recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Hans Amundsen** (født 23. mars 1885 i Nydalen i Vestre Aker, død 5. mai 1967) var en norsk redaktør og politiker, hjemmehørende i Arbeiderpartiet og Norges Socialdemokratiske Arbeiderparti.

Etter folkeskolen gjennomførte han et kurs ved Kunst- og Håndverkskolen i Oslo. 

Han begynte det politiske arbeidet alt i konfirmasjonsalderen, og var medlem av Sagene sosialdemokratiske ungdomslag. Han ble snart medlem av sentralstyret for Oslo-lagene, og var utsending til det konstituerende møtet for Norges Socialdemokratiske Ungdomsforbund i Drammen i 1903. Der ble han valgt inn i NSUs første styre.

I årene 1905–1906 hadde han et kort opphold i Amerika, før han begynte å arbeide i *Fremtiden* i Drammen (1907–1914), deretter i *Social-Demokraten* i hovedstaden (1914–1919). Han var redaktør i *Folket* (1919–1921).

Han begynte som redaksjonssekretær i *Arbeider-Politikken*, organet for høyresiden i sosialdemokratiet. Avisen byttet navn til *Den Nye Social-Demokraten* og ble organ for partiet NSA. Amundsen var i noen år redaktør for avisen. Etter partisamlingen DNA-NSA i 1927 ble han igjen medarbeider i hovedstadens AP-avis, som nå hadde fått navnet *Arbeiderbladet*.

Han var, med unntak av USA- og Drammens-oppholdet bosatt i Aker, og aktiv i lokalpolitikken der. Han var medlem av Aker Arbeiderparti, og formann i årene 1918–1919. Han satt også i Aker formannskap, først fra 1920 til 1926, deretter igjen fra 1929. I Aker var han også medlem av bibliotekenes styre, av skolestyret og av elektrisitetsverkets styre.

Bibliografi
-----------

* *Christofer Hornsrud*, Tiden Norsk Forlag, Oslo, 1939
* *Folkestyre*, Det norske Arbeiderparti, Oslo, 1939
* *Trygve Lie - Gutten fra Grorud som ble generalsekretær i FN*, Tiden Norsk Forlag, Oslo, 1946

Referanser
----------

1. 1 2 3   Slekt og Datas Gravminnebase, www.slektogdata.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Hamar Arbeiderblad, utgitt 6. mai 1967[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Side 122. Per Egeberg Sogstad: *Ungdoms fanevakt*, AUF, Oslo 1951
4. ↑  «Amundsen,Hans», *Arbeidernes Leksikon*, bind I, Oslo 1932

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Prabook **·** VIAF **·** SUDOC
 |
**Infected** var et av Akershus største datatreff (LAN-party), og holdt til i kulturhuset i Asker kommune. Arrangementet varte tre dager og huste så mye som 550 personer, hvorav deltakerantallet var opptil 424, og crew var på rundt 120 personer. Gjennom hele arrangementet ble det arrangert konkurranser (compo) hvor man kunne vinne beløp og andre premier. Det ble tidligere blitt arrangert andre show og konkurranser på scenen.

Infected startet opp i 2005-2006 i Leikvollhallen i Asker. Siden det økte deltakertallet betraktelig, og kulturhuset ble derfor en passende arena for arrangementet.

Arrangementet ble lagt ned I 2022 i kjølvannet av Covid-19 for å gi plass til Phoenix LAN, et nytt LAN-party av samme arrangør.

Regi
----

Arrangementet var en del av Asker kommunes kulturtilbud, og hadde som mål å være et positivt tilbud for ungdom i nærmiljøet, og bidra til sosialisering. Radar ungdomsskafé (Senere Radar Event) var ansvarlig arrangør. Ellers bygget et av Infecteds viktigste prinsipper på at arrangementet hovedsakelig ble arrangert av frivillige ungdom. «Av ungdom – for ungdom».

Crew
----

Det var seks crew i arrangementet:

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Info** |   |   |
|   |
|  |  |  |   |   |   |   |   |   |   |   |
|   |   |   |   |   |
|  |  | Info desk |  | Multimedia |
|


|  |
| --- |
| **Core** |
|


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Tech** |   |   |
|   |
|  |  |  |   |   |   |   |   |   |   |   |
|   |   |   |   |   |
|  |  | Tech-nett |  | Tech-support |
|


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Game/Event** |   |   |
|   |
|  |  |  |   |   |   |   |   |   |   |   |
|   |   |   |   |   |
|  |  | Game |  | Event |
|



|  |
| --- |
| **Security** |
|


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Cafe/Backstage** |   |   |
|   |
|  |  |  |   |   |   |   |   |   |   |   |
|   |   |   |   |   |
|  |  | Cafe |  | Backstage |
|

Referanser
----------

1. ↑  «Infected LAN». *infected.no* **(engelsk)**. Besøkt 15. august 2023.

Eksterne lenker
---------------

* Infected LAN-party
* 48-timers datafest i Asker – Budstikka
* "Ikke bare gaming"
* "Game over etter 46-timer"

Portal: Videospill
**Silje Lofthus** (født 14. august 1991 i Asker) er en norsk kvinnelig fotballspiller fra Borgen i Asker. Hun er annenkeeper for Kolbotn. Lofthus begynte på Asker, der hun blant annet trente med Caroline Knutsen, som hun ga mye av æren for eget talent. Lofthus fikk aldri spille på førstelaget til Asker, men ble med over til Stabæk da Stabæk tok over Askers plass og spillere. 

I Stabæk fikk Lofthus en sjanse da Ingrid Hjelmseth ble skadet, men hun var skadet selv, og fikk derfor ikke spille. Imidlertid fikk Lofthus omsider sin Toppserie-debut den 30. juni 2009 for Stabæk borte mot Team Strømmen. Det ble med de to kampene (også hjemme mot Arna-Bjørnar). Rett før 2010-sesongen skiftet Lofthus klubb til Røa. I sin første sesong for Røa spilte Lofthus en cupkamp og en seriekamp. I seriekampen ble hun utnevnt til Røas beste spiller. Cupkampen holdt til at Lofthus ble seriemester for Røa. Lofthus markerte seg i finalen først og fremst fordi hun bar en skadet Janne Stange på ryggen ut til Røa-spillerne som feiret etter kampslutt.

Lofthus har markert seg på regionslag, der hun er blitt kåret til kampens beste spiller, og på aldersbestemt landslag.

Foran 2011-sesongen ble Silje Lofhus lånt ut til Kolbotn. Hun spilte ikke, og valgte å legge opp. Foran 2012-sesongen kom imidlertid Lofthus tilbake til Røa etter at Kirvil Schau Odden dro til Kolbotn.

Referanser
----------

1. ↑   Soccerdonna, Soccerdonna spiller-ID 4470, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  J17: Lofthus takker Caro[*død lenke*]- Askers hjemmeside
3. ↑  Silje Lofthus sentral hos Stabæk[*død lenke*] NTGs hjemmeside
4. ↑  Keeper kommer, keeper går Arkivert 13. april 2012 hos Wayback Machine. - dynamitegirls.no, 2. april 2012, hentet 3. april 2012
**Anatol Heintz** (1898–1975) var en russisk-norsk professor i paleontologi ved Naturhistorisk museum i Oslo.

Oppvekst og utdanning
---------------------

Han var født i St. Petersburg i Russland. Under den russiske revolusjon flyktet han som ung mann til Norge med familien. Han tok en eks.art. i 1916, embetseksamen (realfag) i 1926, det året han ble tilsatt som konservator ved Paleontologisk museum på Tøyen. Heintz var i mange år leder for museet, og var ansvarlig for å bygge opp utstillingene. Han var en av pionerene i den paleontologiske utforskningen av Svalbard, og skrev en rekke vitenskapelige og populærvitenskapelige artikler og skolebøker.

Forskning og samfunnsdebatt
---------------------------

En del fossilfunn ble gjort langs nordkysten i 1910 og 1912, og sommeren 1939 utforsket en britisk-norsk-svensk ekspedisjon Dicksonfjordens of Woodfjordens devonske geologi og fossile fauna, anført av den svenske forskeren Erik A Stensiö, og med Heintz som leder for det norske forskningslaget.

I 1940 ble han konstituert professor i paleontologi ved Matematisk-naturvitenskapelig fakultet ved Universitetet i Oslo og flyttet over til det daværende Paleontologisk museum på Tøyen senere sammen år. Anatol Heintz gikk av med pensjon i 1966. 

På 1950-tallet var han en aktiv deltager i samfunnsdebatten omkring evolusjon og religion, hvor han markerte seg som en sterk forkjemper for rasjonalitet og motstander av antroposofi.

Privatliv
---------

Han var sønn av geofysiker Jevgenij (Eugen) Alfredovitsj Heintz (1869–1918) og Olga Fjodorovna Hoffmann (1871–1958). Faren var sekretær ved det meteorologiske institutt i St. Petersburg. I 1928 giftet Anatol seg med Mary Solnørdal (1901–91). Datteren Natascha Heintz (født 1930 i New York City) fortsatte hans arbeider ved museet.

Referanser
----------

1. 1 2   Autorités BnF, BNF-ID 12794154p[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Store norske leksikon, Store norske leksikon-ID Anatol\_Heintz[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Anatol Heintz i Norsk biografisk leksikon.
4. ↑  Anatol Heintz og Sven Føyn, «The Downtonian and Devonian Vertebrates of Spitsbergen. VIII» - *The English-Norwegian-Swedish Expedition 1939 - Geological Results*, Norges Svalbard- og Ishavsundersøkelser, Oslo 1943.
5. ↑  Granly, O. (2003): Debatten om utviklingslæren i 1950-årene II: Grimbergdebatten. *Libra, tidsskrift for antroposofi* Tekst på nett Arkivert 31. august 2011 hos Wayback Machine.
6. ↑  *Norges filologer og realister*. Stavanger: Dreyer. 1933.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Deutsche Biographie **·** Historisk befolkningsregister **·** BIBSYS **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** Fangeregisteret

 |
**Digerofsen** var en ekstremflom som fant sted på 1340-tallet. Flommen rammet Vågåmo i Innlandet ved at Ottas sideelv Finna fant nytt løp, der den skal ha tatt liv og rasert terreng og gårder. Den skal også ha demmet opp Vågåvatnet, slik at det fikk dagens størrelse. Den skal ha vært verre enn den langt mer kjente storofsen i 1789..

Geologiske undersøkelser viser at hendelsen har funnet sted, men dokumentasjonen er begrenset, og lite er kjent om digerofsen. Også dateringen er usikker. Én kilde oppgir at den skjedde sju år før svartedauden, dvs. 1342. Den kan ha hatt tidsmessig sammenheng med 1000-årsflommen som rammet Tyskland i august 1342, uten at det kan dokumenteres. På denne tiden eksisterte imidlertid flere klimatiske likhetsfaktorer som kan ha ført til lignende hendelser flere steder i Europa. Digerofsen er også datert til 1348, ett år før svartedauden og tre år etter at en flomkatastrofe i Gauldalen ifølge islandske annaler skal ha krevd 500 menneskeliv.

Se også
-------

* Andre ofser

Referanser
----------

1. ↑  «Arkivert kopi» (PDF). Arkivert fra originalen (PDF) 6. februar 2015. Besøkt 6. februar 2015.
2. ↑  Høgåsen, O.M. 1953. Vågå herad. *Norske gardsbruk*, Oppland, fylke III, Gudbrandsdalen, bind XI: 1006-1008.
3. ↑  «Arkivert kopi» (PDF). Arkivert fra originalen (PDF) 6. februar 2015. Besøkt 6. februar 2015.

Eksterne lenker
---------------

* De største flommene i Norge (NVE/NRK)
Longling i Baoshan
**Longling** (kinesisk: 龙陵县; pinyin:  *Lónglíng Xiàn*) er et fylke i provinsen Yunnan i Folkerepublikken Kina. Det ligger i byprefekturet Baoshan.

Befolkningen var på 263 559 innbyggere i 1999.

Kulturminner
------------

Songshan-slagfeltet (*Songshan zhanyi jiuzhi*, 松山战役旧址) fra 1944 (under den annen sino-japanske krig) ble i 2006 oppført på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner.

Samferdsel
----------

Kinas riksvei 320 går gjennom området. Den begynner i Shanghai og løper sørvestover til grensen mellom provinsen Yunnan og Burma. Underveis er den innom blant annet Hangzhou, Nanchang, Guiyang, Kunming og Dali.

Referanser
----------

1. ↑  National Population Statistics Materials by County and City – 1999 Period, *i* China County & City Population 1999, Harvard China Historical GIS

Eksterne lenker
---------------

* Lokalregjeringens hjemmeside Arkivert 18. august 2010 hos Wayback Machine.
* West Yunnan Main Battlefield of Anti-Japanese War of Resistance[*død lenke*]
* Songshan zhanyi jiuzhi

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
***Redhead*** er en amerikansk stumfilm fra 1919, regissert av Charles Maigne.

Handling
--------

Den velstående Matthew Thurlow tilbringer nesten hver kveld på kabareter, og beundrer Dazie - en attraktiv danserinne. Dazie er forelsket i Matthew, men hun blir forferdet over at han kaster bort livet sitt på fest og gøy. Etter at Matthew, mens han er alt for beruset, gifter seg med Dazie for å vinne et veddemål - insisterer Dazie på at de forblir gift. Men onkelen til Matthew nekter å gi ham mer penger.

Dazie ønsker å gjøre en mann ut av Matthew, men han begynner i stedet å forakte henne. Hun leier en liten leilighet, mens han skaffer seg jobb ved en fabrikk. Når onkelen til Matthew tilbyr Dazie penger for at hun skal gå med på en skilsmisse, nekter hun å gå med på dette. Men Matthew utvikler en ny interesse for sin nye tilværelse, og innser at han virkelig elsker Dazie.

Skuespillere
------------

* Alice Brady som Dazil Mellows
* Conrad Nagel som Matthew Thurlow
* Robert Schable som Roland Gard
* Charles A. Stevenson som Parker Thurlow
* Charles Eldridge som Mr. Mellows
* May Brettone som Mrs. Mellow

Referanser
----------

1. ↑  REDHEAD

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Redhead* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) *Redhead* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (en) *Redhead* på American Film Institute Rediger på Wikidata
**Inguri-demningen** eller **Enguri-demningen** er en demning i elven Inguri i Georgia, Kaukasus. Anlegget ligger i den autonome og omstride regionen Abkhasia. Den ble påbegynt i 1961, og ble midlertidig satt i drift i 1978, og endelig fullført i 1987.

Inguridemningen har en total høyde på 272 meter. Den er 750 meter lang, og er den største konstruksjonen i Kaukasus. Den har en kapasitet på 1,1 millioner kubikkmeter vann, og vannkraftverket har en kapasitet på 1 300 MW fordelt på fem generatorer, og en produksjon på 3,8 TWt (terawattimer), noe som tilsvarer omtrent 46 % av landets totale energiproduksjon per 2007.

Referanser
----------

1. ↑  *The World Almanac 2008*, side 741.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Enguri Dam – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Enguri Dam – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** GeoNames
 |
**Noord** («Nord») er en 9 km lang tidevannselv i Zuid-Holland i Nederland. Den vestlige bredden dannes av øya IJsselmonde og den østlige bredden av Alblasserwaard.

Noord er en sterkt trafikkert vannvei mellom Beneden-Merwede/Oude Maas ved Dordrecht og nordsiden av Ridderkerk der Noord og munningen til Lek danner Nieuwe Maas. Elven pleide å bli regnet som en del av elven Merwede, men mistet dette navnet etter hvert. Tidligere var det mange skipsbyggerier langs Noord. Retningen på elven er tidevannsavhengig. Ved Hendrik-Ido-Ambacht går et lite sideløp, *Rietbaan*, parallelt med Noord. Mellom dem ligger øya Sophienpolder. Ved Rietbaan er det flere opphoggerier.

Broen over Noord ved Alblasserdam ble bygget i 1939 som en følge av riksveiplanen av 1927. Denne var en del av riksvei 15 (A15) inntil 1992 da Noordtunnelen ble åpnet. Broen brukes fremdeles til lokaltrafikk. Mellom Alblasserdam og Papendrecht går jernbanelinjen *Betuwelinjen* gjennom Sophientunnelen under Noord, Sophienpolder og Rietbaan. Totalt er denne tunnelen over 8 km lang.

Langs Noord ligger følgende steder: Zwijndrecht, Hendrik-Ido-Ambacht, Papendrecht, Alblasserdam, Kinderdijk og Ridderkerk.

Oversikt over Rhinen-Maasdeltaet, viser Noord (k) og IJsselmonde (9).

Eksterne lenker
---------------

* (en) Noord River – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Aktuell informasjon – Rijkswaterstaat (nederlandsk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
Et **mikrofrinav** eller **mikronav** er en type sykkeldrivverk med nav som tar mindre enn standardstørrelse drev. De er mest brukt på BMX og terrengsykler. På mange vanlige typer frinav er minste mulige bakdrev 10 eller 11 tenner, men mikronav med navgir kan tillate drev med så få som bare 8 tenner.

Noen eksempler på typer mikronav er Shimano Microspline (12-delt, 10-tanns) og SRAM XD/XDR (11/12-delt, 9-tanns).

Redusert vekt og økt bakkeklaring
---------------------------------

En fordel med mikronav er at man kan pare det med en mindre klinge eller krankdrev uten å påvirke girforholdet, samtidig som man oppnår bedre bakkeklaring.

For eksempel kan en sykkel som med 32-tanns krankdrev og 16-tanns bakdrev byttes med et 18-tanns krankrev og 9-tanns bakdrev, og fortsatt gi et girforhold på 2:1. En annen fordel er reduksjonen av vekt grunnet reduksjon i størrelse på alle delene.

Økt slitasje og kostnader
-------------------------

Bruk av drev med færre tenner gir færre tenner å fordele lasten på, og den økte belastningen per tann vil gi raskere slitasje på drevene og til og med tidlig svikt. Færre tenner gir økt kjedespenning og -strekk, og brudd kan lettere oppstå. For å komme rundt disse problemene kan designere velge materialer med høyere flytgrense, men dette gir vanligvis til høyere kostnader.

Referanser
----------

1. 1 2 3  «Suntour Components Catalog 1992: MD (Micro Drive Design)» (PDF). The Bicycle Info Project. Besøkt 18. august 2011.
2. ↑  «Wheels / Hub Tech Help». Dan's Competition. Arkivert fra originalen 1. oktober 2011. Besøkt 18. august 2011.

| * v
* d
* r
Sykkeldeler |
| --- |
| Ramme | 
* Styre
* Styrefremspring
* Styrerør
* Styrelager
* Gaffel
	+ Gaffelende
	+ Girøre
* Setepinne
* Sadel
* Kranklager
* Demping
* Geometri

 | Diagram |
| Hjul | 
* Dekk
	+ Pariser
	+ Kanttråd
		- Slange
		- Slangeløs
* Dekkventil
* Ventilhette
* Eike
* Eikenippel
* Hurtigkobling
* Nav
	+ Fastnav
	+ Frinav
	+ Mikronav
	+ Flippflopp
* Platehjul

 |
| Drivverk | 
* Pedal
* Effisiens
	+ Meter per pedalomdreining
* Kranksett
	+ Frikrank
	+ Klinge
* Kjede
* Kjedelås
* Krans
	+ Frikrans
	+ Kassett
* Kjedestrammer
* Gir
	+ Kjedegir
	+ Navgir
	+ Automat
	+ Girkasse
* Drev
* Kjedeløs
	+ Akseldrift
	+ Beltedrift
	+ Snordrift

 |
| Kabling | 
* Girskifter
* Bowdenkabel
* Kabelføring
* Brems
* Endehylse

 |
| Utstyr | 
* Bjelle
* Flaskestativ
* Sykkelkåpe
* Sykkeldata
	+ Fart
	+ Effekt
	+ Kadens
	+ Puls
* Støtte
* Lys
* Skjerm
* Sykkelpakking
	+ Bagasjebrett
	+ Lav frontbærer
	+ Kurv
	+ Sidevesker
	+ Seteveske
* Eikekort
* Refleks
* Klesbeskytter
	+ Frakkbeskytter
	+ Kjedeskjerm
* Styrevotter
* Støttehjul
* Sykkelverktøy
* Varselpinne

 |
**James Albert «Jimmy» Ellis** (1940–2014) var en amerikansk bokser. Han var verdensmester (WBA) i tungvektsboksing 1968–70. Ellis bokset i totalt 53 kamper, hvorav han vant 40, tapte 12 og fikk en uavgjort. 24 av hans seiere var på knockout.

Ellis fikk sin sjanse til å vinne WBA tittelen da Muhammad Ali nektet å delta i Vietnamkrigen og derfor endte opp i fengsel og mistet tittelen. Ellis beseiret Jerry Quarry i finalen på Råsunda stadion i Stockholm 1968 som Ellis vant mot Floyd Patterson og forsvarte tittelen. Ellis tapte senere tittelen mot Joe Frazier i 1970. Jimmy Ellis var en tid sparringspartner for Muhammad Ali. Som Ali hadde han Angelo Dundee som trener.

Referanser
----------

1. 1 2   Find a Grave, Find a Grave 129313194, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Jimmy Ellis – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Jimmy Ellis på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
* (en) Jimmy Ellis – BoxRec Rediger på Wikidata


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Muhammad Ali** | **Verdensmester i Tungvekt (WBA)**(1968–1970) | Etterfølger:**Joe Frazier** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**IJssel** 
er en elv i Nederland. Med IJssel menes den *Gelderse IJssel*, ikke å forveksle med elven Hollandse IJssel som ligger øst for Rotterdam.

Satellittbilde over elveløpet til IJssel
IJssel er en forgrening fra Rhinen, ved Westervoort øst for Arnhem. Elven strømmer i nordøstlig retning og munner ut i IJsselmeer via Ketelmeer. Elvens lengde er ca. 125 km.

De viktigste byene ved elven IJssel er Zutphen, Deventer og Kampen. Zwolle ligger ikke ved elven, men ved en sideelv, men blir likevel regnet som en IJssel-by. Historiske tettsteder ved elven er Doesburg og Hattem.

Mellom Deventer og Hattem utgjør elven grensen mellom provinsene Gelderland og Overijssel, mens hoveddelen av elveløpet ligger på Overijssel-grunn. Ovenfor Kampen og det lille tettstedet IJsselmuiden former elven et lite delta av sidegrener, som dog alle er demmet opp. 

Merk at navnet IJssel skrives med stor I og J, som på nederlandsk ses på som én enkel bokstav (som stammer fra bokstaven Y).

Historie
--------

Sannsynligvis oppstod elven IJssel ca. 12 f.Kr. da den romerske feltherren Nero Claudius Drusus lagde forbindelse mellom Rhinen og Den Gamle IJssel gjennom en kanal som ble kalt Fossa Drusiana. Dette er i dag begynnelsen av IJssel. Romerne bygde denne kanalen fordi de ville flytte rikets grense fra Rhinen til Elben (som de ikke lyktes med). De ville bruke Fossa Drusiana for å kunne nå Flevo Lactus (innsjø hvor Flevoland er idag) og IJsselmeer sjøveien.

Øvre delen av elven var opprinnelig De Oude IJssel (den gamle IJssel), som idag er en sidegren som munner ut i IJssel. 

Da 13 nederlandske byer ble med i hansaen på 1400 tallet, fikk IJssel en viktig rolle på disse hansarutene. Idag kan man følge hansaruten ved IJssel til fots eller med sykkel.

IJssel spiller fortsatt i dag en viktig rolle som transportåre, hvor de karakteristiske elvebåtene brukes.

Veluwerally
-----------

Hvert år på siste søndag i september holdes *Veluwerally* på elven IJssel, hvor flere hundre deltakere konkurrerer med kanoer. De starter ved Rhederlaag (ved Giesbeek og har trajekter til Doesburg (35 km), Deventer (50 km) eller Kampen (100 km).

Fotnoter
--------

**Type numrering**
1. ↑  Ang. skrivemåten, se IJ (bokstav)

Eksterne lenker
---------------

* (en) IJssel – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Aktuell informasjon – Rijkswaterstaat (nederlandsk)
* www.ijssel.info (nederlandsk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** GeoNames
 |
***Derancistrachroma*** er en slekt av biller som hører til familien trebukker (Cerambycidae). Slekten omfatter bare en kjent art, som ble oppdaget så sent som i 2015. Det eneste kjente eksemplaret ble innkjøpt på Internet.

Utseende
--------

En middelsstor (typeeksemplaret er 23 millimeter langt og 9 millimeter bredt), kraftig, kullsvart trebukk. Arten er meget karakteristisk og kan ikke forveksles med noen annen trebukk (det gjelder i alle fall hunnen). Antennene er noe lengre enn hode + pronotum og svakt sagtakkede. Hodet er sekskantet, med en dyp, men nokså smal, V-formet midtfure i pannen. Denne furen er kledt med lyse skjell i bunnen. Pronotum er mye bredere enn langt, med rundede, kraftig sagtakkede sider, foran bakhjørnene kraftig innsnevret. Med unntak av to blanke knøler er pronotum tett kledt av elfenbenshvite hår som sitter samlet i dusker. Dekkvingene er litt tilsmalnende bakover med nesten rettviklede (litt avrundede) "skuldre", uten opphøyde ribber.

Levevis
-------

Det eneste kjente eksemplaret ble kjøpt på Internet, uten noen form for biologisk informasjon bortsett fra funnstedet.

Utbredelse
----------

Arten er bare kjent fra Den dominikanske republikken. Foreløpig er det bare kjent ett enkelt, hunn-eksemplar.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
	+ Underordenen Polyphaga Emery, 1886
		- Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
			* Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
				+ Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
					- Underfamilien sagbukker, Prioninae Latreille, 1802
						* Stammen Solenopterini Lacordaire, 1869
							+ Slekten ***Derancistrachroma*** Lingafelter, 2015 - én art
								- *Derancistrachroma melanoleuca* Lingafelter, 2015

Kilder
------

* Liste over artene
* Nettside om arten

Eksterne lenker
---------------

* *Derancistrachroma* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**Trine Nordgård Stensaas** (født 27. mai 1980 i Trondheim) er en norsk fotballspiller. Hun startet karrieren i Byåsen i Trondheim, og spilte fra 2002 fem år i toppserielaget Trondheims-Ørn og deretter to sesonger i Røa. Nordgård Stensaas scoret utlikningsmålet i finalen i cupfinalen i 2002 i siste spilleminutt, som sikret ekstraomganger og etter hvert cupseier til Trondheims-Ørn.

Trine Nordgård Stensaas er gift med Ståle Stensaas, og sammen har de datteren Sophie. Da Ståle Stensaas gikk fra Rosenborg til FC Lyn Oslo våren 2007, flyttet hele familien til Oslo. Trine Nordgård Stensaas fikk jobb i Oslo for det samme motemagasin hun hadde jobbet for i Trondheim. 

Sommeren 2007 trente Nordgård Stensaas en periode med Røa samtidig som hun fortsatt spilte for Trondheims-Ørn. Hun meldte senere overgang til Røa i høstsesingen, der hun ble gjenforent med Marie Knutsen fra både Byåsen og Trondheims-Ørn. Nordgård Stensaas scoret tre mål for sin nye klubb (i tillegg til to for sin gamle) og ble seriemester med Røa i 2007. Året etter ble Stensaas serie- og cupmester med Røa. Da Ståle Stensaas' kontrakt med Lyn gikk ut etter sesongen 2008, flyttet familien tilbake til Trondheim, der Nordgård Stensaas noe overraskende valgte å spille for Byåsen igjen i andre divisjon. Hun spilte deretter i Malvik, Kattem og Trondheims-Ørn.

Meritter
--------

**Med Trondheims-Ørn:**

* Seriegull 2003
* Seriesølv 2004 og 2006
* Seriebronse 2002
* Cupgull 2002

**Med Røa:**

* Seriegull 2007 og 2008
* Cupgull 2008

Referanser
----------

1. ↑   Soccerdonna, oppført som Trine Nordgard Stensaas, Soccerdonna spiller-ID 8364, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Trine Stensaas til Kattem – Trønderfotball 2016». *tronderfotball.no*. Arkivert fra originalen 28. desember 2016. Besøkt 27. desember 2016.
3. ↑  «Trondheims-Ørn: Trine Stensaas tilbake i Ørn». *www.trondheims-orn.no*. Arkivert fra originalen 28. desember 2016. Besøkt 27. desember 2016.

Eksterne lenker
---------------

* Profil hos Norges Fotballforbund[*død lenke*]
**Hønensteinen** var en runestein som ble funnet en gang før 1817 på gården *Hønen* i Norderhov på Ringerike (nå synonymt med gården Ringvoll), like ved Norderhov kirke. Steinen gikk dessverre tapt en gang etter 1825. Runene er av samme type som dem på Dynnasteinen, noe som daterer innskriften til ca. 1040.

I 1823 ble steinen avtegnet og beskrevet av antikvar Lorentz Diderik Klüwer. Han beskriver funnstedet som en svær gravhaug som skal ha ligget i området mellom Tanberggårdene og Hønen. Steinen hadde ligget rett under markoverflaten, og den var to alen lang, åtte tommer bred og fire tommer tykk. Runene var risset inn langs den ene sidekanten, de var svakt inntegnet, men Klüver fikk laget en god avtegning. Dessverre er Klüwers rapport, som lå oppbevart ved Bergen Museum, kommet bort en gang på 1830-tallet. Heldigvis fikk Wilhelm F.K. Christie anledning til å ta en avskrift av Klüvers manus før det forsvant. Ut fra dette har Sophus Bugge tolket innskriften til:

Ùt ok vitt ok þurfa
þerru ok àts
Vinlandi à isa
i òbugd at kòmu
auð mà illt vega
[at] deyi àr
Bugges oversettelse var:

*De kom udi (i Havet) og over store Strækninger og trængende til Klæde at tørre sig paa og til Mad bort imod Vinland op paa Ise i Ubygden. Ondt kan tage Lykken bort, saa man dør tidlig.*

Sophus Bugges tolkning vakte oppsikt, og ansporte blant annet Fridtjof Nansen til å spekulere på norrøn bosetning i Vinland. Andre var ikke fullt så entusiastiske, og trakk fram de viktige kildekritiske argumentene mot å stole for mye på teksten. Og i 1951 presenterte Magnus Olsen sin tolkning av innskriften, også etter Christies manuskript:

**utuk uit urba þiruu(k) as uin ka(lt) a isa inbuk þa þk(ua)mn auþmilt uika tani ar**
På norrønt skulle dette bli, ifølge Olsen: 

Ut ok vitt ok þurfa
þerri ok àts
vindkalda à ìsa
i òbygd at koma.
Auð mà illt vega,
at deyi àr
Oversatt til moderne norsk skulle dette bli:
*Ut (mot vest) og fjernt (over havet) og trengende til håndklede og mat kom de inn (til land) opp på vindkalde iser, (fram) i ubygd. Ondt at man skal dø tidlig - kan ta lykken bort.*

Med «ubygd» mener Olsen at man heller burde tolke det som østkysten av Grønland.

Billedkunstneren Harald Vibe (1877–1965) skrev en artikkel om denne steinen, på side 30 i det lokalhistoriske tidsskriftet Heftet Ringerike i 1954. Innskriften har gjentagne ganger blitt trukket fram i forbindelse med problematikken omkring kontakten med Vinland, men den anses generelt som sterkt omdiskutert.

Runene
------

Runene på Hønensteinen.

Litteratur
----------

* *Norges innskrifter med de yngre runer*. Oslo: Norsk historisk kjeldeskrift-institutt. 1951. s. 23ff.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
*For den norske spillefilmen fra 1937, se Fant (film)*
Adolph Tidemand: *Fantefølge i en bondestue*. Tegning fra 1852
**Fant** (flertall *fanter*, hunkjønn *fente*) var tidligere et uttrykk som ble brukt til å beskrive fattigslige menn og drenger, gjerne landstrykere og omstreifere. Senere ble *fant* tradisjonell betegnelsen på folk som ikke var bofaste i det gamle bondesamfunnet, inkludert senere omtales som reisende, herunder folkegruppa romani/tatere. 

Ordet stammer fra norrønt *fantr*, opphav i italiensk *fante* som betyr ung gutt, tjener, soldat som kommer fra det latinske ordet for barn, *infans* med genitivsform *infantis*.

I Norge kunne fantebegrepet i visse områder brukes videre og romme alle som ikke var fra bygda eller dalen, da med en noe nedsettende klang. Innflyttere fra byene kunne kalles «byfant» eller «byfente». Prestedattera Olea Crøger og søstrene hennes, født og oppvokst i Telemark, ble omtalt som «Crøgerfæntun'» av bygdefolket.[]

I nyere tid er begrepet ofte assosiert med tatere og skøyere (skøyere ble kalt *fant* på Sørlandet), så vel som rusmiddelavhengige; folk fra de laveste sosiale klassene, som gjerne skiller seg ut ved å være ustelte. Eilert Sundt påpekte i sine undersøkelser at det var to hovedtyper av fant: på den ene siden fantes det småtravere eller skøyere; på den andre siden var taterne, omtalt som «storfanter» eller «stortravere».[]

Ivar Aasen prøver i sin ordbok å gi en forklaring på hvor ordet skriver seg fra. Her skriver han: «I nyere skrifter er ordet (fant) også brugt for Tater eller Zigeuner; men dette er feilagtig, da "fant" ikke betegner noget Folkeslag. Gammelnorsk *fantr* er en ung tjener, en ærindssvend; vel egentlig utgaaet fra italiensk *fante*: Tjener, Yngling, Soldat (infanterist)... den slette betydning har vel udviklet sig af begrepet om en fattig Yngling eller Tjener, der opfører sig som en Herremand og saaledes tilvender sig en ufortjent anseelse.»

Fant i populærkultur
--------------------

*Fant* er også navn på en eldre norsk svarthvittfilm med Alfred Maurstad i hovedrollen. 

En kjent slått fra Setesdal heter *Fanten*, mens en like kjent slått fra Telemark kalles *Fenta*. 

Aslaug Vaa har i diktet *Uppi Måneskin* en varm og vill skildring av et nyforelska fantepar.

Se også
-------

* Fantestrek

Referanser
----------

1. ↑  Søk etter *fant* i Bokmålsordboka og Nynorskordboka eller i Det Norske Akademis ordbok
2. ↑  «Norsk Ordbog (Ivar Aasen, 1873)». *aasen.ordboki.no*. Besøkt 28. mai 2023.
**Ragnar Otnes** (født 1959) er en norsk programleder og TV-produsent kjent fra tiden som programleder på TV3. 

Otnes startet karrieren som tekstforfatter i reklamebyrå. Han kom til TV3 i 1989 og ble i første halvdel av 1990-årene kanalens mest profilerte programleder, blant annet med *Lykkehjulet*, *Løs på tråden* og *Otnes live*. Han ledet over 400 direktesendte programmer på kanalen frem til han sluttet i 1995. Etter TV3 jobbet han bak kamera hos produksjonsselskaper som Strix, MTV Produksjon, Dinamo, Nordisk Film, Monster Entertainment, Propaganda Media og TV-kanaler som NRK og TV 2. Mellom der jobbet han også som kunstmaler noen år (2000–2004). Han har siden 2016 jobbet i sosialtjenesten i Oslo kommune.

I 1980 var han deltaker i NRKs humorprogram *Narrespeilet.*

TV-program
----------

(programleder)

* *Lykkehjulet* (1990–1991)
* *Løs på tråden* (1992)
* *Mann Oh! mann* (1994)
* *Otnes live* (1994–1995)
* *Med blikket mot stjernene* (1995)

Referanser
----------

1. ↑   LinkedIn, no.linkedin.com, besøkt 30. juli 2022[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3  «Otnes». Linkedin. Besøkt 31. juli 2022.
3. ↑  «- Nasjonal folkefest om to år». *www.aftenposten.no*. 2008. Besøkt 31. juli 2022.
**Dae Mu-ye** eller **kong Mu** (født ?, død 737) var 2. konge i det koreanske kongedømmet Balhae. Han er spesielt kjent for rikets ekspansjon.

Bakgrunn
--------

Dae Mu-ye var endste sønn av kongedømmet Balhaes grunnlegger, Dae Jo-yeong. Han overtok embedet etter at hans far døde i 719. Keiser Xuanzong gav han tittelen «Konge av Gyeruprovinsen». Den nye kongen gav sin far det posthumne navnet «Kong Go». Deretter erklærte han æraen *In-an* for å markere uavhengigheten fra det kinesiske Tang-dynastiet. Han sendte mange diplomater til Tang, deriblant både sønner og brødre.

Konge
-----

Balhaes aggressive ekspansjon skapte uro hos Tang-Kina, Silla lengre sør på Koreahalvøya, Khitanernes, Xi, the Göktürkene og hos flere Mohestammer. Etter at Heishui Mohe nord for Balhae kom under direkte kontroll av Tang i 727 angrep han Heisui Mohe i frykt for å bli utsatt for en knipetangsmanøver.

Dae Mu-yess bror Dae Mun-ye (大門藝) var pro-Tang og motsatte seg den militære manøveren og hoppet deretter av til Tang. I 732 beordret han en ekspedisjon til Tang ved Shandong sammen med Balhaes marinegeneral Jang Mun-hyu. Samme år ledet han tropper til Madushan (馬都山) i utkanten av Shanhai-passet og okkuperte byene i området. I 733 beordret keiser Xuanzong Dae Mun-ye å angripe Balhae sammen med styrker fra Silla, uten at angrepet ble vellykket.

I 727 forsøkte Balhae å unngå isolasjon ved å sende diplomater til Japan. Kongen sendte med dokumentasjon på at Balhae nå hadde gjenvunnet området til Goguryeo etterfulgte kongedømmet Buyeo. Japan hadde et anstrengt forhold til Silla og ønsket det nye Goguryeo velkommen.

Dae Muye ble etterfulgt av sin sønn, Dae Heummu i 737.

Referanser
----------

1. ↑  New History of Tang Dynasty Wuchengci zhuan, p.4597; Comprehensive Mirror to Add in Government, Vol.210, Xuanzhong Kaiyuan 21th Year, January, "Kaoyi",p.6800

Eksterne lenker
---------------

* (en) Britannica Concise Encyclopedia
* (en) Columbia Encyclopedia
* (en) U.S. Library of Congress: Country Studies
* (en) Provinces of Balhae Kingdom


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Go av Balhae** | **Konge av Balhae**(718–737) | Etterfølger:**Mun av Balhae** |

Portal: Korea
**Bane Energi** ble etablert som en egen resultatenhet i Jernbaneverket i 1996. Hensikten var å samle ressursene for energiforsyningsanlegg i en egen enhet. 

Fra 1. mai 1997 fikk Bane Energi ansvaret for å kjøpe inn elektrisitet til all elektrisk togframføring, og fra 1. juli 2001 overtok Bane Energi de siste omformerstasjonene fra NSB Gardermobanen AS. Fra samme tidspunkt har enheten ansvaret for energiforsyningen til hele det elektrifiserte jernbanenettet i Norge.I 2010 ble Bane Energi overført til Banedivisjonen i Jernbaneverket som en egen resultatenhet.

Bane Energi kjøper inn og omformer energi fra 50 Hz til 16⅔ Hz før det leverer videre til kontaktledningsanlegget. I 2007 ble det inngått avtale om kjøp av kraft med opprinnelsesgarantier. Disse kontraktene er solgt videre til togselskapene og infrastrukturen i Jernbaneverket i Norge.

Bane Energi består av markedsavdeling, plan- og prosjektavdeling og en driftsavdeling.

Virksomheten
------------

Bane Energis virksomhet er delt inn i fem hovedområder

* Energiomsetning 50 Hz
* Kraft- og nettomsetning underlagt Stortingsprop. Nr 64 1996/97 (16⅔ Hz)
* Nettvirksomhet (Ofotbanenettet 50 Hz)
* Nettvirksomhet (omformerstasjonene med egne tilknyttede nett 16 2/3 Hz)
* Energiproduksjon (Kjosfoss kraftverk)

Referanser
----------

1. 1 2  Bane Energi (27. februar 2010). «Bane Energi».
2. 1 2  Jernbaneverket (27. februar 2010). «Bane Energi».

Se også
-------

* Jernbane
* Jernbaneverket

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Brønnøysundregistrene
 |
**Ulf den modige** (*Ulf* eller *Ulv den uredde*, norrønt: *Úlfr inn óargi*) var en norsk herse (høvding) som levde i Namdalen på 700-tallet.

I *Skáldatal* sies det at Ulf «*i løpet av en natt diktet en dråpa om sine egne bedrifter; han var død før dagen kom*». Dråpaen er tapt, men det er det eldste skaldediktet vi hører om som tilskrives en navngitt skald.

En lignende «dødssang» tilskrives Ulfs angivelige sønnesønns sønnesønn Orvar-Odd, en ren sagnskikkelse som ved hjelp av tre magiske piler traff alt han skjøt på; pilene vendte tilbake av seg selv som boomeranger. På sitt dødsleie etter et ormebitt diktet Orvar-Odd et kvad på *fornyrðislag* om sine egne heltedåder. Etter dette døde han. Kvadet er på norrønt kjent som *Ævidrápa Ǫrvar-Odds*, men det er ikke en dråpa i egentlig betydning.

Etterslekt
----------

Ifølge *Egils saga* hadde Ulf den modige en datter, Hallbera, og en sønn, Hallbjørn halvtroll, som i sin tur var far til Ketil Høng (*höng* = hannlaks). Ketil Høng var far til to døtre, Helga og Ravnhild. Ravnhild var mor til den Kjetil Høng som ble landnåmsmann på Island.

*Egils saga* beretter at i Norge bodde en mann som het Ulv, sønn til Bjålve og Hallbera. Ulv var en flink jordbruker, og folk oppsøkte ham når de trengte gode råd. Men på kveldstid ble han så folkesky at folk mente han var hamskifter, og kalte ham derfor Kveldulv. Med sin kone hadde han to sønner, Torolv og Grim Kveldulvsson. Begge vokste seg store og sterke som sin far, men Torolv var pen og godt likt, mens Grim var mørk og stygg, lik sin far av ansikt og sinn. Men Grim var en dyktig jordbruker og smed, og også han ble landnamsmånn på Island der graven hans er markert. Grim ble far til Egil Skallagrimson.

Referanser
----------

1. ↑  Finnur Jónsson, *Tilnavne i den islandske oldlitteratur*, København, 1908, sid 251.
2. 1 2  Finnur Jónsson, *Den oldnorske og oldislandske litteraturs historie*, I, 2 utg. København, 1920, sid 413.
3. ↑  *Úlfr inn óargi var hersir ágætr í Nóregi, í Naumudali, faðir Hallbjarnar hálftrolls, föður Ketils hæings. Úlfr orti drápu á einni nótt ok sagði frá þrekvirkjum sínum; hann var dauðr fyrir dag.* Hentet fra: *Skáldatal*
4. ↑  *Store norske leksikon* (2005-07): «Orvar Odds saga» i *Store norske leksikon* på snl.no. Hentet 18. august 2023 fra
5. ↑   *Orvar-Odds saga*, kap. 31-32.
6. ↑  Finnur Jónsson foreslår navnet *Ævikviða*. (*Den oldnorske og oldislandske litteraturs historie*, II:1, København 1898, s. 149.)
7. ↑  Finnur Jonsson: *Den oldnorske og oldislandske litteraturs historie*, 2. bind, 1. linje
8. ↑  *Egils saga*, oversatt av Hallvard Lie
9. ↑  *Egils saga*, kap. 1
10. ↑  Grim Kveldulvssons grav på Island

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni
 |
*Ingeborg ved havet*, 1845
Altertavla i Vågan kirke, malt av Frederik Nicolai Jensen 1869-1870
**Frederik Nicolai (Fritz) Jensen** (født 21. juni 1818 i Bergen, død 28. november 1870 i Steigen) var norsk prest, kunstner og stortingsmann.

Han tok studenteksamen fra Bergen katedralskole i 1837, og ble cand.theol. i 1840. Etter sin teologiske utdannelser i 1841 dro til Kunstakademie Düsseldorf for å utdanne seg som maler. Han studerte der til 1845, tildels med offentlig stipend. Han var også på reise til München og Italia. Hans maleri *Ingeborg ved havet* (1845) finnes i Bergen Kunstmuseum.

Siden malte han flere store historiemalerier, ofte med norrøne motiver.

Da han kom hjem fra Düsseldorf, prøvde han å leve som kunstner i Bergen. Han stod bak etableringen av Det norske Theater i Bergen sammen med Ole Bull, og var teatrets første instruktør. Kari Gaarder Losnedahl har karakterisert ham som «den første moderne norske instruktør». Han var også aktiv i Bergens Haandværkerforening en periode.

Men i 1854 tok han i mot sokneprestembedet i Bø i Vesterålen. Fra 1863 var han sokneprest i Steigen. og han var ordfører der fra 1865 til 186. Han var stortingsrepresentant for Nordland fra 1862 til 1864, og satt i kirkekomiteen på stortinget. Statsråd Christian Jensen var hans bror.

Fritz Jensen fortsatte siden å male, men uten å stille ut. Blant annet malte han altertavla i Vågan kirke i 1869-1870. Den ble tatt vekk da gammelkirken ble erstattet av Lofotkatedralen i 1900, men satt opp igjen etter menighetens ønske i 1948. Altertavla er utgangspunkt for Herbjørg Wassmos roman Hundre år.

Bibliografi
-----------

* *Treenighed paavist som livets lov* ble utgitt av professor M. J. Monrad 1874.

Referanser
----------

1. 1 2   Stortinget og statsraadet: 1814–1914. B. 1 D. 1 : Biografier A-K, side(r) 442[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   KulturNav, oppført som Frits Jensen, KulturNav-ID f5b9763c-fd9f-4c0a-a473-dd435c070ba8[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   Norsk kunstnerleksikon, Norsk kunstnerleksikon ID Frits\_Jensen, oppført som Frits Jensen[Hentet fra Wikidata]
4. 1 2   Benezit Dictionary of Artists, Benezit-ID B00094751, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
5. 1 2 3  Tallak Olsen Lindstøl (1914). *Stortinget og statsraadet : samt tillæg. B. 1 D. 2 : Biografier A-K*. Kristiania. s. 442.
6. 1 2  Strindberg, Lisa Kristin (5. oktober 2001). «Glemt pioner i norsk åndsliv». nrk.no. Besøkt 13. juni 2013.
7. ↑  Om altertavla i Vågan kirke

Eksterne lenker
---------------

* (en) Frederik Nicolai Jensen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (no) Frederik Nicolai Jensen hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata
* (no) Fredrik Nikolai Jensen i Store norske leksikon

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk kunstnerleksikon **·** Historisk befolkningsregister **·** BIBSYS **·** VIAF **·** KulturNav **·** KulturNav
 |
**Kamilla Aslaksen** (født 26. juni 1965 i Arendal) er førsteamanuensis ved Fakultet for lærerutdanning og pedagogikk ved Høgskolen i Innlandet.

Kamilla Aslaksen har en ph.d.-grad i bibliotek- og informasjonsvitenskap fra OsloMet med avhandlingen «Amtmannens døtres liv. En bokhistorisk undersøkelse av Norges første moderne roman». Hun er i tillegg cand.philol. med hovedfag i norsk språk og litteratur fra Universitetet i Oslo (UiO) fra 1994. Etter studiene var hun stipendiat ved UiO der hun forsket på Henrik Ibsens skuespill. Deretter var Aslaksen lektor i norsk ved Universitetet i Amsterdam i perioden 1994–1999. Etter at hun returnerte til Norge arbeidet hun i J.W. Cappelens antikvariat i perioden 1999–2009. 

Aslaksen drev enkeltpersonforetaket Ka forlag fra 2005. Fra 1. januar 2010 var hun leder av bokavdelingen i Blomqvist Kunsthandel. Hun har også vært fast spaltist i *Morgenbladet*. Aslaksen har skrevet *Ibsenspørreboka* (Ka forlag 2005) og *Munch på Tøyen* (Pax 2011), samt redigert boka *Erindringer af mit Liv 1790-1830* av Conrad Nicolai Schwach (Ka forlag 2008).

Hun er aktiv i debatten om transpersoner, og har skrevet innlegg mot juridisk kjønnsskifte for transpersoner sammen med nestleder i Women’s Declaration International Anne Kalvig.

Referanser
----------

1. ↑   hdl.handle.net[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Kamilla Aslaksen» **(norsk)**. Høgskolen i Innlandet. Besøkt 20. april 2022.
3. ↑  «Bokhistorisk doktordisputas | Norsk bok- og bibliotekhistorisk selskap». Besøkt 20. april 2022.
4. ↑  Aslaksen, Kamilla (2019). *Amtmannens døtres liv. En bokhistorisk undersøkelse av Norges første moderne roman*. OsloMet - Storbyuniversitetet. ISBN 978-82-8364-214-8.
5. ↑  Kamilla Aslaksen (8. april 2011). «En norsk westernroman». *Morgenbladet* **(norsk)**. Besøkt 10. august 2023.
6. ↑  Anne Kalvig og Kamilla Aslaksen (8. desember 2021). «Store norske leksikon formidler pseudovitenskap og propaganda om kjønn». *Aftenposten*. Besøkt 10. desember 2022.
7. ↑  Hege Kristin Andreassen, Åsta Lovise Einstablad, Kari Jegerstedt, Lene Myong og Siri Øyslebø Sørensen (11. januar 2022). «Støtte til Store norske leksikon om kjønn». Besøkt 10. desember 2022.

Eksterne lenker
---------------

* Ka forlags nettsider (Besøkt 29. mars 2011)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** CRIStin
 |
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for IndonesiaIndonesia Indonesia |
| Friidrett: |
| Friidrett U20-VM i friidrett |
| Gull | 2018 Tammerfors |  100 m |
| Friidrett Juniorasiamesterskapet i friidrett |
| Gull | 2018 Gifu | 100 m |

**Lalu Muhammad Zohri** (født 1. juli 2000) er en indonesisk friidrettsutøver som konkurrerer i sprintløp. Han vant 100 meter under U20-VM i friidrett 2018.

Idrettskarriere
---------------

### 2017

Zohri vant 200 meter under det indonesiske juniormesterskapet i friidrett 2017.

### 2018

Indonesia arrangerte en turnering foran Asialekene, og Zohri kom der på andreplass på 100 meter, og var med på stafettlaget som vant 4 x 100 meter stafett. Han vant 100 meter under Rafer Johnson&Jackie Joyner-Kersee Invitational i USA i april, og kom på andreplass under Mt. SAC Relays. I Juniorasiamesterskapet i friidrett 2018 vant han 100 meter, med tiden 10,26.

Han deltok i U20-VM i friidrett 2018, og vant der 100 meter med ny personlig rekord og indonesisk juniorrekord på 10,18 sekunder. Dermed ble han den første utøveren fra Indonesia som vant en medalje under Junior-VM i friidrett noensinne. Han deltok i Asialekene 2018, og kom der på sjuendeplass på 100 meter.

### 2019

Han deltok på 100 meter under VM i friidrett 2019 der han ble slått ut i forsøksheatene.

### 2021

I 2021 representerte han landet sitt under Sommer-OL 2020 i Tokyo på 100 meter der han ble utslått i førsøksheatet.

Referanser
----------

1. ↑   World Athletics Database, World Athletics utøver-ID 373792[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   www.viva.co.id[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2 3  IAAF - *Lalu Muhammad Zohri*, besøkt 27. august 2018.
4. ↑  «100 Metres Men − Heats − Summary» (PDF). *IAAF*. Besøkt 27. september 2019.
5. ↑  «Athletics – Men's 100m - Round 1 - Results» (PDF) **(engelsk)**. olympics.com. 31. juli 2021. Arkivert fra originalen (PDF) 8. oktober 2021. Besøkt 30. august 2021.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Lalu Muhammad Zohri – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Lalu Muhammad Zohri – World Athletics Rediger på Wikidata
* (en) Profil hos Asialekene 2018
**Kaja Gunnufsen** (født 10. mai 1988 i Ås) er en norsk sanger og låtskriver.

Hennes gjennombrudd kom i 2013 med hennes andre singel, «Desp», som ble nominert til årets hit av musikkmagasinet GAFFA. Debutalbumet *Faen Kaja* ble utgitt i 2014 på plateselskapet Brilliance. Hun ble med dette albumet hyllet av enkelte anmeldere som en stemme som presist og humoristisk beskrev nåtidens ungdoms, i ordlag som «ungdommens naive stemme blir ikke skarpere enn dette», mens hun av andre anmeldere ble beskyldt for å være platt og uniteressant. Med dette albumet ble hun nominert til Spellemannprisen 2014 og P3 Gull 2014, begge i klassen årets nykommer.

Hun ga ut sin andre album *Ikke tenk på det* i 2016 og ble nominert i klassen tekstforfatter under Spellemannprisen 2016. 

Musikkvideon til hennes singel «Au», laget av Kenneth Karlstad ble også nominert til "Årets film - Åpen kort" under kortfilmfestivalen Kort i 2015.

I 2015 var hun med på NRK P3s radiodokumentar, med tittelen «Fra pop til pupp».

Diskografi
----------

* Faen Kaja (2014)
* Ikke tenk på det (2016)
* Interiør og død (2023)

Referanser
----------

1. ↑   www.birthday.no[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2  «Hun er årets elsk-hat-artist - dagsavisen.no». *www.dagsavisen.no*. Besøkt 12. mai 2016.
3. ↑  «Kaja Gunnufsen: Faen Kaja». *gaffa.no*. Arkivert fra originalen 11. februar 2017. Besøkt 12. mai 2016.
4. ↑  «Plateanmeldelse: Kaja Gunnufsen - «Faen Kaja»». *VG*. Besøkt 12. mai 2016.
5. ↑  «Og de nominerte på Kort er ...». *Stavanger Aftenblad*. 23.10.2015.
6. ↑  «Fra pop til pupp». *NRK P3*. Besøkt 12. mai 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Kaja Gunnufsen på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
* Musikkvideoen til «Au» på Vimeo

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |