recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
***Calibre 38*** er en amerikansk stumfilm fra 1919, regissert av Edgar Lewis.

Handling
--------

Storfe-eier Austin Brandt fra Montana er forelsket i Rosemary, men blir forvirret fordi hun stikker av sammen med den fremmede Royce Greer - men han blir trøstet av sin 20 år gamle niese Joan. Rosemary vender senere tilbake til Custer City for å drive en dansesal sammen med den nye ektemannen sin, som mishandler henne. Robert Barton kommer også til byen sammen sammen med sønnen sin, for å gjøre opp i en økonomisk misforståelse med Brandt.

Men kort tid etter at han hadde irettesatt sønnen sin, blir Robert Barton oppdaget død i sengen sin. Ford vet om deres økonomiske problemer, og tror derfor at Brandt er ansvarlig. Men Greer og gjengen hans påstår at Ford hadde begått drapet. Ford og Brandt oppdager at Barton ble skutt med en kule av kaliber .38, og at Greer bærer en slik revolver.

Skuespillere
------------

* Mitchell Lewis - Austin Brandt
* Hedda Nova - Joan
* Victor Sutherland - Ford Barton
* Lola Pauzdrovna - Myrtle
* William A. Williams - Barton
* Edward Roseman - Royce Greer
* William Cavanaugh
* Mary Carr - Rosemary

Referanser
----------

1. ↑  CALIBRE 38

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Calibre 38* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Calibre 38* på AllMovie Rediger på Wikidata
**Spiseskje** (eller **spiseskei**) er et tradisjonelt matlagingsmål for måling av volum. Spiseskje er ikke en SI-enhet. Symbolet for spiseskje er **ss**. En spiseskje er vanligvis definert som 15 milliliter (15 ml), men dette kan variere etter hvor man er i verden.

Spiseskje er en enhet som hovedsakelig brukes til å måle opp små mengder i forbindelse med matlaging. 

Når en skal måle opp en spiseskje er det viktig å bruke et mål som nøyaktig angir femten milliliter fremfor å bruke en tilfeldig spiseskje.

Omregning
---------

Med utgangspunkt i at en spiseskje tilsvarer 15 ml, vil 1 spiseskje være lik:

* 15 kryddermål
* 3 teskjeer
* 11⁄2 (1,5) barneskjeer
* 1⁄10 kaffekopp
* 15⁄250 (0,06) tekopp

Og motsatt:

* 1 kryddermål = 1⁄15 spiseskje
* 1 teskje = 1⁄3 spiseskje
* 1 barneskje = 2⁄3 (0,67) spiseskje
* 1 kaffekopp = 10 spiseskjeer
* 1 tekopp = 162⁄3 spiseskjeer

1 spiseskje er, i SI-enheten liter, lik:

* 15 milliliter
* 1,5 centiliter
* 0,15 desiliter
* 0,015 liter

Og motsatt:

* 1 milliliter = 0,0666… spiseskjeer
* 1 centiliter = 0,666… spiseskjeer
* 1 desiliter = 6,66… spiseskjeer
* 1 liter = 66,6… spiseskjeer

Se også
-------

* Matoppskrift

Eksterne lenker
---------------

* Mat og Drikke.no – Volum Tilsvarer
**Hellmuth Guido Alexander Heye** (født 9. august 1895 i Beckingen i Tyskland, død 10. november 1970 i Mittelheim i Tyskland) var en tysk offiser (admiral) under den andre verdenskrig. Han deltok også i første verdenskrig.

Karriere i marinen
------------------

Etter at Heye sluttet på skolen, meldte han seg med en gang inn i Kaiserliche Marine. Fra april 1939 til september 1940 var han kommandør på den tunge tyske krysseren Admiral Hipper. Den 8. april 1940, da krysseren og andre tyske skip var på vei for å sette i land tropper i Trondheim, møtte flåteavdelingen den engelske jageren HMS «Glowworm» som ble senket. Skipets kaptein, Gerard Roope, druknet mens han utrettelig strevde med å redde andre av mannskapet som var havnet i sjøen.

Gjennom Røde Kors sendte Heye et brev til det britiske Admiralty der han roste det personlige mot som var blitt utvist av «Glowworm»s kaptein og mannskap, og dette bidro til at LtCdr Gerard Roope mottok (posthumt) annen verdenskrigs første Victoria Cross.

I 1941 ble Heye forfremmet til viseadmiral. Fra september til november 1942 var han kommanderende admiral for de tyske marinestyrkene i Svartehavet. Fra april 1944 var han admiral for enheten som omfattet miniubåter, marinens kommandostyrker, sprengningsbåter og kampsvømmere (marinejegere). Han fikk Jernkorsets ridderkors 18. januar 1945. 

I 1945/46 var han internert av britiske styrker i Ostholstein.

Sivile karriere
---------------

Etter den annen verdenskrigen ble Heye medlem av CDU, og var medlem av Forbundsdagen 1953–1961. I 1961–1964 var han *Wehrbeauftragter* (ombudsmann for Forsvaret).

Referanser
----------

1. 1 2   Gemeinsame Normdatei, besøkt 9. april 2014[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Munzinger Personen, Munzinger IBA 00000005938, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   Grunnleggende data om medlemmene av Forbundsdagen, katalogkode 11000895, besøkt 13. april 2018[Hentet fra Wikidata]
4. ↑  ; *Nuremberg Trials Project*.
5. ↑  «Hellmuth Guido Alexander Heye». *Der Spiegel* **(tysk)**. 46. 1964.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Hellmuth Heye – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Hellmuth Heye hos Europarådets parlamentarikerforsamling Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** ISNI **·** Munzinger (iba)
 |
**Dzungar**, **zunghar**, **junggar/jüüngar**, eller **dsongar** (fra det mongolske ordet *züüngar*, som betyr «venstrehånd») er navn brukt om de oiratstammene som styrte over Dzungar-khanatet på 16- og 1700-tallet. Deres hjemland var i Ili-elvdalen og kinesisk Turkestan.

Historisk sett var dzungarene en av de fire store stammene i Oiratkonføderasjonen. De var også kjent under navnet «eleuth» eller «ööled» (en eufemisme for det mislikte navnet *zunghar*), som de var kjent som for Qing-dynastiet, og som «kalmyker» i Russland. I 2010 hevdet 15 520 mennesker at de hadde ööled-forfedre i Mongolia. Et ukjent antall bor også i Kina, Russland og Kasakhstan.

Se også
-------

* Nomader

Referanser
----------

1. 1 2  Encyclopædia Britannica
2. ↑  C.P. Atwood: *Encyclopedia of Mongolia and the Mongol Empire*, s. 425
3. ↑  «National Census 2010 of Mongolia» (PDF). Arkivert fra originalen (PDF) 15. september 2011.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** NDL
 |
**Boris Grigorjevitsj Plotnikov** (russisk: Борис Григорьевич Плотников; født 2. april 1949 i Nevjansk i Sovjetunionen, død 2. desember 2020 i Moskva) var en sovjetisk og russisk skuespiller.

Biografi
--------

Plotnikov ble født i byen Nevjansk, der faren arbeidet som mekaniker og moren som maskinteknolog. Noen få år senere flyttet familien til Novouralsk. Der gikk han på skole nr. 57. Han tok eksamen fra teaterskolen i Sverdlovsk (1970, Jurij Zhigulskijs kurs) og Ural statsuniversitets filologiske fakultet (1983).

Hans karriere begynte i 1970 på teateret, og i 1977 i filmen, og han ble pensjonist i 2019. Plotnikov spilte i over sytti filmer og fjernsynsserier.

Hans best kjente roller var som Sotnikov i dramafilmen *Oppstigningen* (Восхождение, 1977, redigert av Larisa Sjepitko), som Nikolai Starobogatovs sønn i kriminalfilmen *Den kalde sommeren i 1953* (Холодное лето пятьдесят третьег; 1988) og som *Ivan Arnoldovitsj Bormental* i science fiction-filmen (for fjernsyn) *En hunds hjerte* (Собачье сердце, 1988).

Plotnikov døde 2. desember 2020 i Moskva av covid-19 i en alder av 71 år.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  «Борис Плотников». *Russia-1*. Arkivert fra originalen 20. mars 2018. Besøkt 2. desember 2020.
2. ↑  «Умер актер Борис Плотников». Arkivert fra originalen 3. desember 2020. Besøkt 2. desember 2020.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Boris Plotnikov – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Boris Plotnikov på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (da) Boris Plotnikov på Filmdatabasen Rediger på Wikidata

* (en) Boris Plotnikov hos The Movie Database Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC
 |
**Boris Ivanovisj Kurakin** (russisk:*Борис Иванович Куракин*) (født 20. juli 1676 i Moskva, død 17. oktober 1727 i Paris) var den første permanente russiske ambassadøren i utlandet og en av Peter den stores nærmeste medarbeidere. han var også tsarens svoger, da han var gift med tsaren Eudoxia Lopukhina.

Han stammet fra en av de eldste kongelige familiene fra Storfyrstedømmet Moskva. Han hadde tidligere deltatt i de militære styrkene og hans første diplomatiske oppdrag var å reise til Roma i 1707 for å unngå at paven anerkjente Karl XIIs kandidat til den polske tronen, Stanisław I Leszczyński. Senere deltok han i slaget ved Poltava.

Fra 1708 til 1712 representerte han Russland i London, Hannover og Haag. Ved freden i Utrecht satt han med alle russiske fullmakter. Fra 1716 til 1722 var han ambassadør i Paris.

I 1723 prøvde han uten hell å få arrangert ekteskap mellom Elisabeth av Russland og Ludvig XV av Frankrike. Året etter var han tilbake i Paris som ambassadør og forble på denne posten til sin død.

Referanser
----------

1. 1 2   Store sovjetiske encyklopedi (1969–1978), avsnitt, vers eller paragraf Куракин Борис Иванович, besøkt 25. februar 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Genealogics[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Prabook **·** Deutsche Biographie **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** ISNI **·** NKC
 |
***Den merkelige hendelsen med hunden den natten*** er en roman skrevet av den britiske forfatteren Mark Haddon. Boka vant i 2003 prisen «Whitbread Book of the Year». Tittelen er et sitat som stammer fra den fiktive detektiven Sherlock Holmes i Arthur Conan Doyles korte historie «Silver Blaze» fra 1893. 

Boka er skrevet i jeg-form hvor hovedpersonen er en 15 år gammel gutt fra byen Swindon i Wiltshire i 1998 som lider av Aspergers syndrom, en mild form for autisme.

Romanen er planlagt filmatisert i under regi av amerikanske Steve Kloves.

Handling
--------

Christopher John Francis Boone er en 15 år gammel gutt med atferdsproblemer, og bor sammen med sin strenge far, Ed. Han forteller at Christophers mor, Judy, døde to år tidligere. Så en dag oppdager gutten den døde kroppen til naboens hund, Wellington. Fru Shears, hundens eier, kontakter politiet, og Christopher blir mistenkt for å ha drept hunden. Han blir arrestert, men løslatt kort tid senere. Christopher bestemmer seg for å undersøke hundens død på egen hånd. Gjennom sine eventyr skriver Christopher om sine opplevelser i en bok. Christopher nøter den eldre fru Alexander, som informerer Christopher om at moren hans hadde en affære med Mr. Shears. 

Ed oppdager boken til Chrstopher, og konfiskerer den. Når han leter etter den konfiskerte boken sin, oppdager Christopher brev fra moren hans datert etter hennes antatte død, og blir sjokkert. Ed innser at Christopher har lest brevene. Han innrømmer at han hadde løyet om Judys død - og innrømmer at han hadde drept Wellington, etter en krangel med fru Shears. Christopher bestemmer seg for å stikke av, og flytte til moren. Etter en lang og begivenhetsfull reise, blir Judy glad over at Christopher endelig har kommet til henne. Men Mr. Shears vil ikke at Christopher skal bo hos dem. Men Christopher er fremdeles livredd for faren sin, og håper at han blir straffet for å ha drept Wellington.

Referanser
----------

1. ↑  Connelly, Brendon (24. april 2011): «Wonderful Novel *The Curious Incident of the Dog in the Night Time* Being Adapted into a Film by Harry Potter Writer». *Bleeding Cool.*

Eksterne lenker
---------------

* *Powell's*, intervju med forfatter Mark Haddon

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | OCLC **·** OCLC
 |
**Frederikssund** er en kjøpstadsby nord på den danske øya Sjælland, ved Roskilde Fjord. Byen har 15 654 innbyggere (2013). Byen er beliggende i Frederikssund kommune i Region Hovedstaden.

Historie
--------

Frederikssund omkring 1900
Det er gjort tallrike funn i Frederikssundsområdet, som viser at det har bodd mennesker her siden jegersteinalderen. I middelalderen lå her kun et lite ferjested. Området var ubebodd og ferjen var bare en pram som ble trukket over Roskilde Fjord med tau. 

Da Frederik II på 1560-tallet begynte oppføringen av Frederiksborg slott i Hillerød, fikk ferjestedet betydning ved transport av kongens byggematerialer. 

I 1652 ble Frederikssund navngitt av den sittende konge Frederik III, men det var først på 1700-tallet, hvor flere handlende bosatte seg, at det oppsto et egentlig bysamfunn. 

I 1810 fikk byen kjøpstadsrettigheder. Til kommunalreformen i 2007 var byen en del av Frederiksborg Amt, men ligger nå i Region Hovedstaden.

Attraksjoner
------------

Frederikssund kirke
Byen er kjent for sitt årlige vikingespill i juni-juli, en tradisjon som har pågått siden 1952. Spillet foregår på Kalvøen, hvor det også finnes en vikingboplass. En annen attraksjon er J.F. Willumsens museum.

Det er forbindelse med Hornsherred via Kronprins Frederiks Bro, innviet i 1935. I 1879 åpnet jernbaneforbindelsen til København, og fra 1989 kjører det S-tog fra samme by.

Referanser
----------

1. ↑  Danmarks Statistik: BEF44. (Besøkt 30. januar 2014)
2. ↑  Frederikssunds historie på visitfrederikssund.dk Arkivert 23. mars 2010 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Frederikssund – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Frederikssunds turisthjemmeside
* Interaktivt kart over Frederikssund

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |

Portal: Danmark
**Édson Luis da Silva**, *Edson* (født 15. mars 1977) er en brasiliansk fotballspiller. Han er forsvarsspiller, og spiller (per november 2008) for den polske toppklubben Legia Warszawa. Han spiller på alle plasser i forsvaret, og kan også brukes på midtbanen. 

Han er en fryktet dødballspesialist og har gode dribleferdigheter. Han kom til klubben vinteren 2005/2006. Den nye spilleren i Orange Ekstraklasa fikk raskt oppmerksomhet, blant annet etter noen flotte frisparkmål. Plassen hans ble overtatt av polske Grzegorz Bronowicki. I sesongen 2007/2008, da Bronowicki ble solgt til Crvena Zvezda Belgrad og den nye manageren av Legia Warszawa, Jan Urban kom, ble Edson flyttet opp på midtbanen og fikk tilbake plassen i førsteelleveren. Han mistet igjen plassen da 18 år gamle Maciej Rybus debuterte.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Édson Luis da Silva – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) Édson Luis da Silva – Fora De Jogo Rediger på Wikidata

* (en) Édson Luis da Silva – PlaymakerStats.com Rediger på Wikidata
**La Liberté guidant le peuple** (oversatt fra fransk: «Friheten fører folket», også kalt «Friheten på barrikadene») er et maleri av Eugène Delacroix, ferdigmalt den 28. juli 1830. Maleriet ble laget til minne om julirevolusjonen i Frankrike i 1830. En kvinne som personifiserer frihet, leder folket fram over kroppene til de falne. Hun holder *Trikoloren*, flagget fra den franske revolusjonen i en hånd og et gevær med bajonett i den andre. 

Kvinnen er framstilt som en kvinne av folket, samtidig som hun bærer preg av å være en gudinne, Med bare bryst og bare føtter, nærmest som ei skjoldmøy, er det som om hun stiger ut av lerretet og ut i rommet til de som ser på bildet. Hun har en frygisk lue på hodet.

Eksterne lenker
---------------

* (fr) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (ja) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) La Liberté guidant le peuple (RF 129) by Eugène Delacroix – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (no) Friheten på barrikadene NRK

Portal: Kunst

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** BNF **·** BNF (data)
 |
**Libyan Islamic Fighting Group** (også kjent som **Al-Jama’a al-Islamiyyah al-Muqatilah bi-Libya**) er en radikal fraksjon som fører jihad mot oberst Muammar al-Gaddafi som ble leder i Libya etter et kupp i 1969. Kort tid etter angrepene den 11. september 2001 ble gruppen forbudt over store deler av verden på grunn av deres forhold til Al-Qaida.

Gruppen ble grunnlagt høsten 1995 i Libya. De fleste av de første medlemmene hadde slåss mot de sovjetiske styrkene i Afghanistan. Formålet til gruppen er å etablere en islamsk stat i Libya som skal styrte dagens regime som ifølge gruppen er undertrykkende, korrupte og anti-muslimske. Gruppen påtok seg ansvaret for et mislykket attentat mot Gadaffi i februar 1996, som ble delvis finansiert av det britiske Secret Intelligence Service. 

Den 10. oktober 2005 ble gruppen forbudt i Storbritannia sammen med fjorten andre militante grupper som opererer i Storbritannia. Medlemmer av gruppen kan bli straffet med inntil 10 år i fengsel.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN
 |
*For teateret, se Theatre Royal Drury Lane.*

**Drury Lane** er en gate i den delen av sentrale London som kalles Covent Garden. Drury Lane går fra Aldwych opp til High Holborn. Den sørlige delen ligger i bydelen Westminster og den nordlige i Camden.

Gateløpet går tilbake til middelalderen, men navnet fikk gata etter en Sir William Drury, som i 1590 satte opp sitt Drury House ved den sørlige enden av gata. Et av de verste utbruddene under pesten som krevde 100 000 liv i London i 1665, forekom i Drury Lane. Kronikøren Samuel Pepys beretter at mange hus var merka med et rødt kors og påskriften «Lord have mercy upon us» på døra. Væpna soldater ble utplassert for å hindre at folk forlot området, men til liten nytte.

På 1500- og 1600-tallet var Drury Lane en respektabel adresse, men området forfalt og ble utover på 1700-tallet invadert av horehus, billige skjenkesteder og slum. Mot slutten av 1800-tallet ble en del av slummen sanert. Etter hvert som folk flytta vekk fra området, fikk Drury Lane mer karakter av forretningsgate. Sainsbury's åpna sitt første utsalg i Drury Lane nr. 173 i 1869.

Drury Lane er ellers kjent som en av Covent Gardens teatergater, og «Drury Lane» brukes ofte synonymt med det store teateret Theatre Royal Drury Lane, som siden 1812 har hatt sitt tilhold her. På hjørnet av Parker Street ligger siden 1973 New London Theatre.
**Synnøve Eriksen** (født 27. februar 1963 i Herøy på Sunnmøre) er en norsk forfatter. Hun vokste opp i Herøy, men bodde også en periode i Vestbygd i Lødingen i Nordland før hun 16 år gammel flyttet til Oslo med familien. Hun har hovedfag i litteraturvitenskap fra Universitetet i Oslo. 

Eriksen slo gjennom med romanserien *Bergfoss*, en samtidsserie på 20 bind som kom ut på Bladkompaniet fra 2002. Serien ble trykket i et opplag på 1,2 millioner. I 2007 kom hun med *Doras datter*, en historisk romanserie på ni bind. Eriksen skrev så serien *Nordlys* (tretten bind), som ble lansert i 2008. *Østenfor sol*, som er utgitt på Cappelen Damm, ble lansert i 2011, den ble tolv bind lang. Fra 2013 til 2014 skrev hun serien *Syvende sans* (sju bind) og fra 2014 til 2019 skrev hun serien *Jordbærdamene* (25 bind).

Referanser
----------

1. ↑   BIBSYS, NORAF-ID 90790510, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  *På sviretur i mellomkrigstiden*; NTB, 29.03.2007

Eksterne lenker
---------------

* Jan Rudolf Pettersen: Litterær vandring i Østmarka Artikkel i Romerikes Blad, rb.no
* Forlagets forfatterside
* Forlagets side om romanserien *Østenfor sol* Arkivert 27. april 2017 hos Wayback Machine.
* 

* (no) Publikasjoner av Synnøve Eriksen i BIBSYS

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** ISNI
 |
Portbygningen til Frederiksberg Hospital  Foto: Niels Elgaard Larsen 

**Frederiksberg Hospital** er et sykehus på Frederiksberg i Danmark, administrativt underlagt Region Hovedstaden. 

Hospitalet har adresse Nordre Fasanvej 57 og er omkranset av Nyelandsvej, Stockflethsvej, Tesdorpsvej, Godthåbsvej og Nordre Fasanvej. Opprinnelig lå hospitalet som Frederiksberg Sogns Sygehus (1863) ved Howitzvej (derav det stadig eksisterende navn Hospitalsvej mellom Howitzvej, da Lampevej, og Smallegade). I 1903 ble sykehuset flyttet til områdene ved Fasanvej.

Hospitalets eldste bygninger er dog Københavns Amtssygehus på Nyelandsvej fra 1891-1894 etter tegninger av Philip Smidth. Amtssygehuset ble administrativt overflyttet til hospitalet i 1939. Selve Frederiksberg Hospital er fra 1900-1903 av Christian L. Thuren, justitsråd Henry Meyer, Gunnar Laage og Emanuel Ohland. Laage fortsatte alene utvidelsen av hospitalet i årene 1907-1909 og tegnet portbygningen i 1915.

Region Hovedstaden har besluttet at Frederiksberg Hospital og Bispebjerg Hospital skal fusjonere i et nybygget hospital på Bispebjergs matrikel senest i 2020.

Avdelinger
----------

Parker Instituttet er en reumatologisk forskningsenhet med tilknytning til Reumatologisk Afdeling på Frederiksberg Hospital. Forskningen ved Parker Instituttet fokuserer på de mest almindelige lidelser i bevegelsesapparatet innenfor slitasjegikt, leddgikt og fibromyalgi (kroniske smerter i sener og knokler). 

Instituttet ble opprettet i 1999 med økonomisk støtte fra The Oak Foundation, Helsefonden og Hovedstadens Sygehusfællesskab. Instituttet finansieres av fond.

Referanser
----------

1. ↑  Frederiksberghospital.dk – Parker Instituttet. Arkivert 16. desember 2014 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* Frederiksberg Hospitals nettsted (dansk)

Portal: Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | ISNI
 |
Episkopal segl av Jules Doinel.
**Église Gnostique** er en kirke innen gnostisismen.

Opprettelsen av kirken
----------------------

Den franske frimureren og arkivaren Jules Doinel etablerte i 1890 Église Gnostique som på norsk oversettes med Den gnostiske kirke. Dette skjedde etter at han hadde fått en åpenbaring.

Kirkens lære
------------

Kirken var en restaurering av gnostisismen. Kirken var inspirert av den middelalderske katar-tradisjonens struktur, samt Valentinus' og Simon Magus' lære. 
Rune Ødegaard beskrev kirkens lære og sakramenter i sin bok: *Eglise Gnostique Den første gnostiske historie, kirkens sakramenter og lære*.

Tidlige viktige medlemmer
-------------------------

Eglise Gnostique tiltrakk seg en rekke esoteriske autoriteter i Frankrike, deriblant Gerard Encausse, Paul Sedir, Lucien Chamuel, Leonce-Eugene Joseph Fabre des Essarts og Jean-Baptiste Bricaud.

Inspirasjonskilden Église Gnostique
-----------------------------------

Kirken har gitt inspirasjon eller vært opphav til senere gnostiske kirker slik som Ecclesia Gnostica Universalis, Ecclesia Gnostica Apostolica, Ordo Templi Orientis’ Ecclesia Gnostica Catholica. 
Eglise Gnostique er den eldste levende gnostiske kirken med opphav i Europa.

Eksterne lenker
---------------

* Den Gnostiske kirke i Norge Arkivert 4. desember 2018 hos Wayback Machine.
* Ødegaard, Rune: Eglise Gnostique Den første gnostiske kirkens historie sakramenter og lære. 2015 Krystiania forlag.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Synne Mæland-Herheim** (født 23. februar 2003) er en norsk skiskytter som representerer klubben Geilo IL i skiskyting

Idrettskarriere
---------------

### Sesongen 2018/19

Mæland-Herheim deltok i J16-klassen under Hovedlandsrennet 2019, og fikk der sølv på 5 km fri teknikk, bak Tuva Anine Brusveen-Jensen, og hun bronse på stafetten sammen med Buskerud Skikrets.

I mai 2019 deltok hun på Nesodden IFs stafettlag som vant 4 x 800 meter stafett miks i juniorklassen under NM i stafetter 2019.

### Sesongen 2019/20

Hun deltok i rulleskifestivalen Blinkfestivalen 2019, og kom der på andreplass på sprinten i klassen J 17/18 år, og hun fikk bronse i skiskyting i K17-klassen.

Hun representerte Norge under Vinter-OL for ungdom 2020. Der kom hun på 33.-plass sprinten og 22.-plass på 10 km individuelt.

Referanser
----------

1. 1 2   www.lausanne2020.sport, besøkt 12. januar 2020[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Norges skiforbund - *HL Langrenn Gålå Fristil*, besøkt 5. mars 2020.
3. ↑  AndRo Data - *NM Stafetter 2019 - Mix u20 4x800 m stafett*, besøkt 5. mars 2020.
4. ↑  Blinkfestifalen - *Kvinner 17 - resultater finale* Arkivert 31. januar 2020 hos Wayback Machine. besøkt 5. mars 2020.
5. ↑  Lausanne 2020 - *Synne Mæland-Herheim* Arkivert 14. januar 2020 hos Wayback Machine. besøkt 5. mars 2020.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Synne Mæland-Herheim – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Synne Mæland-Herheim – TheSports.org Rediger på Wikidata
* (en) Profil hos Vinter-OL for ungdom 2020 Arkivert 14. januar 2020 hos Wayback Machine.
Vågen i Stavanger sett fra luften. Byfjorden kan sees i nedre høyre billedkant.
**Byfjorden** er en fjord på østsiden av Randaberg og sørøstover til sentrum av Stavanger. Den har innløp fra Kvitsøyfjorden mellom Tungeneset i Randaberg og Bruholmen vest for Bru i Rennesøy kommune. Fra innløpet og sør til Vågen i sentrum av Stavanger er fjorden omtrent 10,5 kilometer lang.

Fra Randaberg går den nesten 6 kilometer lange Byfjordtunnelen under fjorden og videre til Rennesøy som en del av Rennfastsambandet langs E39. Sør for Bru ligger øyen Hundvåg. Mellom Hundvåg og Bru går Åmøyfjorden østover til Horgefjorden.

Flere bukter og viker ligger langs vestsiden av fjorden. Tungvika ligger like sør for Tungeneset, Randabergbukta ligger like ved Randaberg, Ladbergvika er en annen vik i Randaberg, Harastadvika ligger lenger sør. Dusavika er et industri- og baseområde for petroleumsvirksomheten i Stavanger. Sør for Dusavika ligger Tasta, en bydel i Stavanger. På Buøy, en halvøy på Hundvåg, ligger Rosenberg Verft.

Referanser
----------

1. ↑  Byfjorden på Norgeskart.no fra Statens kartverk

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** GeoNames
 |
Minute Maid Park
**Minute Maid** er et amerikansk merke for juiceprodukter som også har etablert seg i Norge. Selskapet har eksistert siden 1946 og har hovedkontor i Houston, Texas og har 2600 ansatte. The Coca-Cola Company overtok aksjemajoriteten i firmaet i 1960.

Historie
--------

Det opprinnelige produktet var dypfryst juicekonsentrat som skulle leveres til den amerikanske hæren under andre verdenskrig, men krigen sluttet før produksjonen kom i gang. Man valgte da å prøve å lansere produktet på det sivile marked, og etter kort tid og nesten uten reklame tok salget av. Det viste seg at forbrukerne i USA satte pris på muligheten til å kjøpe appelsinjuice langt fra der hvor det vokser appelsiner. Etter hvert er appelsinjuice blitt vanlig på alle frokostbord og leveres av en rekke produsenter.

Minute Maid Park
----------------

Selskapet har kjøpt rettighetene til navnet på Houston Astros baseballteam sin hjemmebane, den tidligere Enron Field og Astros Field, som nå er døpt til Minute Maid Park. Prisen var over 100 millioner dollar for 28 år. Dette kunne skje fordi Astros hadde kjøpt tilbake rettighetene til navnet fra det konkursrammede selskapet Enron. Når hjemmelaget vinner eller får en home run, fylles en reklametavle på banen med appelsiner. Banen kan også brukes til å spille vanlig fotball, amerikansk fotball og rugby.

Produkter i Norge
-----------------

I Norge finnes det to varianter av Minute Maid, begge kommer på 0,33 liters pantbare plastflasker:

* Minute Maid appelsin
* Minute Maid Pink Grapefruit juice

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Minute Maid – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
***Dollar*** er en svensk filmkomedie fra 1938, i regi av Gustaf Molander. Det er en filmatisering av Hjalmar Bergmans skuespill med samme navn. Filmmanuset ble skrevet av hans hustru Stina Bergman og en ukredidert Molander. Rollen som *Sussi Brenner* spilles av norskfødte Tutta Rolf.

Innendørsscenene ble filmet i Filmstaden i Råsunda. Utendørsscenene ble tatt i Åre.

Filmen hadde svensk premiere på kinoen *China* i Stockholm 5. september 1938.

Handling
--------

Handlingen kretser rundt tre problematiske overklasse-ekteskap. Alla er barndomsvenner, og visse av dem flørter med hverandre. Direktør *Kurt Baltzar* er gift med skuespilleren *Julia*. Hun er bitter over at han stadig arbeider og ikke har tid til henne. Det ødelegger samlivet. *Louis Brenner*, som er gift med den skjøre *Sussi*, har spillegjeld. Godseier *Ludvig von Batthwyhl*, med sin stadig gjenkommende replikk *«kors i jissenamn!»*, er gift med *Katja* som oppvartes flittig av *Kurt*. Det viser seg at *Mary Jonston*, en rik amerikansk slektning til *Kurt*, skal besøke Sverige og eventuelt plassere penger i svenske foretak. Familiene planlegger å reise til Åre, kanskje kommer også *Miss Jonston* dit. Når Julia får høre om *Louis'* spillegjeld begynner hun å selge sine aksjer i ektefellens foretak, *Sveaverken*, men verdien på aksjene synker på børsen.

De tre parene drar til et fjellhotell i Åre. Under en skitur faller *Sussi* utfor et stup, men blir temmelig raskt funnet av noen samer med hunder. De bærer henne til veien og stanser en bil, som viser seg å tilhøre *Mary Jonston*. *Sussi* blir lagt i baksetet. Når *Miss Jonston* ankommer hotellet fosser informasjon om alle ut av hennes munn. Hun har betalt for opplysninger. *Sussi* legges inn for hysterisk lammelse på sanatoriet av doktor *Jonson*. *Miss Jonston* brer seg om med halvsmarte psykologiske teorier, men *Jonson* er ganske uhøflig mot henne. Det later bare til å gjøre ham mer interessant for amerikanerinnen. De inngår et veddemål: Hvis *Miss Jonston* lykkes med å få *Sussi* til å gå innen tolv timer, skal legen gifte seg med henne. Taper hun, skal hun betale for ti pleieplasser.

I rollene (kun krediterte)
--------------------------

* Ingrid Bergman - *Julia Balzar*
* Georg Rydeberg - *Kurt Balzar*
* Tutta Rolf - *Sussi Brenner*
* Kotti Chave - *Løytnant Louis Brenner*
* Birgit Tengroth - *Kattja von Battwyhl*
* Håkan Westergren - *Greve Ludvig von Battwhyl*
* Edvin Adolphson - *Dr. Jonson*
* Elsa Burnett - *Mary Jonston*

Kilder
------

* *Dollar* (1938) i Svensk Filmdatabas

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Dollar* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Dollar* hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (sv) *Dollar* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (en) *Dollar* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (nl) *Dollar* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Dollar* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata
**Dolkhaler** (eller hesteskokrabber) er en liten leddyrgruppe som er søstergruppen til edderkoppdyrene.

De mest fremtredende egenskapene er den dolkaktige halen og det runde ryggskjoldet (derav navnene). På skjoldets overside sitter to par med øyne: Medianøynene er to tettstående små prikker helt foran, fasettøynene er store og ligger mer mot sidene. Snur man dyrene på ryggen, ser man at munnåpningen, chelicerene og de fem gangbeinparene ligger under og innenfor det vide, hesteskoformede ryggskjoldet. Et særtrekk er at også bakkroppens sju første segmenter er dekket av et felles skjold. Til tross for dette krigerske utseendet lever dolkhalene kun av åtsel, leddormer, små muslinger og krepsdyr, som de graver etter i sandbunnen i grunne kystområder.

De beveger seg vanligvis over havbunnen ved hjelp av gangbeina, men når de en sjelden gang svømmer gjøres dette som oftest på ryggen. 

Når de skal forplante seg kommer de på land. Hunnen legger mengder med grønne egg i sanden, mens hannen befrukter dem.

Mens *Limulus polyphemus* er en atlantisk-nordamerikansk art, finner man de tre resterende artene, som også går under navnet **molukkreps**, i Sydøst-Asia.

Dolkhalene omtales som levende fossiler, fordi gruppens morfologi har endret seg svært lite over de siste 150 millioner år.
De ligner også overfladisk på de utdødde trilobittene, og har bevart flere egenskaper fra leddyrenes stamart som ikke lenger finnes hos edderkoppdyr, bl.a. fasettøyne, spalteføtter og bokgjeller.

Referanser
----------

1. ↑  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 17. juli 2020. Besøkt 17. juli 2020.

Kilder
------

* Halvor Aanes, *Rekke leddyr (Arthropoda)*, oversikt over grupper, *Universitetet i Oslo*, besøkt 15. mars 2014.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *dolkhaler* – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen Rediger på Wikidata

* (en) *dolkhaler* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (no) *dolkhaler* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (en) *dolkhaler* hos Fossilworks Rediger på Wikidata

* (en) *dolkhaler* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *dolkhaler* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Xiphosura* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Xiphosura* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis
 |
**Arvid Håkan C. Wallman** (født 3. februar 1901 død 25. oktober 1982) var en svensk stuper som deltok i de olympiske leker 1920 i Antwerpen og 1924 i Paris.

Wallman ble olympisk mester i stuping under OL 1920 i Antwerpen. Han vant tre meter svikstup foran tre landsmenn. Det var tjueto deltakere fra elleve nasjoner som deltok i konkurransen som ble avviklet i perioden 22. til 25. august 1920. Fire år senere, under 1924 i Paris kom han på åttendeplass i høyt stup.

Han var utdannet sivilingeniør fra Chalmers tekniska högskola.

OL-medaljer
-----------

* 1920 Belgias flagg Antwerpen - Gull **Gull** i stuping, høyt stup

Referanser
----------

1. 1 2  «Arvid Wallman - Sveriges Olympiska Kommitté». *sok.se* **(svensk)**. Besøkt 24. januar 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Arvid Wallman – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Arvid Wallman – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (sv) Arvid Wallman – Sveriges olympiske komité Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
Satellittbilde av Dollart.
**Dollart** (tysk) eller **Dollard** (nederlandsk) er ei 100 km² stor tidevannsbukt av Vadehavet i Nordsjøen ved utløpet av elva Ems. Elva Westerwoldsche Aa renner også ut i Dollart. Grensa mellom Tyskland og Nederland går i bukta, men de to landa er ikke enige om den nøyaktige grenselinja. Den tyske byen Emden ligger på nordsida av Dollart.

Bukta blei danna fra slutten av 1200- og begynnelsen av 1300-tallet og fram til Kosmas og Damian-stormfloa i 1509, delvis som følge av at stormflo gjorde at Nordsjøen brøyt gjennom dynene, og delvis på grunn av at elva Ems gikk over sine bredder. 30 landsbyer forsvant i prosessen. Fra 1500-tallet og fram til tidlig på 1900-tallet blei land gradvis gjenvunnet. 

Dollart er en del av Nationalpark Wattenmeer.

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑  «Arkivert kopi» (PDF). Arkivert fra originalen (PDF) 28. april 2019. Besøkt 9. desember 2017.
3. ↑

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** GeoNames
 |
Den 5. november 1983 kl 04.00 skjedde en ulykke på dykkesystemet ombord i borefartøyet Byford Dolphin. Ulykken kostet fem menneskeliv og førte til at en person ble hardt skadet.

Hendelsesforløp
---------------

Dykkeklokka var nettopp tatt om bord etter at to dykkere hadde utført diverse arbeider på bunnrammen på produksjonssystemet på nordøst-Frigg. Dykkeklokka var koblet til kammersystemet, og de to dykkerne var kommet over i beboelsesenheten, hvor to andre oppholdt seg under trykk tilsvarende 90 meters vanndybde.

Ulykken oppsto ved at koplingslåsen løsnet slik at overtrykket i tunnelen og kammersystemet presset koblingslåsen av setet rundt flensen. Døra mellom kammersystemet og tunnelen var åpen. Derved oppsto det en eksplosjonsartet gassutstrømning som presset dykkeklokka bort fra kammersystemet. To dykkere som assisterte ved tilkoblingen ble kastet overende og sterkt skadet; den ene så alvorlig at han senere døde. De fire dykkerne i kammersystemet omkom på stedet.

En visuell inspeksjon av koblingslåsen ga ingen indikasjon på teknisk eller material svikt. Mutteren var i en stilling som gjorde det mulig å få bolten til å svinge fritt.

Tiltak
------

Oljedirektoratet pålegger operatører og dykkeselskaper å gjennomgå den operasjonelle og tekniske side av overføringsfasen mellom dykkerklokke og kammersystem. I den fase da det er åpent mellom klokke og kammersystemet er det meget viktig at så mange dører som mulig i kammersystemet er lukket. Oljedirektoratet vil også presisere at alle faser av dykkeoperasjoner skal gjennomføres i overensstemmelse med gjeldende prosedyrer.

Kilder
------

* kulturminne-frigg.no: Norges verste dykkerulykke Arkivert 16. april 2014 hos Wayback Machine.
* Byford Dolphin-ulykkene, artikkel hos Store norske leksikon
**Lieselotte Westermann-Krieg**, kjent som **Liesel Westermann**, (født 2. november 1944) er en tysk tidligere friidrettsutøver fra Niedersachsen som representerte Vest-Tyskland. Hun vant sølvmedaljen i diskoskast både under EM 1966, Sommer-OL 1968 og EM 1971. Westermann satte verdensrekord med 61,26 meter i 1967, en rekord hun forbedret til 63,96 meter i 1996. Sin endelige personlige rekord på 64,96 meter oppnådde hun i 1972.

Karriere
--------

Westermann tok steget opp mot verdenseliten i 1965-sesongen, da hun som lengst presterte 55,81 meter ved et stevne i Ludwigshafen. Året etter satte hun personlig rekord med 57,38 meter ved EM i 1966 i Budapest, noe som gav henne sølvmedaljen i konkurransen. Den 5. november 1967 ble Westermann i Sao Paulo den første kvinnelige utøveren som kastet diskosen over 60 meter med et kast på 61,26 meter. I OL-sesongen 1968 forbedret hun seg til 62,54 meter i et stevne i Werdohl i juli, og tre måneder senere tok hun sølv under de olympiske lekene i Mexico med beste kast på 57,76 meter. Westermann avslo å delta i Friidretts-EM 1969 da den østtyske avhopperen Jürgen May ble nektet å ta del i mesterskapet. Få uker senere, den 27. september 1969, forbedret hun verdensrekorden til 63,96 meter i Hamburg. Ved europamesterskapet i 1971 i Helsingfors måtte hun ta til takke med sølvmedalje, klart slått av sovjetiske Faina Melnik som med et kast på 64,22 meter også tok over som verdensrekordholder. Westermann gjorde sitt livs lengste diskoskast i Zürich den 12. august 1972, og med 64,96 meter meldte hun seg inn i det øverste favorittsjiktet til sommerlekene i München tre uker senere. I denne konkurransen fikk hun opp et beste kast på 62,18 meter og ble nummer fem. Hun la opp etter 1975-sesongen.

### Medaljer og plasseringer i internasjonale mesterskap

* EM 1966 i Budapest: Sølv - 57,38 meter, bak Christine Spielberg (57,76 m)
* OL 1968 i Mexico by: Sølv - 57,76 meter, bak Lien Manoliu (58,28 m)
* EM 1971 i Helsingfors: Sølv - 61,68 meter, bak Faina Melnik (64,22 m)
* OL 1972 i München: Nr. 5 - 62,18 meter
* EM 1974 i Roma: Nr. 7 - 57,40 meter

Referanser
----------

1. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 9. april 2014[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Discogs, Discogs artist-ID 1365576, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  «Olympedia – Athletics».

Eksterne lenker
---------------

* (de) Liesel Westermann – Munzinger Sportsarchiv Rediger på Wikidata

* (en) Liesel Westermann – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Liesel Westermann – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Liesel Westermann – Track and Field Statistics Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Prabook **·** Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** Munzinger (sport) **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
***Hevneren***  (originaltittel: *The Bravados*) er en amerikansk westernfilm fra 1958 regissert av Henry King etter en roman av Frank O'Rourke.

Handling
--------

Jim Douglass er en ranch-eier som forfølger fire kjeltringer som han tror har drept hans kone seks måneder tidligere. Han rir inn i Rio Arriba, hvor disse fire mennene, Alfonso Parral, Bill Zachary, Ed Taylor og Lujan sitter i fengsel og venter på henrettelse for et annet mord. Sheriff Eloy Sanchez (spilt av Herbert Rudley) tillater at Douglass kan snakke med de kriminelle. I byen møter Douglass tilfeldigvis Josefa Velarde (spilt av Joan Collins) som han møtte og ble forelsket i nesten fem år tidligere i New Orleans. Hun har passet gården etter hennes avdøde far, og har aldri giftet seg. 

Douglass avslører at han giftet seg, nå er enkemann, og at han har en datter. Josefa får senere vite sannheten om hvordan Douglass sin kone egentlig døde. Simms, en bøddel, ankommer. Han venter til byfolket er til gudstjeneste i kirken. Men når han later som han undersøker de kriminelle mennenes høyde og vekt, stikker han lensmannen i ryggen. Men lensmannen klarer å skyte ham, men de innsatte flykter og tar en ung kvinne som heter Emma som gissel. De lovløse er bekymret for at Douglass kommer til å følge etter dem, og Parral får i oppgave å ta Douglass i bakhold. Men Douglass overmanner ham og viser ham et fotografi av sin kone, men Parral sier at han aldri har sett kvinnen før. Douglass dreper ham, og legger deretter ut etter de tre andre kriminelle.

Medvirkende
-----------

* Gregory Peck - Jim Douglas
* Joan Collins - Josefa Velarde
* Stephen Boyd - Bill Zachary
* Albert Salmi - Ed Taylor
* Henry Silva - Lujan
* Kathleen Gallant - Emma Steimmetz
* Barry Coe - Tom
* George Voskovec - Gus Steinmetz
* Herbert Rudley - Sheriff Eloy Sanchez
* Lee Van Cleef - Alfonso Parral
* Andrew Duggan - Padre
* Ken Scott - Primo, Deputy Sheriff
* Gene Evans - Butler
* Joe DeRita - Simms
* Jason Wingreen - Nichols
* Ada Carrasco - Mrs. Parral

Referanser
----------

1. ↑  «medietilsynet.no» **(norsk)**. Besøkt 1. juni 2020.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Hevneren* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Hevneren* hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (sv) *Hevneren* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) *Hevneren* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata

* (en) *Hevneren* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Hevneren* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Hevneren* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Hevneren* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *Hevneren* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *Hevneren* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Kingswood** er en bydel vest i Sydney, i staten New South Wales i Australia. Kingswood ligger 49 kilometer vest for Sydney central business district, i kommunen City of Penrith. Det finnes også andre steder i New South Wales som kalles Kingswood.

Historie
--------

Kingswood er oppkalt etter guvernør Philip Gidley King, som eide land i området og som tidligere var dekket av skog. I 1881 var området kjent som Crossroads på grunn av krysset mellom Great Western Highway og The Northern Road (nå Parker Street). Navnet ble endret til Kingswood 2. august 1887.

Området ble brukt til landbruk og oppdeling av området til mindre tomter begynte etter at jernbanen ble bygget i 1862, selv om sporet til Kingswood ikke åpnet før 1887.

Transport
---------

Kingswood jernbanestasjon er på Western Line av City Railnettverket, mellom Penrith og Werrington. En ny jernbanestasjon som er nærmere universitetsområdet til University of Western Sydney er foreslått bygget og er en del av utviklingsplanen for bydelen.

Skoler
------

Det finnes tre offentlige skoler i bydelen, Kingswood Public School (barneskole), Kingswood South Public School (barneskole) og Kingswood High School (ungdomsskole), og en privat videregående skole, St Dominic's College, som er drevet av Christian Brothers. University of Western Sydneys Penrith avdeling er spredt over bydelene Kingswood og Werrington. Universitetet kan nås fra jernbanestasjonene i begge bydeler. I bydelen finner en også Nepean College of TAFEs Kingswood avdeling.

Styresett
---------

På kommunenivå er Kingswood en del av Penrith City Council. På delstatsnivå tilhører bydelen Londonderry, og er på føderalt nivå en del av valgdistriktet Lindsay, representert av David Bradbury fra det australske Labor
partiet.

Referanser
----------

1. ↑  *The Book of Sydney Suburbs*, Compiled by Frances Pollen, Angus & Robertson Publishers, 1990, Published in Australia ISBN 0-207-14495-8, page 140

Eksterne lenker
---------------

* Penrith Local Suburb Profiles

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
*Se Jaguar XK120, Jaguar XK140 og Jaguar XK150 for de opprinnelige XK-modeller*
**Jaguar XK** (1996–2014) er en to-dørs og fire-seters sportsbil fra britiske Jaguar Cars ment som grand tourer med brukbar bagasjeplass. Den erstattet Jaguar XJ-S og ble i 2014 etterfulgt av Jaguar F-Type.

Serie 1 (X100, 90 000 eksemplarer) startet med **XK8** i 1996, tegnet av briten Geoff Lawson (1944–99). Den kom som coupe og 2-seters cabriolet, med fabrikkens nyutviklede AJ-V8 på 290 hk, samt automatgir fra tyske ZF Friedrichshafen AG (5HP24) som også leverte servostyringen. **XKR** fra 2000 hadde en kompressor fra amerikanske Eaton og 370 hk, men med et tysk Mercedes-Benz W5A580 manuelt gir.

I 2002 gikk man over til 4.2-liters AJ34-motorer og ZF 6HP26 gir.

Serie 2 (X150) var tegnet av Ian Callum (født 1954). Den kom i 2005 som **XK** og XKR (kom i 2007) med 420 hk, såvel som **XKR-S** med ekstra 40 hk og fra 2012 også uten tak.

* XK8 XK8
* XK8 XK8
* XK8 bakseter XK8 bakseter
* 
* bagasjeplass bagasjeplass
* 

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|   | Search Wikimedia CommonsSearch Wikimedia Commons |   |  Wikimedia Commons har media  relatert til (kategori): ***Jaguar XK*** 
 |

 |

Referanser
----------

1. ↑  Kjell Aalbergsjø, *Jaguar XK8* fra bilnorge.no den 21. november 1996.
2. ↑  Knut Moberg, *Jaguar XKR: Et hissig rovdyr* fra dinside.no den 18. mai 2007.
***Losjarik*** (originaltittel: *Лошарик*) er en sovjetisk animert film fra 1971, regissert av Ivan Ufimtsev.

Handling
--------

En gjøgler ved et sirkus drømmer om en dag å begynne som løvetemmer. En dag når han sjonglerer, kommer alle kulene han sjonglerer med sammen, og danner en levende trebeint hestelignende skapning. Denne skapningen presenterer seg selv som "Losharik" og det godmodige dyret leker med gjøgleren. Når sirkus-direktøren får øye på dette, tilbyr han sjongløren en mulighet til å opptre som en løvetemmer - sammen med sirkusets løve og tiger. Men når løven og tigeren møter Losharik, avviser de ham fordi de mener at dette ikke noe ekte dyr. Den motløse Losharik forlater derfor sirkuset og demonterer seg selv, og gir ballene som utgjør dens form til en gruppe barn.

Sjøgleren, nå sirkusets løvetemmer, dukker opp i ringen og gjennomfører en rutine med løven og tigeren. Barna i publikum begynner å rope etter Losharik. Forvirret påpeker sirkus-personalet at Losharik ikke var noe ekte dyr. Men barna mener at Losharik er snill, og derfor det mest ekte dyret av alle dyrene. Barna kaster ballene de hadde mottatt inn i sirkus-ringen, og Losharik blir satt sammen igjen. Losharik og gjøgleren gjenforenes, til stor glede for publikum.

Skuespillere
------------

* Rina Zeljonaja som Losjarik
* Anatolij Papanov
* Georgij Vitsin

Referanser
----------

1. ↑  Лошарик
2. ↑  ЛОШАРИК (1971)

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Losjarik* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata