**Mikhail Nikiforovitsj Katkov** (russisk: Михаил Никифорович Катков, født 13. februar (g.s.: 1. februar) 1818 i Moskva, død 1. august (g.s.: 20. juli) 1887 i Snamenskoje ved Moskva) var en russisk publisist.

Katkov studerte i Moskva og tilhørte, sammen med Konstantin Aksakov, Vissarion Belinskij, Mikhail Bakunin og Aleksandr Herzen, den krets av fremstående unge menn som på slutten av 1830-årene møttes hos hegelianeren Nikolaj Stankevitsj.[] Noen tidsskriftsbidrag fra studenttiden oppviser utpreget nasjonale interesse og en viss mystisk legning.[] Etter fortsatte studier i Königsberg og Berlin ble han professor i filosofi i Moskva. Hans disputas for magistergraden *Ob elementakh i formakh slavjano-russkago jazyka* (1845) er ikke uten fortjenester.[] Hans professorat ble inndratt under den allmenne reaksjon i 1850.

Katkov er mest kjent som utgiver av avisen *Moskovskije vjedomosti* (Moskva-underrettelser, fra 1851) og tidsskriftet *Russkij vjestnik* (Den russiske budbringer, fra 1856). Da han forlot universitetet og grunnla nevnte tidsskrift var han fortsatt liberal, svermet for Storbritannias konstitusjonelle statsskikk og bekjempet sensuren.[] En avgjørende innflytelse på hans politiske ståsted hadde det annet polske opprør (1863).[] Senere fremtrådte han som hovedmann for det gammelrussiske konservative parti, som blant annet anså at autokratiet var en dyrebar russisk-nasjonal arv og avviste alle fremmede nye tanker. Han ble lidenskapelig panrussisk og gikk inn for en fast russifisering av Polen, Litauen og østersjøområdene og gikk med særlig styrke ut mot det germanske.[]

Katkov ble ansett å stå tsar Aleksander III svært nær. Sikkert er det at hans avis noen ganger var i stand til å meddele nyheter om regjeringstiltak før de var offisielt bekjentgjort, og noen ganger til og med tok seg friheten å granske disse tiltak og gi gode råd – noe som ikke ville ha blitt tolerert fra annet hold.[]

I det hele hadde Katkovs publisistiske virksomhet en rekke lunefulle vendinger.[]

Etter Katkovs død ble hans lederrolle i det konservative parti overtatt av Konstantin Pobedonostsev og Aleksej Suvorin.

En del av hans bidrag i *Moskovskija vjädomosti* ble samlet trykket og utgitt (1887 ff.).

Referanser
----------

1. 1 2 3   Kratkaja literaturnaja entsiklopedija[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   RBS / Katkov, Mikhail Nikiforovitsj, kildekvalitet uspesifisert kalender[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   RBS / Katkov, Mikhail Nikiforovitsj[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   Store sovjetiske encyklopedi (1969–1978), avsnitt, vers eller paragraf Катков Михаил Никифорович, besøkt 28. september 2015[Hentet fra Wikidata]
5. ↑   ESBE / Katkov, Mikhail Nikiforovitsj[Hentet fra Wikidata]
6. ↑   ESBE / Katkov, Mikhail Nikiforovitsj, kildekvalitet uspesifisert kalender[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* (sv) Katkov, Michail Nikiforovitj i *Nordisk familjebok* (2. utgave, 1910)
* Grégoire Liwoff: *Michel Katkoff et son époque: quelques pages d’histoire contemporaine en Russie, 1855-1887* (archive.org)
* *Katkow*. I *Meyers Konversations-Lexikon*, 1888

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Prabook **·** Deutsche Biographie **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** RLS **·** CiNii
 |