recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Sem Idrettsforening** (stiftet 14. februar 1921) har tilhold på Sem i Tønsberg kommune. Rekruttering skjer i hovedsak fra nærområdet. 

Foreningen eier et stadion for fotball (naturgress) og friidrett (kunstdekke), en 7er kunstgressbane for fotball og et klubbhus med samlingslokale og fire garderober. 

Turn- og håndballgruppa i foreningen benytter i hovedsak Semsbyhallen, som eies av Tønsberg kommune.

Historikk
---------

Oppstarten av Sem Idrettsforening var del av utviklingen av stasjonsbyen Sem (Semsbyen). Med jernbane (del av Vestfoldbanen) og egen togstasjon på plass fra 1881, fulgte økt virksomhet på flere områder. Flere mennesker bosatte seg her, og blant disse var noen som hadde drevet idrett i organiserte former. 

En forløper for Sem Idrettsforening ble stiftet 25. september 1907 under navnet Sems ski- og fotboldlag. I spissen for satsingen sto innflytterne E. G. Fasting, bestyrer på en nyoppstartet tønnefabrikk, og Anders Hem, en innflytter fra Tønsberg, som kom til Sem som 21-åring i 1906. Mangel på idrettsplass var en av grunnene til at foreningen gikk i oppløsning i 1912.

I 1917 så Sportsklubben Sleip dagens lys, med Eugen E. Ljungren som formann. Denne klubben hadde også som formål å drive med fotball og ski, men fikk ikke lang varighet.

I tiden som fulgte ble det av og til arrangert private fotballkamper og skirenn. I etterkant av et skirenn i Ryghsbakken, samlet seg, ifølge stiftelsesreferatet, en gruppe på 50-60 menn seg i samlingslokalet Sæheim, og og stiftet Sem Idrettsforening. Initiativtager var Anders Hem, og han ble enstemmig valgt til foreningens første formann. Foreningens formål var "å drive ski og fotballsport med muligens friidræt og turning", mens lagets mål var "at drive idræt, samt vække interesse for idrætsaken".

Det var på denne tiden kun menn som kunne opptas som medlemmer.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted

* (en) Sem Idrettsforening – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
Sem Idrettspark er plassert sentralt i Semsbyen, 5 kilometer vest for Tønsberg by (som skimtes i bakgrunnen). (Foto: Luna Media, august 2019)
* Sem IF Fotball (klubboppføring hos Norges Fotballforbund)

Fanen til Sem Idrettsforening ble utarbeidet på 1960-tallet.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
«**Ved Bohusläns kyster**» er et skillingstrykk som opprinnelig stammer fra Sverige. I Norge er den kjent på et blandingsspråk av norsk og svensk. Alf Prøysen samlet den inn til sin visespalte i «Magasinet for alle» på 1950-tallet, og den er også tatt med i samlingen De gamle visene med Alf Prøysen, utgitt på Forlaget For Alle i 1972.

Teksten
-------

**1.**Ved Bohusläns kyster blant klipper så grå,  

der ser man en grav med et anker ut på,  

den saknar all kledning av kranser og band  

dens prydnad består ut av havskum og sand.  

  

**2.**Men minnet om den som i graven er gjemt  

av fiskerbefolkningen aldri blir glemt,  

om tiden jeg skildrer når minnet er grått  

jeg her det gjengiver som jeg det har fått.  

  

**3.**Blant ärrika granor som susar på strand  

der ser man en fiskareflicka i blant  

Hon går der så sorgfull med hand under kinn  

och lyttar så tankfull til susande vind.  

  

**4.**Hun sukker så tungt hennes smerte det er  

og leva så skilt i fra den hun har kjær,  

och svar meg då bøljor på brusande hav  

hvor finnes min elsked, eller er han i grav.  

  

**5.**Han lovet jo meg da han slippat min hand  

jag skriver så fort som jag kommer i land.  

Men aldrig från honom en rad jag har fått  

fast det er år senn den dag han dro bort.  

  

**6.**Med sorg i mitt hjerte så ensam jag går  

mitt selskap er vågor som brusande slår,  

De ärrike granor och mørkeblå skjær  

det er nu det eneste jag holder kjær.  

  

**7.**Ha takk for det vennskap du visat meg har  

min avskjed fra verden for evig jeg tar  

mitt liv vil jag bedda blant vågornas vold  

blant sjøtang och nøkåter hvila jag skal.  

  

**8.**Så løsner hun sakte sitt bølgende hår  

och sidan hun ned i mot strandbredden går,  

hun hvisker så sakte sin elskedes navn  

og kaster seg selv ut i bølgenes favn.  

  

**9.**En kort tid der etter at piken forsvant  

man liket av henne i bølgene fant,  

då fikk hon sin grav mellom granornas rot  

der hvilar hon tongt ifron stormarnas hot.  

  

**10.**En sjømann kom hjem fra det brusende hav  

han reiste et anker ut på hennes grav,  

i ankeret skrev han med gyllene ord:  

Her hvilar den flicka jag elsket på jord.  

  

**11.**Men Kattegats bølger stormar och slår  

mot foten av granene år etter år,  

men minnet om den som i graven er gjemt  

av fiskerbefolkningen aldri blir glemt.
***Veddemålet*** er en norsk eventyrserie for barn og unge som gikk på NRK1 i 2004. Serien handler om fire søskenbarn som er på sommerferie med foreldrene sine på Sørlandet. En dag finner de et mystisk skipsvrak på havbunnen. Serien var resultat av et samarbeidsprosjekt mellom Nordisk film, Yle, SVT og DR for NRK. Serien ble sendt på lørdager, like etter Barne-TV.

Serien ble i 2005 etterfulgt av *Skattejakten*.

Om serien
---------

Siw (15), Sigge (10), Katta (13) og Jarle (14) er søskenbarn, og nå skal de på sommerferie sammen med foreldrene sine på Sørlandet. Siw og Sigge bor i Sverige, Jarle og Katta i Norge. De fire er flinke til å fridykke, og snart oppdager de et mystisk vrak på sjøbunnen. De finner ut at de trenger skikkelig dykkerutstyr for å utforske mer, og sniker seg til å låne foreldrenes utstyr uten lov. Det klarer de ikke uten å bli oppdaget. Det hele ender i en krangel om fedrene skal gi barna et skikkelig dykkerkurs eller om de skal dra på fisketuren de egentlig hadde planlagt. Resultatet blir et veddemål utenom det vanlige. Fedrene lover å avlyse fiskeplanene og heller hjelpe til med dykkingen dersom ungdommene klarer å fiske seks fiskeslag til "Oldemors Fiskesuppe".

I rollene
---------

* William Svedberg ... Sigge Sterner
* Sally Frejrud Carlsson ... Siw Sterner
* Ingrid Unnur Giæver ... Katta Sterner
* Niklas James Knutsen ... Jarle Sterner
* Guri Johnsen ... Ruth Sterner
* Gisken Armand ... Ingrid Sterner
* Peter Andersson ... Ulf Sterner
* Michael Nyquist ... Are Sterner

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Veddemålet* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Veddemålet* hos Filmfront Rediger på Wikidata
**Wolf Isaac Blitzer** (født 22. mars 1948 i Augsburg i Tyskland) er en amerikansk journalist og forfatter som har vært ansatt i CNN i en årrekke.

Blitzer er sønn av polske jøder, og han vokste opp i Buffalo i New York i USA. Han er nyhetsanker for CNN, der han har jobbet siden 1990. Han var korrespondent før han ble nyhetsanker. Han er programleder for *The Situation Room* som sendes hverdager, og *Late Edition*, som er et politisk debatt- og analyseprogram som sendes hver søndag. Foruten hans daglige plikter, er Blitzer også hovedanker for CNNs amerikanske valgsendinger, et ansvar han har hatt siden 2004. Tidligere har han ledet *Wolf Blitzer Reports* og *The World Today*.

Blitzer startet sin journalistiske karriere i 1970 som Tel Aviv-reporter for Reuters. I 1973 ble han Washington-korrespondent for den engelskspråklige utgaven av *The Jerusalem Post*. Den jobben hadde han frem til han begynte i CNN. Blitzer har også arbeidet som lobbyist for den jødiske organisasjonen AIPAC.[]

Blitzer har gitt ut to bøker. *Between Washington and Jerusalem: A Reporter's Notebook* ble utgitt i 1985, mens *Territory of Lies* kom ut i 1989.

Referanser
----------

1. ↑   Encyclopædia Britannica Online, Encyclopædia Britannica Online-ID biography/Wolf-Blitzer, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w6hj5brw, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  .
4. ↑  .

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Wolf Blitzer – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Wolf Blitzer på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) Wolf Blitzer hos The Movie Database Rediger på Wikidata
* (en) Wolf Blitzer på Twitter Rediger på Wikidata

* (en) Wolf Blitzer på Facebook Rediger på Wikidata

* (en) Wolf Blitzer på Instagram Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC
 |
**Strategi** brukes i sjakk om evaluering av posisjoner og om å sette mål og langsiktige planer for spillet. Spillerne forsøker å unngå svakheter i egen stilling samtidig som de forsøker å påføre motstanderen svakheter for deretter å utnytte disse.

Midlertidige og permanente fordeler og svakheter
------------------------------------------------

Det skilles gjerne mellom midlertidige og permanente fordeler/svakheter i stillingene. Permanente fordeler/svakheter omfatter materiell fordel, dårlig kongestilling, fribønder, svake bønder, sterke og svake felt, bondeøyer, sterkt bondesentrum, kontroll over diagonaler, kontroll over linjer, løperparet og kontroll over en rad. Midlertidige fordeler/svakheter omfatter dårlig plasserte offiserer, offiserer som er lite koordinerte, forsprang i utvikling, sentralisering og rom.

For å finne en god plan bør der midlertidige og permanente fordelene/svakhetene i stillingen analyseres. Noen nyttige spørsmål kan være:

1. Hvordan er den materielle balansen?
2. Er det noen direkte trusler?
3. Hvordan er kongesikkerheten til begge kongene?
4. Bondestruktur:
a) Hvilke linjer og diagonaler er åpne?
b) Finnes det noen sterke felt?
c) Hvem kontrollerer sentrum?
d) Hvem kontrollerer mest rom og hvor er romfordelen?
5. Hvilke brikker er aktive og hvilke brikker er passive?

Referanser
----------

1. ↑  Grooten (2010), side 12-14
2. ↑  Grooten (2010), 37-48

Litteratur
----------

* Grooten, Herman (2010). *Chess Strategy for Club Players* **(engelsk)**. Alkmaar: New In Chess. ISBN 978-90-5691-268-0.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND
 |
**Beijings underjordiske by** er et enormt nettverk av tunneler og saler og rom til alle slags bruk som ble bygget i Beijing på ordre fra Mao Zedong. Den underjordiske by var en forberedelse på en fryktet krig mot Sovjetunionen, og kunne i teorien få plass til 40 prosent av byens daværende befolkning. Byggeordren kom i 1969 da det var trefninger mellom kineserne og sovjeterne om Zhenbao-øya i grenseelven Heilongjiang. Det var meningen at anlegget skulle motstå atombomber.

Tunnelene ble bygd mellom 1969 og 1979, og mer enn 300 000 borgere, deriblant skolebarn, gjorde en innsats. Tunnelene har en samlet lengde på over 30 kilometer og dekker et areal på 85 kvadratkilometer åtte til atten meter under bakken. Det ha om lag ett tusen saler som skal kunne motstå bombeangrep. Noe kart over tunnelnettet er ikke blitt gjort alment tilgjengelig, men det antas at tunnelene knytter sammen hele det sentrale Beijing og har utløpere til høydene vest for byen.

Det gjenstår i dag (2008) én inngang til undergrunnen, mens det tidligere var tre for almenheten, i tillegg til en mengde små innganger fra boliger og kontorer. Det gis nå omvisninger i anlegget, fra nedgangen ved gaten *Xi Damochanjie* nr 62. Man kan få se noen av rommene ment som lagerrom og forretninger, restauranter, klinikker, skoler, teatere, lesesaler og fabrikker. Anlegget hadde ofgså en bane for rulleskøyter, lager for korn og olje, barbersalonger og ent soppdyrkingsanlegg – ettersom sopp kan vokse selv om det ikke er mye lys. 

Det antas at anlegget ble brukt av regjeringsledelsen under kulturrevolusjonen for å komme seg lettere rundt i byen. Styrker fra Folkets frigjøringshær benyttet det da de forberedte seg på å slå ned demonstrasjonene på Tiananmenplassen i 1989.

Eksterne lenker
---------------

* YouTube film på 2 min.
**Bjørn Dahl** (født 24. mai 1954) er en norsk forretningsmann og tidligere fotballspiller. Han var fra 2000 til 2010 daglig leder i Sportsklubben Brann, klubben han også gjennom flere år var spiller for.

Han startet sin Brann-karriere i 1972. Den samme sesongen vant han også sin eneste tittel som Brann-spiller, da han ble cupmester for rødtrøyene. Han spilte for Brann frem til 1975, da han etter å ha vunnet seriesølv reiste til USA i forbindelse med studier. Ved siden av studiene spilte han universitetsfotball for University of San Francisco. Laget hans vant universitetsmesterskapet tre ganger, i 1975, 1976 og 1978. Han prøvde seg også i den daværende amerikanske proffligaen der han spilte for New York Cosmos. 

Dahl var tilbake i Brann i 1979-sesongen, og spilte også kamper for klubben i 1981 og 1983. Han har også spilt fotball for Fana og Fyllingen. For Fyllingen var han assistenttrener da klubben rykket opp i norsk fotballs øverste divisjon i 1989, og fortsatte i stillingen i 1990 da klubben reddet plassen i toppdivisjonen.

Som forretningsmann har han hatt ledende stillinger i Deloitte & Touche, Seafarm, Elcon Finans, Bokreditt, GE Kapital, Høgberg International og Grieg Investor. I 2000 overtok han som administrerende direktør i Brann. Da Brann ASA ble avviklet i 2003 ble jobbtittelen omgjort til daglig leder. Han trakk seg fra stillingen i 2010.

Referanser
----------

1. ↑  bt.no Brann-topp trakk seg Arkivert 17. april 2010 hos Wayback Machine.
**Bjørn Breistein** (født 1973) er en norsk musiker og dirigent.

Breistein var ansatt på euphonium i Forsvarets Musikkorps Sørlandet 1996–2002 og 2003–2013 i Forsvarets Musikkorps Vestlandet.

Han har bakgrunn fra korpsmiljøet på Vestlandet og fikk sin musikalske grunnopplæring i Haukås Skolemusikk. Han utdannet seg ved Griegakademiet i Bergen 1992–1996.

Breistein vant NM for solister i sine respektive årsklasser 1989, 1992 og 1993.[]

Han har studert direksjon ved mesterklasser i Norge, Tsjekkia og Tyskland. Lærere har inkludert Tsung Yeh, Kirk Trevor, Alan Hazeldine, Rolf Gupta, Colin Metters og Johannes Schlaefli. Som dirigent har han uroppført verker av Jan Erik Mikalsen, Stig Nordhagen, Torstein Aagaard-Nilsen Johan Modahl Leiva mfl. Breistein har dirigert for flere ledende korps i Norge bl.a. Stavanger Brass Band, Manger Musikklag og Dragefjellets Musikkorps. Breistein debuterte som orkesterdirigent med Pleven Philharmonic Orchestra, Bulgaria sommeren 2008. I 2011 spilte Pleven filharmonikerne inn verker for tuba og orkester med Bjørn som dirigent.[]

Bjørn Breistein dirigerte National Youth Wind Orchestra, Sør-Afrika, i 2010, 2011 og 2012.[]

Han jobber jevnlig med landets ledende korps. Han har jobbet mye med norsk musikk fra første del av 20.århundre.

Referanser
----------

1. ↑  proff.no Bio
2. ↑  Illevold, Bente; "Eufonium i Norge: tradisjon og innovasjon" s. 68–71; https://nmh.brage.unit.no; *En undersøkelse av norsk utøverpraksis på eufonium belyst gjennom Forsvarets musikk og fire kvalitative intervjuer*
3. ↑  nmbrass.no/ #dir22 BB
4. ↑  nmjanitsjar.no/ #dir22 BB

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** LCCN
 |
**Bjørn Dahl** (født 17. april 1978) er en tidligere norsk fotballspiller som har spilt for blant annet Viking og Brann.

Dahl spilte for Viking fra 1998. Han spilte 171 eliteseriekamper for Stavanger-klubben. De siste sesongene i klubben var han en nøkkelspiller. Høydepunktet i klubben var da han ble cupmester i 2001. Dahl spilte primært høyreback i forsvaret, og han har også én A-landskamp for Norge, samt fire U-landskamper.

Videre kom Dahl fra Viking til Brann i mars 2006, som en del av overgangen til Ragnvald Soma motsatt vei. I Brann vant Dahl seriegull i 2007. I gullsesongen spilte han 15 kamper. Den 12. august 2009 ble han utlånt til Hønefoss og var med på å spille klubben opp til Eliteserien. Etter sesongen gikk han til Løv-Ham, og var visekaptein i klubben.

Dahl har tidligere også spilt for Øy-glimt, Jadakameratane og Os Turn. Etter 2011-sesongen la Dahl opp som profesjonell fotballspiller. I 2012 involverte han seg i Sædalen IL, som da spilte i 6. divisjon. 

Etter fotballkarrieren har Dahl satset på læreryrket. For tiden underviser han ved den kristne privatskolen Danielsen Videregående Skole i Bergen sentrum. Undervisningsfagene hans omfatter kroppsøving, religion og kristendom.

Referanser
----------

1. ↑  bt.no Dahl til Løv-Ham Arkivert 14. desember 2009 hos Wayback Machine.
2. ↑  bt.no Storesund ny kaptein i Løv-Ham Arkivert 1. april 2010 hos Wayback Machine.
3. ↑  ba.no Tilbake til Fana
Selskapets logo
Slipemaskin
**Kalvild Træsliperi** i Lillesand var en fabrikk for produksjon av tremasse og senere også kartong.

Eierskap
--------

Fram til 1870-årene var Østre Kaldvell en vanlig gård med sagbruk og kvern oppe ved Savefossen. Ca. 1880 kjøpte brødrene Herlofson fra Arendal Kaldvellelva og vannrettighetene i Stigselvvassdraget med tanke på industrireisning. I 1889 kjøpte Iver Munthe Daae både gård, elv og rettigheter og bygde opp bedriften Kalvild Træsliberi.

Driften ble startet i 1889 med produksjon av tremasse. I 1913 overtok brødrene Wiborg bedriften og gården. I 1917 bygde Justus Wiborg det store huset på Øvre Kaldvell. Etter brødrene Wiborg har bedriften hatt flere eiere. 
Einar Rasmussens Rederier kjøpte Kalvild Tresliperi på slutten av 1940-tallet. I 1960 ble selskapet igjen solgt til Hunsfos fabrikker.

Produksjon
----------

Driften var basert på vannkraft. Fra Nedre Lonestem gikk det vannrenne til turbinen på fabrikken og tømmerrenne til Sliperihøen. Bak sliperiet sto Tørkebua. I 1920-åra ble det produsert brun og hvit tremasse og brun lærpapp. Den brune lærpappen ble kjent som *Kalvildpappen* og ble bl.a. brukt til emballasje for finere verktøy, i kofferter, som innlegg i skosåler og i møbelindustrien. 

I 1930-årene sysselsatte bedriften rundt 70 personer. Driften tok slutt 1962. Sliperibygningen brant i 1974. I dag står kun en slipemaskin og et murgulv igjen der fabrikken lå.

Senere bruk
-----------

I 1964 kjøpte Aust-Agder NKS hovedbygningen på Østre Kaldvell og omgjorde den til sykehjem. I 2007 ble Kaldvell Sykehjem solgt til Sparebanken Sør for bruk til både kurs og konferanser, og også som representasjonsbolig.

Arkivet
-------

Arkivet etter Kalvild Træsliperi befinner seg på Aust-Agder museum og arkiv i Arendal. Arkivet omfatter saksarkiv og regnskapsbøker, i hovedsak fra perioden 1950-1980. Det finnes også materiale etter Kalvild Træsliperi på Statsarkivet i Kristiansand. Dette ligger i arkivet etter Hunsfoss fabrikker. Her finnes materiale knyttet til lover for selskapet, korrespondanse, regnskap om eiendomsdokumenter.

Området
-------

Demningen *Nedre Lonestemmen* ble restaurert i 1991. Den øvre delen av vannrenna er ennå intakt. Heldal stem ble anlagt allerede på 1500-tallet, den nåværende er fra 1886. Ved stemmen sto Heldal Sav og Heldals kverner. Husene på Savemyr og Savebakken ble bygd ca. 1820 av folk som arbeidet på saga. 

De øvre deler av vannrenna i Kaldvellelva er også senere restaurert i forbindelse med utviklingen av tur- og fiskeområdet.

Kaldvell har også flere populære turløyper i området rundt Kaldvellelva, med den for lokalbefolkningen godt kjente Kniben, det høyeste punktet på denne løypa, 94 moh. Her er det flott utsikt til alle kanter, med mulighet for "å skrive seg inn" når man først har nådd toppen.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Arkiv etter Kalvild Træsliperi på Arkivportalen
* (no) Arkiv etter Kalvild Træsliperi på Arkivportalen
Guildfordkatedralen er en anglikansk katedral i Guildford i England. Den ble innviet 1981.
**Guildfordkatedralen** (på engelsk *Guildford Cathedral*) er den eneste anglikanske katedralen som er bygget i kirkeprovinsen Canterbury etter reformasjonen i England. Guildford bispedømme ble opprettet i 1927, og arbeidet på katedralen, til tegninger av Edward Maufe, begynte i 1936. Det ble avbrutt av andre verdenskrig, og bygningen ble derfor ikke vigslet før i 1961.

Beskrivelse
-----------

Den står på Stag Hill i sentrum av Guildford i Surrey, og er en solid bygning i rød teglstein. Rett ved siden av ligger Universitetet i Surrey. Teglsteinene er laget av leire fra åsen den står på.

Tårnet er omkring 48 meter høyt, og har ti klokker støpt av Whitechapel klokkestøperi, mest kjent for å støpe Frihetsklokken i Amerikas forente stater og Big Ben i London. På toppen av tårnet står en 3 meter høy forgylt engel som dreier med vinden. Skrekkfilmen *Omen* (1976) ble filmet i katedralen; engelen på toppen av spiret ble faktisk plassert der spesifikt for filmen. Medlemmene av menigheten likte den så godt at de ba om å få beholde den.

Katedralen er svært lys innvendig, med søyler av lys sandstein fra Somerset og gulv av hvit italiensk marmor. Arkitekten Maufe skrev i 1932, før byggingen begynte at «idealet var å lage en design som definitivt hører vår tid til, men er i tråd med de store engelske katedralen; å bygge på nytt etter tradisjonen, å sette sin lit til proporsjoner, masse, volum og linjer heller en forsiring og ornamenter». Kunsthistorikeren Nikolaus Pevsner har i *Pevsner Architectural Guides* beskrevet den som en «søtmodig, udramatisk kurvilinear gotisk» kirke, og interiøret som «edelt og subtilt». Den er vurdert som en bevaringverdig bygning i nivå II\*.

Referanser
----------

1. ↑  Historic England: «Cathedral Church of the Holy Spirit (1377883)» Arkivert 21. juni 2015 hos Wayback Machine.. *National Heritage List for England*.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Guildford Cathedral – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Offisielt nettsted
* A history of the choristers of Guildford Cathedral
* Seeds of Hope Children's Garden Arkivert 20. februar 2020 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Kreis Annaberg** var en Landkreis som eksisterte i Bezirk Karl-Marx-Stadt i Den tyske demokratiske republikk (DDR) på grensen til Tsjekkoslovakia. Kretsens historiske opprinnelse var Amtshauptmannschaft Annaberg som ble opprettet i 1874 i kongeriket Sachsen. I 1939 ble den omdøpt til **Landkreis Annaberg**. I 1945 kom den inn under **Land Sachsen** og fra 1949 ble den en del av DDR. I 1952 ble deler av kretsen skilt ut som Kreis Zschopau.

Etter oppløsningen av DDR fortsatte kretsen å eksistere fra 1990 til 1. august 1994 som **Landkreis Annaberg** innenfor Fristaten Sachsen. Den 1. august 1994 ble den slått sammen med flere kommuner i Landkreis Zschopau til den nye kretsen Landkreis Annaberg.

Byer og kommuner
----------------

Kretsen omfattet i 1990 følgende byer og kommuner:

| **Byer** |
| --- |
| Annaberg-Buchholz |
| Geyer |
| Elterlein |
| Schlettau |
| Oberwiesenthal |
| Jöhstadt |

| **Kommuner** |
| --- |
| Bärenstein |
| Cranzahl |
| Crottendorf |
| Ehrenfriedersdorf |
| Gelenau |
| Königswalde |
| Neudorf |
| Scheibenberg |
| Sehma |
| Tannenberg |
| Thum |
| Thermalbad Wiesenbad |
**Kreis Dresden-Land** var en Landkreis som eksisterte i Bezirk Dresden i Den tyske demokratiske republikk (DDR) fra 1952 til 1990, med hovedsete i Dresden. 

Kretsen ble dannet av det tidligere Amtshauptmannschaft Dresden, som ble opprettet i 1874 i kongeriket Sachsen. I 1939 ble den omdøpt til **Landkreis Dresden**. Kretsen grenset til Kreis Meißen og Kreis Kamenz. Fra 1945 til 1950 økte byområdet Dresden betraktelig i areal på bekostning av den tidligere landkretsen. Av deler av det gamle distriktet ble den nye Kreis Freital og Kreis Dresden-Land dannet i 1952, mens områdene omkring Radeburg fra Kreis Großenhain ble overført til Kreis Dresden-Land. På dette tidspunktet utgjorde Kreis Dresden-Land en krets sør, vest og øst for Dresden. Kretsen var 357 km² og hadde 112.900 innbyggere.

Etter Tysklands gjenforening fortsatte den å eksistere fra 1990 til 1996 innenfor Fristaten Sachsen som **Landkreis Dresden-Land**. 

I forbindelse med kretsreformen i Sachsen i 1994 og 1996 klaget kretsen på forslaget om sammenslåing med Landkreis Meißen til Fristaten Sachsens forfatningsdomstol. Domstolen avslo imidlertid klagen, og den 1. januar 1996 ble kretsen slått sammen med Landkreis Meißen til den nye kretsen Landkreis Meißen som eksisterte frem til 2008. Kommunen Schönfeld-Weißig ble slått sammen med byen Dresden den 1. januar 1999.

Andre kjente byer i kretsen, ved siden av Dresden, var Radebeul, Radeberg og Radeburg.
**Finn Sollie** (født 13. mai 1928 i Narvik, død 1. mai 2009) var en norsk statsviter, statsstipendiat og forskningsleder ved Fridtjof Nansens Institutt. 

Sollies utdannelse omfattet først historie, statsvitenskap og statsrett fra Universitetet i Oslo, før han ble Fullbright-student i USA. Der tok han *Master's Degree* ved Emory University i 1954 og doktorgrad fra Johns Hopkins-universitetet i 1957.
Finn Sollie arbeidet i UD 1958-62 og ved ambassaden i Washington D.C. 1962-65. Han arbeidet ved Fridtjof Nansens-Stiftelsen på Polhøgda fra 1956 til 1985, med å bygge opp og lede stiftelsens forskningsavdeling. Sollie var deretter frilans forsker og skribent, inntil han i 1989 ble statsstipendiat. 

Sollie hadde en rekke oppdrag som foreleser, utreder og utvalgsmedlem. Han var medlem av *Nedrustningsutvalget* fra 1970 til 1989, var fast gjesteforeleser ved Forsvarets høgskole, medlem av Forsvarskommisjonen av 1990, leder for *Perspektivgruppen for Nordområdene* og utredet *sjømakt og sjøforsvar i Nord-Atlanteren*. 

Hans forfatterskap  omfatter titler som *Antarktis-traktaten, ressursene og utnyttelsen* (1978), *Norsk oljepolitikk i utenriks- og sikkerhets-politisk perspektiv* (1981), *Sovjetisk sjømakt: trekk og tendenser i russisk maritim strategi* (1984), *Growing political and strategic importance of the Arctic : a Norwegian perspective* (1989)

Referanser
----------

1. 1 2 3   www.begravdeioslo.no[Hentet fra Wikidata]

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC
 |
**Arne Berg** (født 23. januar 1917, død 6. mai 2012) var en norsk arkitekt, bygningshistoriker og museumsmann. Berg var utdannet arkitekt ved NTH i 1941, og arbeidet fra 1949 fram til pensjonsalder i 1984 ved Norsk Folkemuseum. Deretter hadde han kontor hos Riksantikvaren før han i 1994 ble ansatt som forsker ved Norsk institutt for kulturminneforskning. 

Oppmålingstegninger av gamle norske bygninger finnes spredt i flere arkiver, både i Norge og utlandet. På 1950-tallet tok Berg initiativet til Antikvarisk oppmålingskartotek, og sørget dermed for at mange av disse tegningene ble registrert i ett felles kartotek. Han ledet selv dette arbeidet. De fleste registrerte oppmålingene er av bygninger med en viss antikvarisk verdi. I kartoteket finnes også informasjon om tegninger av enkelte planlagte hus (fra før 1850-tallet), som aldri ble oppført. I tillegg er det registrert noen gamle prospekter, kart og andre tegninger som ikke er utført som oppmålinger.

Berg ble i 1990 tildelt Kongens fortjenstmedalje i gull.

I 2012 ble bøkene hans gjort tilgjengelige som e-bøker på familiens initiativ etter samarbeid med Universitetet i Oslo.

Bibliografi (utvalg)
--------------------

* *Norske gardstun*,1968 (e-bok 2012)
* *Voss kyrkje*, 1977 (e-bok 2012)
* *Norske tømmerhus frå mellomalderen*, 6 bind,1989-1998 (e-bøker 2012) Bind 1

Referanser
----------

1. ↑  Fødselsdato jfr. dødsannone i Aftenposten[*død lenke*]
2. ↑  Aftenposten, lørdag 12. mai 2012, Kultur & meninger, side 17, Nekrologer, Arne Berg
3. ↑  Kongens Fortjenestmedalje i gull Kongehuset.no, hentet 12. desember 2012
4. ↑  Arne Guttormsen: Vår byggekunst er døende[*død lenke*] Vårt Land, 14. desember 2012

Eksterne lenker
---------------

* E-bøker (iTunes)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Historisk befolkningsregister **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** KulturNav
 |
**Arne Mathias Bredesen** (født 12. november 1944) er professor emeritus ved NTNU. Hans fagområder er kuldeteknikk, med spesialisering innen varmepumper og energisystemer, anvendt termodynamikk, kompressorteknologi, naturgassteknologi og fiskeriteknologi.

Bredesen var dekan ved Fakultet for maskinteknikk ved NTNU i perioden 1996–2001, og prodekan ved Fakultet for ingeniørvitenskap og teknologi ved NTNU i perioden 2002–2005.

Arne M. Bredesen er medlem i Norges Tekniske Vitenskapsakademi.

I 2016 ble han hedret med Kongens fortjenstmedalje.

Referanser
----------

1. ↑  Liste over medlemmer av Norges Tekniske Vitenskapsakademi i Norge Arkivert 8. desember 2014 hos Wayback Machine.
2. ↑  Agdestein, Maren (20. juni 2016). «Hedres med Kongens fortjenstmedalje». *Gemini.no*.

Eksterne lenker
---------------

* 

* (no) Publikasjoner av Arne Bredesen i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
* 

* (no) Publikasjoner av Arne Bredesen i BIBSYS
* NTNUs informasjon om Bredesen

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** CRIStin
 |
**Arne Bergseng** (født 22. mars 1961 i Lillehammer) er en tidligere norsk ishockeyspiller som spilte forward for Lillehammer Ishockeyklubb, Furuset og Storhamar IL.

Arne Bergseng utgjorde sammen med broren Lars Bergseng en målfarlig duo i norsk ishockey. På grunn av sin enorme fysikk (199 cm / 110 kg) var han ikke den raskeste spilleren på isen, men kompenserte for det med å være god på å lese spillet og flink til å være i rett posisjon. Fra moderklubben Lillehammer dro han først til Furuset, før Storhamar samlet inn 70 000 kroner og hentet Arne til klubben i 1984. Samme år deltok Bergseng på Norges lag under Vinter-OL i Sarajevo.

Etter 6 sesonger i Storhamar dro han hjem til Lillehammer og var med på å spille moderklubben opp i eliteserien. Han var også sentral da Lillehammer slo Storhamar i NM-finalene i 1994, og gjorde som broren Lars, la opp etter NM-gullet.

Arne Bergseng har bodd i Lillehammer siden han kom tilbake fra Storhamar, og er i dag forretningsmann i byen.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Arne Bergseng – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Arne Bergseng – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Arne Bergseng – Eliteprospects.com Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
De olympiske ringer Norges herrelandslag i ishockey under Vinter-OL 1984 |
| --- |
| Målvakter | 
* Jørn Goldstein
* Jim Marthinsen

 | Norges flagg |
| Backer | 
* Øivind Løsåmoen
* Åge Ellingsen
* Erik Nerell
* Trond Abrahamsen
* Øystein Jarlsbo
* Per-Arne Kristiansen

 |
| Løpere | 
* Erik Kristiansen
* Cato Hamre Andersen
* Stephen Foyn
* Roy Johansen
* Ørjan Løvdal
* Geir Myhre
* Bjørn Skaare
* Arne Bergseng
* Sven Lien
* Petter Thoresen
* Frank Vestreng
* Jon Magne Karlstad

 |
| Trenere | 
* Landslagstrener: Sveriges flagg Hans Westberg

 |
**Charlotte Kjær** (født 1989 i Tønsberg), også kjent under artistnavnet **Charla K**, er en norsk sanger og låtskriver. Hun ble kjent som medlem av jentebandet Shackles som kom på andreplass i X Factor i 2009. Kvartetten ble senere en duo, da to av medlemmene sluttet, og i 2013 deltok duoen i Melodi Grand Prix.

Kjær er opprinnelig fra Tønsberg, men bor i Stockholm der hun skriver og gir ut musikk sammen med samboeren Alex Shield og Roxette-frontfigur Per Gessle. Hun er signert på Gessles plateselskap Space Station 12 og ga der ut singelen «Should'a Let Me Go». I 2017 var hun en av låtskriverne bak låten «Stamina» på Anastacias album *Evolution.*

Kjær var en av deltakerne i Melodi Grand Prix 2018 med låten «Stop the Music», skrevet av Kjær selv sammen med Per Gessle og Alex Shield. Sangen ble imidlertid slått ut i første runde, og var ikke blant de fire sangene som kvalifiserte seg til gullfinalen.

Referanser
----------

1. ↑  «Slik ble Shackles dannet». *TV 2* **(norsk)**. Besøkt 18. januar 2018.
2. ↑  «Siste - Her er Florø-artistene». *www.siste.no* **(norsk)**. Arkivert fra originalen 19. januar 2018. Besøkt 18. januar 2018.
3. ↑  «Tønsbergs Blad - Charlotte (28) gir ut plate hos Roxette-Per». *www.tb.no* **(norsk)**. Besøkt 18. januar 2018.
4. ↑  «Charla K.». *Discogs* **(engelsk)**. Besøkt 18. januar 2018.
5. ↑  «Tønsbergs Blad - Charlotte (29) prøver seg på nytt i MGP». *www.tb.no* **(norsk)**. Besøkt 18. januar 2018.
6. ↑  NRK. «Her er artistene i MGP 2018». *NRK*. Besøkt 18. januar 2018.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Charlotte Kjær på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
* (en) Charlotte Kjær på Facebook Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz
 |
**Giustina Demetz** (født 27. april 1941 i San Cristina i Syd-Tirol) er en tidligere italiensk alpinist. Hun oppnådde best resultater i disiplinene utfor og storslalåm.

I andre halvdel av 1960-årene var Demetz Italias klart fremste kvinnelige alpinist. Fra 1965 til 1969 vant hun 10 italienske mesterskapstitler i fire forskjellige disipliner. Internasjonalt fikk hun sin debut i OL 1964 i Innsbruck, to år senere kom hun på femteplass i VM 1966 i Portillo i Chile.

Fra 1967 deltok Demetz i den nyinnførte verdenscupen. 3. mars dette året vant hun utforrennet i Sestriere, en seier hun delte med Frankrikes Marielle Goitschel, som kjørte inn til samme tid. Hun endte sesongen som nummer tre i utforcupen sammenlagt. Dette ble hennes beste sesong, og hun la opp etter han hun ikke greide å kvalifisere seg til VM 1970.

Meritter
--------

### Olympiske leker

* Innsbruck 1964: 11.-plass i utfor, 14.-plass i storslalåm
* Grenoble 1968: 13.-plass i utfor, 14.-plass i storslalåm

### Verdensmesterskap

* Portillo 1966: 5.-plass i kombinasjonen, 6.-plass i storslalåm

### Verdenscup

* Sesongen 1966/67: 9.-plass sammenlagt, 3.-plass i utforcupen
* Sesongen 1968/69: 9.-plass i utforcupen
* 14 plasseringer blant topp 10, hvorav 1 seier (utforrennet i Sestriere 3. mars 1967).

### Andre meritter

10 italienske mesterskapstitler:

* Utfor: 1965, 1968, 1969
* Storslalåm: 1965, 1966, 1967, 1968
* Slalåm: 1967, 1968
* Kombinasjon: 1968

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Giustina Demetz – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Giustina Demetz – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Giustina Demetz – FIS (alpint) Rediger på Wikidata

* (en) Giustina Demetz – ski-db.com Rediger på Wikidata
**Carrapatelo-demningen** (portugisisk: *Barragem do Carrapatelo*) er en demning med et vannkraftverk og vedens høyeste sluse, i elven Douro, på grensen mellom distriktene Oporto i nord og distriktet Viseu i sør, nordvest i Portugal. Dette er den nest nederste av fem dammer i elven.

### Demningen

Demningen er en 57 meter høy og 400 meter lang gravitasjonsdam i betong. Den skaper et reservoar som er 40 km langt, og har et største oppdemmet vannvolum på 148 millioner m³. 

Dammen har 6 store segmentporter, med et spenn på 26,0 meter og en høyde på 15,4 meter, maksimum vannstrøm er på 22 000 m³.

Det går en kjørevei over demningen og det er en fisketrapp her.

Den ble påbegynt i 1965 og stod ferdig i 1972 og var den første demningen i Douro.

### Kraftverket

Kraftverket ble satt i drift i med to turbiner i 1971 og en i 1972, har en fallhøyde på 31 meter, og totalt installert effekt på 201 MW, den gjennomsnittlige årlige produksjonen er 871 GWh. Kraftstasjonen har 3 Kaplan turbinger med 63,4 MW hver plassert på venstre side av demningen.

### Slusen

Det er også en sluse her slik at båter kan passere dammen, Carrapatelo sluse, som med sin 35 meter er verdens høyeste.

Slusen er 85 meter lang og 12,1 meter bred og hever båtene ca. 35 meter, den ligger på venstre side av dammen.

Nedstrøms port åpnes og lukkes som en giljotin. Inne i slusen er det fire fortøyningskroker i begge veggene av slusen, krokene følger båtene når de heves eller senkes.

Slusen ble bygget samtidig med dammen, den ble påbegynt i 1965 og stod ferdig i 1972.

Innvendig i slusen
Panorama

Referanser
----------

1. ↑  Portugal, ecoTours. «The 5 Dams of the Douro River. ecoTours Portugal Blog». *www.ecotoursportugal.com* **(engelsk)**. Besøkt 2. februar 2021.
2. ↑  «Carrapateloficha». *cnpgb.apambiente.pt*. Besøkt 2. februar 2021.
3. ↑  «Mapy.cz». *Mapy.cz*. Besøkt 2. februar 2021.

Se også
-------

* Liste over verdens største vannkraftverk

Eksterne lenker
---------------

* Hydropower & Dams in Europe 2011. Besøkt 17. januar 2012.

| * v
* d
* r
Demninger i Douro |
| --- |
| 
Cuerda del Pozo **·** Los Rábanos **·** San José **·** Villalcampo **·** Castro **·**  Miranda **·** Picote **·** Bemposta **·**  Aldeadávila **·** Saucelle **·**  Pocinho **·** Valeira **·** Régua **·** Carrapatelo **·** Crestuma-Lever |
**Carrie Henn** (født 7. mai 1976 i Panama City i Florida som **Caroline Marie Henn**) er en amerikansk lærer som tidligere var en kjent barneskuespiller i actionfilmen *Aliens* (1986), hvor hun spilte Rebecca «Newt» Jorden.

Biografi
--------

Henn har én storebror, Christopher Henn, som også spilte sammen med henne i actionfilmen *Aliens* (1986), regissert av James Cameron. Det var oppfølgeren til Ridley Scotts *Alien – den 8. passasjeren* fra 1979, og den andre filmen i *Alien*-serien. Det var da hun gikk på skolen Lakenheath at hun fikk en opptaksprøve for rollen som Newt, den eneste overlevende etter at en romvesenhær herjer løs på en koloni. Henn fikk god kritikk og vant en Saturn Award for rollen. Hun ble også nominert til en Young Artist Award. Henn hadde ingen erfaring før hun spilte i filmen, og har ikke spilt i filmer eller TV-serier siden. Hun har imidlertid spilt inn noen dokumentarfilmer om produksjonen til *Aliens* i ettertid. 

I dag er hun gift og har et barn. Hun er lærer og bor i nærheten av Stanislaus i California.

Filmografi
----------

* 1986 – *Aliens* – Rebecca «Newt» Jorden

Utmerkelser
-----------

* 1987 – Saturn Award for beste yngre skuespiller – **vant**
* 1987 – Young Artist Award for beste kvinnelige birolle i en komedie-, fantasy- eller dramafilm – nominert

Referanser
----------

1. ↑   Internet Movie Database, IMDb-nummer nm0001343, besøkt 15. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Past Saturn Awards». *Academy of Science Fiction, Fantasy & Horror Films*. Arkivert fra originalen 9. februar 2010. Besøkt 14. oktober 2009.  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 6. september 2014. Besøkt 7. april 2016.

Eksterne lenker
---------------

(en) Caroline Marie «Carrie» Henn på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) Caroline Marie «Carrie» Henn i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata
* (da) Caroline Marie «Carrie» Henn på Filmdatabasen Rediger på Wikidata
* (fr) Caroline Marie «Carrie» Henn på Allociné Rediger på Wikidata
* (en) Caroline Marie «Carrie» Henn på AllMovie Rediger på Wikidata
* (en) Caroline Marie «Carrie» Henn hos The Movie Database Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** NKC
 |
**DAWN Norge** arbeider med statistikk over kristen kirkevekst og menighetsplanting, det vil si etablering av nye menigheter. DAWN Norge er ingen organisasjon, men et nettverk av kristne ledere basert på relasjon, vennskap og gjensidig tillit.

Navnet *DAWN* er en forkortelse for *Discipling A Whole Nation* – å gjøre disipler av et helt folk. *Dawn* er engelsk, og betyr *morgendemring*, *daggry* eller *soloppgang*. Symbolikken eller mottoet er at arbeidet til DAWN skal bidra til økt bevissthet og evangeli­sering av Norge. 

DAWN Norge ønsker å legge en strategi for å fullføre misjonsbefalingen gitt av Jesus Kristus. «Gå derfor ut og gjør alle folkeslag til disipler» (Matteus evangeliet 28,19).

DAWN-rapporten
--------------

DAWN-rapporten kommer ut med ujevne mellomrom og samler og presenterer opplysninger om kirkesamfunnene i Norge. Rapporten forsøker å gi et mest mulig sant bilde av kristenfolket, de aktive kristne og menighetene i bygd og by.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
**Kornellfamilien** (Cornaceae) er en plantefamilie i kornellordenen (Cornales).

Antall arter og slekter varierer mye hos ulike forfattere. Dette avhenger særlig av om sumptrefamilien (Nyssaceae) oppfattes som en underfamilie, eller egen familie. I APG III-systemet ble den regnet som en underfamilie av kornellfamilien, men i APG IV-systemet er den igjen en egen familie. Slekta *Alangium* med omtrent 24 arter er ofte blitt plassert i en egen familie, Alangiaceae, men regnes nå til Cornaceae.

Dette innebærer at familien nå omfatter omtrent 85 arter fordelt på 2 slekter, *Cornus* og *Alangium*. Norsk litteratur, som *Norsk flora*, 7. utg og Artsdatabanken, splitter den store og uensartete slekta *Cornus* i flere slekter, men spesielt i amerikansk litteratur er det fortsatt vanlig å opprettholde *Cornus* i vid forstand.

De fleste artene er busker eller trær, men det er også noen urter med jordstengel. Bladene er hele med buete nerver; de sitter spredt eller motsatt og er helrandete. Blomstene er firtallige, og frukten er en steinfrukt. *Cornus* er utbredt i de tempererte strøkene på den nordlige halvkule og har også én art i Andesfjellene i Sør-Amerika og én i Øst-Afrika. *Alangium* er utbredt i tropiske og subtropiske deler av Afrika, Asia, Australia og stillehavsøyene.

I Norge er kun skrubbær (*Cornus suecica* [*Chamaepericlymenum suecicum*]) og villkornell (*Cornus sanguinea* [*Swida sanguinea*]) opprinnelig viltvoksende, men flere hagearter er forvillet og delvis naturalisert.

Referanser
----------

1. ↑  Lid, J. og D.T. Lid 2005. *Norsk flora*, 7. utg. redaktør: R. Elven, Samlaget, Oslo.
2. ↑  Kornellfamilien i Artsdatabanken. Besøkt 1. juli 2017.
3. ↑  R.H. Eyde (1987). «The case for keeping *Cornus* in the broad Linnaean sense». *Syst. Bot*. 12 (4): 505–518. ISSN 1548-2324. JSTOR 2418886. doi:10.2307/2418886.

Litteratur
----------

* «Cornaceae». APWEbsite. Besøkt 1. juli 2017.
* «Cornaceae». *Flora of China*. Besøkt 1. juli 2017.
* «Cornaceae». *Flora of North America*. Besøkt 1. juli 2017.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *kornellfamilien* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *kornellfamilien* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *kornellfamilien* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *kornellfamilien* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *kornellfamilien* hos Fossilworks Rediger på Wikidata

* (en) *kornellfamilien* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *kornellfamilien* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *kornellfamilien* hos The International Plant Names Index Rediger på Wikidata

* (en) *kornellfamilien* hos Tropicos Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Cornaceae* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Cornaceae* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC
 |
**Harry Rosenswärd** (født 20. april 1882, død 16. juli 1955) Harry Rosenswärd var en svensk seiler som deltok i OL 1912 i Stockholm. 

Rosenswärd ble olympisk mester med den svenske båten *Kitty* som vant 10-metersklassen. Mannskapet besto av Rosenswärd, Harald Wallin, Filip Ericsson, Carl Hellström, Herman Nyberg, Paul Isberg, Erik Wallerius og Humbert Lunden. Det var fire båter i 10-metersklassen, to svenske, en finsk og en russisk. *Kitty* vant begge seilasene som ble avviklet 20. og 21. juli utenfor kysten ved Nynäshamn. Sammenlagt kom den finske båten *Nina* på andreplass og den russiske *Gallia II* tok bronse.

OL-medaljer
-----------

* Gull 1912 Sveriges flagg Stockholm - **Gull** i seiling, klasse 10 meter Sveriges flagg Sverige

Eksterne lenker
---------------

* (en) Harry Rosenswärd – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Harry Rosenswärd – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Harry Rosenswärd – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Harry Rosenswärd – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Harry Rosenswärd – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

* (sv) Harry Rosenswärd – Sveriges olympiske komité Rediger på Wikidata
Hovedbygning.
**Halsnøy kloster** ble bygget på 1100-tallet og ligger på Halsnøya i Kvinnherad kommune, Vestland fylke.

Halsnøy kloster var et av fem augustineranlegg i middelalderen. Ifølge en senere, men likevel antatt troverdig, skriftlig kilde skal klosteret være grunnlagt i 1163–64 av jarlen Erling Skakke, i sammenheng med at sønnen Magnus Erlingsson ble kronet til norsk konge. Halsnøy kloster fikk i løpet av middelalderen store jordeiendommer og ble et av de rikeste klostrene i norsk middelalder.

Ved reformasjonen i 1536 ble klosteret nedlagt og gikk da over til å være krongods, i likhet med mange andre klostereiendommer i Norge. Fra 1539-1659 ble Halsnøy kloster organisert som et len med egen lensherre. I 1664 ble lenet slått sammen med Hardanger amt til Søndhordland og Hardanger fogderi under Bergenhus stiftamt. Futen, Kammerråd Andreas Juel fikk i 1758 kjøpe futegården Kloster. Det meste av klostergodset ble solgt i siste halvdelen av 1700-tallet. Fra 1758 og fram til 1956 har gården Kloster blitt drevet som storgård/herregård av Juel-familien. Rundt 1840 ble restene av det indre klosteranlegget og kirkeruinen revet av løytnant Andreas Juel, og nytt våningshus bygget av steinen.

I 1956 kjøpte Sunnhordland Folkemuseum klostertunet, som omfatter klosterruinene, våningshuset fra 1841, hageanlegg, naust og brygge. Hovedhuset har senere år blitt restaurert, soverommene oppe i loftsetasjen, kjøkken, stuer og toalett er i dag i god stand. Slik bygningsrestene ligger i dag, avspeiler de det utbygde klosteranlegget slik det lå fra rundt 1300. I norsk sammenheng er Halsnøy kloster særegent ved at det er det ytre anlegget som er bevart og ikke den sentrale klosterfirkanten. Bortsett fra Halsnøy kloster finner vi dette bare ved to andre klosteranlegg i Norge; Selje kloster i Nordfjord og Hovedøya kloster i Oslo.

Eksterne lenker
---------------

* «Halsnøy kloster». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** LCCN **·** GeoNames **·** Riksantikvaren kulturminne
 |
Bon Marché som ble åpnet i Paris i 1852 var det første europeiske varemagasinet.
Varemagasinet Galeries Lafayette Angers i Frankrike
Et **varemagasin** er en detaljforretning med mange avdelinger og et bredt vareutvalg. Store varemagasiner kalles gjerne **varehus**. Varemagasiner selger ofte klær, møbler, elektronikk samt utvalgte produkter som kosmetikk, fotografiutstyr, smykker, leker og sportsutstyr. Frem til 1900 var det forbudt å etablere varehus i Wien, fordi man antok dette vil skape problemer for byens småbutikker. Dengang levde mer enn halvparten av Wiens befolkning av å drive sin egen forretning.

Noen varemagasiner er spesialisert innen én bransje, for eksempel som glass- eller skotøymagasin.

Noen varehus
------------

* Det første europeiske varemagasinet var Bon Marché som ble åpnet i Paris i 1852.
* Spanias største varehuskjede er El Corte Inglés.
* KdW (Kaufhaus des Westen) er Tysklands største varehus (kjedet med Karstad)

Se også
-------

* Kjøpesenter

Referanser
----------

1. ↑  Geert Mak: *Europa* (s. 61), forlaget Cappelen Damm, Oslo 2008, ISBN 978-82-02-27348-4

Eksterne lenker
---------------

* (en) Department stores – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Department store – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Historien om *Department Store*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** HDS **·** NDL **·** NKC
 |