recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
*Må ikke forveksles med tam-tam-cymbaler.*

12 × 8 " (30 × 20 cm) tromme montert på et stativ
**Tamtamtrommer** eller **tammer** er de stemte trommene i et trommesett eller til konserttrommer innenfor klassisk eller marsjmusikk. Disse brukes gjerne i overganger innen bandmusikk mellom vers og kor. I klassisk og marsjmusikk brukes de i stor grad til å underbygge både rytmen i musikkstykket og dramatiske steder i musikken.

Størrelser
----------

Trommene kommer i mange forskjellige størrelser. Diameteren varierer fra 6 til 20 trommer og med dybder fra 5,5 til 20 tommer.  
I tillegg så varieres det med eller uten underskinn på trommene. De fleste tammer som brukes til bandspilling har underskinn. Dette for å gi en fyldigere lyd som også «synger» noe mer. Tammer som er uten underskinnet kalles for konserttammer og brukes for det meste innen klassisk musikk. Marsjorkester bruker også disse, men da med et litt mer avkuttet skall. Her er vekt viktig. 

Trommene er som regel festet til frittstående stativer som holder to og to tammer (av og til tre tammer), eller de er festet til toppen av stortrommen med egnede armer. For marsjtrommeslagere så festes trommene på et rack som igjen festes på en bærevest. Her varierer det med tre til seks trommer i størrelser fra 6 til 14 tommer i diameter som den største i oppsettet i Norge.
I USA derimot kan den største trommen være helt opp i 18 tommer i diameter.

Skallet
-------

Trommene er stort sett produsert som laminat, limte rør. Men de blir også blitt levert i stål, aluminium, messing, kobber og helbent tre.

| * v
* d
* r
Slagverkinstrument |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Stemte instrument | agogô **·** balafon **·** klokke **·** klokkespill **·** bonang **·** caisa **·** carillon **·** celesta **·** rørklokker (eller chimes) **·** crotales **·** gong **·** Håndklokke **·** handchime **·** hang **·** jal tarang **·** kulintang **·** kulintang a kayo **·** marimba **·** octoban **·** piano **·** skrabalai **·**  **·** pauke **·** vibrafon **·** xylofon **·** steeldrum |
| Ustemte instrument | agogô **·** stortromme **·** batátromme **·** bell tree **·** bock-a-da-bock **·** bodhrán **·** bongo **·** cabasa **·** cajón **·** kastanjetter **·** chácaras **·** china cymbal **·** chimes **·** clapsticks **·** claves **·** congas **·** crash cymbal **·** cymbal **·** djembe **·** darbuka **·** dayereh **·** flexatone **·** fou **·** gulvtom **·** gong **·** güiro **·** hi-hat **·** jam block **·** kubjelle **·** pisk **·** maracas **·** mendoza **·** pandeiro **·** ratchet **·** ride cymbal **·** rototom **·** rute **·** sizzle cymbal **·** skarptromme **·** splash cymbal **·** skjeer **·** swish cymbal **·** Tabortromme **·** tamburin **·** temple blocks **·** thunder sheet **·** timbales **·** Tamtamtromme **·** treblokk **·** triangel **·** vibraslap **·** vaskebrett **·** vindspill **·** Oljefat |

 |
| Diverse | Liste over jazztrommeslagere **·** Visper **·** Trommestikker **·** køller **·** |
| Hovedtyper | Idiofon **·** Membranofon |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** GND **·** LCCN
 |
**Argeleb I** er en fiktiv person fra J.R.R. Tolkiens litterære verden. Han var den syvende kongen av Arthedain.

Han ble født i år 1226 i tredje tideverv, og overtok som konge av Arthedain da hans far Malvegil døde i 1349. På dette tidspunktet var det ikke lenger noen etterkommere av Isildur som styrte naborikene Cardolan og Rhudaur, og derfor gjorde Argeleb krav på herredømme over de to rikene i et forsøk på å gjenforene det gamle Arnor. Som tegn på dette tok han et navn som begynte med *ar(a)-*, en kongelig prefiks fra alvespråket Quenya, og det samme gjorde hans etterkommere. Siden han gjorde krav på hele Arnor blir både han, hans forgjengere og etterkommere som styrte Arthedain regnet som Konger av Arnor. Dermed ble han ikke bare den syvende kongen av Arthedain, men også den syttende kongen av Arnor.

Folket i Cardolan godtok Argeleb som sin konge, men Rhudaur sitt folk nektet å underkaste seg ham ettersom de nå var under Angmars innflytelse. Krig brøt derfor ut mellom Arthedain og Rhudaur. Argeleb begynte å befeste Amon Sûl (Blåsertoppen), hvor han ble drept av de onde mennene fra Rhudaur i år 1356.

Argeleb I hadde bare regjert i syv år da han ble drept, og var bare 130 år gammel. Etter hans død ble han etterfulgt av sin sønn Arveleg I.

Navnet til Argeleb er fra Sindarin og betyr *sølvkonge*.
**Henning Kvist Gregersen Grove** (født 7. april 1932 i Svoldrup i Himmerland, død 9. mai 2014 i Skals) var en dansk veterinær og konservativ politiker. Han var valgt til Folketinget fra Viborg amtskrets 1977–2001, fiskeriminister i Poul Schlüters første regjering 1982–1986 og 2. nestformann i Folketingets presidentskap 1993–2001.

Etter studentereksamen i 1952 studerte han veterinærmedisin ved Den Kongelige Veterinær- og Landbohøjskole 1952–1958. Han praktiserte som veterinær i Skals i Midtjylland fra 1960. Grove begynte sitt politiske virke lokalt som medlem av Låstrup-Skals sogneråd 1966–1970 og Viborg amtsråd 1970–1978.

Grove ble nominert til Folketinget fra Viborg krets i Viborg amtskrets i 1973 og innvalgt i 1977. I Folketinget var Grove medlem av finansutvalget i 1982, nestformann i den konservative folketingsgruppen 1989–1997, formann i markedsutvalget 1987–1991, formann i rettsutvalget 1991–1994 og 2. nestformann i presidentskapet 1993–2001.

Han var kommandør av 1. grad av Dannebrogordenen fra 1997, og ble tildelt Den islandske falkeorden og Finlands løves orden.

Referanser
----------

1. ↑   oppført som Henning GROVE, pace.coe.int[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3  «Henning Grove» **(dansk)**. Folketinget. Arkivert fra originalen 5. juli 2019. Besøkt 25. juli 2020.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Henning Grove hos Europarådets parlamentarikerforsamling Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Dansk biografisk leksikon **·** Prabook
 |

Portal: Danmark
Kunstnerisk fremstilling av Enterobacteriofag T4, som har *E. coli* som vert.
**Bakteriofager** (av «bakterie» og det greske *phagein*, å spise, altså «den som spiser bakterier») er virus som har bakterier som vert. Vanlig størrelse for bakteriofager er 24 til 200 nanometer. Som andre virus infiserer bakteriofagene sin vert, overtar kontroll over verten slik at denne begynner å produsere nye bakteriofager. Når et høyt antall (100-300) nye bakteriofager er produsert inne i vertsbakterien, sprekker denne, og de nye bakteriofagene kommer ut og kan infisere nye verter. Denne typen bakterifag kalles for *lytisk*. Andre bakterifager er *temperate* (se lengre ned). Bakteriofager er vanligvis svært spesifikke og kan bare infisere og formere seg i sin spesielle bakterieart eller bakteriestamme. 

Bakteriofager består vanligvis av en proteinkappe, en hale og arvestoff (DNA eller RNA). Bakteriofager har ingen egen metabolisme og regnes derfor av majoriteten av forskerne som ikke levende.

Noen bakteriofager har en lytisk syklus og går igjennom en syklus som beskrevet ovenfor med infeksjon, produksjon av nye bakteriofager og lysis (sprenging) av vertscellen. Andre bakteriofager, såkalte temperate bakteriofager, har en lysogen livssyklus og integrerer sitt arvstoff i vertens arvestoff som en såkalt profag. Under visse typer ytre påvirkning, som for eksempel UV-stråling, kan en temperat bakteriofag gå inn i en lytisk syklus. 

Bakteriofager har, med vekslende hell, vært forsøkt brukt til å bekjempe sykdomsfremkallende bakterier. Fortsatt knyttes det et visst håp til at bakteriofager kan benyttes som et alternativ til antibiotika ettersom forekomten av antibiotikaresistente bakterier stadig øker.

Eksterne lenker
---------------

* Artikkel på BBC news om bakteriofager (engelsk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC
 |
Nico Jungmann *Making flatbrød in Norway*. 1904.
**Bakstekone** var en rolle eller et yrke i det gamle norske bondesamfunnet. Hun hørte til de kvinnelige håndverksspesialistene i norske bygdesamfunn og kunne kalles bakstekjerring, bakstejente, bakstedeie eller bakstekulle. Hun ble særlig brukt når det skulle produseres forråd av flatbrød, eller i andre større matlagingsøkter.

I det gamle bondesamfunnet ble flatbrød bakt en eller to ganger i året. Det ble da bakt et forråd, et lager, som ble lagt på stabburet i spesielle kister til formålet; de kunne kalles brødbyrer. Flatbrødbakinga var et stort arbeid. De fleste har bakt selv ved hjelp av gårdens egne folk, byttesarbeid forekom også, det vil si at naboene arbeidet sammen. Noen steder ble det brukt innleid hjelp.

Bakstekjerringa var den som sto for blanding av poteter og mel til riktig konsistens, og for utkjevlingen som skulle være svært nøyaktig. 

Etter at potetene var tatt opp, og brødkornet var ferdig malt, var det tid for lefsebakst. Potetlefser var en vanlig måte å tilberede poteter på, med sikte på oppbevaring på loft og stabbur utover vinter og vår. Potetkjelleren var vanligvis tilpasset lagring av middagspoteter, og overskuddsproduksjonen kunne ikke holde seg uten at den ble behandlet.

Referanser
----------

1. 1 2 3  Stigum og Visted

Litteratur
----------

* Hilmar Stigum; Kristofer Visted (1952). *Vår gamle bondekultur. 2*. Cappelen. s. 22–34.
* Johanne Jansen (1965). «Bakverk». *Norsk mat*. Cappelen. s. 113-156. ISBN 8252905005.
***Sportsmanden*** (originaltittel: *College*) er en amerikansk stumfilm-komedie fra 1927 med Buster Keaton. Filmen er regissert av James W. Horne og Keaton selv.

Handling
--------

I Sør-California blir Ronald uteksaminert fra en videregående skole. I en tale påstår han at bøker er langt viktigere enn idrett. Talen hans fornærmer de fleste andre studentene ved skolen, spesielt den populære atleten Jeff - og får Ronalds kjæreste Mary til å avvise ham. Ronald bestemmer seg for å følge etter Mary til Clayton, som hans dekan beskriver som et "atlet-befengt college"

I håp om å imponere Mary forsøker Ronald å komme seg inn på baseball-laget og friidrett-laget. Men han viser seg snart å være fullstendig udugelig. Samtidig finner han seg arbeid, men prøver å holde disse jobbene hemmelige for Mary - som har begynt å gå på stevnemøter med Jeff. Men etter hvert begynner Mary å sette mer pris på Ronalds meningsløse innsats for å imponere henne. Men Jeff blir imidlertid kastet ut av college, og han tar Mary som gissel. Han planlegger å få henne utvist også, i håp om at hun kommer til å gifte seg med ham.

Medvirkende
-----------

* Buster Keaton - Ronald
* Anne Cornwall - Mary Haynes
* Harold Goodwin - Jeff
* Flora Bramley - Mary's friend
* Snitz Edwards - Dean Edwards
* Carl Harbaugh - Crew Coach
* Sam Crawford - Baseball Coach
* Florence Turner - Ronald's mother

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Sportsmanden* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Sportsmanden* hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (en) *Sportsmanden* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Sportsmanden* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Sportsmanden* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Sportsmanden* på Silent Era Rediger på Wikidata

Portal: Film
**Theo Brün** (født 18. september 1885 i Hamm, Westfalen, død 4. august 1981) var en tysk maler og grafiker. Han var en av mange kunstnere som havnet på nazi-regimets liste over «entartete kunstnere» i 1937. To skulpturer ble beslaglagt og registrert.

Han studerte kunst ved akademiene i Paris og München omkring 1911, og hadde sin første «ordentlige» utstilling i 1914 sammen med Christian Rohlfs og Walter Bötticher i Hagen. I 1920 begynte han å lage tresnitt. Han var med som stifter av kunstgruppen *Hagenring* i 1924, og hadde studieopphold i Paris 1928. Brün ble erklært entartet i 1937. Han hadde et nytt studieopphold i Chartres og Paris i 1955.

Brün døde i 1981. Flere gallerier og museer har hatt retrospektive og minneutstillinger.

Referanser
----------

1. 1 2   Gemeinsame Normdatei, besøkt 7. mai 2014[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   RKDartists, «Theodor Friedrich Heinrich Brün», RKD kunstner-ID 246486[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 20. desember 2014[Hentet fra Wikidata]
4. ↑  *Der große Lobgesang* Gattung/Objektart:Skulptur/Plastik Herkunftsort:Hamm, Städtisches Gustav-Lübke-Museum EK-Inventar Nr.:9904
5. ↑  Begge beslagene i liste

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** ISNI
 |
**Nicolai Øyen Langfeldt** (født 17. juni 1996) er en norsk lokalpolitiker (Høyre).

Han har siden 2020 vært nestleder i Samferdsels- og miljøutvalget i Oslo bystyre. I januar 2021 ble han utnevnt til nestleder av Høyres bystyregruppe.

Han har tidligere vært leder for Oslo Unge Høyre og medlem i Oslo Høyres arbeidsutvalg. Ved kommunevalget 2015 ble Langfeldt for første gang valgt inn i Oslo Bystyre, der han satt som fast medlem i Kultur -og utdanningskomiteen i perioden 2015-2020.

Langfeldt har studiekompetanse fra Oslo handelsgymnasium, og er utdannet økonom fra Handelshøyskolen BI. Han har tidligere jobbet som rådgiver i kommunikasjonsselskapet Gambit Hill+Knowlton.

Langfeldt er barnebarnet til tidligere medarbeider i NRK Roald Øyen.

Referanser
----------

1. ↑  Avis, NTB / Sagene (11. januar 2021). «Nicolai Øyen Langfeldt ny nestleder i Høyres bystyregruppe». *Sagene Avis* **(norsk)**. Besøkt 9. april 2021.
2. ↑  Hauger, Knut Kristian. «Fra ungdomspolitikk til PR: - Politiske talenter vi har oppdaget gjennom vårt traineeprogram». *kampanje.com*. Besøkt 9. april 2021.
3. ↑  «De gamle heltene: Livet etter NRK». *www.vg.no*. Besøkt 9. april 2021.
Minneplakett på stedet der jesuittordenen ble til i sin spire.
**Nicolas Bobadilla** (egentlig **Alfonso Nicolás Pérez** men kjent etter det sted han stammet fra; født 1511 i Bobadilla del Camino ved Palencia i Spania, død 23. september 1590 i Loreto i Italia) var en av de første jesuitter og en medgrunnlegger av denne katolske presteordenen.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Som elleveåring begynte han å studere retorikk og logikk ved universitetet i Valladolid i Spania.[] Deretter studerte han kunst og filosofi ved universitetet i Alcalá, der han ble inntatt som fattig student ved Colegio de Santa Librada, og avsluttet med et baccalaureat i 1529. 

Ved sin tilbakekomst til Valladolid innehadde han Vesper-lærestolen ved universitetet der, før han dro til Paris for å fortsette studiene sine ved universitetet der. 
Der ble han kjent med Ignatius av Loyola. Ignatius overbeviste ham om at han burde fullføre høyere teologistudier, og kunne også ordne det slik for ham at han ble professor for filosofi ved College de Calvi ved siden av Sorbonne.[]

I 1534 dannet han sammen med Ignatius av Loyola, Frans Xavier, Diego Laínez, Alfonso Salmerón, Simón Rodrigues og Peter Faber den grunnleggende kjerne som startet Jesu Selskap, det vil si jesuittordenen, ved kapellet Saint-Denis på Montmartre.

### Prest, jesuitt

Tre år etter vle han presteviet i Venezia, og ventet på å bli utendt som misjonær til Det hellige Land. Men det ble det ikke noe av. Istedet skulle han bli satt inn i arbeidet mot protestantismen.

Bobadilla var en dyktig predikant.[] I en periode var han knyttet til keiser Karl Vs militære styrker i Tyskland. På oppdrag av pave Paul III deltok han på riksdagene i Nürnberg, Speyer og Regensburg. 

Han engasjerte seg sterkt i den katolske åndskamp mot protestantismen. Han var til tider på kant med Ignatius, som da han sterkt motsatte seg keiserens forsøk på å inngå fred med protestantene.[] Av den grunn ble han kalt tilbake fra Tyskland.[]

Referanser
----------

1. ↑   Det tyske nasjonalbibliotekets katalog, GND-ID 102438099, besøkt 31. mai 2020[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Michael Servetus Research Arkivert 11. oktober 2014 hos Wayback Machine. Website that includes graphical documents in the University of Paris of: Ignations of Loyola, Francis Xavier, Alfonso Salmerón, Nicholas Bobadilla, Peter Faber and Simao Rodrigues, as well as Michael de Villanueva ("Servetus")

Litteratur
----------

* Grupo de Espiritualidad Ignaciana, *Diccionario de Espiritualidad Ignaciana*, Bilbao, Mensajero-Sal Terrae, 2005, ISBN 84-271-2852-1, s. 238-240.
* Nadal Cañellas, Juan, *Jerónimo Nadal, Vida e influjo*, Bilbao, Ediciones Mensajeros-Sal Terrae, 2007, ISBN 978-84-271-2904-7
* Nieremberg, Juan Eusebio, *Honor del gran patriarca San Ignacio de Loyola*, Madrid, 1645, s. 644 y ss.
* Rodrigues, Simón, *Origen y progreso de la Compañía de Jesús*, Estudio introductorio, traducción a partir de los originales portugués y latino, y notas de Eduardo Javier Alonso Romo, Bilbao, Mensajero-Sal Terrae, 2005, ISBN 84-271-2721-9

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** ISNI **·** BNE
 |
**Patrick George John Mary Davies Bulfin** (født 11. november 1904, død ?) var en britisk hæroffiser, som kjempet under andre verdenskrig. Han utmerket seg i strid flere ganger og ble hedret med det norske Krigskorset for sin innsats i Norge i 1940.

Bulfin hadde offisersutdannelse fra Royal Military Academy i Sandhurst og begynte i 1925 tjeneste i regimentet Green Howards. Han steg i gradene og ble i 1937 kaptein.

Etter Tysklands angrep på Norge i 1940 ble Bulfin sendt til Norge, der avdelingen hans ble satt inn for å møte de tyske troppene i Gudbrandsdalen. Bulfin utmerket seg for innsatsen han utførte 26. april til 1. mai og ble for dette i norsk statsråd i London 20. mars 1942 tildelt Krigskorset.

I september 1940 ble Bulfin midlertidig major, fast fra januar 1942. I august 1943 ble han midlertidig utnevnt til oberstløytnant og fra 1943 til 1944 førte han befal over 1. bataljon i Green Howards. Han ble sendt med sin avdeling til Italia, der han i januar 1944 igjen utmerket seg i kamp og ble belønnet med Distinguished Service Order.

Bulfin ble i 1948 endelig forfremmet til oberstløytnant. Han ble i 1951 pensjonert fra aktiv tjeneste og avsluttet ti år senere sin tjeneste som reserveoffiser.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  Dough V. P. Hearns: *Companions of The Distinguished Service Order 1920–2006. Naval & Marine Awards*, Uckfield: Naval & Military Press, 2012, s. 189–190.
2. ↑  Erik Gjems-Onstad (red.): *Krigskorset og St. Olavsmedaljen med ekegren*, Oslo: Grøndahl Dreyer, 1995, s. 37.

Eksterne lenker
---------------

* Avisartikkel med bilde i *The Straits Times*, 17. august 1949

Portal: Andre verdenskrig
**Sandra Daniore Hovland** (født 8. mars 1962 i Italia) er en italiensk-norsk næringslivsleder.

Hovland er cand.mag. fra Universitetet i Oslo, MBA fra Handelshøyskolen BI, og har tidligere studert i Storbritannia. Hun har også en idrettskarrière bak seg, som stuper og svømmer på det italienske juniorlandslaget, og har deltatt i prøve-OL.[]

Etter studiene arbeidet hun i Bankenes Betalingssentral, Norske Shell og Coopers & Lybrand. Fra 1998 til 2004 var Hovland administrerende direktør i American Express Corporate Travel.

Etter dette tiltrådte hun rollen som «turistdirektør» i Innovasjon Norge, en rolle som av *Dagbladet* er beskrevet som «en av de mest innflytelsesrike i norsk reiseliv». I 2006 gikk hun av fra stillingen, som ble overtatt av Per-Arne Tuftin. Hovland gikk da til stillingen som direktør i strategiavdelingen. I 2008 ble hun hentet inn til Nordea hvor hun ble i seks år, blant annet som nordisk direktør i Nordea. I april 2014 tiltrådte hun stillingen som salgs- og markedsdirektør i KPMG.

Referanser
----------

1. 1 2 3  Aftenposten: *Ikke redd for å stupe i det*
2. ↑  Innovasjon Norge: *Ny direktør for Reiseliv* [*død lenke*]
3. ↑  NRK: *Innovasjon Norge-sjef trekker seg*
Arizonas flagg
**Arizonas flagg** er vannrett delt i to. Øvre del består av tretten stråler i rødt og gult, conquistadorenes farger gjennom de spanske flaggfargene. Fargene viser til at Arizona opprinnelig var en av Spanias besittelser i den nye verden. De tretten strålene symboliserer de opprinnelige tretten amerikanske koloniene, samtidig som det viser til Arizonas fabelaktige solnedgang i ørkenen. Nedre halvdel av flagget har samme blåfarge som USAs flagg. I midten av flagget er det plassert en kobber-farget stjerne som betegner Arizonas rike kobberforekomster og dens gruveindustri.

Arizonas flagg ble tatt i bruk 17. februar 1917, fem år etter at Arizona ble en amerikansk delstat. Det er designet av oberst Charles W. Harris i 1911 i forbindelse med at et skytterlag fra Arizona skulle delta i et stevne i Ohio.

Litteratur
----------

* Whitney Smith: *The Flag Book of the United States — The Story of the Stars and Stripes and the Flags of the Fifty States*, 1970

Eksterne lenker
---------------

* The Arizona State Flag fra Arizona Capitol Museum

  


|  |
| --- |
| **USAs delstatsflagg** |
| Alabama |
Alaska |
Arizona |
Arkansas |
California |
Colorado |
Connecticut |
Delaware |
Florida |
Georgia |
Hawaii |
Idaho |
Illinois |
Indiana |
Iowa | 
Kansas | 
Kentucky |
Louisiana |
Maine |
Maryland |
Massachusetts |
Michigan |
Minnesota |
Mississippi |
Missouri |
Montana |
Nebraska |
Nevada |
New Hampshire |
New Jersey | 
New Mexico |
New York |
Nord-Carolina |
Nord-Dakota |
Ohio | 
Oklahoma |
Oregon |
Pennsylvania |
Rhode Island |
Sør-Carolina |
Sør-Dakota |
Tennessee |
Texas | 
Utah | 
Vermont |
Vest-Virginia |
Virginia |
Washington |
Wisconsin |
Wyoming |
**Jean-Baptiste Coursaud** (født 1969) er en fransk oversetter og formidler av internasjonal litteratur til franske forlag. Hans spesialfelt er barnebøker og skandinavisk litteratur. Han har oversatt et betydelig antall norske bøker til fransk, både for barn og voksne, og omtales som franske forleggeres viktigste kilde til informasjon om norsk litteratur. Blant norske forfattere han har oversatt til fransk er Johan Harstad, Lars Saabye Christensen og Erlend Loe.

Coursaud behersker mange språk, og kom etter sigende i kontakt med skandinaviske språk som utvekslingsstudent i Danmark.

Coursaud ble i 2008 utnevnt til ridder av 1. klasse av Den Kongelige Norske Fortjenstorden for sin innsats som oversetter av norsk litteratur til fransk. Han mottok også NBU-prisen samme år, sammen med tyske Gabriele Haefs.

Referanser
----------

1. ↑   Autorités BnF, BNF-ID 13566001g, catalogue.bnf.fr, besøkt 30. desember 2019[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Erik Aasheim og Sondre Bjørdal: «Tatoverer norske sitater på kroppen», NRK, 4. desember 2008.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
***Pappa er ikke glad i oss lenger*** er en norsk TV-film. Opptaksbok og regi: Sølve Kern. Sigbjørn Hølmebakk skrev dette stykket direkte for Fjernsynsteatret. Det ble sendt på NRK fjernsynet 23. november 1971.

Handling
--------

Lastebilsjaføren *Leif* er gift og har tre barn. Han har hatt en kollisjon, men har fremdeles jobbet. På sin første tur etter ulykken gled han inn i et forhold til en annen kvinne. Når hustruen, *Ella*, får vite det krever hun separasjon. Hun isolerer seg med barna. Han innleder en kummerlig tilværelse på hybel. Hustruen gir mannen all skyld. Filmen vil belyse hvor svak mannens stilling er når et ekteskap med barn blir oppløst.

Syn
---

Jo Ørjasæter bemerket dette i boka *fjernsynsteatret : til glede og forargelse*:

> Stykket var helt ut realistisk anlagt, men problemene og situasjonen var satt så sterkt på spissen at det hele virket konstruert og bare usikkert tuftet på en gjenkjennbar virkelighet. I sin instruksjon hadde heller ikke Sølve Kern maktet å live opp den omstendelige realismen i teksten, eller dempe inntrykket av et ensidig partsinnlegg.
> 
> 
>

Rolleliste
----------

* Liv Thorsen - *Ella*
* Per Christensen - *Leif*
* Inger Teien - *Kirsten*
* Jon Heggedal - *Finn*
* Veslemøy Haslund - *Selma*
* Else Heiberg - *Vertinnen*
* Morten Solberg - *Per*
* Benedicte Christensen - *Tulla*
* Randi Koch
* Roy Bjørnstad
* Ottar Wicklund

Referanser
----------

1. 1 2 3  *Fjernsynsteatret* 23. nov. 1971 - *Pappa er ikke glad i oss lenger* på tv.nrk.no
2. 1 2 3   Ørjasæter, Jo: *Fjernsynsteatret : til glede og forargelse* Oslo, Ad notam Gyldendal, s. 206, ISBN 8241704224

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Pappa er ikke glad i oss lenger* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
***Pappa for en dag*** (svensk: *Gentleman att hyra*) er en svensk svart-hvitt filmkomedie fra 1940 i regi av Ragnar Arvedson. Manuset ble skrevet av Börje Larsson og Arvedson. Norske Georg Løkkeberg spiller rollen som flyløytnant Gunnar Ståhle.

Filmen ble spilt inn 22. august 1940-12. oktober 1940 i Filmstaden i Råsunda (studioscener), Graninge i Värmdö og Järvafältet i Stockholm.

Handling
--------

Den internasjonalt kjente kabaretsangerinnen Claire Wanner vender tilbake til Sverige etter mange triumfer i utlandet. Under en opptreden i Stockholm forelsker to kamerater seg i henne. Det er godseieren Bertil Kronberg og den norske flyløytnanten Gunnar Ståhle. De kommer på idéen å anta nye identiteter for å prøve å vinne henne på like vilkår og engasjerer komponisten Adrian Malme til å utgi seg for å være Bertil. Selv opptrer de som godseierens naboer Jansson og Jonsson. Til tross for at Claire ganske raskt gjennomskuer deres narrespill, foretrekker hun å spille med, men innen filmen slutter har Adrian Malme skrevet en romantisk sang til henne som blir en stor suksess.

Rolleliste (i utvalg)
---------------------

* Åke Söderblom - Adrian Malme
* Sickan Carlsson - Claire Wanner, sangerinne
* George Fant - Bertil Kronberg
* Georg Løkkeberg - Flyløytnant Gunnar Ståhle
* Eva Henning - Greta
* Eric Abrahamsson - Augustson
* Gösta Cederlund - Parnell
* Gun-Mari Kjellström - Lillan
* Carin Swensson - Magda
* John Botvid - Kamrer
* Ejnar Haglund - Lisensiat Haglund, allviter

Eksterne lenker
---------------

(en) *Pappa for en dag* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) *Pappa for en dag* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata
* (en) *Pappa for en dag* på AllMovie Rediger på Wikidata
**Papist** er et begrep som brukes, i hovedsak av reformerte og protestanter, for å referere til katolikker. Ordet er avledet av «pave» (latin *papa*), og oppstod under den engelske reformasjonen som betegnelse på personer som trodde på det pavelige primatet.

I vår tid oppfattes det av mange som nedsettende. Ordet var i alminnelig bruk, særlig i Storbritannia, frem til midten av det 19. århundre, og er fremdeles et juridisk begrep, i den forstand at personer som bekjenner seg til *«the popish religion»* eller gifter seg med en «papist» gjennom *Act of Settlement* fra 1701 er utelukket fra den britiske tronfølgen. Katolikker ble i Storbritannia (og en rekke andre land) ansett for å være anti-protestantiske.

Begrepet brukes fremdeles av enkelte politikere i Det forente kongerike, spesielt i Nord-Irland (f.eks. av Ian Paisley), og i antikatolske kretser i USA.

Referanser
----------

1. ↑  «Papist», Merriam Webster Online
2. ↑  Walter Walsh: *The Secret History of the Oxford Movement*, sidene 8 og 187, C.J. Thynnes, 1898
3. ↑  The American National Preacher, August 1851, Sermon DLIII, s. 190
4. ↑  Ian Paisley, *Papist Doctrine of Oaths*
5. ↑  Vladimir Moss, *Letter to a Papist* Arkivert 7. juni 2009 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |
Lake Louise i Alberta
**Lake Louise** er en innsjø og et tettsted i Banff nasjonalpark i den canadiske provinsen Alberta.

Innsjøens unike smaragdgrønne farge kommer av finmalte steinpartikler som fraktes med smeltevannet fra isbreene som omgir sjøen. Området er meget populært for fritidsaktiviteter som vandring, fjellklatring og alpin skiidrett. Innsjøen ligger på 1536 moh.

Lake Louise er oppkalt etter prinsesse Louise Caroline Alberta (1848–1939), dronning Victorias fjerde datter, som var gift med John Campbell, Canadas generalguvernør fra 1878 til 1883. Provinsen Alberta er også oppkalt etter prinsesse Louise.

Tettstedet Lake Louise ligger ved Trans-Canada Highway, 180 kilometer vest for Calgary. Fra Lake Louise er det utsikt mot mange snedekte fjelltopper, som Mount Temple (3543 m), Mount Whyte (2983 m) og Mount Niblock (2976 m). 

Østbredden av innsjøen domineres av Chateau Lake Louise, et luksuriøst feriehotell som ble bygget tidlig på 1900-tallet av Canadian Pacific Railway.

Billedgalleri
-------------

* Lake Louise og isbreer om vinterenLake Louise og isbreer om vinteren
* Lake Louise og isbreLake Louise og isbre

Eksterne lenker
---------------

* (en) Lake Louise – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Lake Louise – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Parks Canada – Banff National Park

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Britannica **·** Canadian Encyclopedia **·** VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
**Wilhelm Hansen** (født 7. oktober 1776 i Vestby, død 3. oktober 1851 i Fredrikshald; senere Halden) var kjøpmann, trelasthandler, større eiendomsbesitter og stortingsrepresentant. Han var medlem av det første overordentlige Storting hvor han
representerte Fredrikshald. Han møtte også på Stortinget i 1824–1826 og 1830–1832.

Hansen var født på gården Tunheim i Vestby. Han fikk merkantil utdannelse i England og slo seg deretter ned i Fredrikshald. Han var britisk visekonsul i Fredrikstad og Fredrikshald, og forlikskommisær i mange år.

Hansen ble valgt til Stortinget høsten 1814, men Stortinget nektet med 74 mot én stemme å la ham tiltre. Årsaken var at han sammen med Fredrikshalds borgere hadde avlagt troskapsed til den svenske kongen. Etter at unionen var vedtatt og den nye kong Karl IIs ed var lest opp for Stortinget 10. november, kunne Hansen tiltre som stortingsrepresentant fra 11. november 1814.

Han var gift med Anna Kathrine Wiel, datter av trelasthandler og kanselliråd Truls Wiel og Elisabeth Sofie Arbo. Sønnen Martin var også stortingsrepresentant.

Referanser
----------

1. 1 2   Stortinget og statsraadet: 1814–1914. B. 1 D. 1 : Biografier A-K, side(r) 342[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* Tallak Lindstøl: Stortinget og Statsraadet, 1814-1914. B. 1 D. 1 : Biografier A-K digital utgave side 342
* Biografisk informasjon om Wilhelm Hansen , NSD Norsk senter for forskningsdatas politikerarkiv (nedlagt)

Eksterne lenker
---------------

* (no) Wilhelm Hansen hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister **·** BIBSYS **·** Geni **·** VIAF
 |
Foto: Jan-Tore Egge 
**Berjaflot gravplass** er en gravlund i Ullensvang kommune i Vestland fylke, litt nordvest for Odda by. Gravplassen ble anlagt fordi kirkegården rundt Odda kirke etter hvert ble for liten.

Gravplassen ble tatt i bruk i 1932. Gravkapellet ble tegnet av Torgeir Alvsaker og oppført i 1934, et årstall som er å finne på portalen inn til gravplassområdet. Et krematorium etter tegninger av Alvsaker og Vaardal-Lunde ble oppført på nordvestsiden av kapellet i 1958. Krematoriet er det eneste i Hordaland utenfor Bergen og kremerer også for en rekke andre kommuner, også utenfor Vestland fylke. I 2016 ble det utført 236 kremasjoner. Dette er over den grensen på 200 som krematoriet har tillatelse til, og det søkes årlig om dispensasjon for å utføre inntil 250 kremasjoner i året.

Referanser
----------

1. ↑  Hardanger folkeblad, 30. november 2009.
2. ↑  Haugesunds avis, 6. april 2020.
3. ↑  Kremasjonsstatistikk for Norge 2016 på gravplasskultur.no.
4. ↑  F.eks. i 2019, jf. Bømlo-nytt Arkivert 3. juli 2022 hos Wayback Machine. 12. april 2019.

Litteratur
----------

* Anne Marta Hoff: Odda kyrkje og Berjaflot kapell i «Norges kirker»

Eksterne lenker
---------------

* Gravsøk på Berjaflot gravplass
* Kart overBerjaflotgravplass (Allslekt.org)
Lady Gaga under en konsert i László Papp Budapest Sportaréna (7. november 2010)
**Papp László Budapest Sportaréna** er en flerbruks innendørs arena i Budapest i Ungarn. Det er den største av sitt slag i landet. Ved konserter er det plass til 12 500 tilskuere, 11 390 ved boksing og 9 479 tilskuere på ishockeykamper.

Byggingen ble påbegynt i slutten av juni 2001, etter at anlegget *Budapest Sportcsarnok* brant ned til grunnen i desember 1999. Arenaen åpnet 13. mars 2003, og ble i 2004 oppkalt etter den ungarske bokseren László Papp.

Den multifunksjonelle sportsarenaen kan brukes til mange typer sportsarrangementer som ballsport, gymnastikkonkurranser, ishockey, motocross, jetski og surfing. Arenaen har også en ledende rolle i underholdningsbransjen og har ofte konserter med internasjonale musikkartister, i tillegg til danseshow, operaer, drama, sirkusforestillinger, musikaler og andre spesielle begivenheter.

Arenaen er en av seks spillesteder under Håndball-EM 2014 for kvinner, hvor blant annet semifinalene og finalene spilles.

Referanser
----------

1. 1 2 3 . Budapest Sports Arena offisielt nettsted. Besøkt 12. desember 2014.  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)

Eksterne lenker
---------------

* (hu) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) László Papp Budapest Sports Arena – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
AS **Val** (*Avtomat Spesielle'nyj Val*, russisk: *Автомат Специальный Вал* eller *Spesiell Automatrifle*, kodenavn: *"**Sjaft**"*, GRAU-betegnelse **6P30**) er en sovjetdesignet rifle med en heldemper. Utvikling av en spesialtilbud på rifle AS "Sjaft" begynte i første halvdel av 1980-tallet på TSNIITOCHMASH), i byen Klimovsk, Moskva - regionen. Den ledende designer av riflen er Pyotr Serdyukov [ru].

Design
------

Instruksjonsark for AS Val.
AS Val (nederst) og VSS Vintorez (øverst).
AS Val har en effektiv rekkevidde på 300 meter ettersom den bruker tunge subsoniske 9x39 mm SP-6 pansergjennombrytende ammunisjon, samt SP-5 mantlet ammunisjon produsert til VSS Vintorez skarpskytterriflen. Begge riflene kan bruke de samme 10- eller 20-skuddsmagasinene til VSS Vintorez og 30-skuddmagasinet til SR-3M. Betjeningsknappene er lik som på alle andre AK-type rifler.

Varianter
---------

ASM Val.
ASM-Val er en modernisert versjon av AS Val med GRAU-betegnelse **6P30M**. Den har et 30-skudds magasin og skinnemontasje på støvdekselet. De første leveransene kom i 2018.

Derivater
---------

* SR-3 Vikhr er en kompakt infanteririfle basert på AS Val og kamret for den samme patronen, men har annen pipe og er uten heldemper.
* VSS Vintorez er en spesiell skarpskytterrifle bygd på samme mekanisme som AS Val.

Se også
-------

* OC-14-4A
* VSK-94
* AMB-17

Referanser
----------

1. ↑
En vekt fra det 16. århundret som skal veie en stone med det engelske våpenskjoldet
**Stone** (forkortet på engelsk som **st.**) er en vektenhet som er lik 14 pund, eller 6,35029318 kg.

England og andre germansktalende land i Nord-Europa brukte forskjellige forskjellige stanardiserte versjoner av denne vektenheter for handel, men fra midten av det 19. århundret begynte kilogram å bli brukt mer.
I Storbritannia ble stone utfaset gradvis fra handel og vandel etter 1960-årene, og i *Weights and Measures Act* av 1985 ble enheten ikke nevnt i det hele tatt og var dermed offisielt ute av bruk. Siden 1990-tallet skal all handel i UK og Irland skje i metriske enheter, som gram eller kilogram. 

Stone forblir imidlertid i bruk på folkemunne i disse landene, nå primært for å angi kroppsvekt; en person som veier 90 kg vil der ofte angis som 14 stone og to pund. Dette gjelder dog bare muntlig - i offisielle skjemaer (medisinske journaler o.l.) skal kg benyttes.  

I USA, der stone aldri har vært offisielt i bruk, er enheten nærmest ukjent - der angis kroppsvekt normalt sett kun i pund (198 lbs i eksempelet over).  

Andre engelsktalende land, som Australia og New Zealand, benytter nå kun kilogram for kroppsvekt, pund og stone er helt ute av bruk.

Referanser
----------

1. ↑  «stone», *Concise Oxford Dicti.onary*, Oxford University Press, 1964
2. ↑   (PDF). Arkivert fra originalen (PDF) 1. november 2004.  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)
3. ↑  Bigg, P H; Burch, F H; Oxley, D L (1. september 1962). «Re-determination of the values of the imperial standard pound and of its parliamentary copies in terms of the international kilogramme during the years 1960 and 1961 - IOPscience» **(engelsk)**. doi:10.1088/0508-3443/13/9/305/meta;jsessionid=9a6a03dcfa8a43b038f30ad618aac3e9.c1.iopscience.cld.iop.org. Besøkt 23. november 2015.
4. ↑  «pound avoirdupois». *sizes.com*. Besøkt 23. november 2015.
5. ↑  Standards, United States National Bureau of (1. januar 1959). «Research Highlights of the National Bureau of Standards» **(engelsk)**. U.S. Department of Commerce, National Bureau of Standards. Besøkt 23. november 2015.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica
 |
Marineflyvåpenets flagg
**Russlands marineflyvåpen** (russisk: Авиация Военно-морского флота Российской Федерации (МА ВМФ)) er egen våpengren innen Russlands marine og egnet til å kartlegge fiendtlige marinestyrker og avvise eller ødelegge disse ved behov. Våpenet skal kunne ødelegge fiendtlige styrker til sjøs, eventuelt marineinfanteri, flystyrker, helikoptre og kryssermissiler samt være i stand til å legge minefelt til sjøs og drive elektronisk krigføring...

Sammensetning
-------------

Hovedkommandoen for Russlands marine flyvåpen (russisk:Главное командование Военно-Морского Флота) er i St. Petersburg

859. Øvingssenter for marineflyvåpen forlagt til Jejsk flyplass (859-й Центр боевого применения и переучивания летного состава морской авиации)
Her øves piloter for fly- og helipotertypene Su-33, Su-30SM, MiG-29K/KUB, Su-25UTG, L-39ZA, Il-38N, Il-20, An-140-100, An-26, Ka-27PL, Ka-28 og Ka-29

Marin redningstjeneste-skvadron (russisk: Авиационная эскадрилья поисково-спасательного обеспечения ВМФ РФ) på Ostafjevo (Sjtsjerbinka) flyplass).
An-12PS, An-26, An-72, An-140-100.

### Nordflåtens flyvåpen

* 45. fly- og luftforsvarsarmé underlagt OSK Nord

### Østersjøflåtens flyvåpen

Østersjøflåtens flyvåpen er underlagt Vestre militærdistrikt

### Svartehavsflåtens flyvåpen

Svartehavsflåtens flyvåpen er underlagt Søndre militærdistrikt

### Kaspiaflotiljens flyvåpen

Kaspiaflotiljens flyvåpen er underlagt Søndre militærdistrikt

### Stillehavsflåtens flyvåpen

Stillehavsflåtens flyvåpen er underlagt Østre militærdistrikt

Referanser
----------

1. ↑  «Морская авиация». *Военно-Морской Флот*. Интернет-портал Минобороны России. Besøkt 26. mars 2017.
2. ↑  air force monthly, January 2012
**Staci Keanan** (født **Anastasia Sagórski** 6. juni 1975 i Devon i Pennsylvania) er en amerikansk skuespiller. Hun hadde hovedrollen i tv-programmet My Two Dads (1987–1990) og Steg for steg (1991–1998) 

Navnet Staci er fra den amerikanske uttalelsen fra hennes russiske fornavn, Anastasia. Keanan spilte Nicole Bradford i TV-serien My Two Dads fra 1987 til 1990, og deretter en feministisk tenåringsjente, Dana Foster, i TV-serien Step by Step fra 1991 til 1998. Før hun viste seg på Step by Step, viste hun seg den lille serien ABC sitcom Going Places. 

Keanan har også opptredd i flere flimer, som filmen Stolen Poem (2004), Nowhere (1997) (som Stacy Keenan) og Ski Hard (1995). Hun hadde også en av hovedrollene i Hidden Secrets som Rachel Wilson i 2006. Keanan opptrådte også i Holyman Undercover i 2008.

Referanser
----------

1. ↑   www.nndb.com[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Staci Keanan på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) Staci Keanan i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (fr) Staci Keanan på Allociné Rediger på Wikidata

* (en) Staci Keanan på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) Staci Keanan hos The Movie Database Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF
 |
Hans Kleppen (nr. 5) sammen med andre norske hoppere og kombinertløpere i Lake Placid, 1932.  
Foto: Ukjent (Norsk Bergverksmuseum / Digitalt Museum)
**Hans Kleppen** (født 16. mars 1907 i Bø i Telemark, død 12. april 2009 samme sted) var en norsk skihopper og kombinertløper. Han konkurrerte for IL Skarphedin. I sitt yrkesaktive liv var han drosjesjåfør, sjåførlærer og bilselger.

Kleppen tok bronse i skihopping under Ski-VM 1929 i Zakopane. Han deltok også i Vinter-OL 1928 i St. Moritz (36.-plass), og var prøvehopper i OL i Lake Placid i 1932. Han ble norgesmester i skihopping i 1934, og har også kongepokal i kombinert. Da han døde i 2009, 102 år gammel, hadde han i flere år vært Norges eldste nålevende olympier. Etter Kleppens død er hans posisjon overtatt av en OL-deltaker fra Berlin 1936, padleren Ivar Iversen, som fylte 95 år i august 2009.

Premiesamlingen hans ble i 2009 gitt til Bø Museum.

Referanser
----------

1. ↑   www.aguiden.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Varden: - Har lyst til å kjøre bil igjen Arkivert 3. desember 2013 hos Wayback Machine. besøkt 17.04.2009
3. ↑  NRK Nyheter – *Den største gaven vi kunne fått*[*død lenke*]

Kilder
------

* Sveits' Olympiske Komité: Offisiell rapport om vinter-OL 1928, del 2
* Dagbladets papirutgave: Hans i hundre (16. mars 2007)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Hans Kleppen – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Hans Kleppen – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Hans Kleppen – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Hans Kleppen – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Hans Kleppen – FIS (skihopping) Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Hans Krafse** (født 1487, død 1530) var en dansk riksråd. Han var sønn av høvedsmann på Københavns slott Jesper Krafse og Karen Lunge til Basnæs. Faren tilhørte en nokså ukjent fynsk uradelsslekt, mens moren tilhørte en av Danmarks fornemste adelsslekter fra middelalderen («de gamle Lunger»). Morens familiebakgrunn og godsrikdom gjorde det mulig for Hans å innta en langt mer fremtredende stilling enn sin far.

Hans Krafse eide Basnæs og Egholm på Sjælland og Utterslev på Lolland og ble før 1507 i ung alder lensherre på Aalholm. Han var lensherre på Kalundborg 1517–1523. I 1523 betrodde Christian II forsvaret av Sjælland til Henrik Gjøe og Hans Krafse, men Krafse sviktet kongens sak og hyllet Frederik I, som deretter utnevnte ham til medlem av riksrådet og forlenet ham med Korsør slott. I 1525 ble han også ridder.

Hans segl finnes så vel på det kjente forbundet i 1524 mot lutherdommen som på den danske adels forsvarsforbund fra 1527 i anledning av Hartvig von der Wischs overfald på Hans Krafses venn Mogens Bille. I 1528 ble han sendt med fire andre riksråder for å møte svenskene ved Kongshelle og Nyløse. En tidlig død inntraff ham den 16. juni 1530, kun 43 år gammel. Hans Krafse ble 18. november 1520 gift med Lene Eilersdatter Hak til Egholm, som døde 1564.

Referanser
----------

1. ↑   Dansk biografisk leksikon, runeberg.org, besøkt 18. juli 2018[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Krafse, Hans i Carl Frederik Bricka, *Dansk biografisk Lexikon* (1. utgave, 1895) Biografi av Anders Thiset
**Thanos** er en fiktiv tegneseriefigur fra Marvel Comics skapt av Jim Starlin. Thanos er medlem av en rase kalt «Eternals» og er født på månen Titan. Karakterens navn kommer i utgangspunktet fra dødsguden Thanatos i gresk mytologi. Thanos introduseres først i The Invincible Iron Man #55 (februar 1973). Ferdigheten hans er å skyte «Psykologiske eksplosjoner». Han er veldig smart, sterk og bruker «Infinity Gauntlet»-hansken som våpen.

Thanos dukker opp i flere Marvel Cinematic Universe-filmer, i slutten av *The Avengers* (2012) som Damion Poitier, og av Josh Brolin i *Guardians of the Galaxy* (2014), *The Avengers: Age of Ultron* (2015) og *Avengers: Infinity War* (2018), og dukker også opp i *Avengers: Endgame* (2019). Karakteren har dukket opp i ulike tegneserier, inklusive i animerte TV-serier, arkade-spill og videospill.

Thanos finnes som en spillbar karakter i videospillet *Fortnite* takket være et samarbeid mellom Marvel og Epic Games, skaperne av Fortnite.

Eksterne lenker
---------------

* Thanos på Marvel Directory

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN
 |
**Maja Refsum**, egentlig **Thea Marie Refsum**, (født 1897 i Kristiania, død 1986) var en norsk billedhugger.

Datter av Harald Refsum (1866–1950) og Hanna Ovidia Yssen (1863–1944).

Kunstnerisk virke
-----------------

Hun ble utdannet ved Statens håndverks- og kunstindustriskole under Lars Utne 1917–1919, ved Statens kunstakademi under Gunnar Utsond 1919–1920 og ved Kunstakademiet i Weimar 1921–1922. 

Hun har blant annet laget statuen av Amalie Skram (1949) i Bergen og flere altertavler, portrettbyster og større skulpturer i glasert keramikk. I 1966 ble en billedstøtte med hennes skulptur «Syngende Olavsgutt» avduket på kordirigenten Ragnvald Bjarnes grav på Vestre gravlund i Oslo. Bjarne hadde grunnlagt og ledet guttekoret Olavsguttene, og motivet for skulpturen var olavsgutten Birger Bakke. 

Maja Refsum var formann i Bildende Kunstnerinners Forbund i perioden 1938–1946.

Familie
-------

I 1928 giftet hun seg med riksantikvar Arne Nygård-Nilssen. Hun var mor til Kirsti Hopstock, og derved svigermor til Carsten Hopstock, og mormor til Arne Berggren og Michael Hopstock.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5   Norsk kunstnerleksikon, nkl.snl.no, besøkt 29. november 2016[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Artists of the World Online, AKL Online kunstner-ID 00322677[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Store norske leksikon, Store norske leksikon-ID Maja\_Refsum[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   Norsk biografisk leksikon, oppført som Eg. Thea Marie Refsum, Norsk biografisk leksikon ID Maja\_Refsum, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
5. ↑   Norsk biografisk leksikon, nbl.snl.no[Hentet fra Wikidata]
6. ↑   www.begravdeioslo.no, besøkt 21. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Maja Refsum i Norsk kunstnerleksikon
* Maja Refsum i Norsk biografisk leksikon
* Maja Refsum i Store norske leksikon

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Norsk kunstnerleksikon **·** Historisk befolkningsregister **·** Geni **·** KulturNav
 |

Portal: Kunst
**Thargelia** (gresk: Θαργηλία) var en kjent hetære i antikkens Hellas, antagelig i perioden rundt årskiftet 500- til 400-tallet f.Kr.

I henhold til Plutark var hun født i byen Miletos i Jonia som datter Hagesagoras. I henhold til Hippias fra Elis skal hun ha vært gift med (eller hatt forbindelse med) fjorten ulike menn. I henhold til Plutrak «gjorde hun sine storangrep på de mest innflytelsesrike menn» i hennes tid. Thargelia er bemerket for hennes fysiske skjønnhet og hun var begavet med yndefull opptreden foruten også et skarpsindig vidd. Plutark forsikrer at Thargelia «knyttet alle de hun omgikk til kongen av Persia» og søkte å spre sympati for Persia i de greske byer hos sine kunder «som var menn av stor makt og innflytelse». Det er sagt at hun levde i en lang tid i Thessalia hvor hun ble gift med konge og med hell drev propaganda for persisk politikk, men det er mulig at hun her er forvekslet med en annen kvinne av samme navn

Referanser
----------

1. ↑  Hippias fra Elis, FGrHist. 6 F3.
2. 1 2  Plutark: *Perikles*, XXIV
3. ↑  Oppslagsord «Thargelia» i: *Encyclopaedia The Helios*. 1952.
Generalitat Valencianas våpenskjold
**Generalitat Valenciana** er det generelle navnet på alle de selvstyrende institusjonene organisert under den spanske autonome enheten Comunidad Valenciana.

*Palau de la Generalitat* er en bygning i Valencia, bygget på 1400-tallet for Generalitat. I dag huser den presidentens hovedkontor.
Generalitat Valenciana består av *Corts Valencianes* (det autonome parlamentet), Generalitats *president* og den autonome regjeringen (kalt *Conselli*). Dets funksjoner er regulert av den valencianske autonomikonstitusjonen (Estatuo de autonomía). Diverse kontorer er åpnet forskjellige steder i Comumidad Valenciana, men parlamentet (eller *Corts Valencianes*), *Consell* og presidentens hovedkontor ligger alle i Valencia by. Et kontor som driver lobbyvirksomhet for EU er blitt åpnet i Brussel.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Generalitat Valenciana – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Generalitat Valenciana – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** ISNI **·** BNE
 |