recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
***En fremmed vender hjem*** (original fransk tittel: *Une aussi longue absence*) er en sveitsisk film fra 1961 regissert av Henri Colpi.

Filmen ble vist på Filmfestivalen i Cannes i 1961, hvor den vant Gullpalmen delt med Luis Buñuels film *Viridiana*.¨

Handling
--------

Seksten år etter andre verdenskrig eier Thérèse Langlois en pub i Puteaux, Paris. Hun planlegger sin årlige ferie i Chaulieu med kjæresten sin, men har ikke lenger følelser for ham. På puben synger en omstreifer opera-sanger. Thérèse blir fascinert og lar en bartender kontakte omstreiferen for en drink. Han sier at han bor ved en elv. Han avslører at han har hukommelsestap, men har identifikasjon som sier at han heter Robert Landais. Etter at han går, følger Thérèse etter ham til elven. Hun blir overbevist om at han faktisk er hennes savnede ektemann Albert Langlois. Thérèse er fast bestemt på å få omstreiferen til å huske sin tidligere identitet, og tar med Alberts tante Alice til puben sammen med Alberts nevø.

Omstreiferen sitter ved et annet bord, når de forteller Alberts historie høyt. Under krigen ble Albert arrestert av politiet i Chaulieu i juni 1944, og overlevert til Gestapo i Angers. Han tilbrakte tid i en leir sammen med vennen Aldo Ganbini. Thérèse selv var opprinnelig fra Chaulieu. Men omstreiferen forlater puben uten å anerkjenne seg selv som Albert. Alice avslører for Thérèse at hun ikke kjente igjen omstreiferen, og mener at Albert ikke hadde kjennskap til opera-sanger. Thérèse er uenig, og tror Albert kunne ha lært sangene når han var fengslet sammen med Aldo. Thérèse fortsetter å møte omstreifere, som ikke kan huske noe om et tidligere liv som Albert.

Rollebesetning
--------------

* Alida Valli : Thérèse Langlois, la tenancière d'un petit café à Puteaux qui croit reconnaître en la personne d'un clochard son grand amour disparu pendant la Guerre
* Georges Wilson : le clochard, un inconnu amnésique au comportement bizarre
* Charles Blavette : Fernand, un client du café
* Amédée : Marcel Langlois
* Jacques Harden : Pierre, un camionneur
* Paul Faivre : le retraité
* Catherine Fonteney : Alice Langlois
* Diane Lepvrier : Martine
* Nane Germon : Simone
* Pierre Mirat : l'épicier
* Charles Bouillaud : Favier
* Georges Bielec : un jeune homme
* Pierre Parel : l'agent
* Anna Rey : Madame Favier
* Corrado Guarducci : un ouvrier
* Michel Risbourg : un jeune homme
* Paul Pavel : un ouvrier chez Renault
* Pierre Vernet : le « politique »

Referanser
----------

1. ↑  «Festival de Cannes: The Long Absence». *festival-cannes.com*. Besøkt 20. februar 2009.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *En fremmed vender hjem* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) *En fremmed vender hjem* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (en) *En fremmed vender hjem* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *En fremmed vender hjem* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *En fremmed vender hjem* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *En fremmed vender hjem* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata
**Robert Heiner Garff** (født 15. september 1942 i Salt Lake City i Utah i USA, død 29. mars 2020 i Salt Lake City) var en amerikansk politiker fra det republikanske parti og forretningsmann.

Garff var fra 1985 til 1987 speaker i delstaten Utahs representanthus, som han tilhørte fra 1978 til 1987, og var medorganisator av de olympiske vinterleker i 2002.

Garff var styreleder i firmaet hans far etablerte i 1932, Ken Garff Automotive Group, som solgte biler. Det vokste seg til den største bilforretningskjeden i Utah, med utsalgssteder også i fem andre amerikanske delstater.

Garff var formann i komitéen som fikk tildelt Vinterlekene til Salt Lake City. Noen bestikkelsesskandale var han ikke involvert i.[]

Han var gift med Katharine Bagley, og de fikk fem barn, blant annen politikeren Melissa Garff Ballard.

Garff gjorde tjeneste i forskjellige kall i Jesu Kristi kirke av siste dagers hellige, blant annet som biskop og *stake president*.

Garff døde i mars 2020 i en alder av 77 år etter å ha pådratt seg covid-19.

Referanser
----------

1. ↑   www.ksl.com[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   kutv.com[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   www.fox13now.com, besøkt 31. mars 2020[Hentet fra Wikidata]
4. 1 2  «New Area Authority Seventies». *Church News*. 19. april 2003. Besøkt 21. april 2009.
5. ↑  *Bob Garff, auto exec and former Utah House speaker, dies of the coronavirus*, 29. mars 2020, *Salt Lake Tribune*
**Robert Hagelin** (født 2. august 1884 i Bergen, død 5. januar 1960) var en norsk fabrikkeier og politiker.

Etter handelsskole og arbeid i engroshandelen i hjembyen Bergen bosatte han seg i Ålesund fra 1914, der han drev i margarinbransjen. Han eide Ålesund Smørfabrikk, og var blant annet leverandør til den norske hæren. Hagelin var også aktiv i det lokale næringslivet som styremedlem i Ålesund Handelsforening og i rådet til Norges Handelsstands Forbund. Politisk tilhørte han partiet Høyre, og Hagelin var i mange år formann i Ålesunds konservative forening. Han var varamann på Stortinget i perioden 1931–1933, valgt inn fra Kjøpstedene i Møre fylke.

Robert Hagelin var bror av den sentrale Nasjonal Samling-mannen Albert Viljam Hagelin. Han fulgte broren inn i Nasjonal Samling i august 1940, og ble senere utnevnt til medlem av NS Kamporganisasjon i mars 1941 av Vidkun Quisling personlig. Under den tyske okkupasjonen fungerte Robert Hagelin som presseleder for Nasjonal Samling fra høsten 1940 til ut i 1942, og han drev også angivervirksomhet. Han stod blant annet for anmeldelsen som fikk Kaare Fostervoll avsatt som rektor på Ålesund offentlige høyere almenskole. Som medlem av budsjettkomiteen i Norges Brannkasse sørget han også for å bidra til finansieringen av Den norske legion med selskapets penger. I landssvikoppgjøret etter krigen ble Hagelin dømt til tre års fengsel for landssvik.

Referanser
----------

1. ↑   Stortinget og statsrådet : 1915–1945. B. 1 : Biografier, side(r) 276[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Morgenbladet, utgitt 1. august 1959[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Bergens Tidende, utgitt 7. januar 1960[Hentet fra Wikidata]
4. ↑  «75 år». *Morgenbladet*, 1. august 1959.
5. ↑  Haffner, Vilhelm (1931). *Stortinget*. Oslo: Tanum. s. 51.
6. ↑  *Hvem er hvem i næringslivet?*. Oslo: I kommisjon hos Halvorsen & Larsen. 1939. s. 316.
7. ↑  Hans Fredrik Dahl (2015). *Quislings nettverk*. Aschehoug. s. 127 av 196. ISBN 9788203295669.
8. ↑  «Robert Hagelin for retten». *Sunnmørsposten*, 30. januar 1948.
9. ↑  «Robert Hagelin i byretten». *Sunnmørsposten*, 29. januar 1948.
10. ↑  «Robert Hagelin og Aksel Holm trakk ikke godt sammen». *Sunnmøre Arbeideravis*, 7. desember 1946.
11. ↑  «Disponent Robert Hagelin er i Ålesunds byrett dømt til tre års fengsel for landssvik». *Romsdals Budstikke*, fredag 6. februar 1948.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Robert Hagelin hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister
 |
Ánde Somby
Nils Johansen
**Vajas** (norsk betydning *ekko*) er en norsk musikkgruppe/et norsk band med Kristin Mellem på fiolin og vokal, Nils Johansen på gitarer og synthesizere (fra Bel Canto) og Ánde Somby på vokal og joik. De hadde sin debut ved Nana Urfolksdager 2003, og har siden turnert internasjonalt, her til lands bl.a. på by:Larm 2004. I oktober 2006 slapp «Vajas» sitt første album «Sacred stone».

Medlemmene har vidt forskjellig bakgrunn.

Kristin Mellem er en klassisk skolert fiolinist med en rekke musikkprosjekter på samvittigheten, både som komponist og utøver. Hun har skrevet musikk både for mindre besetninger og for fullt orkester.

Ánde Somby er både en tradisjonell og en høyst utradisjonell samisk joiker og med lang fartstid som utøver av tradisjonell samisk musikk. Somby har også doktorgrad i juss og er en aktivt opptatt akademiker.

Nils Johansen er musiker, komponist og multiinstrumentalist og ved siden av «Vajas» er han fortsatt medlem av sitt opprinnelige band Bel Canto. Johansen har også skrevet musikk for film, fjernsyn og for orkestre og han komponerte blant annet åpningsmusikken for Kringkastingsorkestret da NRKs radiokanal P3 ble startet.

Utgivelser
----------

* 2006 *Sacred Stone*, Vaj AS/Musikkoperatørene

Eksterne lenker
---------------

* (en) Vajas – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Vajas på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Vajas på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Vajas på Last.fm Rediger på Wikidata
* Vajas' hjemmeside på 14 språk
* Vajas' engelske side på MySpace.com med mulighet for lytting og påsyn av VIDEO
* Ánde Sombys engelske side på MySpace.com
* Nils Johansen med Bel Canto på MySpace.com
* Kristin Mellems norske hjemmeside
* Ánde Sombys hjemmeside
* Ánde Somby – kontaktside – hos Universitetet i Tromsø
* Ánde Somby – personlig side – via Universitetet i Tromsø
* Ánde Somby – personlig joikerom/LYDROM – via Universitetet i Tromsø

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Egmont Harald Petersen** (født *Edmundt*, 3. oktober 1860 i København i Danmark, død 5. august 1914 samme sted) var en dansk bladutgiver og kongelig hoff-boktrykker, og grunnlegger av det som er blitt mediehuset Egmont.

Egmont H. Petersen ble typograf og grunnla i 1878 under trange små kår sitt eget boktrykkeri, som senere ble supplert med et bokbinderi, og som fra 1882 ble drevet under hans eget navn. Han opparbeidet langsomt virksomheten til en av Københavns førende med investeringer i nytt apparatur som krevde mer og mer plass, slik at han i 1911 ervervet en stor tomt i Vognmagergade. Kvartalet undergikk da en generell sanering, og han fikk arkitekten Bernhard Ingemann til å tegne en stor bygning, Gutenberghus, hvis innretning han hadde planlagt i alle detaljer, men ikke selv fikk oppleve som ferdig bygg. Det nye stedet rommet bl.a. et kobbertrykkeri, en moderne reproduksjonsanstalt samt redaksjonslokaler for de magasiner som han var utgiver av.

I 1901 hadde han overtatt *Damernes Blad* som han tre år senere forvandlet til ukebladet *Hjemmet* med appell til hele familien. Han var den første som innførte den nye trykkmetode dyptrykk.

Han hadde en rekke tillitsverv, bl.a. i styret for Københavns Bogtrykkerforening, hvor han en tid var formann. Petersen var samtidig en betydelig filantrop, og i henhold til hans testamente opprettet man i 1920 Egmont H. Petersens Fond, som bl.a. administrerer de etter stifteren oppkalte Egmont H. Petersens Kollegium og Egmont Studentergaard. Han er begravet på Vestre kirkegård.

Referanser
----------

1. 1 2   Dansk biografisk leksikon, oppført som Egmont H. Petersen, Dansk Biografisk Leksikon-ID Egmont\_H.\_Petersen[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Store norske leksikon, Store norske leksikon-ID Egmont\_Harald\_Petersen[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* Biografi på gravsted.dk

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Dansk biografisk leksikon **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** ULAN
 |
***En forbryders memoirer*** (dansk: *En Forbryders Liv og Levned*) er en dansk stumfilm fra 1916 regissert av Alexander Christian. Manuskriptet ble skrevet av Carl Th. Dreyer. Det litterære forelegget var Sven Elvestads fortelling *Eventyrskibet* i bladet *Lys & Skygge*, nr. 14, 1909. Forbryteren Thomas Ryer fikk navnet Thomas Busch i denne filmatiseringen.

Den ble forbudt av den norske filmsensuren.

Handling
--------

Thomas Busch var utvilsomt jordens farligste forbryter, dobbelt farlig, ettersom han visste å unnvike fra alle de fengslene, som han hadde sittet inne i. Det fantes mange historier som tok for seg hans geniale oppfinnsomhet, da det gjaldt å flykte fra fengsler. Busch hadde gått i en felle, lagt av politiet, satt i fengsel, ventet på sin dom. Da han skulle stilles for retten, ønsket han ikke å flykte derfra. Han hadde forberedt sin flukt, og visste at han fire dager senere på nytt ville være hos sine kamerater. Han ble dømt til døden. Som siste ønske fortalte Busch at han gjerne ville berette sin historie til en forfatter. Fengselsdirektøren sendte bud etter den ansette forfatteren, dr. Stein, som mente at Busch var en dannet og ypperlig forteller. Uten sin viten, ble forfatteren i den kommende tiden budbringer for Buschs hjelpere. Han fikk jevnlig besøk av dr. Stein og var nådd til å diktere tredje kapittel. Til slutt opprant dagen for flukten. Om morgenen ble dr. Stein besøkt av to av hans hjelpere. De overfalt ham, bandt ham på hender og føtter. Da de noen minutter etter forlot leiligheten var den ene maskert akkurat som dr. Stein. Han begav seg skyndsomt til fengselet. De to forbryterne overbemannet lett den intetanende fengselsbetjenten.

Rolleliste
----------

* Lauritz Olsen - Thomas Busch
* Frederik Jacobsen - Dr. Stein, forfatter
* Holger Syndergaard - Schreiber, fengselsdirektør
* Oluf Billesborg - Dernburg, direktør for spillebank
* Ingeborg Skov - Elsie, Dernburgs datter
* Franz Skondrup
* Moritz Bielawski

Eksterne lenker
---------------

* (en) *En forbryders memoirer* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (da) *En forbryders memoirer* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata
En illustrasjon av en europeisk bilander
**Bilander** er en betegnelse på et mindre europeisk handelsskip eller en kystfarer med to master fra 1700- og 1800-tallet. Den ble brukt langs Den engelske kanal, fra den nederlandske kysten i nord til den franske vestkysten. Navnet kom fra Nederland. *«Bei lander»* betyr *«nærhet av land»* på nederlandsk.

Historie
--------

Med utgangspunktet i de engelske, belgiske, nederlandske og franske havnene seilte bilanderne, også betegnet som **billander** eller **be´landre**, nordover til Nordsjøen eller sørover til Middelhavet. Bilanderen bruktes også midlertidig som passasjerfartøy til det amerikanske kontinentet i den første halvdelen av 1700-tallet.

Den typiske bilanderen hadde to master, med to til tre skværseil på formasten og latinseil, samt et eller to toppseil på hovedmasten som var høyere enn formasten. Den kunne ha et deplasement på under 100 tonn som et åpent skip med slette dekk. Noen ganger var sidesverd, som senkes ned i vannet som ekstra kjøl, montert på lesiden. Den var normalt kravellbygd, men det fantes også klinkbygde versjoner.

En variant av denne typen ble tatt i bruk på de nederlandske kanalene der den omtales som **bijlander**, uten skipsteknisk slektskap. Varianten var flatbunnet med én mast rigget med luggerseil og med deplasement på 24 tonn. De allerste minste varianter av bilanderen har blitt betegnet som *«demi-bélandre»* eller *«demy bellandre»* på det europeiske fastlandet.

Den amerikanske bilanderen
--------------------------

I begynnelsen på 1700-tallet utviklet de lokale skipsbyggerne en egen type, betegnet som «bilander», som kystnært fraktfartøy fra havnestedene på New England. Den amerikanske bilanderen var også benyttet som fiskefartøy utenfor Newfoundland.

Til forskjell fra den europeiske bilanderen hadde dette fartøyet halvdekk på akterskipet, to master med skværseil og luggerseil og butte stevner. Den alminnelige lengden på den amerikanske bilanderen er oppgitt til cirka 23 meter.

Litteratur
----------

* Aak to Zumbra, a dictionary of the World`s Watercraft, Basil Greenhill, 2000 ISBN 0-917376-46-3
**Bilansvar** i norsk rett er et sett erstatningsrettslige regler som skal sikre erstatning for skader som biler og andre motorvogner forårsaker, uavhengig av om føreren kan bebreides. Det er derfor et objektivt erstatningsansvar.

Reglene for bilansvar er slått fast i bilansvarsloven. Loven bygger på at eiere av biler og andre motorvogner har plikt til å tegne trafikkforsikring. Denne forsikringen skal dekke skader som motorvognen «gjør». Normalt betyr «gjør» at det er de naturlige farene ved motorvognen, som tyngde, fart og støy, som fører til skaden. Regelen gjelder når den brukes som kjøretøy, og når den er parkert i vei, gate eller på annet sted med allmenn ferdsel, eller når den er uforsvarlig satt bort på annet område.

Den som blir utsatt for skade som en motorvogn gjør kan kreve erstatning fra motorvognens forsikringsselskap, for både personskader og skade på ting. Den obligatoriske forsikringen dekker ikke skader på motorvognen som selv forårsaket skaden (ved f.eks. utforkjøring) eller gods som fraktes med denne. Men førerens og passasjerenes personskader, klær og personlige eiendeler dekkes.

Ved sammenstøt mellom motorvogner kan man kreve erstatning fra den andre motorvognens forsikring bare hvis skaden skjedde som følge av uforsvarlig oppførsel, brudd på trafikkregler eller teknisk svikt hos den ene av motorvognene. Forsikring som dekker skader på egen motorvogn – kasko – er frivillig.

Hvis den skadelidte selv har skyld i skaden kan erstatningssummen settes ned eller falle helt bort. Hvis den som brukte motorvognen forårsaket skaden med vilje eller grovt uaktsomt, under rus eller hadde stjålet motorvognen, må forsikringsselskapet betale erstatning til skadelidte, men kan kreve summen helt eller delvis tilbake fra føreren.

Hvis en motorvogn ikke er forsikret slik det er påbudt, dekkes skader som den gjør av alle trafikkforsikringsforeningen, bortsett fra skade på personer i bilen som visste at den ikke var forsikret. Det samme gjelder dersom en ukjent motorvogn forårsaker personskade. Bilansvarsloven blir derfor regnet for å gi et nærmest komplett vern for personskader som motorvogner forårsaker.

Bakgrunnen for bilansvaret
--------------------------

Årsaken til at bilansvaret gjelder uavhengig av skyld hos føreren, er et ønske om at personer som blir påført skade og tap, som ofte er store pga. bilens farlige egenskaper, skal få dekket dette selv om ingen involverte kan bebreides. Det objektive bilansvaret i Norge stammer fra 1912, da man begynte å se bilenes evne til å gjøre skade, selv om den var svært beskjeden da i forhold til i dag.

Plikten til å tegne forsikring sørger for at den uskyldige bilføreren selv slipper å betale for skader som bilen gjør, men at tapet i stedet bæres av forsikringsselskapet og dermed spres ut på alle forsikringstakerne. Forsikringen gjør også at den skadelidte er sikker på å få dekket sitt tap, selv om føreren ikke ville hatt nok midler til å dekke erstatningsbeløpet selv.

Se også
-------

* Bruksbasert bilforsikring

Eksterne lenker
---------------

* Bilansvarsloven
***En farlig kvinne*** (originaltittel: *The Maltese Falcon*) er et amerikansk kriminaldrama fra 1931 basert på Dashiell Hammetts roman Malteserfalken og regissert av Roy Del Ruth. Hovedrollene spilles av Bebe Daniels og Ricardo Cortez.

Boken har blitt filmatisert ytterligere to ganger, i 1936 som *Satan Met a Lady* og i 1941 som *Malteserfalken*.

Handling
--------

I San Francisco blir privatetterforsker Sam Spade og hans partner Miles Archer kontaktet av Ruth Wonderly (spilt av Bebe Daniels) for å følge en mann, Floyd Thursby, som angivelig skal ha stukket av med hennes yngre søster. De aksepterer oppdraget for å tjene penger, selv om de ikke tror på historien hennes.

Sent den kvelden informerer politi-etterforsker Tom Polhaus til Spade at Archer nylig har blitt skutt og drept. Senere besøker Polhaus og hans overordnede, Dundy, leiligheten til Spade. Thursby har blitt drept, og de vil vite hva slags alibi Spade har. De mistenker ham for å ha drept Thursday for å hevne dødsfallet til sin partner.

Skuespillere
------------

* Bebe Daniels som Ruth Wonderly
* Ricardo Cortez som Sam Spade
* Dudley Digges som Casper Gutman
* Una Merkel som Effie Perine
* Robert Elliott som etterforsker Dundy
* Thelma Todd som Iva Archer
* Otto Matieson som Dr. Joel Cairo
* Walter Long som Miles Archer
* Dwight Frye som Wilmer Cook
* J. Farrell MacDonald som etterforsker Tom Polhaus

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) *En farlig kvinne* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) *En farlig kvinne* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (en) *En farlig kvinne* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (nl) *En farlig kvinne* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *En farlig kvinne* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *En farlig kvinne* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *En farlig kvinne* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** LCCN
 |
**Helena Axelsson Östlund** (født 1971 i Stockholm) er en svensk barnebokforfatter.

Östlund vokste opp i Västerås, hvor hun fremdeles bor og arbeider som gymnasielærer. På 1990-tallet studerte hun på Konstfack i Stockholm: interiørarkitektur, grafisk design, illustrasjon og kunstpedagogikk. Hun har arbeidet som frilans grafisk designer og som museumspedagog ved Nordiska museet. 

Hun debuterte som forfatter med *Suck Puck Päck* 1995 på Eriksson & Lindgren förlag. Hun fikk Astrid Lindgren-prisen 2007 for *Joy och önskeburken*. Forfatterskapet omfatter pr 2011 9 bøker, tre om den sjenerte, fantasifulle jenta *Puck* fra 11 il 13 år, tre om den varmhjertede og musikalske urokråka *Jerker* og tre om den 7-8 år gamle *Joy*, som med en ukonvensjonell bakgrunn håndterer alvorlige spørsmål.

Referanser
----------

1. 1 2   LIBRIS, libris.kb.se, utgitt 5. desember 2012, besøkt 24. august 2018[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Rabén & Sjögren – Författarpresentation
* helenaostlund.com

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** ISNI **·** LIBRIS
 |
**Robert Gesink** (født 31. mai 1986 i Varsseveld, Gelderland) er en profesjonell nederlandsk landeveissyklist. Han sykler for det nederlandske laget Team LottoNL-Jumbo.

Gesink gikk i begynnelsen av 2006 over fra «Löwik Meubelen» til Rabobanks kontinentallag på grunn av sponsorproblemer.

I Volta ao Algarve i februar 2006 endte Gesink på 3.-plass sammenlagt etter å ha blitt nummer to på "kongeetappen" til Alto de Malhao. Under Settimana Ciclistica Lombarda i april vant han både 3. etappe av rittet og rittet sammenlagt. I juni vant han Circuito Montañés, etter at han tok en andreplass i den 4. etappen og to dager senere vant den 6. etappen. Gesink ble nummer to sammenlagt under Tour de l'Avenir i 2006. Takket være disse resultatene ble han mer og mer kjent som en talentfull landeveissyklist.

25. april 2007 ble han niende under den tunge klatreetappen Muur van Hoei i sin første ProTour-konkurranse, Flèche Wallonne. Han vant den fjerde etappen av Belgia rundt 2. juni, og deltok regelmessig i utbrudd og på La Redoute (kjent fra Liège-Bastogne-Liège) rykket han fra hovedfeltet.

I 2008 endte han på en 7.-plass sammenlagt i Vuelta a España.

Meritter
--------

2004
Nasjonal U19-mester Tempo
2005
Hel van Voerendaal
Linz-Passau-Budweis
2006
Sammenlagt og etappeseier, Settimana Ciclistica Lombarda
Sammenlagt og etappeseier, Circuito Montañés
2.-plass sammenlagt, Tour de l'Avenir
3.-plass sammenlagt, Volta ao Algarve
2007
Etappeseier, Belgia rundt
Ungdomstrøya, Tyskland rundt
2008
Etappeseier, Tour of California
Ungdomstrøya, Paris–Nice
2009
Giro dell'Emilia
3.-plass, Amstel Gold Race
2010
Etappeseier, Sveits rundt
Grand Prix Cycliste de Montréal
Giro dell'Emilia
Profronde van Oostvoorne
Profronde van Stiphout
2011
Sammenlagt og to etappeseire, Tour of Oman
2.-plass sammenlagt, Tirreno–Adriatico
3.-plass sammenlagt, Baskerland rundt
2012
Sammenlagt og etappeseier, Tour of California
2013
Grand Prix Cycliste de Québec
2016
14. etappe, Vuelta a España

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Robert Gesink – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Robert Gesink – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Robert Gesink – UCI Rediger på Wikidata

* (en) Robert Gesink – ProCyclingStats Rediger på Wikidata

* (en) Robert Gesink – Cycling Archives Rediger på Wikidata

* (en) Robert Gesink – Cycling Quotient Rediger på Wikidata

* (en) Robert Gesink – CycleBase Rediger på Wikidata
* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Robert Gesink – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata


| * v
* d
* r
Team Jumbo-Visma (2023) |
| --- |
| 
* Affini
* van Baarle
* Benoot
* Bouwman
* Dennis
* M. van Dijke
* T. van Dijke
* van Emden
* Foss
* Gesink
* Gloag
* Hessmann
* Hofstede
* Kelderman
* Kooij
* Kruijswijk
* Kuss
* Laporte
* Leemreize
* Oomen
* Roglič
* Roosen
* Tratnik
* Vader
* Valter
* Van der Sande
* van Aert
* Van Hooydonck
* Vingegaard

 |
Hubble-bilde av Gomez' hamburger tatt 22. februar 2002.
**Gomez' hamburger** (også kjend som **IRAS 18059-3211**) er en protoplanetarisk tåke eller en stjerne som er i sluttfasen av livet sitt like før ho blir til en planetarisk tåke. Tåken er estimert til å ligge ca. 6 500 lysår unna jorden i stjernebildet Skytten.

Det spesielle utseende til Gomez' hamburger stammer fra to støvskiver separert av et mørkere støvband. Stjernen som er opphavet til tåken ligger bak det mørke støvbandet, men det er ikke kjent hvorfor stjernen omgir seg med det. En mulighet er at stjernen er en del av et binærsystem og at den spinner raskt og kaster fra seg materiale, for det meste fra ekvatorregionen.

Levetidene til protoplanetariske tåker som Gomez' hamburger er korte, og astronomer regner med at tåken har blitt en planetarisk tåka om mindre enn tusen år.

Tåken blei oppdaget i 1985 av den chilenske observasjonsassistenten Arturo Gomez med Cerro Tololo interamerikanske observatorium sitt 1,5 meters teleskop.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  «Gomez's Hamburger: A Sun-Like Star Near the End of Its Life» - Hubble-pressemelding på NASAs Hubble-side i forbindelse med teleskopet sitt bilde av tåken.
2. ↑  «Merkelige Gomez' tåke» Arkivert 7. oktober 2015 hos Wayback Machine. - artikkel av Erik Tronstad fra 1986 om tåken.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Gomez' hamburger i SIMBAD Rediger på Wikidata
**Nicolaus Poda von Neuhaus** (født 4. oktober 1723 i Wien, død 29. april 1798 dsmmre sted) var en østerriksk entomolog og jesuitt.

Liv og virke
------------

Han begynte sine akademiske studier i 1739 ved universitetet i Wien. I 1740 ble han med i jesuittordenen. Han studerte videre i Leoben (1742), Klagenfurt (1743–1746), Judenburg (1747), videre studier av matematikk i Wien (1748–1749) og teologi fra 1750 til 1753. 

Etter å ha fullført sine studier i Judenburg i 1754, underviste han i Klagenfurt (1755), Linz (1757) og deretter ved jesuittenes universitet i Graz (1758–1765). Der ble han også kurator for observatoriet, og la grunnlaget for en naturhistorisk samling. Fra 1766 til 1771 var han professor i matematikk og fysikk ved Bergakademie Schemnitz i Ungarn, nå Slovakia.

I 1761 publiserte pater Nicolaus Poda von Neuhaus *Insecta Musei Graecensis*; dette var det første rene entomologiske arbeid som helt fulgte Carl von Linnés binominale nomenklatur.

Etter opphevelsen av jesuittordenen i 1773 bosatte Neuhaus seg i Wien. Derfra publiserte han ingenting under eget navn, men man antar at han sammen med Ignaz von Born (1742–1791) utga *Monachologia ...* (1783), under pseudonymet *Physiophilus*. Det er en satire, i form av et naturhistorisk arbeid.

Poda var skriftefar for keiser Leopold II.

I tillegg til en samling av mineraler, etablerte han en viktig samling av insekter, den er imidlertid gått tapt.

Bibliografi
-----------

* Nicolaus Poda: *Insecta Musei Graecensis*, Graz (1761)

Referanser
----------

1. 1 2 3   Poda von Neuhaus, Nikolaus (BLKÖ)[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Brevveksling mellom Nicolaus Poda von Neuhaus og Carl von Linné (latin)

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** MGP **·** NKC
 |
**Isak Nicolay Nissen Paus** (født 6. juni 1885 i Drammen, død 24. april 1968), kjent som *Nicolay Nissen Paus* eller *Nicolay Paus*, var en norsk grosserer og fabrikkeier.

Biografi
--------

Han vokste opp i Drammen, der faren I.M. Pauss (1835–1907) var skipsreder. Hans oldefar Isaach Nicolai Nissen Paus, opprinnelig fra Kviteseid, hadde tatt borgerskap på Strømsø i 1809, og familien var på 1800-tallet virksom der som skipsførere og redere. Han var yngre bror av skipsreder og generalkonsul i Sydney Olav Pauss og av sin mangeårige forretningspartner Alf Paus. Kirurgen Nikolai Nissen Paus var hans fetter.

Han tok handelsskole og hadde studieopphold og praksis i England, Tyskland og Frankrike mellom 1902 og 1907. I 1909 ble han tatt opp som kompanjong i firmaet Paus & Paus, startet av broren tre år tidligere under navnet Helmer & Paus, og var direktør i firmaet 1917–1929. Firmaet var særlig aktivt innen engroshandel med tremasse og cellulose, senere også med kjemikalier, jern, stål og metaller. Firmaet flyttet i 1914 til Kongens gate 14 i Oslo og kjøpte hele denne bygården i 1920.

I 1920 overtok han sammen med broren nesten alle aksjene i A/S Den Norske Papirfiltfabrik, og var styremedlem og administrerende direktør fra 1921 til 1929. Av 500 aksjer tilhørte 499 brødrene Paus, mens en aksje tilhørte A/S Jarlsberg Paper Mills. Ved kongelig resolusjon 12. oktober 1923 fikk det engelske selskapet Porritts & Spencer Ltd. tillatelse til å overta aksjemajoriteten, men med den betingelsen at styrets flertall var norske statsborgere, og brødrene Paus fortsatte derfor å forvalte bedriften på vegne av det engelske firmaet. Nicolay Paus var også styremedlem i De Forenede Kemikaliefabrikker A/S i Sandvika fra 1921 til 1931.

I 1930 grunnla han firmaet Nicolay Paus A/S, som var aktivt som agenturfirma i stålbransjen og som hadde kontor i Øvre Slottsgate 17 i Oslo. Han hadde også en rekke andre verv i næringslivet.

Han ble gift 12. mai 1910 på Bygdøy med sin fjerne slektning (fars syvmenning) Else Margrethe Paus (f. 1885), datter av stålgrosserer og bankdirektør Ole Paus og Birgitte Halvordine Schou. De var foreldre til Fanny Paus (f. 1911), gift med ambassadør Henrik Andreas Broch, og Lucie Paus (f. 1917), gift med godseier Axel Løvenskiold. Han var morfar til godseier Carl Axel Løvenskiold (1942–1991) og oldefar til godseierne Fredrik Clarin Løvenskiold (f. 1978) og Carl Axel Løvenskiold (f. 1978). Han bodde i Huk aveny 28, senere i Solveien 83.

Han er begravet på Vestre gravlund.

Referanser
----------

1. 1 2 3  «Paus, Nicolay (Nissen)». *Merkantilt biografisk leksikon*. Oslo: Yrkesforl. 1935. s. 606.
2. ↑  Kristoffersen, K. (1966). *50 år i treforedlingsindustriens tjeneste*. Fabrikken.
3. ↑  *Dagbladet*. 12. mai 1910.
**Goma fabrikker** ble etablert på Gomalandet ved Vågen i Kristiansund i år 1900. Fabrikken ble i mellomkrigstiden en ledende innen såpeproduksjon i Norge. På 1950-tallet var fabrikknavnet velkjent gjennom produkter som bl.a. Goma barnesepe. Datterselskapet Ello ble kjøpt 1933, og hadde innrettet produksjonen på kosmetikk. På 1960-tallet var Ello stadig under utvikling, mens tradisjonell såpe var konkurranseutsatt, og fabrikken sleit med uhensiktsmessige lokaler. 

I 1973 kjøpte Denofa-Lilleborg Goma fabrikker og Ello. Såpefabrikken ble nedlagt og kosmetikkproduksjonen ble i 1976 flyttet til nybygg på byens nye industriområde Løkkemyra på Nordlandet. Lilleborgs tannkremproduksjon på Lade fabrikker i Trondheim ble flyttet til Kristiansund. Ello produserte i en rekke år fram til 2016 kjente såpemerker som Lano og Dokter Greve og tannkrem som Solidox og Pepsodent.

Lilleborg, Ello avdeling, hadde på begynnelsen av 1990-tallet over hundre ansatte. I 2016 var tallet redusert til det halve. 

Lilleborg har blitt en del av konsernet Orkla. I 2016 vedtok styret i det Orkla-eide selskapet Lilleborg å legge ned fabrikken i Kristiansund; produksjonen ble flyttet til Falun i Sverige.

Referanser
----------

1. ↑  Tidens Krav 28. oktober 1992
2. ↑  Anders Jensen: Goma fabrikker - Ello gjennom 100 år 1900 - 2000. Kristiansund 1998 Nasjonalbibl
3. ↑  Bjerknes, Silje Steinnes (26. april 2016). «Legger ned Ello i Kristiansund». *NRK*. Besøkt 12. desember 2022.
**Nicolay «Nic» Heinrich Knudtzon** (født 19. mars 1922 i Oslo, død 7. februar 2013) var en norsk sivilingeniør.

Liv og virke
------------

Knudtzon var utdannet sivilingeniør i elektro fra Norges tekniske høgskole (NTH) og utmerket seg allerede ved avgangseksamen. Diplomoppgaven, utført ved Forsvarets forskningsinstitutts (FFI) avdeling i Bergen under Helmer Dahls veiledning, omhandlet en teoretisk sammenligning av et frekvensmodulert og et pulsmodulert transmisjonssystem. Dette var radikalt nytt for sin tid. Knutdzon fikk sin eksamen i 1947 med *innstilling* – innberetning til kongen.

Knudtzon ble tilsatt ved FFI fra 1947, fortsatt ved FFIs avdeling i Bergen og i årene 1948 til 1949 var han utsendt som gjesteforsker ved Massachusetts Institute of Technology i USA der transistoren nettopp var oppfunnet. Her fikk han det privilegium å møte flere av elektronikkutviklingens grunnleggere som Shockley, Shannon og Nyquist. I 1955 ble han oppfordret til å søke seg til SHAPE Technical Center i Haag der han ble sjef for telekommunikasjonsdivisjonen. Her avla han sin doktorgrad ved Det tekniske universitetet i Delft i Nederland i 1957 basert på arbeider som var påbegynt i tiden ved FFI.

1. april 1967 ble han tilsatt som forskningssjef i Telegrafverket for det som skulle bli Televerkets forskningsinstitutt (TF). Knudtzon var gjennom 25 år (1967–1992) leder for TF, som han selv etablerte og der han var forskningsdirektør.

Nic Knudtzon ble i 1993 utnevnt til ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden «for fortjeneste av teknisk forskning».

Bibliografi
-----------

* *Theoretical Comparison of Fluctuation Noise Characteristics for Various Modulation Methods with Special View to Multi-Channel System Planning*. S-Gravenhage 1957. Uitgeverij Excelsior.
* *Professor, Dr. Ludvig Daaes erindringer og opptegnelser om sin samtid*. Oslo 2003. Novus Forlag. ISBN 82-7099-361-1
* *Daniel Thraps erindringer om Handelsmænd i Bergen på 1800-tallet*. Oslo 2012: Novus Forlag. ISBN 978-82-7099-712-1.

Referanser
----------

1. 1 2   oppført som Nic. Knudtzon, www.strindahistorielag.no[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3 4  *Hvem er Hvem? 1984*, Oslo: Kunnskapsforlaget, 1984, s. 289.
3. ↑   Colletta & Lossius s. 36
4. ↑  «Innberetning til kongen», *Verdens Gang*, 13. januar 1951, s. 7.
5. ↑   Colletta & Lossius s. 37
6. 1 2  «Knudtzon Ridder av St. Olav», *Aftenposten*, 17. juni 1993, s. 14.

Litteratur
----------

* Collett, Jon Peter & Lossius, Bjørn Ole Helsing: *Visjon, forskning, virkelighet - Televerkets Forskingsinstiutt 25 år*, Televerket forskningsinstitutt 1993, ISBN 82-423-0268-5

Eksterne lenker
---------------

* Nic. Knudtzon: *Statistical Communication Theory 1948 – 1949*, Telektronik 1.2002[*død lenke*]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Wikistrinda **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |
White Beach, Boracay (2003).
Kart over Filippinene med Boracay markert.
**Boracay** er en tropisk øy som ligger på Filippinene, rett nord for øya Panay. Øya tilhører kommunen Malay i provinsen Aklan. Boracay delt inn i de tre smådistriktene (*barangay*) Balabag, Manoc-Manoc og Yapak, og antall innbyggere var oppgitt å være 18 229 ved en folketelling i 2007. Arealet er cirka 10 km².

Boracay er et kjent turistmål med cirka en halv million besøkende hvert år. Øya er cirka 7 kilometer lang og på noen steder er den opp til 2 kilometer bred, og har en cirka 3 kilometer lang sandstrand som kalles White Beach. White Beach har ved flere anledninger blitt kåret til verdens fineste strand. Grunnet dens hvite og stenløse strender. I de siste årene har turiststrømmen økt for hvert år og det bygges i dag flere hoteller og resorts for å dekke behovet. White beach deles oftest i 3 deler, Station 1, Station 2 og Station 3. Stranden på station 1 defineres ofte som finere og prisklassen på hotellene langs stranden blir priset deretter. Station 2 på White Beach defineres gjerne som den mest folkerike, da dette ligger i midten på White Beach. Mye av turistnæringen og det som defineres som sentrum holder til på Station 2. Station 3 er defineres som roligere, har lavere standard på hotellene enn eksempelvis Station 1. 

Atier på Boracay: Folkegruppen ati var de første beboere på øya; det er fremdeles et nærvær av dem der.
Hotell og restauranter er hovedsakelig samlet ved White Beach, men det finnes også hotell og restauranter spredt ut på de øvrige delene av øya. White Beach dekker en stor del av øyas sørvestlige side og ligger ofte i le til forskjell fra den nordøstlige siden, som er populær blant vindsurfere da den tilbyr bra vindsurfeforhold.

Referanser
----------

1. ↑   National Statistics Office, Philippines; Total Population by Province, City, Municipality and Barangay: as of August 1, 2007; Region VI - Western Visayas (**pdf-fil**) Arkivert 15. februar 2010 hos Wayback Machine..

Eksterne lenker
---------------

* (en) Boracay – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Boracay – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
**Østgrense-afrikaans** (afrikaans: Oosgrens-Afrikaans) er en afrikaans dialekt som snakkes hovedsakelig i Sør-Afrika og Namibia. Dialekten oppstod på grunn av liten kontakt mellom samfunnet ved Kaaps østgrense og andre samfunn. Sammen med dialekten som ble brukt av gruppen kalt *voortrekkers* (*Voortrekker-afrikaans*) er østgrense-afrikaans grunnlaget for målformen afrikaans. Denne dialekten er i bruk i flere av Sør-Afrikas østlige provinser, deriblant Mpumalanga, Gauteng og Limpopo.

Dialektens rolle i utviklingen av afrikaans
-------------------------------------------

Det er flere teorier rundt rollen denne dialekten har hatt i forhold til afrikaans. Teorien nevnt i innledningen er den generelt aksepterte.

Etter hva Van Rensburg sier har denne dialekten utviklet seg fra varianter av nederlandsk som ble brukt av *Vrijburgers* og bønder med fe-drift som kom til landet senere. Dialekten ble via *de Grote Trek* spredt til indre områder, er etter Van Rensburgs mening basis for dagens standardafrikaans.

Hvorvidt dette er korrekt er usikkert. Van Rensburgs teori utelater en stor del av den hvite befolkningen som kulturelt sett var viktig. Ifølge Muller bestod Kaapkolonien i 1834 like før *de Grote Trek*, av rundt 150 000 mennesker, derav ca. 70 000 hvite. Blant kolonistene ved østgrensen bodde ca. 4 000 engelske, noe som betyr at rundt 28% av kolonistene ved grensen snakket hollandsk. Resten av de hollandskspråklige bodde i Kaapstad, området rundt og i områder utenfor dem som ble regnet til østgrensen.

Klassifikasjon
--------------

* Nederlandsk
	+ Afrikaans
		- Kaaps-afrikaans
		- Namibisk-afrikaans
		- Oorlams
		- Oranjerivier-afrikaans
		- **Østgrense-afrikaans**

Referanser
----------

1. ↑  Van Rensburg, M.C.J. 1989. Soorte Afrikaans. I: Botha, T.J.R. 1989: 439 og videre
2. ↑  Muller, C.F.J. 1987. Die oorsprong van die Groot Trek. Studia originale, 5. Pretoria: Unisa. Side 146

Litteratur
----------

* Den Besten, H. 1989. From Khoekhoen Foreigntalk via Hottentot Dutch to Afrikaans: the Creation of a Novel Grammar. In: Pütz, M. & R. Dirven (reds.). 1986: 207-249.
* Roberge, Paul T. 1995. The Formation of Afrikaans. In: Mesthrie, R. 1995: 68- 87.
* Van Rensburg, M.C.J. 1983. Nie-standaardvorme, variasiepatrone en Afrikaans uit die vorige eeu. In: Claassen, G.N. & Van Rensburg, M.C.J. (reds.). 1983: 134 – 161.
* Van Rensburg, M.C.J. 1984. Die Afrikaans van Griekwas in die tagtigerjare. Pretoria: RGN-verslag.
* Van Rensburg, M.C.J. 1990. Taalvariëteite en die wording van Afrikaans in Afrika. Bloemfontein: Patmos.

Eksterne lenker
---------------

* H.P. Grebe: Onder de stolp van de tijd vandaan: een voorstudie naar de standaardisering van Afrikaans (fra Tydskrif vir Nederlands & Afrikaans 11e årgang, Nr 1 Juni 2004)
Vinjestøtta. Foto: Torstein Frogner 
Vinjestøtta til venstre i bildet. Foto: Torstein Frogner 
**Vinjevegen** er en gammel seterveg som går fra Trønnes på riksvei 3 ved Nordstumoen til Friisvegen i Ringebu. Den har fått navnet sitt etter Aasmund Olavsson Vinje, som gikk her på reisen til Trondheim for å delta i kroningen av Karl IV den 5. august i 1860, en reise han beskrev i boka *Ferdaminne*.

Vegen het egentlig *Fjellvegen*, men navnet ble endret i 1960 da Vinjestøtta ble reist til minne om 100-årsjubleet for A. O. Vinje. Vinjestøtta står på vegens høyeste punkt på 925 moh.. Ved Vinjestøtta er det utsikt til bl. a. Sølnkletten i nordvest, Rendalssølen i nordøst og Rondemassivet i nord med Høgronden lengst borte. 

I *Ferdaminne* skriver A. O. Vinje om opprinnelsen til sin kjente sang «No ser eg atter slike Fjell og Dalar, som deim eg i min fyrste ungdom saag». 

I 1914 ble vegen ferdig bygd fram til Hirkjølvegen (nåværende Friisvegen) som seterveg og adkomst til Trønnesgammelsetra, Lauvåssetra, Granåsen, Hellaksetra og Storfjellsetra. Vegen er også tidvis benyttet som adkomstveg til Fampsetra og Skarsetra.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Vinkelfly** (*Enargia paleacea*) er en sommerfugl som tilhører familien nattfly (Noctuidae). Den er vanlig på Sørlandet og Østlandet i Norge.

Utseende
--------

Et middelsstort (vingespenn 38 – 45 mm), kraftig nattfly. Kroppen og forvingen er brungule. **Forvingen** har to brune tverrlinjer, den innerste er vinklet i midten, den ytterste mer jevnt buet, men med en knekk nær fremkanten. Nyre- og rimgmerkene er tydelige, kantet med brunt, nyremerket har en uregelmessig, gråbrun flekk i den nedre delen. **Bakvingen** er blekgul til hvit.

Levevis
-------

Vinkeflyet forekommer i ulike slags skog og i hager. Larvene lever på sammenspunne blader av bjørk (*Betula* spp.) og osp (*Populus tremula*) om våren. Arten overvintrer som egg. De voksne sommerfuglene flyr i august – september.

Utbredelse
----------

Arten finnes i Europa, unntatt lengst i sør, og videre østover til Japan. I Norge er den vanlig på Sørlandet og Østlandet, mer lokalt forekommende i resten av landet nord til Rana i Nordland.

Kilder
------

* Norges sommerfugler – Vinkelfly [*død lenke*]
* Aarvik, L. Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) *Catalogus Lepidopterorum Norvegiae*. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe/Norsk Institutt for Skogforskning. ISBN 82-995095-1-3
* Nettsiden *Svenska Fjärilar*, med bildegalleri:
* *Enargia paleacea* på UK moths:

Eksterne lenker
---------------

* (en) *vinkelfly* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *vinkelfly* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *vinkelfly* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *vinkelfly* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *vinkelfly* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *vinkelfly* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Enargia paleacea* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Enargia paleacea* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata
**Vinkelskogmåler** (*Dysstroma citrata*) er en sommerfugl i gruppen av de egentlige målere (Geometridae). Denne svært variable arten finnes over hele Norge.

Utseende
--------

En middelsstor (vingespenn 27 – 32 mm), slank måler. Grunnfargen varierer fra ganske lyst brunt til mørkt sjokoladebrunt. **Forvingen** har et bredt, brunt tverrbånd i midten, dette er over dobbelt så bredt ved forkanten som ved bakkanten, på ytterkanten med et kraftig tannformet utskudd litt foran midten. Ved vingeforkanten rett utenfor tverrbåndet er det en uregelmessig, hvit flekk. Langs ytterkanten går det et smalt, bølgete, hvitt tverrbånd. **Bakvingen** er gråhvit. Larven er naken, lang og slank, lysgrønn med to hvite ryggstriper. Oversiden er vanskelig å skille fra den nærstående bueskogmåler *Dysstroma truncata*, men vinkelskogmåler har et bånd på undersiden av bakvingene som har en knekk som er rettvinklet, ikke jevnt buet.

Vinkelskogmåler *Dysstroma citrata* med pil som viser den typiske linjen under bakvingene med rettvinklet knekk som har gitt opphav til navnet. Foto: Magne Flåten

Levevis
-------

Arten lever i ulike slags skog, larvene kan finnes på mange ulike busker og løvtrær. De voksne sommerfuglene flyr i juli – september og kommer gjerne til lys.

Utbredelse
----------

Arten finnes i den palearktiske sone, bortsett fra lengst i sør, og i Nord-Amerika, der den mangler i den sentrale delen av USA men ellers finnes fra Labrador til California. I Norge er den funnet over hele landet bortsett fra Øst-Finnmark.

Litteratur
----------

* Aarvik, Leif, Berggren, Kai, Hansen, Lars Ove. 2000. *Norges Sommerfugler. Catalogus Lepidopterorum Norwegiae.* Norsk entomologisk forening. 192 sider. ISBN 82-995095-1-3
* Aarvik, Leif, Hansen, Lars Ove, Vladimir Kononenko. 2009. *Norges Sommerfugler. Håndbok over Norges dagsommerfugler og nattsvermere.* Norsk entomologisk forening, Naturhistorisk museum, Universitetet i Oslo. 432 sider. ISBN 978-82-996923-2-8

Eksterne lenker
---------------

* (en) *vinkelskogmåler* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *vinkelskogmåler* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *vinkelskogmåler* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *vinkelskogmåler* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *vinkelskogmåler* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *vinkelskogmåler* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *vinkelskogmåler* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Dysstroma citrata* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Dysstroma citrata* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* Nettsiden *Svenska Fjärilar*, med bildegalleri
* UK moths, *Chloroclysta citrata*
* www.nhm.uio.no/fakta/zoologi/insekter/norlep/ Norges sommerfugler – Et norskspråklig nettsted om norske sommerfugler.
* Bilde av larven, fra Kimmo's Lep site Arkivert 4. mars 2016 hos Wayback Machine.
***Heterogomphus dilaticollis*** er en bille som hører til gruppen hornbiller i familien skarabider (Scarabaeidae).

Utseende
--------

En stor (ca. 40 millimeter), kraftig, svart, halvblank hornbille. Som vanlig hos hornbiller er det stor forskjell mellom kjønnene, hannene er større, har et horn på hodet og en uthuling foran på pronotum. Hos denne arten er hornet ganske kort og uthulingen liten, med en spiss knøl på hver side. Hunnen har ikke horn. Pronotum er ganske tett punktert hos begge kjønn, men med et blankt område i midten bak. Forleggen (protibia) har fire tenner på utsiden som er rettet skrått framover. Dekkvingene er ganske lite punkterte, blanke. Undersiden har lange, gulaktige hår.

Levevis
-------

Til tross for at noen av artene er ganske vanlige er det lite man vet om biologien til disse billene. Larvene til de artene der disse er kjente lever i jorda der de spiser dødt, organisk materiale. De voksne billene er aktive om natta og kommer gjerne til lys. Disse artene er ikke regnet som skadedyr.

Utbredelse
----------

Arten er utbredt i Colombia, Venezuela, Peru og Ecuador.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
			* Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
				+ Underfamilien hornbiller, Dynastinae MacLeay, 1819
					- Stammen Oryctini Mulsant, 1842
						* Slekten *Heterogomphus* Burmeister, 1847
							+ ***Heterogomphus dilaticollis*** Burmeister, 1847

Kilder
------

* Generic Guide to New World Scarab Beetles – *Heterogomphus*
* Dynastidae du monde- sjekkliste over artene Arkivert 5. august 2013 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Heterogomphus dilaticollis* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Heterogomphus dilaticollis* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* *Heterogomphus dilaticollis* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* (en) Heterogomphus – kategori av bilder, video eller lyd på Commons