recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Marlene Harpsøe** (født 3. august 1983 i Humlebæk) er en dansk kontorassistent og politiker som i perioden 2007 til 2011 var medlem av Folketinget for Dansk Folkeparti i Helsingørkredsen (Nordsjællands Storkreds), og på nytt medlem av Folketinget fra 2015.

Bakgrunn
--------

Marlene Harpsøe gikk ut fra Espergærde Gymnasium i 2002, deretter studerte hun på Hillerød Handelsskole, før hun i 2006 tiltrådte som kontorassistent for Accoat A/S. Siden har hun også arbeidet som sekretariatsmedarbeider og sekretær hos Dansk Folkeparti på Christiansborg.

Politisk karriere
-----------------

Harpsøe var politisk nestformann for Dansk Folkepartis Ungdom i 2005-2007 og har vært lokalforeningsformann for DFU i Nordsjælland og styremedlem i Dansk Folkepartis lokalavdeling i Fredensborg kommune.

Harpsøe ble innvalgt til Folketinget ved Folketingsvalget 2007 for Nordsjælland med 6.096 stemmer, bare to stemmer mer enn Martin Kelkelund som fikk 6.094.
Kelkelund hadde fått 1713 personlige stemmer og Harpsøe 91 færre, og det var dermed ikke personlige stemmer som avgjorde valget dem imellom.
Ved valget i 2011 ble hun ikke gjenvalgt til Folketinget. Marlene Harpsøe fikk 2.287 personlige stemmer, men da Dansk Folkeparti på landsbasis gikk tilbake fra 24 til 22 mandater – og det ene av de to mandater forsvant i Nordsjælland – ble hun ikke gjenvalgt. Marlene Harpsøe ble 1. vara til Folketinget for Dansk Folkeparti i Nordsjællands Storkreds.
Etter Folketingsvalget 2015 kom hun igjen inn på Folketinget.

Referanser
----------

1. ↑  Banko og fede ben: Mød alle de nye DF'ere, 21. juni 2015, Ekstra Bladet, set 22. juni 2015
2. ↑  Valggyser i Nordsjælland ikke avgjort Arkivert 17. november 2007 hos Wayback Machine. Politiken, 15. november 2007
3. ↑  «S vil have undersøgt valgreform». DR. 22. november 2007.

Eksterne lenker
---------------

* (da) Marlene Harpsøe hos Folketinget Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |

Portal: Danmark
**Ottadalens sykehus**, opprinnelig **Ottadalens tuberkuloseheim**, ble opprettet i 1926 i Lom i Innlandet som tuberkulosehjem. Institusjonen hadde da 12 sengeplasser, og var kommunalt drevet. Etterhvert skiftet institusjonen navn til *Ottadalens helseheim*.

Historikk
---------

I medisinalberetningen for 1921 står det:

> *Vaagaa, Lom og Skjaak herreder har nu besluttet at bygge et felles tuberkulosehjem i Ottadalen, sannsynligvis blir det i Lom.* 
> 
> 

Det ble nedsatt en komité som skulle planlegge opprettelsen av den nye institusjonen. Komiteen hadde sitt første møte 17. februar 1923, og vedtok da mot én stemme at tuberkulosehjemmet skulle ligge i Lom. I samme møte ble det besluttet at fylkeslegen fikk mandat til å arbeide videre med tegninger utarbeidet av arkitekt Juell på Hamar, og komiteen nedfelte i møteprotokollen at *"(h)usets utseende bør være mest mulig i stilen med dalens byggemåte"*. Videre besluttet komiteen å anbefale innkjøp av *"4 mål jord av prestegårdens grunn beliggende i heldingen nedenfor Katrinestuen"*.

Da hjemmet åpnet i februar 1926 hadde det 12 sengeplasser for tuberkuloserammede og i tillegg fire sengeplasser for "alminnelige syke". Det samme året skrev distriktslege O.T. Kjos om i en beretning om helsetilstanden i Lom og Skjåk:

> *Tuberkulosen har atter hatt "et kronår" i distriktet, idet det i årets løp er innført 16 nye tilfelle (av smitteførende tuberkulose) i tuberkuloseprotokollene. Man må tilbake til årene 1920 og 1921 for å finne tilsvarende tall.*
> 
> 

I 1929 stod det ferdig en ny bygning som fikk navnet "Fredly". Nybygget var et reisverkshus som inneholdt to kurhaller og verksteder for pasientenes arbeidskurer. I tillegg til karder, rokker, vevstoler og symaskin fantes snekkerverksted og skomakerverksted. Huset hadde også et oppbevaringsrom for stoler og madrasser som ble brukt ved pasientenes ro-kurer. På loftet var det tørkerom for klesvask samt en sengesal med fire sengeplasser dit de friskeste pasientene kunne overføres.

I 1937 brant Ottadalens sykehus ned til grunnen. Et nytt bygg stod ferdig i 1938, og fikk da også nytt navn: *Ottadalens helseheim*. I den nye institusjonen var det en avdeling på 21 senger for tuberkuløse, og det var fortsatt de tre kommunene Skjåk, Lom og Vågå som sammen stod for driften. Oppland fylke kjøpte i 1943 inn et røntgenapparat til helseheimen, som fra 1947 fikk en egen diagnosestasjon som ledd i bekjempelsen av tuberkulosesmitten. I hele Norge foregikk det en intensiv kamp mot sykdommen som hadde vært en alvorlig trussel mot folkehelsen i århundrer. I 1952 kunne man nedlegge tuberkuloseavdelingen ved Ottadalens helseheim fordi det var "mangel på pasienter.

Litteratur
----------

* *Ottadalens helseheim gjennom 55 år* Ottadalen, 1981

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13  *Ottadalens helseheim gjennom 55 år*. Otta : Engers boktr.
2. ↑  Øverland, Birger 1871-1941 (1926). *Håndbok for tuberkuløse og i tuberkulosearbeidet interesserte*. Oslo.
«Göksu» har flere betydninger.
**Göksu** (også kalt **Geuk Su**, **Goksu Nehri**, **Salef**, **Kalykadnos**) er en elv på Taşelihalvøya i Tyrkia. Begge dens kildeelver springer ut i Taurusfjellene, den nordlige i Geyikfjellene og den sørlige i Haydarfjellene. De renner sammen sør for Mut. Elven er 260 km lang og munner ut i Middelhavet 16 km sørøst for Silifke (i provinsen Mersin).

Göksu
Over 300 fuglearter er observert i elvedeltaet til Göksu, også i Akgölsjøen og Paradenizlagunen. Området er et av de viktigste hekkeområdene for vannfugler i Det nære østen, og det er også et viktig overvintringsområde for vannfugler og rovfugler. Av hekkefugler kan nevnes marmorand, hvitøyeand, natthegre, topphegre, purpurhegre, gråhodesultanhøne, sporevipe og kastanjeisfugl. I trekktidene kan en se store flokker av stork og hvitpelikan. Arter som overvintrer her er blant annet brunnakke, krikkand, rosenflamingo, krøllpelikan, storskrikørn, keiserørn og sothøne. Den utrydningstruede karettskilpadden legger egg her.

På grunn av stor utbygging av feriebosteder er økosystemet i deltaet i fare. 

I 1190, under det tredje korstog, falt Fredrik I av Det tysk-romerske rike av hesten sin og druknet i elva, som da var kjent som Salef. Hans tilnavn var Barbarossa, «rødt skjegg» på italiensk. Det er reist et monument til minne om ham ved vegen mellom Silifke og Mut.

Referanser
----------

1. ↑  «Important Bird and Biodiversity Areas (IBAs): TR073 Göksu Delta». BirdLife International. Besøkt 15. desember 2016.
2. ↑  S.H. Durmuş m.fl. (2011). «Nesting activity of loggerhead turtles (*Caretta caretta*) at Göksu Delta, Turkey during 2004 and 2008 nesting seasons» (PDF). *Ecologia Balkanica*. 3 (1): 95–106. ISSN 1313-9940.
3. ↑  Iba, Michael E.; Johnson, Thomas L. (2015): *The German Fairy Tale Landscape: The Storied World of the Brothers Grimm*. Niemeyer C.W. Buchverlage. ISBN 9783980871488; s. 29
4. ↑  Piper, Grant (11. august 2020): «The Drowning Of A Great Emperor», *Exploring History*

Eksterne lenker
---------------

* (en) Göksu River – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** GeoNames
 |
2 stykk betongkjerner fra kjerneboring, diameter 500 mm.
Lastebilmontert kjernebor.
Et **kjernebor** er et type bor som brukes i bygg- og anleggsbransjen for å bore større hull i betong. Navnet kommer fra konstruksjonsdelen («kjernen») fra hulrommet som blir tl overs etter utført boring.

Kjernebor klarer som regel å kutte armeringsjern i motsetning til vanlige betongbor som gjerne ødelegges når de støter på metall. Kjerneboring krever mer forberedelser enn vanlig boring. Kontinuerlig tilførsel av vann er nødvendig, dette er for å minimere friksjon samt å kjøle ned kjerneboret underveis.

Andre bruksområder
------------------

Kjerneboring blir også brukt i sammenheng med geologiske undersøkelser, i forskningssammenheng som for eksempel for undersøkelse av iskjerner, og ved undersøkelser av broer av betong for å undersøke kvaliteten på betongen samt for å se etter armeringskorrosjon eller klorid- og karboninntregning.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
Kart over Antillene
**Antillene** er en fellesbetegnelse for arkipelet som ligger øst for Mexicogolfen og Mellom-Amerika, sør for Florida og Bahamas (USA i Nord-Amerika), og helt vest i Atlanterhavet. I sør grenser arkipelet til Sør-Amerika. Det utgjør dessuten nord- og østgrense for Det karibiske hav. Det skilles mellom De store Antiller og De små Antiller.

Geografisk er Antillene en del av Nord-Amerika. Språklig sett regnes flere av øyene til det spansktalende Latin-Amerika, mens det på andre øyer tales engelsk, fransk eller kreolspråk.

Navn
----

Navnet stammer fra middelalderens kartografer som brukte navnet Antilia (eller Antilia) om den mytiske øya med de sju byer, som de mente lå vest for Asorene. Dette navnet ble så benyttet på alle øyene i Vestindia etter sjøreisene til Kristoffer Columbus. Det har vært vanlig å forklare navnet med at det stammer fra latin, *ante* (før, foran) og *illas* (øyer), men opphavet er trolig i et annet, eldre språk.

De store Antiller
-----------------

De store Antiller
Øyene ligger nordvest i Karibia og inkluderer følgende øyer, med nesten 90 % av landarealet:

* Cuba
* Hispaniola (Haiti & Den dominikanske republikk)
* Jamaica
* Puerto Rico

De små Antiller
---------------

De små Antiller
Øyene ligger sørøst i Karibia og omfatter resten av øyene i dette arkipelet, fra Jomfruøyene til Aruba i sørvest.

**De små Antiller**
* Anguilla
* Antigua og Barbuda
	+ Antigua
	+ Barbuda
	+ Redonda
* Aruba
* Barbados
* Bonaire
* De britiske Jomfruøyer
	+ Anegada
	+ Jost Van Dyke
	+ Tortola
	+ Virgin Gorda
* Curaçao
* Dominica
* Grenada
	+ Carriacou
	+ Petite Martinique
* Guadeloupe
	+ Basse-Terre
	+ Grande-Terre
	+ Marie-Galante
	+ La Désirade
* Martinique
* Montserrat
* Saba
* Saint-Barthélemy
* Saint Kitts og Nevis
	+ Saint Kitts
	+ Nevis
* Saint Lucia
* Saint Martin
* Saint Vincent og Grenadinene
	+ Bequia
	+ Mustique
	+ Canouan
	+ Mayreau
	+ Union
* Sint Eustatius
* Trinidad og Tobago
	+ Trinidad
	+ Tobago
* De amerikanske Jomfruøyer
	+ St. Croix
	+ St. John
	+ St. Thomas

De små Antiller er inndelt i Windwardøyene, Leewardøyene og Leeward Antilles.

Referanser
----------

1. ↑  Dyde, Brian: *A–Z of Caribbean Heritage*, Macmillan Caribbean, 2011, s. 7.
2. ↑  Room, Adrian: *Placenames of the World: Origins and Meanings of the names for 6,600 Countries, Cities, Territories, Natural Features and Historic Sites*. 2. utgave, McFarland & Company, 2006, s. 32.
3. ↑  «Greater Antilles », *Encyclopædia Britannica Online*. Lest 4. mai 2016.
4. ↑  «Lesser Antilles», *Encyclopædia Britannica Online*. Lest 22. mars 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Antilles – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** VIAF **·** GND **·** SUDOC **·** NKC **·** GeoNames
 |
**Akbar Mirzojev** (russisk og tadsjikisk: Акбар Мирзоев, født 15. februar 1939) er en tadsjikisk politiker. Han var Tadsjikistans andre statsminister og regjerte fra 9. januar til 21. september 1992. Han var partipolitisk uavhengig.

Mirsojev studerte ved den Polytekniske høyskolen i Dusjanbe (1956–1960) og i det Tadsjikiske Institutt for landbruksvitenskap (1978–1983). Han er vannkraftingeniør av yrke.

Mellom 1987 og 1990 var Mirsojev formann i eksekutivkomiteen i kommunistpartiet i provinsene Kulob og Qurghonteppa.

Han var Tadsjikistans statsminister og regjerte fra 9. januar til 21. september 1992. Fra 1993 til 1999 var han Tadsjikistans første ambassadør til Tyskland.

Familie
-------

Han er gift med Galina Mirsojeva.

Referanser
----------

1. ↑  *Profile of Akbar Mirzoev*.
2. ↑  *Eastern Europe and the Commonwealth of Independent States, Vol. 4*. Europa Publications Limited. 1999. s. 808. ISBN 978-1-85743-058-5.
3. ↑  «Tadjikistan». WorldStatesmen.org. Besøkt 28. februar 2024.
4. ↑  «МИРЗОЕВ Акбар» **(russisk)**. centrasia.org.
5. ↑  «Политическая элита Таджикистана конца 80 - начала 90-х годов» **(russisk)**. Молодой ученый. 2011.
6. ↑  «Republikken Tadsjikistans ambassade i Berlin». Tadsjikistans ambassade. 11. juni 2020. Besøkt 28. februar 2024.
7. ↑  «Diplomatisches Parkett» **(tysk)**. Die Welt. 16. november 2011.
**Yahyo Azimov** (tadsjikisk: Яҳё Нуриддинович Азимов, født 1947 i Khujand) er en tadsjikisk politiker. Han var Tadsjikistans sjette statsminister fra 8. februar 1996 til 20. desember 1999. Han var tidligere leder av en teppefabrikk i hjembyen Khujand.

Biografi
--------

Yahyo Azimov ble født 4. desember 1947 i familien til et medlem av kommunistpartiet. Han ble uteksaminert fra Tashkent Institute of Textile and Light Industry. Deretter jobbet han i en strikkefabrikk og avanserte til sjefingeniør på fabrikken. Under de økonomiske krisene i perestroika og tidlig på 1990-tallet omgjorde han fabrikken til et aksjeselskap, et sjeldent fenomen i den tidens Tadsjikistan. Dette gjorde at fabrikken hans kunne overleve økonomisk. I 1996 ble han uventet utnevnt til statsminister. Hans uttalte mål var å bringe gjennomføre reformer i den vaklende økonomiske, noe han delvis lyktes med. I de første årene av hans embetsperiode var det borgerkrig i Tadsjikistan. Han var medlem av Khujand-klanen som kontrollerte Tadsjikistan frem til borgerkrigen.

Referanser
----------

1. ↑  «Tajikistan». WorldStatesmen.org. Besøkt 28. februar 2024.
2. ↑  «Countries T». Besøkt 28. februar 2024.
3. ↑  *Conflict, Cleavage, and Change in Central Asia and the Caucasus, i Democratization and Authoritarianism in Post-Communist Societies*. Cambridge: Cambridge University Press. 1997. s. 302. ISBN 978-0-521-59731-9.
4. 1 2  «Яхьё Азимов: умелый экономист и достойный руководитель | Новости Таджикистана ASIA-Plus».
5. ↑  «What are the heads of central asian governments remembered for?». cabar.asia.
6. ↑  «Language and Ethnicity Issues in Tajikistan».
7. ↑  «Биографии. С.... Самадов Абдужалил Ахадович. Премьер-министр Таджикистана (1993-1994)» **(russisk)**.
|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| **Arrondissementer i Paris** | Paris byvåpen |

 |
| 

1.
2.
3.
4.
5.
6.
7.
8.
9.
10.
11.
12.
13.
14.
15.
16.
17.
18.
19.
20.
 |

4. arrondissement
**4. arrondissement** i Paris ligger på høyre bredd, og omfatter også Île Saint-Louis og den østlige delen av Île de la Cité. Den sørlige delen av bydelen Le Marais ligger i 4. arrondissement.

Den første bosetninga på øyene daterer seg til romertida, mens høyre bredd har hatt bosetning siden tidlig middelalder.

I arrondissementet ligger blant annet Hôtel de ville - byens rådhus, Place des Vosges og Centre Pompidou; her finnes også kirkene Notre-Dame de Paris, Saint-Gervais-Saint-Protais, Saint-Louis-en-l'Île, Notre-Dame-des-Blancs-Manteaux, Saint-Merri, Saint-Jacques-de-la-Boucherie, Saint-Paul-Saint-Louis, Sainte-Chapelle og Temple du Marais.

Kvarterer
---------

* Saint-Merri
* Saint-Gervais
* Quartier de l'Arsenal
* Notre-Dame

* Notre-DameNotre-Dame
* Centre Georges PompidouCentre Georges Pompidou
* Rådhuset(Hôtel de ville)Rådhuset(Hôtel de ville)
* Kjøpesenteret Bazar de l'Hôtel de VilleKjøpesenteret Bazar de l'Hôtel de Ville

Kilder
------

* What to see in the Fourth Arrondissement of Paris? frenchmoments.eu

Eksterne lenker
---------------

* (fr) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Paris 4e arrondissement – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** GeoNames
 |
**Jerome Young** (født 14. august 1976) er en tidligere amerikansk friidrettsutøver (sprinter). Han ble født på Jamaica, men ble amerikansk statsborger i 1995. 

I 1995 satte han Connecticut state-rekord på 400 meter, med tiden 45,01. Han deltok på det amerikanske stafettlaget som vant gull på 4 x 400 meter ved VM i friidrett 1997, sammen Antonio Pettigrew, Chris Jones og Tyree Washington), men de ble diskvalifisert og fratatt medaljene i 2008, da Antonio Pettigrew innrømmet bruk av HGH og EPO mellom 1997 og 2003. Sammen med Antonio Pettigrew, Tyree Washington og Michael Johnson satte han verdensrekord på 4 x 400 meter med 2:54,2 i 1998. 

Ved VM i friidrett 2001 var Young igjen med på stafettlaget som vant gull (Leonard Byrd, Antonio Pettigrew, Derrick Brew og Angelo Taylor løp finalen), men de ble diskvalifisert i 2008 pga. Antonio Pettigrews dopingsak. Også ved VM i friidrett 2003 vant USA opprinnelig gull på 4 x 400 meter, med Calvin Harrison, Tyree Washington, Derrick Brew og Jerome Young på finalelaget, men ble fratatt gullet da Jerome Young og Calvin Harrison ble dopingtatt i 2004.

USAs stafettlag på 4 x 400 meter OL 2000, der Alvin Harrison, Antonio Pettigrew, Calvin Harrison og Michael Johnson løp finalen, mens Young løp i innledningen, ble formelt diskvalifisert i august 2008, av IOC. Også dette var grunnet Pettigrews dopingsak.

Referanser
----------

1. ↑   World Athletics Database, World Athletics utøver-ID 20676[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Beijing 2008 – *IOC decision in the doping case of Mr. Antonio Pettigrew* Arkivert 8. august 2008 hos Wayback Machine. besøkt 8. april 2012.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Jerome Young – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Jerome Young – World Athletics Rediger på Wikidata

* (en) Jerome Young – Track and Field Statistics Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Vassmyråsen naturreservat** ligger sentralt i Vestmarka, helt vest i Bærum kommune.

Berggrunnen består av rombeporfyr, som gir et relativt næringsrikt jordsmonn. Vegetasjonen er granskog på god bonitet. Skogen er gammel, og det er betydelige mengder død ved, både stående (gadd) og liggende (læger). Stedvis er det også mye hengelav, og det er registrert enkelte rødlistearter.

Tidligere grøfter er i ferd med å gro igjen, og deler av skogen vil etterhvert gjenvinne sitt sumpskogspreg. Langs Korselva finnes det også velutviklet flomskogsmark og verdifulle bergveggsmiljøer.

Det er ikke tillatt å endre naturmiljøet. Planter og dyr er vernet, men sanking av bær og matsopp er tillatt. Jakt og fangst er også tillatt i samsvar med aktuelt lovverk. Bålbrenning er kun tillatt med tørrkvist fra bakken eller medbragt ved.

Referanser
----------

1. ↑   Common Database on Designated Areas, besøkt 26. juni 2021[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Norgeskart». Kartverket. Besøkt 20. februar 2024.
3. ↑  (no) Vassmyråsen naturreservat i Miljødirektoratets nettsted Naturbase
4. ↑  «Forskrift om vern av Vassmyråsen, Bærum kommune, Akershus». Lovdata. Besøkt 20. februar 2024.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Naturbase
 |
En Cessna 500 fra Falck Luft i 1991 i Faro flyplass i 1991.
**Falck Air** var en dansk flyselskap grunnlagt i 1947 under navnet **Falcks Flyvetjeneste**

Som en respons til konkurrenten Redningskorpset Sonen etablering  av en ambulansetjenesten i 1939, opprettet Falck i 1947 sitt eget selskap som skulle utføre ambulanseflyvninger. Falck kjøpte et fly av typen «de Havilland Dragon Rapide», samt et danskbygget «SAI KZ VII Lærke»-fly.

I tillegg til ambulanseflyvninger begynte selskapet også å fly innenlandsruter til Odense Lufthavn og til Flyvevåbnets base på Skrydstrup, fra København. Den 21. februar 1969 ble flyvirksomheten solgt til Mærsk Mc-Kinney Møller, og dette var begynnelsen på Maersk Air.

Selv om luftforsvaret hadde tatt over ambulansetjenesten i Danmark, med sine Sikorsky S-61 helikoptre. I 1974 ville Falck igjen fly ambulanse og etablerte Falck Air. Det fløy i 24 år, frem til i 1998, da all aktiviteter ble solgt til North Flying.

Litteratur
----------

*Luftens helter – Maersk Air og historien om dansk luftfart* – Søren Ellemose

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |
*Tianshan er også et bydistrikt i byen Ürümqi i Kina.*
**Tian Shan** eller **Tianfjellene** (kinesisk 天山, pinyin: *Tiān Shān*, betyr «Himmelsk(e) fjell») er en fjellkjede i Sentral-Asia, nord for ørkenen Taklamakan. Den ligger i grenseområdene mellom Kasakhstan, Kirgisistan og Kina. 

Tian Shans høyeste fjell er Pik Pobedy (russisk og betyr «Seierstoppen»). Fjellet rager opp til 7 439 moh. og er dermed Kirgisistans høyeste fjell.

Torugartpasset på 3 752 moh. ligger på grensen mellom den kinesiske Xinjiang-provinsen og Kirgisistan.

Bedelpasset går også gjennom Tian Shan og var i historisk tid det viktigste alternativet til Silkeveien.

Tian Shan er rundt 2.500 km lang og om lag 400 km bred. Fjellkjeden dekker et areal på cirka 1.036.000 km², hvorav 6 % er permafrostgrunn og 1 % isbreer.

Tian Shans kan deles i flere undergrupper av fjellområder: Bogdo-Ola, Ili-fjellene, Irenchabirga, De kirgisiske fjell, Kungei-Alatau, Kuruktag, Talas-Alatau, Terskej-Alatau og Transili-Alatau. 

Mellom fjellkjedene Kungei-Alatau og Terskej-Alatau ligger på kirgisisk område høyfjellsinnsjøen Yssykköl (1609 moh.). 

Elver som har sine utspring i Tian Shan er blant annet Ili, Tsju, Talas, Syr-Darja med kildeelvene Kara-Darja og Naryn, og Toshkan og Aqsu, som er sideelver til Tarim.

UNESCO vedtok i 2016 å oppføre Vest-Tian Shan i Kasakhstan, Kirgisistan og Usbekistan på verdensarvlisten.

Referanser
----------

1. ↑  Tian Shan *Peakbagger.com*
2. ↑  «Utanlandske stadnamn: A–Å». *Språkrådet* **(norsk)**. Besøkt 5. oktober 2017.
3. ↑  Pratap Singh, Umesh Kumar Haritashya, *Encyclopedia of Snow, Ice and Glaciers - S. 1179*
4. ↑  R. W. McColl, *Encyclopedia of world geography, Band 1, S. 898*
5. ↑  «Eight new sites inscribed on UNESCO’s World Heritage List» **(engelsk)**. UNESCO World Heritage Centre. 17. juli 2016. Besøkt 18. juli 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Tian Shan – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL **·** NKC **·** GeoNames
 |
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet. Helt uten kilder. *(10. okt. 2015)*
*Nattverden* av Leonardo da Vinci innledet høyrenessansen.Høyrenessansen er en stilepoke i kunsthistorien som betegner kulminasjonen av kunsten i den italienske renessansen mellom 1450 og 1527. Da pave Julius II var patron og oppdragsgiver av mange kunstnere på denne tiden ble bevegelsen sentrert i Roma mens den tidligere hadde hatt sitt kreative sentrum i Firenze.

Høyrenessansens malerikunst utviklet seg fra slutten av 1490-tallet da Leonardo da Vinci utførte sitt store veggmaleri *Nattverden* i klosteret Santa Maria delle Grazie i Milano som han begynte i 1495 og avsluttet i 1498. Maleriene i Vatikanet av Michelangelo og Rafael representerte kulminasjonen av høyrenessansens maleristil i form av fullkommenhet og ynde.

Stilen ble introdusert i arkitekturen av Donato Bramante som 1502 bygde San Pietro in Montorio, en kirke i Roma som med sine majestetiske proporsjoner tilkjennega en gjenoppliving i fullskala av den antikke romerske arkitekturen.

Michelangelos *David*Høyrenessansens skulptur, eksemplifisert av Michelangelos *Pietà* (1498–1499), en marmorstatue av en ung, rolig og himmelsk jomfru Maria og den døde Jesus liggende over hennes fang, og hans *David-statue* (1501–1504), som utvilsom er den mest gjenkjennbare statue i kunsthistorien, og fremstår som et verdslig symbol på styrke og ungdommelig skjønnhet. Begge statuene er karakterisert av idealbalansen mellom det statiske og bevegelse. 

Høyrenessansen i Venezia kan eksemplifiseres av den uforstyrrede stemningen og de strålende fargene til kunstmaleren Giorgione, hans mest kjente verk er maleriet *La Tempesta* (*Stormen*, omkring 1506), og den unge Tiziano som Giorgione hadde påvirket, hvor hans monumentale *Jomfru Marias himmelferd* (1516–1518, Santa Maria Gloriosa dei Frari, Venezia) kan trekkes fram og som utmerker seg med sin oppadstormende dynamikk og ekspressiv dramatikk.

Høyrenessansen er blitt sett på som den største eksplosjonen av kreative genier i kunsthistorien. Selv relative uvesentlig malere som var aktive i epoken, som Fra Bartolommeo og Mariotto Albertinelli, skapte verker som var bemerkelsesverdige i deres perfekte harmoni og totale kontroll av maleriets virkemidler. De langstrakte proporsjoner og overdrevne positurer i de senere verkene til Michelangelo, Andrea del Sarto og Correggio bebudet den begynnende manierismen som seinrenessansen er referert til i kunsthistorien. Manierismen er overgangsperioden mellom høyrenessansen og barokken. 

Rafaels død i 1520 og plyndringen av Roma i 1527 markerer slutten på høyrenessansen.

Portal: Kunst

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
Sovjetisk SS-20 rakett, dette missilet var konfliktens kjerne
**Dobbeltbeslutningen** var det vedtaket som ble fattet på NATOs medlemsmøte i Brussel den 12. desember 1979 som et motsvar til utplasseringen av sovjetiske RT-21M-raketter (Nato-betegnelse SS-20) i Øst-Europa fra 1976. NATO foreslo overfor Warszawapakten at det skulle innføres en begrensning på mellomdistanseraketter. Dersom ikke Sovjet og Warszawa-pakten gikk med på dette og trakk sine SS-20 raketter tilbake, ville USA og NATO utplassere tilsvarende raketter i Vest-Europa, Pershing II ballistiske mellomdistanseraketter og Tomahawk kryssermissiler.

Ved INF-avtalen som USA og Sovjetunionen inngikk i 1987, ble det blant annet enighet om å eliminere den klassen missiler som SS-20, Pershing II og Tomahawk tilhørte.

Referanser
----------

1. ↑  Norgeshistorie.no, Olav Njølstad, «NATOs dobbeltvedtak». Hentet 5. jan. 2017.

Eksterne lenker
---------------

* NATOs vedtak fra 1979, NATOs nettsider (engelsk)
* Artikkel i *Verdens Gang* fra 1999 om dobbeltvedtaket

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND
 |
Michelangelos David er en av verdens mest kjente skulpturer.
Den døende Gallia, Capitoline Museums, Roma 

Assyrisk lamassu fra Khorsabad
Michelangelos Moses, Roma
En **skulptur** (av latin *sculpere*, «hugge ut») er et tredimensjonalt kunstverk av enhver type. Tradisjonelle skulpturer kan være hugget i stein eller tre, eller være fremstilt av materialer som bronse, gips eller porselen. Moderne skulpturer kan være laget av industrielle materialer som aluminium eller plast, og skulpturer kan også være ferdig produserte gjenstander (readymades) som kunstneren har valgt ut i en bestemt hensikt.

Forskjellige former
-------------------

Den tradisjonelle skulpturen framstår ofte som en representasjon knyttet til erindring. Den er gjerne figurativ, står på et bestemt sted og forteller i et symbolsk språk om dette stedets mening eller bruk. 

Den modernistiske skulpturen er i sammenligning stedløs, abstrakt og selv-referensiell.

Etter at 1970-årenes konseptkunst og ulike former for postmoderne, stedsspesifikke kunstpraksiser utvidet definisjonen av «skulptur», kan begrepet betegne nesten alle former for kunstneriske aktiviteter. Særlig mange kunstnere fra den amerikanske avant-garden fra siste halvdel av 1960-tallet, som Robert Smithson, Robert Morris og Gordon Matta-Clark, har vært viktige for utviklingen innen samtidig skulptur. Skulpturbegrepet relaterer i dag like gjerne til ulike former for landskapsprosjekter, arkitektoniske problemstillinger og sosiale mekanismer, som til modernismens fokus på «god form» eller tidligere tradisjoners gjengivelse av menneskekroppen.

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*

Norske skulpturer
-----------------

Vigelandsanlegget etter kunstneren Gustav Vigeland er på 320 mål og inneholder 212 skulpturer. 

Ørnulf Bast og Skule Waksvik er blant de norske skulptører som er representert over hele landet.

Se også
-------

* Byste
* Gresk skulptur
* Installasjonskunst
* Liste over norske billedhuggere
* Monument
* Relieff
* Rytterstatue
* Skulpturer i København
* Statue
* Støping

Eksterne lenker
---------------

* (en) Sculptures – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Digital bokkopi av Erik Mørstad: *Skulpturleksikon* (Ad Notam Gyldendal, 1992)
* Modern Sculpture.com

Portal: Kunst

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Nationalencyklopedin **·** GND
 |
**Eva Thomassen** er en norsk sosiolog og skribent som har gjort seg bemerket i den norske debatten om forholdet til regimet og Borgerkrigen i Syria. Hun har flere ganger under borgerkrigen besøkt landet, blant andre sammen med Kari Jaquesson.

Thomassen har skarpt kritisert den offisielle norske tilnærmingen til Bashar al-Assads regime og krigshandlingene i landet som startet i 2011. Hun mener Norge bør følge Russlands eksempel og støtte Assad, og har hevdet at norske hjelpeorganisasjoner opererer ulovlig i Syria og samarbeider med terrororganisasjoner. Særlig har anklagene vært rettet mot Norsk Folkehjelp som har avvist disse som grunnløse.

I 2018 ble Thomassen varslet av Facebook at hun var blitt permanent utestengt fra plattformen. Dette ble begrunnet med at hun hadde tilkjennegitt støtte til terrorgrupper og fremmet hat, noe hun selv avviste å ha gjort.

Thomassen har vært skribent for avisen Friheten som utgis av Norges Kommunistiske Parti. Her har hun gitt støtte til det russiske narrativet om angrepet på Ukraina i 2022 som en situasjon fremprovosert av NATO.

Referanser
----------

1. ↑  «Opphev sanksjonene mot Syria». *Morgenbladet*. 8. januar 2016.
2. 1 2  «Norsk Syria-kjenner: – Forferdelig politisk sensur fra Facebook». *ABC Nyheter*. 21. juni 2018.
3. ↑  «Feil å påstå at norske hjelpeorganisasjoner i Syria vil ikke redegjøre for hvem som mottar skattepenger, eller hva de blir brukt til». *Faktisk.no*. 27. oktober 2017.
4. ↑  «Konspirasjonsteorier om hjelpearbeidere kan være farlige». *Panorama Nyheter*. 11. januar 2019.
5. ↑  «Folkehjelpen svarer: Karikerte fremstillinger endrer ingenting». *Panorama Nyheter*. 3. februar 2019.
6. ↑  «Har Norge også drevet et dobbeltspill i Ukraina?». *Friheten*. 5. januar 2023.
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet.
**Skjærehastighet** eller **skjærhastighet** er hastigheten det skjæres av spon på et arbeidstykke i en sponskjærende bearbeiding, for eksempel dreiing eller fresing. Vanlig enhet for skjærhastighet er meter per minutt (m/min). Relativbevegelsen mellom verktøyet og arbeidstykket i en sponskjærende prosess fører til at det oppstår en kraft mellom dem. Kraften skyldes arbeidsstykkets motstand mot å bli deformert, samt friksjon mellom verktøyet og arbeidsstykket. Denne kraften kan dekomponeres, slik at man f.eks kan finne hovedskjærekraften.

Dreiing
-------

I en dreieprosess roterer arbeidsstykket, og verktøyet skjærer ved å justere seg i dybden og lengden av arbeidsstykket. Dette gjør at dreiing brukes for å produsere rotasjonssymetriske former. Skjærehastigheten er relativbevegelsen i tangentiell retning. Sammenhengen mellom turtall og skjærehastighet er

{\displaystyle V\_{c}=n\pi D\_{0}\!}
der *V*c er skjærehastigheten, *n* er turtallet og *D*0 er diameteren på arbeidsstykket før dreieoperasjonen. Enheten på skjærehastigheten er oftest oppgitt i meter per minutt, og turtallet i omdreininger per minutt.

Fresing
-------

I en freseprosess roterer og flyttes verktøyet, mens arbeidsstykket står i ro eller har en forholdsvis langsom matingshastighet. Sammenhengen mellom turtall og skjærehastighet for en freseprosess er

{\displaystyle V\_{c}=n\pi D\!}
der *Vc* er skjærehastigheten, *n* er turtallet og *D* er diameteren på verktøyet. Enheten på skjærehastigheten er oftest oppgitt i meter per minutt, og turtallet i omdreininger per minutt.

Se også
-------

* Matingshastighet
* Avvirkningshastighet
**Anne Vik** er en norsk lege som er professor på Fakultet for medisin og helsevitenskap ved NTNU og overlege i nevrokirurgi ved Nevrokirurgisk avdeling St. Olavs hospital. Vik forsker på hodeskader. Hun leder Trondheim TBI (Traumatic Brain Injury) group ved NTNUs Institutt for nevromedisin og bevegelsesvitenskap, sammen med professor Asta Håberg fMRI.

TBI-gruppen forsker på traumatiske hodeskader, som kan påvirke og svekke psykiske, kognitive, følelses og sosiale funksjoner. Forskningen gjøres med vekt på bruk av MR-bilder fra hodeskadepasienter for vurdering av hvordan pasienter bør følges opp.

TBIs forskning er tverrfaglig med samarbeid av klinikere og forskere fra flere avdelinger ved St.Olavs hospital og ulike institutter ved Fakultet for medisin og helsevitenskap, NTNU. TBI-gruppen har flere internasjonale og nasjonale samarbeidspartnere. Forskningsgruppen deltar fra februar 2015 i EU-studien Center-TBI (2014-2021).

Publikasjoner
-------------

* (no) Publikasjoner av Anne Vik (professor) i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin

* (no) Publikasjoner av Anne Vik (professor) i BIBSYS

Referanser
----------

1. ↑  «Anne Vik - NTNU». *www.ntnu.no*. Besøkt 9. juli 2021.
2. ↑  «Traumatic Brain Injury Group - NTNU». *www.ntnu.edu*. Besøkt 9. juli 2021.
3. ↑  «MR avslører skadeomfang etter hodeskade – NTNU Medisin og helse». Besøkt 9. juli 2021.
4. ↑  «Traumatic Brain Injury Group - Institutt for nevromedisin og bevegelsesvitenskap - NTNU». *www.ntnu.no*. Besøkt 9. juli 2021.
5. ↑  «Home // CENTER-TBI.eu». *www.center-tbi.eu*. Besøkt 9. juli 2021.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | CRIStin
 |
**Talesøk** (engelsk: Voice search) er en måte å søke etter informasjon på internett eller på bærbare enheter ved bruk av stemmen. Kommunikasjonen mellom mennesker og datastyrte tjenester foregår ved bruk av taleteknologi.

I 2011 introduserte Apple en tale-basert personlig assistent kalt Siri som gjorde det mulig å søke etter informasjon ved bruk av stemmen. Flere personlige assistenter som Microsofts Cortana og Amazons Alexa har kommet på markedet med samme muligheter for talesøk.

Den største forskjellen mellom talesøk og tekstbasert søk ligger i hvordan brukeren søker etter informasjon. Spørsmål blir ofte stilt i hele setninger ved bruk av spørreord som hvem, hva, hvor, hvordan og hvorfor.

Utfordringene med talesøk ligger i å forstå menneskets naturlige språk, som dialekter og toneleie. En annen utfordring med talesøk er å forstå hva personer mener med det som sies.

Fagfeltet interaksjonsdesign har i nyere tid fått øynene opp for denne teknologien da det bidrar til å øke tilgjengeligheten på nett for mennesker, som har vanskeligheter med å bruke tastatur og andre lignende enheter.

Menneskehjernen er «designet» for å gjenkjenne ting raskt i motsetning til det å hente frem minner uten perseptuelle hjelpemidler som hjernen er dårligere på. En tredje utfordring med talesøk er derfor at det krever høyere kognitiv innsats å bruke søk hvis et grafisk grensesnitt for navigasjon eller linker ikke eksisterer.

Arbeidsminnet vårt er veldig begrenset. Når resultater fra en spørring gjennom normalt søk blir presentert, er det naturlig at personen retter oppmerksomheten mot det og bort fra det hun søkte etter. Dermed er det lett å glemme hva den opprinnelige spørringen var. Den samme utfordringen kan potensielt ligge i talesøk. Resultatet av et stemmesøk burde derfor inkludere den opprinnelige spørringen fra brukeren.

Talesøk forutses å bli mer utbredt og akseptert innen år 2020.

Referanser
----------

1. ↑  «taleteknologi – Store norske leksikon». *Store norske leksikon*. Besøkt 15. november 2016.
2. 1 2 3 4  Benyon, David (2014). *Designing Interactive Systems*. Pearson. s. 298.
3. ↑  Nielsen Norman Group. «Search Is Not Enough: Synergy Between Navigation and Search».
4. ↑  Johnson, Jeff (2014). «Recognition is Easy; Recall is Hard». *Designing with the Mind in Mind*. Elsevier. s. 121–129. ISBN 978-0-12-407914-4. Besøkt 24. november 2019.
5. ↑  Hearst, Marti (2009). «12: Emerging Trends in Search Interfaces». *Search User Interfaces*. Cambridge University Press.
**Lærdal sjukehus** er et lokalsykehus for Indre Sogn (kommunene Lærdal, Årdal, Aurland, Sogndal, Luster) som har om lag 27 000 innbyggere. 

I tillegg har sykehuset mange pasienter fra nabofylkene Hordaland, Buskerud og Oppland, og turister/gjestepasienter fra andre områder.

Sykehuset har en medisinsk avdeling, en ortopedisk avdeling (tidl. Ortopediklinikk Lærdal), god start (barsel) og diverse poliklinikker (pediatri, gynekologi, øre-nese-hals, urologi). Sykehuset har akuttfunksjon for indremedisinske og ortopediske tilstander.

Sykehuset ble bygget i 1930. Fra 1914 inntil ny bygning ble oppført i 1930 var aktiviteten på Mjelde under navnet Lærdals Pleiehjem for tuberkuløse. Spørsmålet om eget sykehus i Lærdal kom opp på Sunnhedskommisjonens møte i 1901. Bakgrunnen var blant annet at nærmeste sykehus var i Bergen og Lærdal var en viktig ferdselsvei. Amtstinget ga i 1906 tilskudd til oppretting og drift av sykehus i det tidligere skolehuset. Sykehuset fikk 8 sengeplasser og ble drevet for herredstyrets regning. I 1914 ble det utvidet med pleiehjem for tuberkuløse. I 1930 ble Fylkessjukehuset i Lærdal, det første i Sogn og Fjordane satt i drift med en avdeling for tuberkulosepasienter, og en avdeling for kirurgi og medisin.. Noen år senere kom det sykehus i Høyanger (med støtte fra bedriften NACO), Florø og på Nordfjordeid. Etter utvidelse av sentralsykehuset i Sogn og Fjordan i Førde på 1970-tallet var planene å redusere aktiviteten og antall sengeplasser i Lærdal, Florø og på Nordfjordeid, noe som førte til sterk strid i fylket.

Per 1990 og 1999 hadde sykehuset ansvar for Indre Sogn med kommunene Lærdal, Leikanger, Sogndal, Aurland, Luster og Årdal.

Det drives av Helse Førde.

Referanser
----------

1. ↑  Hjermann, Kristi (1992). *"-været dem til megen hjelp": Lærdal helselag 90 år*. Lærdal: Lærdal helselag.
2. ↑  Laberg, Jon (1938). *Lærdal og Borgund: bygd og ætter*. Bergen: Grieg.
3. ↑  Hjelle, Aud (1996). *Sjukehuset vårt: Fylkessjukehuset på Nordfjordeid gjennom 60 år*. [Nordfjordeid]: I kommisjon hjå Totland libris.
4. ↑  Broch, Ole Jacob (1907–1995) (1978). *Sykehuset og dets tjenere: søkelys på dagens medisin og helsetjeneste*. Oslo: Gyldendal. ISBN 8205111219.
5. ↑  *SAMDATA - sykehus 1990: sammenligningsdata for somatiske sykehus*. Trondheim: Norsk institutt for sykehusforskning. 1991. ISBN 8272428318.
6. ↑  *Samdata sykehus: tabeller : sammenligningsdata for somatisk fylkeshelsetjeneste 1998*. Trondheim: NIS helsetjenesteforskning. 1999. ISBN 8244606576.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet. Helt uten kilder. *(10. okt. 2015)*

**Kjell Frostrud Johnsen** (født 21. september 1968) er siden 2018 ansvarlig redaktør / direktør i Egmont Kids Media Nordic.

Han startet karrieren som 19-åring i 1987 som redaktør i Semic Nordisk Forlag AS (senere Bonnier Publications/Semic AS) for tegneserieblader som Supermann, Edderkoppen (Spider-man), Batman og andre titler fra de amerikanske forlagene DC Comics og Marvel Comics. I tillegg til sitt redaksjonelle virke har han skrevet manus til to publiserte Fantomet-historier.

Fra 1997 til 2008 var han redaksjonssjef, produktutvikler og senere nordisk merkevaresjef for Donald Duck & Co. Donald Pocket og andre Disney-utgivelser i Egmont Serieforlaget AS (nå Egmont Kids Media).

Han var i 2008-2011 adm. direktør i Bulls Pressetjeneste AS (Bulls Press) og i mars 2011 overtok han som adm. direktør for NRKs heleide datterselskap, NRK Aktivum AS, for å ivareta kringkasterens kommersielle aktiviteter innen lisensiering, event og sponsorsalg. Etter en periode som regiondirektør i Amedia Romerike/Innland og adm. direktør for Romerikes Blad, vendte han tilbake til Egmont som ansvarlig redaktør og direktør for virksomhetsområdet Barn & Tegneserier, som blant annet utgir Donald Duck, Pondus og Asterix i tillegg til bøker, spill, kryssord, barnemusikk og lydbøker
**Granum gård** i Fluberg er en gammel gård, et overnattingssted og krigsminneområde i Søndre Land kommune i Innlandet fylke. Gården ligger 400 meter over havet, oppe i åsen øst for Fluberg kirke med utsyn vestover mot nordre del av Randsfjorden og områdene omkring.

Historie
--------

«Parti af Randsfjorden fra Granum», foto fra 1890-åra. Foto: Knud Knudsen/Nasjonalbibliotekets bildesamling 
Pensjonatet, som opprinnelig ble drevet fra 1934 til 1975, gjenåpnet i 2017. Glassverandaen har panoramautsikt vestover. Foto: 2021 
Mannskapsbrakka ved «tyskerbunkersen» fra andre verdenskrig. Foto: Juni 2021 
Det er gravrøyser i området, og gården kan være fra rundt år 800.
Tidligere gikk ferdselsåren til Gjøvik over Granum, og det har vært lensmann, skysstasjon og landhandel på gården. Dagens hovedbygning ble reist etter en brann i 1930 og drevet som pensjonat fra 1934 til 1975.

Under andre verdenskrig 1940–1945 ble huset og gården inntatt av tyske okkupasjonsstyrker. Eiendommen lå strategisk til, og tyskerne opprettet en observasjonspost som overvåket hovedveien langs fjorden og tysk og alliert flytrafikk. De reiste et utkikkstårn ovenfor tunet, og i 1943 anla de en bunker med kanon i en fjellknaus like ved. Restene etter tyskerbunkersen og mannskapsbrakka er fortsatt en del av kulturmiljøet på gården.

Det restaurerte pensjonatet åpnet på nytt i 2017.

* Kårbolig i empirestil fra 1800-tallet Foto: 2021Kårbolig i empirestil fra 1800-tallet Foto: 2021
* Låven er fra tidlig på 1800-tallet  Foto: 2021Låven er fra tidlig på 1800-tallet  Foto: 2021
* Trappegang i pensjonatet fra 1930-tallet Foto: 2021Trappegang i pensjonatet fra 1930-tallet Foto: 2021
* Peisestua med tømmervegger. Foto: 2021Peisestua med tømmervegger. Foto: 2021
* Rett ved gården ligger ruinene etter Luftwaffes bunker fra krigen Foto: 2021Rett ved gården ligger ruinene etter *Luftwaffes* bunker fra krigen Foto: 2021

* Gårdstunet med låve, kårbolig, pensjonat, fjøs og annet Foto: Forvrengt panorama juni 2021Gårdstunet med låve, kårbolig, pensjonat, fjøs og annet Foto: Forvrengt panorama juni 2021
* Fra altanen på pensjonatet sees Randsfjorden 260 meter lavere og områdene omkring. I vest sees Fluberg kirke, mot sør Flubergbrua. Foto: Forvrengt panorama juni 2021Fra altanen på pensjonatet sees Randsfjorden 260 meter lavere og områdene omkring. I vest sees Fluberg kirke, mot sør Flubergbrua. Foto: Forvrengt panorama juni 2021

Referanser
----------

1. 1 2 3  Egenpresentasjon av Granum Gård og historisk pensjonat
2. 1 2  Granum som krigsminnelokalitet i Riksantikvarens Kulturminnesøk
3. ↑  Norsk slekthistorisk forening om Granum gård i Fluberg sogn
4. 1 2  Granum Gård om stedets historie
5. ↑  Schilbred, C.S. (1906–1985) (1981). *Gårds- og slektshistorie for Fluberg*. Oslo: Cammermeyer. s. 374.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Granum (Fluberg) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
* Granum Gård på Facebook
Tre ulike epigyn:  
**a** *Pirata montanus*,  
**b** *Trabeops aurantiacus*,  
**c** *Geolycosa pikei*
Epigyn‎ hos kortbeinulveedderkopp *Pardosa pullata*  Foto: Michael Hohner 
**Epigyn** er en den synlige delen av kjønnsåpningen hos hunnedderkoppen. Epigynet er en kitinisert plate, som kan være ganske forskjellig mellom artene. Ikke alle hunnedderkopper har et synlig epigyn. 

Hunnens kjønnsåpning sitter foran på undersiden av bakkroppen, nær ved åpningene til boklungene. Mange av edderkoppartene er svært like hverandre av ytre utseende, og det er umulige å skille artene uten å undersøke genitaliene. 

Epigynet viktigste funksjon er å lede hannens pedipalper inn til kjønnsåpningen under paring. Hannen palper er på samme måte som epigynet ulike fra art til art, og passer perfekt til epigynet. Dette gjør at ulike arter ikke kan pare seg.

Eksterne lenker
---------------

* Edderkoppkroken - Epigyner og palper Arkivert 6. juli 2010 hos Wayback Machine. (norsk side, med mange bilder) - besøkt 1. juni 2010
**flagg** består av striper i hvitt, rødt og blått med Storbritannias flagg i øvre hjørne ved stangen. Flagget er basert på det selvstendige Kongeriket Hawaiis flagg fra 1816. Flagget er i størrelsesforholdet 1:2.

Storbritannias flagg (The Union Jack) kom inn som symbol for Hawaii ved at Kong Kamehameah I i 1793 mottok et unionsflagg fra den britiske oppdageren George Vancouver. Fram til 1816 benyttet Hawaii Storbritannias flagg som sitt eget, både i versjonen fra før unionen med Irland og i den versjonen som fulgte som følge av innføringen av patrikskorset, det vil si den versjon vi kjenner i dag. Fra 1816 av ble flagget endret slik at flaggduken fikk striper i rødt, hvitt og blått. Dette ble videreført da Hawaii kom under USA som territorium fra 1898 av og har blitt offisielt bekreftet gjentatte ganger.

Stripene i flaggduken forklares å representere de åtte øyene i Hawaii-gruppen: Hawaii, Maui, Kaho‘olawe, Lāna‘i, Moloka‘i, O‘ahu, Kaua‘i og Ni‘ihau.

Litteratur
----------

* Whitney Smith: *The Flag Book of the United States — The Story of the Stars and Stripes and the Flags of the Fifty States*, 1970

Eksterne lenker
---------------

* (en) Flags of Hawaii – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

  


|  |
| --- |
| **USAs delstatsflagg** |
| Alabama |
Alaska |
Arizona |
Arkansas |
California |
Colorado |
Connecticut |
Delaware |
Florida |
Georgia |
Hawaii |
Idaho |
Illinois |
Indiana |
Iowa | 
Kansas | 
Kentucky |
Louisiana |
Maine |
Maryland |
Massachusetts |
Michigan |
Minnesota |
Mississippi |
Missouri |
Montana |
Nebraska |
Nevada |
New Hampshire |
New Jersey | 
New Mexico |
New York |
Nord-Carolina |
Nord-Dakota |
Ohio | 
Oklahoma |
Oregon |
Pennsylvania |
Rhode Island |
Sør-Carolina |
Sør-Dakota |
Tennessee |
Texas | 
Utah | 
Vermont |
Vest-Virginia |
Virginia |
Washington |
Wisconsin |
Wyoming |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Fadane Hamadi** (født 21. juli 1992) er en friidrettsutøver som representerer Komorene. Han konkurrerer hovedsakelig i sprintløp, hekkesprint, lengdehopp og tresteg, men har også konkurrert i mangekamp.

Han deltok på 110 meter hekk under Sommer-OL 2020, men ble slått ut i innledende runde.

Personlig liv
-------------

Han er ifølge sin Facebook-profil fra Saint-Pierre i Réunion, og er bosatt i Chalon-sur-Saône i Bourgogne i Frankrike. Han er friidrettstrener for klubben Entente Chalonnaise d'Athletisme.

Idrettskarriere
---------------

Hamadi deltok i det franske mesterskapet i friidrett 2018, og kom der på åttendeplass i tresteg. Han deltok på 110 meter hekk under VM i friidrett 2019, der han løp på 14,79 sekunder i sitt forsøksheat, og gikk ikke videre til semifinalen.

Han representerte Komorene under Sommer-OL 2020 i Tokyo, som ble arrangert i 2021, der han deltok på 100 meter. Han løp på 14,99 i sitt forsøksheat, og endte sist i sitt heat, og gikk dermed ikke videre til semifinalene. Under åpningsseremonien var han flaggbærer, sammen med Amed Elna.

Referanser
----------

1. ↑   www.olympedia.org[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Facebook - *Fadane Hamadi*, besøkt 4. august 2021.
3. ↑  Olympics.com - *Fadane Hamidi* Arkivert 4. august 2021 hos Wayback Machine. besøkt 4. august 2021.
4. ↑  World Athletics - *Fadane Hamadi - Results*, besøkt 4. august 2021.
5. ↑  Olympics.com - *Athletics - Men's 110m Hurdles - Round 1 - Heat 3 Results* Arkivert 4. august 2021 hos Wayback Machine. besøkt 4. august 2021.
6. ↑  World Athletics - *Athletics flag bearers help to light up Olympic Opening Ceremony in Tokyo*, besøkt 4. august 2021.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Fadane Hamadi – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Fadane Hamadi – World Athletics Rediger på Wikidata

* (en) Fadane Hamadi – TheSports.org Rediger på Wikidata