recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
NUTS II-regionen Alentejo.
**Alentejo** (uttale IPA /ɐ.lẽ.'tɛ.ʒu/) er en region i sørlige/sentrale Portugal. Det opprinnelse navnet, *além do Tejo*, kan oversettes til «forbi Tejo». Regionen strekker seg fra Tejo-elva i nord til Algarve i sør. Regionen er delt opp i fem provinser; Alto Alentejo, Baixo Alentejo, Alentejo Central og Alentejo Litoral. I tillegg er provinsen Lezíria do Tejo, som tidligere hørte til Lisboa e Vale do Tejo-regionen, del av Alentejo-regionen. De viktigste byene inkluderer Évora (hovedstaden), Santarém (som tidligere hørte til Ribatejo-regionen), Portalegre, Beja og Sines. Alentejo har 776 585 innbyggere (2001) og dekker et område på 26 000 km² (befolkningstettheten er 30/km²).

Alentejo er en av Portugals fem regioner (NUTS II).

Geografi
--------

Når det gjelder landsbygdområdene er topografien temmelig varierende, fra lange, flate marker i sør til steinrøyser ved grensa til Spania i nordøst. For å dekke vannbehovet har man oppført et antall demninger, hvorav Alqueva-demningen er mest nevneverdig.

Natur
-----

I de østre deler av Portalegre ligger Parque Natural da Serra de São Mamede, en naturpark hvor man blant annet kan finne sjarmerende landsbyer fra middelalderen, som ikke har forandret seg stort de siste århundrene. I sør nær Mértola ligger en annen naturpark kalt Parque Natural do Vale Guadiana. Denne er nesten ikke befolka og står i kontrast til Serra de São Mamede-parken. I vest er kyststripa som går fra havna i Sines til Cape de São Vicente også et beskyttet område.

Økonomi
-------

Området er kjent som Portugals «brødkurv», da landbruket står sterkt her. Med noen ganske få unntak baserer alle de større byene seg på landbruk, husdyrhold og tre. Man kan finne mange forskjellige typer oster, viner, røkeskinker og pølser i Alentejo-regionen, blant disse: *Queijo de Serpa*, *Queijo de Évora* og *Queijo de Nisa* (oster); *Vinho do Alentejo* og *Vinho do Redondo* (viner); og presunto (skinke). Marmor, kork, olivenolje og gruvedrift er også viktige inntektskilder.

Trivia
------

* Alentejo er en region kjent for sine polyfoniske sanggrupper. Lignende grupper finnes også på Sardinia og Korsika.

Provinser
---------

* Alentejo Central
* Alentejo Litoral
* Alto Alentejo
* Baixo Alentejo
* Lezíria do Tejo



|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** SUDOC
 |
**«Fylt av glede over livets under»** er en norsk salme, som er skrevet av den norske billedkunstner og salmedikter Svein Ellingsen (1929–2020) før 1971. Melodien er komponert av Egil Hovland (1924–2013) i 1976.

Salmen er en dåpssalme og handler om dåpens betydning.

Tekst
-----

Ellingsens dåpssalme, som er kanskje hans meste kjente salme, ble skrevet til sønnen Eystins dåp i 1976.
I 1969 mistet Svein Ellingsen sin eldste datter, Margrethe, i en ulykke. «Teksten blir skrevet i spennet mellom sorgen og savnet etter Margrethe og gleden over at et nytt barn er på vei». «Fylt av glede over livets under» har derfor en underliggende alvorstone:

Og ved tidens grense lever fortsatt,  

dine løftes-ord ved døpefonten,  

dåpens lys forblir når livet slukner.». (v5)

  

Salmen er å finne i den norske salmebok på nummer på nr. 586, under dåp, og i salmeboken fra 1985 på nummer 618. Salmen er oversatt til svensk, dansk, engelsk og tysk

Melodi
------

Egil Hovlands melodi fra 1976 er valgt i Norsk Salmebok. Hovland har selv fortalt om hvordan melodien ble til: 

> Svein og hans hustru Ingegjerd fikk et nytt barn. Svein skrev «Fylt av glede over livets under», (Norsk Salmebok 618). Min melodi til denne teksten ble til i et øyeblikk da jeg så meg selv sittende tilbaketrukket og skjult på galleriet i en kirke. Plutselig ser jeg et ungt ektepar komme gående i prosesjon oppover kirkegolvet. Moren bærer et lite barn i armene. Jeg trekker skoene av, jeg er på hellig grunn. Den lyseste og mildeste tonearten jeg vet er E-dur. Stillheten og andektigheten i kirkerommet siver inn mellom notelinjene, jeg prikker ned melodien mens den lille prosesjonen lydløst skrider fremover. Resultatet blir en enkel og stillferdig sang. Den legger seg som en aura over døpefonten, barnet, foreldrene, presten og menigheten. En aura fra Guds fremtid.
> 
> 
> Hymnologiske Meddelelser
> 
> 

{  \time 2/4 \tempo "Andante" 4 = 80 \key e \major
   gis'8 gis'8 a'4 gis'4 fis'8 fis'8 a'8 gis'8 fis'4 e'4 | 
   gis'8 gis'8 fis'8 gis'8 a'8 e'8 e'8 fis'8 gis'4 fis'4 |
   b'8 b'8 a'8 gis'8 cis''8 cis''8 b'8 gis'8 a'4 gis'4 |
   b'8 b'8 fis'8 a'8 gis' e'8 e'8 a'8 gis'4( fis'4) e'2   
}
  \addlyrics {Fylt av gl -- de o -- ver li -- vets un -- der | 
   med et ny -- født barn i vå -- re hen -- der, |
   kom -- mer vi til deg som gav oss li -- vet, |
   kom -- mer vi til deg som gav os li -- vet.
}
Lydavspilling støttes ikke av netteleseren din. Du kan laste ned lydfila.

Referanser
----------

1. 1 2  Lise Sørensen (29. november 2014). «Så tilfeldig er livet. Svein Ellingsens dramatiske familiehistorie». nrk.no.
Innen matematikk sies en funksjon sies å være på **bilineær form** dersom den er definert fra det kartesiske produktet av to vektorrom til skalarkroppen vektorrommet er definert over, og er lineær i hvert argument. Bilineære former er en generalisering av lineære funksjoner, og et spesialtilfelle av funksjoner på multilineær form.

Merk at man *ikke* kompleks-konjugerer skalarene; dette gjøres derimot for funksjoner på sesquilineær form, som ofte er mer interessante dersom man jobber med komplekse vektorrom.

Definisjon
----------

En bilineær form er en funksjon

{\displaystyle f:V\times V:\mathbb {K} }
der V er et vektorrom definert over {\displaystyle \mathbb {K} }, som vanligvis er de relle tallene {\displaystyle \mathbb {R} } eller de komplekse tallene {\displaystyle \mathbb {C} }, som oppfyller at

1. {\displaystyle f(ax+by,z)=af(x,y)+bf(y,z)}, og
2. {\displaystyle f(x,ay+bz)=af(x,y)+bf(y,z)}

for alle vektorer {\displaystyle x,y,z\in V} og alle skalarer {\displaystyle a,b\in \mathbb {K} }. Et vektorrom V definert med en bilineær form f kalles for et *bilineært rom*.

### Spesialiseringer

En bilineær form f sies å være

1. *refleksiv* hvis {\displaystyle f(x,y)=0} dersom {\displaystyle f(y,x)=0}
2. *symmetrisk* hvis {\displaystyle f(x,y)=f(y,x)}
3. *skjevsymmetrisk* hvis {\displaystyle f(x,y)=-f(x,y)}
4. *alternerende* hvis {\displaystyle f(x,x)=0}

for alle {\displaystyle x,y\in V}.

Referanser
----------

1. 1 2  V. Sahai og V. Bist: *Linear Algebra*, side 165.

Litteratur
----------

* Vivek Sahai og Vikas Bist (2002). *Linear Algebra*. CRC Press. ISBN 9780849324260.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Todd Rowland, *Bilinear Form* i MathWorld.
* (en) Todd Rowland, *Symmetric Bilinear Form* i MathWorld.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MathWorld **·** GND
 |
**«Wheels»** var The String-A-Longs' største hitsingle, en suksess i 1961. Den var gruppas debutplate og ble utgitt i 1960 (Warwick  603).
Opphavspersoner var Richard Stephens, Jimmy Torres og Norman Petty. Produsent var Norman Petty. B-siden var «Am I Asking Too Much».

Låten lå som høyest på en tredjeplass på Billboard Hot 100--listen og var den åttende mest populære singlen i 1961 ifølge magasinet Billboard. Sangen lå som nummer åtte på den britiske singlelisten. Den solgte i mer enn én million eksem,plarer og ble tilldeltt gullplate.

I Storbritannia fikk låten senere samme år nytt liv av The Joe Loss Orchestra som «Wheels Cha Cha». Den nådde en 21.-plass og ble populær i Frankrike under tittelen «Dans le cœur de ma blonde».

Billy Vaughns versjon lå som nummer én på den vesttyske singlelisten i 14 uker, i USA nådde den en 28.-plass.

En vokalversjon, med tekst av Johnny Flamingo, ble innspilt av Johnny Duncan. Den ble utgitt i 1963.

Hot Butter spilte også inn en versjon.

Svensk versjon
--------------

Den svenske tittelen er «Hjul».

### Innspilling

* Gerd Söderberg. Utgitt på singlen Decca SDE 7222.

«Ballongdansen»
---------------

Ballongdansen kommer opprinnelig fra det britiske TV-programmet *O.T.T.*, hvor komikerne Malcolm Hardy, Martin Clarke samt Martin Sloane utførten dansen i 1982 i segmentet *The Greatest Show on Legs*. Musikken som ble anvendt var «Wheels».

Senere forekom blant annet dansen i det svenske TV-programmet *Nöjesmaskinen*, hvor en versjon ble Lasse Åberg. Sven Melander og Bosse Larsson ble fremført.

I Sverige spilte Curt Haagers inn den dansen som alltid blir anvendt under disse opptredenenene. På 1990- og 2000-tallet har det blitt en tradisjon at ballongdansen forekommer ved blant annet skoleavslutninger eller i studentsammenhenger. Da opptrer ofte både unge menn og kvinner, men mens mennene er helt nakne, opptrer kvinnene som regel topless.

Fotnoter og referanser
----------------------

1. ↑  «Billboard Top 100 - 1961». Arkivert fra originalen 9. mai 2008. Besøkt 20. juni 2008.
2. ↑  Roberts, David (2006). *British Hit Singles & Albums* (19th utg.). London: Guinness World Records Limited. s. 536. ISBN 1-904994-10-5.
3. ↑  Murrells, Joseph (1978). *The Book of Golden Discs* (2nd utg.). London: Barrie and Jenkins Ltd. s. 140. ISBN 0-214-20512-6.
4. ↑  «Up Close with Keith McCormack and Aubrey deCordova of the Legendary String-A-String-A-Longs». Musicdish.com. Arkivert fra originalen 12. februar 2019. Besøkt 14. mars 2012.

* Whitburn, Joel: *The Billboard Book of Top 40 Hits*, 7th edn, 2000
**Staffeldts gate** (3-5, 2-4) er en gate øst for Slottsparken i Oslo. Den går mellom  Wergelandsveien og  Sven Bruns gate og er relativt kort.

Gaten fikk navn i 1901 etter generalløytnant Bernhard Ditlef von Staffeldt.

I nr. 4 er Indremisjonsselskapets Hus, tegnet av Ove Bang og oppført i 1935 for Det norske lutherske Indremisjonsselskap. Denne bygningen regnes som noe av et gjennombrudd i norsk funksjonalistisk arkitektur og vant Houens fonds diplom i 1936. Menighetslokalet Storsalen har inngang rundt hjørnet i Sven Bruns gate. Bygningskomplekset er blitt utvidet opp gjennom årene og har huset diverse virksomhet, deriblant misjonshotell og NRK Østlandssendingen.

Kilder
------

* Knut Are Tvedt, red. (2010). «Staffeldts gate». *Oslo byleksikon* (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 521. ISBN 978-82-573-1760-7.

Eksterne lenker
---------------

* «Oslo kommune – Bydelsoversikt (S)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 7. november 2015.
* Faktaark hos Statens kartverk

Portal: Oslo

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Oslo Byleksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**«When I Grow Too Old to Dream»** er en populærmusikksang med melodi av Sigmund Romberg og tekst av Oscar Hammerstein II. Den ble publisert i 1934. Sangen har blitt en popstandard, innspilt av mange artister, mest notabelt av Gracie Fields.

Blant innspillingene eksisterer én fra 1951 med Gordon Jenkins, som den andre siden til hans slager, «Charmaine» (Decca 27886).

Norske versjoner
----------------

Øivind Lunde og Juul Hansen har skrevet norske tekster. Lundes versjon bærer tittelen «Den lange dag er snart forbi». Hansens versjon heter «Hvor er du, min barndomsvenn».

Innspillinger
-------------

| År | Sangtittel | Artist | Tekstforfatter | Platetype | Platemerke og katalognummer |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1935 | «Den lange dag er snart forbi» | Øivind Lunde med Hjalmar Elwings orkester (Rex Danseorkester) | Øivind Lunde | 78-plate | Rex EB 170 |
| 1958 | «Hvor er du, min barndomsvenn» | Else Nystrand og Nikolay Wergeland med Sigurd Jansens orkester | Juul Hansen | Single | Fontana TF 269 007 TF |

Referanser
----------

1. ↑  Decca Records in the 27500 to 27999 series
2. ↑  Elsa Nystrand og Nicolay Wergeland: *Dormi - Dormi - Dormi*/*Hvor er du, min barndomsvenn* (Fontana 269 007 TF, single)
**Sogn og Fjordande fylkesbibliotek** er en egen institusjon under Sogn og Fjordane fylkeskommune, lokalisert i Førde sammen med bl.a. kulturavdelinga i fylkeskommunen.

Fylkesbiblioteket er et bibliotekfaglig kompetansesenter og pådriver for utvikling av gode bibliotektjenester i Sogn og Fjordane fylke. Fylkesbiblioteket samarbeider med kommunene, fylkeskommunen og statlige styringsmakter, og tjenestene er rettet mot bibliotekene og skolene i fylket.

Etter lov om folkebibliotek skal fylkesbiblioteket gi råd til lokale styringsmakter, yte bibliotekfaglig veiledning og assistanse, og arrangere møter og kurs om bibliotekspørsmål. Videre skal fylkesbiblioteket være ansvarlig for fjernlånet i fylket, og organisere lånesamarbeid for folkebibliotekene. Fylkesbiblioteket er også pålagt å samarbeide med utdannelsesmyndighetene i fylket.

Bibliotekmeldingen (St.meld.nr.23 2008-2009) *Bibliotek: Kunnskapsallmenning, møtestad og kulturarena i ei digital tid*  legger vekt på at fylkeskommunen må utvikle en regional bibliotekpolitikk som ivaretar lokale behov og statlig politikk, og at fylkesbibliotekene skal være en regional utviklingsaktør på bibliotekområdet.

I den sammenheng har fylkeskommunen vedtatt *Strategisk plan for bibliotekutvikling i Sogn og Fjordane 2011-2014* , som skal bidra til å utvikle robuste og omstillingsdyktige biblioteker som kan tilby alle innbyggere bedre bibliotektjenester.

«Det overordna målet i plandokumentet er å gi innbyggjarane i Sogn og Fjordane betre bibliotektenester. Vegen til dette går gjennom sterkare grad av samarbeid mellom biblioteka, fornying av kompetanse hos dei bibliotektilsette og utvikling av innhald og tenester i biblioteka.» (Erikstad, 2010).

Fylkesbiblioteket sin visjon er: Biblioteket – møteplass for kunnskap, kultur og vekst.

Referanser
----------

1. ↑  Bibliotekmeldingen (St.meld.nr.23 2008-2009) Bibliotek: Kunnskapsallmenning, møtestad og kulturarena i ei digital tid[*død lenke*]
2. ↑  Strategisk plan for bibliotekutvikling i Sogn og Fjordane 2011-2014 Arkivert 5. mars 2016 hos Wayback Machine.
3. ↑  "Endra rolle for Fylkesbiblioteket." (Erikstad,Ingebjørg, http://sfj.no, 26. oktober 2010).[*død lenke*]

Eksterne lenker
---------------

* Hjemmeside Sogn og Fjordane fylkesbibliotek Arkivert 27. januar 2021 hos Wayback Machine.
* Lov om folkebibliotek

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
Det såkalte Lunar House i Croydon, hvor UK Border Agency har sine kontorer
**UK Border Agency** (**UKBA**) er en britisk statlig myndighet som ble opprettet 1. april 2008 gjennom en sammenslåing av Border and Immigration Agency (BIA), UKvisas og deler av HM Revenue and Customs. Myndigheten er underlagt det britiske innenriksdepartementet, Home Office, og blir ledet av den tidligere direktøren i BIA, Lin Homer, samt tre underdirektører med ansvar for henholdsvis:

* Ekstern kontroll, blant annet utstedelse av visum ved utenriksstasjoner.
* Grenser, herunder pass og tollkontroll.
* Intern utlendingskontroll, inkludert politisk asyl, oppholdstillatelser og håndhevelse.

UKBA har 25 000 ansatte, inkludert 9 000 uniformerte tjenestemenn. Myndigheten er organisert i seks regioner og et hovedkontor i London.

I mars 2013 kunngjorde innenriksminister Theresa May at UKBA vil bli lagt ned i sin nåværende form, og oppgavene fordelt på to nye avdelinger i innenriksdepartementet.

Referanser
----------

1. ↑  UK Border Agency 'not good enough' and being scrapped – BBC

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) UK Border Agency – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** ISNI
 |
**David av Skottland, jarl av Huntigton** (født ca. 1144, død 17. juni 1219) var en skotsk prins. Han var den yngste overlevende sønn av Henry av Skottland, 3. jarl av Huntingdon og derfor sønnesønn til kong David I av Skottland. Tittelen jarl av Huntingdon ble tildelt ham etter at hans eldre bror William entret tronen. Jarltittelen ble etterfulgt av Davids sønn John.

I rettstvisten for etterfølger til den skotske tronen i årene 1290–1292 påsto en etterkommer etter Davids søsters Adas, Floris V, hertug av Holland, (som også søkte etter tronen for seg selv) at jarl David hadde gitt avkall på arvelige krav til skotske tronen. Sannferdigheten av denne påstanden har ikke blitt bekreftet av andre kilder, heller ikke grunnen til den.

Etter at den mannlige linje til det kongelige hus i Skottland døde ut i 1290 da Davids bror William I av Skottland døde ble det etterkommerne til David som ble førstekandidater til tronen. Det to mest framtredende var Robert Bruce, 5. lord av Annandale, og John Balliol som var hans etterkommer gjennom Davids respektive døtre Isobel av Huntingdon og Margaret av Huntingdon.

Referanser
----------

1. ↑   Gemeinsame Normdatei, GND-ID 129894052, besøkt 13. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   www.oxforddnb.com[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   The Peerage person ID p10248.htm#i102479, besøkt 7. august 2020[Hentet fra Wikidata]
4. 1 2 3 4 5 6 7 8 9   The Peerage[Hentet fra Wikidata]

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Simon av St Liz III** | **Jarl av Huntingdon**(?–1219) | Etterfølger:**John de Scotia** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data)
 |
Mongolske soldater i Rašīd ad-Dīns verk *Ǧāmiʿ at-Tawārīḫ*, 1305-6.
**Rašīd-ad-Dīn Ṭabīb** (farsi:  رشیدالدین طبیب; født 1247 i Hamadān, henrettet 13. juli 1318 i Tabrīz) eller **Rašīd-ad-Dīn Faḍl-Allāh Hamadānī** (رشیدالدین فضل‌الله همدانی) var en persisk lege, polymatisk skribent og historiker og embetsmann for ilkhanene. Han ble født inn i en jødisk familie, men konverterte tredve år gammel til islam. Rašīd-ad-Dīns enorme historieverk, *Ǧāmiʿ at-Tawārīḫ* ("Universalhistorien"), skrevet på farsi, regnes ofte som et vendepunkt for interkulturell historiografi.

Hans encyklopediske kunnskap om en rekke ulike kulturen fra Mongolia til Kina og fra steppene i Sentral-Eurasia til Persia, Arabia og Europa gir oss den mest direkte tilgang til kunnskap om det sene Mongolrikets tid. Hans beskrivelser utdyper også måten Mongolriket med dets folks på handel førte til et kulturell, religiøs og intellektuell forhold hvor idéer kunne utveksles fra øst til vest, og vice versa. Historikeren Morris Rossabi mener Rašīd-ad-Dīn var den mest fremstående perseren fra perioden med mongolsk styre.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** NKC **·** CiNii
 |
**Lloyd Crow Stark** (født 23. november 1886 i Louisiana i Missouri, død 17. september 1972) var en amerikansk forretningsmann og demokratisk politiker. Han var guvernør i delstaten Missouri 1937–1941.

Han var sønn av direktør Clarence McDowell Stark og Lillie Crow og fetter av oppfinner Charles Stark Draper. Han giftet seg i 1908 med Margaret Pearson Stickney fra Baltimore, senere som enkemann i 1931 med Katherine Lemoine Perkins. Lloyd C. Stark hadde fire barn. Etter United States Naval Academy tjenestegjorde Stark som offiser i fire år, hvoretter han gikk inn i familievirksomheten Stark Bro's Nurseries & Orchards Co. som salgsdirektør og viseadministrerende direktør. Firmaet var markedsledende innen dyrking og salg av frukt. Under den første verdenskrig tjenestegjorde han som major i United States Army, og deltok i kampene på vestfronten, blant andre Meuse-Argonne-offensiven i 1918.

Stark ledet i 1928 et innbyggerinitiativ om motorveibygging i delstaten, som ble vedtatt. Han var guvernør i Missouri 1937–1941, etter å ha vunnet primærvalget i 1936 med 75 % av stemmene og selve valget med 57 %. I 1940 stilte Stark, sittende senator Harry S. Truman og aktor Maurice M. Milligan i primærvalget foran valget til Senatet. Stark hadde tatt opp kampen mot politiske bossen Tom Pendergast, mens Milligan fikk dømt Pendergast for skatteunndragelser og forsikringssvindel, noe som svekket Truman. Milligan tiltrakk mange Pendergast-motstandere blant velgere, og Stark tapte mot Truman med 1,2 prosentpoeng. Stark var delegat fra Missouri til Det demokratiske partis landsmøte i 1940, men stilte aldri til valg igjen. Han skulle senere påvirke politikere som Clarence Cannon og Stuart Symington.

Referanser
----------

1. 1 2 3  «Stark, Lloyd Crow (1886-1972), Papers, 1931-1941» (PDF) **(engelsk)**. The State Historical Society of Missouri. Besøkt 2. mai 2014.
2. ↑  «Missouri Governor Lloyd Crow Stark» **(engelsk)**. National Governors Association. Besøkt 2. mai 2014.
3. ↑  «Our Story» **(engelsk)**. Stark Bro's. Besøkt 2. mai 2014.
4. ↑  Valentine, David C. (2010). «Constitutional Amendments, Statutory Revision and Referenda Submitted to the Voters by the General Assembly or by Initiative Petition, 1910–2010» (PDF) **(engelsk)**. University of Missouri Institute for Public Policy. Arkivert fra originalen (PDF) 2. mai 2014. Besøkt 2. mai 2014.
5. ↑  «Stark, Lloyd Crow» **(engelsk)**. ourcampaigns.com. Besøkt 2. mai 2014.
6. ↑  Hamby, Alonzo L. (1995). *Man of the People: A Life of Harry S. Truman* **(engelsk)**. Oxford University Press. s. 234–236. ISBN 0-19-512497-9.
7. ↑  «MO US Senate - D Primary - 1940» **(engelsk)**. Our Campaigns. Besøkt 2. mai 2014.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN
 |
På dette relieffbildet ser man tydelig områdets avgrensning mot øst.
Caprock Escarpment markerer platåets abrupte slutt i nordre kant.
**Llano Estacado**, på engelsk oftest gjengitt som Staked Plains («utstaket slette» istedenfor det korrekte «slette med palisader»[]), er en høyslette (ca 900-1500 moh, svakt sluttende mot sørøst, i grenseområdet mellom Texas og New Mexico. Området omfatter ca. 70 000 km² og består hovedsakelig av et kalk- og sandsteinsplatå dekket av et tynt jordlag.[]

Den engelske versjonen av navnet har gitt opphav til en mengde forskjellige fantasifulle forklaringer av hva det kan være for slagt *staker* som var ment.[] Området fikk sitt navn i 1541 av den spanske oppdagelsesreisende og conquistadoren Francisco Vásquez de Coronado etter forkastningssonen ved områdets nordre grense *(Caprock Escarpment)*, som han altså anså kunne ligne på palisader.[]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Llano Estacado – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Llano Estacado Handbook of Texas
* Eintrag im Karl-May-Wiki mit Zitaten

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** LCCN **·** GeoNames **·** GNIS
 |
**Óli Dahl** (født 26. juni 1915 i Funningur, død 30. oktober 1992) var en færøysk lærer, redaktør og forfatter.

Han var utdannet lærer fra Føroya Læraraskúli fra 1938, og var lærer i Gjógv, Elduvík, Funningsfjørður, Viðareiði og Klaksvík 1953–1982. Han var redaktør i *Norðlýsið* 1962–1974. Dahl skrev dikt, barnebøker, noveller og en roman. Han dro ofte inn færøysk historie og tradisjoner inn i sin prosa.

Han ble tildelt Tórshavn byråds barnebokpris (*Barnabókheiðursløn Tórshavnar Býráðs*) i 1979.

Bibliografi
-----------

* 1960 – *Landnám*, dikt
* 1966 – *Hví?*, noveller
* 1970 – *Jólamaðurin sigur børnunum frá*, noveller
* 1974–1975 – *Vit fara upp á gólv*, samling, 4 bind
* 1975 – *Fjallabrúður*, dikt
* 1976 – *Við abba á floti*, barnebok
* 1977 – *Við gubba at kasta nót*, barnebok
* 1977 – *Við ommu til neytar*, barnebok
* 1978 – *Við mammu í torvi*, barnebok
* 1978 – *Við »Núpi« á Munkagrunninum*, barnebok
* 1980 – *Til bjarga*, barnebok
* 1983 – *Til látra*, barnebok
* 1988 – *Dælt er manni vitandi orð*, roman

Eksterne lenker
---------------

* Óli Dahl hos Bókasølan

Portaler: Litteratur | Færøyene
**Óin** er navnet på en fiktiv dverg fra J.R.R. Tolkiens Midgard. Óin var sønn av kong Glóin og ble født i år 2238. Han etterfulgte sin far som konge over Durins folk, og regjerte fra 2385 til 2488 i det tredje tideverv. Han levde med sitt folk i Ered Mithrin, og så at orkene tok over Moria. Dette var et resultat av Saurons voksende makt I Myrkskog. Etter Óins død var det hans sønn Náin II som ble konge over Durins folk.

Navnet Óin har Tolkien henta fra det norrøne diktet Voluspå, hvor Durin lister opp navn på dvergene som ble skapt av Ymes kropp.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Glóin** | **Konge over Durins folk**(2385–2488 T.T.) | Etterfølger:**Náin II** |

---

Mye senere levde det en annen dverg ved navn **Óin**. Han ble født i år 2774 i det tredje tidevervet. Han var med i Thorin Eikenskjolds følge, sammen med 12 andre dverger, deriblant hans bror Glóin, og hobbiten Bilbo Lommelun. Han var sønn av Gróin, som var sønnesønn av Borin, som var yngste sønn av kong Náin II. Derfor var Óin i direkte slekt med Durin den Udødelige. Óin var senere med Balin til Moria, og ble drept der i år 2994 T.T..

Portal: Litteratur
Rosa sløyfe
En **rosa sløyfe** er et internasjonalt symbol som brukes i forbindelse med en aksjon for å vise solidaritet med brystkreftrammede, spre informasjon, øke kunnskapen om brystkreft, samt å samle inn midler til brystkreftforskning.

I Norge står Kreftforeningen og Brystkreftforeningen sammen om aksjonen i oktober hvert år.

Rosa sløyfe, eller «Pink Ribbon», har sitt opphav i USA der amerikanske kvinner krevde større bevilgninger til brystkreftforskning. Over hele verden blir aksjonen markert i hele oktober. I Norge har Rosa sløyfe-aksjonen en rekke sponsorer og samarbeidspartnere som bidrar til aksjonen på ulikt vis, blant annet ved å selge rosa produkter eller la deler av salgssummen gå til aksjonen i oktober måned. Dette bidrar til oppmerksomhet om sykdommen og sikrer midler til brystkreftforskning. I tillegg er frivillige og lokalforeninger engasjert i forskjellige markeringer av aksjonen. 

Rosa sløyfe har vært arrangert i Norge siden 1999 og har siden starten samlet inn nærmere 160 millioner til forskning og prosjekter i inn- og utland. Innsamlede midler fra aksjonen går til brystkreftforskning og brystkreftrelaterte prosjekter.[]

Den rosa sløyfen er varemerkeregistrert av Kreftforeningen og Brystkreftforeningen i Norge.

Bilder
------

* Ypsilon gangbro i Drammen, lyssatt i rosa i forbindelse med aksjonen.Ypsilon gangbro i Drammen, lyssatt i rosa i forbindelse med aksjonen.
* Ypsilon gangbro i Drammen, lyssatt i rosa.Ypsilon gangbro i Drammen, lyssatt i rosa.
* Det hvite hus i Washington, D.C. lyssatt i rosa.Det hvite hus i Washington, D.C. lyssatt i rosa.
* Amerikansk football-utøver med rosa utstyrstilbehør i forbindelse med "Breast Cancer Awareness month".Amerikansk football-utøver med rosa utstyrstilbehør i forbindelse med "Breast Cancer Awareness month".

Referanser
----------

1. ↑

Se også
-------

* Røde sløyfe

Eksterne lenker
---------------

* Rosa sløyfe
**Rosalinda von Ossietzky-Palm** (født 1919, død 2000) var en tysk pasifist. Hun var datter av pasifisten Carl von Ossietzky og Maud Lichfield-Woods. Moren var datter av en britisk offiser og en indisk prinsesse. I 1933 flyktet hun til Storbritannia, og senere til Sverige, hvor hun bodde siden. Hun var aktiv i den internasjonale kampanjen som arbeidet for å gi fredsprisen til faren. I senere år arbeidet hun for å renvaske faren, som var dømt for landssvik og spionasje. Disse forsøkene mislyktes imidlertid da Tysklands høyesterett i 1992 avviste at det var noe grunnlag for å ta dommen fra 1931 opp til ny vurdering, og fastslo at Ossietzky ikke kunne frikjennes etter daværende rett.

Referanser
----------

1. 1 2   Gemeinsame Normdatei, GND-ID 116038500, besøkt 14. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   NUKAT, oppført som Rosalinde von Ossietzky-Palm, NUKAT autoritetspost n2013178810[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 11. desember 2014[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* fredsakademiet.dk

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC
 |
**Alpebukk** (*Rosalia alpina*) er en stor og oppsiktsvekkende bille som tilhører familien trebukker (Cerambycidae). Den fantes tidligere i Sør-Sverige, men er nå utdødd i Nord-Europa.

Utseende
--------

En stor (20–38 mm), slank trebukk, umiskjennelig. Den er regnet for en meget vakker art. På farge er den lyst blågrå med svarte flekker, antennene har de innerste 2/3 av hvert ledd blågrå, de ytterste 1/3 svarte med en tett kvast av svarte hår som gjør antennene litt piperenser-aktige. Der er minst så lange som kroppen. Pronotum er bredere enn langt, med rundede ytterkanter og en svart flekk i midten foran. Dekkvingene har markerte, rettvinklede skuldre og er parallellsidige bak disse. Bunnfargen er blågrå, de svarte tegningene noe variable, men gjerne med et par store, ovale sideflekker foran midten, et bredt tverrbånd omtrent i midten og et par små flekker nær spissen. De svarte områdene er smalt kantet med hvitt. Beina er for det meste blågrå.

Levevis
-------

Larvene lever for det meste i nylig døde trær eller stubber av bøk, men kan også leve i andre løvtrær. Trærne bør være soleksponerte. Larven borer seg dypt inn i veden. Larveutviklingen tar 2-3 år. De voksne billene kan finnes ved vertstrærne i juni-august og besøker også blomster.

Utbredelse
----------

Arten fantes tidligere i Nord-Europa nord til det sørlige Sverige, men er nå utdødd her. De nordligste gjenlevende bestandene er i det sørlige Polen, videre er arten utbredt sørover til Middelhavet, mot øst til Kaukasus. Den er sjelden nesten over alt og fredet i de fleste land der den forekommer.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
	+ Underordenen Polyphaga Emery, 1886
		- Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
			* Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
				+ Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
					- Underfamilien tømmerbukker, Cerambycinae – 145 arter i Europa
						* Stammen Rosaliini
							+ alpebukk, *Rosalia alpina* (Linnaeus, 1758)

Kilder
------

* Ehnström, B. og Holmer, M. 2007. Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna. Skalbaggar: Långhorningar. Coleoptera: Cerambycidae. ArtDatabanken SLU, Uppsala. 298 sider. ISBN 978-91-88506-62-7

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Rosalia alpina* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Rosalia alpina* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *Rosalia alpina* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *Rosalia alpina* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *Rosalia alpina* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *Rosalia alpina* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Rosalia alpina* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Rosalia alpina* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Rosalia alpina* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Rosalia alpina* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Brockhaus Enzyklopädie
 |
***Med døden om bord*** (dansk: *Kriminalgaaden i Kingosgade*) er en dansk stumfilm fra 1917 regissert av Hjalmar Davidsen. Manuset ble skrevet av Carl Th. Dreyer. Det litterære forelegget var Sven Elvestads fortelling *Den døde Passager* i bladet *Lys & Skygge*, nr. 17, 1909. Detektiven het der Knut Gribb. I denne filmen fikk han navnet Oliver Swift. Harald Brede kaltes Henry Mill.

Den ble forbudt av den norske sensuren.

Handling
--------

Kriminaldetektiv Oliver Swift og assistenten Henry Mill fikk litt av en oppgave, da de skulle hjelpe frøken Kitty Williams. Hun har leid ut sin avdøde fars snekkerverksted til en mann. Hver dag og på samme tid sender han henne av sted med et brev til hans hjemmeadresse, som befinner seg i den andre enden av byen. Hva foretar han seg, mens hun er av gårde? Swift og Mill beslutter seg for å undersøke om det er ugler i mosen.

Rolleliste
----------

* Gunnar Sommerfeldt - Oliver Swift, kriminalist
* Hugo Bruun - Henry Mill, Swifts medhjelper
* Ingeborg Bruhn Bertelsen - Kitty Williams
* Thorleif Lund - Otto Krause
* Elsa Segerstrøm - Cecilie Krause

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Med døden om bord* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (da) *Med døden om bord* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata
Beatles-Platz
Beatles-Platz ved Reeperbahn
Plassering i Hamburg
Beatles-Platz ved inngangen til Großen Freiheit
De fem figurene på Beatles-Platz
**Beatles-Platz** er en plass i bydelen St. Pauli i Hamburg, Tyskland. Den ligger langs Reeperbahn ved inngangen til gata Große Freiheit. Plassen er sirkelformet med en diameter på 29 meter med svart dekke som kan minne om en vinylplate. Rundt plassen er det silhuett-skulpturer av fem Beatles-medlemmer (inkludert Stuart Sutcliffe).

Beatles internasjonale karriere startet på mange måter i Hamburg, og plassen skal minne om betydningen byen og stedet har hatt for gruppas historie. Plassen ble tegnet av arkitektene Dohse & Stitch som vant anbudskonkurransen foran en rekke andre konkurrenter. Prosjektkostnadene beløp seg til over 500.000 euro, og ble finansiert i form av private donasjoner, sponsorer og bidrag fra Hamburg by.

Initiativtaker til prosjektet var radiostasjonen Oldie 95.

Byggearbeidene begynte etter at Hamburgs ordfører, Ole von Beust, og kulturbyråd Karin von Welck ga Senatet godkjenning til å implementere konseptet. Ifølge den opprinnelige planen skulle byggingen begynne i slutten av 2005/begynnelsen av 2006 og stå ferdig i mai 2006 - i tide til verdensmesterskapet i fotball. Det opprinnelige kostnadsoverslaget lød på 100 000 euro.

Den 29. mai 2008 kl 13:00 ble det første, symbolske spadestikket gjort i en seremoni med deltakelse av initiativtakerne Stephan Heller (Oldie 95), Uriz von Oertzen (Hi-Life Entertainment), Frank Otto, Karin von Welck (kulturbyråd) Markus Schreiber (bydelsleder i Hamburg-Mitte) og Jörn Walter (byggeleder).

Byggearbeidene varte i ca tre måneder. Åpningsseremonien, den 11. september 2008, ble ledet av Hamburgs første-ordfører. Beatles-minnesmerket består av metallstatuer av band-medlemmene og sangtitlene til gruppas mest kjente sanger. Inngraveringen hadde opprinnelig noen stavefeil som Drive **me** car, Sgt. **Peppers** Lonely Hearts Club Band and Can't Buy **Melove**. Disse ble ikke rettet før åpningen, men plakettene er senere skiftet ut.

Fra 2009 til 2012 ble Beatles-museet *Beatles Beatlemania Hamburg* åpnet i umiddelbar nærhet til plassen.

Referanser
----------

1. ↑  Reeperbahn: Fehlerteufel beim Beatles-Denkmal am Werk, Norddeutscher Rundfunk.

Eksterne lenker
---------------

* www.beatles-platz.tv
* Bilder fra Beatles-Platz

Portal: Tyskland
**Beate Brox** (født 9. april[] 1967 i Oslo) er en norsk musiker, forfatter og redaktør. Hun er utdannet ved Rogaland Musikkonservatorium og har videreutdannet seg innen musikkformidling ved Norges musikkhøgskole. Hun har også studert fonetikk ved NTNU i Trondheim.

Hennes hovedinstrument er klassisk slagverk og hun har i mange år reist som utøvende kunstner på turne med Rikskonsertene/Kulturtanken og Den kulturelle skolesekken. Av turnerende produksjoner kan nevnes *Humlens flukt*, *Sirkusdrømmen*, *Dråpen H2O*, *Treet med det rare i* og *Takk for alt, om livets siste mysterium*. Hun har spilt med mange av landets symfoniorkestre og militærkorps, spilt på CD-utgivelser med Stavanger Symfoniorkester, Trondheim blåseensemble og to barneplater med Eva Nordli Krøger.. 

Brox arbeider som musikkformidler i Oslo-Filharmonien. 

Brox har utgitt bøkene *Min første bok melodisk slagverk*, *Lekerbisken* og *Musikkspillet A-B-C* på Norsk Musikforlag. 
Hun er i tillegg redaktør i Brox Forlag, og har der gitt ut bøkene *Sirkusdrømmen* (2007) og *Pennepoesi* (2010).

Referanser
----------

1. ↑   Virtual International Authority File, oppført som Brox, Beate 1967-, besøkt 7. mai 2018[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Fagerhøy Kulturverksted». *fagerhoy-kulturverksted.no*. Besøkt 27. april 2018.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF
 |
Borgerbrev fra 1817. Utskrevet til Iver Larsen Egenæs, höker. Side 1.
**Borgerbrev** betegner i mange europeiske større byer og kjøpsteder et dokument utstedt av byens myndigheter som bevis på at borgerbrevets eier hadde fått borgerskap i byen. Det ble vanligvis stilt en rekke spesifikke krav for å få borgerskap og det var bare et lite antall av innbyggerne som hadde borgerskap i en by. Personer som løste borgerbrev (fikk borgerskap) fikk del i byens privilegier, rett til å utøve «borgerlig» næring i byen og plikt til å betale skatter og til å fungere i byens mange offentlige verv.

I akademiske sammenhenger betegnet et (akademisk) borgerbrev det dokument som viste at en student var blitt immatrikulert ved et universitet.

Norge
-----

I Norge ble borgerskap tildelt etter at den nye borgeren hadde avlagt ed til kongen og byens myndigheter, dvs. byrådet – senere magistraten – og betalt en avgift til bykassen. Vedkommende ble samtidig registrert i byens protokoll (for Bergen i borgerboken).

For Bergen sin del finner en borgerbrev i arkivet etter Bergen Magistrat som er oppbevart ved Bergen Byarkiv. Her finner en opplysninger om navn og fødested til den som søkte borgerskap, faget det ble gitt borgerskap i, lovhenvisning, skatteplikt, samt dato og årstall for gitt borgerskap. Regnestykket for betaling av borgerbrev er også oppført.

Eksterne lenker
---------------

* Borgerbrev - oppslagsverket oVe, artikkel av Åsta Vadset, Bergen Byarkiv.

Litteratur
----------

* Bergens borgerbog. Kristiania, 1878-1923. 2 bind: 1550-1751 og 1752-1865.
Dangjiacun i Hancheng
**Hancheng** (forenklet kinesisk: 韩城; tradisjonell kinesisk: 韓城; pinyin: *Hánchéng*, tidligere **Longmen**) er en kinesisk by og byfylke i provinsen Shaanxi i det sentrale Kina. Befolkningen innen bygrensene anslås (2005) til 58 700. Byen ligger nær Den gule flod der den danner nord-sør-grensen mellom provinsene Shaanxi i vest og Shanxi i øst. Administrativt er den et byfylke understilt byprefekturet Weinan.

Hancheng var hjembyen til for blant annet Zhao Wu (Vår- og høstannalenes tid (770–476 f.Kr.), Wang Jie (Qing-dynastiets statsminister) og Du Pengcheng (en kjent moderne forfatter). Den fremtredende kinesiske oldtidshistoriker Sima Qian (史圣司马迁) ble født i Longmen ved Hancheng under Handynastiet og er gravlagt i nærheten.

Næringsliv
----------

Byen ligger i et område med rike naturressurser. Det er Kinas største produsent av paprika. Etter at utbyggingen av et rikt kullfelt i nærheten begynte for alvor på 1970-tallet har byen blitt en viktig industriby i denne delen av Kina, nordøst for Guanzhongsletten.

Historie
--------

Hancheng har en lang og rik historie. Legendene vil at da "Den store Yu" åpnet opp et løp for Den gule elv ned til det kinesiske lavlandet, var sluttpunktet ved Longmen. Longmen er byen Hanchengs gamle navn; det finnes den dag i dag en mindre by ved det navn nær Hancheng, noe nærmere elven. 

I Det vestlige Zhou-dynastiets (1045–771 f.Kr.) tidligste fase fikk sønnen av kong Wu dette området, som ble kant Han, i len. Her etablerte han sin hovedstad, og kalte den *Hancheng*. Løssjorden øst for byen ble det som nå kalles Han-platået. 

Byen lå den gang sør for dagens by. Hancheng lå fortsatt der under Qin-dynastiet (221–206 f.Kr.). Men i Kaihuang-styrets 18. år (under Sui-dynastiet 581–618) ble Hancheng lagt til et sted to km nordvest for byens nåværende beliggenhet.

Kulturminner
------------

Blant de historiske minnesmerker i Hancheng er Yumen-grotten og minnetempelet for den fremtredende oldtidshistorikeren Sima Qian, den gamle miniatyrutgaven av Beijing, og Dangjia-anlegget (*Dangjia Village*) med eksempler av kinesisk byggeskikk fra Tang- (618–907), Song- (960–1279), Yuan- (1271–1368), Ming- (1368–1644) og Qing-dynastiene (1644–1911).

Samferdsel
----------

Kinas riksvei 108 løper gjennom området. Riksveien begynner i Beijing og fører via Taiyuan, Xi'an og Chengdu sør til Kunming i den sørvestlige provinsen Yunnan.

Eksterne lenker
---------------

* Lokalregjeringens hjemmesider Arkivert 7. januar 2019 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Jean-Richard Guerts** (født 2. oktober 1957 i Jadotville i Katanga-provinsen i det daværende Belgisk Kongo), bedre kjent under psevdonymet *Janry*, er en belgisk tegneserieskaper som sammen med kollegaen og studiekameraten Tome (psevdonym for Philippe Vandevelde) særlig har gjort seg kjent ved sitt arbeid på den legendariske tegneserien Sprint, samt at de har skapt avleggerserien Lille Sprint. Til å begynne med samarbeida de om både tekst og tegninger, men fra 1987 fikk Tome ansvaret for tekst, mens Janry tok seg av tegningene.

Janry starta karrieren som assistent for Francis, Greg, Turk, De Groot og især Dupa. I 1979 begynte han sammen med Tome å bidra til magasinet Spirou og overtok etter få år magasinets tittelserie Sprint etter Nic og Cauvin. Tome og Janry hadde ansvaret for denne serien fram til 1998 og rakk å utgi 14 album, samt at de i tillegg etterhvert kom til å jobbe med avleggerserien Lille Sprint.

Referanser
----------

1. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 10. mai 2014[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   BD Gest', BD Gest' author ID 320, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Lambiek Comiclopedia, Lambiek Comiclopedia artist ID j/janry, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
4. ↑  Om skaberne af Splint & Co. Arkivert 23. august 2006 hos Wayback Machine. Tegneseriemuseet i Danmark, lesedato 19. oktober 2008
5. ↑  Biografi, Lambiek Comiclopedia, lesedato 19. oktober 2008

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** NLA **·** ICCU **·** BNE **·** Discogs
 |
Side fra Jans der Enikels *Weltchronik*.
**Jans der Enikel** (*Jans Barnebarnet*) var en wienersk dikter og historiker fra det sene 1200-tall. Han skrev en *Weltchronik* (universalhistorie) og en *Fürstenbuch* (om Wiens historie), begge på middelhøytyske vers. 

*Weltchronik* forteller historien om verden begynnende fra enda tidligere enn seks-dags-skapelsen ved å fortelle om Satans opprør i Himmelen og relaterer de bibelske historier fra Det gamle testamentet (men sært nok ikke det nye), deretter fortsetter han med Homer og annet klassisk gresk og romersk materiale og fortsetter så ned gjennom listen av keisere fra Karl den store til Fredrik II. 

Stilen er anekdotisk med mange morsomme historier satt inn i hva som ellers ville have vært ren historieskrivning.[] For eksempel er fortellingen om Fredrik IIs regjeringstid avbrutt for å fortelle en helt annen fullstendig fiktiv historie om en adelsmann kalt Friedrich von Antfurt. Denne Friedrich utsetter en hertuginne for hva der i dag ville blitt kalt seksuell sjikane til et punkt hvor hun finner på et knep for å bli kvitt ham.[] Hun lover å gi ham hva han vil ha (og dikteren legger ikke skjul på at han kun vil ha hennes kropp) etter at han har deltatt i en dyst, hvor han kun har hennes chemise på i stedet for sin rustning. Hun regner selvfølgelig med at han blir drept. Men han overlever og regnskapet skal da gjøres opp.

Jans nevnes i en rekke dokumenter fra Wien i årene 1271-1302. Han menes å ha tilhørt en av de høyeste aristokratiske familier fra byen.[]

Noter
-----

* Navnet er «Jans» og «Enikel» er et fellesnavn; derfor er han alltid listet alfabetisk under «J» – aldri under «Enikel, Jans der».[]

Referanser
----------

1. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 29. mars 2015[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC
 |
Den lille ungarske slette markert på kartet over Den pannoniske sletten.Den lille ungarske sletteDen lille ungarske slette markert på kartet over Den pannoniske sletten.
Den lille ungarske slette i Ungarn
**Den lille ungarske slette** eller **Lille Alföld** (ungarsk: *Kisalföld*, slovakisk: *Malá dunajská kotlina*, tysk: *Kleine Ungarische Tiefebene*) er en slette på rundt 8 000 km² nordvest i Ungarn, sørvest i Slovakia (*Podunajská nížina* – Donau-lavlandet) og øst i Østerrike. Den er en del av Den pannoniske slette som dekker det meste av Ungarn.

Geografi
--------

Sletten grenser til Karpatene i nord, Bakony-Vértes-åsene (ved Balatonsjøen) i sør, og Wienbekkenet og Alpene i vest. I Ungarn inkluderer den det meste av fylkene Győr-Moson-Sopron og Vas, og de vestlige delene av Komárom-Esztergom og Veszprém.

Sletten er delt i to av Donau, som deler seg i flere grener mellom Bratislava og Komárno og danner store øyer. De største sideelvene i området er Váh, Rába, Rábca og Marcal.

Lille Alföld består av Hanság, Seewinkel, Neusiedlbekkenet, Rábaköz, Szigetköz, Marcalibekkenet, Mosonsletta, Komárom-Esztergom-sletta og Žitný ostrov.

Naboområdene Kemeneshát, Sopron-Vas-sletten og Steirisches Hügelland regnes av og til som en del av Lille Alföld, men ungarske og østerrikske geografer bruker uttrykket i en smalere betydning.

Historie
--------

Sletten har vært et viktig jordbruksområde siden steinalderen. Den sørlige delen av den hørte til den romerske provinsen Pannonia mellom 1. hundreåret og 400-tallet, og ble senere befolket av tyskere og slavere, og siden omtrent 900 av ungarere. Fra rundt år 1000 hørte området til Kongedømmet Ungarn. Etter første verdenskrig ble Lille Alföld delt mellom Ungarn, Tsjekkoslovakia og Østerrike. I 1990-årene bygde Slovakia store demninger og vannkraftverk ved Gabčíkovo.

Bosetning
---------

Landegrensene følger ikke de språklige grensene, særlig gjelder dette nord på sletten der ungarere er en majoritet i de to sørligste distriktene Dunajská Streda og Komárno og en minoritet i de andre distriktene. Det finnes også en mindre gruppe kroater nær trestatsgrensen. Viktige byer i området er Győr (UN), Komárom (UN), Komárno (SK), Dunajská Streda (SK), Nové Zámky (SK) og Mosonmagyaróvár (UN).

Se også
-------

* Den ungarske slette

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** GeoNames **·** GeoNames
 |
**George Albert Wells** (født 22. mai 1926 i London, død 23. januar 2017) var professor emeritus i tysk filologi ved University of London (Birkbeck College).

Wells er først og fremst kjent for sin teori om at Jesus Kristus hovedsakelig er en mytisk, ikke historisk person. I sine nyere publikasjoner holder han muligheten åpen for at visse elementer i de bibelske fortellingene om Jesus kan ha sitt utspring i en historisk person fra Palestina. Men han fastholder at denne tradisjonen ikke har noe å gjøre med Paulus' oppfatning av Kristus, og at det handler om to ulike tradisjoner. Wells konkluderer med at det er en umulig oppgave å rekonstruere livet til denne historiske personen ut fra de skrifter som fins bevart.

Bibliografi (ufullstendig)
--------------------------

1. The Historical Evidence for Jesus (1982)
2. The Jesus Legend (co-author R. Joseph Hoffmann, 1996)
3. The Jesus Myth (1998)

Referanser
----------

1. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 6. mai 2014[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  G. A. Wells, "Earliest Christianity", *The New Humanist*, Vol. 114, No.3. Sept 1999, pp. 13-18.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** NKC **·** BNE
 |
***Le magicien*** er en fransk stumfilm fra 1898, regissert av Georges Méliès.

Handling
--------

En trollmann tryller frem et bord og en boks ut av løse luften, og forsvinner så mens han hopper mot boksen. Han dukker opp fra boksen og tar plass - når det plutselig dukker opp en bankett på bordet, men den forsvinner like plutselig sammen med bordet og stolen før trollmannen rekker å spise. En annen mann banker ham på skulderen, og han blir forvandlet til en renessansen-skulptør.

Når han løfter en halvferdig byste på en sokkel og skal arbeide med hammer og meisel, bare for å oppdage at bysten har våknet til live. Trollmannen forsøker deretter å omfavne skulpturen, men den forsvinner og dukker opp som en rekke positurer.

Referanser
----------

1. ↑  Philippe Rège. *Encyclopedia of French Film Directors, Volume 1*
2. ↑  The Magician

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Le magicien* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (da) *Le magicien* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata

* (en) *Le magicien* på Silent Era Rediger på Wikidata