recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Magne Lerø** (født 7. april 1954) er en norsk redaktør og forfatter. Han er redaktør og eier av Ukeavisen Ledelse, nettavisen Dagens Perspektiv, bransjeavisen Dagligvarehandelen og magasinet Plot gjennom selskapet Medier og Ledelse AS.

Lerø har vært direktør i *Vårt Land*, administrerende direktør på Lovisenberg Diakonale Sykehus og i stiftelsen Diakonissehuset Lovisenberg, forlagssjef i Verbum og Genesis og informasjonssjef i Norges KFUK-KFUM. Han har også vært styremedlem og i flere bedrifter og organisasjoner. Han var i 2001 medlem av Menighetsfakultetets forstanderskap.

Lerø var tidligere ansvarlig redaktør og daglig leder i Ad Fontes Medier AS, et datterselskap av Mentor Medier, og var gjennom dette ansvarlig redaktør for blant annet Økonomisk Rapport, Ukeavisen Ledelse, Gründer og Ny Tid. Disse publikasjonene hadde egne underordnede redaktører bortsett fra Ukeavisen Ledelse, der Lerø selv var ansvarlig redaktør.

Lerø har teologisk embetseksamen fra Det teologiske menighetsfakultet og Master of Management fra Handelshøyskolen BI. Han har skrevet artikler i flere fagbøker, senest i 2015 i *Politiledelse* og *Helt med - I samme fellesskap uavhengig av funksjonsevne*.

Bibliografi (utvalg)
--------------------

* Dag Håkon Hellevik og Magne Lerø (2005). *Tabber, tull og tankesurr - siden sist. Norske ledere og politikere i manesjen 2001-2004*. Oslo: Næringslivets Forlag. ISBN 82-997200-0-1.
* Magne Lerø (2003). *Toppsjefen : vurdert av medarbeidere, fagfolk og lederutvelgere*. Oslo: Genesis. ISBN 82-476-0271-7.
* Magne Lerø (1987). *Lederskap i dag : håndbok for ledere i kristent arbeid*. Oslo: Verbum. ISBN 82-543-0311-8.
* Sindre Eide, Magne Lerø og Finn Wagle (1986). *Tro i dag - sentrum*. Aschehoug. ISBN 9788203129025.

Referanser
----------

1. ↑   Store norske leksikon, Store norske leksikon-ID Magne\_Lerø[Hentet fra Wikidata]
2. ↑

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** BIBSYS **·** VIAF
 |
**«Bel Ami»** (Mer presis **«Du hast glück bei den Frau'n, Bel Ami»**) er en tysk sanghit med melodi av Theo Mackeben og tekst av Hans Fritz Beckmann.

Den ble første gang sunget av Lilli Waldmüller (som Rachel) i spillefilmen *Den smukke venn* fra 1939, hvor Willi Forst både var regissør og spilte hovedrollen som George Duroy.

Sangen nøt stor populariet i Det tyske riket, noe som er bemerkelsesverdig i lys av det uheroiske refrenget.

Willy Forst mit Odeon Musette-Orchester sang den selv inn. Den ble utgitt på 78-platen Odeon O-2627.

Det finnes også en instrumentalversjon med Will's Trekkspillorkester for Columbia.

Norske versjoner
----------------

Det finnes flere norske tekster. Alles versjoner heter «Bel Ami».

### Innspillinger

| År | Sangtittel | Albumtittel | Artist | Tekstforfatter | Platetype | Platemerke og katalognummer |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1939 | «Bel Ami» |  | Reidar Andresen med Kr. Haugers Danseorkester | Tola | 78-plate | Telefunken T-8249 |
| 1940 | «Bel Ami» |  | Jens Book-Jenssen med Ø. Berghs Bristolorkester | Tola | 78-plate | Columbia GN 732 |
| 1958 | «Bel Ami» |  | Anne Lise Jacobsen, Kjell Karlsens orkester | A.T. | Single | RCA NA 1115 |
| 1990 | «Bel Ami» | *Slagerminner 1* | Gunnar GP Pedersen | Gunnar GP Pedersen | CD | GP GP190CD |

Gunnar Sønstevolds Swing Four har spilt inn en instrumentalversjon i Oslo i november 1939. Den ble utgitt på 78-platen Columbia GN 5055.

Fotnoter og referanser
----------------------

1. ↑  Bel Ami Arkivert 11. juli 2011 hos Wayback Machine. hos www.filmzentrale.com
2. ↑  Innspilt i Oslo 16. november 1939
3. 1 2  Se plateetiketten

Portal: Tyskland
***Satan Junior*** er en amerikansk stumfilm fra 1919, regissert av Herbert Blaché og John H. Collins.

Handling
--------

Den kjente dramatikeren Paul Worden flytter til en bungalow på landsbygda for å skrive et nytt verk og øve med Marjorie Sinclair, en skuespillerinne, som bor i nærheten. En dag hjelper Paul naboen sin, Diana Ardway, den bortskjemte tenåringsdatteren til en stål-magnat - etter at hun får problemer med hesten hennes. Diana, i begynnelsen fornærmet av Pauls innblanding, utvikler snart en lidenskapelig interesse for ham.

Dette fører til at hun spionerer på ham, noe som også forårsaker problemer med Marjorie. Når hun vet at faren hennes snart kommer tilbake fra Europa, gir Diana en kunngjøring til Associated Press om at hun skal være forlovet med Paul og kidnapper ham som en del av planene hennes. Men samtidig begynner Paul å bli virkelig forelsket i Diana.

Skuespillere
------------

* Viola Dana som Diana Ardway
* Milton Sills som Paul Worden
* Lila Leslie som Marjorie Sinclair
* Frank Currier som Nathaniel Ardway
* Lloyd Hughes som Tad Worden
* George King som Juan-Kai
* Alice Knowland som Emmeline Ardway

Referanser
----------

1. ↑  Satan Junior
2. ↑  SATAN JUNIOR

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Satan Junior* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Satan Junior* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *Satan Junior* på American Film Institute Rediger på Wikidata
**Møbelindustri** er en bransje innenfor treforedlingsindustrien, med lange håndverks- og industritradisjoner i både Norge og mange andre land. Møbelindustrien benytter råvarer av trelast til produksjon av møbler, og er en industriell, storskala utvikling av håndverket som i årtusener har vært utøvet av møbelsnekkere. 

Land som tradisjonelt har en betydelig møbelindustri har oftest nyttet lokale råvarer – det er bare i etterkrigstiden at produksjon med langveis importerte råvarer, derunder tropisk tømmer, har vært vanlig. Bruk av tropiske treslag som mahogni i møbler har vakt protester av hensyn til utarmingen av de tropiske regnskogenes artsmangfold.

I Norge er møbelindustrien konsentrert til Møre og Romsdal, spesielt fjordene i Sunnmøre, med Ekornes, Hjellegjerde, Brunstad, Formfin, Slettvoll m.fl. Industrien på Østlandet omfatter Norema og Sigdal kjøkken.

Ellers er det en betydelig møbelindustri i blant annet Sverige, Finland, Danmark, Estland, Italia, Kina og USA.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Britannica **·** HDS **·** NKC
 |
De ulike plassene i vikingtidens Småland. Røde og sorte punkter angir landskapets runesteiner
**Möre** var et av de små folklandene i middelalderen som senere kom til å bli landskapet Småland. Möre tilsvarer i dag den sørlige delen av Kalmar län. 

Möre er nevnt rundt 900 av Wulfstan som *Meore*. I middelalderen var det delt i to herreder, *Södra Möre härad* fra Brömsebäck i sør og til nær Kalmar i nord og *Norra Möre härad* ved den smaleste delen av Kalmarsund.

Möre lå under Kalmar slott fra slutten av 1200-tallet. Men lovmessig hørte det til under Östgöta lagsaga frem til 1559 da det ble overført til den nyopprettede Smålands lagsaga. 

Södra Möre härad ble i 1645 gitt som arvelig grevskap til Axel Oxenstierna og ble i tidens latinske dokumenter omtalt som *Morea australis*, samme «australis» som i Australia og det betyr «sørlige» det vil si; *Södra Möre*.

Se også
-------

* Aspeland
* Finnveden
* Handbörd
* Kinda
* Njudung
* Sevede
* Tveta
* Tjust
* Vedbo
* Vista (Småland)
* Värend

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
***Den lengste reisen*** er et eventyrspill fra norske Funcom som kom ut sent i 1999. Spillet ble skrevet av Ragnar Tørnquist.

Spillet har mottatt flere gode anmeldelser. Spillet ble utgitt på syv språk: norsk (med bla. stemmene til Synnøve Svabø, Finn Schau og Lasse Kolstad), engelsk, fransk, nederlandsk, svensk, polsk og spansk. Det ble også utgitt i Tsjekkia og Italia, men på engelsk.

Oppfølgeren Drømmefall kom i mai 2006.

Handling
--------

Vi møter den 18 år gamle studenten April Ryan, som har startet på kunstskole i bydelen Venice i millionbyen Newport. Mysteriet begynner når Aprils drømmer blir mer og mer levende. En dag møter hun den mystiske mannen Cortez. Han forteller henne hvorfor hun har disse drømmene og meningen bak dem. April finner ut at hennes verden ikke er den eneste. Det er i virkeligheten to verdener, Stark og Arkadia, som holder til i parallelle dimensjoner. Det viser seg at April er en Skifter, det vil si at hun kan transportere seg mellom verdene. I tusener av år har Balansen sørget for likevekt i kosmos, og sikret harmoni mellom tvillingverdenene. Men nå er Balansen mellom disse verdenene truet, og kaos holder på å ødelegge Balansen. Det er opp til April å redde universet fra totalt kaos.

Verdenene
---------

* Stark er vitenskapens verden, den vi lever i nå. Handlingen i Den lengste reisen foregår omtrent 200 år fram i tid.
* Arkadia er magiens verden. Denne verdenen kan minne litt om middelalderen i virkeligheten.

Anmeldelse
----------

Den lengste reisen har jevnt over fått gode anmeldelser av utenlandsk presse. Spillet har en Metascore på 91/100. Nettsiden GameSpot ga spillet karakteren 9,3/10, og trakk frem spillets historie og stemning som de fremste kvalitetene ved spillet.

Portering
---------

Under Gamescom i 2011 avslørte Ragnar Tørnquist at Funcom holder på å utvikle en versjon til iPhone-plattformen.

Se også
-------

* Drømmefall - Den Lengste Reisen
* Dreamfall Chapters

Referanser
----------

1. ↑  Fotnote/note
2. ↑  Fotnote/note[*død lenke*]

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Den lengste reisen* på Steam Rediger på Wikidata

* (en) *Den lengste reisen* på GOG.com Rediger på Wikidata

* (en) *Den lengste reisen* hos MobyGames Rediger på Wikidata

* (en) *Den lengste reisen* hos Visual Novel Database Rediger på Wikidata

* (en) *Den lengste reisen* på Metacritic Rediger på Wikidata

* (en) *Den lengste reisen* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Den lengste reisen* på Behind The Voice Actors Rediger på Wikidata

* (en) *Den lengste reisen* hos Giant Bomb Rediger på Wikidata

* (en) *Den lengste reisen* hos Internet Game Database Rediger på Wikidata

* (en) *Den lengste reisen* hos GameFAQs Rediger på Wikidata
* Norsk fanside
* Offisielt forum
* www.ragnartornquist.com

Portal: Videospill
**Neusiedler See** (ungarsk: *Fertő tó*) er en innsjø i den østerrikske delstaten Burgenland og det ungarske fylket Győr-Moson-Sopron. Innsjøen har siden 2001 vært oppført på UNESCOS verdensarvliste (kulturarv).

Geografi
--------

### Form og utbredelse

Sjøen har en form som kan minne om et skohorn. Den nordligste tredelen kalles *Neusiedler Bucht* og det smaleste stedet er *Illmitzer Seenge*.

Av innsjøens areal på 320 km² (hvorav 180 km² er sivbelter) ligger rundt tre fjerdedeler i Østerrike. Neusiedler See er med dette Østerrikes største innsjø. Østerrikes andel av Bodensee er meget liten og andre innsjøer i landet er betydelig mindre.

Innsjøen ligger 115 moh. Den har et tilsigsfelt på 1 120 km². Dette omfattes kun av noen få, små elver (bl.a. Wulka). Disse bidrar bare 20 % til vanntilføringen. Den øvrige tilføringen kommer av direkte nedbør og tilsig. Vannspeilets høyde, og dermed arealet, varierer derfor gjennom året. For å unngå oversvømmelser ved høy vannstand, sluses vann via en kunstig kanal (*Einser-Kanal*) til elven Rabnitz. Dette utgjør i gjennomsnitt 10 % av innsjøens vanntap. Resten skyldes fordampning.

Innsjøen er 36 kilometer lang og mellom 7 og 14 kilometer bred. Oppsiktsvekkende nok, har innsjøen en gjennomsnittlig dybde på kun én meter. Størst målte dybde er 1,8 meter.

Neusiedler See har ingen naturlige avløp og kalles derfor *steppesjø*. Vannet har noe høyere saltinnhold (2 ‰) enn ferskvann og kan derfor betegnes som brakkvann (definert som saltinnhold mellom 1 ‰ og 10 ‰). Saltkonsentrasjonen skyldes i hovedsak oppløselige salter som skilles ut fra sedimentære bergarter som utgjør deler av innsjøens bunn.

### Omlandet

Sjøen er en del av Den lille ungarske slette som er en vestlig utløper av Den ungarske slette. I vest avgrenses området av Leithafjellene, i nord av Parndorfsletten, i øst av Seewinkel og i sør det ungarske Hanság.

Byer ved sjøen er Neusiedl am See i nord, Fertőd og Fertőrákos i sør og Rust i vest.

Flora og fauna
--------------

Innsjøen er omgitt av et bredt sivbelte som danner et attraktivt habitat for en rekke fuglearter. Blant annet bieter, egrett- og purpurhegre, svartehavsmåke, avosett, stylteløper, stork og skjestork samt pirol, stortrappe og keiserørn. Innsjøen er habitat for ca. 300 fuglearter, noe som tilsvarer ca. 40 % av alle europeiske fuglearter. Halvparten av artene er registrert som hekkende. Også amfibier, krypdyr, edderkopper og insekter er representert med tallrike arter.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5 6 7  *Atlas der natürlichen Seen Österreichs mit einer Fläche ≥ 50 ha* **(tysk)**. Wien: Institut für Wassergüte / Bundesamtes für Wasserwirtschaft. 2008. s. 15-17. ISBN 3-901605-29-0. Arkivert fra originalen 23. september 2015.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Lake Neusiedl – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** VIAF **·** GND **·** NKC **·** GeoNames **·** GeoNames
 |
«***Den kvinnelige konduktør***» er et skillingstrykk. Alf Prøysen forteller at denne er litt uvanlig siden den er trykket på et postkort. Prøysen presenterte visa i «Magasinet for alle» årgang 1957.

Teksten
-------

**1.**De har vel ikke sett oss før  

Den kvinnelige konduktør  

med snorer både her og der  

i fine nye og fjonge klær.  

Har De fått et lite smil  

De kjører aldri mer med bil,  

men tar med sporet stadig vekk,  

og kjører byen rundt i trekk.  

Konduktøren gjør furore  

omkring på sporet  

Hun er alt alles yndling  

konduktøren bare nikker,  

så stø og sikker  

på linje seks.  

  

**2.**En herre kom inn på min trikk  

han sendte meg et kjærlig blikk  

men jeg bare sa ifra  

kurtise vil jeg ikke ha.  

Men han både ba og svor:  

Jeg måtte tro ham på hans ord,  

og før jeg kunne hindre det  

lå han foran meg på kne  

konduktør du må meg høre  

akk la oss kjøre,  

for hele livet sammen  

konduktør akk still min smerte  

skjenk meg ditt hjerte  

på linje seks.

Kilder
------

* De gamle visene 4 med Alf Prøysen, Forlaget For Alle, Oslo 1975
**Forsvarspolitisk utvalg** (**FPU**) var et norsk offentlig utvalg opprettet ved kongelig resolusjon 18. august 2006. Utvalget leverte 31. oktober 2007 den offentlige utredningen *NOU 2007:15 Et styrket forsvar*. Denne gav sammen med Forsvarsstudie 07 utarbeidet av forsvarssjefen, grunnlag for langtidsplan for Forsvaret for perioden 2009–2012.

Utvalget bestod av 16 medlemmer med én representant fra samtlige politiske partier som var representert på Stortinget i tillegg til eksperter fra relevante fag- og kompetansemiljøer. Siri Bjerke (Ap) var utvalgets leder. Andre medlemmer var distriktssjef Harald Valved (FrP), ordfører Jonni Solsvik (H), sykepleier Åse Wisløff Nilssen (KrF), seniorrådgiver Johan J. Jakobsen (Sp), rådgiver Kjetil Bjørklund (SV), selvstendig næringsdrivende Eldbjørg Løwer (V), leder Geir Knutson, seniorrådgiver Jacob Børresen, beredskapssjef Benedicte Giæver, forsker Annika S. Hansen, professor Janne Haaland Matlary, forbundsleder Peter A. Moe, flaggkommandør Arne Røksund, avdelingsdirektør Torill Tandberg og assisterende direktør Ståle Ulriksen.

Utvalgets hadde som en del av sitt mål å legge grunnlag for en bred og åpen dialog om forsvars- og sikkerhetspolitiske utfordringer. Utvalgets mandat var å vurdere og fremme forslag til prioriteringer knyttet til et bredt spekter av problemstillinger som ville stå sentralt i den videre utviklingen av Forsvaret, herunder:

* Sentrale utfordringer knyttet til den videre moderniseringen av Forsvaret, med utgangspunkt i behovet for å skape en langsiktig balanse mellom Forsvarets oppgaver, ambisjonsnivå og ressurstilgang.
* Nasjonale og internasjonale utviklingstrekk av betydning for den videre utviklingen av Forsvaret, med et spesielt fokus på nordområdene og Forsvarets rolle i denne forbindelse.
* Forsvaret evne til å bidra til å oppfylle Norges internasjonale forpliktelser knyttet til De forente nasjoner, NATO og europeisk samarbeid.
* Prioriteringer innenfor områder som Forsvarets ambisjonsnivå, sivilt-militært samarbeid og verneplikt.

Utvalget foreslo en styrking av Forsvaret på tre måter:

1. gjennom et økonomisk løft for å skape bedre balanse mellom Forsvarets oppgaver, struktur og ressurser.
2. gjennom at Forsvaret får mer ut av ressursene.
3. gjennom forutsigbare forsvarsbevilgninger.

Utvalget foreslo å videreføre den allmenne verneplikten.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  *NOU 2007:15 Et styrket forsvar*

Eksterne lenker
---------------

* *NOU 2007:15 Et styrket forsvar*
**Den latinske blokk** (italiensk: *Blocco Latino*, fransk: *Bloc Latine*, spansk *Bloque Latino*, portugisisk: *Bloco Latina*) var en foreslått allianse mellom Italia, Frankrike, Spania og Portugal i perioden mellom 1920 og 1940-tallet. Alliansen skulle være basert på landenes felles latinske samfunn og kultur. Den ble først foreslått av Benito Mussolini i 1927. Forslaget ble offentlig diskutert mellom Italia, Spania og Vichy-Frankrike under andre verdenskrig.

På 1930-tallet uttalte den franske statsministeren Pierre Laval sammen med andre franske konservative seg positivt om en mulig allianse med Spania og Italia. Under andre verdenskrig ble en mulig allianse diskutert av Duce Mussolini, Caudillo Francisco Franco og Vichy-regimets statoverhode Philippe Petain. Samtalene feilet og alliansen ble ikke iverksatt. Nazi-Tyskland støttet forslaget for en latinsk allianse og assisterte det italienske propaganda apparatet i å fremme alliansen. I oktober 1940 hadde Adolf Hitler et møte med Franco i Hendaye ved den franske grensen til Spania, der han prøvde å overtale Franco til å inngå en allianse med Italia og Vichy-regimet og delta i krigen mot Storbritannia i Middelhavet sammen med Italia.

Referanser
----------

1. ↑  Stanley G. Payne. A History of Fascism, 1914–1945. Madison, Wisconsin, USA: Wisconsin University Press, 1995. P. 233.
2. ↑  Robert O Paxton. Vichy France: Old Guard and New Order 1940-1944. P. 63.
3. ↑  Patrick Allitt. Catholic Converts: British and American Intellectuals Turn to Rome. Ithaca, New York, USA: Cornell University, 1997. P. 228.
4. ↑  Nicholas Atkin, Michael Biddiss, Frank Tallett. The Wiley-Blackwell Dictionary of Modern European History Since 1789. John Wiley & Sons, 2011. P. 155.

Portal: Andre verdenskrig
**Hear 'n Aid** var et nødhjelpsprosjekt for Afrika, startet av gitaristen Vivian Campbell. Prosjektet var heavy metal-artisters svar på USA for Africas «We Are the World», og resultatet ble singelen «Stars» og samlealbumet *Hear 'n Aid*, utgitt i 1986.

Bakgrunn
--------

Daværende medlemmer av Dio, Campbell og bassisten Jimmy Bain, samt Dios bandleder Ronnie James Dio deltok på en 48-timers veldedighetssending på radiokanalen KLOS i Los Angeles, der Campbell og Bain la merke til at det ikke var mange representanter for hardrock-sjangeren tilstede. De fikk en idé om et prosjekt lignende «Do They Know It's Christmas?» og «We Are the World», og de fikk til slutt med seg Ronnie og resten av Dios medlemmer; trommeslager Vinny Appice og keybordist Claude Schnell. Campbell og Bain sto for den musikalske delen av låten «Stars», mens Dio skrev teksten for, og var ansvarlig for innspillingen av den. Låten ble delvis innspilt i samme studio som «We Are The World». Utgivelsen av singelen ble utsatt til begynnelsen av 1986 på grunn av vanskeligheter med å få iorden alle tillatelsene, noe som Campbell antok reduserte noe av påvirkningen singelen hadde.

Samlealbum
----------

Samlealbumet *Hear 'n Aid* med Accept, Mötorhead, Rush, Kiss, Jimi Hendrix Experience, Dio, Y&T og Scorpions ble gitt ut samtidig med singelen. Det ble også laget en musikkvideo til låten, samt en 30 minutter lang dokumentar om innspillingen låten. Inntektene gikk uavkortet til hjelpearbeid i Afrika. Ifølge Wendy Dio, Ronnie James Dios kone og manager, ble det solgt plater og andre handelsvarer for rundt én million dollar det første året og over tre millioner totalt. Singelen «Stars» tilbrakte to uker på førsteplass på VG-lista i 1986.

### Sporliste

1. «Stars»
2. «Up to the Limit» – Accept
3. «On the Road» – Motörhead
4. «Distant Early Warning» – Rush
5. «Heaven's on Fire» – Kiss
6. «Can You See Me» – The Jimi Hendrix Experience
7. «Hungry for Heaven» – Dio
8. «Go for the Throat» – Y&T
9. «The Zoo» – Scorpions

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  Johnny Black (1. februar 2014). «The story of Hear 'n Aid, the heavy metal Band Aid». *Classic Rock* **(engelsk)**. Besøkt 28. oktober 2019.
2. ↑  «VG Lista - Singles Top 20». *norwegiancharts.com*. Besøkt 27. oktober 2019.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Hear 'n Aid på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Hear 'n Aid på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Hear 'n Aid på Encyclopaedia Metallum Rediger på Wikidata

* (en) Hear 'n Aid på Songkick Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
| Den libysk-egyptiske krig |
| --- |
|  |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Dato | 21. - 24. juli 1977 |
| Sted | Grensen mellom Libya og Egypt |
| Resultat | Egyptisk seier.Houari Boumédiènne fra Algerie og Yasir Arafat fra PLO meglet fram fredsavtale |
| Territorialeendringer | Status quo ante bellum |

 |
| Stridende parter |
|  Libya | Egypts flagg Egypt |
| Kommandanter og ledere |
| Muammar al-Gaddafi | Anwar Sadat |
| Styrker |
| Tre brigader | 3 divisjoner |
| Tap |
| 400 døde eller sårede60 stridsvogner40 PPK20 Mirage 5-fly1 MiG-23MS | 100 døde eller sårede4 MIG 21-fly2 Su-17-fly |

**Den libysk-egyptiske krig** var en kort grensekrig mellom Libya og Egypt i juli 1977, etter at det samme vår hadde vært spenninger mellom de to landene. 

I april og mai hadde begge lands ambassader i de respektive landene blitt angrepet av demonstranter, og i juni utviste den libyske statslederen Muammar al-Gaddafi 225 000 egyptiske statsborgerne som bodde og arbeidet i landet. Disse måtte være ute innen 1. juli, ellers ville de bli arrestert.

Bakgrunnen for denne spenningen var den økende sannsynligheten for at Egypt skulle inngå en fredsavtale med Israel etter Jom kippur-krigen i oktober 1973, noe som også senere endte med Camp David-avtalen.

Det ble på libysk side organisert en «marsj mot Kairo» hvor tusenvis av demonstranter gikk mot grensen i juni. 20 juli beskjøt libysk artilleri egyptiske stillinger i den lille kystlandsbyen Sallum, etter at protestmarsjen var blitt stoppet av egyptiske grensevakter.

21. juli brøt det ut kamper ved den felles grensen,da libyske styrker gjennomførte et raid med stridsvogner og Mirage-jetfly mot Sallum. Begge parter igangsatte angrep både på land og i luften. På bakgrunn av den egyptiske dominansen både på bakken og i luften, de store libyske tapene og at Libya ikke oppnådde noe militært, snarere inntok Egypt noen mindre libyske byer, ble det ansett at Egypt vant den militære delen av konflikten.

24. juli aksepterte begge parter våpenhvile etter initiativ og organisering fra den algirske presidenten Houari Boumédiènne. Sammen med Yassir Arafat fra Palestinas frigjøringsorganisasjon meglet Boumédiènne fram en fredsavtale mellom partene og i august ble krigsfangene utvekslet mellom partene og spenningsnivået sank.

Krigen viste imidlertid splittelsen mellom de arabiske statene, og denne fortsatte etter krigen. Mange konservative arabiske stater hadde sympati med Egypt, mens de såkalte sosial-revolusjonære progressive statene støttet Libya og Gaddafi.

Referanser
----------

1. ↑  Pollack, Kenneth M. (2004-09-01). Arabs at War: Military Effectiveness, 1948-1991. Bison Books. side 365. ISBN 0803287836.
2. ↑  Pollack side 368

Eksterne lenker
---------------

* Egyptian-Libyan War 1977 Arkivert 24. mars 2012 hos Wayback Machine.
***Heart Beats of Long Ago*** er en amerikansk stumfilm fra 1911, regissert av D. W. Griffith.

Handling
--------

En feide eksisterer mellom to italienske familier, og dette betydde katastrofe for enhver av de krigførende å trenge seg inn i det motsatte hjemmet. Husets Herre gir en fest til ære for ankomsten av en velstående utenlandsk adelsmann, som han forventer å gjøre til hans egen svigersønn. Datteren har imidlertid gitt sitt hjerte til sønnen til farens fiende. Etter festlighetene finner den uvelkomne forlovelsen sted, men hun har allerede en annen elsker som trosser døden i håp om å få se sin kjære.

Samtidig som de møter hverandre blir en vakt satt inn i korridoren, så hun gjemmer kjæresten sin i et hemmelig skap. Han vrir om nøkkelen, og tar nøkkelen med seg for å hindre at noen oppdager hemmeligheten deres. Vakten oppdaget ikke denne inntrengeren, men kvinnens forlovede får øye på den forbudte elskerens lue på gulvet rett utenfor skapet. Men det viser seg at skapet er er luft-tett, og elskeren klarer derfor ikke få nok oksygen. Hans kjære må derfor låse opp døren igjen, før det er alt for sent.

Skuespillere
------------

* George Nichols
* Wilfred Lucas
* Donald Crisp
* Blanche Sweet
* Kate Toncray

Referanser
----------

1. ↑  Heart Beats of Long Ago
2. ↑  Richard Schickel. *D.W. Griffith: An American Life*

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Heart Beats of Long Ago* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Heart Beats of Long Ago* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) *Heart Beats of Long Ago* på Silent Era Rediger på Wikidata
**Forum for kultur 2004** (katalansk: *Fòrum Universal de les Cultures*, spansk: *Fórum Universal de las Culturas*) var et 141 dager langt internasjonalt arrangement som ble avholdt i Barcelona, Spania, fra 9. mai til 26. september 2004.

Historie
--------

Forum for kultur 2004 ble arrangert av Barcelona by, den regionale katalanske regjeringen, den spanske stat, samt UNESCO. Ideen til forumet var unnfanget av Pasqual Maragall i Mira som da var borgermester i Barcelona. Hensikten var å fremme turismen i byen i kjølvannet av de olympiske leker som ble avholdt i byen i 1992. Arrangementet var også et resultat av at borgermesteren i 1996 lovet å sikre Barcelona en internasjonal utstilling.

Det offisielle formålet for forumet var å arbeide for fred, bærekraftig utvikling, menneskerettigheter, samt respekt for mangfold.

Arrangementet ble avholdt på den østre enden av Avinguda Diagonal, hovedgata som passerer gjennom Barcelona. Området ligger ved sjøen og ble utviklet spesielt for forumet. Området er på om lag 30 hektar og inneholder blant annet et konferansesenter, parker, auditorier, kaianlegg samt Forumbygningen som ble utviklet av Herzog & de Meuron.

Forumet hadde en del kontroversielle foredragsholdere og sponsorer. Det var derfor mange som stilte seg kritisk til arrangementet. Forumet hadde budsjettert med et besøkstall på 5 millioner. The offisielle tallet endte imidlertid på 3,5 millioner besøkende. Uavhengige anslag hevdet at besøkstallet var betydelig lavere.

Det siste *Forum for kultur* ble arrangert i Monterrey i Mexico i 2007.

Eksterne lenker
---------------

* (en) 2004 Universal Forum of Cultures – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Offisiell side for Forum for kultur 2004
* (en) UNESCO internettside om Forum for kultur 2004
* (ca) Internettside for de som stilte seg kritiske til forumet
* (en) Offisiell side for Fórum Monterrey 2007
Kaptein Dreyers grav ved Åsnes kirke  Foto: Paal Sørensen 2007 
**Nikolai Peter Dreyer** (født 1773 på Otterøya i nåværende Namsos kommune, død 29. april 1808) var en norsk offiser som på grunn av sin innsats og død under slaget ved Trangen 25. april 1808 ble et viktig nasjonalt symbol. Kaptein Dreyer på stubben er fremdeles hærens offisersforbunds merke.

Under slaget ved Trangen førte han som kaptein en del av major Ræders bataljon. Da de norske soldatene i kampen begynte å vike for svenskene, hoppet Dreyer opp på en stubbe, der stod han, skjøt og kommanderte. Han fikk to mann til å lade geværer for seg, men mens han stod på stubben ble han truffet flere ganger. Denne heroiske innsatsen fikk de norske soldatene til å fatte nytt mot, og de fikk da overtaket. Da han falt sammen ble han liggende på bakken mens han fortsatte å kommandere soldatene sine. Han ble dødelig såret og døde fire dager senere, 29. april 1808, på Sønsterud gård. 

Dreyer ble i samtiden omtalt som «yderst Raae og uviidende, endnu uden activite eller Fliid i Tienesten». I 1807 uttrykte kommanderende general (Karl av Hessen) misnøye «med den av ham utviste skjøtesløshet og efterlatenhet i alt tjenesten vedkommende».

Liv
---

Han var født på handelsstedet Survika på Otterøya, hvor faren Lars Nilsen Dreyer drev handelsstedet som utliggerborger fra Trondheim. Dreyer bosatte seg på Nesjestranda i Veøy, hvor han i 1797 kjøpte et gårdsbruk i Flovik. De siste tre årene bodde han på Eidsøra. 

Utenfor gården på Nesjestranda ble det senere reist en bauta til minne om kapteinens innsats. Han har også fått veiene Kaptein Dreyers veg oppkalt etter seg på Skålahalvøya og i Åsnes, forbi Sønsterud gård.

Referanser
----------

1. ↑   Store norske leksikon, oppført som Nicolay Peter Drejer, Store norske leksikon-ID Nicolay\_Peter\_Drejer[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   oppført som Nicolay Drejer, Runeberg forfatter-ID drejenic, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Norsk biografisk leksikon, nbl.snl.no[Hentet fra Wikidata]
4. ↑  Bratberg, Terje (28. september 2014). «Nicolay Drejer». *Norsk biografisk leksikon* **(norsk)**. Besøkt 22. mai 2019.
5. ↑  Ovenstad, Olai (1948). *Militærbiografier: I*. Oslo: Norsk Slektshistorisk Forening. s. 254–255.
6. ↑  Otterøya var den gang en del av det store Fosnes prestegjeld, senere egen kommune og fra 1964 del av Namsos kommune
7. ↑  Kolbjørn Brekstad. *Kaptein Dreyer, slaget ved Trangen 1808, jubileumsboka*. Etnan forlag, 2007. ISBN 978-82-997260-3-0
8. ↑  Solemdal, Arnold; Nesjestranda Bygdeboknemnd (1995). *Bygdebok for Nesjestranda*. Molde: Veøy Helselag. s. 321. ISBN 9788290393712.
9. ↑  Roaldset, Ottar (1977). *Gards- og ættesoge for Nesset: band IV*. Nesset Bygdeboknemnd. s. 124–125.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Prabook
 |
Korrekt plassering av flere trosser på en enkelt puller.
**Fortøyning** er å forbinde et sjøfartøy til fastland eller et fast anlegg til sjøs, slik at det holdes i en bestemt posisjon. Fartøyet vil dermed ikke drive avsted, og man kan spare motorkraft mens det lastes og losses. På steder hvor det ikke finnes noe fast anlegg, kan det benyttes et anker som festes til havbunnen, dersom vanndybden er lav nok til at ankeret kan festes i bunn. En kombinasjon av de to metodene benyttes blant annet i havner for lystbåter, hvor båtens ene ende fortøyes til land og den andre til sjøbunnen med et anker.

Normalt fortøyer man ved en kai i havneområder, men det finnes også anlegg til sjøs, for eksempel til fortøyning av tankskip i forbindelse med oljeterminaler og forsyningsskip til oljeplattformer. Skipet ligger da festet til en flytebøye, som gjerne er utstyrt med fyllerør for lasting eller lossing av olje.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN **·** BNF **·** BNF (data)
 |
**NOU 2013:13 «Lønnsdannelsen og utfordringer for norsk økonomi»** er en norsk offentlig utredning (NOU) fra et utvalg som ble oppnevnt ved kongelig resolusjon 14. desember 2012 og som avla sin innstilling for Finansdepartementet 3. desember 2013. Utvalget ble ledet av Steinar Holden, og det blir gjerne referert til som **«Holden-III-utvalget»**.

Hovedkonklusjoner
-----------------

* Det inntektspolitiske samarbeidet har bidratt til en god utvikling i Norge
* Utvalget slutter opp om frontfagsmodellen
* Det høye kostnadsnivået reflekterer høy produktivitet og store bytteforholdsgevinster, men er en utfordring for konkurranseutsatte virksomheter
* Nedtrappingen av petroleumsvirksomheten vil kunne utfordre stabiliteten i norsk økonomi
* Arbeidsinnvandring skaper nye utfordringer for lønnsdannelsen
* Lønnsdannelsen må bidra til økt produktivitet i alle sektorer

Lønnsoppgjøret
--------------

Utvalget foreslår å gjennomføre lønnsoppgjøret som i dag. Utvalget avviser splitting av frontfaget, altså å holde den lønnsomme leverandørindustrien utenfor når rammene for lønnsoppgjøret settes. Hvis man tok oljevirksomheten ut av frontfagsmodellen kunne dette dempet lønnsveksten i Norge, men utvalget mener dette ville undergrave hele frontfagsmodellen fordi rammene for lønnsoppgjøret ville blitt for små. Konkurranseutsatt industri skal fortsatt sette rammen for øvrige lønnsoppgjør, men andre tariffområder skal stå fritt til å velge en annen profil enn frontfaget. Utvalget oppfordrer også NHO og LO til å gi en troverdig ramme for den samlede årslønnsveksten i industrien etter frontfagoppgjøret, som et svar på kritikken fra organisasjoner i offentlig sektor som mener lokale forhandlinger alltid øker rammene etter oppgjøret.

Se også
-------

* NOU 2000:21, Holden-utvalget
* NOU 2003:13, Holden-II-utvalget

Referanser
----------

1. ↑  «Holden-utvalget: - Lønnsoppgjøret bør ikke forandres». Nationen. 3. desember 2013. Besøkt 6. desember 2013. [*død lenke*]
2. ↑  «Holden-utvalget vil ikke endre lønnsdannelsen». Aftenposten. 3. desember 2013. Besøkt 6. desember 2013.
3. ↑  «Holden-utvalget freder frontfaget: Oljebransjen kan presse ned lønnsveksten». E24. 3. desember 2013. Besøkt 6. desember 2013.

Eksterne lenker
---------------

* Pressemelding fra Finansdepartementet om rapporten
* NOU 2013: 13 Lønnsdannelsen og utfordringer for norsk økonomi (pdf)
Den **romersk-spartanske krig** eller **lakoniske krig** (195 f.Kr.) var en konflikt mellom den greske bystaten Sparta og en koalisjon bestående av Roma, det akhaiske forbund, Pergamon, Rhodos og Kongeriket Makedonia.

Under den andre makedonerkrig (200-196 f.Kr.), hadde Makedonia gitt Sparta kontroll over Argos, en viktig by på Egeerkysten av Peloponnes. Spartas forlengede okkupasjon av Argos mot slutten av krigen, ble brukt av romerne og dets allierte til å rettferdiggjøre en krigserklæring. Den anti-spartanske koalisjonen beleiret Argos, tok den spartanske marinebasen ved Gytheio og gikk snart til angrep på selve Sparta. Til slutt førte forhandlinger frem til fred på Romas vilkår, der Argos og de kystliggende byene i Lakonia ble løsrevet fra Sparta. Sparta måtte i tillegg betale krigserstatning til romerne de neste åtte årene. Argos ble medlem i det akhaiske forbundet, og de lakoniske byene ble plassert under akhaisk beskyttelse.

Som et resultat av krigen mistet Sparta sin posisjon som den dominerende makten i Hellas. Alle påfølgende forsøk fra Spartas side på å rette opp de tapene byen hadde lidd feilet, og Nabis, den siste herskeren, ble til slutt myrdet. Like etterpå ble Sparta, mot sin vilje, også medlem av det arkhaiske forbund, og bystatens århundrelange politiske uavhengighet var slutt.
**Forumsjekker** (tysk: Forumscheck) var en type hard valuta i DDR. Navnet kom av at de var utstedt av Forum Außenhandelsgesellschaft der DDR m. b. H. Forumsjekker ble akseptert i Intershop-butikker som betaling for vestlige forbruksvarer. En Forumsjekk pålydende 1 Mark tilsvarte 1 D-Mark.

Bakgrunn
--------

DDR-borgere var fra 1979 forpliktet til å vekse alle typer valutaer inn i Forumsjekker, innen det var gått 24 timer etter at valutaen var kommet dem i hende. 
Etter at disse sjekkene ble innført av *Staatsbank der DDR* 16. april 1979 ble det forbudt for DDR-borgere å besitte utenlandske betalingsmidler. Målet for en slik lovgivning var å snarest mulig kunne få statlig kontroll over all innført vestlig valuta. For å gjennomføre loven kunne bare utlendinger bruke utenlandske betalingsmidler i Intershop-butikker. Kunder der måtte altså vise frem sitt pass. DDR-borgere kunne altså ikke dette og måtte til Statsbankens fillialer og veksle vestlig valuta inn i Forumsjekker.

Imidlertid ble det, i hvertfall i Berlin, fra midten av 1980-årene mulig også for DDR-borgere å betale direkte med D-Mark.

Bruk
----

Sjekkene kunne bare brukes i Intershop-butikker. Der ble de behandlet som penger, det vil si at ved betaling ble vekslepengene betalt ut som Forumsjekker (mindre summer som 50 Forumsjekk-pfenniger ble ofte gitt i form av sjokolader verdt 10 pfennig stykket). På folkemunne ble sjekkene omtalt som «Monopolpenger».

Sammenlignbare valutaer
-----------------------

Forumsjekkene var ikke bare et rent DDR-fenomen, også i de østeuropeiske landene fantes det lignende valuta. I Polen kunne man ved siden av US-dollar også betale med PeKaO-sjekker i Pewex- og Baltona-butikker. I Tsjekkoslovakia hadde man såkalte Tuzex-kroner.

I Kina måtte utlendinger fra 1980 til 1994 veksle sin valuta inn i Foreign Exchange Certificates (FEC). Mange transaksjoner og innkjøp i Vennskapsbutikkene var bare mulig med FEC.
På Cuba har det siden 1994 eksistert Peso convertible. Den erstattet fra 2004 fullstendig US-dollar som betalingsmiddel i cubanske «Dollarshops» og for turister. Til 2004 kunne dollaren anvendes ved siden av Peso convertible.

Referanser
----------

1. ↑   Arkivert 15. mai 2009 hos Wayback Machine. 16. April 1979 – Neue Währung in den Intershops in *60xDeutschland.de*
**Læreutvalget** var et offentlig utvalg som på 1980-tallet utredet spørsmålet om hvordan teologiske lærespørsmål skal behandles i Den norske kirke.

Utvalget ble oppnevnt av Bispemøtet og Kirkerådet i samråd med Kirke- og undervisningsdepartementet i november 1981. Utvalget hadde ni medlemmer: professor Ivar Asheim (leder), direktør Ludvig Johan Bakkevig, biskop Kristen Kyrre Bremer, høyesterettsdommer Trond Dolva, førsteamanuensis Oddbjørn Evenshaug, husmor Helga Gittmark, stipendiat Astri Hauge, generalsekretær Geir Gundersen og professor Inge Lønning. Utvalget avgav sin utredning til Kirke- og undervisningsdepartementet i juli 1985 (NOU 1985:21 Den norske kirke og læren). 

Utvalget definerte lærebegrepet som "den språklige og tankemessige utforming av troens innhold", men understreket at når man i utredningen talte om læren, var det "utelukkende i betydningen de grunnleggende spørsmål i sentrum av kirkens tro." Når utvalget fant det nødvendig å påpeke dette, var det fordi lærebegrepet etter utvalgets oppfatning ofte ble brukt på en måte som syntes å være negativt ladet, idet det gjerne ble assosiert i retning av bokstavtro, formalisme o.l. Utvalget framhevet at læren er noe annet enn et system av læresetninger. "Læren avdekker det grunnleggende i kristendommen, selve trosfundamentet."

Utvalget pekte også på at begrepet "lærevern" ofte ble ensidig negativt forstått, og understreket at den viktigste form for lærevern er den positive og langsiktige læreomsorg som består i rett forkynnelse av evangeliet og rett forvaltning av sakramentene. Samtidig vil det inntreffe situasjoner i kirkens liv hvor det blir nødvendig med en læremessig avklaring, eller hvor det må fattes forvaltningsvedtak som har læremessige implikasjoner.

Utvalget gjennomgikk et bredt materiale som viste hvordan ulike typer læresaker var blitt behandlet, og konkluderte med at ingen eksisterende kirkelige organer fullt ut oppfylte de betingelser som utvalget mente måtte være til stede hos den instans som skulle være ansvarlig for behandling av læresaker i kirken. Læreutvalget la på dette grunnlag fram et forslag til behandling av læresaker som svarte til den avgjørende rolle som spørsmål omkring kirkens tro og bekjennelse har i kirkens liv, og som kunne ivareta det hensyn at kirken selv må få avgjøre spørsmål av teologisk art og karakter. 

Konkret foreslo utvalget opprettet et nytt organ – Den norske kirkes lærenemnd – til å forestå behandlingen av læresaker i kirken. Utvalget la fram forslag til hvordan en slik nemnd skulle opprettes, hvordan den skulle sammensettes, hvilke organer som skulle kunne forelegge sak for læreorganet m.m. Utvalget mente at den foreslåtte lærenemnda ble opprettet ved lov, og la fram forslag til ny lovtekst i kirkeloven som ville gi den nødvendige lovhjemmel for lærenemnda. Et sentralt punkt i utvalgets forslag var at samtidig som lærenemnda skulle være et selvstendig organ, skulle nemnda ikke ha noen forvaltningsmyndighet.

Utvalgets forslag ble noen år senere fulgt opp med den nødvendige endring av Lov om Den norske kirkes ordning og opprettelsen av Den norske kirkes lærenemnd – stort sett i samsvar med utvalgets forslag.
**Heanor** er en by og verdslig sogn i Derbyshire i England, omkring 13 kilometer nordøst for Derby. Elven Erewash renner rett ved byen.

Byen har vokst sammen med Langley Mill, og Langley Mill stasjon betjener begge. Det var tidligere en liten stasjon på Great Northern Railway i Heanor, men denne er nedlagt. I henhold til folketellingen av 2011 er det 22 620 innbyggere.

Kullgruvedrift og tekstilproduksjon var tidligere de viktigste næringsveiene i Heanor. På området til en nedlagt kullgruve er det åpnet en stor fornøyelsespark, The American Adventure. Byen er også kjent for Matthew Walker-fabrikken, som produserer julepuddinger. Den ble solgt til Northern Foods i 1992.

Heanor Town FC, «The Lions», ble grunnlagt i 1883, og spiller i Abacus Lighting Central Midlands League Supreme Division.

Referanser
----------

1. ↑  «KS01 Usual resident population: Census 2001, Key Statistics for urban areas». *Office for National Statistics*.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Heanor – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* The Heanor Town Directory
* Heanor and District Local History Society
* Ripley & Heanor- nyheter
* Heanor Gate Science College
* Heanor festivaluke

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Vision of Britain **·** VIAF **·** LCCN **·** GeoNames **·** BBC Things
 |
**Mörsil** er et tettsted i Åre kommune i Jämtlands län i landskapet Jämtland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 686 innbyggere.

Sveriges første sanatorium ble innviet i Mörsil i 1891.[] Sanatoriet med tilhørende park ble etablert etter tysk forbilde, og anlegget, som er delvis bevart, bestod av flere bygninger – bl.a. hovedbygning, badehus og legevilla – - som ble bundet samen av et åpen parklandskap med bjørkealléer, grusganger, hager og frittvoksende trær. 

Siden kommunesammenslåingen og industrinedlegging på 1970-tallet har samfunnet stagnert, og mange pendler til turistanlegg i fjellet eller til Östersund. Derimot har tettstedet hatt en oppblomstring etter at Mörsil stasjon igjen ble trafikkert av Norrtåg fra 2012. Mange pendler både østover mot Östersund og vestover mot Åre/Duved. Det finnes et lite privat og offentlig servicetilbud, blant annet grunnskole, bibliotek, matvarebutikk, bensinstasjon, bank m.m.

Referanser
----------

1. ↑  «Folkmängd i tätort och småort per kommun 2010». Statistiska centralbyrån. Arkivert fra originalen 3. mars 2016. Besøkt 26. desember 2015.

| * v
* d
* r
Åre kommune i Jämtlands län i Sverige |
| --- |
|  | Björnänge **·** Duved **·** Hallen **·** Järpen **·** Mörsil **·** Undersåker **·** Åre |  |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Den koreanske språkforeningen** eller **Hangulselskapet** er en privat akademisk forening som har som sitt formål å bevare, studere og utvikle det koreanske språket og den koreanske skriften, hangul. Organisasjonen ble etablert i 1908 av Ju Si-gyeong og het til å begynne med *Gugeo Yeon-gu Hakhoe* («Foreningen til studering av nasjonalspråket»). Foreningen fikk det nåværende navnet i 1931. Foreningen var ikke aktiv mellom 1938, da den japanske okkupasjonsmakten forbød å bruken av det koreanske språket på offentlige steder, til 1945, da Korea ble frigjort.

Hovedkvarteret ligger i Hanguel Gaon-gata i Seoul, Sør-Korea.

Språkforeningen etablerte en koreansk ortografi (한글 맞춤법 통일안) i 1933.

Referanser
----------

1. 1 2 3  «The Korean Language Society». *www.hangeul.or.kr*. Arkivert fra originalen 8. november 2017. Besøkt 8. november 2017.
2. ↑  Simpson, Andrew (30. august 2007). *Language and National Identity in Asia* **(engelsk)**. OUP Oxford. ISBN 9780191533082.
3. ↑  «The soul of Seoul - Asia | The Star Online». *www.thestar.com.my*. Besøkt 8. november 2017.

Eksterne lenker
---------------

* (ko) Den koreanske språkforeningen

Portal: Korea

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** CiNii
 |
**Tredje søndag i Adventstiden**, i den katolske kirke vel så kjent under navnet **Søndag Gaudete** er den søndag i adventstiden som faller mellom 11. desember og 17. desember. Den markeres med fellestrekk i den katolske kirke, de anglikanske kirker, de lutherske kirker og i de aller fleste øvrige protestantiske kirker.

*Gaudete*
---------

Incipit for det gregorianske introitus, fra hvilket søndangen har sitt latinske navn.
Uttrykket *Søndag Gaudete* kommer fra det latinske ord *Gaudete* («gled dere»), det første ordet i introitus til denne søndagens messe:

>  Gaudete in Domino semper: iterum dico, gaudete. Modestia vestra nota sit omnibus hominibus: Dominus enim prope est. Nihil solliciti sitis: sed in omni oratione et obsecratione cum gratiarum actione petitiones vestræ innotescant apud Deum. Benedixisti Domine terram tuam: avertisti captivitatem Jacob.
> 
> 
> 

En kortere form benyttes i katolsk liturgi etter 1969: *Gled dere i Herren, atter sier jeg: Gled dere, for Herren er nær.*

Bakgrunn
--------

Adventsiden begynte liturgihistorisk som en førti dagers fastetid før jul. Den begynte dagen etter festdagen for den hellige Martin (11. november). Således ble den noen steder kalt St. Martins-fasten —en betegnelse belagt tilbake så tidslig som til 400-tallet. På 900-tallet ble adventstiden redusert til fire uker. Tiden beholdt de fleste av sine gamle karakteristika som en botens tid, slik at den fortsatt fremstod som et slags motstykke til Fastetiden. Søndag Gaudete har også sitt eget motstykke i fastetiden, i Søndag Laetare, som representerer et lignende delvis avbrekk noe over midtveis i tiden, eller et punkt dfer man gleder og fryder seg over at målet er i sikte, snart er det liturgiske sluttpunkt og høydepunkt (Jul, Påske) nådd.

Referanser
----------

1. ↑  Alston, George Cyprian. "Gaudete Sunday." The Catholic Encyclopedia. Vol. 6. New York: Robert Appleton Company, 1909. 13 Oct. 2013
Journalister og andre i arbeid ved nyhetsdesken i redaksjonen til den tyske dagsavisa *Frankfurter Rundschau*. Foto: 2006 
En **redaksjon** er den person eller gruppe av personer som bearbeider og ordner (redigerer) stoffet i et massemedium.

Ordet brukes også til å betegne det kontor hvorfra et massemedium redigeres.

Aktiviteter og yrkesgrupper
---------------------------

I mange massemedier oppdeler man innholdet i redaksjonelt stoff, som redaksjonen står inne for, og annonser, som først og fremst annonsører, formidlingsbyråer og reklamebyråer står inne for. Men i Norge har den ansvarshavende redaktør personlig, juridisk og presseetisk, det fulle ansvar for alt innhold, både redaksjonelt stoff og reklame.

I massemedier ønsker redaksjonen som regel å verne om sin troverdighet og objektivitet og legger derfor stor vekt på at annonsørene ikke kan påvirke det redaksjonelle stoff og at reklame tydelig er identifisert som reklame. Prinsippene for dette er blant annet nedfelt i Redaktørplakaten, Vær Varsom-plakaten og Tekstreklameplakaten.

### Yrkesgrupper

Alle medarbeiderne i redaksjonen til *mephisto 97.6*, lokalradioen ved Universitetet i Leipzig. Foto: 2011 
Mediearbeidsplasser er forskjellig oppbygget. Der er dog tradisjon for at de fleste redaksjonelle medarbeidere også er journalister eller tidligere journalister, selv om de nå besitter en annen post.

Det typiske hierarki i en redaksjon har i spissen en ansvarshavende redaktør (i skriftlige medier kalt sjefredaktør), som har det juridiske ansvar og i visse tilfelle også det økonomiske ansvar. I større skriftlige medier har sjefredaktøren ofte flere andre sjefredaktører til å hjelpe seg. Herunder befinner seg en rekke andre redaktører eller redaksjonssjefer, som har ansvaret for de enkelte avdelinger og stoffområder. Til deres rådighet er journalistene og redaksjonssekretærene, hvor journalistenes oppgave er å få de enkelte historier hjem, mens redaksjonssekretærens ansvar er prioritering og utarbeidning av det samlede produkt, eventuelt i samarbeid med grafiske designere.

Langt de fleste aviser og tidsskrifter bruker også pressefotografer og bladtegnere. På mange mindre medier er der dog ingen fastansatte fotografer eller tegnere. I stedet kjøpes deres illustrasjoner fra billedbyråer eller som freelanceoppgaver.

Referanser
----------

1. ↑  Stig Finslo: Redaktøren som annonsesjef[*død lenke*] besøkt 27. oktober 2009

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND **·** LCCN
 |