recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Dymock** er en liten landsby i distriktet Forest of Dean i grevskapet Gloucestershire, England. Den ligger omkring 6,5 km sør for Ledbury, og er mest kjent for Dymockdikterne, en gruppe lyrikere som bodde der i perioden 1911–1914. Robert Frosts og Wilfred Wilson Gibsons hjem står fortsatt i landsbyen. Landsbyen hadde en befolkning på rundt 300 innbyggere, men ved folketellingen i 2011 viste at den økt dramatisk til 1214 innbyggere.

Poesi, epler og ost
-------------------

Dymock er kjent for sine viltvoksende påskeliljer om våren, og disse var antagelig inspirasjonen for poesilinjen «Two roads diverged in a yellow wood» i Robert Frosts dikt *The Road Not Taken* (1916), det første diktet i hans samling *Mountain Interval*. Det var også en vennlig satire på hans gode venn og kollega blant Dymockdikterne, Edward Thomas. I 2011 ble landsbyen omtalt i TV-programmet *Countryfile*, produsert av BBC, hvor Dymockdikterne ble gransket i detaljer.

*Dymock Red*, en eplesort som bruke mye i produksjon av sider, ble først dyrket frem i Dymock. Også ved Dymock er opprinnelsen til en ost med et spesielt navn, Stinking Bishop, som i sin tid ble benyttet av Monty Python i deres ostesketsj. Denne osten er blitt erklært som den britiske ost som lukter mest.

Referanser
----------

1. ↑   «Parish population 2011», *Neighbourhood Statistics*
2. ↑   «The Road Not Taken By Robert Frost», *Poetry Foundation*
3. ↑   Staff, Harriet (1. august 2011): «Behind the Poem: 'The Road Not Taken'» *Poetry Foundation*
4. ↑   Stinking Bishop, *Cheese.com*
5. ↑   Pickard, Anna (28. mai 2009): «Stinking Bishop - officially Britain's smelliest cheese», *The Guardian*

Litteratur
----------

* Jones, Eric Gethin (1979): *The Dymock School of Sculpture*.
* Hinde, Thomas (1985): *The Domesday Book, England’s Heritage, Then & Now*.
* Verey, David; Brooks, Alan ([1970] 2002): *The Buildings of England: Gloucestershire 2: The Vale and Forest of Dean*. New Haven and London, ISBN 978-0-300-09733-7, s. 344–347.

Eksterne lenker
---------------

(en) Dymock – kategori av bilder, video eller lyd på Commons


* Dymocks samfunnsnettsted Arkivert 28. desember 2019 hos Wayback Machine.
* Dymock Family Web Site (England, U.S.A. and Canada)
* Foto av Dymock og omgivelsene hos *Geograph.org.uk]*

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Vision of Britain **·** VIAF **·** LCCN **·** GeoNames **·** GeoNames
 |
**Dylan Lauren** (født 9. mai 1974 i New York City, New York) er datter av klesdesigner Ralph Lauren og er eieren av Dylan's Candy Bar som er basert i New York City. Hennes mor er Ricky Lauren og hennes brødre er David Lauren og filmarbeideren Andrew Lauren.

Dylan ble utdannet fra Duke University i 1996 hvor hun studerte kunsthistorie. Dylan's Candy Bar ble inspirert av filmen *Charlie og sjokoladefabrikken* på sin femårsdag. Hun beskrev den som sin «mest minneverdige fødselsdagsselskap jeg noen gang har hatt. Jeg må ha vært i barnehagen og jeg hadde alle vennene mine over. Foreldrene mine hadde fått tak i en kopi, viste filmen på skjerm i huset vårt og hadde et lite show der. «Det var som å gå til Disneyland».

Dylan ble navngitt som en av de topp 25 mest stilitiske new yorkere av bladet US Weekly i 2007. Hennes favorittdesignere Ralph Lauren, Alice and Olivia, og 7 For All Mankind.

Referanser
----------

1. ↑   GeneaStar, GeneaStar person-ID dylanlaurend[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Dylan Lauren – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Dylan Lauren på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) Dylan Lauren hos The Movie Database Rediger på Wikidata
* (en) Dylan Lauren on Style.com - bilder
* (en) Biografi og foto av Dylan Lauren — Crain's New York Business 40 under 40 — 2008

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni **·** VIAF **·** LCCN
 |
**Frode Krohg** (født 1952) er en norsk scenograf, rekvisitør og TV-produsent som har arbeidet både innenfor film og TV.

Krogh er utdannet innen teaterdesign ved New York University 1981–1982.

Han begynte karrieren i NRK i 1972, men fra 1974 til 1991 arbeidet han som rekvisitør og scenograf på norske spillefilmer. Han har arbeidet på filmer som *Fru Inger til Østråt* (1975), *Operasjon Cobra* (1978), *Arven* (1979), *1958* (1980), *Fifty-Fifty* (1982), *Hockeyfeber* (1983), *Plastposen* (1986), *Blackout* (1986), *Giftige løgner* (1992) og *Hører du ikke hva jeg sier!* (1995). 

På 1980-tallet begynte han å arbeide for NRK igjen og hadde scenografi på så ulike TV-produksjoner som *Melodi Grand Prix, Senfredag, Spellemannprisen* og TV-aksjonen. I 1995 ble han utdannet flerkameraproducer og har etter det vært producer på program som blant annet *Go' elg, Puck, Valg 99, Sommeråpent* (2000), *Nyhetsblikk, Kronprinsbryllupet, Valg 2001, Redaksjon 21, I kveld* og *Dagsrevyen*.

I 1986 ble han tildelt Amandaprisen i klassen beste faglige innsats for scenografien i filmen *Blackout*.

Han er sønn av skuespillerinnen Sossen Krohg og kunstneren Guy Krohg, og oldebarn til Christian Krohg og Oda Krohg.

Referanser
----------

1. ↑   Filmfront, filmfront.no, besøkt 26. juli 2022[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Ross, ros og ris». *Stavanger Aftenblad*. 18. august 1986. s. 46.  Bruk av `|besøksdato=` krever at `|url=` også er angitt. (hjelp)CS1-vedlikehold: Dato og år (link)
3. ↑  BRUN, TEKST: TORIL GRANDE FOTO: AGNETE (13. august 2002). «Hipp, hipp, hurra!». *dagbladet.no* **(norsk)**. Besøkt 26. juli 2022.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Frode Krohg på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) Frode Krohg hos Sceneweb Rediger på Wikidata
Elven Dyle, markert i kart over Belgia
Elven Dyle ved Mechelen
**Dyleplanen** eller D-planen var den sentrale franske krigsplanen for å møte et tysk angrep under andre verdenskrig, våren 1940. Planen ble utarbeidet av den franske generalen Maurice Gamelin. Planen hadde sitt navn etter elven Dyle, som renner fra den sørlige delen av Belgia nord til Antwerpen. Målet for Dyleplanen var å stoppe den tyske armégruppe B, som den franske generalstaben, feilaktig antok var den sterkeste delen av et eventuelt tysk angrep.

I 1920 undertegnet Frankrike en forsvarsavtale med Belgia, hensikten var å samordne kommunikasjoner og befestninger i tilfelle et tysk angrep. I 1930-årene endret imidlertid Belgia sin utenrikspolitikk til streng nøytralitet, det skapte mange problemer for koordinering av forsvarsplaner med Frankrike.

General Gamelin var opprinnelig mot forsvarslinjer ved Dyle, da virket mer risikabelt enn E-planen, som foreskrev forsvar mot et mulig tysk angrep ved en linje som stort sett fulgte den belgisk-franske grensen. General Gamelin aksepterte imidlertid Dyleplanen utfra argumentet at de nye panservernhindrene (som Cointet-element) ville stoppe et eventuelt tysk angrep. 

Portal: Andre verdenskrig
Erik Lundin (1946)
**Erik Lundin** (født 2. juli 1904 i Stockholm, død 5. desember 1988), var en svensk stormester i sjakk og en av Sveriges beste sjakkspillere gjennom tidene.

Lundin inmledet sin sjakkarriere 1924 og var i drøyt fem tiår en av Sveriges fremste sjakkspillere. Han ble svensk mester sju ganger (1941, 1942, 1944, 1945, 1960, 1961, 1964). Lundin spilte i ni sjakkolympiader fra 1930 til 1960. Sin høyeste rating oppnådde Lundin i 1946 da han var ranket som nr. 15 i verden.

Lundin var i hele sitt liv medlem av sjakklubben Wasa SK.

I januar 1935 tok Lundin over som eier og redaktør for Tidskrift för Schack. Han innehadde posten fram til 1957 da tidsskriftet ble kjøpt av Sveriges Schackförbund.

Lundin ligger begravd på Norra begravningsplatsen i Solna. På steinen finnes foruten navn og datoer også en sjakkspringer innhugget.

Bibliografi
-----------

* *Erik Lundin spelar upp sina schackminnen 1924-1979*, 1979

Referanser
----------

1. ↑   LIBRIS, libris.kb.se, utgitt 7. januar 2013, besøkt 24. august 2018[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Svenskagravar.se, «Lundin, ERIK RUBEN», besøkt 9. april 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Erik Lundin – chessgames.com Rediger på Wikidata

* (en) Erik Lundin – OlimpBase Rediger på Wikidata

* (en) Erik Lundin – 365Chess.com Rediger på Wikidata
* Biografi

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Nationalencyklopedin **·** Geni **·** VIAF **·** ISNI **·** LIBRIS
 |
**Dylan Dog** er en italiensk tegneserie skapt av Tiziano Sclavi i 1986 som publiseres av Sergio Bonelli EDITORE. *Dylan Dog* har etter hvert blitt en av italienernes favoritter og i dag er distribuert i 8 europeiske land. I 2008 vant den prestisjefulle prisen for beste europeiske Comics fra Storbritannia Eagle Award.

Hovedrolle
----------

Dylan Dog er en ex-politimann fra Scotland Yard, som gikk av tjenesten etter dødsfallet av Lillie Connolly en kvinne han var forelsket i og som drev ham til alkohol problemer. Etter noen tid er Dylan "back in business" ved å starte sin egen virksomhet som privatdetektiv. Jobben som privatdetektiv er helt unik, han tror på det okkulte og paranormal aktivitet, han vier tiden sin til å undersøke saker som ingen ønsker å jobbe med eller har tror på. Selv om Dylan er en uhelbredelig skeptisk, har han kommet til et punkt i livet hans der han ikke lenger kan nekte eksistensen av paranormal aktiviteter. Sammen med sin medhjelper Groucho, er Dylans liv preget av merkelige folk som leier han inn for surrealistiske oppdrag som ofte ender med møter med zombier, psykopater, unaturlig skapninger eller andre former for skremmende situasjoner, noe man kunne tenke seg å komme ut av det verste mareritt. Dylan historier er også full av vakre og mystiske kvinner hvor motgang får dem til å enten dø eller forlate ham fordi de er uforenlig med Dylans personlighet. Han portretteres ofte som gammeldags, utpreget romantisk og med en pessimistisk følsomhet.

Eksterne lenker
---------------

* Bonelli Comics

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | ISSN **·** BNF **·** BNF (data)
 |
**Erik Lundesgaard** (født 10. juli 1980) er en norsk statsviter, sakprosaforfatter, lokalpolitiker og kommunikasjonsrådgiver, bosatt i Oslo. 

I 2005 ga han ut boken *Skikk og bruk*. Han etablerte i 2006 Lundesgaard Forlag AS etter hjemkjøpet av sin egen bok. Bakgrunnen for hjemkjøpet var misnøye med kontraktsforholdene i forlagsbransjen. Forlaget utga fem bøker i 2007–08 før det meldte oppbud sommeren 2012.

Lundegaard har skrevet for aviser og tidsskrifter som *Klassekampen*, *DN*, *VG*, *Dagbladet*, *Aftenposten*, *Prosa*, *Minerva* og tidsskriftet *Stat & Styring*, hvor han har jobbet som journalist og politisk kommentator. Hans spesialområde innen statsvitenskap er konstitusjonelle reformer i Norge. 

Fra 2. januar 2014 er Lundesgaard kommunikasjonssjef i Eiendom Norge.

Lundesgaard er medlem av Høyre og var varamedlem i finanskomiteen i Oslo bystyre 2011-15. Han er sønn av Ida Børresen.

Bibliografi
-----------

* Erik Lundesgaard: *Skikk og bruk*, Cappelen, 2005.
* Erik Lundesgaard: *Bærum i bilder*, Lundesgaard Forlag AS, 2007.
* Erik Lundesgaard: *Trenger Norge en ny grunnlov?*, masteroppgave, Institutt for Statenvitenskap, UiO, 2007.

Referanser
----------

1. ↑  Forlag for hvem? Av Erik Lundesgaard Arkivert 17. februar 2009 hos Wayback Machine.
2. ↑  Intervju med Erik Lundesgaard om hans erfaringer med Cappelen Forlag AS
3. ↑  (no) søk i BIBSYS
4. ↑  Lundesgaard Forlag er slått konkurs Arkivert 2. januar 2014 hos Wayback Machine.; budstikke.no, 10. aug 2012
5. ↑  skal få skikk på boligbransjens kommunikasjon[*død lenke*]

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
***The Tavern Keeper's Daughter*** er en stum actionfilm, regissert av D. W. Griffith.

Handling
--------

I den ensomme villmarken i Sør-California ligger det en landlig taverna. Der bor det en gammel jeger, som ble enkemann for mange år siden. Men hans kone etterlot ham en vakker datter. Hardføre gruve-arbeiderne og jegere i området stoppet ofte ved tavernaen på vei til eller fra deres arbeid i fjellet.

Blant dem som besøkte dette rustikke gjestgiveriet var en meksikaner, som straks blir interessert i jegerens attraktive, unge datter. En kveld, etter at alle de andre gjestene har reist sin vei, går jegeren en kort tur oppover veien. Men han advarer datteren sin om å være sikker på å låse døren under hans fravær. Men kort tid senere dukker meksikaneren opp, som hadde sett faren hennes gå seg en tur.

Medvirkende
-----------

* George Gebhardt som Mexican
* Edward Dillon som Father
* Florence Auer som Mother
* Marion Leonard som Daughter
* Harry Solter som Old Man
* Marion Sunshine

Se også
-------

* D. W. Griffiths filmografi
* Liste over amerikanske filmer fra 1908

Referanser
----------

1. ↑  «Progressive Silent Film List: The Tavern Keeper's Daughter». *Silent Era* **(engelsk)**. Besøkt 24. april 2019.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Tavern Keeper's Daughter* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Tavern Keeper's Daughter* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *The Tavern Keeper's Daughter* på Silent Era Rediger på Wikidata
**Erich Madsen Lorch** (født 1647, død 1717) var en norsk embedsmann.

Etter en reise til Ostindia var han marineoffiser, til slutt med kommandørkapteins grad. Fra 1701 til 1717 var Lorch amtmann i Finnmark.

Ludvig Holberg skrev i *Om Hexeri og Tro paa Spøgelser* hvordan Erich Lorch var den første blant Finnmarks øvrighet som tok et oppgjør med overtro og trolldomssaker. Da Lorch en gang helt i starten av 1700-tallet besøkte lagmannen Niels Tygesen Knagenhjelm i Bergen, så han på Knagenhjelms stuegulv «*liggende udstrakt en Finlap*». Han spurte hva dette skulle bety, og Knagenhjelm, som i sin tid hadde vært sorenskriver i Finnmark, hysjet på ham og sa at sjelen hadde forlatt samens legeme, men når den kom tilbake, ville de få høre nytt. Amtmannen Lorch utbrøt at han «straks skulle bringe sjelen tilbake», og smekket så hardt til samen med stokken sin at han sprang opp med et skrik. Holberg tilføyde at «*fanden var lite tjent med en slik amtmann i Finnmark*».

Referanser
----------

1. ↑   Eneveldets menn i Norge, side(r) 236[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Weidling, Tor (2000). *Eneveldets menn i Norge*. Riksarkivaren. s. 236. ISBN 8254800650.
3. ↑   Rune Hagen: «Harmløs dissenter eller djevelsk trollmann?» (s. 12), 2002

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Lokalhistoriewiki **·** Geni
 |
**«Mockin' Bird Hill»** er en amerikansk sang med melodi av Carl Jularbo og tekst av Vaughn Horton. Den ble publisert i 1951.

Sangen ble popularisert av Patti Page samt av Les Paul og Mary Ford, som hadde en stor hit med «The Tennessee Waltz» foregående år.

Innspillingen med Page ble gjort 17. januar 1951. Den ble utgitt av Mercury Records med katalognummer 5595. På samme tid utgav Mercury en innspilling, katalognummer 5552, med Tony Hill and The Hillsiders.

Innspillingen med Les Paul og Mary Ford ble utgitt av Capitol Records med katalognummer 1373.

Andre versjoner
---------------

The Tanner Sisters with Orchestra spilte inn sangen i London 1. april 1951. Den ble utgitt av EMI på His Master' Voice-etiketten med katalognummer B-10071. I Norge ble den utgitt på His Master's Voice A.L. 3183.

Gösta Carje har skrevet en svensk tekst. Den svenske tittelen er «Adress Rosenhill». Alice «Babs» med orkester (Charles Normans orkester) spilte den inn i Stockholm 7. mai 1951. Sangen ble utgitt på 78-platene Metronome J 182 (i Sverige) og på Musica A 6900 (i Norge).

I 1993 ble en reggaecoverversjon med Roots Syndicate utgitt. Den var med i en reklame for Centraal Beeher.

Den svenske komikeren Povel Ramel skrev en svenskspråklig tekst kalt «Småfåglarne», som inneholdt et stort antall ordspill på fuglenavn. Den ble fremført og spilt inn på plate av Ramel og Martin Ljung.

Norske versjoner
----------------

Egil Hagen og Thorbjørn Egner har skrevet norske tekster. Hagens versjon bærer tittelen «Pensjon Rosenhill». Egners versjon heter «Fuglevise».

### Innspillinger

| År | Sangtittel | Albumtittel | Artist | Tekstforfatter | Platetype | Platemerke og katalognummer |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1951 | «Pensjon Rosenhill» |  | Aage Braarud, sangmed Robert Levins orkester | Egil Hagen | 78-plate | His Master's Voice A.L. 3167 |
| 1980 | «Fuglevise» | *Kom, kom skal jeg si deg no?* | Anne Lise Gjøstøl | Thorbjørn Egner | LP | Mellow Madness Rose MMLP 2002 |
| 1994 | «Fuglevise» | *Vidar synger Egner* | Vidar Lønn-ArnesenPhilip A. Kruses Orkester/Barnekor | Thorbjørn Egner | CD | Askeladden |

Listeplasseringer
-----------------

Patti Pages versjon kom på den amerikanske Billboard-poplisten 24. februar 1951 og lå der i 22 uker med nummer to som høyeste plassering.

Les Paul og Mary Fords versjon nådde Billboard Top 10.

På Cash Box Best-Selling Records-listen, hvor alle versjonene var kombinert, entret sangen listen 3. mars 1951, nådde førsteplassen 21. april 1951 og lå der frem til den 12. mai. Den vendte tilbake til førsteplassen 26. mai.

Den britiske gruppen The Migil Five fremførte en versjon i bluebeattempo. Denne versjonen kom på den britiske singlelisten 21. mars 1964 og lå der i 13 uker med nummer ti som høyeste plassering.

Donna Fargo tok en forkortet countryversjon til en niendeplass på Billboard Hot Country Singles-listen i 1977.

Referanser
----------

1. ↑  Innspilt i Oslo i september 1951
2. ↑  Whitburn, Joel (1973): *Top Pop Records*. Record Research
3. ↑  Chart Stats - The Migil Five - Mockin' Bird Hill
Dette er et japansk navn. Slektsnavnet er «Inoue».

Inoue i 1880
**Inoue Kaoru** (født 16. januar 1836, død 1. september 1915) var en japansk greve, statsmann, politiker og medlem av Meiji-oligarkiet som hersket over Japan i Meijiperioden mellom 1868 og frem til 1912. 

Inoue ble født inn i en lavere rangert samurai-familie som var bosatt i Hagi.

Erkjennelsen av Japans behov for å lære av de vestlige stormaktene, gjorde at Kaoru i 1863 ble sendt for å studere ved University College i Storbritannia.[] Da han kom tilbake til Japan sammen med Ito Hirobumi, forsøkte han uten hell å hindre en krig (slaget ved Shimonoseki) mellom japanerne og den vestlige sjømilitære makten.[]

Senere kjempet Inoue mot styrkene til Tokugawa-shogunatet i 1864, hvor han ble alvorlig skadet. Han spilte senere en sentral rolle i dannelsen av Satchōalliansen som opponerte mot Tokugawa-shogunatet som hadde mest makt på denne tiden. Etter at Meijirestaurasjonen ble avsluttet i 1869, hadde Inoue flere viktige stillinger i den nye Meiji-regjeringen.

I 1885 ble Inoue utenriksminister. Han førte en europavennlig politikk. Perioden som utenriksminister varte til 1888. 

Senere tjenestegjorde Inoue i landbruks- og handelsdepartementet i Kurodaadministrasjonen. Fra 1901 ble han betraktet som den japanske regjeringens fremste rådgiver når de trengte hjelp og råd angående økonomiske anliggender. Han døde i september 1915, 79 år gammel, mens han befant seg i sitt sommerhus ved Okitsu-Juku i prefekturet Shizuoka.

Referanser
----------

1. 1 2   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w63c05gw, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  National Diet Library, Japan: Inoue, Kaoru
3. ↑  Kaoru Inoue. (2009, 14. februar). I Store norske leksikon. Hentet 4. april 2017 fra .

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** NDL **·** CiNii
 |
Festivalens logo.  
Designet av Mads Nordtvedt og Kolbjørn Skarpnes/NTNU
**The Big Challenge Science Festival** var en internasjonal vitenskapsfestival som ble arrangert i Trondheim 16.–19. juni 2019. NTNU hadde lederansvar for festivalen, som var utformet i samarbeid med Trondheim kommune og Trøndelag fylkeskommune. Målet for festivalen var å skape begeistring for vitenskap og forskning, både i Norge og utlandet.

NTNU var vertskap for den fjerde STARMUS-festivalen i 2017. Denne festivalen ga gode resultater og høy måloppnåelse, og høsten 2017 avgjorde NTNUs styre at de ville fortsette å arrangere vitenskapsfestivaler, men i egen regi, ikke som del av STARMUS-konseptet.

Det faglige innholdet i festivalen var relatert til NTNUs faglige profil, NTNUs tematiske satsingsområder og FNs bærekraftsmål. Et viktig element var å inspirere og motivere barn og unge for forskning og kunnskapsutvikling.

Referanser
----------

1. 1 2  Furberg, Kristoffer (1. februar 2018). «Starmus kommer ikke tilbake, NTNU vil arrangere egen festival». *universitetsavisa.no*. Arkivert fra originalen 4. august 2020. Besøkt 11. juni 2019.
2. ↑  Bjørgan, Espen Halvorsen (25. oktober 2017). «- Vi kan arrangere en bedre og billigere festival på egen hånd». *universitetsavisa.no*. Arkivert fra originalen 4. august 2020. Besøkt 11. juni 2019.
3. ↑  Oksholen, Tore (25. juni 2018). «Ny vitenskapsfestival: Starmus får arvtaker». *universitetsavisa.no*. Besøkt 13. juni 2019.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Big Challenge Science Festival – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
***The Binding of Isaac*** er et videospill utviklet av Edmund McMillen og Florian Himsl. Det ble lansert på Steam 28. september 2011. I spillet styrer spilleren et gråtende, nakent barn som heter Isaac eller en av seks andre karakterer som kan låses opp i spillet. Spillet ble også gjenskapt i 2014 med ny spillmotor, spillmekanikker og grafikk i *The Binding of Isaac: Rebirth*.

Tittelen og handlingen i spillet er basert på den bibelske fortellingen om Abraham som skulle ofre sønnen sin Isak. Handlingen går ut på at moren til Isaac hører en stemme ovenfra, trolig Gud, som krever at hun tar livet til sønnen som bevis på at hun er gudfryktig. Isaac flykter ned til kjelleren for å slippe unna moren og må navigere seg gjennom rommene i kjelleren, som har flere monstre. Spilleren navigerer Isaac gjennom rommene og skyter tårer på monster for å komme videre. Når Isaac mister all helse, taper man spillet og må starte fra begynnelsen tilbake. Et særmerket trekk ved *The Binding of Isaac* er at rommene i kjelleren blir tilfeldig genererte og er annerledes bygd opp hver gang spilleren starter på nytt.

Referanser
----------

1. ↑  «The Binding of Isaac Release Information for PC». GameFAQs. Besøkt 26. mai 2014.
2. ↑  «The Binding of Isaac Review». Eurogamer. 7. oktober 2011. Besøkt 26. mai 2014.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Binding of Isaac* på Steam Rediger på Wikidata

* (en) *The Binding of Isaac* hos MobyGames Rediger på Wikidata

* (en) *The Binding of Isaac* på Metacritic Rediger på Wikidata

* (en) *The Binding of Isaac* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Binding of Isaac* hos Giant Bomb Rediger på Wikidata

* (en) *The Binding of Isaac* hos Internet Game Database Rediger på Wikidata

Portal: Videospill
To mods på en typisk stylet scooter
**Mod** eller **Mods** (fra **modernist**) er betegnelse på en subkultur som oppstod i London på slutten av 1950-tallet. Den hadde sin topp tidlig og på midten av 1960-tallet. Elementer i kulturen er musikk, mote og scootere, vanligvis Vespa eller Lambretta. Disse var som regel stylet opp, med ekstra speil, maling, forkromming, støtfangere, tåkelys med mere. De foretrakk scootere da disse var rensligere, man fikk ikke olje på hendene eller klærne.

Som moteretning var den toneangivende i flere år, særlig med utgangspunkt i motegaten Carnaby Street i London og moteskapere som Mary Quant og John Stephen var bidragsytere. Både beatnik og den britiske Teddy Boy-retningen var med å legge grunnlaget for mods-stilen. Stilen ble oppfattet som kontinental gjennom korte, velklippede frisyrer og korte, tettsittende jakker. Skoene var semskede såkalte *desert boots* eller lange spisse *winkle pickers*. Trenden ble tiltrukket av relativt velstående ungdom med såpass god privat økonomisk bakgrunn at de ikke måtte arbeide for å bidra til familien økonomi, men i stedet kunne bruke penger på klær og festing.

Miljøet var knyttet til nattklubber, med dansing og festing hele natten, i første omgang til soul og rythm 'n' blues. Såkalte «Allnighters», klubber som var åpne hele natten var særlig populære. For å orke å holde ut, ble det vanlig med misbruk av ulike narkotiske stoffer, som amfetamin. Mods var konkurranseorienterte og søkte å imponere hverandre gjennom klær, musikk og dans.

Stilen var et opprør mot foreldregenerasjonens nøysomhet, konformitet og rettskaffenhet, egenskaper som de hadde kommet gjennom andre verdenskrig med. Men til tross for den lettsindige revolten, var stilen i konservativ, med sin vekt på eleganse og siste mote. Både kaffebarene i Soho og klubbene om kvelden var steder for å se og bli sett. De mislikte primært rockerne, da de syntes de var sjuskete, med skinnjakker, jeans og for langt hår.

Viktige musikalske eksponenter for denne subkulturen var på 1960-tallet grupper som Small Faces, Kinks og The Who. Senere har Britpop-grupper som Oasis og Blur sterke mods-elementer i sin profil.

Som moteretning forsvant etter hvert det eksklusive preget og image som deltakerne hadde gitt hverandre, og den gikk av moten, særlig etter et større slagsmål våren 1964 mellom mods og rockere i badestedene Brighton og Clacton. Denne hendelsen fikk stor medieoppmerksomhet og viste en «folkeliggjøring» av mods-miljøene som gjorde at det eksklusive bilde av retningen ble borte. 

Stilen ble stadig mer kommersialisert og rettet mot et stort publikum. Samtidig endret de ledende musikkgruppene, som The Who og The Small Faces musikkstil og anså seg ikke lenger som mods. Nye trender, som hippie og psykedelisk rock overtok scenen, og de første modsene ble etablerte familiefolk. Fra 1966 var begrepet i det store og det hele ute.

Hendelsene i Brighton og Clacton er skildret i The Whos film *Quadrophenia* fra 1973.

Kilder
------

* James Wood: *Quadrophoenia 1973 – en modyssé*, Vinduet nr 3, 2009

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN **·** NKC
 |
***The Better Woman*** er en amerikansk stumfilm fra 1915, regissert av Joseph A. Golden.

Handling
--------

Kate Tripler er datteren til innehaveren av et lite hotell. Frank Barclay, en ung sivilingeniør, som blir elsket av Aline Webster, kommer til byen for å bygge en ny jernbane. Kate møter ham ved farens hotell og forsøker å tiltrekke seg oppmerksomheten hans, men han legger ikke merke til henne. Frank redder livet til Jim Travers, en ingeniør på jernbanen de skal bygge, og de blir snart venner.

Kate, som prøver å gjøre Frank misunnelig, flørter med Jim - men Frank seg ikke ut til å bry seg. Men Jim reiser fra byen og forelsker seg i Alicia, som viser seg å være søsteren til Aline.

Skuespillere
------------

* Lenore Ulric – Kate Tripler
* Edith Thornton – Aline Webster
* Lowell Sherman – Frank Barclay
* Ben Graham – Pop Tripler
* Charles Hutchison – Jim Travers

Referanser
----------

1. ↑  The Better Woman
2. ↑  THE BETTER WOMAN

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Better Woman* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Better Woman* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) *The Better Woman* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *The Better Woman* på Silent Era Rediger på Wikidata
**Olympiastadion i Baku** også kjent som **Baku nasjonalstadion** (aserbajdsjansk: *Bakı Milli Stadionu*) er et idrettsanlegg i hovedstaden Baku i Aserbajdsjan. Den fungerer som hjemmebane for Aserbajdsjans herrelandslag i fotball, og tok over etter Bakcell Arena i samme by. Stadionet var vertskap for seremonier og friidrett under Europalekene 2015, og blir vertskap for sluttspillkamper under EM i fotball 2020.

Stadionet ble påbegynt den 6. juni 2011 og åpnet den 6. mars 2015. Den ble bygget etter internasjonale spesifikasjoner knyttet til fotball etter krav fra UEFA og FIFA, samt standarder til friidrett gjennom krav fra IAAF. Tilskuerkapasiteten er på 69 870, noe som gjør Olympiastadion i Baku til landets største stadion.

Referanser
----------

1. ↑  UEFA.com – UEFA Euro 2020 evaluation report (Besøkt 11. oktober 2016)

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Baku Olympic Stadium – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Stadionpresentasjon hos Stadiumdb.com
**Beckley** er en landsby og et verdslig sogn i distriktet Rother i grevskapet East Sussex i England. Det er lokalisert ved den mindre veien B2088 ovenfor området Rother Levels rundt 8 km nordvest for byen Rye og 16 km fra Hastings. Den nordlige grensen til sognet følger elven Rother. I henhold til folketellingen i 2011 har landsbyen og sognet en befolkning på 1037 innbyggere.

Stedet er nevnt i Alfred den stores testamente som «herregodset Beccanleah» som han etterlot til sin slektning Osferthe.Sognekirken er fra det 1000-tallet, med noen senere endringer. Kirken ligger et stykke utenfor landsbyen, noe som muligens skyldes en flytting av bosetningen i forbindelse med svartedauen. 

I 1578 ble det åpnet et jernsmelteverk i Beckley, og på 1600-tallet ble det laget våpen der. Våpnene ble særlig levert til verftene ved byen Rye og Smallhythe.

Referanser
----------

1. ↑   «Civil Parish population 2011» Arkivert 13. januar 2016 hos Wayback Machine. *Neighbourhood Statistics*
2. ↑  «Beckley (Alfred the Great and Guns!)» Arkivert 18. oktober 2016 hos Wayback Machine. *Sussex Village Net*
3. ↑   Chantler, Bob: *Rother Country*, s. 107

Eksterne lenker
---------------

(en) Beckley, East Sussex – kategori av bilder, video eller lyd på Commons


* «Beckley» hos *Village Net*

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Vision of Britain **·** VIAF **·** LCCN **·** GeoNames **·** GeoNames
 |
**Siorapaluk** (**Hiurapaluk** på inuktun) er ei bygd i Avannaata kommune, nordvest på Grønland. Bygda hadde 42 innbyggere i 2018.

Bygda ligger ca. 200 km fra Qaanaaq. Navnet betyr «liten sandstrand», og gjenspeiler at det ligger en sandstrand her. 

Dette er en av verdens nordligste bosettinger. Det er ikke den nordligste bosettingen som finnes, men det hevdes at det er den nordligste «naturlige bosettingen», siden bosettinger som er lenger nord er ubebodde militære stasjoner, forskningsstasjoner m.m.[]

Pr. 2005 bodde det 87 mennesker her.[] Innbyggerne her snakker både den nordlige dialekten inuktun («thulespråket») og kalaallisut («vanlig grønlandsk»). De har egen skole, varmeverk og elektrisitetsverk. Det er nær forbindelse mellom de som bor her og kanadiske inuitter, fordi de i stor grad er etterkommere etter de eskimoene som flyttet hit ved å reise over Smith Sund rundt 1880.[] De er vel så nært knyttet til kanadiske eskimoene, som til de lenger syd på Grønland.[]

Det er gode fangst- og fiskemuligheter i dette området, særlig etter sel, hvalross, rødrev, hare og alkekonge.

Referanser
----------

1. ↑  Befolkningen i lokaliteterne 1. Januar 1977-2018 Arkivert 24. juli 2018 hos Wayback Machine. Statistikbanken, Grønlands Statistik.

Eksterne lenker
---------------

* www.arktiskebilleder.dk Historiske bilder fra Siorapaluk.
* www.fallingrain.com Vær og kart over Siorapaluk.
* www.turistqaanaaq.gl Bilder fra Siorapaluk.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
***Phiomia*** er en utdødd slekt av primitive snabeldyr som levde i det som i dag er Nord-Afrika i sen eocen til tidlig oligocen, rundt 36-30 millioner år siden. Området nord for Afrika var den gang kysten av Tethyshavet, og *Phiomia* har i grundtvannsområdene og sumpene langs kysten. Navnet på den best kjente arten, *Phiomia serridens*, betyr «sagtannet (dyr) fra Peiom (Faiyum)».

Det nøyaktige slektskapsforholdet til slekten er usikkert. Den har vært plassert både i Palaeomastodontidae og Gomphoteriidae, men er her gitt sin egen familie, Phiomiidae

Utseende og bygning
-------------------

Rekonstruksjon
*Phiomia major*, skalle og modell av hode
*Phiomia* var opp til 2,5 meter i skulderhøyde og liknet vagt på en indisk elefant i kroppen. Den hadde imidlertid et svært kort nesebein, hvilket antyder at snabelen var kort. støttenner i overkjeven var korte og nedeoverbøyde, og store, flate, spadeliknende støttenner i underkjeven som den dansynligvis brukte til å samle mat med. Disse tennene liknet dem man finner hos enkelte senere snabeldyr fra miocen, slik som *Platybelodon*, *Archaeobelodon* og *Amebelodon*, skjøt tennenen hos *Phiomia* var mye mindre. Støttennene i overkjeven kan ha vært brukt til forsvar mot rovdyr eller for å flekke barken av trær slik moderne elefanter bruker sine.

Referanser
----------

1. ↑  Andrews, C.W. & Beadnell, H.J.L. (1902). *A Preliminary Note on Some New Mammals from the Upper Eocene of Egypt* (1. utg.). Cairo: National Printing Department. s. 4-7. Besøkt 10. oktober 2016. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)
2. ↑  «*Phiomia* Andrews & Beadnell». *Global Biodiversity Information Facility*. Univeristetet i København. Besøkt 10. oktober 2016.
3. ↑  Palmer, D. red. (1999). *The Marshall Illustrated Encyclopedia of Dinosaurs and Prehistoric Animals*. London: Marshall Editions. s. 239. ISBN 1-84028-152-9.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Phiomia* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Phiomia* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Phiomia* hos Fossilworks Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Phiomia* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata
Nordmøre sett fra fly. Utsikt sørøst mot Todalen, Innerdalen og Sunndalen. De to fjordene til venstre i bildet, på venstre og høyre side av det lange, smale nesset er Stangvikfjorden (som blir til Todalsfjorden lenger inn) og Ålvundfjorden (med Meisingsetvågen inn til høyre). Fjorden til høyre i bildet er Sunndalsfjorden.  Foto: Janas 
**Ålvundfjorden** er en fjordarm av Breifjorden i Tingvoll og Sunndal kommune på Nordmøre. Fjorden strekker seg 12 kilometer sørøstover til Ålvund i botn av fjorden. Fjorden ligger på sørvestsida av Nesøya og ei lang og smal halvøya som strekker seg nordvestover fra Ålvund. På andre sida halvøya ligger Stangvikfjorden.

Fjorden har innløp mellom Nesøytangen på Nesøya i øst og Bølset i vest. Litt inn i fjorden, rett vest for Nesøya går Meisingsetvågen 4,5 kilometer innover på vestsida og er for en fjordarm å regne med bratte fjell på hver side. Innerst i vågen ligger Meisingset. 

Riksvei 70 følger vestsida av fjorden inn til Meisingset og videre vestover. Fra Meisingset går Fv302 videre nordover langs fjorden. Riksvei 670 går langs østsida i den indre delen av fjorden.

Bildet er tatt fra Ålvundfjord, mot Mulvik og Meisingset.

Referanser
----------

1. ↑  Ålvundfjorden på Norgeskart.no fra Statens kartverk

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
***Phlegon*** er en slekt av biller som ligner smellere (Elateridae).

Utseende
--------

Middelsstore til nokså store (opptil 34 millimeter), noe brede, halvblanke, mørke råtevedbiller, ligner smellere (Elateridae). Hunnen av *Phlegon chiriquensis* er det største medlemmet i familien råtevedbiller. Oversiden er fint hårete. Hodet er forholdsvis lite og lett nedoverbøyd. Antennene er 11-leddete, ganske lange og kraftige, hos hannene kan de ytterste leddene han kamaktige vedheng. Brystskjoldet (pronotum) er omtrent rundet, noe bredere enn langt, med uttrukne bakhjørner. En tapp på forbrystet griper inn i en grop på mellombrystet og billene kan "smelle" med å brekke denne tappen ut av gropen, i likhet med smellerne. **Dekkvingene** er avlange, parallellsidige, så brede som eller litt smalere enn brystskjoldet. De har gjerne tydelige lengdestriper og er ganske tett hårete på sidene. **Beina** er temmelig korte.

Levevis
-------

Nesten ingenting er kjent om biolgien til denne slekten, og larvene er ukjente. Eksemplarer blir noen ganger fanget i lysfeller.

Utbredelse
----------

Slekten er utbredt fra Costa Rica i nord til det nordlige Brasil i sør.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien smellere, Elateroidea
			* Familien råtevedbiller (Eucnemidae) Eschscholtz, 1829
				+ Underfamilien Phlegoninae Muona, 1993
					- Slekten ***Phlegon*** Laporte de Castelnau, 1840
						* *Phlegon buqueti* >Laporte de Castelnau, 1840 - Trinidad og Tobago, Fransk Guyana, Colombia
						* *Phlegon chiriquensis* Otto, 2017  - Panama
						* *Phlegon giganteus* Fleutiaux, 1929 - Costa Rica
						* *Phlegon herculeanus* (Lacordaire, 1857) - Venezuela, Fransk Guyana, Brasil
						* *Phlegon panamensis* Otto, 2017 - Panama

Referanser
----------

1. ↑  R.L. Otto (2017) A revision of Phlegoninae (Coleoptera: Eucnemidae), with descriptions of a new genus and four new species. *Insecta Mundi* 0569: 1-27.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *råtevedbiller* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* *Phlegon* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**Nosepass** er en oppdikta figur i serien Pokémon, som eies av Nintendo. Nosepass er en Pokémon av typen stein. Den blei først introdusert i 3. generasjon. I 4. generasjon fikk den en utvikling, Probopass.

Nosepass kan se ut som en grå stein. Den har to bein, og to armer. Den har også to øyne. Dens kanskje viktigste kjennetegn er den røde nesa. Denne er magnetisk, og peker alltid mot nord, noe som fører til at reisende sjekker Nosepass for å finne ut hvilken retning de skal gå. To Nosepasser som møter hverandre vil aldri kunne snu seg mot hverandre, på grunn av at de magnetiske nesene frastøter hverandre. Om vinteren er nesa kraftigere magnetisk enn om sommeren. Hvis en Nosepass er i fare vil den skru opp styrken på magnetismen for å tiltrekke seg jern. Det er nesa den bruker til å skaffe seg næring også; Den lever av det nesa tiltrekker seg. Tidligere trudde man Nosepass var heilt urørlig, men man har funnet ut at den beveger seg om lag én centimeter i året.

Eksterne lenker
---------------

* Nosepass på Pokémon Wiki

Portal: Videospill
**«Bony Moronie»** er en amerikansk rock and roll-sang fra 1957 med melodi og tekst av Larry Williams. Den var hans tredje single. I USA ble sangen utgitt på Specialty 615 og i Storbritannia på London HLU 8532.

Det har blitt innspilt mange coverversjoner av «Bony Moronie», inklusive en versjon oversatt til spansk med tittelen «Popotitos».

Blant de mange artistene som har spilt inn coverversjoner av «Bony Moronie», er John Lennon på hans album fra 1975, *Rock'n'Roll*, The Whos liveopptreden som er inkludert på deres album fra 1994, *Thirty Years of Maximum R&B*, Dr. Feelgood på deres album fra 1977, «Down by the Jetty» samt Julie Covington på Amnesty Internationals veldedighetsshow, *The Mermaid Frolics*, i 1977.

Norsk versjon
-------------

Eldar Vågan har skrevet en humoristisk norsk tekst til «Bony Maronie». Den bærer tittelen «Skinnmagre høner» og er med på Vazelina Bilopphøggers' LP fra 1980, *24 timers service* (Philips 6327 026). Platen ble produsert av Jan Paulsen.

Listeplasseringer
-----------------

| Artist | Liste | Høyeste  plassering | Uker på listen | Dato for listeplassering |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Larry Williams | Storbritannias flagg Storbritannia | # 11 | 10 | 18. januar 1958 |
| Larry Williams | USAs flagg Billboard Hot 100-listen | # 14 |  | 1957 |

Referanser
----------

1. ↑  Blaney, John: John Lennon: Listen to This Book
2. ↑  The Who - 30 Years of Maximum R&B
3. ↑  Allmusic.com Review by Bruce Eder
4. ↑  «Current Available Material Featuring Julie Covington». Arkivert fra originalen 15. april 2009. Besøkt 29. juli 2009.
5. ↑  Diskografier og annet go'stoff for samlere
6. ↑  Chart Stats - Larry Williams - Bony Moronie
**United Launch Alliance** (**ULA**) er en joint venture mellom Lockheed Martin Space Systems og Boeing Defense, Space & Security. ULA ble dannet i desember 2006 gjennom en sammenslåing av teamene i disse selskapene som leverer romfartsoppskytingstjenester til den amerikanske staten. Kundene inkluderer både Forsvarsdepartementet og NASA, samt andre organisasjoner. Gjennom ULA hadde Lockheed og Boeing monopol på militære romfartsoppskytinger i mer enn ti år, inntil U.S .Air Force tildelte en GPS-satellitt-kontrakt til SpaceX i 2016.

ULA tilbyr oppskytingstjenester med tre ikke-gjenbrukbare systemer – Delta II, Delta IV og Atlas V. Atlas- og Delta-systemene har vært i bruk i mer enn 50 år til å bære en rekke ulike nyttelaster, blant annet vær-, telekommunikasjons- og etterretningssatellitter, samt oppdrag til romutforskning i verdensrommet til støtte for vitenskapelig forskning. ULA tilbyr også oppskytingstjenester for ikke-statlige satellitter: Lockheed Martin har beholdt rettighetene til å markedsføre Atlas kommersielt.

Fra oktober 2014 kunngjorde ULA at de hadde til hensikt å foreta en betydelig restrukturering av selskapet, dets produkter og prosesser i de kommende årene, for å redusere oppskytingskostnadene. ULA planlegger å bygge en ny rakett som vil være en etterfølger til Atlas V, ved hjelp av en ny rakettmotor på den første etappen. I april 2015 avduket de den nye raketten som *Vulcan*.

Referanser
----------

1. ↑   *SIPRI Arms Industry Database*, SIPRI, Wikidata Q105906798,
2. ↑  «SpaceX breaks Boeing-Lockheed monopoly on military space launches». *Reuters*. 28. april 2016. Besøkt 29. april 2016.
3. ↑  «Spaceflight Now | Atlas Launch Report | Atlas 5 launches Intelsat communications satellite». *spaceflightnow.com*. 23. november 2009.

| * v
* d
* r
Romfart |
| --- |
| Komponenter | 
* Bærerakett
* Romstasjon
* Romsonde
* Satellitt

 | Romfarer |
| Organisasjoner | 

|  |  |
| --- | --- |
| Statlige | 
* USAs flagg NASA
* EUs flagg ESA
* Russlands flagg Roskosmos
* Kinas flagg CNSA
* Japans flagg JAXA
* Canadas flagg CSA
* Indias flagg ISRO

 |
| Private | 
* SpaceX
* United Launch Alliance
* Virgin Galactic

 |

 |
| Romfartsprogrammer | 
* Vostok
* Sojuz
* Mercury
* Gemini
* Apollo
* Romfergen
* Shenzhou
* Artemis

 |
| Oppskytingssentre | 
* Kasakhstans flagg Bajkonur
* USAs flagg Cape Canaveral
* USAs flagg KSC
* Russlands flagg Plesetsk
* Fransk Guyanas flagg Kourou
* Kinas flagg Jiuquan
* Indias flagg Satish Dhawan

 |
| Kjente romfarere | 
* Laika
* Jurij Gagarin
* Alan Shepard
* John Glenn
* Neil Armstrong
* Yang Liwei

 |
| Begreper | 
* Romfarer
* Månelanding
* Romvandring
* Romkappløpet
* Romtraktaten

 |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Bonsak Schieldrop** (født 21. oktober 1927, død 18. desember 2001) var en norsk musiker (trommer) og ingeniør, oppvokst ved Ris i Oslo der han spilte med senere jazzstorheter som Einar Schanke og Mikkel Flagstad.

Han ble utdannet i England og etter praksistid i USA tilsatt ved Institutt for mekanikk ved NTH (1957), der hans far, professor Edgar B. Schieldrop tidligere var ansatt.

Schieldrop spilte i flere Trondheims-orkester, som storbandet Bodega Band (1959–64) og den mindre besetningen, Isch-jazzen. For hans fortjenester for Studentersamfundets Orkester ble han slått til kommandør av Polyhymnia i 1964. Etter tilsetting ved institutt for matematikk ved Universitetet i Oslo (1966–) virket han meget i hovedstadens orkestre, herunder Knut Audums orkester (1971), Magnolia Jazzband,
Christiania Jazzband, Ophelia Ragtime Orchestra og Magnolia Jazz Quartet. 

Han forestod bygging av hydrodynamisk laboratorium og drev konsulentfirmaet *Industriell Hydro- og Aerodynamitt*, samt var tilknyttet Norges geotekniske institutt (1973–) der han modellerte snøskred, steinsprang og flodsystemer.

Referanser
----------

1. 1 2 3   Slekt og Datas Gravminnebase, «Minneside basert på bilder og gravminnedata for Bonsak Schieldrop, (21.oktober 1927 - 18.desember 2001).»[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Discogs, Discogs artist-ID 1271695, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Portal: Jazz

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Wikistrinda **·** VIAF **·** Discogs
 |
**Unit Link** er en form for sparing/forsikring i livrente, pensjon eller fondskonto hvor spareren selv bestemmer plasseringen av hele eller deler av innskuddet/premien.

Mens sparing eller forsikring tradisjonelt er knyttet til en gitt rente eller garantert minsteavkastning fra en bank eller forsikringsselskap, er avkastningen for Unit Link-investeringer knyttet til den aktuelle avkastningen som spareren oppnår gjennom sine plasseringsvalg.

I motsetning til tradisjonelle spare- og forsikringsløsninger hvor institusjonene helt og fullt styrer plasseringene, gir Unit Link kunden en viss frihet og innflytelse på hvordan midlene plasseres. «Friheten» er vanligvis begrenset til et gitt utvalg av aksje-, obligasjons- eller pengemarkedsfond som er valgt/styrt av den enkelte institusjon.

Normalt betraktes Unit Link-løsninger som plasseringer med høyere risiko, men også høyere avkastningspotensial enn midler som plasseres i tråd med bankens/forsikringsselskapets normale investeringsstrategier for spare- og pensjonskapital.
**Bonnie Bramlett** (født **Bonnie Lynn O'Farrell** 8. november 1944 i Alton i Illinois) er en amerikansk sanger og skuespiller som en gang var kjent for sine særegne sanger innen rock og pop-musikk. 

Hun startet sin musikalske karriere på 1950-tallet i en alder av tretten år som korist for forskjellige bluesband som Fontella Bass, Albert King og Little Milton.

Kort tid etter at hun flyttet til Los Angeles i 1967, møtte hun sangeren Delaney Bramlett (1939 – 2008)i en bowlinghall der han holdt en konsert sammen med bandet sitt, The Shindogs. De ble gift kort tid senere og de fikk datteren Bekka Bramlett som senere fulgte i foreldrenes fotspor og ble sanger, og som i en kort tid var medlem av Fleetwood Mac på 1990-tallet.

Bramlett turnerte over hele Europa med den britiske rockelegenden Eric Clapton. Med hyppige drop-in forestillinger av andre kjente musikere som Duane Allman, George Harrison og Dave Mason, ble denne omreisende gruppen kjent som Delaney, Bonnie & Friends. Bandet ga ut to sanger sammen.

I 1979 reiste Bonnie Bramlett til Havanna på Cuba for å delta i den historiske Havana Jam-festivalen som fant sted mellom den 2. og 4. mars. Der opptrådte hun sammen med Stephen Stills, CBS Jazz All-Stars, Rita Coolidge og Billy Joel, pluss en rekke cubanske artister som Pacho Alonso, Tata Güines og Orquesta Aragón. 

Ekteparet Bonnie og Delaney Bramlett hadde også flere små roller i filmen Vanishing Point fra 1971 og i 1974 var de i Catch My Soul. Bonnie hadde også enkelte små gjesteroller episoder av Fame i 1986 og i filmen The Doors fra 1991, der hun spilte rollen som bartender. Hun dukket også opp i filmen The Guardian (2006) som også hadde Kevin Costner og Ashton Kutcher på rollelisten.

Referanser
----------

1. ↑   ČSFD, ČSFD person-ID 413394[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Bonnie Bramlett – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Bonnie Bramlett på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (fr) Bonnie Bramlett på Allociné Rediger på Wikidata

* (en) Bonnie Bramlett på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) Bonnie Bramlett hos The Movie Database Rediger på Wikidata
* (en) Bonnie Bramlett på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Bonnie Bramlett på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Bonnie Bramlett på Songkick Rediger på Wikidata

* (en) Bonnie Bramlett på AllMusic Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** BNE **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |