recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
*For andre personer med samme navn, se John Taylor.*

**John Taylor** (født 1. november 1808 i Milnthorpe i Westmorland i England, død 25. juli 1887 i Kaysville i Utah-territoriet) var den tredje presidenten i Jesu Kristi kirke av siste dagers hellige. 

Taylor var født i Storbritannia og ble døpt i Church of England, men 16 år gammel gikk han over til Metodistene. Sammen med flere familiemedlemmer flyttet han til Amerika i 1830. Han ble medlem av en bibelstudiegruppe som stilte seg kritisk til Metodisteness lære. I løpet av tiåret ble han introdusert for læren til Siste Dagers Hellige, og Taylor sluttet seg til kirken. Han ble utnevnt til apostel i kirken i 1838. I 1839 var han i Storbritannia og Irland og forkynte kirkens lære.

I 1844 var han og noen andre sammen med Joseph Smith og Hyrum Smith da de ble satt i forvaring i fengselet. Under skuddvekslingen som kostet brødrene Smith livet, ble han truffet av flere skudd, men overlevde. Han drog siden til Storbritannia for å drøfte spørsmål om lederskap der. Siden slo han seg ned i Utah, der Brigham Young og flertallet av kirkens medlemmer hadde bosatt seg.

Fra 1875 var han seniorapostel i apostlenes råd. Ved Youngs død i 1877 ledet apostlene kirken en tid frem til 1880, da han ble kirkens president. 

Taylor hadde syv koner og oppgis å ha blitt far til 34 barn. 

Han døde i 1887 i Kaysville, Utah. Etter hans død ble kirken ledet av apostlenes råd i to år, før Wilford Woodruff ble president.

Referanser
----------

1. 1 2   Gemeinsame Normdatei, besøkt 2. mai 2014[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Mormon Literature & Creative Arts, Mormon Literature and Creative Arts Database kunstner-ID john-taylor, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   Find a Grave, Find a Grave 6255626, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
4. 1 2   Social Networks and Archival Context, oppført som John Taylor (Mormon), SNAC Ark-ID w6348p81, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
5. ↑   mormonarts.lib.byu.edu[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** Hymnary
 |
**United Mine Workers of America (UMW eller UMWA)** er en nordamerikansk fagforening som er mest kjent for å otrganisere gruvearbeidere. Men i dag organiserer den også helsearbeidere, lastebilsjåfører, produksjonsarbeidere og offenlige ansatte i USA og Canada.

Organisasjonen fokuserer på trygge arbeidsplasser, gode lønnsforhold og sosiale ytelser og en rettferdig representasjon i styrende organer på arbeidsplasser i Nord-Amerika. Organisasjonen arbeider også for utviklingen av lokalsamfunnene, gjennom arbeid for bedre veier, skoler og offentlig helsevesen. I 2014 hadde kullgruvedrift endret seg til hovedsakelig åpne brudd i Wyoming, og det var bare 60 000 aktive kullgruvearbeidere. Av disse organiserer UMW 35 000, og 20 000 arbeider i gruver i Kentucky og Vest-Virginia. Imidlertid forvalter de pensjonsordninger og medisinske ytelser for 40 000 pensjoneerte gruvearbeidere, og for 50 000 ektefeller og andre familiemedlemmer.

Referanser
----------

1. 1 2  «Who We Are, Where We Work | United Mine Workers of America». Umwa.org. Besøkt 11. november 2013.
2. ↑  «United We Stand», The United Mine Workers of America 1890-1990, av Maier B. Fox
3. ↑  Kris Maher, «Mine Workers Union Shrinks but Boss Fights On», The Wall Street Journal, side B1, 9. januar 2014

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) United Mine Workers of America – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* United Mine Workers på Twitter Rediger på Wikidata

* United Mine Workers på Facebook Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC
 |
Statue av Jack Judge sammen med en soldat fra første verdenskrig i Stalybridge.
«**It's a Long Way to Tipperary**» er varietésang- og marsj første gang framført av Jack Judge i 1912 og skrevet Judge og Harry Williams (Henry James Williams), selv om forfatterskapet til sangen lenge har vært omstridt.

Den ble spilt inn i 1914 av den irske tenoren John McCormack. Den ble brukt som en marsjsang blant soldater i første verdenskrig og huskes som en sang fra den krigen. Et velkomstskilt, i den omtalte byen Tipperary i Irland, erklærer humoristisk «You've come a long way» med henvisning til sangen.

Refrenget lyder slik:

*It's a long way to Tipperary,*
*It's a long way to go.*
*It's a long way to Tipperary*
*To the sweetest girl I know!*
*Goodbye Piccadilly,*
*Farewell Leicester Square!*
*It's a long, long way to Tipperary,*
*But my heart's right there.*
Sangen ble gjort populær av The Connaught Rangers mens de marsjerte gjennom Boulogne den 13. august 1914, fulgt av *Daily Mail*s korrespondent George Curnock og rapportert 18. august samme år. Sangen ble deretter plukket opp og sunget av andre soldater i den britiske hæren.

Melodien er også brukt i den norske barnesangen «Det er en fin ting å vinne venner».

Referanser
----------

1. ↑   «World War One: Bet on It's a Long Long Way to Tipperary», *BBC*. 24. februar 2014
2. ↑  Pybus, Meg (2014): «Final recognition of Harry's composition», *Pybus*. Arkivert fra originalen den 15. juli 2020.
3. ↑  Max Cryer (2009): *Love Me Tender: The Stories Behind the World's Best-loved Songs*. Frances Lincoln Publishers. ISBN 978-0-7112-2911-2; s. 188.
4. ↑   «Community can help make Tipperary the best small town in Ireland», *Tipperarylive.ie*
5. ↑  «What are the lyrics to 'It's a long way to Tipperary'?», *Classic Music*
6. ↑  «Det er en fin ting å vinne venner», *Norges speiderforbund*

Eksterne lenker
---------------

* «It's A Long Way To Tipperary», originalinnspilling av John McCormack, *YouTube*

Portal: Første verdenskrig

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | OCLC **·** OCLC
 |
**Finansminister** er en betegnelse som benyttes om ministeren som har ansvaret for statens økonomi. I Danmark og Finland er dette den offisielle tittelen på ministeren, mens betegnelsen i Norge og Sverige er en uformell daglig betegnelse på det som i Norge heter *statsråd og sjef for Finansdepartementet* og i Sverige heter *statsråd och chef för finansdepartementet*. USAs finansminister har tittelen *Secretary of the Treasury*. Finanspolitikk omhandler innretning av skatter og avgifter, nivå på disse, samt budsjett og regnskap for staten (alle departementer). Finansministeren samordner regjeringens arbeid med statsbudsjettet. I tillegg forvalter finansministeren underliggende etater (skatte- og avgiftsetater), lager regler for og overvåker finansmarkedene og Statens pensjonsfond utland. Ansvarsområdene i Finansdepartementet er inndelt i økonomiavdelingen, finansavdelingen, skattelovavdelingen, skatteøkonomisk avdeling, finansmarkedsavdelingen og avdeling for formuesforvaltning.

Referanser
----------

1. ↑  Finansdepartementet (7. januar 2014). «Ansvarsområder og oppgaver i Finansdepartementet». *Regjeringen.no* **(norsk)**. Besøkt 8. mai 2020.

Se også
-------

* Liste over Norges finansministre

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND **·** GND **·** NKC
 |
**Douglas Lambert «Doug» Burke** (født 30. mars 1957 i Modesto i California), amerikansk vannpolospiller som deltok i de olympiske leker 1984 i Los Angeles.

Burke vant en olympisk sølvmedalje i vannpolo under Sommer-OL 1984 i Los Angeles. Han var med på det amerikanske laget som kom på andreplass i vannpoloturneringen bak Jugoslavia. Jugoslavia vant finalegruppen som besto av fem lag med ni poeng, samme som USA men med bedre målforskjell. Kampen mellom USA og Jugoslavia ble uavgjort 5-5. Burke spilte sju kamper og scoret tre mål i OL-turneringen.

OL-medaljer
-----------

* 1984 USAs flagg Los Angeles - Sølv Sølv i vannpolo, USAs flagg USA

Eksterne lenker
---------------

* (en) Douglas Burke – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Douglas Burke – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Douglas Burke – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Douglas Burke – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Douglas Burke – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata
***The Black Viper*** er en stumfilm fra 1908 regissert av D. W. Griffith. Filmen ble produsert av American Mutoscope and Biograph Company da selskapet, sammen med flere andre tidlige filmstudioer, var basert i Fort Lee, New Jersey i begynnelsen av det 20. århundre.

Handling
--------

En bølle prøver å flørte med en ung kvinne som forlater arbeidsplassen sin som en av de siste ansatte som forlater bedriften mot slutten av arbeidsdagen, men hun blir reddet av en mann. Bøllen lover å hevne seg, og får hjelp av to venner til å overfalle paret senere når de to går en tur. De følger etter paret i en hestevogn til et ensomt og avsidesliggende område De kidnapper redningsmannen, som blir bundet og fraktet bot i en kjerre. Men kvinnen kommer seg unna, springer hjem etter hjelp, og får med seg flere naboer.

De sporer snart opp bøllene til en hytte i fjellene hvor de har fanget redningsmannen, og satt fyr på hytten. Men mannen kommer seg ut gjennom en luke i taket. En bølle og en av redningsmennene slåss på hustaket. Til slutt faller de ned fra taket på bakken, og fortsetter kampen der. Men mannen vinner snart kampen, og tar kniven fra ham. I neste øyeblikk dukker Jenny opp, sammen med de andre redningsmennene.

Medvirkende
-----------

* Edward Dillon som Mike
* George Gebhardt som Viper
* Mack Sennett som Rescuer
* D.W. Griffith som Rescuer
* Anthony O'Sullivan som Gang Member

Se også
-------

* D. W. Griffiths filmografi
* Liste over amerikanske filmer fra 1908

Referanser
----------

1. ↑  Koszarski, Richard (2004). *Fort Lee: The Film Town* **(engelsk)**. Roma, Italia: John Libbey Publishing. ISBN 0-86196-653-8. Besøkt 24. april 2019.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Black Viper* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Black Viper* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *The Black Viper* på Silent Era Rediger på Wikidata
* D. W. Griffith på
* The Black Viper tilgjengelig gratis på Internet Archive
***SimCity 4*** er et videospill som går ut på å bygge en by. Spillet er utviklet av Maxis, og ble utgitt 14. januar 2003 som den fjerde i SimCity-serien.

Spillet går ut på at man lager en region ved terraforming og så bygger tomter som vokser inn til å bli en by. Tomtene man kan bygge er enten av industriell, næringslivs- eller bostedskarakter. I tillegg må man lage servicetilbud til innbyggerne sine, som for eksempel infrastruktur. Det går også an å forbedre sikkerheten i byene sine ved hjelp av politistasjoner og brannstasjoner.

For at byen skal bestå, må man justere skatter, få folk til å jobbe, og gjøre oppdrag for å få bonusstrukturer som kan forbedre økonomien.

Rush Hour
---------

Rush Hour er en tilleggspakke til SimCity 4. Spillet tillater en hel del nye funksjoner. Man kan få flere oppdrag å utføre. Noen av de nye kjøreoppdragene er med båt på vannet, tog i høye hastigheter, utrykningskjøretøy som politibil, brannbil og ambulanse, militære kjøretøy som stridsvogner, fly og helikopter i lufta. Det følger også med nye transportmuligheter i denne tilleggspakken som ekspresstog og vanlig tog. Man kan også laget et eget fergesystem med både store og små båter. Mulighetene er også store når det gjelder veiutbygging, da man kan bygge brede avenyer i byen.

Sim City 4 Rush Hour er gitt ut av EA Games med utvikling av Maxis og Will Wright.

Referanser
----------

1. ↑   GOG.com[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) *SimCity 4* på Steam Rediger på Wikidata

* (en) *SimCity 4* på GOG.com Rediger på Wikidata

* (en) *SimCity 4* hos MobyGames Rediger på Wikidata

* (en) *SimCity 4* hos MobyGames Rediger på Wikidata

* (en) *SimCity 4* på Metacritic Rediger på Wikidata

* (en) *SimCity 4* hos Giant Bomb Rediger på Wikidata

* (en) *SimCity 4* hos Internet Game Database Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BNF **·** BNF (data) **·** MusicBrainz
 |

Portal: Videospill
Undertegning av avtalen i Bonn i 1971. Underskriverne er Egon Bahr til venstre og Michael Kohl til høyre.
**Transittavtalen (1971)** ble inngått mellom Forbundsrepublikken Tyskland (Vest-Tyskland) og DDR (Øst-Tyskland) 17. desember 1971. Avtalen regulerte transittrafikken gjennom DDR, mellom Vest-Berlin og Vest-Tyskland. Den ble underskrevet av Egon Bahr for Vest-Tyskland og Michael Kohl for DDR og gjaldt fra 1972. Transittavtalen regulerte nærmere de rettigheter som var gitt borgere i Vest-Berlin i firemaktsavtalen. I tillegg ga den rettigheter til borgere i øst for å kunne besøke sine familier i vest, gitt at det var en nødssituasjon.

Referanser
----------

1. ↑  «Ostpolitik:The Quadripartite Agreement. September 3, 1971.». *usa.usembassy.de*. Besøkt 3. august 2023.

| * v
* d
* r
Tysklands «Ostpolitik» |
| --- |
| Bakgrunn | Hallsteindoktrinen **·** Ulbricht-doktrinen |
| Utforming av Ostpolitik | Ostpolitik **·** «Forvandling gjennom tilnærming» |
| Relevante avtaler | Passerseddelavtalen (1963) **·** Moskvaavtalen (1970) **·** Warszawaavtalen (1970) **·** Firemaktsavtalen om Berlin (1971) **·** Transittavtalen (1971) **·** Grunnavtalen (1972) **·** Prahaavtalen (1973) |
| Sentrale personer | Willy Brandt **·** Egon Bahr **·** Michael Kohl |
**Københavns Fondsbørs** (engelsk *Copenhagen Stock Exchange*) er et dansk selskap som formidler handel av verdipapirer.

Børsvirksomheten startet i Christian IVs børsbygning, oppført på 1620-tallet for å tjene som varebørs, men lokalene ble for små i 1974, og fondsbørsen flyttet til Nikolaj Plads.

Københavns Fondsbørs ble i 1996 omdannet fra en selveiende institusjon til et aksjeselskap i forbindelse med den såkalte Børsreform II, som opphevet børsmonopolet. Aksjekapitalen ble fordelt med 60 % til de handlende medlemmer og med 20 % til såvel aksje- som obligasjonsutstederne.

Selskapet har siden 2005 vært eid av det finsk-svenske selskapet Nasdaq Nordic, som også eier fondsbørser i andre nordiske og baltiske land.

Under Københavns Fondsbørs hører også First North.

Administrerende direktører
--------------------------

* 1987-1997 Bent Mebus
* 1997-1998 Lars Johansen
* 1998-2006 Hans-Ole Jochumsen
* 2006- Jan Ovesen

Referanser
----------

1. ↑   MIC-kode, besøkt september 2022[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* 

Portal: Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |
Tambú, 1900-1950.
***Tambú*** er en musikkform med trommer og dans som finnes på Aruba, Bonaire og Curaçao i de nederlandske antillene. På Bonaire er musikken også kjent som *bari*. På Curaçao er tambú en viktig del av øyas kultur, og er ledsaget av instrumenter som *wiri*, *agan* og triangel. Ordet *tambu* stammer fra det spanske ordet for tromme, *tambor*.

Begrepet *tambu* kan brukes både om den lille tromma som brukes, om dansen, og om arrangementene hvor dans og musikk utøves. I moderne *tambu* er tekstene vanligvis på papiamento. Rytmen er komplisert og består av to ulike typer slag som veksler; *sla habri* og *sla será*, åpne og lukkede slag. Det er to typer tambumusikk; *telele*, som er en lang, langsomt stigende og fallende melodi, og egentlig *tambu* med raskere tempo.

Referanser
----------

1. ↑  Nettl, Bruno (1998). *The Garland Encyclopedia of World Music: Southeast Asia* **(engelsk)**. Taylor & Francis. s. 994. ISBN 9780824060404.
2. ↑  New Grove Encyclopedia of Music, pp 775–777
3. ↑  West, Alan (2003). *African Caribbeans: A Reference Guide* **(engelsk)**. Greenwood Publishing Group. s. 150. ISBN 9780313312403.
4. ↑  Brushaber, Susan; Greenberg, Arnold (1. oktober 2001). *Aruba, Bonaire & Curacao Alive!* **(engelsk)**. Hunter Publishing, Inc. s. 242. ISBN 9781588432599.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | NKC
 |
Jordprofil fra steppereservatet utenfor Kursk i Russland
**Svartjord** (fra russisk *чернозём*, *tsjernoziom*, «svartjord») er et nesten helt svart jordsmonn med opptil én meter dyp humus. Svartjord skapes i grovkornet, veldrenert og kalkrik jord, og forekommer først og fremst i steppelandskap. Svartjord er blant verdens mest fruktbare jordsmonn, og en stor del av verdens hvetedyrking foregår i slik jord. Store områder med svartjord og lignende jordtyper finnes nord og øst for Svartehavet, i Mellom- og Sørøst-Europa, på prærien i Nord-Amerika og på pampasen i Sør-Amerika.

Referanser
----------

1. ↑  Altermann, Manfred m.fl. (2005). «Chernozem. Soil of the Year». *Journal of Plant Nutrition and Soil Science* (6): 725–740.
2. ↑  «Svartjord». *Store norske leksikon*. Besøkt 13. november 2013.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC
 |
Gravsten for Moses Mendelssohn
**Jüdischer Friedhof Berlin-Mitte** er en jødisk gravlund i Großer Hamburger Straße i bydelen Mitte i Berlin. Det er den nest eldste jødiske gravlund i Berlin, og ble åpnet etter at kurfyrst Fredrik Vilhelm hadde gitt 50 jøder som hadde blitt fordrevet fra Wien opphold i Berlin i 1671. Gravlunden ble kjøpt av Mordechai Model, og lå den gangen rett ved byporten. Frem til 1827 skal 12 000 jøder ha blitt begravet på gravlunden. Den første som ble begravet var Gumpericht Jeschiel Aschkenasi i 1672. Den mest kjente person som er begravet på gravlunden er den store jødiske opplysningsfilosofen Moses Mendelssohn (1729–1786)

Gravlunden hadde opprinnelig ligget i åpent landskap, men ble etterhvert som Berlin vokste omgitt av hus. I 1827 ble gravlunden stengt fordi det ikke var plass til flere graver, og en ny gravlund ble åpnet. Fra 1828 lå den jødiske menighetens aldershjem ved siden av den gamle gravlunden.

Litteratur
----------

* Alfred Etzold, Joachim Fait, Peter Kirchner, Heinz Knobloch: *Die jüdischen Friedhöfe in Berlin*. Henschel Verlag Berlin 1991 (ISBN 3-362-00557-8)
* Klaus Hammer: *Friedhofsführer Berlin*. Jaron Verlag GmbH 2001 (ISBN 3-89773-081-2)
* Hans-Jürgen Wende, Kurt Wernicke: *Berliner Bezirkslexikon – Mitte*, Edition Luisenstadt Berlin 2001 (ISBN 3-89542-111-1)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Jüdischer Friedhof Berlin-Mitte – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Jüdischer Friedhof Berlin-Mitte – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Juden in Berlin in Vergangenheit und Gegenwart, Arbeitsbericht eines Projektseminars an der Humboldt-Universität zu Berlin

Portal: Tyskland
**MacGregor Pusnes**, tidligere **Aker Pusnes** er et av verdens ledende firmaer innen utvikling, design og leveranser av dekksmaskineri og forankringssystemer for skip og offshoreinstallasjoner. I tillegg er bedriften kjent for utvikling og leveranser av laste- og lossesystemer for krevende operasjoner i åpent hav og under klimatisk krevende forhold. Firmaet holder til på Pusnes på Tromøy i Arendal kommune i Aust-Agder, og var en del av Aker-konsernet *Aker Solutions* inntil 30. januar 2014 da det ble solgt til Cargotec og innlemmet i MacGregor. Kjøpet omfattet Aker Pusnes AS, Aker Porsgrunn AS og Woodfield Systems Co. Ltd og Aker Solutions Pusnes Korea.

Firmaets spesialitet er dekksvinsjer som brukes på skip og ikke minst på oljeplattformer.

Firmaet ble etablert som Pusnes Mekaniske Verksted i 1875, på Tromøy og var lenge det største skipsmekaniske verksted i Arendalsregionen. Verkstedet både bygde og reparerte skip, produserte dampdrevne vinsjer, senere også både hydraulisk og elektrisk drevne vinsjer. Dekksmaskineri har i mer enn hundre år vært et viktig produkt ved bedriften på Tromøy.

Pusnes var på 1700-tallet et av de mange steder i Arendalsområdet der det ble bygd seilskuter.

Referanser
----------

1. ↑   GRID-ID grid.458214.e[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
***En Sandhets Bekiendelse om Saligheds Sag**, betragtet over Lexien paa Allehelgens—Dag, der forklarer om Løgnens falske Aand, som forvender eller falsk trøster sig ved Guds Ords Kraft; og tillige lærer, hvorledes sande Christne ved Guds Ord og Aand kan og bør igienddrive de Onde* er en kristen traktat eller pamflett fra 1798, skrevet av lekpredikanten Hans Nielsen Hauge (1771-1824). Det var Hauges tredje bokutgivelse, utgitt kort tid etter at han 27. desember 1797 for første gang hadde blitt fengslet for sine brudd på konventikkelplakaten. Boken var på 14 sider.

Både denne boka og en annen bok som Hauge utga få måneder senere (*De Eenfoldiges Lære og Afmægtiges Styrke*) skiller seg fra Hauges to første bokutgivelser (*Betragtning over Verdens Daarlighed* og *Forsøg til en Afhandling om Guds Viisdom*). Dels er det tynnere hefter (hhv 14 og 30 sider) og dels er de «bygd opp rundt tekstene for en søndag i kirkeåret. Tekstens sentrale partier er i konstruert som prekener over evangelieteksten og Lexien, som i begge tilfellene er hentet fra Åpenbaringen.» Manuskriptet til boken ble ferdigstilt bare en uke etter at Hauge hadde sluppet ut av arresten, og i teksten etablerer Hauge en sammenligning mellom sitt eget fangenskap og Jesus som blir forhørt av landshøvdingen: «I Hauges gjenfortelling inviterer bibelhistorien til et spill med analogier. Bondesønnen lar den evangeliske dialogen gjenlyde gjennom historien: "... betænk dette gode Læser, at det saaledes er endnu, og bliver saalenge Verden staaer...". »

Begge bøkene fra 1898 er utstyrt med et polemisk-pastoralt kapittel som skal gi *Overbeviisning for dem, der modsætter Sandheden, og Bestyrkelse for de Svag-Troende*.

I begge bøkene fra 1898 gir Hauge uttrykk for «en djerv selvbevissthet på vegne av sitt legmannsskjønn og gjentok og skjerpet sin kritikk av prestene». Både i denne boken og i de foregående skriver Hauge fra en ydmyk men likevel selvbevisst «posisjon, nemlig opprøret nedenfra».

Hauges posisjon som oppbyggelsesforfatter ble formet i og med hans fire første bøker, som alle «kom ut i mellom fire og seks opplag i tida før 1804. En regner med et samlet opplag på disse tekstene på mellom 40 og 100 000 eksemplarer i perioden fram til arrestasjonen. Ingen annen del av Hauges forfatterskap fikk en tilsvarende betydning»

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  Trygve Riiser Gundersen *Om å ta ordet*; bearbeidet versjon av hovedoppgave. Utgitt av prosjektet Norsk sakprosa, 2001 ISBN 82-90954-16-6
2. ↑  Hans Nielsen Hauge i Norsk biografisk leksikon
3. ↑  Dag Kullerud i innledningen til *Hans Nielsen Hauge; tekster i utvalg* (2012) ISBN 978-82-525-7791-4. Utdrag fra skriftet er gjengitt i denne antologien.

| * v
* d
* r
Haugianismen og Hans Nielsen Hauge |
| --- |
| Haugesbøker | Verdens Daarlighed (1796) • Om Guds Viisdom (1796) • En Sandhets Bekiendelse (1798) • De Eenfoldiges Lære (1798) • Den christelige Lære (1800) • Christendommens Lærdoms Grunde (1800) • Hauges Reiser (1816) |  |
| Se også | Maleriet «Haugianerne» • Filmen fra 1961 • Museet Hauges Minde • Christen B. Dahler • sønnen Andreas Hauge • sønnesønnen Hans Nilsen Hauge |
Fasaden til det opprinnelige Crystal Palace
**Crystal Palace** (norsk: *Krystallpalasset*) var en bygning av jern og glass i London. Den ble opprinnelig bygget til Verdensutstillingen i 1851, hvor mer enn 14 000 utstillere samlet seg for å vise frem nyvinninger fra den industrielle revolusjon. Etter åpningen 1. mai 1851 ble utstillingen besøkt av ca. 6 millioner mennesker før den ble stengt midt i oktober. På den best besøkte dagen, 7. oktober 1851, ble utstillingen besøkt av ca. 110 000 mennesker. Bygningen ble tegnet av gartneren Joseph Paxton og var 560 meter (1851 engelske fot) lang og 33 meter høy.

Etter utstillingen ble Krystallpalasset demontert sommeren 1852 og flyttet fra Hyde Park til Upper Norwood, hvor det ble utvidet og stod fra 1854 til det ble fullstendig ødelagt av brann 30. november 1936. Åtti år med Krystallpalasset som lokal attraksjon gjorde at Crystal Palace ble betegnelsen for denne delen av London.

Flere utstillingsbygninger ble bygget i andre land i årene etter 1851, med Crystal Palace som forbilde og inspirasjon. New York Crystal Palace var én av dem, Der Münchner Glaspalast i München en annen.

Litteratur
----------

* Paxton, Joseph (1851): *What is to become of the Crystal Palace?*. London: Bradbury & Evans (Digitalisert fulltekstversjon)

Referanser
----------

1. ↑   archINFORM, archINFORM project ID 1782, besøkt 31. juli 2018[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* The Crystal Palace Museum

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** GND **·** LCCN
 |
En ansamling av folk på Wall Street under panikken i 1907, fra New York Public Library's Digital Gallery.
**Panikken i 1907**, også kjent som **bankpanikken i 1907**, var en finanskrise som inntraff i USA da landets aksjemarkeder falt med nær 50 % fra sitt høyeste nivå året før. Panikken fant sted under en periode med økonomisk tilbakegang og hvor det var flere stormløp mot banker (svært mange av innskyterne krevde å få ut pengene). Panikken i 1907 spredte seg etterhvert fra New York og til resten av landet og mange banker og firma gikk konkurs. Den fremst grunnen for panikken var reduksjon i likviditeten hos mange banker i New York, manglende tillit til banksystemet fra innskyterne og et fravær av en långiver i siste instans.

Krisen begynte etter et forsøk i oktober 1907 på å kontrollere aksjekursen til United Copper Company. Da forsøket feilet ble banker som hadde bidratt i forsøket utsatt for massiv flukt fra innskytere, og den store banken Knickerbocker Trust Company måtte innstille sine betalinger. Knickerbockers kollaps spredte seg videre i USAs finansverden ved at regionale banker tok ut sine tilgodehavender i New Yorks banker.

Den negative utviklingen ble stoppet av den kjente bankmannen J.P. Morgan som forpliktet seg med store summer av egne midler, og overtalte andre rike personer til å bidra, for å bidra til bankenes soliditet. På den tiden hadde ikke USA noen sentralbank som kunne opptre som långiver i siste innstans og bidra med likviditet. I november hadde likviditetskrisen gitt seg, men en ny krise oppsto da spekulanter lånte store summer med sikkerhet i Tennessee Coal, Iron and Railroad Company (TC&I). TC&Is aksjekurs falt, men selskapet ble reddet ved at president Theodore Roosevelt godkjente et statlig oppkjøp. Året etter etablerte og ledet senator Nelson W. Aldrich en komite for å undersøke krisen og foreslå mulige løsninger, noe som ledet til etableringen av USAs sentralbanksystem, Federal Reserve.

Fotnoter
--------

**Type numrering**
1. ↑  engelsk *Panic of 1907* eller *1907 Bankers' Panic*

Litteratur
----------

* Bruner, Robert F. & Carr, Sean D. (2007), *The Panic of 1907: Lessons Learned from the Market's Perfect Storm*, Hoboken, New Jersey: John Wiley & Sons, ISBN 9780470152638
* Carosso, Vincent P. (1987), *The Morgans: Private International Bankers, 1854-1913*, Cambridge: Harvard University Press, ISBN 0674587294
* Chernow, Ron (1990), *The House of Morgan: An American Banking Dynasty and the Rise of Modern Finance*, New York: Grove Press, ISBN 0802138292
* Chernow, Ron (1998), *Titan : the life of John D. Rockefeller, Sr.*, New York: Random House, ISBN 0679438084
* Friedman, Milton & Jacobson Schwartz, Anna (1963), *A Monetary History of the United States: 1867-1960*, Princeton: Princeton University Press, ISBN 0691003548
* Kindleberger, Charles P. & Aliber, Robert (2005), *Manias, Panics, and Crashes: A History of Financial Crises* (5th ed.), Hoboken: John Wiley & Sons, ISBN 978-0-471-46714-4

Eksterne lenker
---------------

* (en) Panic of 1907 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Artikkel om «F. Augustus Heinze of Montana and the Panic of 1907»
**DanPilot** er det statlige loseri i Danmark, og er en selvstendig enhet under Erhvervs- og Vækstministeriet, hvor Søfartsstyrelsen er den tilsynsførende myndighet.

Bestemmelsene omkring los i danske farvann er regulert via lovgivning.

DanPilot ivaretar den statlige losvirksomhet i danske farvann fra enhver destinasjon i Danmark til alle havner i Østersjøen. De danske farvann er noen av verdens mest trafikkerte og samtidig passasjen til og fra Østersjøen. Hvert år trafikkeres ruten av tusenvis av store skip med farlig gods blant annet fra de store russiske oljeterminalene.

DanPilots flåte omfatter 33 losbåter, som sørger for å transportere loser fra de 22 losstasjoner til kundenes skip.

DanPilot omdannes i løpet av 2013 til en selvstendig offentlig virksomhet med eget styre.

Den nåværende organisasjon ble etablert den 1. januar 2007, og er resultatet av en sammenslåing mellom de tidligere lokale loserier i Danmark.

Referanser
----------

1. ↑   em.dk[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) DanPilot – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
Petrochinas hovedkontorer i Beijing er blitt et landemerke i den kinesiske hovedstaden, og kalles gjerne bare Dongzhimen etter bydelen – og den tidligere byporten – der.
**Petrochina** (forenklet kinesisk: 中国石油天然气股份有限公司, tradisjonell kinesisk: 中國石油天然氣股份有限公司) er et kinesisk selskap som utvinner, foredler og selger oljeprodukter, og dessuten beskjeftiger seg med kjemisk industri. Det er Folkerepublikken Kinas største oljeprodusent. Med 464.000 ansatte er det ett av verdens største industriforetak. 

Hovedkvarteret ligger i Beijings bydistrikt Dongcheng.

Selskapet, som ble opprettet i 1999, er tungt inne i kinesisk oljeproduksjon, ikke minst med de relativt nye olje- og gassfunnene i Tarimbekkenet og Taklamakan i den autonome region Xinjiang vest i landet. Det konstruerer også en rørledning for naturgass som skal føre fra disse vastlige områder og helt øst til Shanghai. 

PetroChina har også et omfattende engasjement utenfor Kina, ikke minst i Sudan.

I november 2005 førte et uhell ved et av PetroChinas anlegg i Jilin i Nord-Kina til en større miljøkatastrofe. Kjemifabrikk nr. 110 i datterselskapet *Jilin Petroleum and Chemical Company* eksploderte og elven Songhua Jiang ble forgiftet. Denne elven var en viktig drikkevannskilde i regionen. Også storbyområdet Harbin i naboprovinsen ble rammet, og utslippet ble ført med strømmen inn i Russland der det også ble merket i byen Khabarovsk.

Referanser
----------

1. ↑   årsrapport, PetroChina, globaldocuments.morningstar.com, besøkt 2. november 2016[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  ; besøksdato: 13. november 2014.
3. 1 2  PetroChina; ; *årsrapport*; besøksdato: 2. november 2016.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) PetroChina – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** ISNI
 |
Et dataflytdiagram er en vanlig grafisk representasjon av et svart-boks-system
I vitenskap, informatikk og ingeniørvitenskap er en **svart boks** et system hvor man kan observere inngang og utgang (eller overføringskarakteristikkene), uten at man kjenner den interne virkemåten. Begrepet kan brukes til å referere til mange indre funksjoner, for eksempel en transistor, motor, algoritme, menneskelig hjerne, en institusjon eller regjering. For å analysere et åpent system med svartboks-tilnærming tar man bare i betraktning stimulus og respons.

Det motsatte av en svart boks er et system der de indre komponentene eller logikken er tilgjengelige for inspeksjon, som vanligvis kalles en hvit boks.

Se også
-------

* Ferdskriver

Referanser
----------

1. ↑  «Når den svarte boksen sier nei». *Teknologirådet*. 30. januar 2017. Besøkt 14. august 2023.
2. ↑  «Professor: Den svarte boksen er allerede åpen – kausalitet er det neste forklarings­problemet for AI». *Digi.no*. 27. november 2019. Besøkt 14. august 2023.
Hjulstilling med positiv spissing på 5 grader.
Innen bilfag er **spissingsvinkel** eller bare «**spissing**» den symmetriske vinkelen mellom et hjul og bilens langsgående akse, og er en viktig del av hjulstillingen. Dersom hjulet er parallelt med bilens langsgående akse er spissingsvinkelen null. Positiv spissing er når hjulene peker inn mot midten, mens negativ spissing (**spredning**) er når hjulene peker fra hverandre.

Feil spissing kan gi økt dekkslitasje.[] Spissingen er vanligvis justerbar på moderne biler, mens castervinkel og cambervinkel som regel ikke er justerbare. Hjulstillingskontroll innebar tradisjonelt justering av alle disse tre vinklene, men i dag justeres som regel bare spissingen, selv på biler hvor caster og camber er justerbare.

Effekt på kjøreegenskaper
-------------------------

### Bakhjulsdrift

På biler med bakhjulsdrift gir negativ spissing (utoverpekende) mer retningsstabilitet på bekostning av tregere svingerespons. På noen sportsbiler benytter man nøytral eller svakt positiv spissing (innoverpekende) for hurtigere respons på svingeinnputt. Slitasjen på dekkene økes marginalt ettersom dekkene har en slippvinkel når bilen kjører rett fremover med rattet i nøytral posisjon.

### Forhjulsdrift

På forhjulsdrevne biler er dynamikken mer komplisert. Der vil positiv spissing på bakhjulene gi bedre stabilitet i svinger.

### Optimalitet i forskjellige situasjoner

Den optimale spissingen når kjøretøyet kjører rett frem vil ikke være optimal når kjøretøyet svinger. Årsaken til dette er at det indre hjulet dreier rundt en mindre radius enn ytterhjulet. For å kompensere for dette følger de fleste hjuloppheng prinsippet for ackermannsstyring i mer eller mindre grad, modifisert og tilpasset egenskapene til det enkelte kjøretøyet.

Samhandling med camber
----------------------

Når et hjul er stilt inn til å ha en viss cambervinkel vil interaksjonen mellom dekket og veien føre til at hjulet får en tendens til å ønske å rulle i en kurve som om hjulet hadde en konisk overflate (camberkraft). Denne tendensen til at hjulet ønsker å svinge øker rullemotstanden og dekkslitasjen. En liten grad av spissing (positiv spissing for negativ camber, eller negativ spissing for positv camber) vil kansellere denne effekten, og dermed redusere slitasje og rullemotstand.

I bilsporter som for eksempel gokart kan effekten av camber og spissing påvirke ytelsen svært betydelig.

I 2020 introduserte Mercedes DAS-systemet (engelsk *Dual Axis Steering system*) i Formel 1 som gjorde det mulig for sjåføren å justere spissingen under kjøring ved å dra rattet frem og tilbake, slik at de kunne få bedre respons i svingene og mindre dekkslitasje på strekkene. Innretningen ble imidlertid forbudt innen kort tid.

Se også
-------

* Kjøretøyoppsett

Referanser
----------

1. ↑  «DAS explained: what we know so far about Mercedes' steering system | Formula 1®». *www.formula1.com* **(engelsk)**. Besøkt 2. mai 2021.
Kjøkkenhage med bønner, tomater og blomster.Kjøkkenhage med bønner, tomater og blomster.
**Kjøkkenhage** er et jordstykke som i hovedsak brukes til å dyrke spiselige nyttevekster. Matnyttige grønnsaker, bær, frukt, urter og blomster kan dyrkes der. Plantene dyrkes primært i småskala, til eget forbruk. En kjøkkenhage kalles ofte grønnsakhage.

Som regel ligger en kjøkkenhage ved et hus. I tettsteder og byer der beboerne bor i leiligheter uten hage, finnes det ofte kommunale kolonihager eller parsellhager som brukes til matauk og dermed fungerer som grønnsakshager.

Vekstskifte
-----------

Vekstskifte eller vekselbruk er en dyrkingsmetode som innebærer at ettårige planter plasseres i et bestemt omløp. Dette er av hensyn til best mulig utnyttelse av plantenæringstoffer i jorda. Ulike vekster har ulikt næringsbehov og ulikt rotsystem, som gjør at næringen utnyttes i ulik jorddybde. Vekstskifte kan også bidra til beskyttelse mot plantesykdommer, skadedyr og ugress. Metoden er spesielt vanlig i økologisk hagebruk. Ofte planlegges vekselbruk over en fireårs periode, der vekster i familie samles i samme skifte.

Flerårige vekster må plasseres utenom vekstskiftesystemet. Eksempler på flerårige nyttevekster er:

* Pepperrot
* Rabarbra
* Gressløk
* Timian
* Mynte
* Oregano
* Salvie
* Rosmarin
* Frukttrær
* Bærbusker

Blomster i kjøkkenhagen
-----------------------

Det er fordelaktig med blomster og urter i kjøkkenhagen. Blomstene tiltrekker seg insekter som sommerfugler, bier og humler. Disser bidrar til pollinering og befruktning av plantene i kjøkkenhagen. Blomster kan også bidra med viktige næringsstoffer til jorda, som er nyttige til neste vekstsesong. Eksempelvis er kløver en nyttig blomst som tilfører jorda nitrogen .

Kompost
-------

Mange kjøkkenhager har en komposthaug, hvor organisk avfall fra kjøkkenhagen samles til kompostering. Hageavfallet komposteres og danner næringsrik jord som kan brukes i kjøkkenhagen neste vekstsesong .

Referanser
----------

1. 1 2  Even Bratberg. «Kjøkkenhage». Store norske leksikon. Besøkt 18. mars 2015.
2. ↑  Even Bratberg. «Kolonihager». Store norske leksikon. Besøkt 18. mars 2015.
3. ↑  Kirsty Mckinnon. «En kjøkkenhage på lag med naturen». Agropub. Arkivert fra originalen 2. april 2015. Besøkt 18. mars 2015.
4. ↑  Henriksen, John; Petersen, Helge; Thorsen, Eyvind; Vittrup, Jørgen (2002). *Aschehougs store hagebok*. Oslo: Aschehoug. ISBN 8203226337.
5. ↑  Østergaard, Troels V. (1997). *Din økologiske kjøkkenhage : dyrking, blandingskulturer, vekstskifte, kompost, markdekke*. Oslo: Boksenteret forlag i samarbeid med Det norske hageselskap. ISBN 8276831508.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Nationalencyklopedin **·** GND **·** LCCN **·** NDL
 |
De sosialdemokratiske riksdagsmedlemmene Ernst Heilmann og Friedrich Ebert jun. sammen med journalistene Alfred Braun, Heinrich Giesecke, Hans Dr. Flesch og Kurt Magnus ved Oranienburg konsentrasjonsleir i august 1933.
**Konsentrasjonsleiren Oranienburg** ble opprettet den 21. mars 1933 som en av de første konsentrasjonsleirene etter den nasjonalsosialistiske maktovertakelsen. Leiren holdt til i sentrum av Oranienburg, Berliner Strasse 20 i Oranienburg i et tidligere fabrikklokale. Leiren ble nedlagt i 1934. I 1936 ble leiren Sachsenhausen åpnet i den samme byen.

Drift
-----

Leiren var i utgangspunktet en konsentrasjonsleir for Berlin og delstaten Brandenburg. I leirens funksjonstid var 3000 fanger fengslet, hovedsakelig sosialdemokrater og kommunister – men også andre motstandere av «det nye Tyskland». Det største antallet samtidige fanger var 1200. Minst 16 fanger ble drept av sikkerhetsvaktene i leiren. Kun to fanger klarte å rømme; Arthur Plötzke og riksdagsmedlem Gerhart Seger. Seger kom seg over grensen til Tsjekkoslovakia i desember 1933 og ga derfra ut boken *Oranienburg. Erster authentischer Bericht eines aus dem Konzentrationslager geflüchteten*. Boken ble utgitt på mange språk også på norsk på Tiden Norsk Forlag i 1934. Boken vakte stor oppmerksomhet og utkom i 13 000 eksemplarer i Norge.

Leirens oppløsning
------------------

Leiren ble oppløst 2. juli 1934 etter at Himmlers SS hadde tatt kontroll over Gestapo og konsentrasjonsleirsystemet og etter oppgjøret med SA under de lange knivers natt. SS-soldater tok kontroll over leiren og fangene ble flyttet til konsentrasjonsleiren Lichtenburg. Leiren ble oppløst 14. juli 1934 og ble kun benyttet som en reserveleir med seks SS-vakter og en kommandant.

Etter krigen
------------

I 1950 ble det satt opp en minneplate for ofrene på muren ved den tidligere konsentrasjonsleiren. I 1974 ble det satt opp en minnesten for å minnes den jødiske anarkisten og forfatteren Erich Mühsam som mistet livet i leiren 2. februar 1934. I 1994 ble det satt opp en informasjonstavle.

Litteratur
----------

*Konsentrasjonenleiren Oranienburg*, Gerhart Seger, Tiden Norsk Forlag 1934

Referanser
----------

1. ↑  Arbeiderbevegelsens arkiv og bibliotek

Eksterne lenker
---------------

* (en) Oranienburg concentration camp – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** SUDOC **·** NKC
 |

Portal: Andre verdenskrig
Plakett på den tidligere Sunderland flybåt-hangar, nå med klatrevegger og sykkelbane
**RNAS Calshot** var under første verdenskrig Royal Navys base for sjøfly og flybåter. Den opererte hovedsakelig som en eksperimentell base og stasjon for opplæring av personell, men var også ubåtbase og base for fregatter som eskorterte konvoier.

Basen lå på enden av Calshot Spit i Southampton havn, skjermet av fastlandet i vest, nord og øst, og Isle of Wight noen få mil sør på den andre siden av Solent.

Historie
--------

### Royal Flying Corps

Stasjonen ble opprinnelig etablert 29. mars 1913 av Royal Flying Corps (RFC), som **Calshot Naval Air Station** for å teste sjøfly for Royal Flying Corps Naval ing. Det første flyet til å bruke basen var en Sopwith Bat Boat. En av de første bygningene som ble bygget - Sopwith Hangar - er fortsatt i bruk i den dag i dag.

### Royal Naval Air Service

I juli 1914 opprettet Royal Navy en avdeling her, kalt Royal Naval Air Service (RNAS), og tok over Calshot-basen og dens opplæringsfunksjoner. Etter begynnelsen på første verdenskrig ble stasjonens funksjoner utvidet til å eskortere skipstrafikken i Den engelske kanal. Flere typer fly-båter og sjøfly ble stasjonert her, inkludert Wight Seaplane. Calshot ble også brukt til trening av observatør i å operere drager, ballonger, luftskip og Short184.

I 1917 ble treningen utvidet til å omfatte opplæring på marinens sjøfly. Opplæringen foregikk på skolen i nærheten av Lee-on-the-Solent. En stor brygge på Calshot ble deretter bygget og nye bygninger, kontorer og verksteder ble oppført av Henry Boot Ltd. I den største hangaren – Sunderland Hangar – holder nå Calshot Activities Centre til. Her er det både klatrevegg og sykkelbane.

I 1918 ble det i Felixstowe gitt opplæring i bruk av både fly-båter og sjøfly, og sammen klarte disse å logge over 9000 timers patruljetjeneste i løpet av en tre-måneders periode. Av 42 ubåter som ble observert, ble 3 senket.

### Royal Air Force

1. april 1918 ble RFC og RNAS slått sammen og dannet Royal Air Force (RAF) og stasjonen ble hovedkvarteret til en RAF-avdeling med tre fly stasjonert.

Etter krigen ble stasjonen basen til RAF School of Naval Co-operation and Aerial Navigation, og den 5. februar 1922 ble den omdøpt til RAF Calshot.

Referanser
----------

1. 1 2 3  RAF Calshot - Air of Authority, A History of RAF Organisation.
2. ↑  Hampshire Airfields - daveg4otu.tripod.com. Arkivert 6. september 2007 hos Wayback Machine.
3. 1 2 3 4 5  The history of the villages of Hampshire, England, and surrounding counties - Southern Life (UK). Arkivert 25. mars 2005 hos Wayback Machine.
4. ↑  Report on Calshot Heritage and Visitor Centre, 18 June 1998 - Hampshire County Council. Arkivert 30. september 2007 hos Wayback Machine.
5. ↑  Naval Aviation History & FAA Origins - Fleet Air Arm Archive Arkivert 19. mai 2015 hos Wayback Machine.
6. ↑  WW1 History of the former HMS Daedalus Royal Naval Air Station. Arkivert 9. mai 2008 hos Wayback Machine.
7. ↑  Henry Boot PLC history Arkivert 13. juli 2007 hos Wayback Machine.
Libeskinds særpregede museumsbygning
Moses Mendelssohn, tysk-jødisk opplysningsfilosof og farfar til komponistene Felix Mendelssohn og Fanny Mendelssohn
**Jüdisches Museum Berlin** er et museum i Berlin som dokumenterer 2 000 års jødisk historie i Tyskland.

Det jødiske museet i Berlin ble første gang åpnet i 1933 i Oranienburger Straße, men ble stengt i 1938. Idéen om å gjenopprette museet ble først lagt fram i 1971, og en «forening for et jødisk museum» ble grunnlagt i 1975. Etter at Berlins bymuseum hadde vist en utstilling om byens jødiske historie i 1978, ble det åpnet en egen jødisk avdeling i bymuseet. I 1999 ble denne avdelingen gitt status som selvstendig museum. En egen bygning av Daniel Libeskind ble fullført i 1998 og offisielt åpnet i 2001. Museet har blitt et levende senter for jødisk historie og kultur i Europa.

Direktøren for museet er professor W. Michael Blumenthal, som opprinnelig er fra Berlin og var amerikansk finansminister under president Jimmy Carter.

Litteratur
----------

* Schneider, Bernhard, *Daniel Libeskind, Jewish Museum Berlin*, Pestel forlag, ISBN 3-7913-2075-0

Referanser
----------

1. ↑   Deutschlandfunk Kultur, «Hetty Berg steht für ein offenes Haus», utgitt 26. november 2019[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  ; besøksdato: 5. januar 2021.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Jewish Museum Berlin – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Jüdisches Museum Berlin – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Bilder fra museet

Portaler: Kunst | Tyskland

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** BIBSYS **·** BIBSYS **·** VIAF **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** LCCN **·** ISNI **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** ULAN **·** NKC **·** NKC **·** NKC **·** GeoNames
 |
En konveks funksjon {\displaystyle f:\mathbb {R} \to \mathbb {R} }
En **konveks funksjon** er en funksjon der en rett linje mellom hvilke som helst to punkter på grafen ligger over grafen. Ekvivalent kan man si at funksjonen er konveks dersom mengden av alle punkter som ligger over grafen danner en konveks mengde i planet. Funksjonene {\displaystyle x^{2}} og {\displaystyle e^{x}} er eksempler på konvekse funksjoner.

En funksjon kan være konveks på en delmengde av sitt definisjonsområde. For eksempel vil den relle funksjonen {\displaystyle x^{3}} være konkav på intervallet {\displaystyle (-\infty ,0]}, men konveks på intervallet {\displaystyle [0,\infty )}.

Definisjon
----------

For et generelt vektorrom gjelder følgende: La X være en konveks mengde i et reelt vektorrom, og la {\displaystyle f:X\rightarrow {\text{R}}} være en funksjon.

* f sies å være **konveks** hvis:

{\displaystyle \forall x\_{1},x\_{2}\in X,\forall t\in [0,1]:\qquad f(tx\_{1}+(1-t)x\_{2})\leq tf(x\_{1})+(1-t)f(x\_{2}).}
* f sies å være **strengt konveks** hvis:

{\displaystyle \forall x\_{1}\neq x\_{2}\in X,\forall t\in (0,1):\qquad f(tx\_{1}+(1-t)x\_{2})<tf(x\_{1})+(1-t)f(x\_{2}).}
* En funksjon f sies å være (strengt) konkav dersom -f er (strengt) konveks.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Eric W. Weisstein, *Convex Function* i MathWorld.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MathWorld **·** Encyclopædia Universalis **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL **·** NKC
 |
**Keflavík** er en islandsk by i Reykjanes-regionen på det sørvestlige Island. Byen har omtrent 10 200 innbyggere, og utgjør sammen med Njarðvík og Hafnir kommunen Reykjanesbær.

Keflavík ble grunnlagt på 1500-tallet, hovednæringen har vært fiskeri. Siden 1940-årene har Keflavík vært NATO-base og sentral i overvåkningen av sundene rundt Island. Etter den kalde krigens slutt og med det endrede trusselbildet har basen mistet mye av sin betydning.

Keflavík har dessuten Keflavík internasjonale lufthavn, som er hovedbasen for Icelandair.

Referanser
----------

1. ↑  ; verkets språk: islandsk.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Keflavík – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Keflavík – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Reykjanesbær – fotoalbum fra islandsmyndir.is

Portal: Island

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |