recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
***Trinity – djevelens høyre hånd***  (*Lo chiamavano Trinità...* også vist på norsk fjernsyn med tittelen *De kaller meg Trinity*) er en spagettiwestern-komedie fra 1970 regissert av Enzo Barboni med Terence Hill og Bud Spencer i hovedrollene.

Filmen fikk i 1971 den offisielle oppfølgeren *Trinity slår til igjen*.

Handling
--------

Trinity er en unaturlig rask skytter. I en liten by i det ville vesten, blir han vitne til en lokal sheriff som er like rask med pistol som Trinity. Han blir vitne til at lensmannen skyter tre menn etter at de trakasserer ham for ikke å la en av deres kriminelle venner bli løslatt fra fengsel. Det viser seg snart at Trinity og sheriffen, Bambino, er brødre. Men Bambino er ikke særlig glad for å se broren sin.

Imidlertid danner brødrene et midlertidig partnerskap for å håndtere major Harriman, som forsøker å bli kvitt en gruppe pasifistiske bønder med den hensikt å bruke eiendommen deres til beite for hans egne hester. Trinity er imidlertid oppriktig opptatt av bøndenes velferd, og blir forelsket i søsteren deres. Han overtaler Bambino og Bambinos håndlangere for å trene de pasifistiske mormonene til å slåss for å beskytte gården deres.

Medvirkende
-----------

* Terence Hill: Trinità
* Bud Spencer: Sheriff Bambino
* Farley Granger: major Harriman
* Steffen Zacharias: Jonathan Swift
* Dan Sturkie: Tobias
* Gisela Hahn: Sarah
* Elena Pedemonte: Judith
* Ezio Marano: Frank

Andre titler
------------

Engelsk: ***They Call Me Trinity***, ***My Name Is Trinity***. Italiensk: ***Lo chiamavano Trinità...***  Spansk: ***Le llamaban Trinidad.*** Tysk: ***Die rechte und die linke Hand des Teufels***.

Referanser
----------

1. ↑  «Filmen på filmweb.no» **(norsk)**. Besøkt 6. januar 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Trinity – djevelens høyre hånd* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Trinity – djevelens høyre hånd* hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (sv) *Trinity – djevelens høyre hånd* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) *Trinity – djevelens høyre hånd* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata

* (da) *Trinity – djevelens høyre hånd* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata

* (en) *Trinity – djevelens høyre hånd* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Trinity – djevelens høyre hånd* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Trinity – djevelens høyre hånd* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Trinity – djevelens høyre hånd* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *Trinity – djevelens høyre hånd* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz
 |
**Joseph Chen Chu** (født 19. mars 1922 i Kina, død 19. mars 2003 i Zhanjiang i Guangdong) var katolsk biskop av bispedømmet Zhanjiang (Beihai) i Folkerepublikken Kina. 

Han ble presteviet i juni 1949 i Guangzhou etter å ha fullført sine teologiske studer ved det katolske presteseminar i Aberdeen i Hongkong. Han underviste så ved Guangzhous juniorseminar til han ble arrestert av de kommunistiske makthavere i 1955. De dømte ham til en 15 års fengselsstraff for «kontrarevolusjonære forbrytelser». Etter at han ble løslatt i 1969 vendte han tilbake til sin hjemlige landsby for å arbeide som jordbruker. 

Sommeren 1978 ble han satt til å undervise ved en offentlig skole på Leizhouhalvøya ikke langt fra Zhanjiang. I 1984 fikk han returnere til kirkelig arbeid ved kirken i Zhanjiang, og ble politisk rehabilitert året etter. 

Han innførte messen på folkespråket i 1984 (nesten ti år før det skjedde i Guangzhou – 1993), bidro raskt til å gjenopprette en nonneorden, og i 1991 kunne man ordinere de første nyutdannede prestene for bispedømmet.

Beihai var et bispedømme helt vest i provinsen Guangdong i Sør-Kina. Men ved en borgerlig justering av provinsgrensene i 1965 ble den vestlige halvparten (fra Beihai og Qinzhou og helt til grensen mot Vietnam), overført til provinsen/den autonome region Guangxi. Det offentlige avskaffet bispedømmet Beihai og overførte dets områder innen Guangxi til Nanning. For folk i østenden ble avstanden til nærmeste bispesete i Guangdong meget lang. Det ble dermed et ønske om at det skulle opprettes bispesete der. Den offisielle og regimetro kirkelige myndighet bestemte da – uten pavelig mandat – at bispesetet skulle flyttes til byen Zhanjiang i Guangdong, og den vestlige del (Beihai-delen) ikke skulle bli med. Dette fant sted sent i 1980-årene.

Fader Chen ble i 1995 bispeviet som første biskop av dette «nye» bispedømmet Zhanjiang, som omfatter den vestlige del av dagens Guangdong, inklusive Leizhouhalvøya. Hans utnevnelse ble i all stillhet approbert av Vatikanet.

I 1998 ble han rammet et slag som gjorde ham lam og stum. Han døde i 2003 i en alder av 81 år. Da hadde den som skulle bli hans etterfølger biskop Paul Su Yongda (bispeviet i november 2004) personlig sørget for hans pleie i mange år.

Referanser
----------

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Catholic-Hierarchy
 |
**Brian Birch** (født 18. november 1931 i Salford, Lancashire, død 2019 i Sør-Afrika) var en engelsk fotballspiller som spilte i en rekke engelske fotballklubber fra slutten av 1940-tallet til 1960-tallet.

Birch sluttet seg til Manchester United som 14-åring i mai 1946, og ble profesjonell to år senere. Han debuterte på seniorlaget 27. august 1949, som venstre indreløper i et oppgjør som endte 1-1 hjemme for West Bromwich Albion. Birch var alltid en del av Manchester Uniteds førstelag, men bortsett fra en kortere periode i 1950-51-sesongen, hvor han scoret fire mål på ni kamper, levde han aldri opp til potensialet, og ble solgt til Wolverhampton Wanderers for £10 000 mot slutten av 1951-52-sesongen. Hans opphold i klubben ble imidlertid kort, og det ble ny overgang til Lincoln City etter bare ni måneder.

I løpet av tre år i Lincoln City spilte Birch mer enn 50 kamper og scoret 15 mål. Han droppet profesjonell fotball et år, da han spilte for Boston United, før han i 1956 gikk til Barrow. Han spilte fast på førstelaget i klubben, hvor han spilte 60 kamper og scoret 27 mål over to sesonger. Han signerte for Exeter City i september 1958, og gikk til Oldham Athletic i januar 1960. Birch spilte for Rochdale fra mars 1961, hvor han også begynte trenerkarrieren.

Birch spilte uregelmessig for lag i amatørligaen de neste årene, før trenererfaringen ledet ham til Blackburn Rovers, hvor han trente et av klubbens juniorlag.

Birch var trener for Galatasaray fra 1970 til 1973, hvor klubben han trente vant tre seriemesterskap på rad i Süper Lig. Birch trente også Helsingborg en sesong.

Referanser
----------

1. ↑   **(tyrkisk)**

Eksterne lenker
---------------

* (en) Brian Birch – WorldFootball.net Rediger på Wikidata
* Profil på StretfordEnd.co.uk **(engelsk)**
* Profil på MUFCInfo.com **(engelsk)**
**Odd Steffen Dalgard** (født 29. juni 1931 i Bærum, død 4. april 2011 i Oslo) var en norsk sosialpsykiater.

Dalgard, som var sønn av Olav Dalgard, tok artium i 1949 og embedseksamen i medisin i 1956 ved Universitetet i Oslo. I studietiden var han blant annet medlem av Studentersamfundets styre. Etter turnustjeneste i Nord-Norge var han ansatt ved Ila fengsel. Fra 1959 til 1967 var han ansatt ved Gaustad sykehus. Han spesialiserte seg i psykiatri og ble dr.med. i 1968. I 1969 ble han dosent ved Universitetets psykiatriske klinikk på Vinderen, og i 1978 professor og overlege på Regionssykehuset i Tromsø. I 1980-årene var han overlege på Ullevål sykehus og i 1990-årene leder for Senter for sosialt nettverk og helse.

Dalgard hadde studieopphold i Edinburgh, Philadelphia og ved Harvard University og ble påvirket av blant andre Ørnulv Ødegård og Alexander Leighton.

Referanser
----------

1. ↑   *Tsjekkias nasjonale autoritetsdatabase*, NKC-identifikator nlk20020125209, Wikidata Q13550863,
2. 1 2 3  «Nekrolog». *Aftenposten*. 7. april 2011. s. 14.
3. ↑  «Studenterkroa åpner i aften». *Aftenposten*. 13. januar 1934. s. 5.
4. ↑  «Ny dosent i psykiatri». *Aftenposten*. 4. april 1970. s. 3.
5. ↑  «Minneord». *Tidsskrift for Den norske legeforening* **(norsk)**. Besøkt 11. august 2018.

Eksterne lenker
---------------

* Odd Steffen Dalgard på Worldcat

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** SUDOC **·** NKC
 |
**Demetrius Vikelas** (gresk: Δημήτριος Βικέλας – *Dimítrios Vikélas*), også kjent som **Bikelas** (født 15. februar 1835 i Ermoupoli på øya Syros, død 20. juli 1908 i Athen) var en gresk forretningsmann, og den første presidenten i Den internasjonale olympiske komité (IOK) fra 1894 til 1896.

Han flyttet hjemmefra 17 år gammel for å arbeide for sin onkel i London, først som bokholder, deretter som partner. I London ble han kjent med Charilaos Trikoupis, sønn av den greske ambassadøren, som senere ble statsminister i Hellas.

Vikelas representerte den pan-hellenske gymnastikklubben ved kongressen i Paris i 1894, der den olympiske bevegelsen ble grunnlagt, med Pierre de Coubertin som initiativtaker.

De Coubertin hadde opprinnelig planlagt å avholde de første moderne lekene i Paris i 1900, men Vikelas overbeviste ham og den nystiftede IOK om at de først burde arrangeres i Athen. Siden IOKs opprinnelige regler krevde at presidenten kom fra det landet som skulle arrangere de neste lekene, ble Vikelas IOKs første president.

Etter de første olympiske lekene, som ble en stor suksess, trakk Vikelas seg tilbake fra IOK, og de Coubertin tok over vervet. Vikelas døde i Athen, 73 år gammel.

Eksterne lenker
---------------

Wikisource har originaltekst relatert til denne artikkelen:
***Demetrius Vikelas***

| * v
* d
* r
Presidenter i IOK |
| --- |
| Demetrius Vikelas (1894–1896) **·** Baron de Coubertin (1896–1925) **·** Baron de Blonay (fungerende 1916–1919) **·** Grev de Baillet-Latour (1925–1942) **·** Sigfrid Edström (1942–1952) **·** Avery Brundage (1952–1972) **·** Lord Killanin (1972–1980) **·** Marki de Samaranch (1980–2001) **·** Grev Rogge (2001–2013) **·** Thomas Bach (2013–) | De olympiske ringer |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Deutsche Biographie **·** Encyclopædia Universalis **·** Nationalencyklopedin **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** NLA **·** NKC **·** BNE **·** CiNii
 |
**Joseph John «Joe» Czarnota** (født 25. mars 1925 i Wakefield i Massachusetts, død 7. oktober 1968) var en amerikansk ishockeyspiller som deltok i de olympiske vinterleker 1952 i Oslo.

Czarnota vant en olympisk sølvmedalje i ishockey under vinter-OL 1952 i Oslo. Han var med på det amerikanske ishockeylaget som kom på andreplass i turneringen bak Canada.

Ishockeyturneringen ble avviklet som en enkeltserie med ni lag, der alle lagene møttes en gang. USA vant seks kamper, spilte uavgjort 3-3 mot Canada og tapte en kamp, 2-4 til Sverige. Canada vant serien med femten poeng foran USA som fikk tretten poeng.

OL-medaljer
-----------

* 1952 Norges flagg Oslo - Sølv Sølv i ishockey USAs flagg USA

Eksterne lenker
---------------

* (en) Joseph Czarnota – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Joseph Czarnota – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Joseph Czarnota – Eliteprospects.com Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Odd Kåre Steinsbø** (født 17. august 1941 i Bømlo, død 13. januar 2021) var en norsk næringslivsleder. I over 40 år var Steinsbø en sentral aktør både i utviklingen av norsk fiskeoppdrettsnæring og i arbeidet med å gjøre norsk laks til Norges mest kjente merkevare over hele verden. 

Steinsbø var utdannet siviløkonom fra Norges Handelshøyskole i Bergen (1966) og ble ansatt som soussjef i Feitsildfiskernes Salgslag, Trondhem (1967-72). Personlig sekretær og statssekretær i Fiskeridepartementet i regjeringen Korvald fra 1972-73. Ass.direktør, Feitsildfiskernes Salgslag (1973-78). I 1978 ble Steinsbø ansatt som den første og eneste adm. direktør i Fiskeoppdretterenes Salgslag og satt i denne stillingen til 1991. Daglig leder i Norske Fiskeoppdretteres Forening (1978-87). Medgrunnlegger og adm.direktør i Norway Royal Salmon AS fra 1992-2003. 

Styreformann i Markedsrådet for oppdrettsfisk (1979-91). Styremedlem i Fiskernes Bank, Trondheim (1978-84) og i Kreditkassen, Trondheim (1984-93). Styreformann i Norske Sjømatbedrifters Landsforening (NSL) (1998-2008). Styreformann og styremedlem i en rekke fiskeforedlingsbedrifter. 

Steinsbø var i alle år en sentral pådriver for havbruksnæringen, og med den har verdiskapningen og bosettingen langs kysten økt betraktelig. Steinsbø og Fiskeoppdretternes Salgslag (FOS) tok allerede i 1979 initiativet til den aller første oppdrettsmessen, Fiskeoppdrett, som senere skiftet navn til Aqua Nor, og som foregår i Trondheim. Dette er nå den største og viktigste møteplassen for hele verdens akvakultur- og fiskeoppdrettsnæring.

I 2014 ble Odd Steinsbø tildelt Kongens fortjenestmedalje etter 40 års innsats for norsk fiskeoppdrett og markedsføring av merkevaren norsk laks.

Referanser
----------

1. ↑  Statssekretærene i Lars Korvalds regjering Arkivert 1. mars 2014 hos Wayback Machine. *Statssekretærarkivet*, Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Odd Steinsbø hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata
* Fiskeoppdretternes Salgslag
*
**Hege Randi Eriksen** (født 18. april 1965 i Bærum) er professor i biologisk og medisinsk psykologi ved Idrettsseksjonen ved Høgskolen i Bergen og forsker ved Uni Research Helse. Fra 2002 til 2016 var hun forskningsdirektør for Uni Research Helse.

Eriksen fullførte idrettskandidatgraden i 1994 ved Institutt for biologiske og medisinske fag ved Norges idrettshøgskole og har mastergrad i epidemiologi fra Erasmus Universitetet i Rotterdam.[]

Eriksen disputerte 28. november 1998 for dr.philos-graden ved Institutt for biologisk og medisinsk psykologi ved Universitetet i Bergen med avhandlingen «Stress and coping: Does it really matter for subjective health complaints?» hvor hun så på sammenhengen mellom vanlige helseplager og hvordan man mestrer stress.

Eriksen har publisert forskningsresultater i en rekke internasjonale tidsskrifter. Eriksen har særlig beskjeftiget seg med studier innen områdene stress og mestring, subjektive helsepager, sykefravær og rehabilitering. Sammen med Holger Ursin har hun utviklet kognitiv aktiveringsteori om stress (CATS).

Eriksen er tidligere president i International Society of Behavioral Medicine.

Referanser
----------

1. ↑  Uni Research Helse. Publikasjoner: Hege R. Eriksen
2. ↑   Ursin, Holger ; Eriksen, Hege R.
The cognitive activation theory of stress Psychoneuroendocrinology, Vol. 29, issue 5, p. 567-92, 2004
3. ↑  Eriksen, Hege R. ; Murison, Robert ; Pensgaard, AM ; Ursin, Holger. Cognitive activation theory of stress (CATS): From fish brains to the Olympics. Psychoneuroendocrinology, Vol. 30, issue 10, p. 933-8, 2005
4. ↑   Eriksen, Hege R. ; Ursin, Holger. Subjective health complaints, sensitization, and sustained cognitive activation (stress) Journal of psychosomatic research, Vol. 56, issue 4, p. 445-8, 2004
5. ↑  ISBM Newsletter Volume 9, February 2009

Eksterne lenker
---------------

* (no) Publikasjoner av Hege R. Eriksen i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin Rediger på Wikidata

* (no) Publikasjoner av Hege R. Eriksen i BIBSYS Rediger på Wikidata

* (en) Hege R. Eriksen – profil hos Google Scholar Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** CRIStin **·** Google Scholar

 |
**Odd Skullerud** (født 19. juli 1943 i Kragerø) er en norsk kunstmaler. Da han var to år flyttet familien til Onsøy ved Fredrikstad der faren fikk lærerpost. Odd utdannet seg til konditor, men det var billedkunstner han ville være. Han debuterte som kunstner i 1962, som 19-åring, i bibliotekets eventyrsal i Fredrikstad, i regi av Fredrikstad Kunstforening. Han studerte ved Statens Håndverks- og kunstindustriskole 1964-67 og ved Statens kunstakademi 1967-71, der han studerte under Åge Storstein og Alf Jørgen Aas. Han fikk sterke impulser fra sarpingen Håkon Stenstadvold (1912–1977), rektor ved Statens Håndverks- og kunstindustriskole. Skullerud er innkjøpt av Nasjonalgalleriet, Riksgalleriet, Norsk kulturråd m. m. Han er først og fremst landskapsmaler. I maleriene sine legger han stor vekt på abstrakte elementer, form og farge og liker kontraster. Odd er kjent for å male og gjengi variasjonene i Østfoldlandskapet. Hans kjærlighet til farsgården Busleth i Rakkestad har betydd mye for hans kunstneriske utvikling. I 2008 ble Odd Skulleruds produktive livsverk utgitt i boken "Maleren som elsket Østfold", skrevet av Tore Stubberud, utgitt på Valdisholm Forlag.

Odd Skullerud bor på Kallerød ved Manstad i Onsøy, her har han bygget opp et helt tun av gamle hus og stabbur, som blant annet fungerer som atelier.

Odd Skullerud er gift med Anne L. Apaydinli Skullerud og er også billedkunstner.

Referanser
----------

1. ↑   Norsk kunstnerleksikon, Norsk kunstnerleksikon ID Odd\_Skullerud, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   KulturNav, KulturNav-ID aaf6bfbe-35a5-4022-a592-c2d59f643d90, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Stubberud,Tore: *Maleren som elsket Østfold. Om Odd Skullerud.* Valdisholm Forlag. ISBN 97882-7412-069-3.

Eksterne lenker
---------------

* Nettgalleri ved Galleri Henrik Gerner
* Utstilling i Kunstnerforbundet 2008
* Liste over utstillingstilbud på gallerier, museer og lignende
* Kulturnett Østfold. Artikkel 2003
* Østfold kunstnersenter. CV 2009
* Rakkestad Avis. Mars 2010
* Fredrikstad Blad. August 2008

Portal: Kunst

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Norsk kunstnerleksikon **·** BIBSYS **·** VIAF **·** ISNI **·** KulturNav
 |
**Hege Solbakken** (født 22. juli 1972 i Austevoll) er en norsk politiker som representerer Senterpartiet. Hun er fra 2009 statssekretær i Kommunal- og regionaldepartementet (i permisjon 16. januar 2012-17. september 2012).

Solbakken har en bred utdannelse innen tysk, statsvitenskap og psykologi, og tok i 2001 hovedfag i sammenlignende politikk fra Universitetet i Bergen på hovedoppgaven *Kan frivillige organisasjonar styrke sivilsamfunnet? Tilfellet Etiopia.*

Solbakken har politisk erfaring både internt i Senterpartiet og fra rikspolitiske organer. Hun entret den rikspolitiske arenaen i 1997 som konsulent for Senterpartiets stortingsgruppe. Hun ble i 1999 politisk rådgiver for samme gruppe, et verv hun avbrutt av andre verv hadde fram til 2005. I 2000 var hun politisk rådgiver for fiskeriministeren i Kjell Magne Bondeviks andre regjering, og i 2003–2004 jobbet hun som rådgiver i kystavdelingen i Fiskeridepartementet. Solbakken ble i 2005 utnevnt som statssekretær ved Statsministerens kontor, i 2008 som statssekretær i Samferdselsdepartementet og i 2009 som statssekretær i Kommunal- og regionaldepartementet.

Hun har også erfaring fra Nei til EU.

Kilder
------

* Regjeringen.no om Hege Solbakken
* Statssekretær Hege Solbakken
* Samferdselsdepartementet: Hege Solbakken – ny statssekretær

Eksterne lenker
---------------

* (no) Hege Solbakken hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF
 |
**Odd Solem** (født 24. desember 1906, død 3. august 1983) var en norsk krigshelt, psykiater og foregangsmann innen barnepsykiatri.

Han var gift med forfatteren Mai Lindegård. Ekteparet kjøpte gården «Eidene» eller «Eiane» på Tjøme i 1949. Der etablerte de «Mai Lindegaards Stiftelse, dr. Solems Klinikk for nervøse barn», som åpnet dørene i 1950 og fikk status som klinikk i 1953. Dette var Norges første behandlingshjem for barn med psykiatriske lidelser. Institusjonen tok imot barn av begge kjønn, og hadde fire avdelinger, som alle hadde egne hobbyrom samt oppholdsstuer kalt «koserum». Det var også skole med fem klasserom på klinikken. Anlegget bestod av ti hus. Ekteparet Solem var sammen ansvarlige for driften frem til Mai Lindegård Solem døde i 1968. I 1974 ble eiendommen skjenket til Norges Røde Kors.

Barnepsykologen Magne Raundalen har oppgitt at hans interesse for barns ve og vel ble vekket da han i 1961 begynte som sivilarbeider ved denne klinikken. *— Det mest kontroversielle med doktor Odd Solems behandlingsmetoder, var at det var absolutt ingen straff. Solem var en meget spesiell mann, som var opptatt av at barna skulle bli hørt, og ha rett til å klage på personalet,* uttalte Raundalen i et intervju i 2009.

Referanser
----------

1. 1 2 3   Slekt og Datas Gravminnebase, «Minneside basert på bilder og gravminnedata for Odd Solem, (24.desember 1906 - 03.august 1983).», besøkt 8. august 2021[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2  «Behandlingshjemmet Mai Lindegårds Stiftelse, Dr. Solems klinikk». *Psykiatriske behandlingshjem for barn og ungdom*. Norsk forening for barne- og ungdomspsykiatriske institusjoner. s. 18–19.
3. ↑  «Historien om Eidene». Norges Røde Kors. Besøkt 30.08.2016.
4. ↑  Kjartan Brügger Bjånesøy (18. mai 2009). «Barnevakta (portrettintervju med Magne Raundalen)». *Dagbladets helgetillegg "Magasinet"*.
**Hege Fernanda Øygaren** (født 5. april 1961 i Oslo) er en norsk journalist som begynte sin karriere i Norges første kvinnedrevne nærradio, *radiOrakel*, der hun var programleder for den aller første sendingen 16. oktober 1982, og arbeidet som daglig leder fram til 1984. Sitt yrkesaktive liv har hun fra 1984 hatt i NRK, der hun i flere år var programleder i *Østlandssendingen*, *Nitimen* og *Reiseradioen* i P1. På fjernsyn (NRK1) ledet hun *På kino* sammen med Pål Bang-Hansen fra 1989, og hun var programleder av *Sommeråpent* i åpningssesongen i 1993. 

Hun har dessuten ledet NRKs sendinger fra Slottsplassen i Oslo 17. mai i 1994 og 1995.

I kortere perioder utenfor NRK har hun arbeidet som journalist i *Osloavisen* i 1988, og som informasjonssjef i *Oslo Promotion* i 1990.

Fra 1999 har hun arbeidet med den redaksjonelle ledelsen av NRK.no.

Tekster og bøker
----------------

Hege Øygaren har utgitt boka *Husk dine drømmer, husk deg selv* på J.W. Cappelen forlag i 1991 (i dag Cappelen Damm). Hun har skrevet sangtekster for Gudny Aspaas (*Snap-shots*, 1985) og Elin Rosseland (*Fair Play*, Odin Records, 1989).

Eksterne lenker
---------------

* (en) Hege Øygaren på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
* (no) NRK TV: "På kino i kveld" 1990
* (no) «NRK TV - Se Gratulerer med dagen!» **(norsk)**. 17. mai 1994. Besøkt 21. januar 2018.
* (no) NRK TV: "ZTING 1985"«Gudny Aspaas "Snapshots" (Aspaas/Øygaren)». NRK. 26.4.1985. Besøkt 21. januar 2018.  Gudny Aspaas fremfører "Snapshots" av Hege Øygaren
* (no) Nasjonalbiblioteket: Hege Øygaren (1991). «Husk dine drømmer - husk deg selv». Besøkt 21.1.2018.
**Gullkronene natrurreservat** ligger på slettelandet nordvest for Tønsberg by, på eiendommen til Jarlsberg hovedgård i Tønsberg kommune. Reservatet består av to nærliggende områder med lauvskog, herunder ask, hegg, bøk, eik og lønn. Området er meget gammelt kulturlandskap, med flere gravhauger fra vikingtid og jernalder. Reservatets egenart krever at det drives noe skjøtsel.

Her finnes også viltvoksende humle, etter å ha vært introdusert i 1831. Og i 1995 ble det gjenfunnet en forekomst av soppen safrankjuke for første gang siden 1883.

Alléene gjennom skogen ble anlagt rundt 1720 som del av et stort parkanlegg i barokkstil. 

* Byfjorden i Tønsberg 1967, med Nøtterøy til venstre, byen til høyre og Sem og Indre Vestfold i bakgrunnen. Gullkronene kan skimtes som grønne skogsholt til venstre for den hvite Jarlsberg hovedgård, midt i bakgrunnen. Postkort: Widerøe/VestfoldmuseeneByfjorden i Tønsberg 1967, med Nøtterøy til venstre, byen til høyre og Sem og Indre Vestfold i bakgrunnen. Gullkronene kan skimtes som grønne skogsholt til venstre for den hvite Jarlsberg hovedgård, midt i bakgrunnen. Postkort: Widerøe/Vestfoldmuseene
* Hveteåker like ved Jarlsberg hovedgård, med Gullkronene i bakgrunnen.Hveteåker like ved Jarlsberg hovedgård, med Gullkronene i bakgrunnen.

Referanser
----------

Kart fra 1865 over Tønsberg by med omegn viser Lille Gullkrone som «Guldkronen» og «Parken i Forbindelse med Frugthauge» ved Jarlsberg hovedgård oppe mot høyre i bildet. Store Gullkrone er markert som «Lystskov». Kart: Kartverket 
1. ↑  (no) Gullkronene naturreservat i Miljødirektoratets nettsted Naturbase
2. ↑  «Fylkesmannen i Vestfold, informasjonsblad» (PDF). Arkivert fra originalen (PDF) 9. mars 2016. Besøkt 1. mars 2014.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Naturbase
 |
**Kjerrevei** er en vei som er farbar med hest og kjerre, i motsetning til stier og hulveier, der transport av last med hest foregikk med kløv, slep eller slede.

Kjerreveier ble anlagt ettersom transportbehovet over land ble større, ofte i forbindelse med postruter og reisevirksomhet mellom landsdelene. Noen av kjerreveiene fikk status som kongeveier, og kjennetegnes av forseggjorte veikanter og velbygde broer med veibredde om lag to meter. Andre var det ikke så farlig med, bare lasset kom fram, og det var det bredden av veien og dybden på hullene som avgjorde. Mange gårder har hatt kjerrevei fram til våre dager.

Siden hesten gjorde fra seg i bevegelse, ble veien godt gjødslet. Dette satte spor i form av en rikholdig flora i veikantene. Planter som prøvde å vokse i sporene ble enten tråkket i stykker av hesteskoene eller kjørt ned av jernbeslåtte hjul. Når veien gikk ut av bruk ble den raskt overtatt av vegetasjon.

Etterhvert gjorde behovet for veier i Danmark-Norge som var farbare med kjerre og vogn seg gjeldende, så de lokale bøndene ble pålagt veiplikt, og veikravet ble i flere deler av landet oppgradert til kongevei.

Referanser
----------

1. ↑  *Over stokk og stein*. Vindfang. 2015. ISBN 9788293071242.

Litteratur
----------

* Fønnebø, Reidar. Oldtidsveger – Slep og kongeveger i Oslo og på Østlandet. Oslo: Orion, 2004.
**Ren Zhengfei** (kinesisk: 任正非, f. 1944 i Guizhou i Folkerepublikken Kina (贵州)) er president i elektronikkselskapet Huawei (华为技术有限公司), som ligger i Shenzhen. *Forbes* hadde ham på 190.-plass på listen over Kinas 400 rikeste personer.

Huawei
------

I 1987 grunnla Ren selskapet Huawei, som utvikler nettverks- og telekommunikasjonsutstyr. Han er også direktør i selskapet. Selskapet er et av verdens ledende selskaper innen telekommunikasjonsbransjen, med en årlig omsetning på 8,2 milliarder dollar og mer enn 44 000 ansatte i 2006.

Kommunistpartiet
----------------

Ren var tidligere offiser i Folkets frigjøringshær. Han ble medlem av Det kinesiske kommunistparti i 1958, og er medlem av den 12. nasjonalkongressen.

Referanser
----------

1. ↑   Munzinger Personen, Munzinger IBA 00000031581, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «The 400 Richest Chinese». Forbes. 2006. Besøkt 15.12.2006.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Ren Zhengfei hos China Vitae Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** NDL **·** Munzinger (iba)
 |
**Bjørn Willy Mortensen** (født 15. februar 1941 i Oslo, død 19. desember 1993) var en norsk grafiker, tegner, bokillustratør og jazzbassist.

Mortensen studerte under Chrix Dahl og Olav Mosebekk ved Statens håndverks- og kunstindustriskole fra 1960 til 1964. Han ble særlig kjent for koldnålsraderinger, litografier og bokillustrasjoner med figurative motiver, både fantasifulle, eksistensielt alvorstunge og politiske. Mortensen deltok også på en mengde utstillinger og er representert i offentlige samlinger.

Mortensen spilte dessuten bass i Stokstad/Jensen Trad.Band på 1960- og 1970-tallet.

Referanser
----------

1. ↑   Artists of the World Online, AKL Online kunstner-ID 00321917[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   KulturNav, KulturNav-ID e3c5d1ac-91d2-4280-9f17-ee52f0cb2655, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   Kunstindeks Danmark, Kunstindeks Danmark kunstner ID 40428, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
4. ↑  Gravferdsetaten i Oslo kommune

Portal: Jazz

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk kunstnerleksikon **·** BIBSYS **·** Kunstindeks Danmark **·** VIAF **·** KulturNav
 |
Juledekorasjoner i Zhabei
Zhabei
Vestre Tianmugate
**Zhabei** (kinesisk: 闸北区, pinyin: *Zháběi Qū*, Wade-Giles: *Cha-pei*, wu: *zah入poh入*) er ett av de ti indre bydistrikter i Shanghai i Folkerepublikken Kina. Det har et areal på 29,26 km² og 707 869 innbyggere (2003). Det gir en tetthet på 24 192 innbyggere pr km².

Suzhouelven, som er Shanghais nest viktigste elv (etter Huangpu), renner gjennom de sørligste deler av Zhabei, og elvebreddene den har i distrikter er på 4,1 kilometers lengde. Shanghais jernbanestasjon ligger ved Molingaten i Zhabei. Den gamle hovedjernbanestasjonen lå også i Zhabei, ved Østre Tianmugaten. Den ble etter stengningen i 1987 omgjort til jernbanemuseum.

Historisk har Zhabei vært et tett befolket arbeiderområde. Befolkningen har imidlertid endret seg over tid etterhvert som den klassiske industrien i stor grad har blitt flyttet til nye bydeler. Boligprisene er generelt lavere enn i de nærliggende nordlige bydistriktene Putuo og Hongkou.

Det satses stort på multimediautvikling i distriktet, der man finner Shanghai Multimedia Valley (SMV) som tiltrekker seg media- og IT-talenter. Man er langt fremme i 3D-filmteknologi.

Administrative enheter
----------------------

**Subdistrikter:**

* Vestre Tianmu lu (天目西路街道), Beizhan (北站街道), Baoshan lu (宝山路街道), Vestre Zhijiang lu (芷江西路街道), Gonghexin lu (共和新路街道), Daning lu (大宁路街道), Pengpu nye landsby (彭浦新村街道), Linfen lu (临汾路街道).

**Storkommune:**

* Pengpu (彭浦镇).

Referanser
----------

1. ↑  «闸北区-行政区划网 www.xzqh.org» **(forenklet kinesisk)**. XZQH. Besøkt 24. mai 2012.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Zhabei District – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
**Bjørn Algrim** (født 14. februar  1956 i Oslo) er en norsk kunstmaler. Han arbeider i en klassisk figurativ teknikk og lager blant annet noe av malingen sin selv. Algrim er utdannet ved Oslo tegne- og reklameskole og har tatt privatstudier i klassisk figurativ kunst ved Nerdrumskolen (3 år).

Algrim har deltatt på en rekke utstillinger i Norge og i utlandet. Han har i noen av sine verker tatt opp samfunnsaktuelle temaer som Torgersen-saken, hvor han malte maleriet «Livsvarig fordømt». Han har også malt «Julepresangen» som tar opp voksnes alkoholmisbruk og forholdet til barn i julen. Maleriet ble omtalt i media og stilt ut på Henie Onstad kunstsenter.

Algrim har malt et maleri med tittelen «Vi kan ikke forby alt som er farlig i dette landet» som omhandler daværende helseminister Dagfinn Høybråten. Senere har han malt et portrettmaleri av politikeren.

Algrim har malt en rekke portretter av kjente personer som: Thor Heyerdahl, Henki Kolstad, Jan Otto Johansen, Knut Dahl, Rolf B. Wegner og Kris Kristofferson.

Referanser
----------

1. ↑  Maler sin far som alkis - VG
2. ↑  – Unnskyld, Dagfinn – Dagbladet

Eksterne lenker
---------------

* Algrim.com

Portal: Kunst
**Zhalantun**  eller **Zalantun** (kinesisk: 扎兰屯, pinyin: *Zhālántún* ) er et byfylke med en befolkning på 421 048 (1999) i Hulunbuir i Indre Mongolia i Folkerepublikken Kina. Det ligger i den nordøstlige utkant av Indre Mongolia, i et område som før ble regnet til det nordlige Mandsjuria. 

Byen var tidligere kalt **Bùtèhā** 布特哈, og ble et administrativt senter under Kangxi-tiden. I 1929 fikk den navnet **Yalu fylke** (雅鲁 *Yǎlǔxiàn*) ettersom Yaluelven renner her, men i 1933 ble den **Zhalantun banner** (扎兰屯旗 *Zhālántún Qí*). I 1983 opphørte den som banner og ble byfylke og del av byprefekturet Hulunbuir.

Zhalantuns økonomi er primært tuftet på jordbruk, husdyrhold, skogbruk og turisme (området har stor naturskjønnhet).

Naturpark
---------

Zhalantun nasjonalpark (扎兰屯风景名胜区) ligger her. Hexingten i parken er på UNESCOs Global Network of National Geoparks.

Samferdsel
----------

### Jernbane

Harbin–Manzhouli-banen krysser gjennom onrådet.

### Vei

Kinas riksvei 111 løper gjennom området, på sin vei fra Beijing via Chifeng til Jiagedaqi i provinsen Heilongjiang.

Norsk misjon
------------

I 1933 grunnla misjonæren Arne Anda fra Det norske lutherske Kinamissionsforbund en misjonsstasjon i Zhalantun. Den ble evakuert av de norske misjonærene i 1946 på grunn av at det var umulig å fortsette arbeidet under det kommunistiske styret som ble innført med den sovjetiske invasjon i august 1945. Allerede under den tiden japanerne hadde hersket, ble det gradvis mer og mer vanskelig å drive misjonen.

Referanser
----------

1. ↑  National Population Statistics Materials by County and City – 1999 Period, *i* China County & City Population 1999, Harvard China Historical GIS

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Zhalantun – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
**Bjørn Alfred Ropstad** (født 31. mai 1958) er en norsk politiker (KrF) som var ordfører i Evje og Hornnes kommune fra 1999 til 2019. Han stilte ikke til gjenvalg ved kommunestyrevalget 2019, men var partiets førstekandidat til fylkestingsvalget i Agder og ble da valgt til fylkesvaraordfører i Agder.

Ropstad vokste opp på Kile i Vennesla kommune, tok økonomisk utdannelse og jobbet på Trygdekontoret i Kristiansand. Siden fikk han jobb på Hægeland før han begynte som kunderådgiver i Nordea på Evje, en stilling han hadde til han ble valgt som ordfører i Evje og Hornnes kommune. Ropstad representerer Kristelig Folkeparti og ble valgt til ordfører i 1999, og på nytt i 2003, 2007, 2011 og i 2015. Han har vært en populær ordfører. Ved valget i 2007 var det direkte ordførervalg i kommunen. Ropstad fikk 634 stemmer, mens nærmeste konkurrent fikk 197. 

Ropstad, som bor på Moisund, er gift og har fire barn. Sønnen Kjell Ingolf har fulgt i sin fars politiske fotspor og har vært stortingsrepresentant (KrF) fra 2009, statsråd fra 2019 til 2021 og partileder fra 2019 til 2021.

Kilder
------

* Ørjan Hatteberg: *Bjørn A. Ropstad fyller 50 år i morgon* Setesdølen 30. mai 2008, side 8

Eksterne lenker
---------------

* (no) Bjørn Alfred Ropstad hos Stortinget Rediger på Wikidata

* (no) Bjørn Alfred Ropstad hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata
* (no) Artikkel om Ropstad på Setesdalswiki.no

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Stortinget
 |
**NTG Kongsvinger** (stiftet i 1999) er en privat videregående skole som ligger i Kongsvinger i Innlandet og er en del av Norges Toppidrettsgymnas.

Skolen har opplegg for følgende idretter: dans, fotball, håndball, skyting og sykling. Elevene lærer hvordan det er å være toppidrettsutøver, med støtteapparat som heltidsansatte trenere, fysioterapeut, fleksible lærere og ledere.

Blant anleggene som benyttes er Kongsvingerhallen og Tråstadhallen med fotball-, håndball- og skytebane, samt styrketreningsrom. I gangavstand finnes det også en svømmehall, ishall, tennishall, friidrettsstadion og spesialrom for basis- og dansetrening.

Kjente elever
-------------

Flere av de tidligere elevene ved NTG Kongsvinger har oppnådd internasjonal suksess. Noen har også blitt verdensmestere:

* Jenny Vatne, skyting
* Ole-Kristian Bryhn, skyting
* Sina Busk, skyting
* Kristoffer Halvorsen, sykkel
* Andrea Solbjør, discodans/freestyle
* Aron Bye, discodans/freestyle
* Stephanie Grundsøe, skyting
* Simon Kolstad Claussen, skyting

Andre utøvere som har vært elever ved skolen er Malin Westerheim, Þórey Anna Ásgeirsdóttir, Lars Christian Krogh Gerson, Cathrine Dekkerhus, Miriam Bjørnsrud, Ida Elise Enget og Martin Ellingsen.

Referanser
----------

1. ↑  Wall of Fame NTG Kongsvinger

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Nasjonalt skoleregister **·** Brønnøysundregistrene
 |
Med **ren tekst** menes i datasammenheng tekst som ikke inneholder spesielle formateringskoder til bruk for eksempel i tekstbehandlere eller andre dataprogrammer.
Filene er lesbare for mennesker, i motsetning til binærfiler som ofte bare er forståelig for datamaskiner.

Ren tekst har vært i bruk siden datamaskinens begynnelse, og blir i dag brukt til alt fra småfiler (inneholder mange ganger ingen tegnkoder i det hele tatt, kun tekst og linjeskift) til store datamengder, i stadig større grad i form av XML.
Et eksempel på dette er også her – alle artikler på Wikipedia er skrevet i ren tekst med enkle formateringskoder.
Dette gjør det enkelt å importere teksten inn i tekstbehandlere eller andre programmer.

Den vanligste forskjellen på tekstfiler er tegnsettet, den interne tallverdien som et tegn representeres ved i maskinen.
Det mest utbredte tegnsettet i den vestlige verden i dag (2005) er ISO-8859-1, men det finnes mange varianter, her er en liste over de vanligste:

UTF-8
Et tegnsett for koding av Unicode og er det tegnsettet som øker mest i bruk i den vestlige verden. (Først publisert i 1992 september).
ISO-8859-1 / Latin1
Det vanligste tegnsettet på GNU/Linux og Microsoft Windows siden 1990-tallet. Vedlikeholdet av denne standarden ble formelt avsluttet i juni 2004. (Først publisert i 1998).
ISO-8859-15 / Latin0
En variasjon av Latin1 der tegnet *¤* er byttet ut med *€* (først publisert i 1999).
CP865
Det skandinaviske tegnsettet for bruk under MS-DOS (lansert cirka 1986/1987).
CP437
Det originale PC-tegnsettet for bruk i USA (brukt med IBM PC DOS i 1980-årene[]).
Macintosh
..
Oppfatningen om hvilke filer som kan defineres som «ren tekst» har forandret seg i årenes løp. I begynnelsen da ASCII dominerte med sine syv bit, ble kun filer som bare inneholdt tegn i området 32–127 regnet som dette.
Etterhvert som 8-bit tegnsett ble mer og mer vanlig omfattet «ren tekst»-begrepet i tillegg til den foregående definisjonen også visse tegn i området 128–255. De fleste tegnsettene baserte seg på kun åtte bit, noe som begrenset antall tegn per tegnsett til 256. Dette forandret seg da Unicode ble introdusert, og en vanlig oppfatning av ren tekst er at den skal være leselig for det menneskelige øye.

En annen forskjell mellom filer som kan karakteriseres som «ren tekst» er formen på linjeskift.
Eksempler på dette er 0x0A for Unix-lignende systemer og 0x0D+0x0A i MS-DOS og Microsoft Windows.

Se også
-------

* Tekstfil med skilletegn, data lagret i todimensjonale tabeller ved å skille verdiene i hver rad med spesifikke skilletegn, for eksempel kommaseparert tekstfil, semikolonseparert tekstfil

Referanser
----------

1. ↑  «DOS codepages (and their history)». *www.aivosto.com*. Besøkt 19. november 2022.
*Se også sosialøkonomen Bjørn Larsen*

**Bjørn Arild Larsen** (født 30. mars 1926, død 7. august 2018) var en norsk interiørarkitekt, møbeldesigner og industridesigner, og professor på Statens Håndverks- og Kunstindustriskole fra 1973 til 1994.

«Det mest iøynefallende resultat av samarbeidet med Lund & Slaatto må ha vært Paviljongen friluftsrestaurant, beskrivende kalt 'Multemyra', i Studenterlunden 1980». Han har også tegnet veier, benker, belysning og søppelkasser til Studenterlunden 1986
Han var utdannet ved SHKS 1948, og ble raskt timelærer ved skolen, etterhvert overlærer og fra 1973 professor. Fra 1952 hadde han i tillegg egen praksis som interiørarkitekt og industridesigner. Som interiørarkitekt samarbeidet han med Bendt Winge og arkitektene Arne Korsmo og Lund & Slaatto. Han har deltatt i utredningsarbeid og organisasjonsarbeid, blant annet som leder av Norske interiørarkitekter og møbeldesigneres landsforening 1965-68, leder av Norske Industridesignere 1969-71 og president i Landsforbundet Norsk Form 1991-94.

Som industridesigner har han blant annet utført dørvridere for Trio – som gav ham en gullmedalje ved Triennalen i Milano 1957, en snøskuffe for Fiskars og en sammenleggbar spade. Han har mottatt Merket for god design fire ganger. I 1973 vant han sammen med Terje Meyer og Jan S. Christensen førstepris i en internasjonal designkonkurranse i Japan om fremtidens sykkel. Han har også tegnet reoler og lysarmatur, kontormøbler, auditoriestoler og støpegods for kaminer.

Som møbeldesigner har han blant annet utført stolene til salongen i Nationaltheatret 1982 og i Det norske teatret 1983. Han har også hatt innredningsoppdrag i Asker rådhus 1963–64, Høvringen høyfjellshotell 1971 og 1977, Chateau Neuf 1972 og 1990–92, Det Norske Veritas på Høvik 1972–76 og Norges Bank 1976–86. Han var sentral da Brenneriet i Røykenvik på Hadeland ble omformet til kulturhus med mere 1985–90.

Han mottok Jacobprisen i 1976; fikk Oslo bys kulturstipend i 1988, IFI Award fra International Federation of Interior Architects/Designers i 1989, Norsk Forms hederspris i 2002 og ble æresmedlem i Norske interiørarkitekter og møbeldesigneres landsforening i 2005. Han er innkjøpt av kunstindustrimuseene i Oslo og Trondheim.

Referanser
----------

1. ↑   Norsk kunstnerleksikon, oppført som Bjørn Larsen, Norsk kunstnerleksikon ID Bjørn\_Larsen, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   jolstad.vareminnesider.no[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  «Dødsannonse Bjørn Arild Larsen». *jolstad.vareminnesider.no*. Besøkt 8. desember 2022.
4. 1 2 3  Bjørn A Larsen. (2012-02-27) I Norsk biografisk leksikon.
5. ↑  «Bjørn A. Larsen» i Norsk kunstnerleksikon. Oslo, 1982-86
6. 1 2  Leena Mannila. *God form i Norge, Jacob-prisens vinnere 1957-1995*. Messel forlag / Norsk Form, 1996. ISBN 82-452-0011-5. (ebok)
7. ↑  norskdesign.no Søk i designpriser[*død lenke*]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Norsk kunstnerleksikon **·** VIAF **·** ULAN **·** KulturNav **·** KulturNav
 |
**Diadumenianus** (født 14. september 208, død sommeren 218) var sønn av den romerske keiser Macrinus, og tjente sin far kortvarig som *cæsar* (mai 217-218) og som *augustus* (i 218).

Diadumenianus ble født den 14. september 208 eller, i henhold til *Historia Augusta*, den 19. september samme år ettersom han delte fødselsdag med keiser Antoninus Pius. Hans mor var keiserinne Nonia Celsa, skjønt svært lite er kjent om henne: hun er kun nevnt med navn av *Historia Augusta*. Diadumenianus ble født som Marcus Opellius Diadumenianus, men hans navn ble endret og lagt til Antoninus for å forsterke forbindelsen til familien til Marcus Aurelius slik som det også ble gjort med Caracalla.

Diadumenianus fikk liten tid til å nyte sin posisjon eller lære noe for de muligheter den ga ham da legionene i Syria gjorde opprør i mai 218 og erklærte Heliogabalus som hersker av Romerriket. Heliogabalus' tilhengere betraktet Macrinus som en illegitim sønn av Caracalla. Macrinus, som fortsatt bodde i Apamea i Syria, svarte med å heve sin sønn opp som medhersker med tittelen *augustus*. Etter at Macrinus gikk på et nederlag i det avgjørende slaget mot Elagabalus ved Antiokia ved Orontes den 8. juni, forsøkte Macrinus å flykte til Roma, men ble innhentet og drept. Det ble gjort forsøk på å få sendt Diadumenianus i sikkerhet til parterkongen Artabanes IV, men han ble raskt pågrepet på flukt i Zeugma og henrettet. Hans hode ble skåret av og gitt til Heliogabalus som trofé. Som vanlig i slike tilfeller fulgte en utrenskning av hans minne, *damnatio memoriae*.

Eksterne lenker
---------------

* Life of Diadumenianus, *Historia Augusta* hos LacusCurtius: latinsk tekst og oversettelse til engelsk
* *De imperatoribus Romanis*, en encyclopedi på nettet om romerske keisere

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** VIAF **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Ren matematikk** er den delen av matematikken som ikke fokuserer på anvendelser. Ofte deler en matematikken inn i ren og anvendt matematikk, med statistikk og matematikkdidaktikk som tredje og fjerde kategori. Fra 1700-tallet og fremover var dette en anerkjent kategori av matematisk aktivitet. Ren matematikk står i rak motsetning til de delene av matematikken som søker å tilfredsstille behovene fra navigasjon, astronomi, fysikk, ingeniørvitenskap osv.

Historie
--------

### 1800-tallet

På midten av 1800-tallet ble det opprettet et professorat i ren matematikk ved University of Cambridge. Det kan ha vært på denne tiden at ideen om ren matematikk som en egen disiplin ble til. Gauss' generasjon hadde ikke noe skarpt skille mellom ren og anvendt matematikk. I de påfølgende årene ble det en spesialisering og profesjonalisering av matematikken (særlig i forbindelse med Weierstrass' tilnærmelse til matematisk analyse) som gjorde skillet stadig mer tydelig.

### 1900-tallet

I starten av 1900-tallet førte David Hilberts eksempel til at matematikere tok opp den aksiomatiske metode. Den logiske formuleringen av ren matematikk som Bertrand Russell foreslo ble mer og mer troverdig etter hvert som stadig større deler av matematikken ble aksiomatisert. Dermed kunne også en stadig større del av matematikken bevises ved hjelp av en streng bevisførsel. 

I tradisjonen som utviklet seg frem til og rundt Bourbaki-gruppen, ble ren matematikk sett på som den matematikken som kunne bevises. Gjennom en slik utvikling ble synet på ren matematikk endret, og det å jobbe med ren matematikk begynte å bli anerkjent.

Generalitet og abstrahering
---------------------------

Geometri har utviklet seg slik at det nå også består av topologi. Algebra har utviklet seg og består nå også av abstrakt algebra, mens analysen nå består av både matematisk analyse og funksjonsanalyse, og dessuten har vi også fått reell analyse og kompleks analyse. Hver av disse grenene av den mer abstrakte matematikken har mange undergrener, og det er faktisk koblinger mellom ren matematikk og anvendt matematikk på flere områder. Likevel har vi sett en klar abstrahering av matematikken. 

I praksis har denne utviklingen ført til et skarpt skille mellom matematikk og fysikk, særlig fra 1950 til 1980. Noen har kritisert denne utviklingen og sagt at det har blitt for mye Hilbert og ikke nok Poincaré.

Renhet
------

Matematikere har alltid hatt ulike meninger om skillet mellom ren og anvendt matematikk. Et av de tydeligste eksemplene i moderne tid er den debatten som vi finner i G.H. Hardys *A Mathematician's Apology*. Her angriper forfatteren (som er tallteoretiker) den anvendte matematikken og kaller den «stygg» og «kjedelig». Samtidig sammenligner han ren matematikk med malerkunst og poesi. Hardys kjærlighet til tallteoriens klare unyttighet har senere vist seg å være uberettiget, etter som blant annet bruken av kryptografiske metoder støtter seg sterkt på dette feltet.

Se også
-------

* Anvendt matematikk

Eksterne lenker
---------------

* *What is Pure Mathematics?* av Lis D'Alessio, University of Waterloo
* *What is Pure Mathematics?* av Professor P.J. Giblin The University of Liverpool