recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Simpson-approksimasjonen består i å erstatte funksjonen *y = f*(*x*) (blå) med en parabelbuei (rød) i hvert lite intervall.
**Simpson-integrasjon** er en metode i numerisk analyse til beregning av den tilnærmete verdien for det bestemte integralet av en funksjon. Approksimasjonen består i å utføre integrasjonen over like store intervaller hvor funksjonen erstattes med parabelbuer som går gjennom intervallenes midt- og endepunkt. 

Metoden har fått sitt navn etter den engelske matematiker Thomas Simpson som beskrev den på 1700-tallet. Men dens opphav går lenger tilbake. Vel hundre år tidligere hadde Kepler gjort bruk av den til beregning av volumet til en tønne med vin. Han antok at den krumme veggen til tønnen kunne beskrives som del av en parabel. På tysk omtales derfor denne integrasjonsmetoden som *Keplersche Fassregel* (Keplers tønneregel).

Matematisk formulering
----------------------

Forandrer funksjonen *y = f*(*x*) seg lite i det lukkete intervallet *a* ≤ *x* ≤ *b*, kan man erstatte den med kun en parabelbue. Denne har ligningen *y = Ax*2 + *Bx* + *C* hvor de ukjente koeffisientene bestemmes ut fra kravet om at den skal gå gjennom endepunktene og midtpunktet *m* = (*a + b*)/2  til intervallet. Legges dette i punktet *x* = 0, finner man dermed for parabelen

{\displaystyle y={\Big (}{y\_{0}-2y\_{1}+y\_{2} \over 2h^{2}}{\Big )}x^{2}+{\Big (}{y\_{2}-y\_{0} \over 2h}{\Big )}x+y\_{1}}
hvor *y*0 = *f*(*a*), *y*1 = *f*(*m*) og *y*2 = *f*(*b*). Kaller man lengden til intervallet *b - a* = 2*h*, fremkommer den tilnærmete verdien for integralet ved å integrere denne kvadratiske funksjonen fra -*h*  til *+h*. Det gir

{\displaystyle \int \_{a}^{b}f(x)\,dx\approx {\frac {h}{3}}(y\_{0}+4y\_{1}+y\_{2})}
Når integrasjonen går over et vilkårlig stort intervall, kan dette deles opp i *n* mindre delintervall hvor man kan benytte dette resultatet. Ved å adderere disse bidragene, kommer man frem til formelen for Simpson-integrasjon i det generelle tilfellet,

{\displaystyle \int \_{a}^{b}f(x)\,dx\approx {\frac {h}{3}}(y\_{0}+4y\_{1}+2y\_{2}+4y\_{3}+\cdots +2y\_{2n-2}+4y\_{2n-1}+y\_{2n})}
hvor nå lengden av et delintervall er 2*h* = (*b - a*)/*n*. Dette resultatet kan man også komme frem til etter en Richardson-ekstrapolasjon av den verdien som kommer frem ved trapesintegrasjon.

### Nøyaktighet

Kalles den eksakte verdien av integralet for *I*  og Simpson-approksimasjonen for *S*, er feilen *E* = *I - S*  i tilnærmelsen

{\displaystyle E=-{h^{4} \over 180}(b-a)f^{(4)}(c)}
hvor *c* er et tall i intervallet mellom *a* og *b*. Approksimasjonen er derfor ikke bare eksakt for funksjoner som er polynom av andre grad, men også for tredjegradspolynom som har den fjerdederiverte *f*(4) = 0. Generelt blir den bedre desto mindre intervallengden *h* er.

Referanser
----------

1. ↑   G. Hämmerlin and K-H. Hoffmann, *Numerical Mathematics*, Springer-Verlag, New York (1991). ISBN 978-0-387-97494-1.
2. ↑   R.L. Burden and D.J. Faires, *Numerical Analysis*, Brooks/Cole, Boston (2005). ISBN 0-538-73351-9.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MathWorld
 |
**Creative Assembly Sofia** (tidligere kjent som **Crytek Black Sea** og **Black Sea Studios**) er et bulgarsk spillstudio grunnlagt av Vesselin Handjiev i 2001, med hovedkontor i Sofia. Selskapet er mest kjent for *Knights of Honor*, et historisk sanntidsstrategispill sluppet ut for Windows i 2004, og for *WorldShift*, som ble sluppet ut i mai 2008.

14. juli 2008 ble selskapet kjøpt opp av Crytek, som omdøpte selskapet fra *Black Sea Studios* til Crytek Black Sea.

Utviklede spill
---------------

Som Black Sea Studios

| År | Spill | Utgiver | Sjanger | Referanse |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|
| 2004 | *Knights of Honor* | Sunflowers Interactive Entertainment | sanntidsstrategispill |  |
| 2008 | *WorldShift* | Playlogic Entertainment | Taktisk rollespill |  |

Som Crytek Black Sea

| År | Spill | Utgiver | Sjanger | Referanse |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|
| 2015 | *Arena of Fate* | Crytek | MOBA |  |

Referanser
----------

1. ↑  Crytek buys Black Sea Studios Arkivert 18. juli 2008 hos Wayback Machine.
2. ↑
3. ↑
4. ↑

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

Portal: Videospill
Simpsons paradoks for kvantitative data: en positiv trend ( ,  ) vises for to separate grupper, mens en negativ trend ( ) vises når gruppene kombineres.
**Simpsons paradoks** (også kalt **Yule-Simpson-effekten**) er at statistiske resultater fra en analyse av aggregert data, kan gi et annet resultat enn hva som er tilfelle i en statistisk analyse på gruppenivå. 

Fenomenet har vært kjent blant statistikere i mange år, men kan ikke sies å være kjent blant allmennheten. Det er viktig å ta hensyn til dette fenomenet dersom statistikk brukes som underlag for kausalitetsslutninger (dvs. at noe er årsak til noe annet).

Eksempel
--------

Tenk at det utføres en undersøkelse på hva ingeniører og lærer tjener fordelt mellom kjønn. Utvalget består av 20 mannlige og 5 kvinnelig ingeniører, og 15 mannlige og 10 kvinnelige lærere. Anta videre at de fire gruppene har følgende gjennomsnittlig lønnsnivå. 

|  | Menn | Kvinner |
| --- | --- | --- |
| Ingeniør | 800 000,- | 860 000,- |
| Lærer | 400 000,- | 430 000,- |
| Gjennomsnitt for kjønn | 628 571,- | 573 333,- |

Fra tabellen over ser vi at kvinnelig ingeniører tjener gjennomsnittlig bedre enn mannlige ingeniører, og at kvinnelige lærer tjener gjennomsnittlig bedre enn mannlige lærere, paradokset er at menn tjener gjennomsnittlig bedre enn kvinner. Årsaken er at det er forholdsvis flere menn enn kvinner som er ingeniører.

For å komme ut av dette paradokset må analysen standardiseres. I dette tilfellet vil det være å analysere gjennomsnittslønnen mellom kjønnene hvor forholdet mellom antall lærer og ingeniører holdes likt for begge kjønn.

Referanser
----------

1. ↑  
Bigelow, John & Malinas, Gary (02.02.2004). «Simpson's Paradox» **(engelsk)**. Stanford. Besøkt 17. juni 2013. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Stanford Encyclopedia of Philosophy
 |
Det egyptiske museet i Kairo har et av papyrusene med teksten til Anis lære.
***Anis lære*** er en tekst i *visdomslære*-sjangeren (sebayt) fra oldtidens Egypt, fra perioden kjent som Det nye riket. Teksten tilskrives Ani, en hoff-skriver hos dronning Ahmose-Nefertari fra det attende dynasti (ca 1550-1290 f.Kr.).

Teksten er utformet som farens råd og belæring til sin sønn. Den drøfter emner som respekt for gudene, respekt for mødre, ærlighet og selvbeherskelse. Teksten adskiller seg fra andre, tidligere verk i samme sjanger ved at den er skrevet til en mann av folket, og ved at teksten avsluttes med sønnens kommentarer og innvendinger til rådene.

Teksten er kjent fra en delvis komplett papyrus, datert ca 1000 f.Kr. som finnes i Det egyptiske museet i Kairo og fra fragmenter i andre samlinger. 

Skriftet er gjort kjent for moderne lesere gjennom Christian Jacqs bok *The Living Wisdom of Ancient Egypt*, 1999. Et utvalg av teksten er publisert på norsk i *Den egyptiske dødeboken, og tekster om livets vei,* 2001.

Referanser
----------

1. ↑  Saphinaz-Amal Naguib og Eldrid Johansen i innledningen til teksten i antologien *Den egyptiske dødeboken, og tekster om livets vei,* 2001.
**Verdens synsdag** er en internasjonal dag for å bevisstgjøre de globale problemstillingene som omhandler øyehelse. Verdens synsdag har blitt arrangert siden 2000, og blir arrangert på den andre torsdagen i oktober hvert år. I 2021 ble Verdens synsdag avholdt den 14. oktober.

Dagen er et initiativ av The International Agency for the Prevention of Blindness (IAPB) og Verdens helseorganisasjon (WHO). De har sammen skapt arrangementet for å rette fokus på og anerkjenne blindhet og synsnedsettelse som et stort internasjonalt helseproblem. I tillegg til dette, har IAPB som mål å påvirke regjeringer og helseministere verden over for å sette av midler til forebyggende tiltak mot blindhet.

Ifølge WHO, har minst 1 milliard mennesker nedsatt synsfunksjon som enten kan forebygges eller ikke har blitt kartlagt. Synsnedsettelse påvirker mennesker i alle aldre, men WHO informerer om at brorparten av problemer oppstår hos mennesker over 50 år. Nylig har medlemsland av WHO bundet seg til to synsmål for 2030: 40 prosent økning i rettelse av refraksjonsfeil, og 30 prosent økning i operasjoner av katarakt.

I Norge markeres dagen på ulike måter, og blant annet Norges Blindeforbund arrangerer seminarer og aktiviteter i forbindelse med dagen. I 2021 ble det arrangert seminarer i både Steinkjer og Trondheim for å rette fokus på temaet "Syn og psykisk helse".

Hovedtema på Verdens synsdag
----------------------------

De første fem årene av Verdens synsdag hadde ikke et bestemt tema eller fokusområde, men i 2005 kom temaet «The Right to Sight». Listen under viser en oversikt over temaene som har blitt brukt fra 2005:

* 2005: The Right to Sight
* 2006: Low Vision
* 2007: Vision for Children
* 2008: Fighting Vision Impairment in Later Life
* 2009: Gender and Eye Health
* 2010: Countdown to 2020
* 2011: Uten tema
* 2012: Uten tema
* 2013: Universal Eye Health
* 2014: No more Avoidable Blindness
* 2015: Eye care for all
* 2016: Stronger Together
* 2017: Make Vision Count
* 2018: Eye Care Everywhere
* 2019: Vision First
* 2020: Hope In Sight
* 2021: Love Your Eyes

Referanser
----------

1. 1 2  «World Sight Day 2021». *www.who.int* **(engelsk)**. Besøkt 1. november 2021.
2. ↑  «About World Sight Day». *The International Agency for the Prevention of Blindness* **(engelsk)**. Besøkt 1. november 2021.
3. ↑  «Verdens synsdag». *Blindeforbundet*. Arkivert fra originalen 11. november 2021. Besøkt 11. november 2021.
**Christopher Duncan Turk**, som vanligvis bare kalles «Turk», er en fiktiv person i TV-serien *Scrubs*.

Han er en kirurg ved det fiktive Sacred Heart Hospital, og er gift med Carla Espinosa. De begynte å gå på stevnemøter i løpet av Sesong 1, og giftet seg i Sesong 3. I løpet av sesong 4 opplever Turk og Carla noen ekteskapelige problemer. De tar ut seperasjon etter at Carla oppdager at Turk har opprettholdt et vennskap med en av hans tidligere kjærester uten å fortelle henne at han nå er gift. Denne situasjonen forverres etter at Carla og J. D. deler et etter å ha drukket alt for mye alkohol sammen. Til slutt fikser de to forholdet, og på slutten av Sesong fire blir de enige om å begynne å prøve å få en baby sammen. Sammen har de datteren Isabella Turk. Turk var John Dorian sin romkamerat ved College of William and Mary, og deretter når de skulle studere medisin. De har alltid hatt et ekstremt nært forhold.

Turk blir ofte referert til som «Turkleton» av Dr. Bob Kelso (spilt av Ken Jenkins) sjefen for Sacred Heart Hospital. Det kommer til og med til det punktet at på Carla og Turks bryllup uttalte en alkohol-påvirket Kelso at han tror Turks navn egentlig var Turk Turkleton. Kelso omtaler også Carla som «sykepleier Turkleton» etter at hun gifter seg med Turk.

Turk begynner sin karriere som kirurgisk praktikant ved Sacred Heart sykehus. Etter praksis-perioden begynner han som kirurg ved det samme sykehuset. Mot slutten av den åttende sesongen gjør Dr. Cox - Sacred Hearts nye sjef - Turk til sjef for sykehusets kirurgi-avdeling. I den niende sesongen begynner Turk som gjesteprofessor i kirurgi ved Winston University, en skole bygget på det samme stedet hvor det tidligere Sacred Heart-sykehuset - som innen den tid hadde blitt revet ned.

Familiehistorie
---------------

Turk har i hvert fall to brødre; Kevin og Jabbari. Kevin betalte for Turks college-utdannelse. Han har også nevnt en søster, en bipolar tante, og tre søskenbarn. Turk er tilsynelatende sterkt knyttet til moren sin, og Carla påstår hun har sett Turk og moren hans ligge i samme seng og kose.

Trivia
------

Turk er en trofast katolikk og går alltid med et kors om halsen, selv om troen hans ble satt sterkt på prøve i episoden «My own personal Jesus» hvor han behandler flere mennesker som lider av forferdelige skader. Troen hans på Gud er rystet etter å ha vært på vakt på julaften, Han føler seg derfor fortapt, men den religiøse troen hans blir gjenopprettet etter at han oppdager en høygravid pasient i nærheten av sykehuset - og han hjelper til med å føde barnet hennes. Han er en demokrat, som J.D. og dr. Cox og i episoden «My Cake» ble han diagnostisert med diabetes type 2. Det nevnes også at moren hans tilhører Jehovas vitner.
**Maximum illud** av 30. november 1919 var en pavelig encyklika som tegnet opp nye perspektiver for den katolske kirkes misjonsarbeide overfor de ikke-kristne.

Beskrivelse
-----------

Pave Benedikt XV krevde en bedre forberedelse av misjonærene, en dypere tilegnelse og forståelse av folkeslagenes kulturelle og nasjonale særegenheter, og utdannelsen av en lokal klerus.

### Oppfordring til misjon

Dosse fordringer, skrev paven, innebar at man legger bak seg selvrettferdig europeisk allmaktstenkning og bedreviterskap og en åpning mot de fremmede mentaliteters iboende egne verdier. «Tenk på at deres oppdrag ikke er utbredelsen av et menneskelig rike, men Kristi rike!» Dersom kirken vil være en sannelig katolsk kirke, da «kan ingen folkegruppe og ingen nasjon være eb fremmed».

### Om misjonsforståelsen

Så følger det en drøftelse av endringene i misjonsforståelsen. Paven fremmer disse forandringene og skriver tydelig at han vil dette dem konsekvent ut i livet. Han oppfordret misjonsbiskopene til å respektere og arbeide for å styrke den lokale geistlighets egenstendighet, for hr går det om å bevare og moderne kirken som institusjon og for å utbre troen.

### Misjonærenes plikter

Etter å ha beskrevet en misjonærs grunnoppgaver fore å bring frelsesbudskapet, formaner paven dem til å huske at det ikke er deres oppgave å vinne over menneskene deres eget jordiske borgerskap, men å verve dem for den himmelske borgerrett. 

Det pavelige skrivet avgrenser tydelig kirkelig misjonsarbeid fra statlig kolonisering.

Tekst
-----

* vatican.va: engelsk, italiensk og latin

Referanser
----------

1. ↑  Die deutschen Bischöfe 76 - Allen Völkern Sein Heil - Die Mission der Weltkirche 23. September 2004 (Mal:Webarchiv)
**Mankyua** (latin: *Mankyua*) er en planteslekt som tilhører ormetungefamilien. Denne familien har lenge blitt regnet som en del av bregneplantene. 

Plantene er flerårige, snaue og relativt små, de har en grønn bladplate som er steril, og en sporeaks-del som er gulaktig eller gulgrønn med tykke vegger. Tverrsprekker i sporehusene sørger for at de åpnes og spres etter blomsteringen om sommeren.

De regnes fortsatt oftest til ordenen *Ophioglossales*, kanskje hjemhørende innenfor bregneplanter eller som en søstergruppe av karsporeplanter direkte under karplantene. Nye forskning har imidlertid vist at de ser ut til å være i nærmere slekt med familien Psilotaceae enn med bregner. 

Slekten *Mankyua* ble første gang beskrevet fra Korea i 2001.

Arter
-----

Slekten har hittil bare én kjent art:

* *Mankyua chejuense (Mankyua chejuense)* (Cheju (Sør-Korea))

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Mankyuaslekten* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Mankyuaslekten* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Mankyuaslekten* hos The International Plant Names Index Rediger på Wikidata

* (en) *Mankyuaslekten* hos Tropicos Rediger på Wikidata

* *Mankyua* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* Mankyua, en ny slekt fra Cheju-øya i Sør-Korea.
Maxwell Air Force Base sin plassering i delstaten Alabama.
Flyfoto fra oktober 1937. Foto: USGS 
Flyfoto fra januar 1998. Foto: USGS 
**Maxwell Air Force Base** er en av det amerikanske flyvåpens flystasjoner, og ligger nær Montgomery i Alabama i USA. Den er base for 42d Air Base Wing. Navnet er gitt til minne om fenrik William C. Maxwell fra Atmore, Alabama. 

I 1910 anla Wright-brødrene en av verdens første flyskoler på dette stedet. Basens hovedoppgave er fremdeles opplæring, og den huser Air University. Under første verdenskrig ble basen leid av den amerikanske hæren og brukt som verksted. Etter krigen kjøpte hæren basen, og under andre verdenskrig ble den brukt til opplæring av flymannskaper. Mot slutten av krigen ble den en dedikert base for opplæring på firemotors fly, først B-24 Liberator og senere B-29 Superfortress.

Eksterne lenker
---------------

* Air University (engelsk)
* 42nd Air Base Wing (engelsk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** GeoNames **·** GeoNames **·** GNIS
 |
**Dunker** (FCI #203) er en middels stor norsk drivende jakthundrase som stammer fra midten av 1800-tallet.

Opprinnelse og alder
--------------------

Dunkeren er oppkalt etter kaptein *Wilhelm Conrad Dunker*, som i første halvdel av 1800-tallet krysset ulike støverraser. I 1902 ble «*Specialklubb for Norske Harehunde*» stiftet. Samme år ble harehundene delt i to hovedgrupper som vi i dag kjenner som dunker og hygenhund. I den store gruppen av dunkerhunder inngikk en rekke lokale harehundstammer fra ulike kanter av landet. Avlsgrunnlaget er derfor både bredt og uensartet.

Under andre verdenskrig var det liten etterspørsel etter dunkervalper og vanskelig å opprettholde en planmessig og kvalitetspreget avl. I åra etter krigen steg imidlertid interessen for rasen igjen. Den holdt seg oppe fram til 1970-tallet, da konkurransen fra utenlandske harehunder førte til at interessen igjen sank merkbart.

De siste årene har avlsrådet for dunker i samarbeid med Norsk Kennel Klub startet et program med innblanding av hamiltonstøver, hygenhund og finsk støver for å bidra til et større genmateriale i rasen.

Utseende, anatomi og fysikk
---------------------------

Dunkeren er en middelstor og rektangulær hund, som skal være sterk, men ikke tung. Hodet skal ha god lengde og skallen skal være svakt hvelvet med markert nakkeknøl og tydelig, men ikke markert stopp. Ørene er middels høyt ansatt og hengende. Øynenes iris kan ha forskjellige farger hos droplete (gråskimlete) hunder. Middels lang hale, som bæres rett eller svakt hevet. Pelsen er rett og stri, tett og ikke for kort. Fargen skal være svart og blakk med hvite avtegninger eller droplet (gråskimlet) og blakk med hvite avtegninger. Overveiende svart eller hvit farge og for varme brunfarger er uønsket. Høyden for hannhunder skal være 50–55 cm, og for tisper 47–53 cm.

Bruksområde
-----------

Dunkeren er en drivende halsende jakthund som brukes til jakt på hare, rødrev og gaupe. Den er energisk og utholdende, og samarbeider nært med jegeren og har tydelig los og ofte stor aksjonsradius. Jegere forteller at rasen har spesielt hardføre poter, som godt tåler is og sørpe. Den kan derfor ofte fortsette jakten der andre må melde pass.

Lynne og væremåte
-----------------

Dunkeren er en selvstendig, hardfør og robust brukshund med behersket gemytt. Den har stor jaktlyst og trenger regelmessig og nok mosjon for å trives. Rasen er ikke egnet for passive familier. Den er en perfekt familiehund, som hverken bjeffer eller er aggressiv. Den fungerer godt sosialt.

Annet
-----

Pelsen trenger jevnlig vedlikehold.

### Se også

* Nordiske hunderaser
* Norske hunderaser

Eksterne lenker
---------------

* Dunker-Ringen
* Norske Harehundklubbers Forbund

| * v
* d
* r
Norske hunderaser |
| --- |
| Dunker **·** Greyster **·** Haldenstøver **·** Hygenhund **·** Norsk buhund **·** Norsk elghund grå **·** Norsk elghund sort **·** Norsk lundehund | Norges flagg |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Mankari** (Mānkari eller Maankari) var en nedarvet tittel som ble brukt av adelen som eide store landeiendommer og hadde rett til å skattlegge sine livegne bønder. De hadde en offisiell stilling som Darbar (court) og hadde enkelte spesielle seremonielle rettigheter og plikter ved hoffet, i råd, ved bryllup, festivaler, forsamlinger etc. Denne tittelen hadde de fått på grunn av fortjenstfullt arbeide i det militære, som byråkrat eller for innsamling av skatt, eller for deres forfedres bragder.

Referanser
----------

1. ↑  *The Central India State Gazetteer Series*. Thacker, Spink. 1908. Besøkt 12. juli 2015.
2. ↑  Madan, T.N. (1988). *Way of Life: King, Householder, Renouncer : Essays in Honour of Louis Dumont*. Motilal Banarsidass. s. 129. ISBN 9788120805279. Besøkt 4. juli 2015.
3. ↑
4. ↑  O'Hanlon, R. (2002). *Caste, Conflict and Ideology: Mahatma Jotirao Phule and Low Caste Protest in Nineteenth-Century Western India*. Cambridge University Press. s. 45. ISBN 9780521523080. Besøkt 12. juli 2015.
5. ↑
**«Dunja du»** er en opprinnelig vesttysk sang, skrevet av Wolfgang Roloff og Hans Hee.

Innspillinger
-------------

Ronny (Wolfgang Roloff), Studio-Nord-Orchester, Leitung: Franz Frankenberg, spilte inn sangen. Den ble utgitt på singlen Telefunken U  55 556 i 1966.

Keld Heick skrev en dansk tekst med tittelen «Vi ska' gå hånd i hånd» som ble populær i Danmark i 1968. Keld Heick spilte sangen inn med sin gruppe The Donkeys. Bengt Sundström oversatte teksten til svensk. Den svenske tittelen er «Vi ska gå hand i hand».

Gunnar Wiklund m/ Marcus Österdahls orkester spilte den inn. «Vi ska gå hand i hand» ble i Sverige utgitt på singlen Columbia DS 2389 i 1967 og i Norge på singlen His Master's Voice AL 6153. B-siden var «Jag ser en värld». Hans versjon var også en hit på Svensktoppen i 20 uker i perioden 14. april-25. august 1968.

Med denne teksten er også sangen innspilt av Vikingarna på CD-platen, *Kramgoa låtar 1999*.

Norsk versjon
-------------

Kjell Grunnteig har skrevet en norsk tekst. Den norske tittelen er «Vi skal gå hånd i hånd».

### Innspilling

* Kjell Grunnteig, Nilsmen. Innspilt i 1968. Utgitt på singlen Triola TN 525.

Listeplasseringer
-----------------

| Artist | Tittel | Liste | Høyeste  plassering | Uker på listen | Dato for listeplassering |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Ronny | «Dunja du» | Vest-Tysklands flagg Vest-Tyskland | # 5 | 22 | 1966 |
| Gunnar Wiklund | «Vi ska gå hand i hand» | Norges flagg VG-lista | # 1 | 18 (# 1 i 3 uker) | 1968 |

Referanser
----------

1. ↑  Ronny Arkivert 12. september 2014 hos Wayback Machine.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forrige mottaker:«Young Girl» med Gary Puckett & The Union Gap | **Nummer 1 på VG-lista (med Gunnar Wiklund)**(Uke 31–33 1968) | Neste mottaker:«Things» med Nancy Sinatra og Dean Martin |
**Sandnes kulturhus** er kulturhus i Sandnes i Rogaland. Kulturhuset ble offisielt åpnet nyttårsaften 1999 og ligger på Mauritz Kartevoldsplass i Vågen. I forkant var det en lang debatt om hvor kulturhuset skulle ligge i byen. Valget falt til slutt på tomten til Kamgarnspinneriet som ligger innerst i Vågen. Huset har blitt tegnet av arkitektene Knut Hoem og Ole Tonning. Ole Lislerud har stått for den kunstneriske utsmykningen. 

Kulturhuset inneholder to saler, kurs- og konferanselokaler, bibliotek, restaurant og gjestehavn. I tillegg finnes det en foajé på 400 m² som brukes til konserter, selskaper og utstillinger.

|  |
| --- |
| Mauritz Kartevoldsplass ved gjestehavna i Indre Vågen i Sandnes i Rogaland. Til høyre sees blant annet kommunens rådhus, i midten Hugo Wathnes skulptur «Eurytmi» fra 1990 og til høyre Sandnes kulturhus som åpnet i 2000 i mursteinsbygningene etter Sandnes Kamgarn Spinneri, og Elvegata. Foto: Forvrengt panorama 2021  |

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
***Mann Oh! mann*** var en skandinavisk gameshow som gikk på TV3 fra 1994 til 1996. Ragnar Otnes var programleder de to første sesongene, mens Lars Eikanger var programleder for de etterfølgende sesongene. Formålet med programmet var å kåre «Skandinavias kjekkeste mann».

Konsept
-------

I dette underholdningsprogrammet stilte menn opp til ulike oppgaver, og ble heiet frem av et kvinnelig publikum, samtidig som vertinner dyttet taperne ut i et basseng. De ti mennene skulle gjennom både selvvalgte og pålagte «øvelser». I første runde skulle alle synge, danse, eller finne på noe selv. Damene bestemte hvilke tre menn som måtte gå i vannet og dermed var ute av konkurransen. Så skulle gutta improvisere overfor tre damer som de møter i forskjellige situasjoner. Fire nye menn skulle så i vannet. Deretter ble det sang (karaoke), og til sist skulle de gutta som var igjen posere.

I løpet av 11 program skulle det kåres 11 vinnere som møttes til en finale på den spanske øya Ibiza. Michael Teschl fra Danmark vant i første sesong, og fikk dermed en laurbærkrans og en Suzuki-jeep. Norske Lars Petter (22) fra Mathopen holdt følge til nest siste slutt.

Konseptet hadde sine avleggere i både Sverige og Danmark.

**Vinnere**

* Michael Teschl (fra Danmark) (sesong 1)
* Eivind Walstad (fra Norge) (sesong 2)
*

Anmelderne og seertall
----------------------

Programmet fikk hard medfart av VGs anmelder som blant annet brukte uttrykk som «hårreisende tøv».

Første sesong av programmet ble blant de mest sette programmene på TV3 våren 1994. Den mest sette episoden hadde 163 000 seere. Senere falt seertallene betrakelig i Norge, og i 1995 til under 100 000 seere.

Referanser
----------

1. ↑  VG, 15.06.1994, s.52-53 – (Sitat: «*Michael fra Danmark vant seansen, laurbærkransen og Suzuki-jeepen. Norske og hårfagre Lars Petter (22) fra Mathopen holdt følge til nest siste slutt*».)
2. ↑  VG, 30. mars 1994, s.56-57 – (Sitat: «*Kjære Ragnar Otnes og TV3. Har dere virkelig ikke noe annet å by folk enn dette hårreisende tøvet?*»)
3. ↑  VG - Dobbel dose Otnes (15.6.1994) (Sitat: «*Hele tiden har Otnes-programmet vært på seertoppen blant TV3-programmene. Rekorden for programmet er 163 000 seere*»).
4. ↑  VG, 25.04.1995
5. ↑  VG, 13.06.1995

Portal: Danmark
Deltaker i lur- og lokkestevne i Alvdal i Hedmark sommeren 1953. Foto: Arne F. Køpke, *Billedbladet NÅ*/Arkivverket 
En **lokk** er en kallelyd, duft eller noe annet som tiltrekker seg oppmerksomhet fra mennesker eller dyr. **Lokking** er i så måte menneskeskapt lyd for å tilkalle seg dyrs oppmerksomhet, enten formet med stemmen eller et instrument. Lokken kan i så måte være en plystre- eller fløytelyd, for eksempel skapt med en lur eller et annet fløyteinstrument som påkaller interessen fra bestemte arter (for eksempel hjortevilt som elg, hjort eller rådyr) eller husdyr (for eksempel tamdyr som kyr, geiter eller sauer), men det kan også være en narreting, som for eksempel ei lokkeand som gjør andre ender trygge, eller et åte som tiltrekker seg bestemte dyrs oppmerksomhet igjennom spredning av duftstoffer. Lokking er mye brukt lokkeform innen jakt, og det ble tidligere også benyttet i landbruket for å kalle hjem kyrene fra beite, spesielt under setring.

Vokal lokking
-------------

Lokking er også en avansert musikalsk vokalsjanger, men dette er ikke et nødvendig kjennetegn på lokken. Det er to vilkår for at lokken skal fungere: at dyra er preget på stemmen til budeia og at ropet bærer langt. Det finnes også tradisjonelle rop for å lokke på sau («sibba sibba…»), katt («psspss…») og høner («tippa tippa tippa…»), men fordi disse er lite melodisk utformet kalles de sjelden lokk, selv om funksjonen er den samme. Man skiller gjerne også mellom kulokk, geitelokk og så videre, etter hvilket dyr lokken retter seg mot. Lokk er et typisk eksempel på funksjonsdominert sang.

I tradisjonen finnes det også såkalte huldrelokker, melodisk velformet sang som en gang skal ha vært sunget av en hulder. Huldrelokkene er ofte en del av et sagn. I motsetning til de praktiske lokkeropene har huldrelokkene en fast tekst, ofte en rekke fantasifulle navn, som huldra bruker på kyrne sine.

Lokkerop som er tilpasset bruk fra scene, kalles gjerne kvasilokk eller pseudolokk.

Kommunikasjon
-------------

Noen steder i verden har tradisjonell lokking utviklet seg til avanserte former for kommunikasjon, i kraft av særegne plystrespråk, for eksempel på La Gomera i Kanariøyene, der innbyggerne kommuniserer med plystrespråket silbo gomero. Det særegne plystrespråket står på UNESCOs verdensarvliste. I Alpene ble den tradisjonelle luren utviklet til enorme alpehorn, som gjorden det mulig for gjetere å kommunisere over svært lange avstander.

Se også
-------

* Alpehorn
* Åte
* Åtejakt
* Laling, også kalt hjaling, hauking, huving, kauking og gukko, en form for signalsang eller -rop

Referanser
----------

1. ↑  
«Whistled language of the island of La Gomera (Canary Islands), the Silbo Gomero». UNESCO. 2009. Besøkt 27. juni 2018.

Eksterne lenker
---------------

* Unni Boksasp synger hulderlokk[*død lenke*]
* *Artikkelen har ingen egenskaper for offisielle lenker i Wikidata*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Maxwell Arnold Deacon** (født 22. mars 1910, død 29. april 1970) var en canadisk ishockeyspiller som deltok i de olympiske vinterleker 1936 i Garmisch-Partenkirchen.

Deacon spilte på det canadiske amatørlaget *Port Arthur Bearcats* som var tatt ut til å representere Canada i OL-turneringen 1936. Canada kom på andreplass i turneringen bak Storbritannia. De vant alle tre kampene i gruppespillet, 8-1 over Polen, 11-0 over Latvia og 5-2 over Østerrike. I mellomrunden tapte de med 1-2 til Storbritannia og beseiret Ungarn med 15-0 og Tyskland med 6-2. I finalerunden beseiret de Tsjekkoslovakia med 7-0 og USA med 1-0, men resultatet i mellomrunden mot Storbritannia telte også med i finalerunden og dermed ble Storbritannia olympiske mestere i ishockey og Canada, som hadde vunnet de fire første OL-turneringene, fikk ta til takke med sølvmedaljene.

OL-medaljer
-----------

* OL 1936 Nazi-Tysklands flagg Garmisch-Partenkirchen - Sølv Sølv i ishockey Canadas flagg Canada

Eksterne lenker
---------------

* (en) Maxwell Deacon – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Maxwell Deacon – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Maxwell Deacon – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Maxwell Deacon – Eliteprospects.com Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** GND
 |
| Dunganopprøret |
| --- |
| Yaqub Begs "andijaniske" *taifurchi* (skyttere). |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Dato | ~1862–1877 |
| Sted | Xinjiang, Shaanxi, Ningxia og Gansu, Kina39°28'20"N 75°57'55"Ø |
| Resultat | Seier til Qing-dynastiet |

 |
| Stridende parter |
|  Qing-dynastiet  (Hankinesiske, madsjuiske og mongolske enheter. Lojale xiber, muslimer, evenker og kalmyker.) 

---

 Russlands flagg Russisk støtte | Dunganer  Kashgaria  Andre muslimske folkeslag (kirgisere, usbekere, uyghurer, kiptsjaker) |
| Kommandanter og ledere |
|  Tongzhi-keiseren  Zuo Zongtang  Dolongga  Pingžui †   Cangcing   Mingsioi †  Qutluq Beg 

---

 Russlands flagg G.A. Vlangali  Russlands flagg Alexander Gortsjakov | Yaqub Beg †?  Ha Hualong †  Buzurg Khoja † Rashīdīn Khoja  Tuo Ming  Suo Huanzhang Ghulam Husayn  Siddiq Beg  `Alimqul |
| Tap |
| Tusener | Flere millioner sivile og militære hankinesere og muslimer. |

**Dunganopprøret** (kinesisk: 陕甘回民起義; pinyin: *Shǎn-Gān Huímín Qǐyì*), også kjent som **huiminoritetens krig** og **det muslimske opprøret**, var en religiøs krig i 1800-tallets Kina. Begrepet har også blitt brukt om det muslimske panthayopprøret i Yunnan. De muhammedanske huikineserne og andre muslimske folkegrupper i Qing-dynastiets Shaanxi-, Gansu- og Ningxia-provinser og også i Xinjiang gjorde opprør mot de mandsjuiske styresmaktene fra 1862 til 1877. 

Opprørets formål var å opprette et muslimsk land på vestsiden av Huanghe (i Shaanxi, Gansu og Ningxia, ekskludert Xinjiang). En vanlig feiloppfatning er at opprøret ble direkte rettet mot Qīng-dynastiet, men det er lite som tyder på at opprørerne hadde intensjoner om å angripe hovedstaden Beijing. Opprøret ble aktivt oppmuntret av taipingopprørets ledere. 

Opprørets nederlag førte til store mengder av dunganer flyktet til Det russiske keiserdømmet, dagens Kasakhstan og Kirgisistan. Før krigen hadde Shaanxi hatt en befolkning på omtrent 13 millioner, hvorav minst 1 750 000 dunganer. Etter krigen var befolkningen falt til sju millioner, og 150 000 hadde flyktet. Xi'an, Shaanxis hovedstad, var dunganenes hellige by før opprøret. I Shaanxi falt den muslimske befolkningen med over 90%. Mellom 1648 og 1878 ble rundt tolv millioner hui- og hankinesere drept i mislykkede opprør.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Sandnes videregående skole** er en offentlig videregående skole i Sandnes. Skoleåret 2021/2022 har skolen 990 elever og 110 ansatte. Skolen er en studiespesialiserende skole som også tilbyr idrettsfaglig utdanning, som følge av at idrettslinjen ved Gand videregående skole i samme by ble flyttet over til Sandnes vgs fra og med høsten 2014.

Historie
--------

Sandnes videregående skole ble bygd i 1896 etter et vedtak i Sandnes bystyre, da under navnet *Sandnes Kommunale Høiere Almenskole*.

Til å begynne med var skolen bare en ren middelskole, senere kalt realskole. De første gymnasklassene kom i 1959, og i 1971 ble Reformgymnaset til. Dette skjedde samtidig som skolen flyttet inn i en ny bygning på Stangeland. Skolen fikk sitt nåværende navn i 1975, da betegnelsen *gymnas* ble byttet ut med *videregående skole*.

Fra og med høsten 2014 fikk skolen idrettsfag som utdanningsprogram. Dette skjedde samtidig med at skolen ble pusset opp, og fikk et nytt tilbygg. Innenfor idrettsfag har skolen toppidrett og breddeidrett. Av toppidretter tilbyr skolen svømming med SSLK, fotball med Sandnes Ulf, sykling med Sandnes Sykleklubb og BMX klubber. Skolen har også en rekke individuelle utøvere i flere idretter, som MX, friidrett, styrkeløft, kampsport, håndball og sjakk.

### Rektorer

I 2006 tiltrådte Helge Ledaal som rektor, men gikk av i 2021. Pål David Blakely tok over som rektor for skolen.

* 2006-2021: Helge Ledaal
* 2021-: Pål David Blakely

Fag
---

Skolen underviser i seks fremmedspråk: engelsk, tysk, fransk, spansk, latin og kinesisk. Sandnes videregående skole er en av fem videregående skoler i Norge som underviser i latin. Skolen underviser også i realfagene fysikk, matematikk, kjemi og biologi. Det er også mulig å ta et forberedende kurs for ex.phil. som et tilvalgsfag.

Referanser
----------

1. 1 2  Hansen, Ingeborg Thu (19. august 2021). «(+) Helge Ledaal skal lede 1100 personer: – Det er mye som blir enklere på grønt nivå». *Sandnesposten* **(norsk)**. Besøkt 1. desember 2021. «Helge Ledaal har vært rektor ved Sandnes videregående skole siden 2006. (---) Dette skoleåret har skolen han er rektor for hele 110 ansatte og 990 elever.»
2. ↑  «Utdanningstilbud - Sandnes videregående skole». *www.sandnes.vgs.no*. Besøkt 1. desember 2021.
3. ↑  «Sandnes VGS - Om skolen». 10.06.2014. Arkivert fra originalen 4. mars 2016. Besøkt 23. november 2014.
4. ↑  «Ansattoversikt - Sandnes videregående skole». *www.sandnes.vgs.no*. Besøkt 2. september 2022.
5. ↑  «Både kinesisk og latin på skolen» Arkivert 4. mars 2016 hos Wayback Machine. Sandnes videregående skole

Eksterne lenker
---------------

* Skolens hjemmeside

| * v
* d
* r
Offentlige videregående skoler i Rogaland |
| --- |
| 
* Bergeland
* Bryne
* Dalane
* Gand
* Godalen
* Haugaland
* Hetland
* Jåttå
* Karmsund
* Kopervik
* Randaberg
* Sandnes
* Sauda
* Sola
* Skeisvang
* St. Olav
* St. Svithun
* Stavanger katedralskole
* Stavanger offshore tekniske
* Strand
* Vardafjell
* Vågen
* Øksnevad
* Ølen
* Åkrehamn

 |  |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Nasjonalt skoleregister **·** Brønnøysundregistrene
 |
**Lokalhefte** er en betegnelse på et frimerkehefte som er utgitt av eller i samarbeid med et lokalt postkontor. Lokale frimerkehefter er som hovedregel påført Postens logo samt navnet på det lokale postkontoret.

Lokalhefter skiller seg fra Postens ordinære frimerkehefter ved at opplaget er begrenset og at de som oftest utgis i forbindelse med en lokal markering. 
Lokalhefter har ofte informativ tekst om utgivelsen på omslaget.

Et lokalhefte inneholder alltid minst ett frimerke, og det er et krav at frimerker inni kan tas ut og kunne benyttes til frankering.

Lokalhefter selges ofte til overpris i forhold til pålydende. Et eventuelt overskudd går til utgiveren.

Det første lokalheftet i Norge ble utgitt sommeren 1991 av Harstad postkontor for salg om bord på hurtigruteskipet MS «Midnatsol».

Før 2000 ble det utgitt 33 forskjellige lokalhefter, og ved utgangen av 2005 var det utkommet i alt 71 ulike lokalhefter.

Lokalhefter varierer mye i størrelse og layout.

Lokale frimerkehefter må ikke forveksles med *private frimerkehefter*, som utgis på eget initiativ og ikke i samarbeid med lokale postkontorer. Lokale frimerkehefter og private frimerkehefter er egne samleområder innen filateli.
**Verwall** (uttales «fer-val» og skrives til tider også *Ferwall*) er en fjellkjede på grensen mellom de to østerrikske delstatene Vorarlberg og Tirol.

Avgrensning
-----------

Verwall begrenses

* i nord av Klostertal i Vorarlberg og Stanzertal i Tirol samt det mellomliggende Arlbergpasset (mot Lechtal-Alpene),
* i syd av dalene Montafon i Tirol og Paznaun i Tirol samt det mellomliggende Zeinispasset (mot Rätikon og Silvretta).

I vest når Verwall så vidt byen Bludenz, der elven Alfenz (fra Klostertal) munner ut i Ill (fra Montafon). I øst slutter Verwall der elvene Rosanna (fra Stanzertal) og Trisanna (fra Paznaun) danner Sanna (5 km vest for Landeck).

Topper
------

De høyeste toppene i Verwall er:

* Hoher Riffler (3168 moh.)
* Kuchenspitze (3148 moh.)
* Küchlspitze (3147 moh.)
* Blankahorn (3129 moh.)
* Seeköpfe (3061 moh.)

Daler
-----

Ved siden av dalene som begrenser Verwall, er Silbertal den eneste bebodde dalen
i massivet. Denne er en sidedal av Montafon.

Det fins ingen veipass over Verwall. Noen pass kan passeres på stier. Landsbyen Kappl i Paznaun ble f.eks. bosatt via fjellpassene fra Stanzertal.

Geologi
-------

Verwall hører til Sentral-Alpenes gneissone.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Verwall – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN **·** NKC **·** GeoNames
 |
**Mervyn Richard Crossman** (født 7. april 1935 i Home Hill, død 20. juni 2017) var en australsk landhockeyspiller som deltok i de olympiske leker 1960 i Roma og 1964 i Tokyo.

Crossman vant en olympisk bronsemedalje i landhockey under Sommer-OL 1964 i Tokyo. Han var med på det australsk laget som kom på tredjeplass i landhockeyturneringen bak India og Pakistan. Australia tapte semifinalen med 1-3 mot India og i bronsefinalen møtte de Spania som de slo med 3-2. Crossman spilte fem kamper i turneringen.

OL-medaljer
-----------

* 1964 Japans flagg Tokyo - Bronse Bronse i landhockey Australias flagg Australia

Referanser
----------

1. ↑   «Vale Merv Crossman»[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Mervyn Crossman – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Mervyn Crossman – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Mervyn Crossman – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Mervyn Crossman – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Mervyn Crossman – Australian Olympic Committee Rediger på Wikidata
Territorielle endringer som følge av den russisk-tyrkiske krig (1787–1792)
**Jassytraktaten** ble inngått 29. desember 1791jul./ 9. januar 1792greg.) og traktaten avsluttet den russisk-tyrkiske krig (1787–1792) mellom Det osmanske riket og Det russiske keiserrike.

Traktaten ble undertegnet av storvesiren Koca Yusuf-Pasha og Alexander Besborodko (som hadde erstattet Grigorij Potemkin etter at han døde 5. oktoberjul./ 16. oktober 1791greg. året før) bekreftet blant annet Russlands ankomst og kontroll over Svartehavet og aksepterte Russlands anneksjon av Krim-khanatet som ble innlemmet i Russland av Potemkin i 1783 og den etterfølgende grunnleggingen av byen og flåtebasen Sevastopol. Russland beholdt festningen ved Osjakiv på den høyre bredden av munnen av Dnjepr-Bug og alt land øst for Dnestr. Den nordlige kysten av Svartehavet  ble dermed russisk territorium.

Elven Dnestr ble grenseelven mellom Russland og Det osmanske riket, mens grensedragningen langs elven Kuban i Kaukasus forble uendret.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Tom Løberg** (født 1970) er en norsk forfatter og filmskaper, bosatt i Porsgrunn.

Løberg skaper eksperimentelle kortfilmer og kunstnerisk orienterte dokumentarfilmer. Han har også utgitt flere bøker: Barnebøkene *Bernhards magiske hår* (Damm 2006) og *Onkel Detektiv og den mystiske fremmede* (Cappelen Damm 2008), samt romanen *Leiligheten* (Pontano 2015). Begge barnebøkene foreligger også som lydbøker.

Han ga i 2012 ut en fotokunstbok basert på prosjektet «Tom Hovinbøle fra Herøya»; et prosjekt som omhandlet identitet og stedstilhørighet, og som ble vist flere steder og blant annet utvalgt til Telemarksutstillingen dette året.

Løberg har også skrevet flere dramatiske tekster, og var i en periode involvert i Grenland friteater som forfatter og utøver. Han virker også som musiker innenfor det eksperimentelle støymusikk-miljøet, og spiller blant annet med Lasse Marhaug i droneprosjektet Two Limited.

Referanser
----------

1. ↑   authority.bibsys.no, besøkt 23. august 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   viaf.org, besøkt 23. august 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  «Løberg, Tom 1970-». VIAF / Virtual International Authority File. Besøkt 23. august 2017.
4. ↑  *Skummel kveld i filmklubben*, Varden, 14. mars 2008

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF
 |
Ubåtjageren KNM «Hitra» i Scalloway havn, Shetland, 20. juni 2003
**Ingolf Johannesen** (født 9. september 1915 i Tananger, død 13. juni 1998 i Tananger, Sola kommune) var en norsk motstandsmann og medlem av Shetlandsgjengen. Han er kjent for sin innsats under andre verdenskrig, da han ble dekorert med Krigskorset, Norges fremste utmerkelse.

Johannesen flyktet til Storbritannia 11. september 1941 med skøyta «Sjøleik», sammen med 17 andre menn og en kvinne. Etter et kort opphold ved Royal Patriotic School, ble flyktningene fra «Sjøleik» spredt for alle vinder. Johannesen dro med eieren av «Sjøleik» tilbake til Skottland hvor de drev fiske med «Sjøleik».

Etter et år som fisker ble han med i Shetlandsgjengen, som fast mannskap ombord på «Hitra». Johannesen seilte i hemmelige oppdrag mellom Norge og Shetland, og fraktet soldater, etterretningsagenter, flyktninger og militære forsyninger over Nordsjøen. I vintersesongene 1943–44 og 1944–45 gjennomførte Johannesen 40 turer med «Hitra». Han var blant dem som hadde flest turer til det okkuperte Norge.

I statsråd 2. august 1946 ble utskrevet dekksmann Johannesen tildelt Krigskorset med sverd «For fremrakende [sic] innsats under utførelsen av særoppdrag».

Johannesen ligger begravd på Tananger kirkegård.

Referanser
----------

1. ↑  Atle Skarsten: «En taus krigshelt», *Solabladet*, 3. juni 2010, s. 23.
2. ↑  Erik Gjems-Onstad (red.): *Krigskorset og St. Olavsmedaljen med ekegren*, Oslo: Grøndahl Dreyer, 1995, s. 155–157.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Krigsseilerregisteret
 |

Portal: Andre verdenskrig
**Einar Bergsland** (født 11. desember 1909 i Oslo, død 12. juli 1982) var en norsk idrettsleder og forfatter, som arbeidet spesielt med norsk og internasjonal skiidrett. Han ble tildelt Holmenkollmedaljen i 1973. 

Bergsland ble styremedlem i Foreningen for Ski-Idrettenes Fremme i 1937. Han satt i styret til han tok over som formann i 1959 og satt til 1963, da han igjen ble styremedlem frem til 1967. Fra 1948 til 1953 var han Generalsekretær i Det internasjonale skiforbundet, og satt videre som styremedlem frem til 1969. I 1948 var han også med på opprettelsen av Norges Golfforbund, der han inngikk i det første styret.

Han var rennleder og løypesjef i Holmenkollrennene fra 1938 til 1973, en jobb han også hadde under Vinter-OL 1952 i Oslo. I forbindelse med Ski-VM 1966 i Oslo var han formann i organisasjonsomiteen.

Bergsland var selv en aktiv idrettsutøver innen både langrenn, alpint, roing, hundekjøring og golf, hvor han vant NM i 1939.

Bibliografi
-----------

Bergsland gav ut flere bøker om skiidrett, blant disse er:

* 1935, *Med ski på bena*
* 1940, *Norsk skiløpning i dag*
* 1941, *Friluftsboken*
* 1946, *På ski*

Utmerkelser
-----------

Bergsland mottok St. Hallvard-medaljen i 1982.

Referanser
----------

1. ↑  «Tidligere mottakere av St. Hallvard-medaljen». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 10. januar 2014. Besøkt 30. januar 2017.

Eksterne lenker
---------------

* Skiforeningens prisvinnerliste over Holmenkollmedaljen i PDF-format
* FIS Secretary General profile of Bergsland
* FIS OL-historie i PDF-for


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forrige mottaker:Rauno Miettinen & Magne Myrmo | **HolmenkollmedaljenSammen med Franz Keller & Ingolf Mork**(1973) | Neste mottaker:Juha Mieto |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Prabook **·** BIBSYS **·** VIAF **·** KulturNav
 |
**Meru** (Sanskrit: मेरु) (også kalt *Sumeru* «storslåtte Meru») er et hellig fjell i hinduistisk, buddhistisk og Jainistisk mytologi og anses for å være sentrum for alle fysiske og spirituelle universer. Det anses for å være hjemsted for Brahma og andre guddommer. 

Mange hindutempler, inkludert det mest kjente tempelet i Angkor, Angkor Vat, har blitt bygget som en symbolsk representasjon av fjellet. Det sies å være 80 000 yojana høyt og være plassert i Jambudvipa, et av kontinentene på jorden ifølge hinduismen (størrelsen av en yojana varierer over tid; Jordens omkrets skulle være 3 200 jojana ifølge Vārāha Mihira og en anelse mindre i Āryabhatiya, men 5 026,5 yojana i Suryasiddhānta; Bhagavata-Purana anser Meru for at være 80 000 yojana høy, Mahabharata anser Jamboodvipa for å være 18 000 yojana; dermed er det ikke mulig å angi en høyde på Meru ut fra disse kildene).

Eksterne lenker
---------------

* Beskrivelse av Meru i Devi-bhagavata-purana 1 2
* Byen på grensen til for evig
* Maleri av Meru
* Meru i Encyclopædi over buddhistisk ikonografi 1 2
* Hellig geografi over regioner omkring nordpolen

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Vaterbord** betegner (nesten) vannrette bord («planker») som ligger i lengderetningen av en båt, med den ene kanten ved båtens ytterkant øverst på skroget. Vaterbordene gjør at sjø som kommer over kanten på båten ikke kommer ned i den, og forsterker også båtskrogets overkant. Men vaterbordene gjør også en båt noe tyngre enn ellers, og gjør også hele båtens preg tyngre.

Vaterbord er en helt vanlig del av motor- og seilsjekter, men en del robåttyper har også mer eller mindre brede og mer eller mindre tunge vaterbord på større eller mindre deler av båten. Mange nordlandsbåter av «moderne» type har smale, faste vaterbord langs størstedel av båten, mens åfjordbåter har faste vaterbord på den midterste 3-delen av båten. På en del båter på Sørvestlandet ble det tidligere satt nokså brede vaterbord på oppå esingene, etter at båten kom fra båtbyggeren. Det var heller ikke uvanlig at båtbyggerne selv satte vaterbord på båtene før de ble solgt, og en god del robåter i Nord-Rogaland hadde slike vaterbord som en helt vanlig del av typene. Vaterbord var også en fast del av gavlbåtene. I slike båter er esingene ofte ikke så forseggjort som ellers.

Langs innerkanten av vaterbordene, inni båten, er det nesten alltid en *karm*, en *skvettrip* eller en *skvettlist*. *Karmer* er den vanlige benevnelsen i Sørøst-Norge, og er ofte 20 cm høye eller enda mer; på fremdelene av karmene står det ofte en vindskjerm eller et kahytt-tak.

En skvettrip er også nokså høy, et ordentlig bord. Slike er vanlige på en del nordlandsbåter av de «moderne» typen med høye, rette stevner. Vaterbordene er på disse båtene til gjengjeld ofte ganske smale og tykke, og ser nesten ut som en esing. På slike nordlandsbåter går nesten aldri hverken vaterbordene eller skvettripene helt frem til forstevnen, men skvettripene går helt bak.

En skvettlist er nokså lav og tynn, som ordet antyder. De finnes mest på Vestlandet, i kombinasjon med riktig brede vaterbord, på gavlbåter og en del andre båter med brede vaterbord.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |