recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Statsautoriserte translatørers forening** (STF) organiserer dem som har bestått eksamen i oversettelse av en allmennspråklig tekst, økonomisk-administrativt, juridisk og teknisk fagspråk og fått bevilling som statsautorisert translatør. Foreningen, som ble stiftet 14. november 1913, er en av verdens eldste oversetterforeninger. Den har for tiden ca. 200 medlemmer.

**Translatøreksamen** er landets høyeste kvalifikasjon for skriftlig oversettelse til/fra norsk av fagspråk. På grunnlag av bestått eksamen til og/eller fra fremmedspråket, kan man få bevilling som statsautorisert translatør fra NHH etter bemyndigelse fra Kunnskapsdepartementet, og man er da bemyndiget til å autorisere oversettelser med et eget, beskyttet stempel. 

Rundt 20 språk er representert blant foreningens medlemmer. På grunn av eksamenens høye vanskelighetsgrad er det bare noen få som er autorisert i mer enn ett språk. De fleste medlemmene arbeider som selvstendige næringsdrivende.

En god oversettelse av fagspråk krever betydelige kunnskaper i begge språk, i språkområdenes kultur og i de fagområder oversettelsen gjelder. En full forståelse av stoffets faglige innhold er et nødvendig grunnlag for en riktig oversettelse, som også må gis en adekvat og korrekt språklig form. Statsautoriserte translatører har ofte en betydelig og bred yrkeserfaring som bakgrunn før translatøreksamen avlegges.

STFs hjemmesider oppdateres jevnlig og inneholder stoff av interesse for alle som arbeider med oversettelse, samt for andre med interesse for språk.

**Translatørdagen** er et årlig tilbakevendende og anerkjent fagseminar arrangert av Statsautoriserte translatørers forening for medlemmer og andre som er interessert i språk og oversettelse.

STF deltar også i Oversetterforumet, et uformelt forum der flere andre norske oversetterforeninger deltar, som Norsk audiovisuell oversetterforening, Norsk Oversetterforening, Norsk faglitterær forfatter- og oversetterforening og **Norsk Tolkeforening**.

Eksterne lenker
---------------

* STFs hjemmeside

| * v
* d
* r
Norske forfatterforeninger |
| --- |
| Den norske Forfatterforening **·** Norsk faglitterær forfatter- og oversetterforening **·** Norske Barne- og Ungdomsbokforfattere **·** Norske Dramatikeres Forbund **·** Norsk Forfattersentrum **·** Norsk PEN **·** Forfatterforbundet |
| Oversetterforeninger: Norsk Oversetterforening **·** Norsk fagoversetterforening **·** Norsk audiovisuell oversetterforening **·** Statsautoriserte translatørers forening |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
Palais Bellevue i Kassel
**Brüder Grimm-Museum** befatter seg med samling, dokumentasjon og vitenskapelig forskning knyttet til brødrene Jacob og Wilhelm Grimms liv og virke.

Museet ligger i Kassel i Tyskland, og ble grunnlagt i 1959 av byen Kassel og Brüder Grimm-Gesellschaft.

Dobbeltportrett av Wilhelm Grimm og Jacob Grimm av kunstmaleren Elisabeth Maria Anna Jerichau-Baumann, 1855
Den første utstillingen kom i stand 4. januar 1960, i anledning Jacob Grimms 175. fødselsdag, i Universitetsbiblioteket i Kassel, med hovedverkene til kunatnerbroren Ludwig Emil Grimm.

Det grimmske håndeksemplar av *Kinder- und Hausmärchen* fra 1812/1815, som befinner seg på Universitetsbiblioteket i Kassel, kom i 2005 på UNESCOs verdensarvliste.

Den nordlige bygning på Brüder-Grimm-Platz, hvor Brødrene Grimm bodde i øverste etasje.

Bibliotek og arkiv
------------------

Museet innbefatter deler av Palais Bellevue med bøker og manuskripter. Blant annet interfolierte eksemplarer av *Kinder- und Hausmärchen* og *Deutschen Grammatik*, sofaen fra Jacob Grimms arbeitsværelse, miniatyrportretter av deres mor, fra Wilhelm Grimms arbeidsværelse, grafiske trykk etter deres yngre bror Ludwig Emil Grimms, etc..

Litteratur
----------

* Bernhard Lauer: *Die Brüder Grimm – Leben und Wirken*, Kassel 2005. ISBN 3-929633-37-X
* Dieter Hennig: *Brüder Grimm-Museum Kassel. Katalog der Ausstellung im Palais Bellevue*. Kassel 1973.
* DER SPIEGEL (18/2006), *Gelehrte: Ammenmärchen aus Kassel*. Hamburg 2006.

Eksterne lenker
---------------

* grimms.de Internettpresentasjon av museet Grimmselskapet.
* Om Grimm-Museums historie.
* Encyclopedia over Brüder Grimm-Museum i Kassel. Arkivert 10. oktober 2008 hos Wayback Machine.
* Deutschlandradio; Forskning.
* Deutschlandradio; Leder for Grimmselskapet.
* Grimmforum i Kessel. Arkivert 20. oktober 2008 hos Wayback Machine.
* Diskusjon vedrørende museumsanliggender i Kassel.
* Originalopptegnelser og -notater etter Brødrene Grimm.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** ULAN **·** NKC **·** CiNii
 |

Portal: Tyskland
Tysklands statsflagg
**Statsflagg** er et flagg som brukes av et områdes statlige myndigheter. Det vaier gjerne ved statlige bygninger og føres av statlige, ikke-militære fartøyer. 

I noen land, som eksempelvis USA, Frankrike eller Japan, benyttes nasjonalflagget uforandret også av statlige myndigheter, mens statsflagget i andre land skiller seg fra nasjonalflagget. Postverket og Tollvesenet har egne monogram med krone over i sine statsflagg. Ingen privatpersoner kan benytte seg av statflagget, unntatt medlemmer av Kongelig Norsk Seilforening som kan ha en hvit kvadrat i midten påført et kongelig monogram.

Statsflagget konstrueres på flere måter. I de nordiske land dannes statsflagget ved at nasjonalflagget gis splitt, som i Danmark og Island, eller splitt og tunge, som i Finland, Norge og Sverige. I andre europeiske land land er det vanlig at statsflagget viser landets riksvåpen, slik som i Tyskland, Østerrike, Belgia og en rekke andre land.

Norges statsflagg
-----------------

Norges stats- og orlogsflagg (med proporsjoner)
Norges stats- og orlogsflagg har splitt og tunge, og har forholdet 16:27, mens nasjonalflagget har forholdet 8:11. Det norske statsflagget er identisk med orlogsflagget, men dette er ikke tilfelle i alle land. 

Fra 1899 til 9. juni 1905 var heller ikke i Norge statsflagget identisk med orlogsflagget. Da unionsmerket «sildesalaten» ble tatt ut av handelsflagget, ble det samtidig skapte en ny type flagg til bruk på statens sivile skip og bygninger, hvor man siden 1844 hadde brukt orlogsflagget, som var et unionsflagg med splitt og tunge. Norske myndigheter kunne ikke fjerne unionsmerket fra orlogsflagget, siden dette etter Grunnloven skulle være et unionsflagg. Det nye statsflagget av 1899 var et «rent» splittflagg uten unionsmerke, altså identisk med det nåværende orlogsflagget.

To dager etter unionsoppløsningen 7. juni 1905 ble det «rene» orlogsflagget heist på landets marinefartøyer og festninger, og landets orlogsflagg og statsflagg var igjen identiske.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | NKC
 |
Brøytebil i Quebec
Brøytebil, video
**Brøytebil** er en lastebil utstyrt med snøplog som blir benyttet for brøyting av veier og gater. Plogen kan være utformet som spissplog, med to vinger, eller som et skråplog, med en vinge.

Brøytebiler holder større fart enn brøytetraktorer og kaster dermed snøen lengre bort fra veien. Men de er ikke like lette å manøvrere i trange gater som brøytetraktorer. På flyplasser blir det ofte benyttet både brøytebiler og spesialbygde snøfresere.

Galleri
-------

* Brøytebil i Col de Puylaurens i Languedoc-Roussillon i Frankrike.Brøytebil i Col de Puylaurens i Languedoc-Roussillon i Frankrike.
* Scania brøytebil i Stockholm.Scania brøytebil i Stockholm.
* Brøytebil med skråplog.Brøytebil med skråplog.
* MAN brøytebil i Tyskland.MAN brøytebil i Tyskland.
* Canadisk brøytebil i Toronto.Canadisk brøytebil i Toronto.
* Liten brøytebil i en bygate i Köln.Liten brøytebil i en bygate i Köln.
* Spesialbygd MAN brøytebil. med saltspreder på flyplassen i Warszawa.Spesialbygd MAN brøytebil. med saltspreder på flyplassen i Warszawa.
Fra åpninga av stenderforsamlingen, 5. mai 1789.  
Utsnitt av samtidig maleri.
**Stenderforsamlingen 1789** i Frankrike ble sammenkalt av Ludvig XVI i Versailles 5. mai 1789. Dette var da den første stenderforsamling i Frankrike siden 1614. Bakgrunnen for møtet var den dårlige statsfinansielle situasjonen, kombinert med en dårlig høst året før, som førte til matmangel og uro på landet og stigende matpriser og opprørsstemning i byene. Møtet ble møtt med stor interesse, og en menneskemengde hadde samla seg i Versailles for å se riksstendene innta møtesalen.

Kongen presiderte sammen med dronning Marie Antoinette i Hôtel des Menus i Versailles foran 290 deputerte fra adelen, 292 fra geistligheten og 584 fra tredjestanden. Tredjestandens representanter besto overveiende av forretningsmenn, advokater og andre menn med juridisk, økonomisk og administrativ kompetanse. Mange var dessuten sterkt påvirka av opplysningstidens tanker.

Talsmenn for tredjestanden markerte seg tidlig under forhandlingene med en offensiv strategi, idet de ikke lenger ville finne seg i det tradisjonelle systemet for stemmegivning, der stendene forhandla hver for seg og stemte med én stemme. Resultatet ble da gjerne at de privilegerte stendene stemte ned tredjestandens forslag med to stemmer mot én. De deputerte fra tredjestanden forlangte avstemning i plenum med én stemme pr hode, noe som ville bety at tredjestanden (som representerte mer enn 95% av befolkninga) ville være i flertall.

Den 17. juni erklærte tredjestanden seg som Frankrikes nasjonalforsamling, og tilbød representanter for de andre stendene å slutte seg til dem enkeltvis med samme rettigheter. Under denne akten – som er blitt omtalt som den franske revolusjons fødsel – spilte Emmanuel-Joseph Sieyès en avgjørende rolle.

Kongen fulgte dronningas råd om ikke å godkjenne en forsamling der det ble stemt pr. hode, og stengte tredjestanden ute fra møtesalen. De deputerte søkte da inn i den kongelige tennishallen, der de den 20. juni avla Ballhuseden.

23. juni sammenkalte kongen riksstendene på nytt, erklærte tredjestandens vedtak av 17. juni ugyldig, og lanserte samtidig et kongelig reformprogram. Kongen annonserte at forhandlingene skulle fortsette neste dag, med hver stand for seg, og trakk seg tilbake. Medlemmene av tredjestanden ble sittende. Etter en stund innfant en høg hoffmann seg og oppfordra de tilstedeværende til å gå hver til sitt. Det var i denne situasjonen at Mirabeau trådte fram og forkynte: «Gå og si til de som har sendt Dem at vi er her med folkets vilje, og vi forlater bare våre plasser for bajonettene.»

Den 27. juni resignerte kongen, og befalte adel og geistlighet å gå sammen med tredjestanden for i fellesskap å ta fatt på rikets anliggender.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
Vei med brøytestikker i Ramsmora i Sverige.  
Foto: Arild Vågen
Ekstra lange brøytestikker på riksvei 7 på Hardangervidda.  
Foto:Stefan Straub
**Brøytestikker** eller **brøytepinner** er stikker som plasseres på veikantene for å markere hvor veien går om vinteren, når snøen gjør det vanskelig for brøytemannskap og andre veifarende å se kanten på veien. Brøytestikker lages i dag hovedsakelig av røde, hule plastrør eller bambusrør, med en lengde på ca. 2 meter og med hvite refleksfelt. Tidligere ble brøytestikkene laget av lange, rette trekvister. Brøytestikker finnes også i andre farger enn rødt, men dette er mindre vanlig.

Brøytestikkene settes ut om høsten og tas inn igjen om våren, etter at snøen har smeltet.

Den første til å ta i bruk brøytestikker påstås å ha vært veivokter og veioppsynsmann John Gregoriusen Aase fra Skilbrei i Gaular kommune i Sogn og Fjordane. Han tok i bruk bøyelige brøytestikker vinteren 1928/29 på strekningen Støfring-Hegrenes-Ålhus i Jølster. Imidlertid har Ingemar Nordstrand fra Hyllestad i samme fylke påvist en innførsel om «snestikker» i møteboka til kommunestyret i Hyllestad alt 10. januar 1914, angående Den trondhjemske postvei mellom Øverås og Alefjell.

Referanser
----------

1. ↑  Kristin Ese: *På god veg - Veghistorie i Sogn og Fjordane*. Selja Forlag, Førde 2007. ISBN 978-82-91722-70-2 (s. 212)
2. ↑  Kulturhistorisk leksikon (Sogn og Fjordane): Minnestein om brøytestikka (besøkt 24. januar 2018)
***Stenichnoteras*** er en slekt av biller som tilhører gruppen perlebiller (Scydmaeninae) som nå blir regnet til familien kortvinger (Staphylinidae). De er rovdyr som har spesialisert seg på midd. Det er bare kjent én art.

Utseende
--------

Små (1-2 millimeter), mørke, blanke biller, fint hårete. Antennene er lengre enn hode + thorax, slanke, de tre ytterste leddene er knapt tykkere enn resteb og danner ikke noen markert klubbe. Hodet er nokså stort, kantete, med ganske små fasettøyne. Det er ikke påfallende innsnevret bak. Pronotum er lengre enn bredt, bredest litt foran midten, med fire dype, runde groper ved roten. Dekkvingene er ovale, hver dekkvinge har en dyp lengdegrop ved roten. De dekker hele bakkroppen. Lårene er kølleformede, beina ellers slanke.

Levevis
-------

Perlebillene er rovdyr som stort sett lever av midd, spesielt pansermidd (Oribatida). Disse har et meget hardt skall og perlebillene har organer på frambeina for å holde byttet fast, og munndeler som passer til å borre eller sage seg gjennom middenes skall.

Utbredelse
----------

Arten lever på Seychellene.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, **Coleoptera**
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien åtsel- og rovbiller, **Staphylinoidea**
			* Familien kortvinger, Staphylinidae Latreille, 1802
				+ Underfamilien perlebiller, Scydmaeninae Leach, 1815
					- Gruppe Scydmaenitae Leach, 1815
						* Stammen Glandulariini
							+ Slekten ***Stenichnoteras*** Scott, 1922
								- *Stenichnoteras montanum* Scott, 1922

Kilder
------

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Stenichnoteras* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* *Stenichnoteras* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**Anja Tepeš** (født 27. februar 1991) er en slovensk skihopper. Hun er født og bor i Ljubljana, og har drevet med skihopp siden hun var fem år gammel. Hun er datter av den tidligere skihopperen Miran Tepeš, og søsteren til Jurij Tepeš, som også driver med skihopp.

Hun deltok i sitt første FIS-renn i 2003, og debuterte i Kontinentalcupen i skihopping 16. januar 2005, med en 16.-plass. Hennes beste plassering i denne cupen til nå er 4.-plass, som hun fikk i februar 2007 i Saalfelden og i januar 2011 i Ljubno.

Hun har deltatt i junior-VM fire ganger; hun kom på 21.-plass i 2006, 13.-plass i 2007, 18.-plass i 2010 og 35.-plass i 2011.

I februar 2011 kom hun på 30.-plass under Ski-VM 2011 i Holmenkollen.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Anja Tepeš – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Anja Tepeš – FIS (skihopping) Rediger på Wikidata

* (pl) Anja Tepeš – skijumping.pl Rediger på Wikidata
* Profil på Ladies-Skijumping.com
**Alessandro Orsini** (født 1592 i Bracciano i Kirkestaten, død 22. august 1626) var en italiensk kardinal.

Biografi
--------

Orsini tilhørte fyrstefamilien i Bracciano, og der ble han også født. Han var sønn av Virginio Orsini og hans hustru Flavia Damasceni Peretti, som vat niese til pave Sixtus V. Hans fetter var kardinalen Federico Sforza.

Han ble oppfostet ved storhertug Ferdinando de' Medicis hoff i Firenze. 
Han var en velgjører som støttet Galileo Galilei, som i takknemlighet dediserte sitt verk om tidevannet til ham, hans *Discorso sul flusso e il reflusso del mare*, og bad ham i et privat brev om å videreformidle verket til pave Paul V. Verket søkte å bevise Kopernikus' system, men bevisførselen var faktisk feil. Galileo fremla i verket ingen andre indisier på at Jorden roterer.

Den 2. desember 1615 ble han kreert til kardinaldiakon av pave Paul V, med *Santa Maria in Cosmedin* som tittelkirke. Han utmerket seg som pave Gregor XVs legat til Ravenna (1621-1626) ved sin karitative innsats da det i 1621 utbrøt en epidemi i området. Etter sin retur til Roma viet han seg mer fullstendig til religionen og praktiserte en streng askese. Han bad paven om å bli løst fra kardinalsverdigheten og så slutte seg til jesuittordenen, men dette ble avvist.

Kardinal Alessandro Orsini deltok ved pavevalget i 1621, men var ikke i stand til å delta ved det i 1623.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5   The Cardinals of the Holy Roman Church, The Cardinals of the Holy Roman Church ID 1615:Orsini, besøkt 24. mars 2022[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Cheney, David M. «Alessandro *Cardinal* Orsini». *Catholic-Hierarchy.org*. Besøkt 14. februar 2019.  [*selvpublisert kilde*]
3. ↑  The Galileo Project | Chronology | Galileo Timeline
4. ↑   .  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)
5. ↑  «Galileo». Arkivert fra originalen 6. juni 2008. Besøkt 12. februar 2008.  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 6. juni 2008. Besøkt 27. mars 2021.
6. ↑  Ron Naylor (mars 2007). «Galileo’s Tidal Theory». *Isis 98 nr. 1* **(engelsk)**. doi:10.1086/512829. Besøkt 12. juni 2019.
7. ↑  «Orsini». *Catholic Encyclopedia*.

Eksterne lenker
---------------

* Biografi

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Catholic-Hierarchy **·** Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** ISNI **·** SUDOC
 |
Heinzels kapell sees i bakgrunnen
**Heinzels kapell** (polsk *Kaplica Heinzlów*) ligger på den katolske delen av Den gamle kirkegård i Łódź ved Ogrodowa-gaten. 

Etter Juliusz Heinzels død oppførte familien hans en enorm familiegrav, hvor Juliusz og senere også hans kone Paulina Volkman og andre etterkommere ble gravlagt. I dag har mausoleet funksjon som kirkegårdskapell, og tjener i likhet med den andre palassene til Heinzel befolkningen i Łódź. Mausoleet er et av de siste kuplete kirkegårdskapeller. Dets form er inspirert av Sigismund-kapellet på Wawel i Kraków. Det ble reist i årene 1899–1903 i italiensk renessanse etter tegninger av den tyske arkitekten Franz Schwechten. 

Mausoleumsgesimsen er omkranset av en attikabalustrade, og ved pilastrene står skulpturer av engler i naturlig størrelse. Over inngangen finnes et halvsirkulært tympanon med et basalrelieff som forestiller Jesus Kristus. Bygningen er reist i sandstein, og neorenessansestilen pryder også kapellets indre.
Tokyo i heisei-perioden.
**Heisei** (平成, oversatt «oppnå fred») er en herskerdevise som også navngir en æra i den japanske epokeregningen. Heisei-perioden startet i og med keiser Akihitos tronbestigning i 8. januar 1989 (heisei 1, utlest *heisei gannen*) og endte med hans abdikasjon 30. april 2019. Reiwa (令和) er perioden som etterfulgte Heisei. Etter meijiperioden benyttes regjeringsperiodens navn som posthumt navn for respektive keiser. Keiser Akihito kommer altså ikke til å kalles «Heisei-keiseren» så lenge han lever. 

Navnet på perioden er hentet fra to kinesiske klassikere: *Shiji* og *Shujing*. I *Shiji* forekommer tegnene i sitatet 内**平**外**成** (indre fred og ytre blomstring), og i *Shujing* i sitatet 地**平**天**成** (fredelig land og klar himmel).

Navnet i kulturen
-----------------

*Heisei* figurerer blant annet i tittelen til en populær japansk film fra 1990-årene – *Pom Poko* (1994s største japanske filmsuksess). Dens japanske tittel 平成狸合戦ぽんぽこ (*Heisei tanuki gassen ponpoko*) betyr «Heisei-periodens mårhundskrig pompoko». Tittelen spiller hen til at mårhundenes kamp for sitt livsrom er en moderne kamp. Den japanske periodeinndelingen etter keisere gjøres det også i noen grad narr av i filmen, der fortelleren i innledningen deklamerer «I Pompokos 31e år…»

Referanser
----------

1. ↑  "Heisei Tanuki Gassen Pom Poko". Nausicaa.net. Lest 15. juni 2013. (en)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** NDL
 |
**Lymfesystemet** er et åresystem som består av lymfe, lymfeårer og lymfevev (herunder ansamlinger kalt lymfeknuter). Lymfeårene begynner blindt ute i vevet og tømmer seg i en vene bak kragebeinet. Oppgavene til lymfesystemet er å transportere fett fra tarmen og overskuddsvæske fra vevet til blodbanen, rense lymfe, hindre betennelser og ødelegge mikroorganismer.

Lymfesystemets oppgaver
-----------------------

Lymfesystemet har fire viktige oppgaver:

1. Samle opp overflødig væske.
2. Fange opp ulike elementer som har trengt seg ut gjennom blodkarene.
3. Ta hånd om kroppens forsvar mot virus, bakterier og kreft.
4. Transportere fett fra tarmene og ut i kroppen.

Det er flest lymfekar i huden, slimhinnene og subserøse vev. Sentralnervesystemet, benmargen og det indre øret inneholder ikke lymfekar.

Annet
-----

På mange måter kan lymfesystemet betraktes som er transportmiddel for kroppens hvite blodlegemer. Dette er en meget viktig oppgave ettersom det er de hvite blodlegemene som beskytter kroppen mot infeksjoner og sykdommer.

Lymfesystemet består av lymfeårer, lymfekjertler, milten og annet lymfoid vev i ulike organer. Lymfekjertlene er samlet i klynger ved blodkarene.

De største lymfekjertlene finnes i lysken, i armhulene, i halsen og i buken. På disse stedene foregår det en storopprydning av elementer som kan skade kroppen dersom de ikke skilles ut. Dette kan være avfallstoffer som mikroorganismer, brukte blodceller og små sotpartikler

| * v
* d
* r
Fysiologi |
| --- |
| Stoffskifte | Ekskresjon **·** Fordøyelse (system) **·** Fotosyntese **·** Kjemosyntese **·** Åndedrett |
| Regulering | Osmotisk **·** Temperatur |
| Sirkulasjon | Blodomløp **·** Lymfesystem |
| Kontrollsystemer | Hormonsystem **·** Nervesystem (Sanseorganer **·** Muskelfunksjon **·** Elektriske organer) |
| Relaterte artikler | Immunforsvar **·** Psykofysiologi |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store medisinske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Nationalencyklopedin **·** GND **·** LCCN **·** NKC
 |
En lykt som drives av parafin.
**Lykt** er en av flere benevnelser på lyskilder. Andre navn er *lanterne, lampe* eller bare *lys*.

Fyrlykt er en mindre utgave av fyr, og er ofte utstyrt med farget glass i sektorer av lyskransen. Fargemarkeringene og en roterende skjerm som gir lyset en blinkende karakter brukes for å markere sikre og utrygge soner for skipstrafikken som bruker disse som navigasjonshjelpemiddel. I de senere år er mange fyrlykter lagt ned og enten avløst av radarreflekterende skilt med et enkelt lys over som viser farvannsnummeret eller bare lagt ned under henvisning til GPS.

Ellers brukes benevningen lykt om relativt små transportable lyskilder som fjøslykt, lommelykt, stavlykt, sykkellykt m.fl. Litt større eller spesielle utgaver fikk lett navnet lampe, selv med samme bruksområde. Lampenavnet kan i noen tilfeller være importert (*kerosene-lamp* blir til parafinlampe og «petromax» er lampe fordi det står preget på den.)

Lyskilden har variert fra talglys via små lyspærer til dagens LED. Energitilførselen har stort sett vært fra batterier, bortsett fra en periode med dynamodrift for sykkellys, og under annen verdenskrig også for små lommelykter som ble holdt lysende ved å klemme ned en spak gang på gang.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Britannica **·** NKC
 |
***Den vita katten*** er en svensk film fra 1950, i regi av Hasse Ekman.

Hovedrollene spilles av Alf Kjellin og Eva Henning.

Handling
--------

En ung mann ankommer en kveld med tog til Stockholm sentralstasjon. Mannen har mistet hukommelsen sin. Samtidig rapporterer flere aviser om en vanvittig sexforbryter som nylig har stukket av, og mannen er livredd for tanken på at denne personen kan være ham. Ved sentralstasjonens kaffebar møter han servitøren Auri. Hun oppdager at mannen ikke har noen penger på seg, og at han ikke har noen steder å gå. Han forteller henne om situasjonen sin. Av medfølelse tilbyr Auri å betale for maten han har spist, og ta ham med seg hjem til henne. Foran Auri kaller mannen seg for X

Auri ønsker å kontakte politiet. Men X er bekymret for å bli etterforsket for en forbrytelse, og avviser dette forslaget. På vei hjem til henne støter de også på en full mann, som tror han kjenner igjen X. Men påstår at X var død og ber ham hilse på noen han kaller Pax. X og Auri snakker om hvem X egentlig kan være, og hvordan hans undertrykte liv faktisk ser ut, om han har noen familie, og hvor han kan høre til. X er livredd for hvem han virkelig er, og hvis det er noe veldig mørkt og ubehagelig han forsøker å flykte fra.

Rolleliste (i utvalg)
---------------------

* Alf Kjellin - «X», Torben Gall
* Eva Henning - Auri Rautila
* Sture Lagerwall - Elias Sörbrunn
* Gertrud Fridh - «Pax», Lena Gall
* Hugo Björne - «Väglusen»
* Ingrid Borthen - Ingeborg Eksell
* Gunnar Björnstrand - Jarl Eksell
* Gull Natorp - Otti Patkull
* Doris Svedlund - Inez
* Gösta Gustafson - Filip
* Margit Andelius - Ebba Patkull
* Stig Järrel - Algot

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Den vita katten* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) *Den vita katten* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) *Den vita katten* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata

* (en) *Den vita katten* på AllMovie Rediger på Wikidata

  

Portaler: Film | Sverige
**Alfred Kienzle** (født 1. mai 1913 i Stuttgart, død 4. september 1940 i Reims) var en tysk vannpolospiller som deltok i de olympiske leker 1936 i Berlin. 

Kienzle vant en olympisk sølvmedalje i vannpolo i OL 1936 i Berlin. Han var med på det tyske laget som kom på andreplass i vannpoloturneringen. Det var 16 nasjoner som stilte med lag. Tysklands resultat i finalerunden, 2-2 mot Ungarn, 4-1 over Belgia og 8-1 over Frankrike. Ungarn og Tyskland fikk begge 5 poeng men Ungarn vant på grunn av bedre målsnitt (10/2 = 5) mot Tysklands (14/4 = 3,5). De andre spillerne på det tyske laget var Fritz Gunst, Josef Hauser, Paul Klingenburg, Heinrich Krug, Hans Schneider, Hans Schulze, Gustav Schürger, Helmuth Schwenn og Fritz Stolze. Kienzle spilte en kamp i vannpoloturneringen i Berlin.

OL-medaljer
-----------

* 1936 Nazi-Tysklands flagg Berlin - Sølv Sølv i vannpolo, (Tyskland)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Alfred Kienzle – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Alfred Kienzle – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Alfred Kienzle – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Alfred Kienzle – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Alfred Kienzle – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
Ekspedisjonens første periode: Ruten fulgt av von Martius og von Spix 1817-20.
Brasil, kart fra 1822
**Den østerrikske Brasil-ekspedisjon** (tysk: *Österreichische Brasilien-Expedition*) var en stor forskningsekspedisjon rundt om i Brasil, med hovedvekt innen botanikk, zoologi og etnografi. Den ble organisert og finansiert for Det østerrikske rike og pågikk fra 1817 til 1835.

Historie
--------

Ekspedisjonens viktigste støtte var fyrst Klemens Wenzel von Metternich og ekspedisjonen var knyttet til det politisk betydningsfulle bryllup mellom Dom Pedro, og erkehertuginne Leopoldine, Maria Leopoldina av Østerrike. Med dette som foranledning grep kansler von Metternich, denne anledning til å sette i gang en omdattende studie av brasiliansk flora og fauna, kultur, befolkning, produkter og andre ressurser. Han stod for planlegging og utstyr, og bestemte ruten. Vitenskapelig planlegging ble foretatt av Carl Franz von Schreibers.

Det deltok fjorten fagfolk på ferden; Johann Christian Mikan, Carl Friedrich Philipp von Martius, Giuseppe Raddi, Heinrich Wilhelm Schott, Johann Baptist von Spix, Johann Baptist Emanuel Pohl, Johann Natterer, Ferdinand Dominik Sochor (keiserlig jeger og en dyktig taksidermist) og kunstnerne Thomas Ender og Johann Buchberger. Et eget museul, «Brasil-museet», med tretten rtom og med 133.000 artefakter fra ekspedisjonen, ble åpnet for almenheten. Det ble stengt i 1836 og samilingen integrert med de fra *Hof-Naturalienkabinette*.

Litteratur
----------

* Kann, Bettina:  *Die österreichische Brasilienexpedition 1817 - 1836 to unter to besonderer Berücksichtigung to give ethnographischen Ergebnisse.*  Diplomarbeit Wien 1992
* Riedl-Dorn, Christa:  *Johann Natterer und die österreichische Brasilienexpedition.*  Petrópolis 1999
* Steinle, Robert:  *Historische Hintergründe to give österreichischen Brasilienexpedition (1817-1835) mit to einer Dokumentation der Bororo-Bestände aus will give to Sammlung Natterer DES Museums für Völkerkunde in Wien.*  Dissertation Wien 2000

Eksterne lenker
---------------

* Colecção de Johann Natterer i Museum für Völkerkunde i Wien.
**Alfred Leonard Kristian Vågnes** (født 13. april 1880 i Tromsøysund, død 12. oktober 1970) var en norsk politiker for Norges Kommunistiske Parti. Han representerte Finnmark på Stortinget i perioden 1945–49.

Vågnes var fisker, et yrke han praktiserte fra rundt 1894 til 1936, da han blei sekretær i Finnmark fiskarlag. Han var også sekretær og seinere formann i Norges fiskarlag.

Han var først medlem av Det norske Arbeiderparti, der han satt i landsstyret fra 1920 og representerte partiet på Kominterns tredje kongress i 1921. Han brøyt med DnA i 1923 og gikk inn i det nystifta kommunistpartiet. Han var styremedlem i Finnmark NKP fra 1924 og formann fra 1926.

Han var medlem av Kjelvik kommunestyre og formannskap fra 1917 til 1940. Han var kommunens ordfører fra 1932 til 1934 og varaordfører i flere perioder. 

Vågnes var vararepresentant på Stortinget 1922–24. Han blei så valgt inn på tinget i det første etterkrigsvalget, da NKP fikk 11 mandater. Han var medlem av sjøfarts- og fiskerikomiteen.

Referanser
----------

1. ↑   Stortinget og statsrådet : 1915–1945. B. 1 : Biografier, side(r) 842[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* Terje Nordby (red.): *Storting og regjering 1945–1985. Biografier*, Kunnskapsforlaget 1985.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Alfred Leonard Kristian Vågnes hos Stortinget Rediger på Wikidata

* (no) Alfred Leonard Kristian Vågnes hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister **·** Stortinget
 |
**Den østerriksk-tyrkiske krigen** ble utkjempet mellom Østerrike og Det osmanske riket fra 1716 til 1718.

Freden i Karlowitz (1699) ble ikke akseptert som en langvarig avtale for Det osmanske riket. Tolv år etter Karlowitz, begynt tyrkerne det langvarige målet om å hevne nederlaget i slaget ved Wien i 1683.

Først slo arméen til den tyrkiske storvesiren Baltacı Mehmet den russiske arméen til Peter den store i den russisk-tyrkiske krigen (1710–1711). Så gjenerobret den nye storvesiren Damat Ali Morea fra venetianerne i 1715 i den osmansk-venetianske krigen (1714–1718),

Som en reaksjon truet Østerrike, som var garantist for freden i Kaprlowitz, Det osmanske riket, men som svar erklærte Det osmanske riket krig mot Østerrike.

I 1716 slo prins Eugene av Savoie tyrkerne i Petrovaradin. Banaten og hovedstaden Timişoara ble erobret i oktober 1716. Året etter, etter at østerrikerne erobret Beograd, ønsket tyrkerne fred og i 1718 undertegnet de freden i Passarowitz. Østerrikerne fikk beholde kontroll over Beograd og freden i Passarowitz garanterte områdene de vant i 1699, slik at tyrkerne nå sto tilbake med kontroll over sørbredden av Donau.

Litteratur
----------

  

* Walter Hummelberger: *Die Türkenkriege und Prinz Eugen*. In: Herbert St. Fürlinger (Hg.): *Unser Heer. 300 Jahre Österreichisches Soldatentum in Krieg und Frieden.* Wien-München-Zürich 1963.
* Ernst Trost: *Prinz Eugen von Savoyen.* 2. Auflage, Wien, München 1985.
* Richard Schmitt, Peter Strasser: *Rot-weiß-rote Schicksalstage. Entscheidungsschlachten um Österreich.* St.Pölten, Wien, Linz 2004.
* Renate Barsch-Ritter: *Österreich auf allen Meeren. Geschichte der K.(u.)K. Marine 1382 bis 1918.* Graz, Wien, Köln 2000.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN **·** NKC
 |
**Danny Seavey** (født 1982 i Alaska, USA) er en amerikansk hundekjører fra Seward, Alaska, USA.

Biografi
--------

Seavey startet med hundekjøring i ung alder, og han ble nummer to i Iditarod Junior i 1997. I 1998 ble han også nummer to i dette løpet, mens han i 1999 endte som nummer fire. 

I 2001 debuterte han i Iditarod med en 43.-plass, og fem år senere ble han nummer 52 da han var med for annen gang i verdens lengste hundesledeløp. Han har også deltatt to ganger i Sheep Creek Classic, to ganger i Grand Portage Passage og en gang i Copper Basin 300.

Flere i Danny Seavey sin familie har drevet med hundekjøring. Bestefaren er Dan Seavey, faren er Mitch Seavey og to av brødrene er Tyrell Seavey og Dallas Seavey. Fra 2002 til 2005 gikk han på universitetet i Montana.

Plasseringer i Iditarod
-----------------------

| År | Plassering | Tid |
| --- | --- | --- |
| 2001 | 43 | 13 døgn, 08 timer og 53 minutter |
| 2006 | 52 | 12 døgn, 07 timer og 18 minutter |

Eksterne lenker
---------------

* (en) Danny Seavey – Iditarod Trail Sled Dog Race Rediger på Wikidata
* Biografiside fra Cabela
* Hjemmeside
David spiller på harpen for Saul (Rembrandt, ca. 1658)
En kinnor fra oldtiden så trolig slik ut
**Davidsharpen** er et symbol i jødisk og kristen salmetradisjon. Kong David skal ifølge Det gamle testamente ha muntret opp Saul med å spille på harpe.

*«Men Herrens Ånd vek fra Saul, og en ond ånd fra Herren forferdet ham. Da sa Sauls tjenere til ham: Vi ser at en ond ånd fra Gud forferder dig. Herre, byd bare dine tjenere som står for ditt ansikt, å opsøke en mann som er kyndig i å spille på harpe. Når da en ond ånd fra Gud kommer over dig, skal han spille på sin harpe; da vil det bli bedre med dig. Da sa Saul til sine tjenere: Ja, finn mig en mann som spiller godt, og før ham hit til mig! En av de unge menn svarte og sa: Jeg har sett en sønn av betlehemitten Isai som er kyndig i å spille, en djerv mann og en stridsmann, god til å tale for sig og en vakker mann, og Herren er med ham. Da sendte Saul bud til Isai og lot si: Send hit til mig din sønn David, han som er med småfeet! Så tok Isai et asen, som han lesste brød på, og en skinnsekk med vin og et kje og sendte det med sin sønn David til Saul. Således kom David til Saul, og han blev i hans tjeneste; og Saul fikk ham meget kjær, og han blev hans våbensvenn. Og Saul sendte bud til Isai og lot si: Kjære, la David bli i min tjeneste! For han har funnet nåde for mine øine. Når da den onde ånd fra Gud kom over Saul, tok David harpen og spilte på den, og Saul fikk lindring, og det blev bedre med ham, og den onde ånd vek fra ham.»* (1. Sam 16,14-23)
Instrumentet det dreier seg om kalles *kinnor* på hebraisk og hører til gruppen av lyreinstrumenter. Det ble brukt under fremføring av salmer i tempelet i Jerusalem. Instrumentet kom senere til Antikkens Hellas, der det ble kalt *kinyra*.
**alt.arkitektur as** er plan- og arkitekturkontor som holder til i Oslo. Kontoret ble etablert i 2006 av fire partnere; Elin Børrud, Jannike Hovland, Einar Lunøe og Magne Meland. alt.arkitektur har oppdrag over hele landet, for både private og offentlige oppdragsgivere. alt.arkitektur har prosjektert det nylig[*når?*] ferdigstilte NSB Kompetansesenter i Drammen, som er Norges første næringsbygg i energiklasse A,
og er involvert i flere byutviklingsprosesser over hele landet.

Noen arbeider
-------------

* Byutvikling Sundland (Plan), Drammen
* NSB Kompetansesenter (Bygg), Drammen
* Larvik Havneterminal (Bygg)
* Prostneset Havneterminal (Plan), Tromsø
* Danmarksplass (Mulighetsstudie), Bergen

Referanser
----------

1. ↑  Norges første næringsbygg i energiklasse A. Arkivert 14. desember 2010 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* Firmaets nettsted Arkivert 26. mai 2019 hos Wayback Machine.
* NSB kompetansesenter, ECOBOX Prosjektdatabase
* NSB Kompetansesenter, Byggeindustrien Arkivert 11. august 2013 hos Wayback Machine.
* Larvik Havneterminal, Byggenytt
**Alt-Archsum-skipet** er et vikingskip av typen knarr som ble funnet ved landsbyen Archsum på den nordfrisiske øya Sylt. Under en utgravning av området rundt landsbyen Archsum på øya fra 1969 til 1973 ble rester etter et skip oppdaget og hentet for ytterligere undersøkelser på Deutsches Schiffahrtsmuseum i Bremerhaven.

Totalt ble det funnet fire skip, og det var mulig å bestemme hvilken skipstype disse var fordi det var biter av spanter.

Skipet var formodentlig en knarr med samme størrelse om det norske Klåstadskipet, med en lengde på 16-22 meter og en bredde på 4,2 til 5,0 meter i bredde. Skipet er datert til å være fra 900-tallet.

Referanser
----------

1. ↑  Omtale: tidsskrift.dk: Marinarkæologisk Forskningscenter i Roskilde - en aktuel orientering. Ole Crumlin-Pedersen. *Fortid og Nutid* marts 1994, s. 24-52. backup: Citat: "...Monografien vil indeholde en detaljeret beskrivelse og analyse af alle Slesvigregionens skibs- og bådfund fra perioden 700-1200. Foruden fundene fra Hedeby og Slesvig by indgår her skibsfundene fra Alt-Archsum, Schuby-Strand og Egernsund..."

Eksterne lenker
---------------

* Skepp & Fynd, backup

Portal: Tyskland
*Lanius collurio*
*Cuculus canorus canorus* + *Lanius collurio*
**Tornskate** (*Lanius collurio*) er en spurvefugl i varsler-familien, og regnes som en langdistansetrekkfugl. Hannen har grå isse og nakke, rødbrun overside, lys underside med rosa skjær, svart hale og en svart stripe gjennom øyepartiet. Hunnen har også rødbrun overside, men har tette, bølgete tverrstriper på undersiden. Alle voksne tornskater har en relativt lang stjert.

Hekking
-------

Tornskaten er en nokså vanlig hekkefugl i det sørlige Skandinavia, men er et uvanlig syn i Norge, men er observert blant annet på Myken i Nordland de siste årene. Noen få tornskater hekker på Østlandet og i Agder. Den legger 4–7 egg i hver hekkesesong. Rugetiden varer i 12–16 dager.

Føde
----

Tornskaten lever stort sett av større insekter, krypdyr og smågnagere; av og eter den også mindre fugler. Byttedyrene spiddes ofte på torner som matreserve.

Overvintring
------------

Den trekker til det østlige og sørlige Afrika via Øst-Europa og Middelhavet.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *tornskate* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *tornskate* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *tornskate* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *tornskate* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *tornskate* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *tornskate* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Lanius collurio* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Lanius collurio* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Lanius collurio* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** NKC
 |
**Schöneberg Südgelände naturpark** er en 18 km² stor park i Schöneberg i Berlins bydel Tempelhof-Schöneberg. Parken strekker seg langs den tidligere rangerbanestasjonen Tempelhof og inneholder et naturvernområde, kunstverker og avlagt jernbaneutstyr. Et naturvernområde på 3,6 km² omfattes av parken. Parken ligger til Priesterweg stasjon. 

Innenfor parkområdet finnes en 4 000 m² stor tidligere lokhall som nå brukes til blant annet eksperimentelt teater. Vest for jernbanelinjen og dermed utenfor parken, men fortsatt innenfor området *Südgelände* finnes et av Berlins største kolonihageområder.

Jernbanestasjonens historie
---------------------------

Etter åpningen av Berlin-Anhalt-banen i 1841 og Berlin-Dresden-banen i 1875 hadde linjene felles banelegeme nord for dagens Prellerweg. I 1889 ble en rangerstasjon bygget i Tempelhof og denne ble stadig utvidet helt frem til 1930-tallet. 

Anhalt stasjon ble stengt 18. mai 1952 og alle spor for fjerntog ble nedlagt, og med denne også den vestlige halvdel av rangerstasjonen Tempelhof. Den østlige halvdel av stasjonen ble brukt til mindre rangervirksomhet. Helt til 1989 fantes planer for en fortsatt utnyttelse av området.

I 1993 ble alle planer for utnyttelse av området til jernbanedrift endelig skrinlagt. Deutsche Bahn overdro parken til Berlin by i 1995, som erstatning for den inngripen i naturen som jernbanen hadde forårsaket i indre by. 

Parken er sammen med Britzer Garten og Marzahnparken en av de tre store parkene tilhørende Grün Berlin Park und Garten og fikk i 1999 status som natur- og landskapsvernområde. Parken ble formelt åpnet i 1999.

Bildegalleri
------------

* Parkert damplokomotivParkert damplokomotiv
* Det gamle vanntårnetDet gamle vanntårnet
* SkulpturparkSkulpturpark
* I sentrum av kolonihageneI sentrum av kolonihagene
* Priesterweg stasjon (1928), den gamle inngangenPriesterweg stasjon (1928), den gamle inngangen
* Tursti mellom skinneneTursti mellom skinnene

Referanser
----------

1. ↑  Berlins offisielle internettside
2. ↑  Berlins liste over kulturminner[*død lenke*]

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Natur-Park Schöneberger Südgelände – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Parkens internettside Arkivert 10. april 2013 hos Wayback Machine.
* Oppføring på Berlins offisielle hjemmeside

Portal: Tyskland

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND
 |
Arctic Trains 69-sett ved isras-overbygget ved Kvitur, Ofotbanen.
Toget passerer Straumsnes stasjon.
Turisttoget i Norddalen, Ofotbanen.
**Arctic Train AS** er et norsk jernbaneselskap etablert i 2019 i Narvik som driver med passasjertransport med tog på Ofotbanen og Norra omloppet. Det er Norges minste togselskap (per 2022), med togmateriell som består av tre motorvognsett av typen 69D og én av typen Y1 i tillegg til ett Vossloh type GB 1000BB diesellokomotiv. Selskapet startet med ordninær rutetrafikk i mai 2020.

Arctic Train ble etablert av entreprenørselskapet Taraldsvik Maskin i mars 2019. Selskapet hadde tidligere drevet med transport av arbeidere til ulike arbeidssteder ved vedlikehold langs Ofotbanen. I april samme år ankom selskapets tre passasjertogsett, innkjøpt fra Norske Tog, Narvik. 
I mars 2020 fikk selskapet godkjenning fra Jernbanetilsynet til å drive ordinær gods- og passasjertransport. 
I september 2020 kjøpte reiselivsselskapet Norway's best (da Flåm AS) seg inn som medeier i Arctic Train Holding, som sammen med Taraldsvik Maskin og PRS Holding eier om lag en tredel av aksjene.

Selskapets første ordinære rutetur ble utført 17. mai 2020 mellom stasjonene Narvik og Bjørnfjell i Narvik kommune. I 2021 ble Arctic Trains rute forlenget til Abisko Östra stasjon, i Abisko i Kiruna kommune i Sverige, med to til tre avganger daglig i begge retninger. I tillegg utfører selskapet charter- og turistturer i forbindelse med anløp av cruiseskip i Narvik, ulike bedriftsarrangementer og Vinterfestuka.

Referanser
----------

1. ↑   proff.no[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3
3. ↑  Arctic Train på proff.no. Besøkt 24. mars 2022.
4. ↑  .
5. ↑  *Fremover* 26. april 2019. …her står Narviks nye turisttog. Besøkt 24. mars 2022.
6. ↑  *Fremover* 31. mars 2020. Nytt lokomotiv i nordnorsk reiseliv klart til avgang. Besøkt 24. mars 2022.
7. ↑  *Fremover* 7. september 2020. Reiselivsgigant kjøper seg opp i Arctic Train. Besøkt 24. mars 2022.
8. ↑  *Fremover* 17. mai 2020. Det eneste 17. mai-toget i Narvik var blått. Besøkt 23. mars 2022.
9. ↑  Hjemmesiden til Norway's best. The Arctic Train. Timetables and Fares Arkivert 22. januar 2022 hos Wayback Machine.. Besøkt 24. mars 2022. (en)

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Arctic Train – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Norway's best; Arctic Train Arkivert 24. mars 2022 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Brønnøysundregistrene
 |
**Carlos Lannes** (født 22. februar 1979) er en langrennsløper fra Argentina som begynte å konkurrere i FIS-renn i 2004. Da deltok han i flere løp i Candanchu i Spania, både sprint, klassisk og fristil. Året etter deltok han i Alpen Cup og i nasjonalt mesterskap i Spania. I alt er han registrert med over 40 løp i FIS sin statistikk.

OL
--

Under OL 2010 i Vancouver ble han nr. 82 på 15 km fristil med tiden 41:34.0, nesten åtte minutter etter vinneren Dario Cologna.

VM
--

Han deltok også i VM 2009 i Liberec 2009 hvor han ble nr. 111 av 132 som fullførte 1,6 km skisprint. Han deltok også i 30 km jaktstart menn der, men ble tatt igjen med en runde og tatt ut av løpet.

Triatlon
--------

I 2006 deltok han i Sjusjøen ITU Winter Triathlon World Championships. Han var den siste som fullførte der, men i et tilsvarende løp samme år i Ushuaia ble han nummer fire.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Carlos Lannes – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Carlos Lannes – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Carlos Lannes – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Carlos Lannes – FIS (langrenn) Rediger på Wikidata
* Carlos Lannes på www.vancouver2010.com
* bilder av Carlos Lannes på zimbio.com
* Carlos Lannes i Winter Triathlon[*død lenke*]
***Alt for Norge*** er en norsk dokumentarfilm fra 2022. Filmen er regissert av Daniel Høglund og Jo Vemund Svendsen, som også har skrevet manuset sammen med Ole-Petter Westereng.

Handling
--------

Filmen handler om fotballtreneren Egil «Drillo» Olsen og det norske fotballandslaget for herrer på 1990-tallet. Filmen viser historien om hvordan Drillo under tvil ble ansatt som ny trener i 1990, og hvordan hans analytiske evner og kyniske spillestil ga flere positive utslag utover tiåret, med VM-kampen mot Brasil i 1998 som det absolutt største høydepunktet.

Filmen er bygd opp av arkivmateriale og lydlagt med nye intervjuer med mange av de sentrale aktørene. Gjennom private opptak tar filmen publikum med i spillerbussen, i garderoben og på andre arenaer.

Mottakelse
----------

Dokumentarfilmen fikk gode anmeldelser og mottok terningkast 5 fra blant annet *FilmMagasinet,* *VG*, *Dagbladet, Dagsavisen og* NRK P3s *Filmpolitiet.* VGs anmelder kalte filmen «årets norske feelgood-film».

Filmen vant to klasser under Gullruten 2023: beste originalmusikk ved Johannes Ringen og beste klipp dokumentar ved Svein Olav Sandem, Vetle Strøm og Ida Vennerød Kolstø. Den var også nominert i klassene beste TV-dokumentar, beste regi enkamera - dokumentar (Jo Vemund Svendsen og Daniel Høglund) og årets innovasjon (Sindre Sandhåland og Christian Wieberg-Nielsen).

Referanser
----------

1. ↑  «Alt for Norge». *NFI* **(norsk)**. Besøkt 7. november 2022.
2. 1 2 3  «Alt for Norge». *NRK P3* **(norsk)**. Besøkt 24. august 2022.
3. 1 2 3  «Alt for Norge». *Filmweb.no* **(norsk)**. Besøkt 24. august 2022. «Premiere: 22.04.2022»
4. ↑  «Filmanmeldelse «Alt for Norge»: Både mannen og ballen». *www.vg.no*. 22. april 2022. Besøkt 24. august 2022.
5. ↑  «Vinnerne av Gullrutens Fagpriser 2023». *rushprint.no*. 25. april 2023. Besøkt 25. april 2023.
6. ↑  «Gullruten-rekord for Viaplay - kaster NRK ut av dramakampen». *kampanje.com*. 17. april 2023. Besøkt 22. april 2023.
7. ↑  «Narkogangstere, Tjelta-såpe og fotballhelter topper Gullruten-listen». *kampanje.no*. 31. mars 2023. Besøkt 22. april 2023.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Alt for Norge* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata