recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet. Helt uten kilder. *(10. okt. 2015)*

**Buvik** (Buvika) er ei lita bygd i Senja kommune i Troms og Finnmark fylke. Bygda ligger sør på Senja langs fylkesvei 221, midt mellom Å og Skrolsvik, og ca. 14 km vest for Stonglandseidet. Bygda har 4 innbyggere (innbyggertall 2016) og er dermed et av de minste bebodde stedene på Senja. Stedet har en del hytter og nedlagte småbruk som brukes som fritidsbolig.

Buvik har postadresse 9392 Stonglandseidet. Stonglandseidet har skole, bank, dagligvarebutikker og andre sentrumsfunksjoner.

Buvik grunnkrets
----------------

**Buvik** er dessuten en grunnkrets i Delområdet Stonglandet. De aller fleste av grunnkretsens innbyggerne bor i selve bygda Buvik, men Buvik grunnkrets omfatter også gårdene Lonkan og Skjærvik, i tillegg til øya Lemmingvær. Areal: 14,79 km².

Buvik grenser i vest til Mellemvik, i nord til Rødsand og i øst til Å. Drar man sørover med båt kommer man til Harstad kommune i Sør-Troms.

Innbyggertall:

| 2000 | 2005 | 2010 | 2015 |
| --- | --- | --- | --- |
| 34 | 26 | 29 | 25 |
**Hvitbalanse** er et begrep i fargefotografering som gjelder tilpasninger av kameraet for belysningas fargetemperatur.

Et motiv gjengitt med ulike innstillinger av hvitbalansen
Hvite flater i motivet vil gjengis forskjellig på filmen, alt etter fargetemperaturen på belysninga. I dagslys får hvitt et blått fargestikk; i lampelys rødt. Hvitbalansen har som mål å justere for ulik fargetemperatur, slik at det i motivet som ser hvitt ut for det menneskelige øyet, også ser hvitt ut på det ferdige bildet.

I kameraer med film, kan hvitbalanse oppnås enten ved bruk av ulike fargefiltre foran objektivet, eller ved å velge film som er tilpassa belysninga. 

Digitalkameraer måler sjøl fargetemperaturen på lyskilden, beregner hvitbalansen ved å referere til hvitt, og setter automatisk innstillingene for den aktuelle belysninga. I visse tilfeller – f.eks. når én farge dominerer i motivet – kan automatisk hvitbalanse gi uheldige fargestikk. Mange kameraer har derfor i tillegg muligheter for manuell innstilling av hvitbalansen. Kameraet kan f.eks. ha mulighet for å velge mellom sollys, overskya, glødelampebelysning (incandescent) og lysrørbelysning (fluorescent). Noen kameraer har en skala for fargetemperatur i K. Den mest krevende belysninga med hensyn til hvitbalanse er lysstoffrør, i og med at lyset fra disse ikke har et kontinuerlig spektrum.

Den mest nøyaktige metoden for innstilling av hvitbalanse er *låsbar manuell måling*. Kameraet rettes mot en hvit flate, og hvitbalansen låses ved å trykke inn en egen låseknapp.

Referanser
----------

1. ↑  Førsund, Knut (1941-) (1999). *Digital fotografering på jobben*. Vollen: Knut Førsund Informasjon. s. 44. ISBN 8299512204.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |

Portal: Kunst
**Denne artikkelens innhold ligner reklame:** Wikipedia er ikke et reklamemedium. Om emnet er **relevant** for en encyklopedi bør artikkelen bearbeides for å bli mer nøytral. Hvis emnet ikke er relevant, bør den i stedet merkes for sletting med malen {{Hurtigslett}}.

**Fagn** er en restaurant i Trondheim, som ble åpnet i 2017.

Konsept og inspirasjon
----------------------

Restaurantens konsept fokuseres på lokale råvarer fra Trondheimsregionen, hvor sjømat spesielt står sterkt i fokus. Fagn flyttet i 2017 inn i de gamle lokalene til Trondheimsrestauranten Credo som da flyttet til nytt lokale på Lilleby.

Michelin
--------

Fagn fikk sin første utmerkelse i den prestisjetunge *Michelinguiden* i 2019 med én stjerne. De beholder enda sin posisjon som en av Trondheims eneste og første restauranter med stjernestatus fra den internasjonalt anerkjente guiden.

Referanser
----------

1. ↑  Traavik, Eirik B.; Lie, Øystein; Kaspersen, Line (22. februar 2019). «Trondheims første stjernerestauranter: Fagn og Credo fikk hver sin Michelin-stjerne». *www.dn.no* **(norsk)**. Besøkt 4. februar 2022.
2. ↑  Michelin-guiden med én stjerne

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
Wegger Chr. Strømmen fotografert sammen med Åse Siri Lawson i forbindelse med overrekkelse av Den Kongelige Norske Fortjenstorden ved Norges ambassade i Washington, DC
**Wegger Christian Strømmen** (født 14. juni 1959 i Larvik) er en norsk diplomat. 

Han er utdannet jurist og har tidligere arbeidet blant annet som statssekretær for Knut Vollebæk under Kjell Magne Bondeviks første regjering og har tidligere tjenestegjort som diplomat i Tel Aviv, Genève og New York. Fra 2007 til 2013 var han ambassadør ved Norges ambassade i Washington. Fra 2013 til 2014 var han politisk direktør i Utenriksdepartementet, deretter utenriksråd fra 2014 til 2018. I perioden 2019-2023 var han Norges ambassadør til Storbritannia.

Strømmen ble i 2006 utnevnt til ridder av 1. klasse av Den Kongelige Norske Fortjenstorden. I 2017 ble han tildelt storkors av Den islandske falkeorden i forbindelse med statsbesøket til Islands president i Norge. I 2018 ble han utnevnt til kommandør med stjerne av Den Kongelige Norske St. Olavs Orden.

Strømmen er oppvokst i Bøkelia i Larvik, hvor han var bosatt frem til han fullførte gymnaset som nittenåring.

Referanser
----------

1. ↑  UDs toppembetsmann blir ny ambassadør i London - Aftenposten 16. oktober 2017
2. ↑  «Tore Hattrem utnevnt til utenriksråd». regjeringen.no. 1. juni 2018. Besøkt 3. juni 2018.
3. ↑  *Norges statskalender 2008*.
4. ↑  Orðuhafaskrá Arkivert 16. april 2017 hos Wayback Machine. oversikt over tildelinger fra Islands president. Lest 15. april 2017.
5. ↑  «Utnevnelse til St. Olavs Orden», Kongehuset. Lest 14. desember 2018.
6. ↑  Østlands-Posten 8. juli 2009

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen har ingen egenskaper for politikerdatabaser i Wikidata*
* (no) regjeringen.no
* (no) abcnyheter.no – intervju og biografi
* (no) op.no – intervju og biografi

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Prabook
 |
Den franske skolen Lycée Henri IV i Paris
Kotka Lyceum i Kotka, Finland
**Lyceum** (via latin *lyceum*, fra gresk *lykeion*) viser til en pedagogisk institusjon innenfor utdanningssystemet i mange land, hovedsakelig i Europa, vanligvis henviser det til en form for videregående skole. Definisjonen varierer mellom land; det er vanligvis en type videregående skole. Betegnelsen har opphav etter navnet på et område i antikkens Hellas utenfor Athen hvor Aristoteles hadde sitt filosofiske akademi.

Historie
--------

Lyceum er en latinsk gjengivelse av det antikke greske Λύκειον (*lykeion*), navnet på en gymnasion i klassisk Athen dedikert til Apollo Lyceus. Dette opprinnelige lyceum huskes som stedet for den peripatetiske skolen til Aristoteles. Noen land henter navnet på sine moderne skoler fra latin, men bruker det greske navnet for den eldgamle skolen: for eksempel har nederlandsk *lykeion* (gammel) og *lyceum* (moderne), begge gjengitt *lyceum* på engelsk (merk at på klassisk latin er C i lyceum ble alltid uttalt som en K, ikke en myk C, som på moderne engelsk). 

Det franske ordet *lycé* eller *lycée* henviser til allmennfaglig videregående skole i Frankrike. Navnet *lycée* ble hentet fram og brukt av Napoléon Bonaparte i 1802 for å navngi de viktigste videregående utdanningsinstitusjonene. En elev som går på en lycée er en *lycéen* (maskulint) eller en *lycéenne* (feminin). Fra Frankrike spredte navnet seg i mange land påvirket av fransk kultur.

Referanser
----------

1. 1 2  «lyceum», *NAOB*
2. ↑  Osmani, Shefik (1983): *Fjalor i pedagogjisë* (albansk), Shtëpia Botuese «8 Nëntori», OCLC 17442147; s. 384
3. ↑  «lycé», *NAOB*
4. ↑  «le lycée», *Collins Dictionary*
5. ↑  «Lycée: Videregående skole i Frankrike», *Utdanning.no*

Eksterne lenker
---------------

* \* «The Lyceum Movement», *Lyceummovement.org*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** GND
 |
Fjell kirke Foto: C. Christensen Thomhav (1857–1937) / Riksantikvaren  
**Vesthordland prosti** er et tjenestedistrikt i Bjørgvin bispedømme i Den norske kirke.

Prostiet omfatter kommunene Askøy, Fjell, Sund og Øygarden.

Prosten har sete i Straume. Fjell kirke er prostikirke.

Prostiet er inndelt i sogn, som er den minste og grunnleggende enheten i Den Norske kirke. Tidligere var det også inndelt i prestegjeld, men disse ble faset ut på begynnelsen av 2000-tallet. 
De ansatte i kirken er enten ansatt av sognet gjennom kirkelig fellesråd, eller i prostiet. De fleste prestene er ansatte i prostiet, og har tjenesten sin knyttet til et eller flere sogn.

Historikk
---------

Vesthordland prosti ble opprettet 15. oktober 1999, ved delingen av det store og upraktiske Midhordland prosti. Det nye prostiet fikk menighetene i Askøy, Fjell, Sund og Øygarden, mens Austevoll, Os, Fusa, Kvam og Samnanger forble i Midthordland.

Sogn og kirker i Vesthordland prosti
------------------------------------

*Øygarden kommune:*

* Fjell prostisogn
	+ Landro kirke
	+ Fjell kirke
* Blomvåg sogn
	+ Blomvåg kirke
* Foldnes sogn
	+ Foldnes kirke
* Hjelme sogn
	+ Hjelme kirke
	+ Hjelme gamle kirke
* Sund sogn
	+ Kausland kirke
	+ Sund kirke

*Askøy kommune:*

* Ask sogn
	+ Ask kirke
* Erdal sogn
	+ Erdal kirke
* Herdla sogn
	+ Herdla kirke
* Strusshamn sogn
	+ Strusshamn kirke
* Tveit sogn
	+ Tveit kirke

Referanser
----------

1. ↑  Fjell kyrkje, Sotra fra Kirkesøk
2. ↑  «Vestnytt 1999.10.30». Norge;Vestland;;Øygarden;;;. 19991030.  Sjekk datoverdier i `|dato=` (hjelp)

Eksterne lenker
---------------

* Prosti, fellesråd og sokn i Bjørgvin – frå 1. januar 2020
* Vesthordland prosti Arkivert 21. juli 2020 hos Wayback Machine. på Kirken.no

| * v
* d
* r
Prostier i Bjørgvin bispedømme |
| --- |
| 
* Bergen
* Bergensdalen
* Fana
* Hardanger og Voss
* Nordfjord
* Nordhordland
* Sogn
* Sunnfjord
* Sunnhordland
* Vesthordland
* Åsane

 |

| * v
* d
* r
Kirker i Vesthordland prosti |
| --- |
| Ask **·** Blomvåg **·** Erdal **·** Fjell **·** Foldnes **·** Herdla **·** Hjelme gamle **·** Hjelme nye **·** Kausland **·** Landro **·** Strusshamn **·** Sund **·** Tveit |
«***Alexander og Margido***» er tittelen på en revyvise laget til UKA 1929: "Cassa Rossa" (Studenterukene i Trondheim). Den har også vært publisert som skillingstrykk. Synges til melodien av Auld Lang Syne.

Teksten
-------

**1.**To brødre gikk en gang til sjøs med skonnertbriggen Fido,  

Alexander var den enes navn, den annens var Margido.  

  

**2.**Og briggen kom til Frisco by efter første tørn til vanns  

Alexander i en kirke gikk, Margido dro på dans.  

  

**3.**I Zansibar bandittene en skibgutt ville henge,  

Alexander reddet guttens liv Margido tok hans penge.  

  

**4.**Og skuten Fido fikk en last og lasten var konjakk,  

Alexander sto til rors så fast, Margido lå og drakk.  

  

**5.**Så kom de på sin lange reis omsider til Torino,  

Alexander skrev et brev til mor, Margido gikk på kino.  

  

**6.**En natt gikk kokken over bord som han sto ved vaskebaljen,  

Alexander øvet redningsdåd, Margido fikk medaljen.  

  

**7.**Så ville deres gamle mor dem en Trondhjemsnål forære,  

Alexander bar den på sitt bryst, Margido lot det være.  

  

**8.**Så satte de for England seil men skuten Fido hvelvede,  

Alexander kom til himmelen, Margido kom til...England.

Kilder
------

* «Den røde store viseboka», revidert utgave 2003, Cappelen
*Denne artikkelen omhandler norske målformer. For andre målformer, se standardspråk.*
Målformer etter kommune (før reformen i 2020).██ Bokmål

██ Nynorsk

██ Nøytral

**Målform** er et uttrykk brukt av offentlige myndigheter til å beskrive offisielle språkformer (skriftnormaler) i et land eller i et begrenset geografisk område. I Norge finnes det to målformer, nemlig skriftspråknormalene bokmål og nynorsk. Disse er sidestilt i alle organ for stat, fylkeskommune og kommune. Elever i videregående skole og i høyere årstrinn av grunnskolen kan fritt velge hvilken målform de vil ha som hovedmål.

Staten kontrollerer de to skriftspråknormalene gjennom forvaltningsorganet Språkrådet, men normerer ikke uttalen. *Målform* er synonymt med *standardspråk* eller *normalspråk*, men i andre land er det vanlig å også standardisere uttalen av standardspråkene, offisielt eller de facto. Dette er tilfellet i for eksempel svensk, dansk, engelsk og tysk.

Valget av ordet *målform* har målpolitiske konnotasjoner. I motsetning til *normalspråk* impliserer det ikke at dialekter ikke er «normale». Videre impliserer det at bokmål og nynorsk er *former* av samme språk, ikke adskilte skandinaviske språk på linje med dansk og svensk.

*Målform* har fått en viss bruk også ut over den offisielle betydningen. For eksempel omtales av og til riksmål som en målform.

Ofte blandes ordene målføre og målform sammen. Målføre er synomymt med dialekt.

Se også
-------

* Norges kommuner – Lister blant annet hvilken kommuner som har vedtatte målformer.
* Dialekt (målføre)

Referanser
----------

1. 1 2  sprakradet.no Målform – målføre. (2010). Språkrådet. Besøkt 2013-07-11

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Veikko Heinonen** (født 4. oktober 1934 i Lahtis, død 4. november 2015) var en finsk skihopper og boballspiller.

Han tok sølvmedalje i VM i Falun i 1954. I 1955 ble han nummer 2 i hopprennet i Lahtis, og i 1956 greide han samme plassering i Svenska Skidspelen i Falun. Han ble i 1954 nummer sju i det finske mesterskapet og nummer fire året etter.

I 1966 skadet Heinonen seg i et fall under trening og la opp hoppkarrieren. Han døde i november 2015 etter lang tids sykdom.

Heinonen var blant de finske hopperne som tidlig på 1950-tallet begynte å hoppe med armene langs kroppen. Disse pionerene fikk en del stryk, særlig fra Norge, men den finske hoppstilen ble raskt dominerende.

Sønnen, Kari Heinonen, var med på det finske hopplandslaget noen få år rundt 1978–1982.

Referanser
----------

1. ↑   FIS-databasen, FIS skihopper-ID 24196, besøkt 26. april 2022[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3  *Suomalainen mäkihypyn MM-mitalisti kuoli* Arkivert 15. november 2015 hos Wayback Machine. *Ilta-Sanomat*, 13. november 2015

Kilder
------

* Lahden Kaupunginmuseo (Lahtis Bymuseum): Resultater spesielt hopp 27. februar 1955 Arkivert 30. oktober 2007 hos Wayback Machine. (besøkt 19. februar 2011)
* Svenska Skidspelen: Pristagare i Svenska Skidspelen Arkivert 18. august 2010 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Veikko Heinonen – FIS (skihopping) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Geni
 |
**Oppdal sovjetiske krigsgravplass** ligger i nordlige del av Oppdal sentrum. Her er 104 sovjetiske krigsfanger fra fangeleiren i Oppdal gravlagt.

Fangeleiren ble bygd i 1941 på Furuly, omtrent der hvor gressbanen ligger i dag. Stedet kalles *Russergrava* lokalt i Oppdal. 

Tyskerne gravla fangene flere steder rett ved fangeleiren, og etter krigen ble det opparbeidet en gravplass der det ble reist en 5 meter høy bauta i naturstein. 

Monumentet ble avduket i nærvær av norske og sovjetiske representanter 17. mai 1950. Gravplassen ble fra 1956 permanent og området ble da planert og opparbeidet med steingjerde og port. På minneplaten står det at 91 av de 104 er ukjent, men man antar nå at man kjenner navnene til omkring 80 av de russiske krigsfangene som ligger gravlagt i Oppdal. I tillegg til de som døde i Oppdal, ligger også 11 sovjetiske falne som døde i Grytten gravlagt her.

Monumentet er utført av arkitekt John Tverdahl og planen er utarbeidet av landskapsarkitekt Karen Reistad. Bautaen på krigskirkegården er laget av Ingebrigt O. Mjøen og har inskripsjonen «Sov i fred dyrebare vener. Heimlandet gløymer dykk aldri.»

Se også
-------

* Sovjetiske fanger i Norge under andre verdenskrig

Referanser
----------

1. ↑  Soleim, Marianne Neerland (2004): *Sovjetiske krigsfanger i Norge 1941-1945 - antall, organisering, repatriering*. Doktoravhandling. Institutt for historie. Universitetet i Tromsø. Spartacus forlag, ISBN 9788230400432
2. ↑  Oppdal; krigsgraver.no
3. ↑  kulturminnesøk.no
Denne artikkelen inneholder en liste over kilder, litteratur eller eksterne lenker, men enkeltopplysninger lar seg ikke verifisere fordi det mangler konkrete kildehenvisninger i form av fotnotebaserte referanser. Du kan hjelpe til med å sjekke opplysningene mot kildemateriale og legge inn referanser. Opplysninger uten kildehenvisning i form av referanser kan bli fjernet. Se Mal:Referanseløs for mer informasjon.
**Mittuniversitetet** er et svensk statlig universitet av typen nettverksuniversitet som ligger i regionen omkring Sveriges geografiske midtpunkt, med campus på to steder: Sundsvall og Östersund (Härnösand frem til sommeren 2016).

Historie
--------

Mittuniversitet ble et universitet den 1. januar 2005. Den tidligere høgskolen ble grunnlagt i 1993 ved en fusjon mellom Høgskolene i Östersund og Høgskolen i Sundsvall/Härnösand, begge grunnlagt i 1977, med røtter i den høyere utdanningsinstitusjoner, fra 1971 i Östersund og barneskoleseminar og nautisk opplæring fra 1842 i Härnösand. Utdanningen i Härnösand kan spores til presteutdanning som startet i Härnösand Gymnasium ble grunnlagt i 1658.

I 1995 ble sykepleierskolen i Sundsvall/Örnsköldsvik og helsefagene i Östersund innlemmet. Den 1. juli ble 2007 sykepleierutdanning i Örnsköldsvik tatt over av Umeå universitet.

I 2001 fikk Høgskolen universitetsstatus i ingeniørvitenskap, inkludert informasjonsteknologi, og dermed retten til å organisere forskning og tildele doktorgrad. Høyere studenter antatt ved skolen hadde tidligere blitt registrert ved andre universiteter. Mittuniversitet har siden 2005 generell adgang til å utstede doktorgrader, og siden da vært inndelt i to disipliner (fakulteter); vitenskap, teknologi og medier, og humanvitenskap

Utdanningstilbud
----------------

Campus i Sundsvall 62°23,658′N 17°17,038′Ø.
Campus i Östersund 63°10,63′N 14°38,94′Ø.
*Mälthuset* i Campus Åkroken i Sundsvall.
*Humlegården* og *Bryggeriet* i Campus Åkroken i Sundsvall.
Mittuniversitetet tilbyr universitetsgrader på alle nivåer innenfor en rekke emner. 49 % av studentene leser sine fag som fjernstudenter. Bare 15 % studentene kommer fra den lokale regionen (Jämtlands og Västernorrlands län).

Eksterne lenker
---------------

* Mittuniversitetet

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |
Ørsta kirke
**Ørsta prestegjeld** var et prestegjeld tilhørende Søre Sunnmøre prosti. Det omfattet sogn i Ørsta kommune i Møre og Romsdal fylke, og hovedkirken var Ørsta kirke.

Ørstas kirkesogn er nå en del av Ørsta kirkelige fellesråd, og underlagt Søre Sunnmøre prosti i Møre bispedømme i Den norske kirke.

Historikk
---------

*Œrstr sókn* (norrønt) har sin opprinnelse fra kristningen av landet. Ørsta antas å være lagt under Volda i førreformatorisk tid, da det var behov for å tilpasse den kirkelige inndelingen til folketallet og bosetningsmønsteret etter Svartedauden.

I Reformatsen 1589 lå Ørsten sogn under Voldens Præstegjeld, og ble sammen med hovedsognet betjent av sognepresten. Ved kgl.res. 30. april 1877 ble Ørsten et kallskapellani, men ved kgl.res. 26. mai 1900 ble dette nedlagt, og Ørsta prestegjeld ble opprettet fra 1. oktober 1900, bestående av Ørsten hovedsogn fra Volden prestegjeld og Vartdalsstranda annekssogn fra Ulstein prestegjeld.

Fra 2004 ble prestegjeldene som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk de også ut av lovverket.

Kirkesogn
---------

Prestegjeldet hadde ved sin avvikling følgende sogn og kirker:

* Ørsta
* Vartdal

Referanser
----------

1. ↑  Rygh, O. (Oluf) (1908). *Norske Gaardnavne*. xx: Fabritius. s. 86.
2. ↑  Dietrichson, L. (Lorentz) (1888). *Sammenlignende Fortegnelse over Norges Kirkebygninger i Middelalderen og Nutiden*. Malling. s. 92.
3. ↑  Hole, Ivar (1950). *Hosanger kyrkje og Hosanger prestegjeld gjennom 200 år*. s. 18-19.
4. ↑  Hamre, Anne-Marit (1983). *Trondhjems reformats 1589 ; Oslo domkapittels jordebok 1595*. Norsk historisk kjeldeskrift-institutt. s. 61-5. ISBN 8270612960.
5. ↑  Prestegjeld og sogn i Møre og Romsdal, arkivverket.no
6. ↑  Fornyings-, administrasjons-og kirkedepartementet (20. desember 2011). «Endringer i gravferdsloven og kirkeloven». *Regjeringen.no* **(norsk)**. Besøkt 5. mars 2023.
7. ↑  «Kirkelig enheter og endringer i prosti og menigheter». *docplayer.me*. Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste AS. 2009. Besøkt 5. mars 2023.
Sunnylven kirke
**Sunnylven prestegjeld** var et prestegjeld tilhørende Austre Sunnmøre prosti. Det omfattet sogn i Stranda kommune i Møre og Romsdal fylke, og hovedkirken var Sunnylven kirke.

Sunnylvens kirkesogn er nå en del av Stranda kirkelige fellesråd, og underlagt Nordre Sunnmøre prosti i Møre bispedømme i Den norske kirke.

Historikk
---------

*Sunníflir sókn* (norrønt) har sin opprinnelse fra kristningen av landet. Sunnylven antas å være lagt under Ørskog i førreformatorisk tid, da det var behov for å tilpasse den kirkelige inndelingen til folketallet og bosetningsmønsteret etter Svartedauden.

I Reformatsen 1589 hørte Sunnylven og Geiranger sogn til Øreskoug Præstegjeld. J. Fr. Lampe oppgir at *Allerede 1673 blev Norddalen skilt fra Ørskog* og *Ved Truls Christensen Krogs [..] Ansættelse som Sognepræst [6. august 1673] [i Ørskog] blev Norddalen skilt fra Ørskog.* Samme sted står det likefullt at *Otto Finde Astrup [..] blev [..] 6. Marts 1767 [Norddalens] første Sognepræst.* En mulig forklaring på dette misforhold er gitt av P. A. Lillebø. Om i gavnet år 1673 og i navnet år 1767, ble det vidløftige Ørskog prestegjeld delt ved at Norddal, Sunnylven og Geiranger ble opprettet som eget Norddal prestegjeld.

Ettersom det var eget tinglag, dannet Sundelven sogn grunnlaget for Sundelven formannskapsdistrikt, som ble opprettet i 1837.

Ved kgl.res. av 18. mars 1861 ble Sunnylven og Geiranger skilt ut fra Norddalen som eget sognekall, gjeldende fra 1. juli 1861.

Ved avviklingen bestod Sunnylven prestegjeld av menighetene i Sunnylven og Geiranger.

Fra 2004 ble prestegjeldene som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk de også ut av lovverket.

Referanser
----------

1. ↑  Rygh, O. (Oluf) (1908). *Norske Gaardnavne*. xx: Fabritius. s. 105.
2. ↑  Dietrichson, L. (Lorentz) (1888). *Sammenlignende Fortegnelse over Norges Kirkebygninger i Middelalderen og Nutiden*. Malling. s. 96.
3. ↑  Hamre, Anne-Marit (1983). *Trondhjems reformats 1589 ; Oslo domkapittels jordebok 1595*. Norsk historisk kjeldeskrift-institutt. s. 61-5. ISBN 8270612960.
4. ↑  *Bergens Stifts Biskoper og Præster efter Reformationen*. Forlagt af Cammermeyers Boghandel. 1895. s. 252,263-4.
5. ↑  Lillebø, P.A. (1949). *Sunnylven og Geiranger*. xx#: [Sunnylven sogenemnd]. s. 358-60.
6. 1 2  Prestegjeld og sogn i Møre og Romsdal, arkivverket.no
7. ↑  *Kommune- og fylkesinndelingen i et Norge i forandring*. no#: Statens forvaltningstjeneste, Seksjon Statens trykking. 1992. s. 364-70. ISBN 8258302612.
8. ↑  «Kirkelig enheter og endringer i prosti og menigheter». *docplayer.me*. Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste AS. 2009. Besøkt 5. mars 2023.
9. ↑  Fornyings-, administrasjons-og kirkedepartementet (20. desember 2011). «Endringer i gravferdsloven og kirkeloven». *Regjeringen.no* **(norsk)**. Besøkt 5. mars 2023.
Arvelighet av fenotypiske (synlige) egenskaper: en far og sønn med utstående ører
**Arv** eller **arvelighet**, det vil si biologisk arv, er overføring av egenskaper fra foreldre til deres avkom; enten via ukjønnet formering eller kjønnet formering hvor avkommets celler eller organismer får den genetiske informasjonen til foreldrene sine. Egenskaper eller informasjon videreføres således gjennom vertikal transmisjon fra foreldre til avkom. Gjennom arv kan variasjoner mellom individer akkumuleres og kan føre til arter utvikler seg ved naturlig seleksjon. Arvematerialet har avgjørende betydning for hvordan vi ser ut, hvilke egenskaper vi har og hvilke risiko for sykdommer som finnes. DNA-et vårt finnes i hver eneste celle i kroppen og forteller cellen hva den skal gjøre. Studiet av arv i biologi er genetikk.

Det fins også andre former for arv:

* *Genetisk* arv innebærer at avkommet får alle eller noen gener av moren eller begge foreldre.
* *Epigenetisk* arv innebærer at avkommet får molekylær, men ikke-genetisk informasjon fra moren.
* *Kulturell* arv betegner prosesser der informasjon formidles mellom generasjonene gjennom prosesser som etterligning, læring og preging.

Se også
-------

* Epigenetikk
* Evolusjon
* Genetikk
* Arv og miljø
* Informasjon
* Kultur

Referanser
----------

1. ↑  «arvelighet», *NAOB*
2. ↑  «Arvelige tilstander», *Helse Norge*
3. ↑  «Arv og genetikk», *Bioteknologirådet*
4. ↑  «Historien om genetikk», *Institutt for biovitenskap*

Eksterne lenker
---------------

* (en) Heredity – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store medisinske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** GND **·** LCCN **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC **·** BBC Things
 |
Hubert Aiwanger er forbundets leder
**Bundesverband Freie Wähler** (norsk: *Landsdekkende forbund for frie velgere*) er en koalisjon av ulike borgerlige velgergrupper i Tyskland. Listene gjør det mulig for partiuavhengige kandidater å stille til valg i landets parlamentariske systemer på lokalt nivå. Hubert Aiwanger er leder av forbundet.

Freie Wähler er aktivt i alle tyske forbundsstater, men er spesielt vellykket i Bayern. Et parti ved navn Freie Wähler er stiftet med Hubert Aiwanger som leder.

Partipolitisk retning
---------------------

Freie Wählerforbundet har en borgerlig politisk retning.

> Den svart-gule regjeringen har mistet tillit og mange borgerlige velgere støtter dem ikke lenger. (Die schwarz-gelbe Regierung hat einen Vertrauensverlust erlitten und wird von vielen bürgerlichen Wählern nicht mehr unterstützt). Hubert Aiwanger)
> 
> 
> 

> De frie velgerne er det fornuftige borgerlige alternativet. (Die FREIEN WÄHLER sind die vernünftigen bürgerlichen Alternative(n).) Hubert Aiwanger
> 
> 
>

Se også
-------

* Lokale lister og felleslister
* Freie Wähler, landsdekkende parti

Referanser
----------

1. ↑  Artikkel av Marcel Winter for Adenauerstiftelsen

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** SUDOC
 |
**Knut Andersen Ludahl** (født 8. juni 1937 i Larvik) er en norsk tidligere idrettsadministrator (leder og dommer), fotballspiller og lærer. I 2019 ble han tildelt ISUs høyeste utmerkelse: *Gold Award of Merit*.

Som overdommer
--------------

Innen skøytesporten (hurtigløp) har Ludahl vært overdommer i to OL, sju VM allround, fire VM enkeltdistanser, tre VM sprint, ett VM junior og fire Europamesterskap. I tillegg har han utallige verdenscupoppgaver. I Norge har det blitt mange Norgesmesterskap og norgescuper som overdommer og i de senere årene som TD (teknisk delegert).

Idrettsadministrator/leder
--------------------------

### Norges Skøyteforbund – NSF

Ludahl var fra 1992 til 1995 visepresident i NSF, han var styremedlem fra 1995–1997 og varamedlem fra 1997–1999. I perioden 1999–2003 var han bare medlem av NSFs dommerutvalget i hurtigløp, fra 2003 har han vært styremedlem teknisk hurtigløp og leder av teknisk komité hurtigløp.  

Han var leder av autorisasjonsrådet i Vestfold Skøytekrets (1984–2009).

### IF Fram

Han var styremedlem i IF Frams fotballgruppe 1973–1976, 1982–1984 og IF Frams skøytegruppe 1980–1986 (hvorav ett år som leder i skøytegruppa).

Referanser
----------

1. ↑  «Communication No. 2289». International Skating Union. 18. oktober 2019. Besøkt 21.10.2019.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Knut Ludahl – Olympedia Rediger på Wikidata

* (no) Knut Ludahl – Norges Fotballforbund Rediger på Wikidata
* Knut Ludahl på Lokalhistoriewiki.no.
* Skøytesportens hedersmann tildelt NSFs gullmerke på N-S-F.no
* Knut Ludahl[*død lenke*] CV på Norges Skøyteforbund.
* Bilder på DesgPhoto.com/SpeedSkatingPhotos.info

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Lokalhistoriewiki
 |
**Albert Castelyns** (født 2. mai 1917) var en belgisk sportsutøver som deltok i både sommer- og vinter-OL, Sommer-OL 1936 i Berlin og Vinter-OL 1952 i Oslo og 1956 i Cortina d'Ampezzo. 

Castelyns vant en olympisk bronsemedalje i vannpolo i OL 1936 i Berlin. Han var med på det belgiske laget som kom på tredjeplass i vannpoloturneringen bak Ungarn og Tyskland. Det var 16 nasjoner som stilte med lag. Stoelen spilte fem kamper i vannpoloturnering i Berlin.

Han var også med i to vinter-OL, 1952 og 1956 og konkurrerte i bobsleigh. Hans beste plassering var en sjetteplass i toerbob i OL 1952 i Oslo.

OL-medaljer
-----------

* 1936 Nazi-Tysklands flagg Berlin - Bronse Bronse i vannpolo, Belgias flagg Belgia

Referanser
----------

1. ↑   Olympedia utøver-ID 53479[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Albert Castelyns – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Albert Castelyns – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Albert Castelyns – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Albert Castelyns – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata
Langevåg kirke
**Sula prestegjeld** var et prestegjeld tilhørende Nordre Sunnmøre prosti. Det omfattet sogn i Sula kommune i Møre og Romsdal fylke, og hovedkirken var Langevåg kirke.

Sulas kirkesogn er nå en del av Sula kirkelige fellesråd, og underlagt Nordre Sunnmøre prosti i Møre bispedømme i Den norske kirke.

Historikk
---------

Sula er ikke nevnt som kirkesogn i middelalderen. Fra katolsk tid sognet således innbyggerne på Sula til Borgund kirke. Dette ble ikke endret før Langevåg kirke ble vigslet 12. juni 1948, og ved kgl.res. av 18. mars 1966 ble Langevåg sogn sammen med den delen av Borgund sogn som lå på øyen Sula skilt ut som eget *Sula prestegjeld*.

Ved avviklingen bestod Sula prestegjeld av menigheten i Sula.

Fra 2004 ble prestegjeldene som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk de også ut av lovverket.

Referanser
----------

1. ↑  Rygh, O. (Oluf) (1908). *Norske Gaardnavne*. xx: Fabritius. s. 185.
2. ↑  Prestegjeld og sogn i Møre og Romsdal, arkivverket.no
3. ↑  «Kirkelig enheter og endringer i prosti og menigheter». *docplayer.me*. Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste AS. 2009. Besøkt 5. mars 2023.
4. ↑  Fornyings-, administrasjons-og kirkedepartementet (20. desember 2011). «Endringer i gravferdsloven og kirkeloven». *Regjeringen.no* **(norsk)**. Besøkt 5. mars 2023.
***Rhagonycha elongata*** (Fallén, 1807) er en av storbløtvingene (Cantharinae), en bille som tilhører bløtvingene (Cantharidae).

Utbredelse
----------

*Rhagonycha elongata* finnes i Europa, østover i Asia. Finnes i Norge, utbredt, men ikke vanlig.

Utseende
--------

*Rhagonycha elongata* er mellom 6-7 mm lang og er en langstrakt bille, bakkroppen er jevnt smal bakover. Hodet er noe smalere bak fasettøynene, enn lengre fremme. Antennen er mørkt brunsvart, vanligvis med noe lysere rot (nærmest kroppen). Antennens andre ledd er lengre enn den er bred. Palpenes (munnføtter) endeledd er økseformet og ikke smalt, ovalt. Brystskjoldet (pronotum) har bare en svak innbuktning midt på bakkanten og har en overflate som ikke er grovt rynket eller punktert. Brystskjoldets sidekanter er svakt rundet, noe smalere i fremkant og dets bakhjørner er tydelig avsatt. Beina er mørke, men føttene og noene ganger lårene, kan være lysere. Leggene på mellom- og bakbeina er rette, og ikke krummet inn mot kroppen. Dekkvingene skjuler hele bakkroppen og har generelt kort litt oppstående behåring. Selve kroppen er svart. Ligner mye på *Rhagonycha atra*, men er større.

Levevis
-------

*Rhagonycha elongata* har larver som lever i jorden. De voksne (imago) finnes i juni og juli, særlig ved midtsommer. De oppsøker gjerne åpne blomster, særlig på arter innen skjermplantefamilien. Men de kan observeres også på trær og busker. 

Selv om de oppsøker blomster er de rovdyr og lever både som larver og voksne av andre mindre dyr.

Litteratur
----------

* Hansen, Victor.; Larsson, Sv. G. 1973 (2. utgave). *Biller X. Blødvinger, klannere m. m.: (Malacodermata, Fossipedes, Marcrodactylia og Brachymera)* Danmarks Fauna 44. Side 42-43. ISBN 8712166936

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Rhagonycha elongata* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Rhagonycha elongata* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *Rhagonycha elongata* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *Rhagonycha elongata* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *Rhagonycha elongata* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *Rhagonycha elongata* hos NCBI Rediger på Wikidata
* *Rhagonycha elongata* - Fauna Europaea - engelskspråklig
**Aasmund Karl Bjørkan** (født 3. juli 1973) er en norsk fotballtrener og tidligere fotballspiller som er assistenttrener for Bodø/Glimt.

Bjørkan er fra Bodø og var sentral på Bodø/Glimts lag fra 1993 til 2005. I sine yngre dager var han en rask fotballspiller og en stadig trussel for bakrom og sidebacker. Etter 2005-sesongen la Bjørkan opp som fotballspiller på toppnivå. Foran 2006-sesongen inngikk Bjørkan i Glimts trenerapparat med særlig ansvar for Bodø/Glimts andrelag i 3. divisjon.

Fra 2009-sesongen ble han hovedtrener for Alta i 1. divisjon. Hans første sesong som trener for Alta endte klubben på sjetteplass i Norges nest øverste divisjon, eller 20.-plass totalt i norsk toppfotball – klubbens desidert beste sesong noensinne. De slo også Bodø/Glimt i cupen med 3-0 i 3. runde, før de tapte for Molde i neste runde. Han var spilleberettiget for Alta sesongen 2010. Foran 2011-sesongen ble han ansatt som manager for Ranheim. Denne stillingen hadde han fram til 2012. 

Foran 2013-sesongen var Bodø/Glimt på utkikk etter en ny hovedtrener, og Bjørkan ble regnet som en sterk kandidat for denne stillingen. Da det ble klart at stillingen gikk til Jan Halvor Halvorsen, ble Bjørkan hentet inn som assistent for Halvorsen.

Etter 2015 sesongen takket Jan Halvor Halvorsen for seg etter 3 sesonger i Bodø/Glimt, og Bjørkan tok over som trener for førstelaget.

17. november 2017 tok han over jobben som sportslig leder for Bodø/Glimt. Tidligere assistenttrener Kjetil Knutsen tok over jobben som hovedtrener.

Referanser
----------

1. ↑  «Ansatte». *Bodø/Glimt*. Besøkt 9. august 2022.
2. ↑  «Aasmund Bjørkan blir ny hovedtrener». Ranheimfotball.no. 16. desember 2010. Arkivert fra originalen 26. mai 2012. Besøkt 16. desember 2010.
3. ↑  «Aasmund Bjørkan blir ny trener i Bodø/Glimt». *NRK*. 18. november 2015. Besøkt 18. november 2015.
4. ↑  Justering i trenerteamet

Eksterne lenker
---------------

* (en) Aasmund Bjørkan – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) Aasmund Bjørkan – Transfermarkt (manager) Rediger på Wikidata

* (no) Aasmund Bjørkan – Norges Fotballforbund Rediger på Wikidata

* (en) Aasmund Bjørkan – FBref Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
Vatne kirke
**Vatne prestegjeld** var et prestegjeld tilhørende Nordre Sunnmøre prosti. Det omfattet sogn i Haram kommune i Møre og Romsdal fylke, og hovedkirken var Vatne kirke.

Vatnes kirkesogn er nå en del av Ålesund kirkelige fellesråd, og underlagt Nordre Sunnmøre prosti i Møre bispedømme i Den norske kirke.

Historikk
---------

*Vatna sókn* (norrønt) har sin opprinnelse fra kristningen av landet. Vatne antas å være lagt under Borgund i førreformatorisk tid, da det var behov for å tilpasse den kirkelige inndelingen til folketallet og bosetningsmønsteret etter Svartedauden. I Reformatsen 1589 hørte Skodje og Vatne sogn til Borgen Præstegjeld, og ble betjent av en *domestico sacellano per vices*, eller *personellkapellan* som bodde hos sognepresten.

Ved kgl.res. av 12. januar 1858 ble Skodje hovedsogn med Vatne annekssogn skilt ut fra Borgund som eget Skodje prestegjeld, gjeldende fra 1. mai 1858. Ved kgl.res. av 18. mars 1966 ble Vatne sogn skilt ut fra Skodje prestegjeld, og sammen med fastlandsdelen av Haram prestegjeld, Hamnsund og Hildrestranda, opprettet som eget *Vatne prestegjeld*, gjeldende fra 1. januar 1967. Samtidig ble Skodje hovedsogn overført til Ørskog prestegjeld, og Skodje prestegjeld opphørte.

Fra 2004 ble prestegjeldene som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk de også ut av lovverket.

Kirkesogn
---------

Prestegjeldet hadde ved sin avvikling følgende sogn og kirker:

* Vatne
* Hamnsund
* Brattvåg

Referanser
----------

1. ↑  Rygh, O. (Oluf) (1908). *Norske Gaardnavne*. xx: Fabritius. s. 166.
2. ↑  Dietrichson, L. (Lorentz) (1888). *Sammenlignende Fortegnelse over Norges Kirkebygninger i Middelalderen og Nutiden*. Malling. s. 94.
3. ↑  Hole, Ivar (1950). *Hosanger kyrkje og Hosanger prestegjeld gjennom 200 år*. s. 18-19.
4. ↑  Hamre, Anne-Marit (1983). *Trondhjems reformats 1589 ; Oslo domkapittels jordebok 1595*. Norsk historisk kjeldeskrift-institutt. s. 61-5. ISBN 8270612960.
5. ↑  Fylling, Ludvig (1968). *Vatne kyrkje frå 1868 til 1968*. Vatne sokneråd. s. 46.
6. ↑  Prestegjeld og sogn i Møre og Romsdal, arkivverket.no
7. ↑  Fornyings-, administrasjons-og kirkedepartementet (20. desember 2011). «Endringer i gravferdsloven og kirkeloven». *Regjeringen.no* **(norsk)**. Besøkt 5. mars 2023.
8. ↑  «Kirkelig enheter og endringer i prosti og menigheter». *docplayer.me*. Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste AS. 2009. Besøkt 5. mars 2023.
***Rhagonycha limbata*** (Thomson, 1864) er en av storbløtvingene (Cantharinae), en bille som tilhører bløtvingene (Cantharidae).

Utbredelse
----------

*Rhagonycha limbata* finnes i Europa, østover i Asia. Finnes vanlig i Norge.

Utseende
--------

*Rhagonycha limbata* er mellom 4-6 mm lang og er en langstrakt bille, bakkroppen er jevnt smal bakover. Hodet er helt mørkt, det er smalere bak fasettøynene, enn lengre fremme. Antennene er gule og er mørkere mot spissen, det andre leddet er lengre enn det er bredt. Det tredje leddet er bare såvidt lengre enn andre ledd. Palpenes (munnføtter) endeledd er økseformet og ikke smalt, ovalt. Brystskjoldet (pronotum) er bredt rødgult på sidene, men svart i midten. har bare en svak innbuktning midt på bakkanten og har en overflate som ikke er grovt rynket eller punktert. Brystskjoldets sidekanter er svakt rundet, og bare litt smalere i fremkant og dets bakhjørner er tydelig avsatt. Leggene på mellom- og bakbeina er rette, og ikke krummet inn mot kroppen. Scutellum er svart, mens dekkvingene, beina og er gule. Dekkvingene skjuler hele bakkroppen og har generelt kort oppstående behåring. Ligner mye på *Rhagonycha testacea* og kan forveksles med denne. Forskjellen ligger særlig i fargen på hodet, samt noen andre karakterer. Sikker bestemmelse kan skje ved å se på ulikhetene i hannenes kjønnsorgan (aedeagus).

Levevis
-------

*Rhagonycha limbata* har larver som lever i jorden. De voksne (imago) finnes i juni og juli. De oppsøker gjerne åpne blomster, særlig på arter innen skjermplantefamilien. Men de kan observeres også på trær og busker. 

Selv om de oppsøker blomster er de rovdyr og lever både som larver og voksne av andre mindre dyr.

Litteratur
----------

* Hansen, Victor.; Larsson, Sv. G. 1973 (2. utgave). *Biller X. Blødvinger, klannere m. m.: (Malacodermata, Fossipedes, Marcrodactylia og Brachymera)* Danmarks Fauna 44. Side 41-42. ISBN 8712166936

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Rhagonycha limbata* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *Rhagonycha limbata* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Rhagonycha limbata* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata
* *Rhagonycha limbata* - Fauna Europaea - engelskspråklig
**Simon Dahle Nyhus** (født 8. september 1988 i Tønsberg) er en norsk 3D-designer og illustratør. Han har har vært konsepttegner på norske animasjonsfilmer og illustrert barnebøker.

Bakgrunn og arbeid
------------------

Simon Dahle Nyhus er sønnen til forfatteren Gro Dahle og tegneren Svein Nyhus. Han vokste opp på Tjøme i Vestfold som storebroren til illustratøren og barnebokkforfatteren Kaia Dahle Nyhus (født 1990) og kunstneren og forfatteren Ninni Dahle Nyhus (født 1993). Simon Nyhus tok utdannning i 3D-grafikk ved Idefagskolen i Tønsberg 2007–2010. I 2010 mottok han sølv i Visuelt-konkurransen for studentfilmen *Tutu* som han lagde sammen med Bjarte Tjeldflåt, Nicolai Robertsen og Einar Næss.

Fra høsten 2010 til 2017 arbeidet Simon Nyhus med visuelle filmeffekter og animasjon som art director (AD) i produksjonsselskapet Gimpville i Oslo. Siden har han blant annet vært *concept artist* for filmselskapet Qvisten Animation.

Simon Nyhus har illustrert bokomslag i serien *Marg & Bein*, bildebøkene *Kaptein Sabeltann; Kongen på havet* (2020), *Kaptein Sabeltann; Livet er herlig* (2021), faktaboka *Eventyrlige dyr* (2022) og *Jakten på Allan Carte* (2022).

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  Avistegnernes Hus i Drøbak om fellesutstilling av bilder av Egil Nyhus, Svein Nyhus, Simon Nyhus, Kaia Nyhus, og Ninni Nyhus 2021
2. ↑  «Visuelt-pris til studentfilm av Simon Nyhus m.fl. 2010». Arkivert fra originalen 6. mars 2016. Besøkt 8. mai 2010.
3. ↑  Terje Formoe og Simon Dahle Nyhus: *Kongen på havet* (2020)
4. ↑  CappelenDamms presentasjon av *Eventyrlige dyr? Hvorfor gjør dyrene så mye rart?* (2022) av Hanna Nyborg Støstad og Simon Dahle Nyhus
5. ↑  Knut-Anders Løken, barnebokkritikk.no oktober 2022: *Fargesprakende og underlig. Biolog Hanna Nyborg Støstad og illustratør Simon Nyhus går løs på evolusjonslæren uten å virke belærende. Boken Eventyrlige dyr bobler av farger og fakta.* (anmeldelse av *Eventyrlige dyr*)

Eksterne lenker
---------------

* Simon Nyhus' egen nettpresentasjon

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN
 |
***Come On In*** er en amerikansk stumfilm fra 1918, regissert av John Emerson.

Handling
--------

En patriotisk, men lav, amerikaner forsøker uten hell å kvalifisere seg til det amerikanske militæret. Men han blir ikke akseptert, før et slag mot hodet hans hever en klump på hodet hans høyt nok til at han klarer høyde-kravet deres.

I mellomtiden bestemmer venninnen hans seg for å bli Secret Service-agent, selv om hun ikke klarer å holde dette hemmelig - selv ikke for de tyske spionene som hun håper å pågripe.

Skuespillere
------------

* Shirley Mason som Emmy Little
* Ernest Truex som Ernest Short
* Carl De Planta som Grev von Bumstuff
* Joseph Burke som Professor G. Wottan Orphul-Schmell
* Renault Tourneur som A. Schlobb
* Bernard Randall som Otto B. Schott
* Blanche Craig som Mrs. schroeder
* Richie Ling som en oberst
* Louis Hendricks som en tysk spion

Referanser
----------

1. ↑  Come On In
2. ↑  COME ON IN

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen mangler oppslag i Wikidata*
**Christian Wiig** (født 26. november 1944 i Trondheim) er en norsk advokat.

Han er sønn av høyesterettsadvokat Thorvald Wiig og journalist Esther-Marie Wiig (født Wiksén).

Han er cand.jur. fra Universitetet i Oslo fra 1972, mottok bevilling som advokat i 1976, og har også studert i Frankrike, Tyskland og England. Wiig var ansatt i Justisdepartementet og Handels- og skipsfartsdepartementet 1973–1974 og deretter advokatfullmektig for sin far, høyesterettsadvokat Thorvald Wiig, 1974–1976 og dommerfullmektig ved Vest-Telemark herredsrett 1976–1978. Christian Wiig har hatt egen advokatpraksis i Trondheim siden 1978, og vært fast forsvarer for Trondheim tingrett og Frostating lagmannsrett siden 1988. Blant hans mest kjente klienter har vært Ulf Hammern i Bjugn-saken og Leif Ivar Kristiansen fra Hells Angels.

Wiig var medlem av Trondheim bystyre for Høyre 1995–2007.

Wiig var fransk visekonsul i Trondheim 1981–2014. Wiig ble i 2011 utnevnt til ridder av den franske Den nasjonale fortjenstorden.

Wiig sitter også i hovedstyret i *Chaine des Rotisseurs,* og innehar tittelen Échanson National Ordre Mondial des Gourmets Dégustateurs.

Referanser
----------

1. ↑   www.strindahistorielag.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   web.archive.org, besøkt 13. mai 2019[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2 3 4  «Advokat Christian Wiig - partner». Advokatene Christian Wiig & Co. Arkivert fra originalen 3. mai 2009. Besøkt 29. februar 2012.
4. ↑  «Le consul honoraire de Trondheim décoré de l’Ordre national du mérite» Arkivert 27. april 2012 hos Wayback Machine. Frankrikes ambassade i Norge, 14. november 2011.
5. ↑  Ukjent. «Chaîne des Rôtisseurs Bailliage de Norvège 50 år» (PDF). Besøkt 21. juli 2022.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Wikistrinda **·** VIAF
 |
Frei kirke
**Frei prestegjeld** var et prestegjeld tilhørende Ytre Nordmøre prosti. Det omfattet sogn i Frei kommune i Møre og Romsdal fylke, og hovedkirken var Frei kirke.

Freis hovedsogn er nå en del av Kristiansund kirkelige fellesråd, og underlagt Ytre Nordmøre prosti i Møre bispedømme i Den norske kirke.

Historikk
---------

*Frœði sókn* (norrønt) har sin opprinnelse fra kristningen av landet. Frei antas å være lagt under Tingvoll i førreformatorisk tid, da det var behov for å tilpasse den kirkelige inndelingen til folketallet og bosetningsmønsteret etter Svartedauden. I Reformatsen 1589 hørte Frødøe til Tingvolds Præstegjeld, og ble betjent en residerende kapellan.

Ved kgl.res. av 20. august 1827 ble Fredøe sogn ble overført fra Tingvold til det nye Christiansund prestegjeld. Ved kgl.res. av 7. juni 1985 ble Frei sogn utskilt som eget prestegjeld, gjeldende fra 1. januar 1986.

Fra 2004 ble prestegjeldene som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk de også ut av lovverket.

Kirkesogn
---------

Prestegjeldet hadde ved sin avvikling følgende sogn og kirker:

* Frei

Referanser
----------

1. ↑  Rygh, O. (Oluf) (1908). *Norske Gaardnavne*. xx: Fabritius. s. 348.
2. ↑  Dietrichson, L. (Lorentz) (1888). *Sammenlignende Fortegnelse over Norges Kirkebygninger i Middelalderen og Nutiden*. Malling. s. 102.
3. ↑  Hole, Ivar (1950). *Hosanger kyrkje og Hosanger prestegjeld gjennom 200 år*. s. 18-19.
4. ↑  Hamre, Anne-Marit (1983). *Trondhjems reformats 1589 ; Oslo domkapittels jordebok 1595*. Norsk historisk kjeldeskrift-institutt. s. 65-7. ISBN 8270612960.
5. ↑  Prestegjeld og sogn i Møre og Romsdal, arkivverket.no
6. ↑  Deling av Kristiansund prestegjeld – eget Frei prestegjeld, lovdata.no
7. ↑  *Frei kirke 1897-1997*. [Frei menighetsråd]. 1997. s. 17.
8. ↑  Fornyings-, administrasjons-og kirkedepartementet (20. desember 2011). «Endringer i gravferdsloven og kirkeloven». *Regjeringen.no* **(norsk)**. Besøkt 5. mars 2023.
9. ↑  «Kirkelig enheter og endringer i prosti og menigheter». *docplayer.me*. Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste AS. 2009. Besøkt 5. mars 2023.
Hinnøya er omgitt av andre øyer, mens Tjeldsundet skiller øya fra fastlandet
Hinnøya i april nord for Lødingen
**Hinnøya** (nordsamisk: *Iinnasuolu*) er Fastlands-Norges største øy, med et areal på 2 204,49 km² og en befolkning på 31 851 (2006). (Tre øyer på Svalbard er større).

Øya er delt mellom kommunene Andøy, Hadsel, Lødingen, Sortland og Vågan i Nordland, og Harstad, Kvæfjord og Tjeldsund i Troms og Finnmark. Delene av øya som ligger i Andøy, Sortland og Hadsel regnes med til Vesterålen; området i Tjeldsund og Lødingen regnes til Ofoten; Vågans lille del av Hinnøya regnes til Lofoten; mens Kvæfjord og Harstad tilhører Sør-Troms.

Øya er delt mellom fylkene Nordland (1 265 km²) og Troms og Finnmark (933 km²).

Høyeste fjell på Hinnøya er Møysalen, 1 262 moh.

Byen Harstad og tettstedene Lødingen, Borkenes og Sigerfjord ligger på øya. 

Hinnøya er knyttet til fastlandet med Tjeldsundbrua (1 007 m), som fører europavei 10 over Tjeldsundet. Hinnøya er også knyttet til Langøya med Sortlandsbrua og til Andøya med Andøybrua. I vest er Hinnøya også knyttet til Austvågøya med Raftsundbrua. Lofotens fastlandsforbindelse (Lofast) ble åpnet 1. desember 2007.

Referanser
----------

1. ↑  «Hinnøya». *Faktaark*. Kartverket. Besøkt 12. oktober 2016.
2. ↑  «100 største øyene i Norge». *kartverket.no*. Kartverket. 4. juni 2014. Arkivert fra originalen 13. februar 2016. Besøkt 14. februar 2016.

Eksterne lenker
---------------

* Turforslag til Lofoten, Vesterålen og Hinnøya på DNT og NRKs nettsted ut.no
* Hinnøy.no – Friluftside med rutebeskrivelser, foto + mye mer Arkivert 20. oktober 2007 hos Wayback Machine.
* Andøy Historielag med omtale av en del av kommunen som ligger på Hinnøya (1)
* Andøy Historielag med omtale av en del av kommunen som ligger på Hinnøya (2)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |