recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Gonaïves** (kréyòl: *Gonayiv*) er en by nord på Haiti, og hovedstad i departementet Artibonite. Den hadde i 2012 en beregnet folkemengde på 253 515, med 340 042 i kommunen med samme navn.

Bynavnet er en avledning av det opprinnelige amerindiske navnet Gonaibo. Gonaïves er også kjent som Haitis «uavhengighetsby», da det var her at Jean-Jacques Dessalines erklærte Haiti, det tidligere *Saint-Domingue*, uavhengig fra Frankrike den 1. januar 1804, ved å lese opp uavhengighetsloven, som var skrevet av Boisrond Tonnerre, på byens Place d'Armes.

Referanser
----------

1. ↑  *Population totale, population de 18 ans et plus estimées en 2012* Arkivert 19. september 2013 hos Wayback Machine. Institut Haïtien de Statistique et d'Informatique, 2012, s. 34.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Gonaïves – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
**Mathias Frank** (født 9. desember 1986 i Roggliswil) er en sveitsisk landeveissyklist. 

Han la opp etter 2021-sesongen.

Meritter
--------

2004
Sveits’ flagg Sveitsk mester landevei (U19)
2006
4. etappe du Tour des Aéroports
2.-plass, Sveitske mesterskap i landevei (U23)
2007
Sammenlagt + 5. etappe, Tour de Thuringe (U23)
4. etappe, Grand Prix Guillaume Tell
2008
Grand Prix de la Forêt-Noire
3.-plass, sveitsiske landeveismesterskap
2009
Sammenlagt, Grand Prix Guillaume Tell
Sammenlagt, GP Tell
2.-plass, sveitsiske mesterskap tempo
2.-plass, sveitsiske mesterskap landevei
2010
Sveits rundt:
 Klatrekonkurransen
 Sprintkonkurransen
2011
3.-plass, Sveitsiske mesterskap tempo
6.-plass sammenlagt, Sveits rundt
2012
1. etappe, Giro del Trentino (TTT)
Rød trøye Beste sveitsiske rytter, Sveits rundt
10.-plass sammenlagt, Tour of Utah
2013
4. og 5. etappe, Østerrike rundt
2. etappe, USA Pro Challenge
2014
2.-plass sammenlagt og 3. etappe, Critérium International
2. etappe, Bayern Rundfahrt
2016
17. etappe, Vuelta a España

Referanser
----------

1. ↑  «Mathias Frank will retire at the end of the season». *News in 24 Sports English* **(engelsk)**. 18. mai 2021. Besøkt 28. desember 2021.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Mathias Frank – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Mathias Frank – UCI Rediger på Wikidata

* (en) Mathias Frank – ProCyclingStats Rediger på Wikidata

* (en) Mathias Frank – Cycling Archives Rediger på Wikidata

* (en) Mathias Frank – Cycling Quotient Rediger på Wikidata

* (en) Mathias Frank – CycleBase Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**«Mamma Mia»** er en sang fra ABBAs tredje musikkalbum, *ABBA* (1975), skrevet av Benny Andersson, Björn Ulvaeus og Stig Anderson.

Sangen ble utgitt på singel i september 1975, og på B-siden er instrumentalen «Intermezzo No.1», som kom fra det samme albumet.

Andre innspillinger
-------------------

I 1980 ble en spansk versjon av «Mamma Mia» utgitt på albumet *Gracias Por La Música*. 

Sangen ble også utgitt av A-Teens på debutalbumet *The ABBA Generation*, og det var første singelen fra dette albumet, og nådde Topp 20 i de fleste europeiske land. A-Teens spilte også inn en musikkvideo regissert av Henrik Sylvén til sangen.

Jørgen Slips hadde en humoristisk versjon på albumet *Jørgen Slips*.

Musikal og film
---------------

I 1999 ble en musikal med samme navn, *Mamma Mia!*, laget og vist, første gang i London. Denne inneholdt mange av ABBAs sanger. 

Filmen *Mamma Mia!* ble utgitt i 2008. Der sang Meryl Streep sangen.

Referanser
----------

1. ↑  «Mamma Mia - the song that saved ABBA». Arkivert fra originalen 19. november 2017. Besøkt 23. januar 2017.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Mamma Mia* på MusicBrainz Rediger på Wikidata
Jules-Alexis Muenier: *La leçon de catéchisme* (1890).

| Artikkelen inngår i serien om
**Kristendom** |
| --- |
|  |
| **Treenigheten** |
| Faderen, Jesus, Den hellige ånd |
| **Bibelen** |
| GT, NT |
| **Gudshus** |
| Kirke, Katedral |
| **Presteskap** |
| Biskop, Diakon, Prest, Kateket |
| **Hovedretninger** |
| Katolisisme, Ortodoks kristendom, Protestantisme |
| **Kristen ikonografi** |
| Kristne symboler, Kors, Krusifiks, Ikon |
| **Andre emner** |
| Sakrament, Liturgi, Helgen, Apostler, Pave, Økumenikk |
| **Kristendommen i Norge** |
| Den norske kirke, Frikirker, Den katolske kirke i Norge |

**Kateket** (fra gresk: κατηχεῖν (*kathekein*), «undervise») er en kirkelig tjenesteperson som i første rekke er lærer. 

I oldkirken var kateketen lærer i katekisme eller troslære for dem som skulle døpes.

Den norske kirke
----------------

Katekettjeneste er innført i Den norske kirke ved lov av 19. juni 1969. Kateketer utdannes spesielt for undervisningsarbeidet i menigheten, bl.a. konfirmantundervisning og ungdoms- og studiearbeid.

Reglene sier at en person kan bli kateket hvis vedkommende oppfyller ett av følgende krav:

* Mastergrad i kristendomskunnskap, pedagogikk eller kateketikk
* Teologisk embedseksamen med formidlingsfag
* Godkjennelse som faglig kvalifisert på annen måte

Den katolske kirke
------------------

I Den katolske kirke er en kateket enhver som driver trosopplæring av allerede døpte og troende medlemmer (i motsetning til misjon som er rettet mot ikke-troende). Dette kalles **katekese**, og utføres i enhet med, og på vegne av biskopen og etter dennes retningslinjer. Katekesen er slik *en kirkelig aktivitet*, og biskopen er ansvarlig for den trosformidling for foregår gjennom katekesen. 

Katekesen gjennomføres av prester, diakoner, ordensfolk og lekfolk, og disse siste som vanligvis omtales som **kateketer**. Alle kateketer som driver slik organisert trosopplæring i kirkens regi blir godkjente av biskopen etter søknad fra sognepresten.

De sentrale elementene i katolske menigheter er *liturgi, sakramenter, bønn og fellesskap*. Dette da også det sentrale i katekesen. som slik skal gi barn og unge kunnskap om disse elementene. Videre skal katekesen bevisstgjøre rundt diakoni og omsorg for andre.

Sogneprestene er ansvarlig for trosopplæringen i eget sogn, og får i dette virket assistanse fra kateketene. Særlig gjelder dette i opplæringen fram mot førstekommunion og ferming (konfirmasjon).

Eksterne lenker
---------------

* Utdanning.no sin yrkesbeskrivelse av kateket
* Retningslinjer for katekesen i Oslo katolske bispedømme

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** GND **·** NKC **·** NKC
 |
**Figur 1.** En enkel bimodal fordeling, i dette tilfelle en blanding av to normalfordelinger med samme varians men ulike gjennomsnitt. Figuren viser tetthetsfunksjonen, som er et snitt av de klokkeformede tetthetsfunksjonene til de to normalfordelingene.
**Bimodal fordeling** er en kontinuerlig sannsynlighetsfordeling med to ulike moduser. Disse opptrer som distinkte topper (lokale maksima) i sannsynlighetsfunksjon, som vist i Figur 1.

Eksempler på variable med bimodal fordeling omfatter tiden mellom utbrudd av visse geysirer, Galaksefarge, størrelsen til maur, alderen til hendelsen Hodgkin's lymfoma, hastigheten på inakriveringen av medisinen isoniazid hos voksne, og absolutt lysstyrke til novaer.

Bimodal fordeling er et vanlig brukt eksempel på hvordan statistikk som gjennomsnitt, median, og standardavvik kan være feilaktig når det brukes tilfeldig fordeling. For eksempel, i fordelingen i Figur 1, ville gjennomsnittet og medianverdien være omtrent null, selv om null ikke er en typisk verdi. Standardavvik er også svært høyt, selv om avvik for hver normalfordeling er relativt liten.

Referanser
----------


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MathWorld
 |
Kina i 1142.
**Liang Hongyu** (hanzi: 梁红玉, pinyin: *Liáng Hóngyù*; født 1102 i Suzhou i Kina, død 1135) var en kinesisk general fra det sene Nordlige Sòng- og det tidlige Sørlige Song-dynastiet som ble berømt under krigene mot det jursjenske Jin-dynastiet. Hun var kona til den berømte generalen Han Shizhong.

Hennes far var en offiser ved grensen, hvor Sòng-Kina stadig ble truet av jursjenene, og han lærte henne kampkunst og unnlot å binde føttene hennes.

På et tidspunkt ble hun tvunget til å prostituere seg. Siden møtte hun Han Shizhong på en bankett, hvor hun spurte ham hvorfor han ikke var fornøyd med en seier over fienden, og han svarte da at han kun bekymret seg for fremtiden. Hán var da en vanlig soldat, og giftet seg med Liáng da han ble general.

Da jursjenene enda en gang invaderte Sòng og angrep Hangzhou var hennes manns soldater tallmessig underlegne da slaget ved Huangtiandang begynte. Hán lot som han trakk sine soldater tilbake til et tempel i fjellene, mens Liáng planla å dirigere soldatene sine ved hjelp av trommer. Da den jursjenske kommandanten forfulgte Hán opp i fjellene, ble han avskåret fra sin hovedstyrke. Kinesiske "tigerskip" – en oppfinnelse som opprinnelig kom fra Midtøsten – kunne bruke flammekastere mot fienden, og mange jursjenske skip ble ødelagt mens Liáng brukte trommene til å dirigere sine soldater. Den jursjenske hæren ble holdt fanget i mer enn én måned, før en forræder blant kineserne fortalte dem om en svakhet i den kinesiske omringingen, slik at de kunne unnslippe, men med store tap.

Liáng og hennes mann meldte seg som frivillige for å gjenoppbygge Chuzhou og ta over ansvaret for forsvaret av byen. Sammen med sine soldater jobbet de med å gjenoppbygge hus og å så åkrene, men etter et halvt år døde hun av overarbeid.

Hun ble gravlagt ved foten av Linyan-fjellet i sin hjemby Suzhou, mens hennes familie fikk sølv og dyre klær fra keiser Gaozong av Song.

Poeter skrev dikt til hennes ære, noe som bidro til at hun ble berømt, og hun har blitt en av de best kjente kvinnelige offiserer i Kinas historie.

Referanser
----------

1. ↑   China Biographical Database[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Liang Shiyi** (kinesisk: 梁士詒, Wade-Giles: **Liang Shih-i**; pinyin: *Liáng Shìyí*; født 5. mai 1869 i Sanshui i Guangdong i Kina, død 9. april 1933 i Shanghai) var en kinesisk politiker og embedsmann.

Liang var årene 1906-07 sekretær for Tang Shaoyi. Han var utsending til Britisk India og innehadde deretter flere viktige embedsposter, særlig i samferdselsdepartementet, og ble i 1911 Yuan Shikais privatsekretær. Som sådan utøvet han stor innflytelse og var bl.a. leder for agitasjonen for keisermaktens gjeninnføring med Yuan Shikai som dens keiser. Da dette slo feil i 1916 trakk Liang seg fra politikken og dro for en periode til Japan. Etter sin gjenkomst var han den ledende i den pro-japanske Kommunikasjonsklikken.

Den 29. desember 1921 ble han utnevnt til Kinas statsminister med støtte fra krigsherren Zhang Zuolin uten å ha konsultert sin allierte fra Zhili-klikken, men etter bare en måned på posten tvang Wu Peifu ham den 21. januar 1922 til å fratre, noe som utløste den første Zhili-Fengtian-krigen.

Referanser
----------

1. ↑   China Biographical Database[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Howard L. Boorman, Howard Richard C.: *Biographical Dictionary of Republican China*, Columbia U.P. New York 1967-1979

Eksterne lenker
---------------

* (en) Liang Shiyi – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** NLA
 |
**Eksempel:** Denne nedadgående a-mollskalaen passer på notesystemet til å begynne med, med den sjette nota (enstrøken c) trenger en hjelpelinje. Neste note (h) er rett under hjelpelinja, og den siste nota (a) trenger to hjelpelinjer.
En **hjelpelinje** er en kort strek som innen musikknotasjon brukes til å kunne skrive en note som ellers ville være for høy eller for lav til å passe på notesystemet. En strek (litt lenger enn selve notehodet) tegnes parallelt med notesystemet, og notehodet plasseres på hjelpelinja eller like over eller under den.

Noter som ligger mer enn to eller tre hjelpelinjer over eller under notesystemet, blir mer vanskelige å lese, og da benyttes gjerne en annen nøkkel, eller man bruker et 8va-tegn (ottavategn) for å markere at noten skal spilles en oktav høyere eller lavere.
  


| * v
* d
* r
Musikknotasjon |
| --- |
| Notesystem | 
* Takt og taktstrek
* Nøkkel
* Da capo
* Dal segno
* Fortegn
* Hjelpelinje
* Modus
* Skala
* Prøvetegn
* Repetisjonstegn
* Taktartsangivelse

 |
| Noter | 
* Punktering
* Forslag
* Noteverdi
	+ Notebjelke
	+ Notehake
	+ Notehode
	+ Notehals
* Pause
* Triol
* Helmholtznotasjon
* Scientific pitch notation

 |
| Artikulasjon | 
* Dynamikk
* Ornament
* Portato
* Aksent
* Legato
* Tenuto
* Marcato
* Staccato
* Staccatissimo
* Bue
* Fermate

 |
| Relatert | 
* Besifring
* Generalbass
* Grafisk notasjon
* Leadsheet
* Neume
* Tabulatur

 |
**Morten Reymert** (født 11. november 1951) er en norsk samfunnsøkonom, embetsmann og helseleder.

Han er utdannet cand.oecon. og har tidligere bl.a. vært avdelingsdirektør i Finansdepartementet, spesialråd ved Norges OECD-delegasjon i Paris og ekspedisjonssjef i Arbeids- og administrasjonsdepartementet. Han var økonomi- og finansdirektør ved Rikshospitalet fra 2000 til 2008. I 2008 var han i noen måneder midlertidig direktør ved Rikshospitalet etter Åge Danielsens avgang og frem til Rikshospitalet ble fusjonert inn i Oslo universitetssykehus ved årsskiftet 2008/2009. I 2009 ble han en av tre viseadministrerende direktører i direktørens stab i Oslo universitetssykehus, med ansvar for økonomi, juridisk og IKT. Etter Bjørn Eriksteins avgang som administrerende direktør ble han konstituert som midlertidig direktør frem til ny direktør er ansatt. Reymert er også styreleder i Statistisk sentralbyrå (SSB).

Se også
-------

* Reymert (slekt)

Referanser
----------

1. ↑  Morten Reymert blir konstituert sjef ved Oslo universitetssykehus

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
Den **triboelektriske effekt** er et fenomen som gjør at dersom to spesifikt forskjellige materialer kommer i kontakt med hverandre og så blir tatt fra hverandre, vil begge materialene være elektrisk ladet. Effekten blir spesielt stor hvis materialene blir gnidd mot hverandre.

Hvor sterk ladning og hvilket materiale som blir positivt eller negativt ladd, avhenger av flere faktorer. Først og fremst er typen materiale viktig, men også overflateruhet, temperatur og andre egenskaper har noe å si.

Forskjellige typer materialer kan være lista opp i ei liste der to materialer som er langt fra hverandre på lista, vil gi større ladning enn to materialer som er nær hverandre. Til høyre er en slik liste.

Når en opplever at en får støt i seg eller at en fester en ballong i taket etter å ha gnidd den mot håret, kan en takke den triboelektriske effekten.

Generatorer som har som formål å generere elektrostatisk ladning slik som for eksempel Van de Graaff-generatoren gjør også nytte av den triboelektriske effekt.

Se også
-------

* Van de Graaff-generator
* Statisk elektrisitet
* Elektrostatikk
***The Undying Flame*** er en amerikansk stumfilm fra 1917, regissert av Maurice Tourneur.

Handling
--------

I det gamle Egypt blir en prinsesse elsket av en enkel hyrde, til stor misnøye for kongen. Han beordrer derfor den fornærmede elskeren begravd levende, fordi han allerede hadde lovet bort datteren sin til en annen mann. Hyrden og prinsessen bryter en dobbel amulett i to deler, og holder hver sin ødelagte halvdel. De lover hverandre at deres sjeler skal bli gjenforent i døden. Flere århundrer senere blir kaptein Harry Paget fra den engelske garnisonen utstasjonert i Sudan trollbundet av Grace Leslie, datteren til Sir Hector Leslie: kommandant over hele garnisonen deres.

Mrs. Harvey, kona til en annen offiser, er også forelsket i kapteinen. Hun lokker ham til et møte i ørkenen, noe som får ham til å gå glipp av en overraskende øvelse hos garnisonen. Grace, som får vite om øvelsen, skynder seg å informere kapteinen i tide. Hun avbryter dermed det ulovlige møtet deres. Men på grunn av hans skam melder Paget seg frivillig til tjeneste i en ørken-utpost. Grace kunngjør at hun ønsker å reise sammen med ham, når det blir oppdaget at både kapteinen og Grace hver deres del av den ødelagte amuletten som århundrer tidligere hadde blitt eid av den egyptiske prinsessen og gjeteren.

Skuespillere
------------

* Olga Petrova som prinsessen / Grace Leslie
* Edwin Mordant som den egyptiske kongen
* Herbert Evans som en arkitekt
* Mahlon Hamilton som en hyrde / kaptein Paget
* Warren Cook som General Leslie
* Charles Martin som Oberst Harvey
* Violet Reed som Mrs. Harvey

Referanser
----------

1. ↑  THE UNDYING FLAME

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Undying Flame* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Undying Flame* på American Film Institute Rediger på Wikidata
***The Two Edged Sword*** er en amerikansk stumfilm fra 1916, regissert av George D. Baker.

Handling
--------

Gordon Allen arbeider hardt for å støtte sin kone Dorothy, men hun blir etter hvert lei av Gordon og ekteskapet hennes. Hun reiser en tur med venninnen Evelyn til en gård på ferie, og der møter og flørter den kjekke bonden Jed. Hun tenker ingenting over dette, men Jed tar det langt mer alvorlig.

Når Gordon avlegger et overraskelsesbesøk ved gården - for å møte Dorothy igjen - innser Jed at han har blitt holdt for narr. Etter at Gordon slår ham ned i en konfrontasjon, velger Jed å begå selvmord. Søsteren hans Mary, blir rasende og lover hevn mot Dorothy.

Skuespillere
------------

* Edith Storey som Mary Brooks.
* Evart Overton som Jed Brooks.
* Josephine Earle som Dorothy Allen.
* Robert Gaillard som Gordon Allen.
* Logan Paul som Brooks, en bonde.
* Marion Henry som Evelyn Langdon.
* Nellie Anderson som Mrs. Brooks.

Referanser
----------

1. ↑  THE TWO EDGED SWORD

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Two Edged Sword* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Two Edged Sword* på American Film Institute Rediger på Wikidata
*For den britiske filmen fra 1997, se Tribunefeber (film)*

***Tribunefeber*** er et norsk fotball-relatert underholdningsprogram med Frithjof Wilborn som gikk på TV 2 i 1999. Med seg på laget hadde han Ingebrigt Steen Jensen som fotballekspert, mens Mia Gundersen skulle lede kåringen av «Mr. Tippeligaen '99». I tillegg hadde Ole Paus et innslag kalt «Mitt lille lag» der han reiste i Europa og lagde portretter av fotballproffene. I hver episode ble kjente nordmenn invitert til å fortelle om hvorfor de elske fotball og hvilket lag de støttet. Det ble også plass til uhøytidelige konkurranser. I hver episode var det også en kåring som het «Bjarte Flem-prisen», hvor de skulle kåre tidenes største fotballtabbe. Programmet gikk sent på fredagskvelder og ble utpå høsten avsluttet med et cupfinaleshow.

Programmet var rettet mot folk flest og ikke bare de som var spesielt interessert i fotball.

Programmet var et samarbeidsprosjekt mellom Dinamo, Fotballforbundet, Norsk Tipping, Toppfotballen og TV 2.

Premieren ble sett av 333 000.

Referanser
----------

1. 1 2 3  «Mia tar ballgrep - Kultur - Dagbladet.no». *www.dagbladet.no*. 15.08.1999. Besøkt 23. august 2016.
2. ↑  «Tribunefeber». TV2. (arkivert hjemmeside fra 2000). Arkivert fra originalen 19. januar 2001. Besøkt 2016.  Sjekk datoverdier i `|besøksdato=, |dato=` (hjelp)
3. ↑  «TV-toppen». *VG*. 24.8.1999.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Tribunefeber* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Tribunefeber* hos Filmfront Rediger på Wikidata
**Ole Gabriel Jonson Devik** (født 27. februar 1856 i Gloppen, død 5. april 1941 i Oslo) var Bryn skoles første overlærer og pioner innen utvikling av skolehager i Norge.

Liv og virke
------------

Deviks gravstøtte på Østre Aker kirkes gravlund.  Foto: C. Hill, 2007 
Ole Devik var sønn av Jon Andenes (1819–1877, fra Vereide) og Elisabet Devik (1831–1920, på gården Devik i Gloppen i Nordfjord. Gården lå i bratt lende på sørsiden av Gloppefjorden, og båt var et nødvendig skyssmiddel. Devik tok lærerskoleeksamen 20 år gammel, ved Stord lærerskole i 1876. Han arbeidet som lærer blant annet i Florø og Bø i Ytre Sogn før han flyttet til Oslo og ble i 1893 lærer ved Ulven skole. Devik begynte samtidig som kirkesanger og klokker i Østre Aker kirke. Devik var senere aktiv i stiftelsen av Bryn avholdslag, og arbeidet i speiderarbeid på Breidablikk.

Etter at han etablerte seg i Oslo, solgte han i 1889 gården på Devik til Kornelius Hyenes.

Bryn skole ble bygget i 1900 og tok over for den gamle Ulven skole, som samtidig ble nedlagt. Ole Devik ble i 1915 ansatt som den første overlærer ved Bryn skole. Ole Devik viste stor arbeidskapasitet og var aktiv på flere fronter. Ved siden av arbeidet på skolen og i kirken ble han aktiv i organisasjonsarbeid. Lærernes rettigheter og arbeidsvilkår ble viktig for han, og fra 1886–1908 virket han som formann i Norges Lærerforening for Akershus krets. I perioden 1907–1914 var han så vel sentralstyremedlem i lærerlaget. Han var også medlem av lærernes fredsnemnd. Bryn skoles musikkorps ble også stiftet på Ole Deviks initiativ. 

Devik ledet statens lærerkurser i jordbruksopplæring i 26 år. Han reiste også landet rundt og holdt foredrag, fikk i stand skolehager flere steder i Norge, og ble kalt *skolehagens far* i Aker. Devik holdt utstillinger med grønnsaker og frukt fra skolehagene hver høst.

Ole Devik ble begravet på Østre Aker kirkegård den 12. april 1941. Han deler grav med sin kone, Martha Clausen Devik (1858–1929), fra Lønnebotten i Hyllestad i Sogn og Fjordane. De etterlot seg seks barn. To av disse nevnes her:

* Olaf Devik (f. 1886) som ble dr. philos. meteorolog og fysiker.
* Karl Devik (f. 1892, og parets yngste sønn) var vitenskapsassistent og hadde flere turer til Afrika tidlig på 1900-tallet. Han tok med seg flere gjenstander til skolens undervisning, deriblant en utstoppet krokodille. Krokodillen ble donert til Bryn skole.

### Ettermæle

Ole Devik mottok H.M. Kongens fortjenstmedalje i gull etter at han sluttet som lærer i 1927. I 1929 mottok han også Norges Bondelags gullmedalje.

Ole Deviks vei i Oslo ble navngitt i 1952.

Se også
-------

* Liste over kjente personer fra Gloppen kommune

Kilder
------

* Bryn skoles nettsider om Ole Devik

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Lokalhistoriewiki **·** Historisk befolkningsregister **·** Geni
 |
**«Voodoo»** er en norsk sang. Melodi og tekst ble skrevet av Terje Rypdal. Den var ett av bidragene til Melodi Grand Prix 1976, den norske uttagingen til Eurovision Song Contest 1976 i Haag i Nederland.

Sangen ble framført på norsk av Gudny Aspaas og Jahn Teigen med lite orkester og så på nytt av Inger Lise og Jahn Teigen med stort orkester. Den endte på en andreplass med 351 poeng. Det var i denne sangen Jahn Teigen opptrådte med sitt berømte skjelettkostyme.

**Jurystemmer**|  | Vadsø | Tromsø | Bodø | Trondheim | Ålesund | Bergen | Stavanger | Kr.Sand | Lillehammer | Oslo | Resultat |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| «Voodoo» | 31 | 27 | 31 | 47 | 23 | 25 | 29 | 17 | 71 | 50 | 351 |

Innspilling
-----------

Inger Lise og Jahn Teigen. Utgitt på singlen Talent TS 045 i 1976.

Referanser
----------

1. 1 2  Inger Lise Og Jahn Teigen - Voodoo / Baby Blue - Talent - Norway TS 045
2. ↑  «Norway 1976» **(engelsk)**. esc-history.com. Arkivert fra originalen 1. juli 2014. Besøkt 8. august 2014.
**Ole Engeli** (født 27. februar 1894, død 12. august 1973) var en norsk fagforeningsmann, redaktør og NKP-politiker. Av yrke var han snekker. 

Engeli vokste opp i fattige husmanskår i bygda Furnes.

I 1919 sto han i spissen for den lokale Trearbeiderforeninga i en arbeidskonflikt på sykehusanlegget i Lillehammer. Der blokkerte foreninga med hell en murmester fra Drammen, som verken ville signere tariffavtale eller betale ut akkordoverskudd. Etter konflikten gikk murmesteren til sak mot Engeli for en avisartikkel han hadde skrevet, en artikkel murmesteren mente var til skade for «hans gode navn og rykte». Engeli ble idømt 50 kroner i bot. «En klassedom», fastslo stedets arbeideravis *Gudbrandsdalens Social-Demokrat*.

Året etter satt Engeli som formann for Lillehammer Arbeiderparti, da partiavdelingen med 49 mot 8 stemmer besluttet å følge Komintern og slutte seg til de såkalte Moskvatesene.

Da den politiske splittelsen i Arbeiderpartiet i 1923 førte til etableringen av NKP ble Engeli en sentral mann for partiet i Hedmark og Oppland. 

Han satt som redaktør for avisen *Rød Front* som NKP dro i gang på Hamar i årene 1932 til 1934.

Under krigen var han engasjert i illegalt arbeid og sabotasjevirksomhet, og ble arrestert i julen 1943.

Etter krigen hadde Engeli redaktørjobben i 1953, da NKP drev avisen *Arbeideren* i Brumunddal. Han var også engasjert i Hedmark kooperative Distrikstsforening.

Referanser
----------

1. 1 2   Slekt og Datas Gravminnebase, «Minneside basert på bilder og gravminnedata for Ole Engeli, (27.februar 1894 - 12.august 1973).», besøkt 7. november 2021[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Friheten, side(r) 14, type referanse dødsannonse, urn.nb.no, utgitt 13. august 1973[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  *I manns minne: daglegliv ved hundreårsskiftet : frå Nasjonalforeningens landskonkurranse for eldre*. Oslo: Samlaget. 1972. s. 74. ISBN 8252100740.
4. ↑  Trond Feiring: *Arbeidskonflikter i krisetid*, Lillehammer byavis[*død lenke*]
5. ↑  Trond Feiring: *Styrt fra Moskva?*, Lillehammer byavis[*død lenke*]
6. ↑  Side 88. Einhart Lorenz: *NKPs presse i 1920-årene, Tidsskrift for arbeiderbevegelsens historie 1/1979*, Pax, Oslo ISBN 82-530-0957-7
7. ↑  Larssen, Olav (1969). *Sti gjennom ulendt terreng: læretid, partistrid, ny vekst*. Oslo: Aschehoug. s. 40.
8. ↑  Ousland, Gunnar (1949). *Fagorganisasjonen i Norge: 1940-1945*. [Oslo]: AFL. s. 484.
9. ↑  Lokalhistoriewiki.no om *Arbeideren (Brumunddal 1951-1953)*
10. ↑  *Kooperativ opplysningsvirksomhet 1954-55*. [Oslo]: N.K.L.s organisasjonsavdeling. 1955. s. 45.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister
 |
Fingerring av gull fra førromersk jernalder, funnet på Bøli i Østfold   
Foto: Kulturhistorisk museum
En **ring** er et smykke som kan settes på en finger, tå, rundt en arm, en ankel, halsen og i nesen eller ørene.. Ringer har vært laget i alle metaller og skåret ut i ben, edelstener, glass og lignende. Fra gammel tid i Orienten og Europa er fingerring den formen som er best kjent. Både funn og litterære kilder viser at ringen har vært mer brukt enn andre smykker som symbol og tegn på rang.

I skjønnlitteraturen er ringer ofte forbundet med åndelige eller overnaturlige krefter.

Bruk
----

Ringer brukes som pyntegjenstand, for å vise rikdom, eller som symbol på ekteskap (giftering), fremragende prestasjon (eksamensring), høy status eller autoritet, medlemskap i en organisasjon, eller lignende. 

Det er vanlig å ta av seg ringen på kveldstid før man skal sove, samt når man skal gjøre visse aktiviteter som kan føre til ekstra slitasje på ringen eller aktiviteter hvor det er forbundet med fare å ha på seg ring. For eksempel kan det være lurt å ta av ringen før vannsport (bading, kajakk, surfing, båt, osv.) ettersom fingrene da har en tendens til å krympe og det er større fare for å miste ringen. Ved hagearbeid kan det være lurt å ta av seg ringen ettersom jord og sand kan slite på ringens overflate. Rengjøring med sterke kjemikalier kan endre utseendet på ringen, særlig på diamanter og andre juveler. Styrketrening med for eksempel manualer kan slite på overflaten til metallet.

Sikkerhet
---------

Å gå med ring kan i noen tilfeller føre til skade dersom ringen er laget av et materiale som er sterkere enn hånden og henger seg fast i noe, hvilket kan medføre små sår, større skader eller til og med amputering. Eksempler kan være om en ring henger seg fast i roterende maskineri, eller til og med en person som faller og hvor ringen hekter seg fast på et objekt (skuff, rekkverk, eller lignende). På grunn av dette krever noen arbeidsplasser at de ansatte tar av ringer midlertidig enten når enkelte typer oppgaver skal utføres eller når man befinner seg i et spesielt område på arbeidsplassen.

Det anbefales generelt å ta av ringer når man skal operere maskineri eller driver idrett.

Se også
-------

* Giftering
* Signetring
* Eksamensring

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  Ring: smykke. (2013, 10. april). I Store norske leksikon. Hentet 16. mars 2017.
2. ↑  Artikkel om sikkerhet på arbeidsplassen og ringbruk
3. ↑  Article with recommendations on when not to use a ring

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC **·** BNE
 |
**Hitlers dagbøker** var en serie på 62 bøker, påstått å være skrevet av Adolf Hitler. De ble kjøpt av det tyske tidsskriftet *Stern* for 9,5 millioner D-mark. Den 22. april 1983 opplyste *Stern* nyheten om at dagbøkene var funnet, og 25. april ble de vist på en pressekonferanse og sett på av ekspertgruppe som garanterte deres ekthet. *Stern* publiserte 28. april et spesialnummer om denne «sensasjonen».

Formidleren av kjøpet fikk en anselig provisjon. Det var journalisten Gerd Heidemann, en kjent samler av memorabilia fra nazitiden. De håndskrevne dagbøker i hele 62 bind skulle ha blitt reddet fra et fly med Adolf Hitlers eiendeler som havarerte utenfor Dresden. Selgeren var en pensjonert militær som skulle ha oppbevart dagbøkene i DDR for til slutt å smugle de ut til Vest-Tyskland , gjemt i et piano.

Sterns publisering vekket forvirring blant historikere. En del av dem helte til å anerkjenne dagbøkene som ekte. En av de som tvilte var den kontroversielle britiske historikeren David Irving.

Den 6. mai ble det avslørt at dagbøkene var forfalsket. Materialeundersøkelsen viste at både papiret og blekket var laget langt etter andre verdenskrigs slutt. Forfatteren viste seg være en falskner fra Stuttgart - Konrad Kujau. Han hadde spesialisert seg på å forfalske Hitlers håndskrifter og malerier. Han hadde blant annet malt 700 malerier for boken *Adolf Hitler: The Unknown Artist* (1983).

Kujau og Heidemann ble senere dømt til fire og halvt års fengsel. Etter løslatelsen forsørget Kujau seg med å framstille kopier av kjente kunstneres verk, men med signaturen «forfalsket av Kanju» også med kopierer av Hitlers malerier.

Den tyske filmkomedien *Schtonk*! fra 1992 var en satire av hele affæren. Filmen fikk stor kommersiell suksess og ble nominert til en Oscar for beste utenlandske film.

Referanser
----------

1. ↑  «How 'The Hitler Diaries' became the most infamous fake news ever». *The Independent* **(engelsk)**. 5. mai 2018. Besøkt 10. juli 2019.
2. ↑  «Hitlers ukjente dagbøker ble en skandaløs sensasjon». *Historie no*. 13. april 2018. Besøkt 10. juli 2019.
3. ↑  NRK (23. april 2004). «Hitler-dagbok solgt». *NRK*. Besøkt 10. juli 2019.
4. ↑  «Schtonk». Besøkt 10. juli 2019.
5. ↑  «Schtonk - IMDb». Besøkt 10. juli 2019.
**Hitoshi Sakimoto** (崎元 仁, *Sakimoto Hitoshi*, født 26. februar 1969) er en japansk videospillkomponist og musiker. Han er kanskje best kjent for å lage musikken til spillene i *Final Fantasy*-spinoffserien *Ivalice Alliance* og *Vagrant Story*. Han ble interessert i musikk da han gikk på barneskolen og lærte å spille piano og el-orgel og ble med i forskjellige band.

Sakimotos profesjonelle karriere begynte i 1988 da han startet å komponere musikk som frilanser. Han ble kjent med medkomponisten Masaharu Iwata og spillregissøren Yasumi Matsuno; han har senere jobbet med begge på mange prosjekter. Han kom til Square (nå Square Enix) i 1998 og jobbet der i to år før han sluttet. I 2006 returnerte han til selskapet for å komponere musikken til det suksessrike spillet *Final Fantasy XII*. Sakimoto har også jobbet med andre prosjekter utenfor spillindustrien, som for eksempel animer og vokalalbumer.

I 2002 stiftet han Basiscape, et videospillmusikkselskap som består av mange komponister og musikere. Basiscape er det største uavhengige musikkproduksjonsselskapet i dag; de lager også musikk for andre typer media. Sakimoto har også vært til stede under flere videospillkonserter som har fremført stykkene hans. I 2007 samarbeidet han med Yasunori Mitsuda og Eminence Symphony Orchestra for å lage konserten «Destiny: Reunion».

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Hitoshi Sakimoto – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Hitoshi Sakimoto på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
* (en) Hitoshi Sakimoto på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Hitoshi Sakimoto på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Hitoshi Sakimoto på Spotify Rediger på Wikidata

* (en) Hitoshi Sakimoto på Songkick Rediger på Wikidata

* (en) Hitoshi Sakimoto på Last.fm Rediger på Wikidata

* (en) Hitoshi Sakimoto på AllMusic Rediger på Wikidata
* Hitoshi Sakimoto på Twitter Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |

Portal: Videospill
**Pregolja** (russisk: Преголя, tysk: *Pregel*) er en elv i Russland som renner gjennom den russiske eksklaven Kaliningrad oblast og byen Kaliningrad. 

Pregolja har sitt utspring i elvene Instrutsj og Angrapa og munner ut i Østersjøen. Den har en totallengde på 123 kilometer, eller 292 kilometer hvis man regner med Angrapa. Den har et nedbørfelt på 15 500 km². Elven er seilbar på hele strekningen, og den hadde før utbyggingen av jernbanenett og veier en viktig rolle som transportvei i Øst-Preussen. 

Det klassiske matematiske problemet *de syv königsbergske broer* ble basert på broene som gikk over elven i det gamle Königsberg (nå Kaliningrad).

Referanser
----------

1. 1 2  «Река ПРЕГОЛЯ». *Russlands statlige vannregister* **(russisk)**. Besøkt 21. januar 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Pregolya River – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** GeoNames
 |
**Skreia Skøyteklubb Toten** (stiftet 27. mars 1981 som *Skreia Skøyteklubb*) er et særidrettslag for hurtigløp på skøyter og rulleskøyter i Østre Toten og omegn. Skøyteklubben er medlem av NIF gjennom Oppland idrettskrets, og Norges Skøyteforbund gjennom Oppland skøytekrets. Som skøyteklubb hjemmehørende i Østre Toten kommune er de også medlem av idrettens kontaktutvalg i kommunen. Klubben endret navnet i 1997 fra *Skreia Skøyteklubb* til nåværende *Skreia Skøyteklubb Toten* for å inkludere hele Toten.

Rekrutteringen skjer i fra Toten. 

Skøyteklubben var arrangør av Landsmesterskapet 2003, som ble arrangert i Vikingskipet. Erik Gulbrandsen representerte Skreia SK som leder av Grenstyret Hurtigløp og dermed også som medlem av styret i Norges Skøyteforbund i tingperioden 1995–1997, og Randi Håkegård Eichler representerte SSK Toten og var medlem av valgkomitéen i NSF i tingperiodene 2001–2003 og 2003–2005.

Kjente løpere
-------------

* Ragnhild Andresen
* Randi Håkegård (-Eichler)
* Kai Stensli (Norgesmester junior)
* Øystein Kvikstad Skoglund, (Norgesmester junior)
* Amund Grønvold Skoglund, (Vinner av Norgescup junior)

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted
Hitler-Jugend Stadion i Nürnberg under nazistenes rikspartidag i 1935: Medlemmer av Hitlerjugend, partiets ungdomsbevegelse, i giv akt under en appell fra Adolf Hitler, fører og rikskansler i det nazistiske Tyskland  Foto: Deutsches Bundesarchiv 
**Hitler-Jugend stadion** (på tysk *Der Stadion des Hitler-Jugend*) er et tidligere navn på et stadion og en arena i Nürnberg som var en del av arrangementskomplekset hvor det tyske nasjonalsosialistiske partiet NSDAP holdt sine rikspartidager på 1930-tallet. Anlegget heter i dag  Easycredit-stadion/Frankenstadion og er hjemmebanen til bundesligaklubben FC Nürnberg.

Stadionet ble bygget i perioden fra 1926 til 1928 etter design av Otto Ernst Schweizer og hadde en kapasitet på 50 000 tilskuere. Fra 1933 til 1938 ble stadionet benyttet som oppmarsjsted for Hitler-ungdommen (*Hitler-Jugend*), nazistenes ungdomsbevegelse. Som en følge av dette ble stadionet endret, inngangspartiet ble utvidet og det ble bygget en «fører-plattform» til partilederen og rikskansleren Adolf Hitler og andre talere.

Etter 1945 har stadionet blitt ombygget flere ganger. I 1963 ble den ombygget for å møte standarden til Bundesligaen og banen ble tatt i bruk av FC Nürnberg fra 1966. På begynnelsen av 1990-tallet skjedde det utbedringer og stadionet ble modernisert i forkant av VM i Tyskland i 2006.

Se også
-------

* Frankenstadion
* Arrangementsområdene under Rikspartidagene i Nürnberg, anleggene for de tyske nazistenes partikongresser og massemønstringer på 1930-tallet
**Skraphandleren** er en person som har bevilling til å kjøpe og selge ting og materiell som har vært brukt.

Virksomheten har tradisjonelt vært regnet for mindre «fin» enn handel med nye varer, men har stort sett bestandig blitt gitt plass i samfunnet. I etterkrigstiden, ble mye av handelen drevet med metall til gjenbruk, så som støpejern, bly og kopper i form av utrangert strømledningsnett, radio- og bilbatterier og ødelagte vedovner. Etterhvert kom også bilvrak, bildeler og brukt smøreolje inn. Mye av det som da ble omsatt var i praksis ubrukelig inntil det hadde gjennomgått omfattende prosesser, som omstøp, raffinering og lignende. Krigens dager med knapphet på det meste, hadde gitt et behov for vedlikehold og fornyelser som gjorde at slik resirkulering ga et levebrød.

Endringene i samfunnet har ført til spesialiseringer og bortfall av en del av dette. Vi ser i dag at bilopphogging langt på vei er sentralisert. Bruktbiler selges av nybilleverandører i tillegg til rene bruktbilfirmaer. Søppelmottakene driver sortering av avfall, slik at metallhandelen ikke lengre er så viktig. Brukte møbler og klær omsettes i stor grad i spesielle butikker.

Felles for disse er at der i bunn må ligge en skraphandlerbevilling.
***Wesmaelius malladai*** [syn. *W. mortoni* (McLachlan, 1899), *W. killingtoni* Morten i Fraser, 1959] 
er en av bladlusløvene (Hemerobiidae), en av de mindre nettvingene i Norge.

Utbredelse
----------

*Wesmaelius malladai* finnes i hele Norge, men er ikke vanlig.

Utseende
--------

*Wesmaelius malladai* er en brunlig bladlusløve. Kroppen er omtrent 10 mm. lang. Ryggsiden på brystpartiet har et lysere midtfelt og mørkere sider. Hodet er nedoverbøyd, med munndelene på undersiden (ortognath).

*Wesmaelius malladai* har en bue, en tilbakeløpende tverribbe i framvingen. Den tilbakeløpende tverribben er den første, nærmest kroppen, mellom de to første årene langs vingeframkanten (costa og subcosta).

Slektene *Megalomus*, *Hemerobius* og *Wesmaelius* har alle to rekker av skråstilte tverribber i bakvingene.

Artene i slekten *Wesmaelius* kan være vanskelige å skille fra hverandre. For enkelte arter er bare hannens genitalia som er et sikkert artskjennetegn.

Levevis
-------

*Wesmaelius malladai* er rovdyr og lever vanligvis av bladlus.

Kilder
------

* Greve, Lita. 1987. *Nettvinger, Kamelhalsfluer og Mudderfluer.* Norsk entomologisk forening, Norske Insekttabeller nr. 12, 43 sider.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *børstebladlusløve* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *børstebladlusløve* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *børstebladlusløve* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *børstebladlusløve* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *børstebladlusløve* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *børstebladlusløve* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Wesmaelius malladai* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata
* Norsk entomologisk forening – for deg som vil vite mer om insekter.
Fra skjærgården mot Skagerrak sørøst i Færder kommune.  Foto: Karl Ragnar Gjertsen 
**Skjærgård** er betegnelsen på en landform av oftest navigerbart kystområde med øyer, holmer og skjær langsetter fastlandets kyst (*skjærgårdskyst*). Skjærgården bryter bølgene fra storhavet utenfor og skjermer kysten og eventuelle fjorder innenfor mot vær og vind. Skjærgård er et karakteristisk trekk ved Fennoskandia og Skottland. Tilsvarende landformer finnes også utenfor Kroatia, det sørlige Chile, Grønland, det nordvestlige Canada og sørøstlige Alaska (*Alexander-arkipelet*). Felles for de fleste av disse geografiske områdene (unntatt Kroatia) er at de er formet av isbreer som tidligere dekket disse landområdene. I Norge er skjærgården en del av det såkalte strandflaten. Den fennoskandinaviske skjærgården (og Kroatias) er i veldig stor grad benyttet som rekreasjonsområde og derved viden kjent, mens de andre nevnte områdene ligger i klimatiske og geografisk mindre gunstige områder og er i liten grad kjent på samme vis.

Innenfor eller gjennom skjærgården går oftest en skipsled som i uminnelige tider er benyttet av kystfartøy. Det motsatte av skjærgård er åpen kyst. Det meste av norskekysten har en beskyttende skjærgård, med unntak av visse partier langs kysten der skip må gå over åpent hav utenfor fastlandet: Jæren, Stad, Hustadvika, Folda og Finnmark øst for Nordkapp.

### Skjærgård på engelsk

Begrepet «skjærgård» er ganske spesielt for de skandinaviske språk, og det finnes ikke et like presist begrep på engelsk. Ofte benyttes *archipelago* (arkipel), men det er noe upresist ettersom det betyr en hvilken som helst øygruppe, og den kystnære relasjonen er tapt. Oftest brukes begrepet 'skerries' («skjærene»), konsekvent i flertall, for å vise til skjærgården.

Se også
-------

* Arkipel

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi
 |
**Norwegian Lutheran Memorial Church** (*norsk* *Den Norske Lutherske Minnekirke*), bedre kjent som **Minnekirken**, er en luthersk kirke i Chicago i USA i Illinois. Den er en av to amerikanske kirker som fremdeles bruker norsk som det primære liturgispråk, den andre er Mindekirken i Minneapolis i Minnesota.

Bakgrunn
--------

Minnekirken ligger på 2614 N. Kedzie Boulevard i et område som er kjent for Chicago-beboere som Logan Square. Området er typisk for Chicagos North Side-område som er flerspråklig og flerkulturelt. I dag snakkes spansk i ulike dialekter som representerer ulike spanskspråklige kulturer. Minnekirken minner om fortiden da skandinaver utgjorde en stor del av befolkningen. I første del av 1900-tallet var det flere norskspråklige kirker i Logan Square-området og over 20 norske kirker i regionen. I dag er Minnekirken den siste gjenværende, norskspråklige kirke innenfor en radius av 650 kilometer.

Kirken har fortsatt forskjellige aktiviteter, i tillegg til gudstjenester, slik som kurs i norsk matlaging og en årlig julebasar.

Historie
--------

Minnekirken ble bygget av norske immigranter i 1912 som gav den navnet Christ Church. I 1934 ble navnet endret til dagens, delvis på grunn av et krigsminnesmerke som ligger ved kirken.

Referanser
----------

1. ↑  Grodahl Biever, Joe (2004). "The Founding of Mindekirken" University of Minnesota.
2. ↑  Norwegian National League.  Arkivert 5. januar 2015 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* Evangeliske Lutherske kirker i Amerika
* Mindekirken- Norskspråklig kirke i Minneapolis
* Sjømannskirken Drifter kirker i San Francisco, Los Angeles, Houston, New Orleans, Miami og New York
* Norwegian National League Arkivert 28. september 2008 hos Wayback Machine.
**Skjærslokker** er et brannslokkingsredskap som bruker høytrykkvann. Apparatet har en høytrykkpumpe, drevet av en ekstern kraftkilde, som gir ca. 30-60 liter/min ved maksimum 300 bar. Til det trykksatte vannet kan det tilsettes et skjæremiddel som gjør at det kan lages hull gjennom stål, betong, laftevegger, o.l. Munnstykket lager en fin vanntåke som fordamper og ekspanderer hurtig i et overtent rom. Dette senker temperaturet i rommet meget effektivt og raskt – med et minimum av vannskader.
I kombinasjon med termisk kamera er skjærslokkere svært effektive til å avgrense branner. Utvendig slokking med skjæreslukker kan bli valgt som første innsats for å senke innvendig temperatur, noe som forbedrer røykdykkernes sikkerhet vesentlig. I tillegg til bruk som førsteinnsats er skjærslokkeren også effektiv i etterslokksfasen. Slokkemetoden gir relativt små vannskader og har derfor også en skadebegrensende effekt.

Eksterne lenker
---------------

* Cold Cut System Svenska AB
* Nytt slokkeredskap tas i bruk på brannskolen
* Brannmannen, *Gode resultater med skjærslokker*
* Video med demonstrasjon av skjærslokker i Bergen
Den britiske filosofen John Locke (1632–1704) hevdet at politisk legitimitet kommer av aksept fra de som blir styrt
**Legitimitet** (fra latin *legitimare*) er grunnlaget for den type politisk makt som blir utøvd både med en bevissthet fra myndighetenes side om at de har *rett* til å styre og med en tilsvarende folkelig anerkjennelse av de styrende som autoritet, altså som en *legitim* makt. Begrepet legitimitet gjelder altså den prosess eller det bånd som et sosialt system rettferdiggjøres gjennom av sine medlemmer, slik at de styrende gis *rett* til å utøve makt av de styrte. Mens autoritet viser til en spesiell posisjon, så henviser begrepet legitimitet til hele systemet av myndigheter. 

Legitimitet må holdes adskilt fra legalitet. Legalitet er en ren teknisk term, som beskriver hvorvidt en regel er vedtatt etter en bestemt regulær prosess. En handling kan være lovlig uten å bli ansett som legitim. Motsatt kan en handling bli oppfattet som legitim uten å være lovlig. Et eksempel på dette er det forholdet flertallet av den svarte befolkningen i Sør-Afrika hadde til apartheidsystemet; de oppfattet det ikke som legitimt, selv om disse reguleringene var foretatt etter legale prosedyrer, basert på datidens rasistiske grunnlov. I henhold til sørafrikansk lov var rasebestemmelsene legale, selv om de ikke var legitime i øynene på store deler av befolkningen, ei heller i verdensopinionen.

Kilder til legitimitet
----------------------

Den tyske sosiologen Max Weber regnet med tre former for autoritet og tilhørende former for legitimitet:

* *Tradisjonell autoritet* som legitimeres av veletablerte tradisjoner og sosiale strukturer. Et eksempel er autoriteten til kongelige og geistlige.
* *Karismatisk autoritet* som legitimeres av en persons usedvanlige innsikt og evne til skape lojalitet og lydighet blant de underordnede. Slik autoritet finner vi ofte blant profeter eller politikere, som Lenin, Luther, Hitler og Walesa.
* *Legalt-rasjonell autoritet* som legitimeres gjennom formelle lover og regler. Moderne samfunn preges av denne formen for autoritet.

Litteratur
----------

* Sung Ho Kim: «Max Weber» i Edward N. Zalta (red.): *Stanford Encyclopedia of Philosophy*
* Fabienne Peter: «Political Legitimacy» i Edward N. Zalta (red.): *Stanford Encyclopedia of Philosophy*
* Leslie Green: «Legal Obligation and Authority» i Edward N. Zalta (red.): *Stanford Encyclopedia of Philosophy*

Kilder
------

* «legitimitet», fra *Store norske leksikon*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Stanford Encyclopedia of Philosophy **·** GND **·** LCCN
 |