recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Eion** er en by nordøst på det greske fastlandet. Den ligger ved munningen til elven Struma som renner ut i Egeerhavet fra det indre av Thrakia. Thukydid henviser til den i *Peloponneserkrigen* som et sted av betydelig strategisk viktighet for athenerne under peloponneserkrigen.

Eion ble okkupert av perserne i 476 f.Kr. i etterspillet til perserkrigene. Den ble erobret av det athenske sjøforbundet i 475 f.Kr. under lederskapet til den athenske generalen Kimon, sønn til Miltiades den yngre. Innbyggerne ble gjort til slaver. Erobringen av Eion var begynnelsen til et militært felttog som ble satt i gang av det nylig opprettede sjøforbundet. Deres mål var å renske Egeerhavet for persiske flåter og pirater for å gi athenerne tilgang til Hellespont.

Den nærliggende athenske kolonien Amfipolis ble grunnlagt i 437 f.Kr. 5 km oppover elven Struma. Bosetterne, ledet av Hagnon, brukte Eion som deres operasjonsbase til å begynne med.

Under peloponneserkrigen var Eion i 424 f.Kr. stedet hvor den athenske kommandanten Aristeides avskar en persisk budbringer som het Artafernes. Budskapet som var på vei til Sparta, var et brev fra den persiske kongen som tok for seg tidligere forespørsler som ble gjort til ham av spartanerne.

Senere i krigen, vinteren 424/423 f.Kr. erobret den spartanske generalen Brasidas Amfipolis med sine thrakiske allierte. Men da han gikk mot Eion, klarte han ikke å overmanne de athenske fosvarerne som var ledet av Thukydid. Selv om han holdt Eion, ble Thukydid senere utvist for sin manglende evne til å forsvare den viktigere byen Amfipolis.
**Julie Andrea Grimelund Sønderaall** (født 26. januar 1892 i Beitstad, død 1944 i Lier) var en norsk barnebokforfatter og lærer.

Liv og virke
------------

Julie Sønderaall ble uteksaminert fra Hamar lærerskole i 1913. I 1914–1918 var hun lærer i Nedre Eiker, og fra 1919 var hun lærer i Aker, først ved Tåsen skole og senere ved Ullevål skole. For egen regning studerte hun skolevesenet i Berlin i to måneder.

I 1925 utkom hennes debutbok *Lispet*, og året etter kom oppfølgeren *Lispet reiser*. Senere utga hun bøkene *Bjørns første skoleår* (1927) og *Kjell vinner* (1930). Hun skrev også noveller og andre bidrag i norske tidsskrifter.

Familie
-------

Julie Sønderaall var datter av prost Aksel Sønderaall og Sofie Wefring. Hun forble ugift.

Bibliografi
-----------

* 1925: *Lispet*, Dybwad, Oslo
* 1926: *Lispet reiser*, Dybwad, Oslo
* 1927: *Bjørns første skoleår*, Dybwad, Oslo
* 1930: *Kjell vinner*, Some, Oslo

Referanser
----------

1. ↑  *Fritt Folk 1944.07.17*. Norge, Oslo. 1906.
2. ↑  *Hamar lærerskole 100 år*. 1967. s. 176.

Kilder
------

* *Dette skrev kvinner*. Oslo: Skolen. 1984. s. 212–213. ISBN 8257900109.
* *Norske skolefolk*. Dreyer. 1934. s. 1209.

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister
 |
Kart over Deceptionøya og Port Foster
Port Foster, 1958
**Port Foster** er en bukt på Deceptionøya i øygruppen Sør-Shetlandsøyene i Britisk Antarktis. Port Foster er en av de sikreste havnene i Antarktis.

Deceptionøyas senter er en kaldera som ble formet av et gigantisk vulkanutbrudd, og senere oversvømt. Dette har skapt bukta Port Foster, som er omkring ni kilometer lang og seks kilometer bred. Innløpet til Port Foster er bare et par hundre meter bredt, og kalles Neptunes Bellows («Neptuns blåsebelg»).

Den bentiske sonen i Port Foster er av stor økologisk interesse på grunn av den naturlige forstyrrelsen skapt av vulkansk aktivitet. To områder er beskyttet som «Antarctic Specially Protected Area» (ASPA) nr. 145.

Bukta er oppkalt etter Henry Foster på HMS «Chanticleer», som gjorde magnetiske observasjoner her i 1830.

Referanser
----------

1. ↑  Flora and Fauna. Deception Island Management Group

Portal: Antarktis

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GeoNames **·** GNIS **·** SCAR

 |
Postkassa i Post Office Bay på Floreana.
**Floreana** (spansk: *Isla Floreana*, *Isla Santa María*, eller *Isla Floreana o Charles*. Engelsk alternativt navn: *Charles or Santa María Island*) er en av øyene som utgjør Galápagos-arkipelet. Det er den sørvestligste av øyene i kantonen San Cristóbal. Øya har et areal på 173 kvadratkilometer og et folketall på 145. De fleste innbyggerne er bosatt i landsbyen Puerto Velasco Ibarra på nordkysten og de gjenværende i det vulkanske høylandet utenfor landsbyen.

I 1793 ble Galápagosøyenes først postkasse etablert på Floreana av hvalfangere, og den første fastboende på øygruppen bodde her fra 1807 til 1809. Øya var også den første til å bli kolonisert av ecuadorianere i 1832. På 1920- og 30-tallet kom det små grupper av norske og tyske utvandrere til øya. Et norsk aksjeselskap, *La Colonia de Floreana*, ble opprettet i 1923 for å organisere og finansiere norske bosetningsforsøk på øyene, og *Casa Matriz* var det første huset som ble oppført av nordmenn på Floreana. En fabrikk for hermetisering av fisk ble grunnlagt av norske immigranter i 1924, og lagt ned igjen etter ett par års drift. På begynnelsen av 1930-tallet ble øya rammet av en rekke uforklarlige dødsfall og forsvinninger. Episodene blir ofte omtalt som *the Galapagos Affair*. Dokumentarfilmen *The Galapagos Affair: Satan Came to Eden* fra 2013 er basert på disse forsvinningene.

Den lange bosetningshistorien har påvirket øyas dyre- og planteliv, og øyas egne rase av kjempeskilpadder ble utryddet i 1846.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  Galapagos Conservancy: Floreana (en)
2. ↑  Folketellingen 2010 gjengitt i Stephen Joseph Walsh,Carlos F. Mena, *Science and Conservation in the Galapagos Islands: Frameworks & Perspectives*. Side 71, tabell 4.1 Population distribution in the Galapagos Islands (INEC, Population and housing census, 2010a). (en)
3. ↑  Thor Heyerdahl, *Archaeological evidence of pre-Spanish visits to the Galápagos Islands : English and Spanish texts* Norwegian University Press, Oslo 1990. Side 17. ISBN 8200028798 (en)
4. ↑  Stein Hoff, *Drømmen om Galapagos : en ukjent norsk utvandrerhistorie*. Grøndahl, Oslo 1985. Sidene 1 og 18. ISBN 8250407687
5. ↑  the Watchs artikkel 30. august 2013. Trouble in Paradise Arkivert 20. desember 2013 hos Wayback Machine.. Besøkt 20. desember 2013. (en)
6. ↑  Galapagos on the Web: Floreana. Besøkt 20. desember 2013. (en)

Litteratur
----------

* John Treherne, *The Galapagos Affair*. Random House, 1983. Omhandler *the Galapagos Affair*
* Margret Wittmer, *Postlagernd Floreana*. Omhandler *the Galapagos Affair*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** GeoNames
 |
**Yitzhak Goldknopf** (יצחק גולדקנופף, født 30. oktober 1950 i Jerusalem) er en israelsk haredisk rabbiner og politiker som representerer det politiske partiet Agudat Yisrael.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Yitzhak Goldkopf ble utdannet til rabbiner. Han er daglig leder for barnehagene og daghjemmene *Beit Yaakov* og *Beit Petahia*, som han arvet fra sin far.

### Politiker

Siden 2003 har Goldknopf vært medlem av Jerusalems byråd. I 2022 etterfulgte han Yaakov Litzman og Moshe Gafni som formann for partialliansen Det forente Torahpartiet og partiformann for det chassidiske partiet Agudat Jisra’el. Han er også formann for «Komiteen for sabbatens helligholdelse».

Den 15. november 2022 ble han innvalgt i Knesset. Den 29. desember 2022 ble Goldknopf bolig- og bygningsminister i Benjamin Netanyahus sjette regjering. Den 6. januar 2023 ble hans sete i Knesset overlatt til hans vararepresentant, som følge av at Goldkopf var blitt regjeringsmedlem. Dette var i tråd med en lov vedtatt av Knesset i 2015, som etablerte en praksis der regjeringsmedlemmer trer ut av parlamentet, men kan gjeninntre dersom og når de forlater regjeringen. Grunnlovstillegget kalles i Israel «Den norske loven», fordi det norske parlamentariske systemet har den samme praksisen.

Referanser
----------

1. ↑  *Money Laundering and Nepotism Rule in NGOs Run by Israel’s Incoming Housing Minister.* I: *Haaretz.*, 25. desember 2022 (haaretz.com).
2. ↑  *Hasidic faction picks replacement for Litzman to serve in Knesset.* I: *The Times of Israel.* 25. juni 2022 (timesofisrael.com).
3. ↑  Ynetnews: *Goldknopf says solution to housing crisis to be found in the West Bank*, 1. januar 2023.

Eksterne lenker
---------------

* Time.news: Eyal Berkovich attacks Yitzhak Goldknopf: "mocking murdered soldiers", 21. oktober 2022
* NZZ.ch: *Rechtsextrem und ultraorthodox: Das sind Benjamin Netanyahus ungewöhnliche Koalitionspartner*, 22. desember 2022
**Port Bannatyne** (skotsk-gælisk: *Port MhicEamailinn*) er en landsby på Isle of Bute i Skottland. Landsbyen er en populær havn og har en liten marina for lystbåter, et verft og en golfbane med 13 hull noe som er uvanlig

Geografi
--------

Port Bannatyne ligger på Firth of Clyde, ca. 3 km nord for Rothesay på den skotske Isle of Bute og 10 km fra Rhubodach. Flere skifer- og steinhus vender ut mot havet rundt Kames Bay. Landsbyens midtpunkt er steinmoloen midt på den sørsiden av Kames Bay. I bukten er det sikker fortøyning for lystbåter og fiskebåter.

Under andre verdenskrig drev dvergubåter øvelser i bukta og i nærheten av Loch Striven. Luksushotellet, Kyles Hydro Hotel som hadde utsikt over havnen ble rekvirert av Admiralty for å brukes som hovedkvarter for dvergubåtenes (x-craft) operasjoner. Særlig kan det nevnes at det var fra hotellet (omdøpt til HMS Varbel) angrepet på «Tirpitz» ble planlagt.

Referanser
----------

1. ↑  «Port Bannatyne Tourist Information». About Britain. Besøkt 7. april 2007.
2. ↑  «The Tirpitz Raid ("Operation Source")». Bute at War. Besøkt 31. desember 2014.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Vision of Britain **·** GeoNames
 |
**Norskøyane** er to små øyer som utgjør den østlige halvdelen av øygruppen Nordvestøyane – beliggende ved nordvest-pynten av Spitsbergen, Svalbard. Øygruppen ligger helt nord i Albert I Land. De to vestligere øyene som inngår i Nordvestøyane er Fuglesongen og Klovningen, mens vi i sørvest finenr Fugløya på andre siden av det 5 x 5 km store Fair-Haven – som alle øyene omkranser. Om lag 5-10 km lengre øst er muningen av Raudfjorden.

Det er totalt ferdselsforbud på øya Ytre Norskøya, på grunn av kulturminnene.

Øyene som utgjør Norskøyane er: 

* Indre Norskøya, den sørlige øya – ca 2 km²
* Ytre Norskøya, den nordøstlige øya med totalt ferdselsforbud – ca 1 km²

Øyene er en del av Nordvest-Spitsbergen nasjonalpark. Området ble kartlagt og fikk sitt navn under Den norske Nordhavsekspedisjon 1876–78, hvor professor Georg Ossian Sars var med. Den fangstekspedisjonen til Tromsø-kjøpmannen Martin Hoff Ekroll i 1894–95 kom så langt som til Norskøyane før den måtte snu i april 1895.

Referanser
----------

1. ↑  Verneområder med ferdselsforbud[*død lenke*] – brosjyre fra Sysselmannen, 2010. (PDF)

Eksterne lenker
---------------

* Norskøyane *Stadnamn i norske polarområde*, Norsk polarinstitutt
* Danskøya-Amsterdamøya-Magdelenefjord - kart og beskrivelse av området. Rolf Stange, *Spitzbergen.de*.
* Privat oversikt over vernede steder på Svalbard

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Norsk polarinstitutt
 |
**Unni Berge**  (født 16. mars 1979) er en norsk politiker (SV), statsviter og forfatter. Hun var politisk rådgiver for utviklingsminister Heikki Holmås.

Biografi
--------

Berge er utdannet statsviter fra Universitetet i Oslo og skrev masteroppgaven *Petroleumsaktivitet i Barentshavet: Konflikt eller sameksistens* på Fridtjof Nansens Institutt. I 2006 jobbet hun som fagansvarlig for oljesaker i Miljøstiftelsen Bellona. Fra 2007 til april 2012 jobbet hun med løsninger på klimaproblemet i miljøstiftelsen ZERO. I april 2012 gikk hun over til å være politisk rådgiver for utviklingsminister Heikki Holmås.

Hun var leder for Operasjon Dagsverks Jente-kampanje. i 1999. Før det var hun leder av Operasjon Dagsverk i Sogn og Fjordane i tre år. Berge satt i sentralstyret i Natur og Ungdom i perioden 2001–2003. I perioden 2001–2009 satt hun i styret i Sofieprisen. Fra 2008 er hun valgt inn i Bioteknologinemnda.

Bibliografi
-----------

Høsten 2009 ga hun ut boken *FEBER. Historia om norsk olje og gass* sammen med Gudmund Skjeldal på forlaget Cappelen Damm.

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 26. mai 2009. Besøkt 30. juli 2009.
3. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 22. juli 2009. Besøkt 13. august 2009.
4. ↑

Eksterne lenker
---------------

* Biografi hos Utenriksdepartementet

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Albert W. T. Orsborn** (født 4. september 1886, død 4. februar 1967) var Frelsesarmeens 6. general i perioden 1946 til 1954. 

I en periode var Albert Orsborns foreldre også offiserer i Frelsesarmeen. De var pionerer og var blant annet med om åpningen av organisasjonens virksomhet i Norge i 1888. Som barn bodde altså Albert en kort periode i Norge. Grunnen til at oppholdet i Norge ble av kort varighet, var at Albert Orsborn Sr. også engasjerte seg politisk for unionsoppløsningen med Sverige. Frelsesarmeens grunnlegger, William Booth, var veldig redd for at organisasjonen skulle tas til inntekt for politiske interesser, og beordret derfor Orsborns tilbake til England. Faren hadde flere kontroverser med grunnleggeren og valgte etter hvert å trekke seg som offiser. Likevel valgte sønnen å reise på offisersskolen.

Sangdikter
----------

Albert Orsborn tjenestegjorde ved korps, ved offisersskolen og hovedkvarteret. I tiden på offisersskolen skrev han en ny sang hver uke til hellighetsmøtet. Han ble en anerkjent sangforfatter og flere av sangene er oversatt til norsk. En av de sangene som brukes mest internasjonalt er "Sakramentsangen", eller ''My life must be Christ's broken bread''. I Frelsesarmeens sangbok fra 2010 er denne oversatt til nynorsk av ekteparet Marit Byre Myklebust og Helge Byre Myklebust, og står som nr. 434 i denne sangboka.

I Norge er sangen "For himlen å redde en villfaren slekt" mye brukt. Den er skrevet på melodien ''The Old Rustic Bridge''.

Han var gift tre ganger. Hans sønn Howard var leder for Frälsningsarmén i Sverige på 1980-tallet.

Bibliografi
-----------

* *House of My Pilgrimage* - Albert Orsborn SP&S 1958 ISBN 978-0-85412-167-0
* *A month with Albert Orsborn* – Albert Orsborn SP&S 1973 ISBN 978-0-85412-242-4

Sanger på norsk
---------------

* *All skapningen på jord* – FAS 162 1922
* *For himlen å redde en villfaren slekt* – FAS 193 1918
* *I ditt åsyns skjul, å, Herre* – FAS 1923
* *Jeg vil rope til deg, Hyrde, hør min bønn* FAS 267 1946
* *Mester om min fot har vaklet* – FAS 305 1922
* *Vi enn engang ved Herrens nådeunder* – FAS 545 1914
* *Frelsesbanner, dine farger hilser nå den nye dag* – FAS 578 1914

Referanser
----------

1. 1 2   Munzinger Personen, Munzinger IBA 00000001070, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* 


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**George Carpenter** | **General for Frelsesarmeen**(1946–1954) | Etterfølger:**Wilfred Kitching** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Munzinger (iba) **·** Hymnary
 |
**Nord-Koreas kvinnelandslag i fotball** representerer Nord-Korea i internasjonale kamper. På tross av Nord-Koreas lukkede samfunn, har kvinnelandslaget vært med i kvalifiseringen til samtlige VM bortsett fra i 1995. Nord-Korea har kvalifisert seg til de tre siste VM, og i VM i 2007 kom de til kvartfinalen på bekostning av Sverige. 

Nord-Korea dukket opp i Asiamesterskapet i fotball for kvinner for første gang i 1989, der de endte på tredjeplass bak Kina og Taiwan i sin gruppe, og dermed ikke kom til semifinalen. I 1991 gjorde de det bedre i en noe lettere gruppe, og kom til semifinalen, der de tapte mot Kina igjen. Bronsefinalen mot Taiwan var også kvalifisering til VM samme år, og det ble en jevn kam som Nord-Korea tapte på straffer.

I 1993-mesterskapet gikk Nord-Korea framover og Taiwan tilbake, noe som medførte at Nord-Korea vant semifinalen mot dem, men tapte finalen klart mot Kina. Nord-Kora manglet i 1995-mesterskapet, men i neste mesterskap var de sterkt tilbake, og gjentok forløpet fra fire år tidligere med finale og klart tap mot Kina. Imidlertid holdt dette til å kvalifisere seg til VM i 1999, der Nord-Korea kom på tredjeplass i sin gruppe etter seier over Danmark og tap mot Nigeria og USA. 

I Asiamesterskap et i 1999 ble Kina igjen ders bane, denne gangen i semifinalen. Nord-Korea tapte bronsefinalen på straffer mot Japan. Deretter ble Nord-Korea en lokal stormakt, ved å vinne Asiamesterskapet både i 2001, 2003 og 2008. Mesterskapet i mellom, i 2006, tapte Nord-Korea igjen mot Kina. 

Internasjonalt har det aldri helt slått til for Nord-Korea. I VM i 2003 ble det tredjeplass etter revansje mot Nigeria, men tap mot Sverige og USA. I neste VM kom Nord-Korea med et nødskrik videre på bekostning av Sverige, etter at de tapte mot Sverige, slo Nigeria og spilte uavgjort mot USA. Det var tredje gangen av tre mulige at Nord-Korea møtte Nigeria og USA, mens det var andre gangen de møtte Sverige. I kvartfinalen møtte Nord-Korea Tyskland, og tapte klart. Nord-Korea kvalifiserte seg til sitt første OL i OL i Beijing ved å vinne sin gruppe over blant andre Australia. Imidlertid ble Nord-Korea dårligste treer i sin gruppe, og kvalifiserte seg derfor ikke til kvartfinalene.

Se også
-------

* Nord-Koreas herrelandslag i fotball
* Sør-Koreas kvinnelandslag i fotball
* Sør-Koreas herrelandslag i fotball

Portal: Korea

| * v
* d
* r
Nasjonale fotballandslag i Asia (AFC) |
| --- |
|  | 
* Afghanistan
* Australia
* Bahrain
* Bangladesh
* Bhutan
* Brunei
* Burma
* De forente arabiske emirater
* Filippinene
* Guam
* Hongkong
* India
* Indonesia
* Iran
* Irak
* Japan
* Jemen
* Jordan
* Kambodsja
* Kina
* Kirgisistan
* Kuwait
* Laos
* Libanon
* Macao
* Malaysia
* Maldivene
* Mongolia
* Nepal
* Nord-Korea
* Nord-Marianene
* Pakistan
* Palestina
* Oman
* Qatar
* Saudi-Arabia
* Singapore
* Sri Lanka
* Syria
* Sør-Korea
* Tadsjikistan
* Taiwan
* Thailand
* Turkmenistan
* Usbekistan
* Vietnam
* Øst-Timor

 |  |
| 
* Tidligere:
* Nord-Vietnam
* Sør-Vietnam
* Sør-Jemen

 |
**Edward Blake Archibald** (født 29. mars 1884, død 1965) var en canadisk friidrettsutøver som deltok i de olympiske leker 1908 i London.

Archibald vant en olympisk bronsemedalje i friidrett under Sommer-OL 1908 i London. Han kom på delt tredjeplass i stavsprang med et hopp på 3,58 meter sammen med Bruno Söderström fra Sverige og amerikanske Charles Jacobs. Det ble delt førsteplass mellom Edward Cook og Alfred Gilbert som vant på ny olympisk rekord 3,71

OL-medaljer
-----------

* OL 1908 Storbritannias flagg London - Bronse Bronse i friidrett, stavsprang Canadas flagg Canada

Eksterne lenker
---------------

* (en) Edward Archibald – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Edward Archibald – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Edward Archibald – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Edward Archibald – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Edward Archibald – Track and Field Statistics Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni
 |
***Sangen om veien*** (orig: অপরাজিত *Pather Panchali*) er en indisk bengalskspråklig dramafilm fra 1955, regissert av Satyajit Ray. Den er den første delen i Apu-trilogien og er basert på Bibhutibhushan Bandopadhyays roman «*Pather Panchali*». Den handler om den indiske gutten Apu sin barndom og oppvekst i en liten landsby i Bengal. *Sangen om veien* ble etterfulgt av *Den ubeseirede* (Aparajito, 1956) og *Apus verden* (Apu sansar, 1959).

Handling
--------

I 1910-årene i Nischindipur - landsbygda i Bengal - tjener Harihar Roy til et magert levebrød som prest. Men drømmer om en mye bedre karriere som en berømt poet og dramatiker. Hans kone Sarbajaya bryr seg bare om barna deres, Durga og Apu - samt Harihars eldre fetter, Indir Thakrun. På grunn av deres begrensede økonomiske ressurser misliker Sarbajaya og å måtte dele hjemmet sitt med den gamle Indir, som ofte stjeler mat fra deres allerede magre kjøkken. Men Durga er glad i Indir, og gir henne ofte frukt stjålet fra en velstående nabos frukthage.

En dag anklager naboens kone Durga for å ha stjålet et perlekjede (noe Durga benekter) og hun beskylder Sarbajaya for å ha oppmuntret hennes tendens til å stjele. Sarbajayas blir stadig mer irritert ovenfor Indir og hun blir mer åpenlyst fiendtlig, noe som får Indir til å søke midlertidig tilflukt i hjemmet til en annen slektning. Harihar reiser til storbyen, i håp om å skaffe seg en bedre betalt jobb. Han lover at han skal komme tilbake med penger for å reparere deres falleferdige hjem, men han er borte lenger enn forventet. Under ektemannens fravær synker familien dypere ned i fattigdom, og Sarbajaya blir stadig mer desperat og engstelig. En dag blir Durga forkjølet, og utvikler høy feber. Tilstanden hennes forverres kort tid senere, og hun dør neste morgen.

Referanser
----------

1. ↑  Robinson 2003, s. 94

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Sangen om veien* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Sangen om veien* hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (sv) *Sangen om veien* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) *Sangen om veien* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata

* (en) *Sangen om veien* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Sangen om veien* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Sangen om veien* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Sangen om veien* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *Sangen om veien* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Sanger brukt av Siste Dagers Hellige** er religiøse hymner Siste Dagers Hellige bruker i sin tilbedelse. Helt siden Joseph Smiths tid har sanger og sangbøker blitt publisert spesielt for dette trossamfunnet.

I den tidligste tiden skal det ha blitt gitt en åpenbarning om at Joseph Smiths kone Emma Smith skulle sørge for at en samling hymner ble laget. På 1830-tallet ble det offentliggjort flere sanger, blant annet i samfunnets tidsskrifter. En viktig skribent var William James Phelps. En mindre samling, *LDS Hymnal*, ble publisert i 1835/1836. 

*The Latter-day Saints’ Psalmody* kom ut i 1889 og var en større samling. Nå ble det i større grad laget egen musikk. Det ble satt nye melodier til eldre tekster.

Siden har en rekke sangbøker blitt utgitt. Den offisielle sangboken som brukes av Jesu Kristi kirke av siste dagers hellige i dag, er *Hymns of The Church of Jesus Christ of Latter-day Saints* fra 1985. Den inneholder 341 sanger.

Kirken har også en sangbok med sanger spesielt med tanke på bruk for barn og unge, *Primary Children's Songbook*.

Se også
-------

* Mormonkoret

Eksterne lenker
---------------

* Hymns fra LDS.org
* Norsk side med SDH musikk
* Early Latter-day Saint Hymns
***Nasjonalbladet*** var en avis utgitt i Trondheim fra 1922 til 1942.

Avisen ble egentlig startet i 1891 som det moderate venstreorganet *Folketidende*, men ble etter økonomiske vansker reetablert i 1922 under navnet *Nasjonalbladet*, som et organ for Norges Bondelag og Bondepartiet.

I 1928 var avisen nær ved å bli nedlagt, men etter initiativ fra *Adresseavisen* så etablerte *Nasjonalbladet* et samarbeid med denne. *Adresseavisen* hadde året før byttet navn fra *Trondhjems Adresseavis* og fått *Aftenposten*s Harald Torp som ny redaktør. Samarbeidet betydde at *Nasjonalbladet* ikke lenger kom ut som egen avis, men fikk i stedet daglig en side i *Adresseavisen* som fritt ble redigert av en egen redaktør. Jacob Skylstad ble ansatt som redaktør for denne siden.

For *Adresseavisen* var dette samarbeidet svært verdifullt, for på denne måten fikk avisen også et fotfeste utenfor byen, noe som *Nasjonalbladet* og aviskonkurrenten *Nidaros* på denne tiden var alene om.

*Nasjonalbladet* kom med sin siste side i *Adresseavisen* fredag den 3. januar 1942. Pressedirektoratet hadde i november 1941 innsatt NS-medlemmet og redaktøren i *Nasjonalbladet*, Jacob Skylstad, som redaktør også av *Adresseavisen*. To måneder senere mente han at det ikke var praktisk mulig å gi ut *Nasjonalbladet* lenger. Bak dette lå dels politiske årsaker, men papirrasjoneringen veide nok også tungt.

Mandag 5. januar 1942 kom *Adresseavisen* ut med undertittelen «og Nasjonalbladet».

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  Bratberg, Terje (1996). *Trondheim byleksikon*. Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 45, 66, 184 og 376. ISBN 978-82-573-0642-7.
2. 1 2  Høeg, Tom Arbo (red.) (1973). *Norske aviser 1763–1969. En bibliografi. Alfabetisk fortegnelse*. Oslo: Universitetsbiblioteket i Oslo. s. 151 og 331–332.

Portal: Litteratur
***Klar en klassiker*** er et norsk spørreprogram om klassisk musikk som gikk på NRK Radio fra 1988 til 2015. Programmet gikk på P2 og ble sendt søndager mellom kl 9 og 10. Programledere var Kjell Hillveg og Stein Eide.

I programmet ble det spilt utdrag fra tre forskjellige klassiske musikkverk. Lytterne skulle finne ut hvem som hadde komponert verkene, og det ble trukket ut tre vinnere som fikk en CD-plate i premie etter eget ønske. Som regel ble det gitt en premie i tillegg for riktige verktitler. For å hjelpe lytterne på glid gav programlederne en ledetråd over et gitt tema (komponistene hadde fødselsdag i samme måned, verkene hadde samme tema i tittelen og lignende).

Én gang pr måned ble konkurransen kalt "klar en komponist". Det spiltes da isteden eksempler fra tre verk av samme komponist av fallende vanskelighetsgrad. Det ble i dette tilfellet gitt en større premie for tre riktige verktitler.

30. april 2008 ble program nummer tusen markert med en konsert med kringkastingsorkesteret i Store studio i NRK.

Første program ble sendt den 9. oktober 1988. Siste program ble sendt 21. juni 2015.

Referanser
----------

1. 1 2  «Klar en klassiker». NRK Radio. Arkivert fra originalen 8. mai 2015. Besøkt 10. januar 2019.
2. ↑  «NRK - Programmer - Klar en klassiker». *web.archive.org*. 11. desember 2005. Archived from the original on 11. desember 2005. Besøkt 10. januar 2019. CS1-vedlikehold: Uheldig URL (link)
3. ↑  Bratt, Anne Christine (28. februar 2008). «Klar en klassiker i nett-TV». *NRK*. Besøkt 10. januar 2019.

Eksterne lenker
---------------

* Hjemmeside Arkivert 8. mai 2015 hos Wayback Machine.
**Nagarjuna Sagar-demningen** er en betongdam i småbyen Nagarjuna Sagar, som ligger mellom Guntur og Hyderabad i distriktet Nalgonda i delstaten Andhra Pradesh i det sentrale India. Dammen ble ferdig i 1969 og er en av de største i Asia. Grunnstenen ble lagt ned av statsminister Jawaharlal Nehru i 1955. Den er verdens høyeste betongdam.

Reservoaret på 11.472 millioner m³ og 285 km² er det tredje største menneskeskapte vannmagasinet i verden, og ligger i elven Krishna. Demningen er 124 meter høy og 979 meter lang, men total lengde inklusive jordfylling og overflomsdam er 4.764 meter. Demningen var en av de første vannkraftdammene i hele India. Installert effekt er 816 MW. Verdensbanken deltok i finansieringen.

Se også
-------

* Liste over verdens største vannkraftverk

Eksterne lenker
---------------

* (en) An Energy Overview of India – Department of Energy, USA.
* (en) Brief Profile of Nagarjuna Sagar Dam – Irrigasjonsmyndighetene i India.
* (en) Nagarjunasagar – informasjon om dammen.

  


| * v
* d
* r
Demninger i Krishna |
| --- |
| Dhom **·** Hippagiri **·** Almatti **·** Narayanpur **·** Jurala **·** Srisailam **·** Nagarjunasagar **·** Nagarjunasagar 2 **·** Pulichinthala **·** Prakasam | Indias flagg |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Nasjonalalliansen for russiske solidarister** (på russisk ***«Национально Трудовой Союз»***), kjent ved den russiske forkortelse **«NTS»** (НТС med kyrilliske bokstaver), er en russisk patriotisk antikommunistisk organisasjon grunnlagt i Beograd i 1930 av en gruppe unge russiske antikommunistiske emigranter. Organisasjonen ble dannet som et alternativ til den eldre generasjonen russiske emigranter (veteranene fra *de hvites bevegelse*), som de yngre opplevde som stagnerte og motløse etter at de hadde tapt den russiske borgerkrig.

De yngre russere som opprettet NTS ønsket å spille en aktiv rolle i kampen mot kommunismen og fordypet seg i studiet av den sovjetiske kultur som vokste frem og den psykologi som borgerne av Sovjetunionen utviklet. De utarbeidet et politisk program grunnlagt på «solidarismen». NTS ville opprinnelig kun oppta som medlemmer unge menn og kvinner som var under 30 år (med sporadiske unntak, senere oppgav de denne aldersgrensen), ettersom de mente at kun de generasjoner som ikke hadde vært aktører i revolusjonsåret 1917 kunne lede kampen.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** SUDOC
 |
**Inhalasjonsveiledning** er en gratis tjeneste i apotek for dem som har astma eller KOLS og bruker inhalasjonsmedisin, det vil si å ta medisiner ved bruk av inhalator. Målet med opplæringstjenesten er at de som bruker inhalasjonsmedisin skal lære seg å bruke inhalatoren på riktig måte.

Bakgrunn
--------

Tjenesten er opprettet etter forslag til statsbudsjettet for 2016 der det ble foreslått at pasienter med astma eller KOLS skulle få veiledning i bruk av inhalasjonsmedisin av farmasøyter på apoteket. Tjenesten skal være betalt og finansieres av det offentlige.

I budsjettproposisjonen fra Helse- og omsorgsdepartementet stod det: «Det er dokumentert at over 50 pst. av pasientene med astma/kols bruker medisinene feil. Det foreslås å innføre en prøveordning med en utvidet veiledningstjeneste til denne pasientgruppen (teknisk inhalasjonsveiledning). En veiledning i hvordan inhalasjonsmedisinene skal brukes, foreslås gjennomført av farmasøyter som jobber i apotek, og kan f.eks. tilbys førstegangsbrukere. Målsettingen er å bedre behandlingstilbudet ved å forebygge feilbruk og bedre etterlevelsen av behandlingen. (...) Det er i dag rundt 400 000 brukere av inhalasjonslegemidler, hvorav 150 000 nye brukere hvert år».

Beskrivelse av tjenesten
------------------------

* Pasienten viser sin inhalasjonsteknikk, og farmasøyten i apoteket gir råd dersom det oppdages noe som kan forbedres. Hvis pasienten ikke har brukt inhalatoren tidligere, starter farmasøyten med å lære bort teknikken.
* Man kan også få informasjon om når inhalatoren er tom, rengjøring og oppbevaring.
* Dersom man ønsker det, kan inhalasjonsveiledning foregå i et skjermet område i apoteket.

Det er enten pasienten selv som etterspør tjenesten eller legen. Det kan også være at behovet for denne veiledningstjenesten avdekkes av ansatte i apotek.

Referanser
----------

1. ↑  «Inhalasjonsveiledning». *www.apotek.no*. Arkivert fra originalen 3. mars 2016. Besøkt 25. februar 2016.
2. ↑  «Ordliste - NHI.no - Norsk Helseinformatikk». *nhi.no*. Besøkt 25. februar 2016. [*død lenke*]
3. ↑  «Statsbudsjettet 2016: Astma- og kolspasienter skal få mer hjelp i apotekene». *www.apotek.no*. Arkivert fra originalen 3. mars 2016. Besøkt 25. februar 2016.
4. ↑  «Statsbudsjettet 2016: Astma- og kolspasienter skal få mer hjelp i apotekene». *www.apotek.no*. Arkivert fra originalen 3. mars 2016. Besøkt 25. februar 2016.
5. ↑  «Slik foregår det». *www.apotek.no*. Arkivert fra originalen 3. mars 2016. Besøkt 25. februar 2016.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store medisinske leksikon
 |
Gitarstreng av nylon
**Nylonstreng** er den typiske strengetypen på klassiske gitarer. Strengene egner seg godt for fingerspill, og gir en fyldig, rund lyd, med relativt kort tonevarighet (*sustain*). Et av deres fremste fortrinn er at gitaristen i stor grad kan forme tonekarakteren ved hjelp av varierende spilleteknikk.

Historisk var strenger til klassiske gitarer, og gitarlignende instrumenter laget av tarm, og de aller første serieproduserte nylonstrengene, *«Augustine classical guitar strings»*, kom ikke i for salg før i 1948.

Historie
--------

På 1930-tallet hadde det amerikanske selskapet DuPont klart å fremstille tråd av polyamider, en oppfinnelse de kalte nylon. Gitarmakeren Albert Augustine eksperimenterte en stund med nylonstrenger på den spanske gitaren. Inspirert av sin kone Rose, og mangel på råvarer til tradisjonelle strenger, gikk han til DuPont i håp om at de ville produsere dem for ham. DuPont var i utgangspunktet skeptisk til nylontrådens akustiske egenskaper, men ble overbevist etter at paret besøkte bedriften for en prøvespilling. DuPont skal straks ha blitt interessert i prosjektet, og etter tre års utvikling var strengene klar for markedet.

Noen kilder fremhever også at nylonstrengene var et samarbeid mellom ekteparet Augustine. Sammen stifter de selskapet *Albert Augustine Ltd*, et selskap som fremdeles er en storselger, med mer enn 2 millioner sett med gitarstrenger hvert år.

I moderne tid er det et stort antall produsenter av strengetypen.

Se også
-------

* Klassisk gitar
* Albert Augustine
* Gitarens historie

Referanser
----------

1. ↑  Claes af Geijerstam: *Gitarboken*, Oslo: Schibsted, 1969, s. 15.
2. ↑  «The History of Classical guitar strings». *maestros-of-the-guitar.com*. Besøkt 19. november 2015.
3. ↑  «Rose Augustine, 93; Firm Developed Nylon Strings for the Classical Guitar». L.A. Times: *articles.latimes.com*. Besøkt 19. november 2015.

Eksterne lenker
---------------

* Lillebjørn Nilsen: «Nylon eller stål?», i *Lillebjørns gitarbok*, Oslo: Ad notam Gyldendal, 1992, s. 161
* albertaugustine.com
***Trichius tronqueti*** er en bille som hører til gruppen gullbasser (Cetoniinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea). Disse billene har larver i død ved eller humus, de voksne finnes ofte på blomster.

Utseende
--------

En middelsstor (10–12 millimeter), kraftig, langbeint gullbasse. Arten ligner overflatisk på en humle og drar trolig nytte av denne likheten med stikkende insekter. Hodet er flatt utvidet forover, firkantet. Pronotum er rundet, tydelig smalere enn dekkvingene, tett kledt med brunlige, ulne hår. Dekkvingene er forkortede og dekker ikke det bakerste bakkroppsleddet, med gule og svarte tverrbånd, disse er vanligvis avbrutte i midten, men tegningen på dekkvingene er svært variabel.

Levevis
-------

Larvene lever i morkent treverk eller hule løvtrær, utviklingen tar gjerne flere år. De voksne billene besøker ofte blomster.

Utbredelse
----------

Arten er utbredt i Kina.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
			* Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
				+ Underfamilien Trichiinae Fleming, 1821
					- Stammen Trichiini Fleming, 1821
						* Slekten *Trichius* Fabricius, 1775
							+ ***Trichius tronqueti*** Antoine, 2002

Kilder
------

* Oversikt over artene
* Antoine, Ph. (2002) Une nouvelle espèce de Chine du genre *Trichius*. *Revue française d'Entomologie* (N.S.)24(3): 133–136.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Trichius tronqueti* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Trichius tronqueti* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata
Emmylou Harris og Mark Knopfler (Ahoy, 2006) Foto: C. Kuhl 
***All the Roadrunning*** er et samarbeidsalbum mellom Emmylou Harris og Mark Knopfler. Det kom ut på Mercury Records den 24. april 2006 i Europa og den 25. april på Warner Bros. i USA. Albumet inneholder tolv låter preget av countryrock, folkrock og bluegrass. Det var et resultat av et sju år langt samarbeid, der nærmest ingen ting var kjent for pressen før utgivelsen. Låten «This Is Us» ble først utgitt som singel, fulgt av «Beachcombing».
Etter utgivelsen dro Emmylou Harris og Mark Knopfler på en verdensturne hvor de blant annet besøkte Oslo Spektrum 31. mai 2006.

Etter utgivelsen dro Emmylou Harris og Mark Knopfler på en verdensturne hvor de blant annet besøkte Oslo Spektrum 31. mai 2006. Et konsertalbum, *Real Live Roadrunning,* ble innspilt 28. juni under en konsert i Gibson Amphitheatre, Los Angeles, og utgitt 14. november 2006.

Sporliste
---------

1. «Beachcombing» (Mark Knopfler) – 4:14
2. «I Dug Up a Diamond» (Mark Knopfler) – 3:38
3. «This Is Us» (Mark Knopfler) – 4:39
4. «Red Staggerwing» (Mark Knopfler) – 3:03
5. «Rollin' On» (Mark Knopfler) – 4:14
6. «Love and Happiness» (Emmylou Harris/Kimmie Rhodes) – 4:22
7. «Right Now» (Mark Knopfler) – 3:33
8. «Donkey Town» (Mark Knopfler) – 5:42
9. «Belle Starr» (Emmylou Harris) – 3:06
10. «Beyond My Wildest Dreams» (Mark Knopfler) – 4:25
11. «All the Roadrunning» (Mark Knopfler) – 4:49
12. «If This Is Goodbye» (Mark Knopfler) – 4:44

Eksterne lenker
---------------

* (en) *All the Roadrunning* på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) *All the Roadrunning* på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) *All the Roadrunning* på AllMusic Rediger på Wikidata

  



|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz
 |

Referanser
----------

1. ↑  «Mark Knopfler & Emmylou Harris Setlist at Oslo Spektrum, Oslo». *setlist.fm* **(engelsk)**. Besøkt 13. september 2022.
2. ↑  «Mark Knopfler & Emmylou Harris Setlist at Oslo Spektrum, Oslo». *setlist.fm* **(engelsk)**. Besøkt 13. september 2022.
**Mariboes Skole** i København ble opprettet av Carl Mariboe 1. juli 1833 under navnet Mariboes Realskole. Skolen holdt først til i Boldhusgade, men i 1838 flyttet den til et nybygg i Store Kongensgade. Samme år ble det opprettet en forberedelsesklasse til Den kongelige militære Højskole, og i årene etter ble det opprettet lignende klasser med henblikk på Landkadetakademiet og Søkadetakademiet, Holger Drachmann gikk på sistnevnte i en overgangsperiode.

I 1868 ble det mulig å ta studenteksamen (gymnas) ved skolen, som etter det også ble omtalt som Mariboes Latin- og Realskole. 14. mars 1885 innviet skolen en ny bygning, men ble nedlagt 1899.

Kjente studenter ved Mariboes Skole
-----------------------------------

* Ehrenreich Christopher Ludvig Koefoed
* C.C. Lose
* Carl Ludvig Løvenskiold
* 1870: Kristian Erslev
* 1871: Marcus Rubin
* 1876: Salomon Levysohn
* 1877: Charles Kjerulf
* 1878: Karl Mantzius
* 1884: Sophus Claussen
* 1889: Adolf Langsted
* 1894: Louis Levy
* 1895: Jeppe Aakjær

Eksterne lenker
---------------

* Mariboes Skole

Portal: Danmark
**Pehr Aurén** (født 27. mars 1761, død 23. januar 1842) var en svensk gymnaslærer, matematiker og astronom.

Aurén ble elev ved Härnösands gymnasium i 1774, student ved universitetet i Uppsala i 1782, blev *filosofie kandidat* i 1790 og *filosofie magister* 1791. Han ble viseskolemester i Umeå i 1795, visekollega i Härnösand i 1798, apologist i 1799, og viselektor i matematikk ved gymnaset i Härnösand i 1800, 1806-1813 og 1823. I 1812 søkte han stillingen som lektor i matematikk ved gymnaset, men fikk ikke stillingen da det var bestemt at stillingen skulle besettes av en doktor medisin. 1828-39 var han sekretær i selskapet *de nödlidandes vänner*. Aurén fikk i 1830 permisjon fra stillingen på grunn av alderdom.

Aurén utgav en rekke arbeider innen matematikk og astronomi. Blant hans arbeider er først og fremst *Utredning af bibliska och borgerliga tidräkningen, jämte förslag till rättelse af de fel, hvarmed den senare är behäftad* (1800) og *Första grunderna till trigonometriska differentialformlers integrering* (1812) kjente.

Referanser
----------

1. 1 2   Svenskt biografiskt lexikon, «Pehr Aurén», Svensk biografisk leksikon-ID 18931[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* (sv) Pehr Aurén i *Svenskt biografiskt lexikon*


|  |  |
| --- | --- |
| Portalikon | Portal:Astronomi  |
| Portalikon | Portal:Sverige  |

Portaler: Astronomi | Sverige

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Svenskt biografiskt lexikon **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** LIBRIS
 |
**Maribor erkebispedømme** er siden opphøyelsen til erkebispedømme i 2006 et av Slovenias to romersk-katolske erkebispedømmer (ved siden av Ljubljana). Det het opprinnelig **Lavant bispedømme**.

Historie
--------

Bispedømmet Lavant ble opprettet i 1228 som det siste av Salzburg erkebispedømmes såkalte *egenbispedømmer*. Bispesetet var St. Andrä i Lavantdalen i Kärnten. Til tross for navnet fantes det ingen direkte historisk forbindelse med det antikke bispedømmet som bestod i *Aguntum* ved dagens Lavant (Øst-Tirol) på 400-tallet.

Selv om Lavant bispedømme i sin opprinnelige utstrekning (bare sju sogn i Kärnten) ikke hadde geografisk overlapp med dagens Maribor erkebispedømme, består det en uavbrutt historisk kontinuitet mellom disse bispedømmene: Ved flere anledninger ble Lavant bispedømme utvidet syd- og østover (1786 til Völkermarkt, 1789 til Celje, 1859 til Maribor), mens de nordlige sognene etter hvert ble overført til andre bispedømmer (1789 kom områdene nord for Drau til Seckau bispedømme, 1859 de resterende områdene i Kärnten til Gurk bispedømme). Også bispesetet ble i 1859 flyttet fra St. Andrä til Maribor (tysk *Marburg*), som den gang hørte til det østerriksk-ungarske kronlandet Steiermark.

Etter første verdenskrig lå Lavant bispedømmet i kongeriket Jugoslavia, og ble derfor i 1924 løst fra sitt opprinnelige metropolitanbispedømme Salzburg. Frem til 1968, da Lavant ble suffraganbispedømme under Ljubljana erkebispedømme, var bispedømmet immediat, dvs. var direkte underlagt paven. Navneskiftet fra *Lavant* til *Maribor bispedømme* skjedde i 1962, og opphøyelsen til erkebispedømme i 2006. Samtidig ble to områder skilt ut som nye bispedømmer og underlagt Maribor som suffraganbispedømmer: Celje og Murska Sobota bispedømme.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Roman Catholic Archdiocese of Maribor – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

  


| * v
* d
* r
Romersk-katolske bispedømmer i Slovenia |
| --- |
| Celje **·** Koper **·** **Ljubljana** **·** **Maribor** **·** Murska Sobotka **·** Novo Mesto | Katedralen i Ljubljana |
| (erkebispedømmer i fet) |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** VIAF **·** GND **·** ISNI **·** CatolicDiocese
 |
**Pegnitz** er en elv i Franken i Bayern i Tyskland med en lengde på 115 kilometer. Elven har sitt utspring ved byen Pegnitz i en høyde på 425 meter over havet, og møter elven Rednitz like nordvest for Fürth. Fra dette punktet blir elven kalt Regnitz. Langs elven lever det and, sothøne, svane og måse.

Innenfor bygrensen ved Nürnberg etter om lag 14 km danner elven flere grener. Flere bruer og gangbruer krysser elven, slik som hengebruen *Kettensteg* fra 1824. Vest for Maxbrücke er det en demning, og vest i byen har elven blitt ført tilbake til sitt naturlige elveleie. Etter en stor flom i februar 1909 førte opprettingen av elveleiet til at elven ble fire kilometer kortere i Nürnberg. Siden 1996 har en derimot arbeidet med å få elven tilbake til sitt naturlige elveleie.

Byer langs Pegnitz
------------------

* Pegnitz
* Neuhaus an der Pegnitz
* Hersbruck
* Lauf an der Pegnitz
* Röthenbach an der Pegnitz
* Nürnberg
* Fürth

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** GeoNames
 |
**Vestre Ombofjorden** (også kalt **Gapafjorden** eller **Gabafjorden**, historisk: *Garpefjorden*) er en fjordarm av Nedstrandsfjorden og Boknafjorden i Finnøy kommune i Ryfylke. Den ligger mellom Sjernarøyane i vest og øya Ombo i øst. Fjorden er 6 kilometer lang og har innløp i nord mellom Slåttholmen i vest og Selodden i øst. Gapaskjeret ligger midt i innløpet. I sør går fjorden ut i Finnøyfjorden, like vest for innløpet til Gardssundfjorden.

I vest grenser fjorden til Bjergøy og Nord-Hidle, de østligste av Sjernarøyane. På Bjergøy ligger bygda Nesheim ved fjorden. På Ombosiden er det bare mindre bebyggelse, men lengst sør ligger Eidssund, som har fergesamband til Nord-Talgje og Halsnøya. Fra Nesheim går det ferger sørover til Nord-Hidle og nordover til Nedstrand på andre siden av Nedstrandfjorden.

Referanser
----------

1. ↑  «Vestre Ombofjorden». *Faktaark*. Kartverket. Besøkt 8. februar 2017.
2. ↑  Vestre Ombofjorden på Norgeskart.no fra Statens kartverk

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Sentralt stedsnavnregister
 |
**Piratbyrån** var en svensk interesseorganisasjon som konsentrerte seg om spørsmål om opphavsrett, piratkopiering og personlig integritet for nettbrukere. Organisasjonen eksisterte fra 2003 til 2010.

Utgangspunktet for Piratbyrån var at ettersom datamaskinens kraftige vekst har gjort det mulig å gi alle med internett tilgang til all digital informasjon, skal denne utviklingen ikke hemmes av opphavsrett og programvarepatenter. Navnet spiller på bransjeorganisasjonen Svenska Antipiratbyrån.

Piratbyrån forsøkte først og fremst å få i gang en ordentlig debatt om opphavsrett og annen såkalt immateriell eiendom for å endre synet på denne. Nettstedet samlet artikler om opphavsrett, de siste nyhetene, guider om piratkopiering og startet også BitTorrent-trackeren The Pirate Bay, som senere ble gjort uavhengig fra Piratbyrån. 

Rasmus Fleischer er kjent som talsmann for organisasjonen Piratbyrån.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Piratbyrån – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* *Artikkelen har ingen egenskaper for sosiale medier i Wikidata*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Japansk fiberbanan** (*Musa basjoo*) er en staude i bananfamilien.

Man trodde først at planten kom fra Ryukyuøyene i Japan hvor den først ble oppdaget i kultur, men nyere funn tyder på at den opprinnelig kommer fra Kina hvor den dyrkes og vokser vilt i Sichuan-provinsen.

Den japanske fiberbananen har en *falsk stamme* inntil 2-2,5 meter. Bladene er middels grønne, inntil 1,5 meter lange og 50 cm brede.

Frukten er ikke spiselig, men bananen ble opprinnelig dyrket i Japan for fibrene. I nyere tid er den en populær prydplante i tempererte og sub-tropiske hager over hele verden, spesielt for sitt tropiske bladverk. Det er en svært rotherdig vekst som kan komme tilbake fra roten etter svært lave temperaturer, faktisk så lavt som -15 til -20 grader celcius. Derfor er det ikke uvanlig å finne denne planten i hager så langt nord som De britiske øyer og i noen tilfeller også i Skandinavia.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *japansk fiberbanan* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *japansk fiberbanan* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *japansk fiberbanan* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *japansk fiberbanan* hos The International Plant Names Index Rediger på Wikidata

* (en) *japansk fiberbanan* hos Tropicos Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Musa basjoo* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Musa basjoo* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Musa basjoo* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata