recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**«The Melting Arctic»** (På norsk: **«Det smeltende Arktis»**) er et klimaprosjekt som studerer og kartlegger effekter av klimatisk forandringer i Arktis. Prosjektet har et tett samarbeid med Nansen Senteret i Bergen samt Cicero, Norsk senter for klimaforskning. Ekspedisjonens leder er oppdagelsesreisende Knut Espen Solberg.

Fra midten av juni 2008 har ekspedisjonen holdt til på Grønlands nordvestkyst. Der har Solberg, kulturhistoriker Hans Martin Halvorsen samt Anne Brunborg søkt etter bevis for at vikingene som var bosatt på Grønland fra cirka 900–1400-tallet drev med omfattende fangst i Diskobukta-området, i nærheten av Diskoøya samt Ildneset.

Ekspedisjonen har påtruffet ruiner etter en lang stenkai samt flere hustufter på nordspissen av Diskobukta på halvøya som av vikingene ble kalt Ildneset. Funnene tyder på at dette har vært et større jakt- og handelssted enn en før har trodd.

Reaksjon
--------

Professor i arkeologi ved Universitetet i Oslo, Christian Keller, hevder at det er gode muligheter for at tuftene kan ha norrønt opphav. De synes å likne hustufter som en kjenner fra fiskeboder rundt omkring kysten av Vestfjordene på Island.

Med hensyn til bryggen eller slippen som en fant mener han at denne ikke likner noe en uten videre kjenner igjen.

Det store spørsmålet er imidlertid om funnene kan bli datert. Dersom en får en datering innenfor 900–1400-tallet, da vikinger var bosatt på Grønland, er det et speenende funn en har gjort. Dersom funnene blir datert utenfor tidsrommet, står en overfor et problem. Da må en lete et annet sted eller hos andre grupper, som for eksempel europeiske hvalfangere. De befant seg i området på slutten av 1500-tallet.
**«Stående kvinne ved virginal»** er et oljemaleri fra rundt 1672–73 av Johannes Vermeer. Motivet er en kvinne som spiller på en virginal. Maleriet er en del av samlingen til National Gallery i London.

Maleriet skildrer en kvinne som står ved en virginal, hun har hodet vendt mot beskueren. Bak henne henger et maleri av Cupido og til venstre for dette et mindre landskapsmaleri. Identifikasjonen av landskapsmaleriet er uklar, muligens er det en Jan Wijnants eller Allaert van Everdingen; begge samtidige hollandske kunstnere. Cupidomaleriet er antageligvis av Caesar van Everdingen. Cupido i maleriet løfter et kort i venstre hånd, motivet er basert på et emblem fra Otto van Veens *Amorum emblemata* fra 1606 hvor teksten lyder: *en elsker bør elske kun én.* Sammen med virginalet, tradisjonelt assosiert med uplettet kjærlighet, angir det tydelig i hvilken retning Vermeers maleri skal tolkes: ekteskapelig troskap.

Eksterne lenker
---------------

* «Stående kvinne ved virginal» på Essential Vermeer

Portaler: Nederland | Kunst
Utdrag fra livsminneintervju med Espseth av Skeivt arkiv.
**Luca Dalen Espseth** (født 1987) er en transaktivist og samfunnsdebattant, kjent fra NRK-dokumentaren «Mann uten penis» og har i nesten ti år jobbet for transpersoners rettigheter og helsetilbud. Espseth er styremedlem i Pasientorganisasjonen for kjønnsinkongruens, kjønnsmangfoldsrådgiver i FRI og har en mastergrad i tverrfaglige kjønnsstudier og er lektor i biologi. I 2015 var han medlem i ekspertgruppa som leverte rapporten "rett til rett kjønn- helse til alle kjønn", en utredning av vilkår for endring av juridisk kjønn og organisering av helsetjenester for personer som opplever kjønnsinkongruens og kjønnsdysfori.

Etter at dokumentaren «Mann uten penis», som tok for seg Espseths tanker rundt blant annet kjønn og kjønnsroller, har Espseth brukt mediene for å sette fokus på transpersoners rettigheter og retter spesielt kritikk mot helsemyndighetenes behandlingstilbud til transpersoner.

I 2015 mottok Espseth årets Ærespris av LLH Oslo og Akershus for sin aktivisme, samfunnsengasjement og frivillige arbeid.

Referanser
----------

1. ↑  «Luca Dalen Espseth (født 1987)». *Skeivt arkiv*. 29. januar 2018. Besøkt 2. november 2021.
2. ↑  «LUCA DALEN ESPSETH». *Psykiatriveka*. Besøkt 2. november 2021.
3. ↑  omsorgsdepartementet, Helse-og (10. april 2015). «Rett til rett kjønn - helse til alle kjønn». *Regjeringen.no* **(norsk)**. Besøkt 2. november 2021.
4. ↑  Engesbak, Reidar (17. april 2018). «Aldri bare mann». *blikk.no* **(norsk)**. Besøkt 2. november 2021.
5. ↑  «Ærespris til Luca». *blikk.no* **(norsk)**. 27. juni 2015. Besøkt 2. november 2021.
En **tjenesteleverandør** er innen telekommunikasjon et selskap som produserer teletjenester i eget nett, og tilbyr disse til andre teleselskap som så kan videreforedle disse for sluttkunden som virtuell operatør, eller selge dem direkte til sluttkunden gjennom videresalg. Tradisjonelt har tjenesteleverandører hatt monopol på å tilby andre teletilbydere slike tjenester, men dereguleringen av telemarkedene fra 1980-tallet og framover innebar at konkurrerende nettutbyggere kunne etablere seg som tjenestetilbydere. Dereguleringen startet i USA med oppsplittingen av Bell System sine eneretter i 1984.

Tjenesteleverandør er en betegnelse som kun brukes om de etablerte produsentene av telekommunikasjon, ikke om internettleverandører. I Norge er det regulert plikt for de største teleoperatørene (nettoperatørene) til å gi adgang til videreselgere eller virtuelle operatører i sine nett.

Eksempler på tjenesteleverandører i Norge er Telenor og Telia. i Norge er Telenor forpliktet til å gi konkurrenter ikke-diskriminerende adgang til sitt nett både gjennom samtrafikk, og som videreselgere, virtuell operatører, ved LLUB (kobberaksess), bitstrøm-aksess, telelosji og nasjonal roaming. Adgangen skal gis uten opphold og til ikke-diskriminerende, kostnadsorienterte priser. Telia er pålagt å tilby konkurrerende selskaper adgang til nettet som videreselgere eller virtuelle operatører, men er ikke forpliktet til å gi telelosji eller nasjonal roaming..

Se også
-------

* MVNO

Eksterne lenker
---------------

* Eksempel på avtaleverk fra Jara.no
* Lovdata, Ekomforskriften
* Lovdata, Offentlig nett-forskriften
**Anna Fredrikke «Lila» Lykke-Seest** (født Andersen 26. september 1883 i Fredrikshald, død 19. mars 1954 i Oslo) var en norsk skuespiller og forfatter.

Liv og virke
------------

Lila Lykke-Seest utga i 1906 de to barnebøkene *Lulli* og *Vetle-Kari*, skrevet under psevdonymet *Lila*. Debuten *Lulli* er en fortelling fra Kristiania, en såkalt «backfischbok» om tenåringsliv og flørt. Handlingen i *Vetle-Kari*, som utkom senere samme år, er lagt til landsbygden.

Hun medvirket senere i to av ektemannens stumfilmer. Hun hadde i 1918 hovedrollen i *Lodsens datter*, mens hun året etter besatte en mindre rolle i *Æresgjesten*, som Espens mor i den tredje av de såkalte *Espenfilmene*. Her spilte hennes sønn Esben Lykke-Seest en ledende rolle. Hun spilte også moren i *Historien om en gut*.

Familie
-------

Lila Lykke-Seest var datter av lagerarbeider Jens Martin Andersen (1841–1917) og Andrine Fredrikke Johnsen (1842–1913). Hun ble i 1903 gift med forfatter, filmprodusent og -regissør Peter Lykke-Seest (1868-1948). De var foreldre til skuespiller Esben Lykke-Seest (1905-1988).

Bibliografi
-----------

* 1906: *Lulli*, Gyldendalske boghandel, København
* 1906: *Vetle-Kari – Barnedagene*, Gyldendalske boghandel, København

Filmografi
----------

* 1918: *Lodsens datter*
* 1919: *Historien om en gut*
* 1919: *Æresgjesten*

Referanser
----------

1. 1 2   Norsk biografisk leksikon, nbl.snl.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  *Morgenbladet 1954.03.24*. Norge, Oslo. 1954.
3. ↑  *Dagbladet 1906.12.14*. Norge, Oslo. 1906. s. 3.
4. ↑  *Tromsø Stiftstidende 1906.12.23*. Norge, Troms og Finnmark, Tromsø. 1906. s. 1.
5. ↑  *Jarlsberg og Larviks Amtstidende 1919.08.14*. Norge, Vestfold og Telemark, Larvik. 1919. s. 2.
6. ↑  *Filmen i Norge*. Ad notam Gyldendal. 1995. s. 79. ISBN 8241701950.
7. ↑  Evensmo, Sigurd (1967). *Det store tivoli*. Gyldendal. s. 121.

Kilder
------

* *Dette skrev kvinner*. Oslo: Skolen. 1984. s. 145. ISBN 8257900109.

Eksterne lenker
---------------

* Norsk biografisk leksikon: Peter Lykke-Seest, besøkt 2/6 2020.
* Lokalhistoriewiki: Historien om en gut, besøkt 2/6 2020.

Portal: Litteratur

Portal: Film

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Teletorg** er telefonfakturerte tjenester i Norge med særskilte og lettidentifiserbare telefonnummer etter mønsteret 82\* \*\* \*\*\*. Kunden belastes direkte over telefonregningen. Teletorg-tjenestene har strenge krav om makspriser, mulighet for sperring, tydelig prisinformasjon, markedsføring o.l. 

Tjenesten ble opprettet i 1990, senere har det også vært mulig å tilby telefonfakturerte tjenester på ordinære telefonnumre.

Ved innføringen av Payment Services Directive nr. 2 i 2019 ble kravene til sikker kundeidentifisering skjerpet.

I 2023 ble en nettbasert teletorg-tjeneste opprettet. Denne ligner på den klassiske varianten, men hevdes å være «betydelig modernisert og tilpasset dagens betalings teknologi». Da denne er internet-basert, kan den i utgangspunktet operere over hele verden, og har derfor et langt mere internasjonalt tilsnitt.

Referanser
----------

1. ↑  «Teletorg-tjenester kommer på mobilregningen fra 1. november». Besøkt 12. juni 2023.

(no) Teletorg i Store norske leksikon
Hjemmelaget ripslikører.
**Likør** er alkoholholdig drikk laget ved at frukt og urter først legges i sprit og siles fra etter en tid. Noen likører lages på basis av brennevin som whisky, cognac eller brandy. Den frasilte væsken blir enten brukt ren (fruktlikør), eller tilsatt andre uttrekk for å oppnå ønsket smak. Blandingen kan søtes i tillegg og tynnes med sukkervann for å få riktig alkoholprosent. Sluttblandingen kan så fatlagres i noen år før den tappes på flasker. 

Mange likører lages i dag etter gamle oppskrifter som holdes hemmelig. I de mest kompliserte oppskriftene skal flere enn hundre forskjellige ingredienser tilpasses hverandre.

Ekte likører blir ofte dyre, og det har vært vanlig å kjøpe essens og sprit og blande sin egen. Mange essenser har brukt navn på likører som nå har fått varemerkebeskyttelse. Benediktinerlikørmuseet i Fécamp i Bretagne, Frankrike har en stor utstilling av piratprodukter fra 1950-årene, hvorav bare én er norsk.

Felles for likørene er at de er søtlige i motsetning til bittere og snapser, og holder en alkoholprosent på mellom 23 og 35 prosent. Dette skiller dem også fra hetvinene som madeira, sherry, portvin og Martini.

Kjente likører
--------------

* Drambuie (skotsk på whiskybasis)
* DOM Bénédictine (fransk, sitrus)
* Marie Brizard (fransk fabrikk, lager fruktlikør av det meste med druesprit som basis)
* Sankt Hallvard (tradisjonell, norsk)
* Southern Comfort (amerikansk, på bourbonwhiskeybasis, dvs. maissmak)
* Bols (nederlandsk, mest kjent for genever, men har også mange likører)
* Metaxa (gresk), også brandy med samme navn.

* Cacique Guaro er Costa Ricas mestselgende brennevin.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Nationalencyklopedin **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL **·** NKC
 |
Rikstelefonen i Karl Johans gate 14, Kristiania. Foto: Severin Worm-Petersen/Riksarkivet 
**Televerket** var et norsk statlig verk som ble etablert i 1855 og hadde til oppgave å drive telefon- og telegrafvirksomhet i Norge. Televerket ble avløst av Telenor. Den første tiden var preget av nasjonalisering av private teleselskaper. Dette ble først avsluttet i 1974, da det siste privateide telefonselskapet i Andebu i Vestfold ble overtatt av Televerket.

Verket var først underlagt Telegrafstyret som i 1967 gikk over til å hete Teledirektoratet, og som i dag er videreført som Nasjonal kommunikasjonsmyndighet.

Under konferansen «Arbeidsmiljø 1980» i Kristiansand i september 1980 diskuterte man et utslett som plaget noen av Televerkets ansatte i Bergen. Utslettet ble antatt å skyldes arbeid med dataskjermer, men man kjente ikke til noe lignende i Norge ellers. Lidelsen ble omtalt som *Norwegian disease*.

Navnevarianter
--------------

* 1855 – Den Norske Statstelegraf blir opprettet 1. januar – Den første norske telegrafforbindelse åpnet mellom Drammen og Christiania.
* 1967 – Telegrafverket overtar det siste private bytelefonanlegg, i Mandal.
* 1969 – Telegrafverket skifter navn til Televerket.
* 1995 – 1. januar skifter Televerket navn til Telenor AS, nå Telenor ASA.

Den klassiske telefonkiosken fra Televerket ble opprinnelig tegnet av arkitekten Georg Fredrik Fasting i 1932.

Referanser
----------

1. ↑  «Data-plage fra Bergen vekker oppsikt», *Bergens Tidende* 12. september 1980

Se også
-------

* Telegrafverket

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Bergen byleksikon
 |
**Anvendt psykologi** er bruken av psykologiske teorier for å løse praktiske problemer i samfunnet, eksempelvis innen områder som psykisk helse, ledelse, utdannelse, helse, produktdesign, ergonomi og jus. Psykologi anses opprinnelig som en samfunnsvitenskap, men har i det 20. århundre fått en rekke praktiske anvendelser på ulike områder av samfunnet. Anvendt psykologi omfatter bl.a. disipliner som klinisk psykologi, organisasjonspsykologi og rettspsykologi. I tillegg har en rekke psykologiske disipliner anvendte underdisipliner (eks. anvendt sosialpsykologi).

Anvendt psykologi går tilbake til William Stern. I dag har de forskjellige anvendte områdene av psykologien spesialisert seg videre i hver sin retning i en slik grad at anvendt psykologi ikke lenger kan forstås som et enhetlig fag, men bare som et paraplybegrep. Psykologifaget deles i dag som regel i to hovedgrupper, teoretisk psykologi (dvs. psykologi som samfunnsvitenskap) og anvendt psykologi, hvor sistnevnte består av mange ulike disipliner og profesjoner.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC
 |
***Faderen*** er en novelle av Bjørnstjerne Bjørnson, utgitt i novellesamlingen *Småstykker* (1860). Novellen regnes blant Bjørnsons bondefortellinger.

Tematikken er knyttet til «lidelsens høgskole», et begrep Bjørnson fanget opp da han sommeren 1859 leste den tyske predikanten Hofackers tekster. Hovedpersonen *Tord Øveraas* går fra velstand og stolthet gjennom dyp fortvilelse til ydmykhet.

Handling
--------

Tord Øveraas er en rik og velstående bonde, han er en av de mektigste mennene hvor han bor. En dag står han i prestens kontor og sier han vil ha sønnen sin døpt. Dåpen skal holdes førstkommende lørdag klokken tolv. Seksten år senere kommer Tord til prestens stue der han vil ha sønnen konfirmert. Han vil ikke betale presten før han forvisser seg om at sønnen skal stå nummer én. Så går åtte år og igjen står Tord i prestens kontor med flere andre menn fra bygda. Sønnen skal gifte seg med Karen Storlien som er bygdas rikeste jente. Han betaler tre daler, selv om presten sier han bare skal ha én. Alle disse gangene Tord har snakket med presten har han alltid sagt: «var det ellers noe», men hver gang sier Tord «ellers var det intet».

Fjorten dager senere skjer det utenkelige for Tord. En dag er de ute og ror og snakker om bryllupet, så faller sønnen ut av båten, stivner til og drukner. Faren leter i tre dager og tre netter etter sin døde sønn. Morgenen den tredje dagen finner han sønnen, og bærer ham opp bakkene tilbake til gården sin.

Det går et helt år. Presten hører en høstkveld noen som går utenfor forstuen og der står Tord. Han forteller at han har solgt gården sin og vil donere halvparten av pengene til et legat som skal stå i sønnens navn. Presten sier «Nå tenker jeg at sønnen din endelig er blitt deg til velsignelse.» «Ja, nå tenker jeg det også selv,» svarer Tord.

Referanser
----------

1. ↑  Ellen Ugland (1997). *Å lykkes med norsk stil: tekstskriving*. [Oslo]: NKS-forl. s. 90. ISBN 8250816048.
2. ↑  Asbjørn Øverås (1936). *I Bjørnsons fote-far: «Faderen» og «En glad gut»*. Oslo: Gyldendal. s. 14.

Eksterne lenker
---------------

* *Faderen*, NRKs filmatisering fra 1985
* 

|  |  |
| --- | --- |
| Wikisource | Faderen – originaltekst fra Wikikilden |

  


|  |
| --- |
| **Bjørnstjerne Bjørnsons** *Bondefortellinger* |
|  *Synnøve Solbakken* (1857) | *Arne* (1859) | *En glad gut* (1860) | *Faderen* (1860) | *Et farlig frieri* (1860)  | *Thrond* (1860)   |
***Anubias*** er en slekt av blomsterplanter som opprinner i tropiske og sentrale deler av Vest-Afrika. De vokser hovedsakelig i elver og bekker, men kan også finnes i myrer.
De har brede, tykke og mørke blader.
Taksonomien til artene er ikke enda ferdig, noe som er tilfelle for mange vannplantearter, og de vitenskapelige navnene har ofte blitt endret.

Akvaristikk
-----------

Plantene er vanlige i akvarier, vanligvis festet til steiner eller røtter. I motsetning til de fleste andre akvarieplanter, foretrekker *Anubias* oftest dempet belysning, og kan også blomstre under vann. I akvariet bør den plasseres i skyggefulle områder, hvis ikke kan alger få fotfeste på bladene.

Mange akvarister regner plantene i denne slekten for noen av de enkleste å holde, siden lys- og næringskravene er veldig lave, men også fordi planteetende fisk ikke vil spise dem. 
Dette er grunnen til at *Anubias* er blant de få plantene som kan brukes i akvarier med afrikanske ciklider og gullfisk.

### Saktevoksende

Alle artene vokser svært sakte. Vanligvis kommer et nytt blad hver tredje uke eller sjeldnere. Dessverre er dette en av de få artene som ikke reagerer på CO2-tilsetning. 

### Arter og varieteter

Den mest utbredte arten i akvariehandelen er *Anubias barteri var. barteri*. Den kan oppnå en maksimal høyde på 30 cm, med blader på 15-25 cm lengde og 5-10 cm bredde.
Det største medlemmet i slekten er *Anubias heterophylla* som kan bli opp til 60 cm høy, med 40 cm lange blader som er 10 cm brede. 
Den minste er *Anubias barteri var. nana*, som blir 10 cm høy. Bladene blir opp til 3 cm lange og 2 cm brede.

*Anubias* kan vokse over vann (og vokser gjerne mye fortere når de kan stå med bladene i luft). Dette gjør at de kan brukes i paludarier.

Referanser
----------

1. ↑  Crusio, W. (1979). «A revision of Anubias Schott (Araceae). (Primitiae Africanae XII)». *Mededelingen Landbouwhogeschool Wageningen*. 79 (14): 1-48.
2. ↑  Crusio WE (1987). «Die Gattung Anubias SCHOTT (Araceae)». *AquaPlanta*. Sonderheft (1): 1-44.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Anubias* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Anubias* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Anubias* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Anubias* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Anubias* hos The International Plant Names Index Rediger på Wikidata

* (en) *Anubias* hos Tropicos Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Anubias* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Anubias* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
***Faderens forbrydelse*** (svensk: *Hans faders brott*) er et svensk stumfilmdrama fran 1915, i regi av danske Fritz Magnussen. Han skrev også manuset. Norske Kirsten Lampe spiller den kvinnelige hovedrollen som brukseier *Rudels* datter *Gudrun*.

Filmen ble spilt inn i AB Svenska Biografteaterns studio på Lidingö.

Handling
--------

Den 25 år gamle og forholdsvis velbeslåtte godseieren, Gunnar Hesla, vokste opp under fattige forhold. Han har blitt begeistret for Gudrun, datter av den rike brukseieren Rudel. Gunnar frir og jentas far gir ham sitt ja. Gunnars gamle og nedbrutte far derimot sitter i fengsel. For mange år siden ble han dømt til livstids fengsel for mordet på en Jan Strygen. En ny fange med navn Sigurd Vikum deler celle med faren. Vikum begynner umiddelbart å lete etter en fluktmulighet. Samme natt flykter han med hjelp av en jernfil. Før han rømmer sier han til Hesla: *«En ting skal du vite innen du dør. Det var jeg som myrdet Jan Strygen».*

Mens det pågår forlovelsesfest hos Gunnar ringer det plutselig på døren. Utenfor står Vikum og vifter med en medaljong. Han spør Gunnar: *«Kjenner du denne mannen? -- Gunnar, jeg er din far. Du må hjelpe meg, gendarmene er etter meg.»* Gunnar kan ikke legge bånd på følelsene og skjuler Vikum. Han gir mannen penger og klær, slik at han kan flykte videre. Gudrun og en tjener har imidlertid sett og hørt hva som har skjedd. Når hun får høre at Vikum kaller Gunnar sin sønn, blir det for mye for henne og hun besvimer.

Tjeneren bærer gammelt nag til Gunnar og anmelder ham for politiet. Gunnar må sitte i husarrest i sitt kammers. Med hjelp av Gudrun lykkes han i å flykte fra godset og gjemme seg i ei skogshytte. Skjult i et hjørne ser han en samling ubehagelige personer komme inn i hytta. Det viser seg å være Vikum, som med noen kumpaner planlegger å begå innbrudd hos Rudel. Forbryteren skryter høylytt om hvordan han lurte Gunnar og innrømmer også at det var *han* og ikke Gunnars far som myrdet Strygen. Dette blir for mye for Gunnar, som ruser fram i raseri. Han blir raskt overmannet og bundet.

Etter det som har skjedd vil Rudel at datteren skal bryte forlovelsen med Gunnar. Hun er imidlertid trofast i sin kjærlighet og nekter. Om natten aner hun uråd, drar til hytta og befrir Gunnar. Sammen skynder de seg til politiet for å advare om innbruddet hos brukseier Rudel. Politiet begir seg dit og overbemanner kjeltringene. I stridens hete blir Vikum dødelig såret. Innen han dør tilstår han mordet på Strygen. Gunnars far får således oppreisning etter sin død.

Rolleliste (i utvalg)
---------------------

* Richard Lund - Gunnar Hesla, godseier / Tormod Hesla, hans far
* Thure Holm - Rudel, brukseier
* Kirsten Lampe - Gudrun, hans datter
* John Ekman - Sigurd Vikum, straffange

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Faderens forbrydelse* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) *Faderens forbrydelse* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata
Bonaires flagg (forhold 2:3)
**Bonaires flagg** har fargene gult, sort, rødt, hvitt og blått. Plasseringen av farger og symboler er fastlagt etter matematiske forhold.

Symbolikk
---------

Flaggets «ring» forestiller et kompass og viser til at Bonaires innbyggere er gode sjøfolk og fiskere. På ringen er fire likesidede trekanter plassert. Disse symboliserer at alle mennesker er like mye verd, uansett om de kommer fra nord, øst, sør eller vest. Uansett hvor man hadde vokst opp på øyen, alle var like mye verd. 

Den røde stjernen med seks tagger er bygget opp av to likesidede trekanter. Den symboliserer Bonaires seks opprinnelige landsbyer, Playa, Nikiboko, Tera Korá, Antriol, Nort Saliña og Rincón. Den røde fargen symboliserer blodet, øyboernes vilje til å overleve.

Den gule delen symboliserer solen og øyens blomster. De fleste opprinnelige blomstene på Bonaire er gule, som for eksempel Kibrahacha, Anglo og kaktusblomstene.

Hvitt står for fred og internasjonalisme.

Sjøen med sine høye bølger utgjør den blå delen av flagget, som også symboliserer bonaireanenes mot. Under den annen verdenskrig deltok mange som sjøfolk for å holde oljetransporten fra Venezuela i gang. Av disse døde ca. 80% etter at skipene de var ombord på hadde blitt torpedert av ubåter.

Flagget ble offisielt tatt i bruk 11. desember 1981. Vexillologen Whitney Smith deltok i utformingen av flagget.

Referanser
----------

1. ↑  Den nederlandske artikkelen er dels basert på et intervju med Frans Booi, formannen i kommisjonen som fremstilte flagget.
2. ↑  Flags of the World (2006): Bonaire (Netherlands Antilles) Arkivert 1. oktober 2007 hos Wayback Machine. besøkt 11. juni 2007.

| * v
* d
* r
Nordamerikanske flagg |
| --- |
| Selvstendige land | 
* Antigua og Barbuda
* Bahamas
* Barbados
* Belize
* Canada
* Costa Rica
* Cuba
* Dominica
* Den dominikanske republikk
* El Salvador
* Grenada
* Guatemala
* Haiti
* Honduras
* Jamaica
* Mexico
* Nicaragua
* Panama
* Saint Kitts og Nevis
* Saint Lucia
* Saint Vincent og Grenadinene
* Trinidad og Tobago
* USA

 |
| Territorier | 
* De amerikanske Jomfruøyer
* Anguilla
* Aruba
* Bermuda
* Bonaire
* De britiske Jomfruøyer
* Caymanøyene
* Curaçao
* Grønland
* Guadeloupe
* Martinique
* Montserrat
* Puerto Rico
* Saba
* Saint-Barthélemy
* Saint-Martin
* Saint-Pierre og Miquelon
* Sint Eustatius
* Sint Maarten
* Turks- og Caicosøyene

 |

| * v
* d
* r
Søramerikanske flagg |
| --- |
| Selvstendige land | Argentina · Bolivia · Brasil · Chile · Colombia · Ecuador · Guyana · Paraguay · Peru · Surinam · Trinidad og Tobago · Uruguay · Venezuela |
| Territorier | Aruba · Bonaire · Curaçao · Falklandsøyene · Fransk Guyana · Sør-Georgia og Sør-Sandwichøyene |
**Eivind Wallestad** (født 28. mars 1908 i Holmestrand, død 8. desember 1981 i Sandefjord) var en norsk styrmann og sjøkaptein. Han ble medlem av partiet Nasjonal Samling 7. august 1940. Fra 1941 til 1942 arbeidet han som statspolitiinspektør i Statspolitiet. I tiden 10. juni 1942 til 1945 var han kommandant ved Berg interneringsleir.

Han ble domfelt av Høyesterett 21. november 1947 for blant annet ulovlig frihetsberøvelse, grove trusler, mishandling og legemsbeskadigelse. Han ble dømt til tvangsarbeid på livstid. Han sonet fra 14. januar 1948 og ble løslatt fra Bjørkelangen tvangsarbeidsleir 15. september 1953.

Referanser
----------

1. 1 2   Folketellingen i Norge i 1910, www.digitalarkivet.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Herman Sachnowitz og Arnold Jacoby (1976). *Det angår også deg* **(norsk)**. Oslo: Cappelen. s. 9. ISBN 9788202529451.

Kilder
------

* Veum, Erik (2013). *Nådeløse nordmenn: [1] : Statspolitiet : 1941-1945*. [1]. Oslo: Kagge. ISBN 9788248912996.

Portal: Andre verdenskrig

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister
 |
**Eivind Holt Solberg** (født 22. mai 1933 i Oslo, død 19. mars 2008) var en norsk jazzmusiker (trompet).

  

Solberg med trompeten
Han er mest kjent som initiativtager til Big Chief Jazzband (1952–) som er et av verdens eldste i sitt slag. Han spilte initielt i New Orleans Hot Dogs (1950–51) med venner fra Berg videregående skole. Solberg var ofte i New Orleans og derigjennom en bekjent av Louis Armstrong. 

Han var sentral i etableringen og driften av flere viktige konsertsteder i Oslo, blant annet Big Chief Jazz Club, Kunstnerkroa, Oslo Jazz Circle, Metropol Jazz Club og Down Town Key Club. Han var en periode redaktør av Jazznytt og skrev faste jazzspalter i hovedstadens aviser. Solberg drev sitt eget impresariobyrå.

Utmerkelser
-----------

* Æresborger av New Orleans (1967)
* «Ildsjelprisen» fra Selskapet for Norges Vel
* Oslo Jazzfestivals pris (2002)

Referanser
----------

1. ↑  omtale fra Norsk Musikkinformasjon

Eksterne lenker
---------------

* Biografi i Jazzbasen
* Diskografi i Jazzbasen


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forrige mottaker:Miloud Guiderk | **Vinner avElla-prisenOslo Jazzfestival**(2002) | Neste mottaker:Roald Helgheim |

Portal: Jazz

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Prabook **·** VIAF **·** Discogs
 |
**Eivinn Berg** (født 31. juli 1931 i Sandefjord, død 23. september 2013 i Stokke) var en norsk diplomat og tidligere ambassadør.

Biografi
--------

Berg tok eksamen ved Norges Handelshøyskole i 1956 og begynte deretter på Utenriksdepartementets aspirantkurs. Han var attaché og visekonsul ved Norges generalkonsulat i Chicago fra 1957 til 1960. Deretter fulgte tre år som sekretær i UDs handelspolitiske avdeling. Fra 1963 var han første ambassadesekretær ved Norges faste delegasjon til det europeiske frihandelsforbund (EFTA), GATT og FNs særorganisasjoner i Genève.

Han fikk permisjon fra UD for å være avdelingssjef i EFTA fra 1966 til 1968, deretter ble han byråsjef i UD i to år før han ble ambassaderåd ved den norske ambassaden i Brussel og Norges faste delegasjon til Det europeiske fellesskap (EF), en stilling han hadde fra 1970 til 1973. I denne perioden deltok han i forhandlingene med EF om norsk medlemskap. Da folkeavstemningen i 1972 om medlemskap i EF ikke førte til at Norge søkte medlemskap, deltok han i forhandlingene om frihandelsavtalen Norge – EF.

Fra 1973 var Berg direktør i Norges Rederforbund med ansvar for internasjonale spørsmål. Men i 1978 kom han tilbake til UD, først to år i utenriksøkonomisk avdeling, så ekspedisjonssjef i 1980. Fra 1981 til 1984 var han statssekretær (H) i UD. Han ble deretter utnevnt til ambassadør og fast norsk representant til NATO i 1984. I 1988 ble han ambassadør og fast norsk representant til EF.

Etter å ha gått av med pensjon arbeidet Berg som konsulent for norske selskaper som Statoil, Statkraft og Norske Skog. I en periode var han også rådgiver for Slovakia i forbindelse med landets forhandlinger med EU.

Utmerkelser
-----------

* 1974: Kroneordenen, Belgia
* 1980: Kommandør, Infante Dom Henriks orden, Portugal
* 1982: Storkorset, Den sivile fortjenstorden, Spania
* 1983: Finlands løves orden, Finland
* 1984: Offiser, Den nasjonale fortjenstorden, Frankrike
* 1987: Kommandør av St. Olavs Orden

Referanser
----------

1. ↑   «Ambassadør døde i trafikkulykke»[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Freebase-data fra Google[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2 3 4 5 6 7 8  Nekrolog i *Aftenposten*, 1. oktober 2013

Litteratur
----------

* Hvem Hva Hvor 1992 ISBN 82-516-1391-4

Eksterne lenker
---------------

* (no) Eivinn Berg hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Prabook **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC
 |
Ferrosilisium tappes ved anlegget på Rana Metall  Foto: Jarle Vines 
**FESIL** hører til blant verdens største produsenter av ferrosilisium (FeSi). Fesil var eier av smelteverket Rana Metall i Mo industripark i Rana frem til 2016, da Elkem AS tok over. Smelteverket heter fra 2016 Elkem Rana. 

Selskapet er i tillegg medeier i solcellesilisium-selskapet FESIL Sunergy, stiftet i 2007.

Spesialprodukter, inkludert granulerte og raffinerte kvaliteter, utgjør hoveddelen av produksjonen. Rana Metall er ISO-sertifisert i henhold til ISO 9001 og ISO 14001.

Fesil drev Lilleby smelteverk i Trondheim som ble nedlagt i 2002 da produksjonen ble flyttet til Mo i Rana. Fesil eide også Holla Metall på Kyrksæterøra som ble solgt til det tyske firmaet Wacker Chemicals i 2010.

Referanser
----------

1. ↑  TU.no: Alvorlig skadd i eksplosjon i industripark
2. ↑  «Elkem - The transaction between Elkem and Fesil AS has been closed». *Elkem* **(engelsk)**. Arkivert fra originalen 4. februar 2017. Besøkt 3. februar 2017.
3. ↑  WACKER Finalizes Acquisition of Silicon-Metal Production Site in Norway Arkivert 5. november 2012 hos Wayback Machine. – Pressemelding fra Wacker (1. juli 2010)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
Maleri som forestiller demonstrasjon den 17. oktober 1905, av Ilja Repin
**Oktobermanifestet** (russisk: Октябрьский Манифест, Манифест 17 октября) ble utstedt den 17. oktoberjul./ 30. oktober 1905greg. av tsar Nikolaj II av Russland etter råd fra statsminister Sergej Witte som en respons på 1905-revolusjonen. Dokumentets offisielle navn er *Manifestet for forbedring av statens tilstand* (russisk: Манифест об усовершенствовании государственного порядка). 

Manifestet imøtegikk den sosiale uro i Russland og lovet å gi sivile rettigheter til folket, blant annet rettssikkerhet, religionsfrihet, trykkefrihet, forsamlingsfrihet og frihet til å organisere seg. Folkelig representasjon i statsdumaen ble også nevnt, videre alminnelig mannlig stemmerett og at ingen lov skulle tre i kraft uten godkjenning av statsdumaen. 

Manifestet var en forløper for den første russiske konstitusjonen. I realiteten betød ikke manifestet og konstitusjonen så mye, da tsaren fortsatt hadde vetorett over statsdumaens vedtak og oppløste den en rekke ganger.

Litteratur
----------

* The Memoirs Of Count Witte New York & Toronto (1921), Armonk, New York (1990). ISBN 0-87332-571-0.
* 

|  |  |
| --- | --- |
| Wikisource | en:October Manifesto – originaltekst fra Wikikilden |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Nationalencyklopedin
 |
**Monsanto Company** er et amerikansk multinasjonalt selskap som er mest kjent for produksjon av genetisk modifiserte organismer. Selskapet ble i 2016 kjøpt opp av det tyske konsernet Bayer og de to selskapene annonserte da at de vil fusjonere til ett selskap. Monsanto hadde 25 500 ansatte i 2015. Selskapet ble grunnlagt i 1901 av John Francis Queeny; navnet Monsanto var hans ektefelles opprinnelige slektsnavn.

Grunnet stor satsing på bioteknologi og patentrettigheter har Monsanto blitt møtt med skepsis fra flere hold, og særlig har miljøbevegelsen lagt selskapet for hat. Det verserer imidlertid mange myter og konspirasjonsteorier i motstanden mot selskapet.

I 2018 gikk en gartner til søksmål mot Monsanto da han mente at han hadde utviklet lymfekreft som følge av å bli utsatt for ugressmiddelet glyfosat som Monsanto har solgt under navnet RoundUp. Han ble av en jury tilkjent 289 millioner dollar i erstatning fra selskapet, begrunnet med at Monsanto hadde undertrykt studier som skulle påvise kreftfare. Dommen er blitt kraftig kritisert fra forskere ettersom det vitenskapelig sett ikke er sannsynliggjort en sammenheng mellom bruk av glyfosat og kreft. Juryen støttet seg særlig til en konklusjon fra Verdens helseorganisasjon om at glyfosat er *trolig kreftfremkallende*, dette basert på en rapport fra International Agency for Research on Cancer (IARC). Forfatterne av denne rapporten har blitt beskyldt å ha filtrert bort studier som ikke påviste noen kreftfare, samt at konklusjonen er basert på forsøk på mus og ikke på mennesker. IARC har benektet at dette har skjedd. Langtidsstudier på mennesker har ikke påvist noen sammenheng mellom bruk av glyfosat og kreft.

Referanser
----------

1. ↑   www.monsanto.com[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Mytene som gjør Monsanto til verdens mest forhatte selskap Dagbladet
3. ↑  The Science Behind the Roundup Lawsuit Science-Based Medicine
4. ↑  Does Monsanto’s Roundup Cause Cancer? Trial Highlights The Difficulty Of Proving A Link WBUR
5. ↑  In glyphosate review, WHO cancer agency edited out "non-carcinogenic" findings Reuters
6. ↑  IARC response to criticisms of the Monographs and the glyphosate evaluation International Agency for Research on Cancer
7. ↑  How Do You Assess if a Chemical Causes Cancer? Slate

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** NLA **·** CiNii
 |
***Grandia*** er et japansk datarollespill, utviklet av Game Arts. Spillet ble i Japan sluppet ut til Sega Saturn i 1997, og ble en suksess med 344 554 solgte kopier.

Spillet ble sluppet ut til PlayStation i 1999 i Japan og Nord-Amerika, og i Europa i 2000. I 2010 ble Grandia tilgjengelig for nedlasting på PlayStation Network, og kunne dermed spilles på PlayStation 3.

Hver gang spilleren beseirer forskjellige motstandere, kan man tjene erfaringspoeng. Man lærer også nye evner gjennom gjentatt bruk av våpen eller magi. Våpen som kan brukes inkluderer blant annet sverd, eller øks, pisk eller kniver. Spillet oppfordrer også spillerne til periodisk å bytte mellom våpen.

Handling
--------

Historien er sentrert rundt Justin, en ambisiøs ung eventyrer fra Parm. Han bor sammen med sin mor, Lilly, i deres hjem i øverste etasje over deres familie-eide restaurant. Justins far forsvant for mange år siden i løpet av et annet eventyr, og moren hans er veldig bekymret over at Justin kommer til å følge i hennes avdøde ektemanns fotspor.

Spillets viktigste antagonist heter General Baal, den kalkulerende lederen for Garlyle Forces. Til tross for at han ser ut til å være involvert i utgravningen av ruiner av rent filantropiske grunner, har generalen sin egen agenda. Hans sønn og nestkommanderende er oberst Mullen, som er godt likt av deres underordnede. Justin møter også en annen ung eventyrer som heter Feena, og de reiser på en rekke eventyr sammen.

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN **·** BNF **·** BNF (data)
 |

Portal: Videospill
TV2s **Artistgalla 2012** ble avholdt 15. desember 2012 til inntekt for SOS-barnebyer hvor formålet var å verve nye faddere slik at flere barn får vokse opp i en trygg familie. Programledere for sendingen var Hedda Kise, Fredrik Græsvik, som debuterte som programleder i direktesendt fjernsyn, og Solveig Barstad, som ledet panelet bestående av 30 kjente personer til å ta imot fadderpåmeldinger.
Av artister stilte Sigvart Dagsland, Heidi Ruud Ellingsen, Göran Fristorp, Karoline Krüger, Amina Sewali, Anita Skorgan, Reidun Sæther, Lisa Stokke, Silje Nergaard, og Lars Vaular.

Målet for sendingen var å rekruttere 5000 nye SOS-faddere. I løpet av artistgallaen på to og en halv time ble det registrert 14 082 nye SOS-faddere, med et månedlig beløp på 275 kroner per fadder vil disse årlig bidra med mer enn 46 millioner kroner til SOS-barnebyer.

Referanser
----------

1. 1 2 3  «Artistgalla for sårbare barn». SOS-barnebyer. Besøkt 15. desember 2012.
2. 1 2 3  «Fredrik Græsvik debuterer som TV 2-programleder». TV2. 10. desember 2012. Besøkt 15. desember 2012.
3. ↑  «14 082 nye SOS-faddere». SOS-barnebyer. 16. desember 2012. Besøkt 16. desember 2012.
4. ↑  «Ja, pengene kommer frem». SOS-barnebyer. Arkivert fra originalen 21. mai 2012. Besøkt 16. desember 2012.
*Denne artikkelen er om den russiske byen. For den russisk/ukrainske revolusjonære kjent som Artjom, se Fjodor Sergejev.*

**Artjom** (russisk: Артём) er en by i Primorskij kraj i Russland. Den ligger rundt 40 km nord for Vladivostok. Innbyggertall: 64 145 (folketelling 2002), 68 887 (folketelling 1989).

Historie
--------

Bosetningen ble grunnlagt i 1924 nær Zybunnijgruven. Den er oppkalt etter en berømt revolusjonær kalt Artjom (F. A. Sergejev). Den 26. oktober 1938, fikk den innvilget bystatus. Artjom består av tre tidligere bymessige bosetninger: Uglovoje, Zavodskoj og Artjomovskij.

Økonomi og næringsliv
---------------------

Artjom har 29 industribedrifter, hvorav halvparten er private. Blant forbruksvarene som produseres i byen er møbler og porselen. Bedriftene med flest ansatte er *Primorskoje Gruveadministrasjon* (3 500 ansatte) og *Artjom-Mebel Møbelfabrikk* (1 100 ansatte).

Kullgruvene har alltid vært grunnlaget for den lokale økonomien, men kullreservene er nå praktisk talt uttømt. Utsiktene sier at transport vil være byens mest produktive industri i fremtiden.

Transport
---------

Vladivostok internasjonale lufthavn ligger ved Artjom. I 1994 betjente den 500 000 passasjerer, bare 28 % av kapasiteten. Det største jernbaneknutepunktet i Primorskij kraj ligger også her. Årlig passerer 12 millioner tonn frakt gjennom Artjom til Vladivostok, og 24 millioner tonn til Nakhodka.

Referanser
----------

1. ↑  «26. Численность постоянного населения Российской Федерации по муниципальным образованиям на 1 января 2018 года». Rosstat. Besøkt 23. januar 2019.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Artyom – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Артём – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

  


| * v
* d
* r
Byer i Primorskij kraj |
| --- |
| Administrativt senter: Vladivostok |
| Flagget til Primorskij kraj | Arsenjev **·** Artjom **·** Bolsjoj Kamen **·** Dalnegorsk **·** Dalneretsjensk **·** Fokino **·** Lesozavodsk **·** Nakhodka **·** Partizansk **·** Spassk-Dalnij **·** Ussurijsk | Russlands flagg |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
Denne artikkelen omhandler filmen fra 2001.  For Morten Tyldums film om samme tema, se The Imitation Game.

***Enigma*** er en amerikansk-britisk krigsfilm fra 2001, regissert av Michael Apted.

Filmen er basert på boken med samme navn av Robert Harris, som igjen tar for seg kodeknekkingen og oppdagelsen av Katyn-massakren under andre verdenskrig. Filmen handler om Tom Jericho (Dougray Scott), som ønsker å besøke ekskjæresten Claire (Saffron Burrows) etter å ha kommet seg fra et mentalt sammenbrudd. Hun er imidlertid forsvunnet, og da ber han samboeren hennes Hester Wallace (Kate Winslet) om hjelp til å komme til bunns i hva som har hendt.

Filmen fikk mye god kritikk, men ble av noen kritisert for sin fiktive side, som ikke nevner noen ting om den virkelige kodeknekkeren, Alan Turing.

Handling
--------

Historien, løst basert på virkelige begivenheter, finner sted i løpet av mars 1943, når den andre verdenskrig var på sitt høydepunkt. Avdelingen for kryptoanalyse ved Bletchley Park i Buckinghamshire, har et enormt problem: nazistiske ubåter har endret en av referansene sine som blir brukt til Enigma-maskinkoder. De britiske analytikerne klarte å knekke krypteringen en gang tidligere, og de må gjøre det igjen for å holde oversikt over de tyske ubåtene.

Tom Jericho kommer tilbake til Bletchley Park, en måned etter å ha fått et nervøst sammenbrudd som følge av hans mislykkede kjærlighetsaffære med en kollega ved navn Claire Romilly. Jerico forsøker umiddelbart å se henne igjen, men oppdager at hun på mystisk vis forsvant noen dager tidligere. Jericho får også hjelp fra Claires venninne Hester Wallace, for å finne ut hva som egentlig kan ha skjedd med Claire og oppdager at noen andre ansatte ved Bletchley Park kan ha vært ansvarlige for Claires forsvinning. Jericho blir også holdt under oppsikt av en MI5-agent, Wigram (spilt av Jeremy Northam)

Medvirkende
-----------

* Dougray Scott - Tom Jericho
* Kate Winslet - Hester Wallace
* Saffron Burrows - Claire Romilly
* Jeremy Northam - Mr Wigram
* Nikolaj Coster-Waldau - Jozef 'Puck' Pukowski
* Tom Hollander - Guy Logie
* Donald Sumpter - Leveret
* Matthew Macfadyen - Cave
* Robert Pugh - Skynner
* Corin Redgrave - Admiral Trowbridge
* Nicholas Rowe - Villiers
* Edward Hardwicke - Heaviside

Referanser
----------

1. ↑  «Enigma at Box Office Mojo». Besøkt 15. juli 2015.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Enigma* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Enigma* hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (sv) *Enigma* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) *Enigma* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata

* (en) *Enigma* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Enigma* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Enigma* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (de) *Enigma* på filmportal.de Rediger på Wikidata

* (en) *Enigma* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *Enigma* på American Film Institute Rediger på Wikidata

Portal: Andre verdenskrig
**Enio Mainardi** (født 24. mai 1935 i Pindorama i delstaten São Paulo i Brasil, død 8. august 2020 i São Paulo) var en brasiliansk reklamemann, journalist og lyriker.

Liv og virke
------------

Mainardi virket først som journalist for *Correo Paulista* og gikk senere til *Norton Publicidade*, der han kombinerte journalistikk og reklame. I denne forbindelse bodde han i noen år i Spania, Israel, Mexico og USA.

Da han kom tilbake til Brasil grunnla han sitt første reklameselskap, firmawr Proeme, og ledet det til 1978. I 1980-årene solgte han Proeme og grunnla så Enio Mainardi Associados, også dette solgte han. Så grunnla han i 1989 Mainardi Propaganda, og også dette kunne han selge med stor gevinst i 1999.[] Med sine selskaper var han blant de mest fremgangsrike og betydelige reklame-forretningsfolk og reklameslagordutviklere i 1970- og 1980-årene i Brasil.[]

Sønnen Diogo Mainardi ble en kjent journalist.

Den 8. august 2020 døde han i en alder av 85 som følge av covid-19 i São Paulo.[]

Verker
------

* *Nenhuma poesia e inocente*, 2007, lyrikk.
* *O moedor*, 2013, fortellinger.
* *Nix*, 2014, lyrikk.

Kilder
------

* 
* 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND
 |
*Se også: Mons Lie (forfatter)*

**Mons Lie d.y.** (født 1803, død 1881) var en norsk prokurator og sorenskriver. 

Han tok juridisk embedseksamen ved Universitetet i Christiania i 1826 med beste karakter ("Vel med Udmærkelse"). Fra 1826 til 1832 var han sorenskriver-fullmektig på Eker i Buskerud under Carl Valentin Falsen. 

Den 21. desember 1832 ble han utnevnt til underrettsprokurator for Buskerud. I 1833 dømte han som konstituert sorenskriver på Carl Valentin Falsens vegne Ole Olsen Sevlid til døden for mord.

I 1838 ble han utnevnt til byfogd i Tromsø og konstituert amtmann over Finnmark (som den gangen også omfattet Troms). Senere ble han sorenskriver i Sunnhordland og etter det i Mandal.

Han var sønnesønn til Mons Lie d.e. «Nådigherren», som var politimester i Trondheim, og han var gift med Pauline Christine Tiller. Deres mest kjente barn er forfatteren Jonas Lie (1833).

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Wikistrinda **·** Historisk befolkningsregister **·** Geni
 |
**Nic Waals Institutt** (**NWI**) er en poliklinikk i psykisk helsevern for barn og unge (BUP; tidligere kalt barne- og ungdomspsykiatrisk poliklinikk), som har ansvar for poliklinisk utredning, diagnostisering og behandling av moderate til alvorlige psykiske lidelser, atferdsforstyrrelser, nevrobiologiske utviklingsforstyrrelser og gjennomgripende utviklingsforstyrrelser av barn og ungdom i alderen 0-18(23) år og gravide i fire bydeler i Oslo kommune.

Nic Waals Institutt ligger i Spångbergveien i Oslo, og er en del av Lovisenberg Diakonale Sykehus. Instituttet ble opprettet i 1953 av psykiater Nic Waal, med formål å drive behandling, videreutdanning og forskning innen barne- og ungdomspsykiatri. 

Instituttets opptaksområde er bydelene Gamle Oslo, Grünerløkka, St. Hanshaugen og Vestre Aker i Oslo kommune. Klinikken består av tre aldersinndelte, kliniske seksjoner (sped og små, barn og ungdom), ambulant seksjon, og kontorseksjon. I juni 2022 åpnet klinikken i tillegg Akutt-ambulant seksjon, som er et hjemmesykehus med områdeansvar for Nic Waals Institutt og BUP Vest ved Diakonhjemmet sykehus. Hjemmesykehuset gir intensiv og tidsavgrenset helsehjelp i akutte faser. Helseminister Ingvild Kjerkol deltok på den offisielle åpningen av hjemmesykehuset i august 2022. Psykologspesialist Anne-Stine Meltzer har vært klinikksjef siden 2016, og i oktober 2022 overtok overlege og PhD Anne Benedicte Skirbekk som klinikksjef. 

Ved instituttet arbeider spesialutdannede psykologer, leger, sosionomer, pedagoger og sykepleiere.

Nic Waals Institutt og Vor Frue Hospital
----------------------------------------

I midten av juni 2020 vil Nic Waals Institutt midlertidig flytte inn i Vor Frue Hospital på Hammersborg i Oslo. Årsaken til dette er omfattende rehabilitering av Nic Waals Institutt i Spångbergveien 25, og det er forventet at rehabiliteringen vil ta omtrent ett år.

Referanser
----------

1. ↑  «Atferdsforstyrrelser hos barn». *NHI.no*. Besøkt 4. mars 2022.
2. ↑  «Akutt-ambulant seksjon». *Lovisenberg Diakonale Sykehus*. Besøkt 10. desember 2022.
3. ↑  «Nytt hjemmesykehus behandler barn og unge i akutt krise». *Dagens Medicin* **(norsk)**. Besøkt 10. desember 2022.
4. ↑  AS, TV 2 (30. august 2022). «Familien sto i dyp krise, så fikk de hjelp fra uventet hold». *TV 2* **(norsk)**. Besøkt 10. desember 2022.
5. ↑  «Nytt hjemmesykehus behandler barn og unge i akutt krise». *Dagens Medicin* **(norsk)**. Besøkt 10. desember 2022.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Sykehusets nettside for Nic Waals Institutt
* (no) Arkitektfirmaets nettside om bygget

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |