk Fremstilling* (1896)

Utmerkelser
-----------

Vogt var kommandør av St. Olavs Orden.

Referanser
----------

1. 1 2   Stortinget og statsraadet: 1814–1914. B. 1 D. 2 : Biografier L-Ø : samt tillæg, side(r) 930[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3 4 5 6  Lindstøl, Tallak (1857-1925) (1914). *Stortinget og statsraadet: samt tillæg. D. 2 : Biografier L-Ø samt tillæg*. Kristiania: Steen'ske bogtrykkeri. s. 930.
3. ↑  Biografisk informasjon om Lorenz Juhl Vogt , NSD Norsk senter for forskningsdatas politikerarkiv (nedlagt)
4. ↑  Bibsys-søk[*død lenke*]

Eksterne lenker
---------------

* (no) Lorenz Juhl Vogt hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Historisk befolkningsregister **·** BIBSYS **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** ISNI
 |
**«Riddles Wisely Expounded»** («Gåter løst på klokt vis») er en tradisjonell, engelsk ballade, klassifisert som Child Ballad 1. Den finnes i flere varianter.

I den eldste, kjente, overleverte varianten av sangen, «Inter diabolus et virgo» (*lat.* «Mellom Djevelen og jomfruen») fra midten av det 15. århundre, vil en djevelskikkelse bortføre en jomfru hvis hun ikke kan løse en rekke gåter. Kvinnen ber til Jesus om hjelp og visdom, og klarer å løse gåtene.

I yngre varianter er det en ridder som vil teste en kvinne før han gifter seg med henne (i noen versjoner etter å ha forført henne), eller en djevel kledd ut som ridder som prøver å bortføre henne. Kvinnen vet svarene og får derfor enten gifte seg eller slippe fra djevelen. I sistnevnte versjon spør den aller siste gåten ofte «Hva er verre enn en kvinne?» (Svaret er djevelen).

Gåtene er mange og forskjellige, men noen typiske er:

* Hva er lengre enn veiene? (Kjærligheten)
* Hva er dypere enn havet? (Helvete)
* Hva støyer mer enn hornet? (Torden)
* Hva er skarpere enn tornen? (Sulten)
* Hva er hvitere enn melk? (Snø)
* Hva er bløtere enn silke? (Dun)

Gåtemotivet er svært gammelt, fortellingene om Ødipus og om Samson er to gamle eksempler.

Denne sangen har mange tyske varianter, og finnes også i Skottland og Irland. Folkeeventyr med lignende gåte-motiv finnes i Hellas og slaviske språkområder.
**Kunigunde av Luxemburg** (født ca. 980 i Luxemburg eller kanskje på borgen Gleiberg ved Giessen;, død 3. mars sannsynligvis 1033 i Kaufungen) var tysk-romersk keiserinne gjennom sitt ekteskap med keiser Henrik II. Både hun og hennes mann tilhører den katolske kirkes helgener, og æres særlig i Bamberg.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Hun var datter av grev Siegfried av Luxemburg, og giftet seg med den daværende hertug Henrik IV av Bayern, senere keiser Henrik II, i 998/1000. Hun ble viet til dronning i Paderborn av erkebiskop Willingis i 1002 og kronet til keiserinne i Roma sammen med sin mann i 1014.

### Politisk innflytelse

Kunigunde fremstår tydeligere enn sine forgjengere som en selvstendig politiker, og bisto sin mann med råd og gjerninger. Med intervensjon (nevnelse som intervenient/talskvinne i kongelige urkunder) og formidling i politiske konflikter kan man få et bilde av hennes delaktighet i utøvelsen av den kongelige myndighet. Om lag en tredel av Henriks urkunder nevner Kunigunde som intervenient. Hun bistod son gemal i råd og dåd, som for eksempel som kongens stedfortrederske ved grensesikringene i 1012 og 1016 i Sachsen. Med stiftelser, skjenkelser og bønneforeninger sørget hun for herrskapshuset memorialier.

I en lengre prosess grunnla hun benediktinerinneneklostereret Kaufungen ved Kassel (etter Thietmar von Merseburg i 1017 på grunn av et høytidelig løfte).

Under den runst to måneders lange tronvakans etter ektemannens død i 1024 førte Kunigunde uanfektet riksstyringen med støtte fra sin bror Dietrich og Henrik. Hun beholdt også rikskledosiene i sin vold. Som legitimasjonstegn overgav hun så disse til den nye kong Konrad II da han ble velgt til mannens etterfølger.

### Død, helligkåring

Deretter trådte hun inn i Kaufungen, og der døde hun 3. mars 1033.

Hun ble helligkåret av pave Innocens III 3. april 1200.

Referanser
----------

1. ↑   The Peerage person ID p41237.htm#i412369, besøkt 7. august 2020[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Biografi fra katolsk.no

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Brockhaus Enzyklopädie **·** Deutsche Biographie **·** VIAF **·** VIAF **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** NKC
 |
**Wilma Marklund** (født 11. august 2002 i Teg i Umeå) er en svensk alpinist, som representerer klubben UHSK Umeå SK.

Idrettskarriere
---------------

### Sesongen 2018/19

Marklund deltok i sitt første FIS-renn (Entry League FIS) i november 2018, i Kåbdalis i Sverige, der hun kjørte ut. Hun fikk sin første pallplass i et FIS-renn 15. desember, da hun kom på tredjeplass i storslalåm i Duved. Under Svensk mesterskap i alpint 2019 kom hun på 22.-plass i storslalåm, og kjørte ut i super-G. Under Junior-SM i alpint 2019 kom hun på åttendeplass i utfor og andreplass i super-G, bak Liv Ceder.

### Sesongen 2019/20

Hun deltok i alpint under Vinter-OL for ungdom 2020. Der kom hun på 13.-plass i super-G, og i den påfølgende kombinasjonsslalåmen kjørte hun seg opp til sjetteplass. I storslalåm kom hun på 14.-plass, og i slalåm kom hun på fjerdeplass.

Under Junior-SM i alpint 2020 kom hun på tiendeplass i utfor.

Referanser
----------

1. 1 2   www.lausanne2020.sport, besøkt 12. januar 2020[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Sveriges Olypmpiske Komité - *Swedish Youth Olympic Team Lausanne 2020*, besøkt 23. mars 2020.
3. 1 2  FIS - *Wilma Marklund - Results*, besøkt 23. mars 2020.
4. ↑  FIS - *Åre (SWE) - National Junior Championships - Women's Super G*, besøkt 23. februar 2020.
5. ↑  Lausanne 2020 - *Wilma Marklund* Arkivert 23. mars 2020 hos Wayback Machine. besøkt 23. mars 2020.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Wilma Marklund – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Wilma Marklund – Olympedia Rediger på Wikidata

* (sv) Wilma Marklund – Sveriges olympiske komité Rediger på Wikidata

* (en) Wilma Marklund – FIS (alpint) Rediger på Wikidata

* (en) Wilma Marklund – TheSports.org Rediger på Wikidata
* (en) Profil hos Vinter-OL for ungdom 2020 Arkivert 23. mars 2020 hos Wayback Machine.
***Når nettene blir lange*** er en norsk film fra 2000. Filmen er den første og eneste dogmefilmen i Norge, nr. 19 i rekken av filmer som er tildelt Dogme sertifikat. Mona J. Hoel er filmens manusforfatter og regissør. Den er produsert av Malte Forsell og Mona J. Hoel i deres selskap, Freedom From Fear. Hovedrollene spilles av Svein Scharffenberg, Kari Simonsen, Zbigniew Zamachowski, Gørild Mauseth, Benedikte Lindbeck, Turid Gunnes, Geir Kvarme, og Bjarte Hjelmeland. Svein Scharffenberg fikk Amanda for beste mannlige hovedrolle og Kari Simonsen mottok æresprisen for rollen som mamma i filmen.

Handling
--------

Storfamilien drar avgårde for å feire jul i en enkel hytte langt inne på fjellet. En alkoholisert far, en mor i fornektelse, 4 barn med egne familier, polske svigerforeldre og en hund ankommer den iskalde hytta, og bestemmer seg for at denne julen skal bli annerledes. Utover kvelden, i takt med alkoholinntaket, dukker det stadig opp konfrontasjoner, latente følelser og vanvittige historier.

Kilder
------

* platekompaniet.no: Når Nettene Blir Lange
* filmbasen.no: Når nettene blir lange[*død lenke*]

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Når nettene blir lange* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Når nettene blir lange* i Nasjonalbibliotekets filmografi Rediger på Wikidata

* (no) *Når nettene blir lange* hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (da) *Når nettene blir lange* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata

* (en) *Når nettene blir lange* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (nl) *Når nettene blir lange* på MovieMeter Rediger på Wikidata
**Limoncello** (italiensk uttale: [limonˈtʃɛllo]) er en italiensk sitronlikør som i hovedsak produseres i Sør-Italia, spesielt i området rundt Napolibukten, Sorrentinohalvøyen, Amalfikysten og øyene Procida, Ischia og Capri. Det lages også limoncello på øyene Sicilia og Sardinia, i Menton i Frankrike og på øya Gozo i Malta.

Drikkens arnested er omdiskutert, men drikken er minst hundre år gammel.

Tradisjonelt lages den av det ytre skallet på Femminello St. Teresa-sitroner, som også kalles Sorrentositroner. Men de fleste sitroner, inkludert den vanligere Eureka-sitronen vil gi en limoncello med tilfredsstillende kvalitet. Skallet uten marg legges i kornbrennevin til oljen løser seg opp og gir væsken en gul farge. Denne tilsettes så flytende sirup. Klarhet og viskositet påvirkes av faktorer som den relative temperaturen av de to væskene.

Bruk
----

Limoncello serveres tradisjonelt avkjølt som en digestif etter middag. Langs Amalfikysten serveres den vanligvis i små, avkjølte begre i keramikk siden begge disse produktene er viktige i dette området. Herfra har tradisjonen spredd seg videre til andre deler av Italia.

Limoncello er den nest mest populære likøren i Italia, men har nå også fått en viss utbredelse i andre deler av verden. Restauranter i USA, Canada, Storbritannia, Australia og New Zealand har i økende grad limoncello som dessertdrink på sine menyer. Limoncello benyttes også stadig oftere i cocktailer. Limoncello har en ren sitronsmak uten å være sur eller bitter som sitronjuice.

Alkoholinnhold
--------------

Limoncello har et alkoholinnhold på 31,5 til 32%, som anses som optimalt.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | TasteAtlas
 |
En vannspreder i aksjon
**Vannspredere** som sprayer vann for å vanne vinplanter i en vingård
En **vannspreder** brukes til å vanne gressplener, avlinger, landskap, golfbaner og andre områder. De brukes også for nedkjøling og for kontroll av støv i lufta. Vannspredere påfører vann på en kontrollert måte, lignende regnvær. Vannet distribueres gjennom et nettverk som kan bestå av pumper, ventiler, rør og spredere.

Vannspredere kan brukes ved en bolig, for industrielle formål eller landbruksformål. Den er nyttig på ujevnt terreng der tilstrekkelig vann ikke er tilgjengelig som på sandholdig jord. De vinkelrette rørene, med roterende dyser på toppen, er koblet sammen med hovedrøret med jevne mellomrom. Når vann under trykk kommer gjennom røret, løper det ut fra de roterende dysene. Det blir spredt på avlingen.

Referanser
----------

1. ↑  «CHAPTER 5. SPRINKLER IRRIGATION». *www.fao.org*. Besøkt 26. august 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Irrigation sprinklers – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Irrigation sprinkler – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
Hageredskaper |
| --- |
| Hånd verktøy | 
* Averruncator
* Øks
* Lauvkniv
* Broadfork
* Daisy grubber
* Priklepinne
* Greip
* Grafter
* Grass shears
* Grass Stitcher
* Grev
* Homi
* Hori hori
* Kirpi
* Greinsaks
* Machete
* Mattock
* Hakke
* Høygaffel
* Post hole digger
* Potting bench
* Rosesaks
* Rive
* Såld
* Ljå
* Shovel
* Sigd
* Spade
	+ Loy
* Trowel
* Vandkande
* Weeder
* Trillebår
* Navar

 |
| Manual or powered | 
* Grubber
* Dethatcher
* Earth auger
* Edger
* Hekksaks
* Lawn aerator
* Gressklipper
* Lawn sweeper
* Plog

 |
| Elektroniskeverktøy | 
* Ryddesag
* Motorsag
* Hageslange
* Vannspreder
* Løvblåser
* Gresstrimmer

 |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | NDL
 |
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Russlands flagg Russland |
| Langrenn/skiskyting |
| Paralympics |
| Gull | 2014 Russlands flagg Sotsji | Skiskyting, 7,5 km |
| Gull | 2014 Russlands flagg Sotsji | Langrenn, 4x2,5 km |
| Bronse | 2014 Russlands flagg Sotsji | Langrenn, 20 km |
| Bronse | 2014 Russlands flagg Sotsji | Langrenn, sprint |
| Bronse | 2014 Russlands flagg Sotsji | Langrenn, 10 km |
| Para-VM |
| Gull | 2013 Sveriges flagg Sollefteå |  Langrenn, 4x2,5 km  |
| Gull | 2013 Sveriges flagg Sollefteå |  Langrenn, 10 km  |
| Gull | 2013 Sveriges flagg Sollefteå |  Langrenn, sprint  |

**Vladislav Aleksejevitsj Lekomtsev** (russisk: Владислав Алексеевич Лекомцев, født 8. desember 1994 i Derevnja Romasjkino i Udmurtia) er en russisk funksjonshemmet skiskytter og langrennsløper. Han har tre VM-gull fra 2013 og to gullmedaljer fra Paralympiske vinterleker 2014 i Sotsji som fremste internasjonale meritter. 

Han konkurrerer i klassen LW6 for stående utøvere.

Karriere
--------

Lekomtsev deltok VM i skiskyting og langrenn for funksjonshemmede 2011 i Khanty-Mansiysk i Russland, der han deltok i både langrenn og skiskyting. I langrenn kom han på 9.-plass på sprinten og 14.-plass på 10 km. I skiskyting fikk han 11.-plass på 7,5 km som beste resultat. For øvrig kom han på 16.-plass på 12,5 km og 17.-plass på 3 km jaktstart. 

Han deltok igjen ved VM for funksjonshemmede, der han også deltok i både langrenn og skiskyting. Han vant både 10 km og langrennssprinten individuelt, og deltok også på det russiske laget som vant 4 x 2,5 km stafett,åpen klasse. Han stilte ikke til start på 20 km. I skiskyting kom han på 7.-plass på 12,5 km og 16.-plass på 7,5 km. 

Ved Paralympiske vinterleker 2014 i Sotsji fikk han fem medaljer. Russland vant 4 x 2,5 km stafett i langrenn, og han fikk bronse på både 20 km klassisk og 10 km fri teknikk. I skiskyting vant han 7,5 km, og kom på 5.-plass på 15 km.

Referanser
----------

1. ↑   kremlin.ru, besøkt 26. februar 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Profil hos Paralympics 2014 Arkivert 20. mars 2014 hos Wayback Machine.
* Profil hos IPC Arkivert 27. april 2014 hos Wayback Machine. (biografi og resultater)
**Seniorsaken** er en bred, norsk interesseorganisasjon for mennesker over femti år. Den kjemper for de eldres rettigheter i samfunnet, økt oppmerksomhet om deres situasjon og en verdig behandling og pleie av gamle mennesker. Seniorsaken påvirker maktapparatet gjennom utspill i mediene og gir råd til enkeltpersoner, blant annet gjennom bladet *Senior*.

Marvin Wiseth er organisasjonens styreleder, mens Knut Chr. Høvik er generalsekretær.

Historie
--------

Organisasjonen ble stiftet 21. mai 2002 og lansert som en folkebevegelse av blant andre komikeren Rolv Wesenlund, tidligere politimester Willy Haugli, skuespillerne Anne Marie Ottersen og Ellen Horn, NRK-veteranene Vidar Lønn-Arnesen og Mette Janson, tidligere Trondheim-ordfører Marvin Wiseth og økonomijournalisten Christian Vennerød og TV- og radiomannen Kalle Lisberg.

Seniorsaken og den konkurrerende organisasjonen Senior Norge slo seg sammen i februar 2003. Seniorsaken fikk det året tilslutning fra mennesker i alle samfunnslag og nesten 50 000 medlemmer.

Mette Janson var generalsekretær og medlem av organisasjonens råd fram til hun døde i 2004. Siden overtok NRK-journalisten Steinar Mediaas som generalsekretær fram til september 2006. Senere ble organisasjonen ledet av Tore Henning Larsen, advokat Audhild Freberg Iversen og informasjonssjef Dag Bredal.

Referanser
----------

1. 1 2  «Historie». seniorsaken.no. Arkivert fra originalen 1. april 2015. Besøkt 11. august 2017.
2. ↑  «Styret». seniorsaken.no. Arkivert fra originalen 11. august 2017. Besøkt 11. august 2017.
3. ↑  «Sekretariatet». seniorsaken.no. Arkivert fra originalen 11. august 2017. Besøkt 11. august 2017.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** Brønnøysundregistrene
 |
**Branimir Poljac** (født 17. mai 1984) er en norsk tidligere fotballspiller med kroatiske foreldre, som sist spilte for den tyrkiske fotballklubben Konyaspor i den tyrkiske toppserien. Branimir er oppvokst på Mortensrud i Oslo og spilte i sine yngre dager på Klemetsrud IL. Poljac var tvunget til å legge opp som 25-åring etter en bilulykke der han ble lam fra skuldrene og ned.

Karriere
--------

Han spilte tidligere for KFUM Oslo, men ble hentet til Stabæk og debuterte i Tippeligaen i 2002. Han spilte 28 kamper fra start og fikk 26 innhopp. På disse 54 kampene, scoret han 16 mål for Bærumsklubben.

Poljac gikk videre til Moss etter 2007-sesongen, og var inn og ut av førsteelleveren i en sesong i Geir Bakkes tid som trener i klubben. Da Per Morten Haugen ble trener i Moss etter 2008-sesongen ble Poljac løst fra kontrakten. Haugen har senere uttalt at det var ut fra en helhetsvurdering som ble gjort av det sportslige apparatet, at de valgte å gå for en annen løsning.

Kort tid etter ble Poljac kontaktet av Konyaspor, som ville ha norsk-kroaten på to ukers prøvespill. Tyrkerne var tydeligvis fornøyd med det de så, og tilbød ham en kontrakt på to og et halvt år den 19. januar i 2009.

Ulykken
-------

Fredag 2. april 2010, ble han utsatt for en bilulykke på vei hjem fra trening i Konya. Hans bror, Mario, som også satt i bilen, slapp unna hendelsen med lettere skader, mens situasjonen var mer usikker rundt Branimirs tilstand. De første nyhetene meldte at han hadde pådratt seg alvorlige skader i hals og nakke-regionen, og det ble tidlig klart at han var i fare for å bli helt eller delvis lam. Branimir ble sendt direkte til sykehus, og var på operasjonsbordet få timer senere for å forminske skadeomfanget så mye som mulig.

Etter den seks timer lange operasjonen fortalte operasjonslegen, Erdal Kalkan, at Konyasporspilleren hadde pådratt sprekker i ryggraden, og medfølgende lammelser i armene og bena. Det var uvisst hvorvidt lammelsene var permanente eller ikke, noe legen mente ville vise seg i løpet av de neste tre dagene.

Se også
-------

* Dagfinn Enerly

Referanser
----------

1. ↑   FBref, FBref spiller-ID fd17e9bb[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Branimir Poljac – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) Branimir Poljac – Tyrkias fotballforbund Rediger på Wikidata

* (no) Branimir Poljac – Norges Fotballforbund Rediger på Wikidata

* (en) Branimir Poljac – FBref Rediger på Wikidata
* *1. divisjonsspiller blir Tyrkia-proff*, VG
* *Tidligere Stabæk-spiller kan bli lam etter bilulykke*, TV 2 Sporten
* *Tyrkisk doktor: – Poljac lammet i armene og beina* , TV 2 Sporten[*død lenke*]
**Vanntåke** er en slukkemetode innen brannvern. Vanntåke er ørsmå vanndråper (størrelse fra 10–200 mikron) spredt i lufta som tåke. Tåken oppstår i en dyse ved at en vannstråle mekanisk knuses eller når to vannstråler kollidere i en vinkel slik at de knuser hverandre. Mikrodråpene i vanntåken holder seg svevende i luften en god stund og blir gjerne dratt med luften inn i brannområde. Når vanntåken treffer flammer ekspanderer hver dråpe 1760 ganger og fortrenger oksygen slik at flammene kveles.

Vanntåkeanlegg ble utviklet for offshoreindustrien og de fleste oljeinstallasjonene i Nordsjøen anvender slik teknologi. 

Vanntåke som slukkemiddel har den fordel at vannmengdene som brukes er små, og det ikke oppstår store vannskader. Vanntåke anses derfor som et godt egnet slukkemiddel i bygninger med høy kulturminneverdi. Inngrepene blir også minimale da en enkelt vanntåkedyse kan dekke et rom på 25 m². Teknologien egner seg også godt til å bli ettermontert i eldre bygninger, da vanntåkeanlegg kan knyttes til eksisterende ledningsnett. Ny lavtrykksteknologi gjør det mulig å skape vanntåke helt ned til 4 bar. 

Vanntåke egner seg for automatiske slokkeanlegg som utløses i initialfasen i en brann. I omsorgsboliger der det bor mennesker som ikke kan rømme uten hjelp ved brannalarm anses vanntåke som spesielt gunstig, da tåken tar røyken med ned og lager bedre pusteforhold. 

Stortinget er den mest kjente bygning i Norge som har vanntåkeanlegg. I den tette trehusbebyggelsen på verdensarvstedet Røros er det etablert en annen type tørr vanntåkeanlegg i loft for å forhindre brannsmitte. Ved brann må brannvesenet her koble til trykksatt vann for å utløse slokkeanlegget.

Se også
-------

* Impulsvanntåke
* Høytrykksvanntåke

Eksterne lenker
---------------

* TU om vanntåke Arkivert 23. desember 2009 hos Wayback Machine.
* Opplysningskontoret for automatiske slokkeanlegg
Sam Snead har vunnet seniorturneringen Senior PGA Championship seks ganger
**Seniorgolf** er golf i alderklassen 50 år og eldre for menn, og 45 år og eldre for damer.

Profesjonell golf
-----------------

I profesjonell golf er seniorer spillere over 50 år når det gjelder menn, og 45 år når det gjelder damer. 

I 1980 ble Senior PGA Tour, den første touren for spillere over 50 år, opprettet. I 2002 ble navnet endret til Champions Tour. Det europeiske PGA fikk i gang en tilsvarende tour, European Seniors Tour, for sine medlemmer i 1995. 

Majorturneringer i profesjonell seniorgolf er per 2012 Senior PGA Championship, The Tradition, Senior Players Championship, US Senior Open og Senior Open Championship.

I profesjonell damegolf ble den første touren opprettet i 2001 under navnet Women's Senior Golf Tour. I 2006 ble navnet endret til Legends Tour. Veksten i seniorgolf for damer har ikke tilsvart den for menn, og damene har ingen major-turneringer.

Amatørgolf
----------

I amatørgolf går grensen ved 50 år både for menn og damer. Det arrangeres også mesterskap i andre klasser, som i Norge, der golfere over 65 år har en egen klasse i Norgesmesterskapet.

Eksterne lenker
---------------

* Champions Tour
* European Seniors Tour
* Legends Tour

Portal: Golf
**Nåtler** eller **nåtlerske** jobber i skotøyindustrien, hvor vedkommende syr sammen overlæret på sko. Et ferdig sammensydd overlær heter en nåtling, og prosessen med å sy overlæret sammen kalles også nåtling. Ordet kommer fra tysk nadeln avledet av Nadel som betyr nål. Norsk riksmålsordbok fra 1947 oppgir nåtlearbeider(ske), nåtlejomfru og nåtlepike som synonymer for nåtlerske. Idag brukes særlig den maskuline formen nåtler som betegnelse på dem som har denne jobben.

Ifølge boka Det gamle skomakeri var både menn og kvinner nåtlere, mennene nåtla særlig støvelskaft. Likevel framgår det av de nasjonale folketellingene at nåtling i industrien først og fremst var et kvinneyrke. I folketellinga 1910 var 452 damer, men bare ni menn oppført med dette yrket. Også i folketellinga 1900 er en overveldende andel av nåtlerne kvinner. Her har folk både ført opp av de jobba på skofabrikk, og i skomakerverksted. Dessuten finnes det også personer som ser ut til å ha nåtla hjemmefra. En av disse er Amanda Hendriksen fra Bohuslen som bodde i Fredrikshald i 1900. Hennes mann jobba på skofabrikk, men selv er hun oppført som «Notlerske i hjemmet».

Hva innbefatta arbeidet
-----------------------

Nåtlersken skulle foruten søm av overlæret også sette inn maljer og tilpasse skoas fôr, tå og hælkappe. Dessuten var det nåtlerskens jobb å pynte skoa med eventuelle perforeringer, sløyfer og rosetter, og eventuelt lage forsterkinger i form av remmer og bånd

Nåtleren Klaus Owe står i oppført i folketellinga som «Naatler (Skotøitilskjærer)». Ved større skofabrikker er tilskjærerjobben et eget yrke, og det vites ikke om Klaus Owe både jobba som nåtler og tilskjærer, eller om ordet nåtler i hans område også innbefatta arbeid med tilskjæring av skolæret.

Industrialisering
-----------------

Nåtling ble industrialisert før resten av skotilvirkinga. I 1870-80 kunne man kjøpe ferdigsydde nåtlinger fra tyske nåtlefabrikker. Ca 1900 tok skofabrikkene over produksjonen. Betegnende står det i kapitlet om skomakeri i Haandverk i hjemmet fra 1906 at nåtling er vanskelig, og ikke noe amatørskomakeren kan gjøre hjemme.

Referanser
----------

1. ↑  «ordnett.no». *www.ordnett.no* **(norsk)**. Besøkt 18. mars 2017.
2. ↑  «Nåtler» i Norsk Riksmålsordbog. Bd 2 første halvbind. Riksmålsvernet/Aschehoug. Oslo 1947. s 403.  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)

Eksterne lenker
---------------

* (no) Nåtlerske på NLIs Lokalhistoriewiki.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Lokalhistoriewiki
 |
**Meierist** er en yrkesttittel for fagarbeidere i meierier. I dagens moderne produksjon, består arbeidet i å overvåke produksjonsprosessene. Meieristen har ansvar for fremstilling av et bredt produktspekter, alle med melk som råvare. Produktene er svært ulike med hensyn til fremstillingsmetoder og sammensetning. Mange er ømfintlige ferskvarer med kort holdbarhetstid underlagt strenge krav til bearbeidelse og kjøling. Meieristen må ha innsikt i hygiene og kunne ta avgjørelser basert på teknologisk innsikt. Videre er det nødvendig med kunnskap om kvaliltetssikring og arbeidsledelse. I tillegg til ansatte ved større meierier, har det de siste årene også en rekke småskalprodusenter, først og fremst i ostemarkedet, tatt utdannelse som meierister.

Blant de viktige fagene under utdannelsen er mikrobiologi, kjemi, produksjonsteknologi, ulike laboratorieøvelser, hygiene samt praktiske øvelser. Videre kan fag som ledelse, økonomi og markedsføring inngå dersom en elev ønsker å ta mesterbrev. 

Tidligere ble meierister (og meiersker) utdannet ved meieriskoler.
Río San Juan
**Río San Juan** er en 192,06 km lang elv som renner fra Nicaraguasjøen til Det karibiske hav. Langs det meste av løpet sitt danner elva grensa mellom Nicaragua og Costa Rica.

En vannvei
----------

Río San Juan sett fra El Castillo
Allerede på 1530-tallet hadde spanjolene funnet denne vannveien som nesten forbinder Atlanteren og Stillehavet. Byen Granada, grunnlagt i 1524, fikk dermed en sjøvei mot Det karibiske hav. Blant de mange handelsvarene som fant veien opp denne elva, var også slaver fra Afrika. Pirater fra England, Nederland og Frankrike fant imidlertid også veien opp elva, og Granada ble flere ganger på slutten av 1600-tallet angrepet og plyndret av pirater. På grunn av den lave vannstanden i elva kom gjerne piratene oppover i kanoer. Festningsanleggene i El Castillo ble da bygd for å hindre videre piratangrep mot Granada og de tettbebygde områdene på vestsida av Nicaraguasjøen.

Kanalprosjekt
-------------

Gullrushet i California fra 1849 av skapte en stor trafikkøkning på elva. På kort tid ble det opprettet dampskipsruter oppover elva og over Nicaraguasjøen til det smale Rivas-eidet. Dette inspirerte til planer om å grave en kanal fra Det karibiske hav til Stillehavet, hvor en oppmudret og utvidet Río San Juan skulle utgjøre den lengste delen av vannveien. Videre så man for seg å seile over Nicaraguasjøen, og så grave en kanal over det relativt smale eidet ved Rivas. Da Panamakanalen ble åpnet i 1914, døde imidlertid ideen bort. I det siste tiåret har man imidlertid vekket ideen til live. Siden vannet i elva er svært grunt, ville dette nødvendiggjort store endringer i landskapet, noe som igjen ville medføre store endringer i økologien. De politiske sidene rundt grenseforholdet med Costa Rica ville også vært problematiske.

Økologi
-------

San Juan-elva er blant de få elvene i verden med hai. Oksehaien går nemlig opp elva til Nicaraguasjøen. Siden det meste av elveløpet går langs uberørt regnskog, oppviser elva og elvebredden et rikt biologisk mangfold.

En grenseelv
------------

Selv om elva danner grensa mellom Nicaragua og Costa Rica, er hele elva regnet som nicaraguansk territorium. Costa Rica har imidlertid rett til å drive kommersiell båttrafikk på elva. Dette går ikke helt friksjonsfritt. Costa Rica har et stort problem med ukontrollert innvandring fra det mye fattigere Nicaragua, og mener at Nicaragua ikke gjør en god nok innsats for å overvåke elva.

Referanser
----------

1. ↑  Greenberg, Amy S. (2005). *Manifest manhood and the Antebellum American empire*. Cambridge, UK: Cambridge University Press. ISBN 0-521-84096-1.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GND **·** GeoNames
 |