recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Kaffa i det tidligere Etiopia
**Kaffa** (ከፋ) var en provins i Etiopia som fra 1995 ble del av de nye regioner Oromia og Ye Debub Biheroch Bihereseboch na Hizboch. Provinsen, som ble dannet etter den italienske okkupasjon i 1942, fikk sitt navn etter kongedømmet Kaffa. Kaffa grenset mot Sudan i vest. Provinshovedstad var Jimma.

Kaffa bestod av både kongedømmet Kaffa, som ble erbobret av Etiopia i 1897, og av kongedømmet Jimma, som ble erobret i 1932.

I september 2021 holder kaffa-folket en folkeavstemning for å opprette en ny region, Etiopias 11. kalt Sørvest som skal bestå av Kaffa og fem andre nærliggende administrative områder.[]

Etymologi
---------

Ordet Kaffa menes å komme fra det arabiske *qahwah* som betyr «drikke fra bær». Det norske ordet kaffe er utledet fra samme ordrot.

Referanser
----------

1. ↑  Wilhelm Sturmfels og Heinz Bischof: *Unsere Ortsnamen im ABC erklärt nach Herkunft und Bedeutung*, Bonn, 1961, Ferdinand Dümmlers Verlag

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Lergrovik gård** er en tidligere storgård i Molde. Gården ligger på Fannestranda (ved Fannestrandsveien) rett øst for sentrum, like ved dagens flyplass. Området lå tidligere utenfor Molde by og tilhørte landkommunen Bolsøy. Lergrovikbekken går igjennom eiendommen.

Eiendommen idag er et komplett storgårdsanlegg fra 1870-tallet med hovedhus, driftsbygning, stabbur, tjenerbolig, gartnerbolig, kvern med mer. Lergrovik ble trolig skilt ut fra Fannebostadgården tidlig på 1600-tallet. Sammen med en rekke andre gårder langs fjorden hørte den til det store Vestnesgodset. På 16- og 1700-tallet var den eid av ulike embetsmenn inntil den fra 1763 gikk over på ulike kjøpmennshender. Skottene John og William Leslie eide gården etter tur fram til 1797. Kjøpmann i Molde, Claus Lund Stephensen overtok deretter og drev et mønsterjordbruk på gården, og anla også en parklignende hage. Amtskommunen eide gården fra 1860-70, og solgte videre til Kristiansundskjøpmann Rasmus Brochmann Hegge Parelius. Hans sønn flyttet inn, rev de gamle bygningene og bygde opp anlegget slik det stort sett står i dag. Han rustet også opp parken i engelsk landskapsstil med bl.a. sjeldne vekster og gullfiskdam. Han levde på stor fot med stort tjenerskap, stort fjøs og stor selskapelighet. Dette var i tråd med de andre storgårdseierne innover Fannestranda på samme tid.

Der lå det storgårder og lystgårder med praktfulle hageanlegg på rekke og rad: Lergrovik, Lubbenes, Retiro og Moldegård. Anleggene var kjent og en turistattraksjon på slutten av 1800-tallet. Parelius jr. døde allerede i 1883, bare 34 år gammel, og enken måtte forlate gården i 1890. Fram til 1918 hadde den skiftende eiere. En periode ble det drevet tuberkulosehjem for «kondisjonerte», kalt Lergrovik sanatorium. I 1920 kom gården igjen tilbake til Pareliusfamilien. Rasmus Brochmann Parelius Krogh foretok en omfattende modernisering med blant annet tilbygg til hovedhuset inn mot tunet. Han startet også opp gartneridrift. I 1922 ble gården solgt til grosserer Karl Ludvig Hofseth, og gården har siden vært i denne familiens eie.

Området var ett av alternativene til nytt sykehus i Nordmøre og Romsdal, men valget falt på Oppdøl.

Referanser
----------

1. ↑  Oterhals, Leo (1990). *Folket ved fjorden: om mennesker og miljø i Molde og Romsdal*. Molde: P.R. Consult. ISBN 8290757050.
2. ↑  Talsethagen, Gunnar (2000). *Gatelangs i Molde*. Molde: Romsdal sogelag. ISBN 8290169620.
3. ↑  «Nye Molde Sjukehus. Konsekvensutredning» (PDF). Arkivert fra originalen (PDF) 6. juli 2019. Besøkt 6. juli 2019.
4. ↑  «Nye Molde Sjukehus. Konsekvensutredning» (PDF). Arkivert fra originalen (PDF) 6. juli 2019. Besøkt 6. juli 2019.

Litteratur
----------

* Valebrokk, Eva (1998). *Vakre gårder*. Teknologisk forl. ISBN 8251205123.
* *Norske storgårder og kulturskatter*. Oslo: Hjemmenes forlag. 1976. ISBN 8270061573.
ThumbThumb
**«Do It Again»** er en amerikansk sang komponert av George Gershwin med tekst av Buddy DeSylva. Den ble første gang introdusert for et større publikum i Broadway-teaterstykket *The French Doll* fra 1922 da den ble fremført av Irène Bordoni. Senere har den blitt spilt inn av blant annet Marilyn Monroe og Judy Garland.

Bakgrunn
--------

I 1934 fortalte George Gershwin følgende om bakgrunnen for sangen: «En dag da jeg var på kontoret til forleggeren min, Max Dreyfus, kom Buddy DeSylva inn. DeSylva sa til meg på spøk: ‘George, la os skrive en hit!’ Jeg matchet han ved å svare: ‘Ok!’ Jeg satt meg ned ved pianoet og begynte å spille en melodi som jeg komponerte på sparket... Buddy hørte på i noen få minutter og begynte deretter å nynne strofen —‘Oh, Do It Again!’, som han hadde tilpasset min melodi.»

Gershwin begynte å fremføre sangen, som har blitt beskrevet som «uskyldig sensuell», på fester.

Kjente versjoner
----------------

Irène Bordoni hørte sangen og insisterte på å fremføre den i Broadway-teaterstykket *The French Doll* fra 1922. Samme året fremførte Alice Delysia sangen, for anledningen omdøpt til «Please Do It Again», i revyen *Mayfair and Montmartre* i London. Hun spilte inn sangen i 1933. Paul Whiteman Orchestra hadde før det spilt inn sangen i 1922.

Bordoni spilte aldri inn sangen på plate, men det gjorde Delysia. Notable fremføringer innbefatter Marilyn Monroes livetolkning foran tusener av marinesoldater på Camp Pendleton i Sør-California, som skapte nesten-opptøyer, samt versjonen som forekommer på Judy Garlands livealbum, *Judy at Carnegie Hall*, fra 1961.

Norsk versjon
-------------

Karoline Krüger har skrevet en norsk tekst. Hennes norske tittel er «Gjør det igjen».

### Innspillinger

* Andrea Bræin Hovig. Utgitt på CD-platen *Hjertetvinner* (Kirkelig Kulturverksted FXCD 262) i 2003.

Referanser
----------

1. 1 2  Pollack, Howard (2006). *George Gershwin: His Life and Work*. University of California Press. ISBN 0520248643. s. 263
2. ↑  Hyland, William (2003). *George Gershwin: A New Biography*. Greenwood Publishing Group. ISBN 0275981118. s. 32
3. 1 2  Pollack, Howard (2006). *George Gershwin: His Life and Work*. University of California Press. ISBN 0520248643. s. 264

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND
 |
«**Another Perfect Day**» er en sang fra progressiv metal bandet Fates Warning.

Sangen er skrevet av gitaristen i Fates Warning, Jim Matheos, og er ifra musikkalbumet FWX. Den er det fjerde sporet på albumet og varer i 4 minutter og 43 sekunder. Sangen handler om depresjon og sangtittelen er ironisk ment, men også med det faktum at dagen er perfekt, men oppleves ikke slik.

Sangtekst
---------

You tell me you love me  

And I wonder why  

The sun is overhead  

But I can't see past the clouds in my eye  

You show me what is real  

And I just pretend  

Another perfect day  

And I wonder how it all will end  

Refreng:  

Another perfect day  

And I will hide away  

From all the sights and sounds  

Another perfect day  

And I will walk away  

From all the light that surrounds  

Shadows embrace this room  

As I draw the shades tight  

Close the curtains, shut out the day  

Shut out the light  

Repeter refreng x 1

Lying awake again  

Restless in this bed  

Summer night whispers soft  

But I can't sleep through the noise in my head  

Soon the sun is rising  

And I just descend  

Another perfect day  

And I wonder when it all will end  

Repeter refreng x 2

Personell
---------

* Ray Alder – vokal
* Jim Matheos – gitar, keyboard
* Joey Vera – bassgitar
* Mark Zonder – trommer

| * v
* d
* r
***Fates Warning*** |
| --- |
| Medlemmer | 
* Ray Alder
* Jim Matheos
* Joey Vera

 |
| Tidligere medlemmer | 
* John Arch
* Chris Cronk
* Victor Arduini
* Frank Aresti
* Joe DiBiase
* Steve Zimmerman
* Mark Zonder

 |
| Studioalbum | 
* Night on Bröcken
* The Spectre Within
* Awaken the Guardian
* No Exit
* Perfect Symmetry
* Parallels
* Inside Out
* A Pleasant Shade of Gray
* Disconnected
* FWX

 |
| Konsertalbum | 
* Still Life

 |
| Samlealbum | 
* Chasing Time

 |
| VHS & DVD-er | 
* A Pleasant Shade of Gray
* Live at The Dynamo
* The View from Here
* Live in Athens

 |
| Musikkvideoer | 
* Kyrie Eleison
* Anarchy Divine
* Silent Cries
* Through Different Eyes
* Point of View
* Eye to Eye
* Monument

 |
**«I Close My Eyes and Count to Ten»** er en britisk sang med melodi og tekst av Clive Westlake. En versjon med Dusty Springfield ble utgitt på singlen Philips PF 1682 1. juni 1968. B-siden var «No Stranger Am I».

Dusty Springfields versjon ble anvendt på soundtracket til *Hollyoaks*-episoden fra 20. september 2007 (Avskjedsepisoden hvor rollefiguren Craig Dean forlot serien og etterlot seg kjæresten John Paul McQueen).

Sangen ble også anvendt med stor effekt i episoden av *The Cracker* med tittelen *True Romance*, hvor en laboratorietekniker alltid spilte Dusty Springfields originalversjon, mens han forberedte seg på å myrde intetanende studentofre.

Coverversjoner
--------------

* The Simon Park Orchestra (1979)
* Frida (fra ABBA)
* Jane Aire and The Belvederes (1982)
* Tracey Ullman (1983)
* Paul Young (1983)
* Laban (1987)
* Horse McDonald (2000)
* Marc Almond og Sarah Cracknell (2007)
* The Lover Speaks
* Pasja Khristova
* Karen Noble (2005)
* Matt Monro
* Matt Monro, Jr. og Matt Monro (2005)

Listeplassering
---------------

Dusty Springfields versjon kom på den britske singlelisten 14. juli 1968 og lå der i tolv uker med en fjerdeplass som beste resultat.

Norsk versjon
-------------

«Lyd og bilder» har skrevet en norsk tekst. På norsk bærer den tittelen «Jeg lukker øynene og ser».

### Innspilling

* Vigdis Mostad. Utgitt på singlen Nor-Disc NOR 184.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz
 |
**Cato Bjørkli** (født 1974) er en norsk psykolog. Han er førsteamanuensis ved Psykologisk institutt, Universitetet i Oslo.

Bjørkli er klinisk psykolog, utdannet fra Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet (NTNU) i 2003. Bjørkli har doktorgrad i psykologi fra NTNU (2007) med spesialisering innen Human Factors og Menneske-teknologisamspill. Bjørkli leder i dag avdeling for Arbeids- og Organisasjonspsykologi ved Psykologisk institutt, UIO. 

Som forsker har Bjørkli vært fremtredende i utviklingen av fagfeltet Human Factors i Norge. Han har publisert en lang rekke internasjonale artikler, først og fremst innen Menneske-Teknologisamspill i transportsektoren. I de senere år har Bjørkli lagt ned en betydelig innsats i utviklingen av organisasjonspsykologi som fagfelt. Med utgangspunkt i den norske arbeidslivsmodellen har han utviklet metoder og modeller for organisasjonsutvikling i norsk arbeidsliv, blant annet innen temaene medarbeiderskap, teamarbeid, sikkerhetskultur, ledelse med mer.

Bjørkli har to publikasjoner på nivå 2 i de medisinske tidsskriftene Circulation og Critical Care Medicine.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Publikasjoner av Cato Bjørkli i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
* (no) Publikasjoner av Cato Bjørkli i BIBSYS

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** ISNI **·** CRIStin
 |
**Politisk sosialisering** er en prosess der politiske holdninger blir internalisert og krystallisert ved hjelp av sosialiseringsagenter. Denne mottakeligheten er sterkest i barndommen og ungdommen og forblir relativt stabil resten av livet. Denne subjektive politiske sosialiseringen fungerer som et filter for kognitiv behandling av ny politisk informasjon.

Det er tildels stor uenighet om hva den viktigste sosialiseringsagenten er. Dette kan varierer fra individ til individ, og fra alder til alder. Men det er en relativ høy enighet om at familie, skole og media har signifikant innflytelse.

Litteratur
----------

* M. M. Becker: *Family traditions* (red.), Political Communication: Issues and strategies for research (s. 126–139). New York 1975: Praeger.
* C. M. Campbell: *The American Voter*. New York 1960: John Wiley.
* V. B. J. Glass: *Attitude similarity in three generational families: Socialization, status inheritance, or reciprocal influence?* American Sociological Review 1986, s. 685–698.
* L. Powell: *Political Socialization: The development of Political Attitudes* i *Political Campaign Communication: Inside and Out* (s. 20). Birmingham 2003: University of Alabama.
**Politisk ledelse** er den ledelse som utøves på grunnlag at et politisk mandat, og i form av politiske beslutninger. Den politiske ledelsen har mandat knyttet til demokratisk valgt representasjon og står politisk. Politisk ledelse er underlagt de lover og lovanvendelser som gjelder innenfor det området den politiske ledelse utøves, i staten, Fylket, kommunene.

Den politiske ledelsen kan betegne ledelsen i en offentlig forvaltningsenhet en kommune, et fylke, eller et departement (staten)) som har sitt mandat fra et demokratisk valgt organ som kommunestyre, fylkesting eller Storting.

Norske eksempler på politisk ledelse er i departementene med statsråd og statssekretærer; kommunestyre, bystyret, byrådet i en kommune eller by, eller fylkesting i et fylke. Formannskap, ordfører, fylkesordfører, utvalg og komitéer med utspring i kommunestyre, bystyret eller fylkesting er eksempler på representanter for den politiske ledelse i en kommune eller et fylke. I kommuner med palamentarisme kan et byråd utgjøre den politiske ledelsen på vegne av bystyret.
**Balboa Park** er en BART-stasjon som ligger syd for Balboa Park i San Francisco. Stasjonen har to hovedspor og en enkelt øyplattform. Veien Interstate 280 går langs med vestsiden av stasjonen, og City College of San Francisco ligger nord for stasjonen. Stasjonen ble innviet den 3. november 1973.

Balboa Park er for tiden den mest trafikkerte BART-stasjonen utenfor «downtown» i San Francisco, med overgang til syv San Francisco Muni bussruter og tre Muni Metro linjer. Stasjonen blir også brukt av passasjerer som kommer med bil fra Interstate 280, en av hovedinnfartsveiene til San Francisco. Stasjonen er den sydligste i BART-systemet som passasjerer kan bruke ved hjelp av et SF Muni FastPass (som er gyldig for reiser utelukkende innenfor San Francisco). I 2011 ble en ny inngang åpnet nord for stasjonen for å gi lettere adgang til San Francisco City College.

Til forskjell fra de fleste andre BART-stasjonene, som er enten fullstendig under bakken med kunstig belysning eller på en hevet strekning i naturlig dagslys, er Balboa Park plassert i en nedsenket sjakt med plattformer delvis under bakken. Hovedinngangen til stasjonen ligger på bakkenivå, slik at sollys kan slippe til på plattformene. De opprinnelige arkitektene for stasjonen var Corlett & Spackman og Ernest Born.

Referanser
----------

1. ↑  Bay Area Rapid Transit (30. juni 2005). «BART Chronolgy» (PDF). Arkivert fra originalen (PDF) 13. oktober 2013.  «Arkivert kopi» (PDF). Arkivert fra originalen (PDF) 13. oktober 2013. Besøkt 2. oktober 2011.
2. ↑  Herhold, Pamela, Bay Area Rapid Transit (19. juli 2006). «Fiscal Year Weekday Average Exits» (PDF). Arkivert fra originalen (PDF) 27. september 2011. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link) «Arkivert kopi» (PDF). Arkivert fra originalen (PDF) 27. september 2011. Besøkt 2. oktober 2011.
3. ↑  «Two BART Stations». *Architectural Record*, november 1974

Eksterne lenker
---------------

* BART – Balboa Park Station Overview

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**«Call on Me»** er en musikksingel av Eric Prydz. Den ble en hit i 2004, da den toppet listene i Storbritannia, Frankrike, Østerrike, Tyskland, Irland og Tyrkia, den nådde også andreplass i Australia, Hellas og Sveits. Singelen er en sampling av Steve Winwoods 1982 singel Valerie. Winwood ble imponert over Prydz sitt arbeid med sangen, og spilte inn Winwoods vokaler for å passe bedre til den nye singelen.

Musikkvideoen ble også svært populær. Den forestiller en aerobicklasse hvor kvinner danser med seksuelle antydninger. Klassen er ledet av den australske danseren og koreografen Deanne Berry, og dansen er til stor glede for den eneste mannen i gruppen, spilt av Juan Pablo di Pace. Storbritannias statsminister Tony Blair sa i et intervju at da han så den, holdt han på å falle av romaskinen. 

Mange politikere og familiegrupper har prøvd å få stoppet videoen, men det er en variant for visning på dagtid og en mer dristig variant for visning om natten. Dette har også ført til en rekke parodier. Den ble også en av de mest nedlastede videoene i Australia, med over 35 000 nedlastinger.

I september 2014 slapp stiftelsen Aktiv mot Kreft en versjon av videoen med åtte tidligere og daværende kreftpasienter. Hensikten var å skape oppmerksomhet om stiftelsen (startet i 2007 av Helle Aanesen og Grete Waitz) og promotere fysisk trening som en vanlig del av kreftbehandling. Videoen vakte stor oppsikt, mest positiv, men også noe kritikk.

Referanser
----------

1. ↑  «Cancer patients remake Eric Prydz’s sexy ‘Call on me’ music video». *Youtube*. Besøkt 13. september 2013.
2. ↑  «Lektor klager kreftvideo inn for Forbrukerombudet». *Dagbladet*. Besøkt 13. september 2013.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Call on Me* på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) *Call on Me* på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) *Call on Me* på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) *Call on Me* på Spotify Rediger på Wikidata

* (en) *Call on Me* på AllMusic Rediger på Wikidata
* Om Tony Blair og Call on Me


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forrige mottaker:«My Prerogative» med Britney Spears«Do They Know It's Christmas?» med Band Aid 20 | **Nummer 1 på VG-lista**(Uke 47–49 2004og 53 2004–2 2005) | Neste mottaker:Do They Know It's Christmas?» med Band Aid 20«Unloved» med Espen Lind |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz
 |
Fra den tyrkiske festningen ved byen
**Tighina**, eller **Bender** (russisk: *Bendery* (Бендеры), tyrkisk *Bender*), er en by i Moldova. Tighina er det gamle rumenske navnet, i moldovske tekster brukes både Bender og Tighina.

Den første bosetningen på stedet, hvor elvene Dnister og Bâc renner sammen, oppsto i det 2. århundre. Den har siden vokst gradvis, og gjennom tidene blitt styrt av Kiev, Moldavia, Genova, Det osmanske riket, Russland og Romania.

Stefan cel Mare grunnla en festning på stedet på begynnelsen av det 16. århundre. I 1538 tok Suleiman I festningen, og gav den det tyrkiske navnet *Bender*. 

Karl XII av Sverige søkte tilflukt rett utenfor byen etter nederlaget ved Poltava, sammen med kosakkenes leder Ivan Masepa. Ettersom man under enevoldstiden i Sverige definerte hovedstaden som det stedet hvor kongen hadde sitt hoff og arkiv, lå Sveriges hovedstad i flere år på sletten utenfor Bender. Tyrkerne nektet ham å reise videre, for å utnytte ham i det politiske spillet i Sentral-Europa. I 1713 ble det utkjempet en mindre trefning mellom karolingerne og tyrkerne, kjent som sammenstøtet i Bender. 

Under Den russisk-tyrkiske krig (1806-1812) falt byen til russerne, og forble på russiske hender inntil Sovjetunionens kollaps. Mesteparten av kampene i Transnistriakrigen stod i og ved Tighina. Byen kontrolleres av myndighetene i Transnistria, selv om den ligger på vestsida av Dnister.

Referanser
----------

1. ↑  ; arkiveringsdato: 2017; arkiv-URL: .

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Bender – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
Moldovas administrative inndeling |
| --- |
| Byer på distriktsnivå | Bălți **·** Tighina **·** Chișinău | Moldovas flagg |
| Territorielle enheter | Gagaus **·** Transnistria |
| Distrikter | Anenii Noi **·** Basarabeasca **·** Briceni **·** Cahul **·** Cantemir **·** Călărași **·** Căușeni **·** Cimișlia **·** Criuleni **·** Dondușeni **·** Drochia **·** Dubășari **·** Edineț **·** Fălești **·** Florești **·** Glodeni **·** Hîncești **·** Ialoveni **·** Leova **·** Nisporeni **·** Ocnița **·** Orhei **·** Rezina **·** Rîșcani **·** Sîngerei **·** Soroca **·** Strășeni **·** Șoldănești **·** Ștefan Vodă **·** Taraclia **·** Telenești **·** Ungheni |
| ISO 3166-2:MD |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** VIAF **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** SUDOC **·** NKC **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
Mausoleet sett fra nord
Besøkende i kø ved mausoleets østside
**Mao Zedongs mausoleum** (forenklet kinesisk: 毛主席纪念堂; pinyin: *Máo Zhǔxí Jìniàntáng* – «Formann Maos minnehall») er mausoleet til Folkerepublikken Kinas første leder (1949–1976) formann Mao Zedong. Det ligger sentralt i hovedstaden Beijing, på Den himmelske freds plass. 

Mao døde i september 1976, og byggingen av mausoleet begynte samme år og stod ferdig etter en byggeperiode på ti måneder. Inngangen er nordvendt, noe som i kinesisk *feng shui*-tenkning er helt feil. Et slikt «overtroisk» hensyn ble imidlertid ikke tillagt særlig vekt av det kinesiske kommunistparti. 

I 1983 ble mausoleet gjenåpnet etter at det var inkorporert mer materiale i dets museale del. Det inneholdt nå memorabilia etter ikke bare Mao selv, men også etter kommunistlederne Zhou Enlai, Zhu De og Liu Shaoqi. 

Maos balsamerte etterlevninger var fremdeles på plass. Egentlig hadde han fremsatt ønsket om å bli kremert, men ønsket ble tilsidesatt. 

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**«Little Arrows»** er en britisk sang med melodi og tekst av Albert Hammond og Mike Hazlewood. Leapy Lees versjon kom på den britiske singlelisten 24. august 1968 og lå der i 21 uker med en andreplass som beste resultat. Singlen ble utgitt på det da nystartede MCA Records.

I USA havnet «Little Arrows» på en sekstendeplass på Billboard Hot 100-listen og en ellevteplass på countrylisten. Sangen var tittelsporet på Leapy Lees debutalbum på Decca Records. Den havnet på en 72.-plass på den amerikanske Billboard Hot 200-albumlisten.
«Little Arrows» var på den norske VG-lista i seks uker i 1968 og lå på en fjerdeplass i to uker.

Norsk versjon
-------------

Fredrik Friis skrev en norsk tekst. På norsk bærer den tittelen «Amors piler». Den ble utgitt av Gluntan på singlen Odeon ND 7477 i 1968.

Gluntans versjon lå på den norske VG-lista i ti uker i 1968–1969 og lå på en åttendeplass i tre uker.

Referanser
----------

1. ↑  «Chart Stats – Leapy Lee – Little Arrows». Arkivert fra originalen 23. august 2018. Besøkt 6. august 2009.
2. ↑  Allmusic diskografi
3. ↑  norwegiancharts.com – Leapy Lee – Little Arrows
4. ↑  Se plateetiketten
5. ↑  norwegiancharts.com – Gluntan – Amors piler

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Little Arrows* på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) *Little Arrows* på MusicBrainz Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz
 |
**Andreas Stamnes** (født 19. oktober 1980), kjent under artistnavnet **Little Andrew**, er en norsk bluesgitarist og vokalist.

Han debuterte som bluesartist i 1996, og dro i 1999 til Florida hvor han turnerte med Rock Bottom, som også inviterte Vidar Busk over til USA på slutten av 80-tallet. I 2000 etablerte han Little Andrew & The Blue Masters som vant Union Blues Cup på Notodden Blues festival i 2000. I 2001 turnerte han med dette bandet i Norge og Sverige. I 2005 satte han sammen backingbandet the Magic Rockets og ga i 2007 ut debutalbumet *Rock Back To Bottom*. Bandet skiftet da navn til Little Andrew. I 2010 ga han ut sitt andre album *Loadstone* som ble nominert til Spellemannprisen 2010 i klassen blues.
Little Andrew ga ut sitt tredje album, *Bloodrush*, i oktober 2012. I august 2013 kom hans livealbum *Live!* ut.
Little Andrew har platekontrakt med Big H Records.

Diskografi
----------

* *Rock Back To Bottom* (2007)
* *Loadstone* (2010)
* *Bloodrush* (2012)
* *Live!* (2013)

Medlemmer Little Andrew
-----------------------

* Little Andrew: vokal, gitar
* Pål M. Dahlø: bassgitar (2005-)
* Robert Skoglund: trommer (2012-)
* Daniel T. Røssing: piano (2013-)
* Robert Schei: trommer (2010-2012)
* Ronny Aagren: gitar (2009-2011)
* Kåre Amundsen: trommer (2005-2010)
* Frank Bjørdal: gitar (2007-2009)
* Kai Sverre Fjellberg: gitar (2005-2007)

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF
 |
**Stoplesteinan** (også kjent som *Stoplesteinane*) er en steinsetting i Eigersund kommune, Rogaland. Steinsettingen består av 16 reiste steiner, og diameteren er ca. 21 meter. Noen av steinblokkene er opp til 1,20 meter høye. Navnet kommer trolig fra ordet stopla, som kan bety oppstable eller opplegge. Stoplesteinan er anlagt i den nordvestre enden av St. Olafs vei, en cirka 15 kilometer lang geologisk formasjon mellom Egersund og Sokndal, hvor en gang av mykere bergarter går gjennom anortositt-feltet i Dalane. De myke bergartene har langs denne geologiske formasjonen forvitret raskere, og St. Olafs vei avtegner seg derfor som ei grønn stripe i vegetasjonen. På begynnelsen av 2000-tallet ble det også satt opp et informasjonsskilt 10–20 meter sydøst nedenfor steinsirkelen med støtte fra EUs regionale utviklingsfond, INTERREG IIC-programmet for Nordsjøen.

Opphav og teorier
-----------------

Det er ukjent hvordan og hvorfor steinsirkelen har blitt satt opp. Ifølge muntlig tradisjon er steinsirkelen et gammelt tingsted fra vikingtiden, og skulle da skrive seg fra perioden 800–1000 e.Kr. En annen teori, som arkeologer går ut fra, er at det dreier seg om et gravminne. Tilsvarende steinsettinger finnes flere andre steder i Norge og Nord-Europa. Noen av dem er utgravd, og man har funnet at de er graver fra slutten av bronsealderen og fram til slutten av eldre jernalder, altså mellom 500 f.Kr. og 600 e.Kr. Om dette også er tilfelle for Stoplesteinan, vet man ikke sikkert, men det er heller ikke utenkelig at et gravminne fra eldre del av jernalderen også kan ha blitt brukt som tingsted i vikingtiden. En utgraving på 1930-tallet fant at bakken i sirkelens midtdel er steinlagt. Under den samme utgravingen fant man også spor etter forbrent materiale. Snorre sier i «Heimskringla» at «*Hin fyrsta öld er kölluð brunaöld; þá skyldi brenna alla dauða menn ok reisa eptir bautasteina.*» (Den første tiden kaller de brenn-alderen; da skulle en brenne alle døde menn og reise bautasteiner etter dem.) Ser man det forbrente materialet og steinringen i sammenheng med Snorres tekst, forsterkes den siste teorien om gravsted.

Hvorfor Stoplesteinan er anlagt der de ligger, vet man ikke. Stedet er tilfeldigvis den ene enden av den geologiske formasjonen St. Olafs vei, uten at man vet om dette kan være årsaken til at stedet ble valgt.

Se også
-------

* Steinsetting

Eksterne lenker
---------------

* «Stoplesteinan». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
* «Stoplesteinane på Skårabrekka». *Fornminner.no*. Arkivert fra originalen 21. august 2016. Besøkt 11. juni 2018.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Riksantikvaren kulturminne
 |
|  |
| --- |
|  |
| Kana |
| * Hiragana
* Katakana
* Hentaigana
* Man’yōgana
 |

***Hentaigana*** (変体仮名, ****Hentaigana****) er fonetiske tegn som representerer *mora*, og ble tidligere brukt i japansk, før de ble redusert og forenklet til de gjeldende *hiragana* og *katakana*. Tegnene er i stor grad historiske rester av *man'yōgana,* hvor mange ulike *kanji* ble brukt for å representere samme lyder. *Hentaigana* var med andre ord et resultat av den samme forenklingen av *man'yōgana*, som senere skulle gi opphav til tegnsystemene *hiragana* og *katakana* i former som brukes i dag.

*Hentaigana* ble brukt vekselsvis med tilsvarende standard frem til begynnelsen av 900-tallet, da det ble pålagt bruk av ett enkelt *hiragana*-tegn per *mora*. De er inkludert i Unicode fra og med versjon 10.0.0.

Moderne bruk
------------

*Hentaigana* er generelt ansett for å være foreldet, men noen mindre bruksområder gjenstår, slik som f.eks. i enkelte bedrifter og restauranter. *Hentaigana* er ofte brukt i noen formelle dokumenter, slik som sertifikater av japansk kampsport, dokumenter i religiøse grupper, og brukes vanligvis i dag for å gi et arkaisk og gammelmodig preg.

Ordet 変体仮名 i *Hentaigana*

Referanser
----------

1. ↑  Ordet *hentai* (変体: «variant» eller «uregelmessig form») i dette ordet er ikke det samme som *hentai* (変態) som betyr «abnormal» eller «pervers».
2. ↑  Bjarke Frellesvig (2010). *A History of the Japanese Language* **(engelsk)**. Cambridge University Press. s. 158. Besøkt 7. april 2020.
3. ↑  «Unicode 10.0.0». Unicode. Besøkt 7. april 2020.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | NDL
 |
*Se pekerside for flere forekomster av Markveien.*
**Markveien** er ei av de sentrale gatene på Grünerløkka i Oslo. Gata er en drøy kilometer lang og går omtrent rett nord/sør. Den starter ved Sannergata i nord og ender opp ved Søndre gate, der den går over i Ankerbrua over Akerselva.

De øverste kvartalene består av klassisk leiegårdsbebyggelse fra 1880- og 1890-tallet. Stadig flere av disse gårdene har nå kontorer og forretninger i første etasje. Omtrent midtveis i øvre del passerer gata på baksida av Paulus kirke med den lille parken Paulus' plass. Kvartalene her inngår i verneområdet Birkelunden kulturmiljø.

Markveien utgjør så vestsida av parken Olaf Ryes plass, og herfra og nedover er den den sentrale handlegata på Grünerløkka.

Markveien 57
Bygninger som er verdt å merke seg er:

* Paulus sykehjem (adresse til Sannergata)
* Leiegården Olaf Ryes plass 4, der Edvard Munch bodde da han var rundt 20 år
* Nr 35-37, Grünerbygg, kjøpesenter med terrasseblokker bak
* Nr 42, med bakbygning fra ca. 1850, Grünerløkkas eldste hus, nå keramikkatelier
* Nordre gate 16, tidligere den klassiske kafeen Beckers, nå vinmonopol-utsalg
* Nr 57, tidligere Grünerløkka hybelhus, et kommunalt losjihus for menn (tildelt arkitekturprisen Houens fonds diplom i 1923), nå bydelsadministrasjon
* Nr 61, Grünerløkka sykehjem

På 1960-tallet var det planer om storstilt sanering av deler av Grünerløkka, blant annet med en motorvei tvers gjennom området. Grünerbygg-kvartalet har som utgangspunkt en reguleringsplan fra 1971, som baserer seg på denne tanken. Planen førte til stor motstand lokalt. Blant annet blei Grünerløkka leieboerforening stifta med hovedoppgave å arbeide mot sanering og motorvei og for byfornyelse. Det kom over 200 protester mot planen, som gikk helt til Kommunaldepartementet for godkjenning.

Da rivinga av den opprinnelige bebyggelsen tok til høsten 1977, kom det til demonstrasjoner og forsøk på å stoppe arbeidene. Dette lyktes ikke, og det nye kvartalet blei bygd. Protestene bidrog imidlertid til at planene om videre sanering av leiegårdskvartalene blei forlatt, og en gikk over til å fornye og modernisere de eksisterende gårdene.

Markveien har navnet sitt fra den tida det ikke var særlig bebyggelse mellom Akerselva og Trondheimsveien. Området blei brukt som beitemark for slaktedyr som skulle inn til byen.

Før fantes det også ei gate med navn Markveien på Kampen. Ved byutvidelsen i 1879 blei denne omdøpt til Nannestadgata.

Litteratur
----------

* Knut Are Tvedt, red. (2010). «Markveien». *Oslo byleksikon* (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 359. ISBN 978-82-573-1760-7.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Markveien, Oslo – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* «Oslo kommune – Bydelsoversikt (M)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.

Portal: Oslo

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Oslo Byleksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
***Heptachispa*** er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae). Både larvene og de voksne (imago) er planteetere.

Utseende
--------

Middelsstore (ca. 6-7 millimeter), avlange, matte, brunlige bladbiller, dekkvingene med mørke tegninger. Oversiden er tett og kraftig punktert. Antennene består av 7 ledd og er korte og noe fortykkede mot spissen. Hodet er bredere enn langt. Pronotum er rektangulært, tett og grovt punktert. Dekkvingene er jevnbrede og har 9 punktstriper (i den midtre delen parvise), tre opphøyde lengderibber, med en utoverrettet pigg på hvert bakhjørne.

Levevis
-------

Både larver og voksne lever på planter og eter fra dem. Disse artene holder seg gjerne til én eller noen få vertsarter, larvene minerer i bladene til de samme plantene som de voksne gnager på. Artene lever på planter i familien Malpighiaceae.

Utbredelse
----------

Slekten er utbredt fra Fransk Guyana i nord til Paraguay i sør.

Systematisk inndeling
---------------------

Hispinae inkluderer noen ganger gruppen (underfamilien) skjoldbiller, da som stammen Cassidini, i denne oversikten er den holdt utenfor, og plassert inn i som søstergruppen skjoldbiller. Andre klassifikasjoner plasserer denne gruppen (som Hispini) som en undergruppe av skjoldbillene. Noen ganger blir noen asiatiske slekter også plassert i Chalepini.

**Treliste**
* orden **biller** (Coleoptera)
	+ underorden **Polyphaga**
		- overfamilie **Chrysomeloidea** Latreille, 1802 (=Phytophaga)
			* familien bladbiller (Chrysomelidae Latreille, 1802)
				+ underfamilien skjoldbiller, Cassidinae
					- stamme **Chalepini** Weise, 1910
						* slekten ***Heptachispa*** Uhmann, 1953
							+ *Heptachispa concava* (Balý, 1864)
							+ *Heptachispa crassicornis* (Chapuis, 1877)
							+ *Heptachispa delkeskampi* (Uhmann, 1940)
							+ *Heptachispa flavipes* (Weise, 1921)
							+ *Heptachispa pallipes* (Chapuis, 1877)
							+ *Heptachispa sordidula* (Weise, 1913)
							+ *Heptachispa testaceipes* (Pic, 1938)
							+ *Heptachispa texta* (Uhmann, 1940)
							+ *Heptachispa vitticollis* (Weise, 1911)

Litteratur
----------

* *Heptachispa* på ITIS
* Hispines of the World - *Heptachispa*

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Heptachispa* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Heptachispa* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Heptachispa* hos ITIS Rediger på Wikidata
* (en) Chalepini – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
von Gyldengrød (tidligere Guttenborg) er en fiktiv karakter, skapt av Martin Miehe-Renard, og kjent fra de danske julekalendrene Alletiders Jul fra 1994, Alletiders Nisse fra 1995, Alletiders Julemand fra 1997, Pyrus i Alletiders Eventyr fra 2000, samt filmen Pyrus på pletten fra 2000 og Pyrus i Alletiders Show fra 2009. Gyldengrød er en nisse, og blir portrettert av Paul Hüttel.

Gyldengrød dukket opp for første gang i TV 2s julekalender Alletiders Jul i 1994, som ble en så stor suksess at det ble laget ytterligere tre julekalender-oppfølgere og en spillefilm.

Karakteren fikk navnet Guttenborg i Alletiders Jul, men endret i følgende kalender Alletiders Nisse navn til (von) Gyldengrød under påskudd av at han var blitt adlet til alv av adelig rang for sin lange trofaste tjeneste i nissenes sak. I realiteten er etternavnet «Guttenborg» et beskyttet slektsnavn, som familien ikke ønsket at skulle brukes som navn på en nisse i en julekalender.

| * v
* d
* r
Pyrus |
| --- |
| Julekalendere | *Alletiders Jul* (1994)  **·** *Alletiders Nisse* (1995)  **·** *Alletiders Julemand* (1997)  **·** *Pyrus i Alletiders Eventyr* (2000) |
| Film | *Pyrus på pletten* (2000) |
| Karakterer |  **·** Gyldengrød  **·** Kandis  **·** Pyrus |
| Relaterte artikler | *Pyrus alle tiders Familiespil* |
***Little Brother*** (Veslebror ser deg) er en roman av Cory Doctorow, utgitt på Tor Books i 2008. Romanen handler om en gruppe tenåringer i San Francisco, som etter et terroristangrep på San Francisco – Oakland Bay Bridge og BART ender opp med å måtte forsvare seg selv og andre mot Department of Homeland Securitys sytematiske angrep på innbyggernes grunnlovfestede friheter.

Høsten 2009 kom romanen ut på nynorsk, utgitt av Det Norske Samlaget. Den engelske originalen kan fritt lastes ned med en Creative Commons lisens. mens kun halvparten av den nynorske oversettingen er fritt tilgjengelig.

Sammendrag
----------

Hovedpersonen, Marcus Yallow, også kjent som w1n5t0n befinner seg i nærheten da The San Francisco Bay broen sprenges av terrorister. Sammen med tre venenr blir han arrestert av Department of Homeland Security. Tre av dem slipper ut igjen etter noen dager, og møter en by som er i ferd med i blir fullstendig kontrollert av DHS. Marcus bestemmer seg for å ta opp kampen mot det han ser på som et systematisk angrep på grunnleggende borgerrettigheter. Første steg på veien er et hemmelig nettverk basert på modifiserte Xboxer med Paranoid Linux.

DHS fremstilles som en brutal okkupant, noe som må sees som en framskriving av mye av det som har skjedd, både i USA (for eksempel Patriot Act, EUs datalagringsdirektiv, utstrakt kameraovervåkning mm.). Selv om scenariene som presenteres i boken er ekstreme kan en argumentere for at de langt ifra er urealistiske.

Referanser
----------

1. ↑  Doctorow, Cory. «Little Brother > Download Free». Besøkt 11. august 2008.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz
 |
**Markus på Skog** (død 1163) var fosterfar for den norske tronpretendenten Sigurd Sigurdsson Markusfostre, sønn av kong Sigurd Munn. Tilnavnet Markusfostre fikk Sigurd fordi han ble oppfostret hos Markus. Markus skal ha bodd på Ringsaker i Hedmark. Dette var i borgerkrigstiden i Norge, da flere ulike kongsemner kjempet om tronen.

Markus var også en slektning av Sigurd Hallvardsson, jarlen til kong Håkon Herdebrei. Håkon var også sønn av Sigurd Munn, og dermed Sigurd Sigurdssons, Markus fostersønns, halvbror. Da Håkon ble drept i slaget ved Sekken i 1162, trengte Sigurd Hallvardsson et nytt kongsemne. Valget falt da på Håkons bror, som da bare var et barn. Motstanderen var kong Magnus Erlingsson, som var Håkons og Sigurd Sigurdssons tremenning. Året etter falt også Sigurd Hallvardsson i det første slaget på Re. Nå ble Markus leder for fostersønnens menn. Magnus Erlingssons far Erling Skakke skydde ingen midler for å rydde sønnens utfordrere av veien, og høsten 1163 (eller 1164) ble både Markus og fostersønnen Sigurd Sigurdsson drept i Bergen på Erlings ordre.

Referanser
----------

1. ↑  Snorre: Magnus Erlingssons saga, kap. 9
2. ↑  Snorre: Magnus Erlingssons saga, kap. 14-15
3. ↑  Jfr. Fagerskinna: 389-390. Snorre og Fagerskinna har litt ulik kronologi, slik at forfatteren av sistnevnte plasserer hendelsene et år senere enn Snorre.
4. ↑  Snorre: Magnus Erlingssons saga, kap. 18

Litteratur
----------

* *Fagerskinna*, oversatt av Edvard Eikill. Saga Bok, Stavanger 2008
* Snorre Sturlason, Magnus Erlingssons saga, i: *Norges Kongesagaer*. Oversatt av Gustav Storm, Kristiania 1900

Eksterne lenker
---------------

* Sigurd Sigurdsson Markusfostre hos Norsk biografisk leksikon

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Lokalhistoriewiki
 |
En variant av hentesveis ble patentert i USA i 1977. Oppfinnelsen ble belønnet med Ig Nobelprisen i 2004.
Den marokkannsk-nederlandske politikeren Mohamed Rabbae (født 1941) med stort, grått hentehår Foto: 2008 
Algeries president Abdelaziz Bouteflika (født 1937), med hentesveis, sammen med den brasilianske advokaten og økonomen Miguel Arraes (1916-2005). Foto: 2005 
**Hentesveis** eller **hentehår** er en frisyre som brukes av delvis skallete menn som lar håret på én side av hodet vokse langt, og grer det over det skallete området, vanligvis issen.

Overdrevne hentesveiser kan bli oppfattet som lett komiske, som litt hjelpeløse forsøk på å prøve å skjule delvis skallethet og dermed framstå som mer ungdommelig eller uforandret enn man er.

Den amerikanske forretningsmannen Donald Trump (født 1946) er blant dem som er særlig kjent for denne frisyren. Hans «doble», blonde hentesveis har blitt latterliggjort i sladrepressen og i humoristisk sammenhenger, for eksempel i David Lettermans og Jay Lenos satiriske TV-show. Trump har til og med inngått veddemål om frisyren sin. Det er også laget en timeslang TV-dokumentar om hentesveis. En norsk kjendis som fikk kommentarer om hentesveisen sin, var Øystein Hedstrøm som representerte Fremskrittspartiet på Stortinget 1989-2005.

På engelsk kalles hentesveis *comb over* og på dansk *hentehår*. På japansk heter hentesveis, i oversettelse, «strekkodefrisyre» (バーコードな髪型 eller バーコード頭).

* De amerikanske generalene Douglas MacArthur (1880-1964), med hentesveis, og Jonathan Wainwright (1883-1953) i Yokohama i Japan 31. august 1945.De amerikanske generalene Douglas MacArthur (1880-1964), med hentesveis, og Jonathan Wainwright (1883-1953) i Yokohama i Japan 31. august 1945.
* Forretningsmannen Donald Trump (født 1946) latterliggjøres i mange amerikanske medier for sin dominerende hentesveis. Foto: 2008Forretningsmannen Donald Trump (født 1946) latterliggjøres i mange amerikanske medier for sin dominerende hentesveis. Foto: 2008

Se også
-------

* Tupé

Referanser
----------

1. ↑  US Patent 4022227: "Method of concealing partial baldness[*død lenke*]"
2. ↑  Dagbladet 5.10.2004: *Hentesveisen fikk forskningspris*
3. ↑
4. ↑  «Adressa.no 02.04.2007: *Hva gjør Trump med denne mannen?*». Arkivert fra originalen 10. mai 2007. Besøkt 8. mai 2007.
5. ↑  *Combover: The movie* (2006)
6. ↑  Den positive pessimismen (VGblogg 2006): *Hva er greia med hentesveis?* Arkivert 27. september 2007 hos Wayback Machine.
7. ↑  Fra Akihiko Yonekawa (red.): *Slang Dictionary* (3rd edition) Tokyo, 2006

Eksterne lenker
---------------

* (en) Combover – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
**Kjell Aas** (født 22. desember 1924 i Bærum, død 21. oktober 2016) var en norsk professor i barnemedisin ved Universitetet i Oslo. Han hadde dette embetet fra 1990 til han ble pensjonert i 1994. I perioden fra 1971 til 1990 var han leder og overlege for Voksentoppen Institutt for barn med astma og allergi. Fra 1963 til 1980 var han leder for allergiavdelingen og allergipoliklinikken ved Rikshospitalets barneavdeling. I 1963 ble han også dr. med. og dosent i pediatri ved Universitetet i Oslo. Tidligere var han verkslege ved Kings Bay på Svalbard i ett år, og hadde en tid allmennpraksis i Bærum.

Under den andre verdenskrig var han idrettsleder, og senere troppsbefal ved De norske politistyrker i Sverige. I 1944 reiste han til Canada og begynte på RNAF flyskole, han var ferdig utdannet i 1945. Han var sjefsflyger i Trøndelag flyselskap fra 1945 til 1947.

Kjell Aas har vært formann og styremedlem i en rekke forskerforeninger. Han var også leder for Forskningsinstitutt for pediatrisk allergi.

Faglitteratur
-------------

Aas hadde en omfattende vitenskapelig produksjon med over 300 artikler, 20 vitenskapelige og fagpopulære bøker innen allergi, immunologi, biokjemi, kommunikasjon og miljø og helse. Flere er oversatt til andre språk. Han har også vært medforfatter i en rekke lærebøker.

Han var tidligere redaktør av tidsskriftene Allergy, Allergologen og fagbladet Allergi i praksis.

Priser og utmerkelser
---------------------

Han var æresmedlem av flere norske og internasjonale vitenskapelige foreninger, æresdoktor ved Göteborg Universitet og ble tildelt et antall generelle æresbevisninger. Han var ridder av 1. klasse St. Olavs Orden og var tildelt Norges Røde Kors hederstegn, Norges Astma og allergiforbund (NAAF) Sør-Trøndelag hederstegn og NAAFs ærespris (forskning og pionervirksomhet inneklima/helse).

Referanser
----------

1. ↑   www.aftenposten.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Nekrolog: Kjell Aas». *Aftenposten*. Besøkt 8. november 2016.

Kilder
------

* www.astrazeneca.no/presse om Kjell Aas[*død lenke*]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** NKC
 |
**Finans Norge** er en arbeidsgiver- og næringsorganisasjon for finansnæringen i Norge og er en av landsforeningene i Næringslivets Hovedorganisasjon (NHO). Finans Norge representerer omtrent 250 finansbedrifter med rundt 50 000 ansatte.

Historie
--------

Finans Norge representerer finansnæringen i Norge, og ble etablert 1. januar 2010 av Sparebankforeningen og Finansnæringens Hovedorganisasjon. Organisasjonen het da Finansnæringens Fellesorganisasjon. Fra 1. januar 2013 ble også Finansnæringens Arbeidsgiverforening en del av Finans Norge. Fra 1. januar 2023 er Finans Norge en landsforening i Næringslivets Hovedorganisasjon (NHO).

Virksomhet
----------

Finans Norge representerer finansforetak og finanskonsern som er aktive i det norske markedet. Foretakene driver finansiell virksomhet av ulik karakter og består av sparebanker, forretningsbanker, livsforsikringsselskaper, skadeforsikringsselskaper, inkassoselskaper, fintechselskaper, finansieringsforetak, fondsforvaltningsselskaper, verdipapirforetak og finanskonsern.

Finans Norge er avtalepart i finansbransjens tariffavtaler som er inngått med Finansforbundet, LO og flere andre arbeidstakerorganisasjoner. Finans Norge representerer finansnæringen og arbeidsgiverinteressene ved de årlige sentrale tarifforhandlingene.

Styreleder i Finans Norge er Benedicte Schilbred Fasmer fra april 2022.

Finans Norges arbeid
--------------------

Finans Norge skal arbeide for å fremme medlemsbedriftenes næringspolitiske interesser og ivareta medlemsbedriftenes interesser i spørsmål vedrørende lønns- og arbeidsvilkår for deres ansatte. Målet er at medlemsbedriftene skal ha arbeidsvilkår og utviklingsmuligheter som gir grunnlag for lønnsom og solid drift og setter dem i stand til å betjene sine kunder på best mulig måte.

Referanser
----------

1. ↑   w2.brreg.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Ledelse». Besøkt 1. mars 2023.
3. ↑  «Kari Olrud Moen blir ny administrerende direktør i Finans Norge» **(bokmål)**. 15. desember 2022. Besøkt 1. mars 2023.
4. ↑  «Om oss». Finans Norge. Besøkt 1. mars 2023.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* (no) Finans Norge på Twitter Rediger på Wikidata

* (no) Finans Norge på Facebook Rediger på Wikidata

* (no) Finans Norge på Instagram Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** Brønnøysundregistrene
 |
**Kjell-Erik Nordenson Kallset** (født 22. september 1967 i Kristiansund) er en norsk journalist, tidligere leder av politisk avdeling og nyhetsleder i *Dagsavisen*, fra 2010 nyhetssjef i *Klassekampen* og fra 2018 kommunikasjonssjef i Fagforbundet.

Kallset arbeidet i *Driva* i 1987-1988 og var informasjonssjef i Nei til EU i 1993-1997. Deretter begynte han i politisk avdeling i *Dagsavisen*. Kallset er tidligere varaordfører i Tingvoll kommune på Nordmøre, for Arbeiderpartiet.

Kallset var den første journalisten i *Dagsavisen* som fikk lov til å skrive på nynorsk. Han fikk i 2007 Kulturdepartementet sin nynorskpris for journalistar for sin bruk av nynorsk i *Dagsavisen*.

Bibliografi
-----------

* *Makta midt i mot. Kampen om EU og Arbeiderpartiets sjel*, Forlaget Manifest (2009) ISBN 978-82-92866-19-1

Referanser
----------

1. ↑  «Kjell-Erik Nordenson Kallset (50) forlater Klasse­kampen for å bli kommunikasjons­sjef i Fag­forbundet», M24 9. januar 2018
2. ↑  Nynorskprisen for journalistar til Kjell-Erik Kallset, Regjeringa.no.
Detalj av primstav; her ser man merkene for (fra venstre) markusmesse (25. april), gauksmesse (1. mai), korsmesse vår (3. mai), hallvardsmesse (15. mai) og eriksmesse (18. mai).
**Markusmesse**, **markusdagen** (latin **Marci Evangelistae**) eller **den store gangdagen** er en merkedag til minne om evangelisten Markus på 25. april. Han skrev Markusevangeliet visstnok kort tid før han ble drept som martyr under Neros forfølgelser.

På primstaven er dagen avmerket med en fjærpenn fordi Markus brukte en penn da han skrev ned Markusevangeliet. Andre steder er merket en strek med prikker rundt, tolket som en målestang med sne rundt.

I katolsk tid var den store gangdagen markert med prosesjoner på markene med krusifiks og røkelse, og prestene kunne skvette vievann på markene. Denne skikken skal ha blitt innført av pave Gregor den store rundt år 600 for å stoppe en pest. Denne vandringen kan minne om hedenske våropptog.

I mange kyststrøk var Markusmesse tiden for å så havre.

Referanser
----------

1. ↑  «Den hellige evangelisten Markus ( -~68?)». Den katolske kirke / Katolsk.no. Besøkt 17. oktober 2014.
2. 1 2  Ekrem, Randi (1992). *Primstaven: tradisjonar og merkedagar*. Ålesund: R. Ekrem. s. 75. ISBN 8299269105.