recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Thor Bjørklund** (født 1889, død 1975) var en norsk møbelsnekker og er mest kjent som ostehøvelens oppfinner.

Han irriterte seg over at han ikke fikk så tynne skiver som han ønsket seg da han skar osten med kniv, samt at osten ble ødelagt av det. Derfor begynte han på Lillehammer å eksperimentere med en snekkerhøvel i håp om å kunne lage noe liknende i et format som passet på kjøkkenet. Han lyktes. I begynnelsen laget han ostehøvler til sin bekjentskapskrets, og fikk 27. februar 1925 patent på redskapet som i dag finnes i de fleste husholdninger i Norden. Det er gjort svært få endringer på ostehøvelen gjennom dens levetid. I 1927 startet han firmaet Thor Bjørklund & Sønner.

Referanser
----------

1. 1 2   Historisk befolkningsregister, Historisk befolkningsregister ID pf01036392132151, besøkt 25. september 2021[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   www.geni.com[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Thor Bjørklund & Sønner AS

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Prabook **·** Historisk befolkningsregister **·** Geni **·** KulturNav
 |
Elixa, Karenlyst allé 9a.
**Elixia** var en bedrift som hadde treningssentre i Norge, Finland og Sverige. I 2014 ble Elixia fusjonert med SATS til Sats Elixia.

Kjeden besto av 63 sentre: 43 sentre i Norge, 14 i Finland og i Sverige 4 sentre. Elixia tilbød alt fra personlig trener, styrketrening, kondisjonstrening og vekttrening til ulike former for gruppetrening som aerobic, dans, kondisjonstimer, kampsport, yoga og sykkeltimer. I 2012 ble det ble gjennomført 130 000 gruppetimer hvor 3,0 millioner medlemmer deltok.[]

Historie
--------

I 2000 gikk Elixia inn i det norske markedet ved oppkjøp av treningskjedene FRISK og Colosseum med totalt åtte klubber. I 2001 ble Elixia lansert og den nåværende konsernsjef Erik Frydenberg ble utnevnt som leder for ELIXIA i 2002. Konsernledelsen tok i 2004 over ledelsen av virksomheten i Finland, som hadde vært drevet som en egen enhet. Siden har treningskjeden vokst og har åpnet mange nye sentre rundt om i Norden. I 2007 kjøpte Elixia treningskjeden Sport Club Stavanger AS og tok over 7 nye klubber både i Stavanger og Bergen.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Thor Bjørn Schyberg** (født 26. april 1901, død 9. november 1992) var en norsk reklamemann, i sin tid ansett som en av de beste i sitt slag her til lands.

Han studerte ved Handelsgymnaset (1919) og var en av de første elevene ved den nyåpnede Reklameskolen på Kristiania Børs (1918), deretter stenograf, korrespondent og en av de første i landet med stillingstittel reklamesjef hos Stormbull A/S (1923). Samtidig var han lærer ved Oslo Reklameskole (tilsatt 1923, senere styremedlem i femti år).

I april 1933 ble han invitert av Walter Fürst til stiftelsesmøtet til Nasjonal Samling. Fürst hadde sett for seg Schyberg i rollen som bevegelsens propagandasjef, men allerede tre dager etter møtet meldte Schyberg at han ikke hadde tillit til partiets fører. 

Han etablerte og ledet Bessegg, fabrikant av barberblad i 35 år, i likhet med firmaet Ekspressreklame A/S (landets første innen direkte reklame), og var medlem i direksjonen for Forenede Annonsebyråer A/S (1938–71).

Han var æresmedlem i Oslo Markedsføringsforening, samt mangeårig formann i Norsk og Nordisk Reklameforbund, tok initiativet til eget institutt i reklame og salg ved Norges handelshøyskole (1936), såvel som lignende ved Norges Markedshøyskole. 

Ellers var han i styre og stell for Nansenhjelpen, Nasjonalhjelpen for krigens ofre og Det norske Flykningeråd. Schybergs store samling av plakater og annet materiell, er overlatt Universitetsbiblioteket og Handelshøyskolen BI Biblioteket. Selv skrev han sammen med byråkollega Paul Lorck Eidem en bok om reklamens historie i Norge, og bidro også til NRK-serien *Alle tiders reklame* (fire episoder).

Referanser
----------

1. ↑  Gitte Johannessen, *Et levende oppslagsverk i reklamekunst*, Aftenposten (15. januar 1992)
2. ↑  Walter Fürst (1980). *Min Sti* **(norsk)**. Norge: eget forlag. s. 35.
3. ↑  Reklamehistorisk samling Arkivert 22. februar 2015 hos Wayback Machine.

Utvalgte slagord
----------------

* *Citroën for norsk terreng*

Utgivelser
----------

* *Lønnsom reklame. En orientering for forretningsmenn (Fabritius, 1929).*
* *Slagord (1945)*
* *Norske ex libris signaturer (1948). Med Ragnvald Iversen*
* *Norsk reklame. Med Paul Lorck Eidem*
* *Norsk Exlibrisiana, (1974) Fortegnelse over 8.650 norske exlibris.*
* *Jardar Lunde, en norsk kunstner og hans exlibris* (1977)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister **·** BIBSYS **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Thor Andreas Nagell** (født 2. februar 1952) er en norsk frilansjournalist og SV-politiker, bosatt i Kragerø.

Biografi
--------

Nagell er utdannet fra universitetene i Trondheim, Bergen og Oslo med fagene psykologi, historie, sammenlignende politikk og statsvitenskap. Han har også tatt pedagogisk seminar.[] Han har jobbet som lærer, bokhandler og som political/labor analyst ved Den amerikanske ambassade i Oslo. Siden 1985 har han jobbet i media som journalist i *Nordmørsposten* og *Romsdals Budstikke*, som politisk reporter i *Dagens Næringsliv* og Norpress (medlem av Stortingets presselosje). Han har også vært redaksjonssjef i *Lofotposten* og ansvarlig redaktør i *Driva*. 1. september 2000 startet han som frilanser med base i Molde.

Han har også vært engasjert som lærer/coach/redaktør ved Journalistutdanninga ved Høgskulen i Volda.

Bibliografi
-----------

* *Ormen Lange. Når det umulige blir mulig* (Kom Forlag, 2007). ISBN 9788292496510

Referanser
----------

1. ↑  Geard, Katherine (25. september 1998). «Driva-oppslag «frikjent» i PFU». journalisten.no. Besøkt 2. oktober 2016.
**Kanybek Abduvasitovitsj Isakov** (kirgisisk: Каныбек Абдуваситович Исаков, født 4. juni 1969 i Jangy-Nookat i Den kirgisiske sosialistiske sovjetrepublikk i Sovjetunionen, død 12. november 2020 i Bisjkek i Kirgisistan) var en kirgisisk politiker og akademiker. 

Fra 2011 til 2019 var han rektor Statsuniversitetet i Osj, etter først å ha undervist ved samme universitet som professor i filologi. 

Han var undervisnings- og vitenskapsminister fra 2019 til 2020 i Kubatbek Boronovs kabinett. I den perioden kan innehadde embedet introduserte han et program for å få utgitt lærebøker høyere kvalitet på morsspråket kirgisisk. Han ble fjernet fra sin ministerpost da hele regjeringen måtte fratre på grunn av de politiske protester i landet i 2020. Det var først bebudet at alle fagministrene skulle beholdes, men interimsregjeringen som overtok, gjorde om på det.

Isakov døde av covid-19 den 12. november 2020 i Bisjkek i Kirgisistan, i en alder av 51 år.

Referanser
----------

1. ↑   rus.azattyk.org[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Kanybek Isakov becomes new Minister of Education and Science». *24.kg*. 11. september 2019.
3. ↑  «Parliament of Kyrgyzstan approves Sadyr Japarov as Prime Minister». *AKIPress*. 10. oktober 2020.
4. ↑  «Скончался бывший министр образования Каныбек Исаков». *Azzatyk*. 12. november 2020.
***Kulturbrevet*** var den alminnelige betegnelsen på en utredning med overskriften ***Vår kulturs fremtid***, som en komité av ti nordmenn sendte den norske regjeringen i september 1945. Alle ti hadde hatt ledende posisjoner i norsk kultur- og samfunnsliv i mellomkrigstiden, og vært aktive i motstandskampen mot de tyske okkupasjonsmyndighetene under andre verdenskrig. Med *Kulturbrevet* ønsket de å bidra til at også gjenreisning av kulturlivet ble en prioritert oppgave i gjenoppbyggingen av Norge etter krigen.

Komiteen bak *Kulturbrevet*
---------------------------

Da *Kulturbrevet* ble utgitt i bokform i 1953 på Cappelen forlag, skrev Sigurd Hoel et forord der han presiserte at det var forlagsmannen Henrik Groth som hadde ført utredningen i pennen, men at det hadde vært konsensus om innholdet:

> Dette brevet er i alt vesentlig skrevet av Henrik Groth, men forarbeidet besto av en lang rekke samtaler og diskusjoner. Alle gruppens medlemmer var enige i det som stod i brevet, og undertegnet det - noe som i seg selv har en viss interesse; en rekke politiske partier og og mange meningsbrytninger på kulturlivets område var nemlig representert i denne gruppen.
> 
> 

De faste medlemmene av komiteen bak *Kulturbrevet* var (oppført i alfabetisk rekkefølge, på samme måte som i den trykte utgaven av utredningen):

* Forfatteren Johan Borgen
* Forfatteren Alex Brinchmann
* Dr.philos. H.O. Christophersen
* Redaktør Olaf Gjerløw
* Forfatteren Sigurd Hoel
* Rådmann Sverre Iversen
* Riksprogramsjef Olav Midttun
* Lagmann Erik Solem
* Professor Sverre Steen

Referanser
----------

1. 1 2  Utarbeidet av en komité i okkupasjonsårene og oversendt den norske regjering september 1945 (1945). *Vår kulturs fremtid*. Oslo: (Cappelen). «Forord ved Sigurd Hoel : Den utredningen - det såkalte kulturbrevet - som nå blir trykt opp igjen, fikk i sin tid en skjebne det kan være grunn til å minne om. (---) Dette brevet er i alt vesentlig skrevet av Henrik Groth, men forarbeidet besto av en lang rekke samtaler og diskusjoner. Alle gruppens medlemmer var enige i det som stod i brevet, og undertegnet det - noe som i seg selv har en viss interesse; en rekke politiske partier og og mange meningsbrytninger på kulturlivets område var nemlig representert i denne gruppen.»
**Kanton 10** (kroatisk: *Hercegbosanska županjia*, bosnisk: *Kanton 10*, serbisk: Кантон 10) er en av ti kantoner i Føderasjonen Bosnia-Hercegovina, en entitet (delstat) i Bosnia-Hercegovina. Foreløpige tall fra folketellingen i 2013 viste at kantonen hadde 90 727 innbyggere.

Kantonens areal er 41 934,1 km². Administrasjonssenteret ligger i byen Livno som også Kanton 10s største by.

Navn, flagg og våpen
--------------------

Kantonen blir offisielt referert til som *Kanton 10* av Føderasjonen Bosnia-Hercegovina. De lokale myndighetene bruker derimot navnet *Hercegbosanska županija* («Herceg-Bosnia kanton»), som kantonen opprinnelig ble kalt. Dette navnet ble erklært forfatningsstridig av Føderasjonens konstitusjonelle domstol fordi «ingen av delene av kantonen tilhører Hercegovina som en region». «Herceg-Bosnia kanton» var en videreføring av navnet til den kortlivede republikken Herceg-Bosnia (1991–1994).

Kantonets våpenskjold og flagg ble brukt av den tidligere kroatiske republikken Herceg-Bosnia. Vest-Hercegovina kanton bruker også dette flagget og våpenskjoldet. Deres bruk som kantonens offisielle symboler ble ansett som grunnlovsstridig av Føderasjonens konstitusjonelle domstol, fordi «de bare representerer en konstituerende nasjon» (kroater).

Kommuner
--------

Kantonen består av seks kommuner: Drvar, Bosansko Grahovo, Glamoč Kupres, Livno og Tomislavgrad

Referanser
----------

1. ↑  *PRELIMINARNI REZULTATI. Popisa stanovništva, domaćinstava i stanova u Bosni i Hercegovini 2013. PRELIMINARY RESULTS. Of the 2013 Census of Population, Households and Dwellings in Bosnia and Herzegovina* Arkivert 23. november 2018 hos Wayback Machine. Sarajevo: Agencija za statistiku BiH, s. 6.
2. ↑  Gutenberg, Project.  *«Canton 10 | Project Gutenberg Self-Publishing - eBooks | Read eBooks online»*. *self.gutenberg.org*. Besøkt 16. juni 2021.

Eksterne lenker
---------------

* (hr) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Canton 10 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
Bosnia-Hercegovinas administrative inndeling |
| --- |
| Entiteter (høyeste statlige forvaltningsnivå) | Føderasjonen Bosnia-Hercegovina (entitet)  **·** Republika Srpska (entitet)  **·** Brčko-distriktet (selvstyrt distrikt) | Bosnia-Hercegovinas flagg |
| Kantoner (kun i Føderasjonen B-H) | Una-Sana **·** Posavina **·** Tuzla **·** Zenica-Doboj **·** Bosna-Podrinje **·** Sentral-Bosnia **·** Hercegovina-Neretva **·** Vest-Hercegovina **·** Sarajevo **·** Kanton 10 |
| Kommunalt plan (begge entiteter) | Liste over kommuner i Bosnia-Hercegovina |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** MusicBrainz
 |
Monazitt-(Ce) krystall fra Landsverk 1 gruve på Evje, som ble preparert ut av biotitt og feltspat.

Krystalltegning av monazitt. De blå tall er flater som ligger bak på krystallet.
Mineralet **monazitt** er et rødbrunt fosfat (fargen kan variere fra gul til brun) som inneholder sjeldne jordmetaller, og er en viktig kilde til produksjon av thorium, lantan og cerium. Det finnes minst fire forskjellige typer monazitt, avhengig av det relative sammensetningsforholdet av grunnstoffer i mineralet:

* Monazitt-Ce (Ce, La, Pr, Nd, Th, Y)PO4
* Monazitt-La (La, Ce, Nd, Pr)PO4
* Monazitt-Nd (Nd, La, Ce, Pr)PO4
* Monazitt-Pr (Pr, Nd, Ce, La)PO4

Grunnstoffene i parentes er listet opp i rekkefølge etter den relative sammensetningen i mineralet. Det finnes også spor av silica (SiO2) og uran i mineralet. På grunn av alfastråling fra de radioaktive grunnstoffene thorium og uran, inneholder monazitt betydelige mengder helium, som kan bli trukket ut av mineralet ved oppvarming.

Monazitt-(Ce) er den mest vanlige type som finnes på jorda.

Forekomster av monazitt
-----------------------

Monazitt finnes i mange ulike typer geologiske miljøer. Men mest viktig er de magmatiske bergartene som granitt, syenitt, pegmatitt m.m. Den finnes også i gneis og hydrotermale forekomster.

Ved forvitring av ovennevnte bergarter, settes monazitt fri. På grunn av høy egenvekt samler den seg gjerne i sedimentavsetninger, hvor sand er vasket bort og monazitt (og annen tung materie som gull, magnetitt og andre tunge mineraler) blir liggende igjen. Det er spesielt rike forekomster i India.

I norske pegmatitter finnes det ofte monazitt-(Ce), og særlig Evje-Iveland området er kjent for praktfulle krystaller av dette mineral.

Referanser
----------

1. ↑  «MONAZITE-(Ce)». *Mindat* **(engelsk)**. Besøkt 5. mars 2021.

Eksterne lenker
---------------

* Monazitt i mineral.galleries.com

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data)
 |
**John Conroy** (født 27. november 1928 død 9. november 1985) var en britisk landhockeyspiller som deltok i de olympiske leker 1952 i Helsingfors og 1956 i Melbourne.

Conroy vant en olympisk bronsemedalje i landhockey under OL 1952 i London. Han var med på det britiske laget som kom på tredjeplass i landhockeyturneringen bak India og Nederland. I kvartfinalen vant Storbritannia over Belgia med 1-0 og siden tapte de semifinalen til India med 1-3 som siden vant finalen og ble olympiske mestere. Bronsefinalen mot Pakistan vant de med 2-1.

OL-medaljer
-----------

* Bronse 1952 Finlands flagg Helsingfors - Bronse i landhockey Storbritannias flagg Storbritannia

Referanser
----------

1. ↑   sports-reference.com, www.sports-reference.com, besøkt 20. januar 2016[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) John Conroy – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) John Conroy – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) John Conroy – Storbritannias olympiske komité Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Wolfgang Larrazábal** (født 5. mars 1911 i Carupano, Venezuela, død februar 2003) var kommandør av den venezuelanske marinen og ble innsatt som president i Venezuela etter avsettelsen av Marcos Pérez Jiménez, den 23. januar 1958. 

Han ble utdannet ved Pestalozzi Institute of Maracaibo. Mellom 1928 og 1932 studere han ved sjøkrigsskolen i Venezuela. Mellom 1942 og 1945, var Larrazábal kaptein på diverse skip tilhørende den venezuelanske marinen. Senere ble han utplassert som kommandant på en marinebase i Puerto Cabello. I 1949, var han maritim attaché i den venezuelanske ambassaden i Washington D.C. Larrazábal tjente også som direktør for National Institute of Sport i perioden 1952-1955, og fra 1958, var han sjef for den venezuelanske marinen. 

Etter å ha styrtet diktatoren Marcos Pérez Jiménez, ble Larrazábal utnevnt som midlertidig president for militærjuntaen, den 23. januar 1958. Hans tid som president var preget av en nødplan, designet for å forbedre de ugunstige økonomiske forholdene under avkastningen av demokratiet i landet. I løpet av sine siste år innen politikken, var han en kraftig motstander av president Hugo Chávez og hans politikk. Jiménez døde i Caracas, i en alder av 91 år, den 27. februar 2003.

Referanser
----------

1. 1 2   Munzinger Personen, oppført som Wolfgang Larrazabal, Munzinger IBA 00000008203, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

  


| * v
* d
* r
Venezuelas presidenter |
| --- |
| 
* Mendoza
* Bolívar
* Bolívar
* Páez
* Narvarte
* Vargas
* Mariño
* Carreño
* Vargas
* Narvarte
* Carreño
* Soublette
* Páez
* Soublette
* J.T. Monagas
* J. G. Monagas
* J. T. Monagas
* Gual
* J. Castro
* Gual
* Tovar
* Gual
* Páez
* Falcón
* Falcón
* Bruzual
* Villegas
* Monagas
* Villegas
* Guzmán
* Guzmán
* Linares
* Varela
* Guzmán
* Guzmán
* Guzmán
* Crespo
* Guzmán
* H. López
* Rojas
* Andueza
* Villegas
* Crespo
* Crespo
* Andrade
* C. Castro
* Gómez
* Márques
* Gómez
* J. Pérez
* Gómez
* E. López
* E. López
* Medina
* Betancourt
* Gallegos
* Chalbaud
* Flamerich
* Jiménez
* Larrazábal
* Sanabria
* Betancourt
* Leoni
* Caldera
* C. Pérez
* Herrera
* Lusinchi
* C. Pérez
* Barreto
* Velásquez
* Caldera
* Chávez
* Carmona
* Cabello
* Chávez
* Chávez
* Maduro

 |  |
| 
* Detaljert liste

 |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni **·** VIAF **·** LCCN **·** Munzinger (iba)
 |
Sjømannssekk av kanvas.
**Kanvas** (også skrevet kanevas el. canvas/canevas) er et ekstremt slitesterkt tekstil opprinnelig vevd av hampfibre. Moderne kanvas lages normalt av bomulls- eller linfibre, men har sin historiske opprinnelse som betegnelse på vevd stoff av hamp. Kanvas skiller seg fra andre bomullsstoffer som denim og gabardin ved at det er renvevd (toskaftbinding) og ikke kipervevd.

Etymologi
---------

Ordet kanevas er hentet fra fransk *canevas* og latin *canapaceus* som betyr «laget av hamp», som har sin opprinnelse i gresk κάνναβις (kannabis).

Bruk
----

Kanvas brukes til seil, telt, ryggsekker, presenninger og andre tekstilprodukter som må være stabile. Det er også populært blant kunstnere som typisk maler på et større eller mindre kanvas strukket over en blindramme av tre. Kanvas som er montert på en ramme kalles gjerne *lerret* (selv om dette egentlig bare refererer til tekstilen). Kanvas brukes også i moteprodukter; i håndvesker, bærebager for datamaskiner og i sko som Converse og Vans.

Kanvas er blitt det vanligste medium for oljemaling. Et av de eldste oljemaleriene på kanvas er det franske bildet «Madonna med engler» fra omkring 1410 som finnes i Gemäldegalerie i Berlin.

Åpenvevd kanvas stivet med appretur særlig bruk som grunnvev for broderier, mens *stramei* til samme formål er laget i lin eller bomull.

Mattene som brukes i bokse- og bryteringen kalles kanvas og uttrykket «bli sendt i kanvasen» betyr «å bli slått ut» og «tape en kamp».

Kanvas ble tidligere også brukt som bærelag i bildekk og et velbrukt gummidekk var «slitt helt inn til kanvasen».

Å fremstille kanvas fra bomull ble ikke populært før Eli Whitney oppfant en rensemaskin for bomull (*«cotton gin» = en maskin som fjerner frø, skall og andre små objekter fra bomullsfibrene*) ettersom rensing av bomullsfiber var en arbeidskrevende prosess.

Se også
-------

* Lerret

Eksterne lenker
---------------

* Søk etter *kanvas* i Bokmålsordboka og Nynorskordboka eller i Det Norske Akademis ordbok

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi
 |
**Wolfgang Perner** (født 17. september 1967 i Ramsau am Dachstein, død 1. oktober 2019) var en østerriksk skiskytter.

Han var medlem av det østerrikske skiskytterlandslaget fra 1992 til 2006.

Han greide ikke å kvalifisere seg til OL i 1992 i Albertville, men like etter vinterlekene fikk han sitt internasjonale gjennombrudd, først med en tredjeplass i Holmenkollen, deretter med sin første verdenscupseier i Novosibirsk.

Perner deltok i fire OL, og oppnådde sin eneste medalje på sprinten under OL i 2002 i Salt Lake City, der han fikk bronse etter Ole Einar Bjørndalen og Sven Fischer. Dette var Østerrikes første OL-medalje i skiskyting.

Under OL i 2006 i Torino kom han, nesten 39 år gammel, på femteplass på sprintdistansen. 

Få dager senere, etter at italiensk politi foretok en uanmeldt dopingrazzia i huset der den østerrikske skiskyttertroppen oppholdt seg, stakk Perner og kollegaen Wolfgang Rottmann plutselig av fra leiren.[] Begge ble deretter utestengt fra den østerrikske OL-troppen.[]

I mars 2006 kunngjorde Perner at han la opp som aktiv idrettsutøver.

Referanser
----------

1. 1 2   Salzburgwiki, Salzburgwiki ID 18410[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   «Ex-Biathlet Perner gestorben», verkets språk tysk[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  «Olympia-Dritter Wolfgang Perner mit 52 Jahren gestorben - derStandard.at». *DER STANDARD* **(tysk)**. 3. oktober 2019. Besøkt 5. oktober 2019. «Der steirische Ex-Biathlet Wolfgang Perner ist am Dienstag nach langer Krankheit mit 52 Jahren gestorben.»

Eksterne lenker
---------------

* (en) Wolfgang Perner – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Wolfgang Perner – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Wolfgang Perner – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Wolfgang Perner – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Wolfgang Perner – IBU Rediger på Wikidata

* (en) Wolfgang Perner – TheSports.org Rediger på Wikidata
**Mona Elisabeth Brøther** (født 9. januar 1952 i Oslo) er en tidligere norsk diplomat. 

Hun er cand.mag. fra Universitetet i Oslo i 1978 og ble tatt opp på Utenriksdepartementets aspirantkurs i 1979. Hun tiltrådte som ambassadesekretær ved Norges ambassade i Caracas i 1981. Fra 1989 til 1989 hadde hun lederstillinger i UDs pressekontor, i kulturseksjonen i UD og deretter i seksjon for miljø og bærekraftig utvikling.

Hun var ambassadør til Chile 2000-2004 med sideakkreditering i Lima, Peru og Quito, Ecuador. Brøther ledet prosjektgruppen for formaliseringsagendaen i UD og giverlandsgruppen til *Commission on Legal Empowerment of the Poor* i perioden 2005-2008. Kommoisjonen ble ledet av USAs Madeleine Albright og den peruanske Hernando de Soto. Hun var i 2008-2009 fungerende ambassadør ved Norges ambassade i Caracas, Venezuela og ble i 2009 utnevnt til avdelingsdirektør og nestleder i Avdeling for kultur, norgesfremme og protokoll i Utenriksdepartementet. Fra 2012 til 2016 var hun Norges ambassadør i Canada.

I perioden 2006-2007 var hun leder av NTLs avdeling i Utenriksdepartementet. 

Brøther er kommandør av Den Kongelige Norske Fortjenstorden.. Hun er også tildelt storkors av den chilenske Bernardo O'Higgins-ordenen.

I 2017 stod Brøther på 6. plass på Oslo MDGs stortingsvalgliste  og har vært partiets internasjonale kontakt og medlem av MDGs sentralstyre. Hun er assosiert partner hos analysebyrået Menon Economics og spesialrådgiver i Noref. Brøther har sammen med sin ektefelle Åsmund Baklien kjøpt og rehabilitert Den blå lanterne på Lyngør.

Referanser
----------

1. ↑  Elisabeth Vislie, *Vår kvinne i Syd-Amerika* i Aftenpostens aftenutgave, 20. august 1983.
2. ↑  *Chile slår Norge på laks* i Adresseavisen den 7. august 2001.
3. ↑  70 års omtale i Aftenposten 9. januar 2021
4. ↑  *Norges statskalender 2008*
5. ↑  «valglister-og-kandidater-2017 Oslo» (PDF). Besøkt 13. mai 2020.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
***Coniopteryx pygmaea*** [syn. *Coniopteryx parthenia* (Navas & Marcet, 1910)] er en av voksvingene (Coniopterygidae), en av de minste nettvingene i Norge.

Utbredelse
----------

*Coniopteryx pygmaea* er funnet i hele Norge. Den synes å være vanligere i nord og sør, og sjeldnere i Midt-Norge.

Utseende
--------

*Coniopteryx pygmaea* har vokskjertler på kroppen, slik at denne blir dekket av et vokslignende substans. Bare litt av beina er udekket. Voksen er helt hvit og derfor er det lett å se en middløve, selv om den er liten.

Hodet er nedoverbøyd, med de bitende munndelene på undersiden (ortognath). Både fram og bakvingen har normal form.

De ulike artene av voksvinger kan være vanskelige å skille fra hverandre. For enkelte arter er det bare hannens genitalia som er et sikkert artskjennetegn. I enkelte slekter kan ikke hunnen bestemmes til art med sikkerhet.

Levevis
-------

*Coniopteryx pygmaea* er rovdyr og lever vanligvis av midder. Arten er tilknyttet barskog.

Kilder
------

* Greve, Lita. 1987. *Nettvinger, Kamelhalsfluer og Mudderfluer.* Norsk entomologisk forening, Norske Insekttabeller nr. 12, 43 sider.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *pygmevoksvinge* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *pygmevoksvinge* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *pygmevoksvinge* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *pygmevoksvinge* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *pygmevoksvinge* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Coniopteryx pygmaea* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata
* Norsk entomologisk forening – for deg som vil vite mer om insekter.
**Jürgen Rosenthal** (født 28. juli 1948) er en tysk rocketrommeslager. Han var medlem av Uli Jon Roths gruppe Dawn Road, men ble medlem av Scorpions, sammen med Roth og Francis Buchholz, da Dawn Road ble tilføyd til en besetning med Klaus Meine og Rudolf Schenker. Han ble med på ett album, *Fly to the Rainbow* før han skilte lag med gruppa. Han ble senere med i gruppen Eloy i en periode som både trommeslager/perkusjonist og tekstforfatter. Rosenthal og keyboardisten fra Eloy, Detlev Schmidtchen, forlot bandet samtidig og ga i fellesskap ut en plate som Ego On The Rocks.

Albumdiskografi
---------------

### Scorpions

* *Fly to the Rainbow* (1974)

### Eloy

* *Dawn* (1976)
* *Ocean* (1977)
* *Live* (1978)
* *Silent Cries and Mighty Echoes* (1979)

### Ego On The Rocks

* *Acid in Wounderland* (1981)

Referanser
----------

1. ↑  «Scorpions» på Uli Jon Roths nettside
2. ↑  *Eloy Legacy* om Jürgen Rosenthal
3. ↑  Anmeldelse av og informasjon om *Acid in Wounderland* på *www.krautrock-musikzirkus.de*

Eksterne lenker
---------------

* (en) Jürgen Rosenthal på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Jürgen Rosenthal på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Jürgen Rosenthal på Encyclopaedia Metallum Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz **·** Discogs
 |
Landlungesnegler har to par tentakler. På spissen av det bakerste paret finnes øynene.  Foto: Håkan Svensson 
**Krattsnegl** (*Arianta arbustorum*) er et bløtdyr og tilhører de landlevende lungesneglene. Ganske vanlig flere steder i Norge.

Utseende
--------

Skallhøyde er 12-23 millimeter, bredden er 15-24 millimeter og det har 5-6 vridninger. Å lese et skall vil si å holde det på en spesiell måte slik at antall vridinger kan telles og høyden kan måles. Åpningen skal vende mot deg og toppen opp. Mål er skallhøyde og nummer er vridninger. Den har lyst brunt skall med lyse tverrflekker og med et mørkt bånd langs (mellom) vindingene. En lett gjenkjennelig art.

Kroppen er enten mørk eller litt mellomgrå, med runde lysere flekker.

Levevis
-------

Krattsnegl lever på land, på fuktige steder, gjerne langs vassdrag, kratt, urterike enger og åpen løvskog. Den lever bare av planter.

Krattsnegl er tvekjønnet noe som gjør det lettere å finne en partner. For å kunne legge egg kreves allikevel to snegler, som under paringen, befrukter hverandre gjensidig. De kjønnsmodne parer seg om våren. Kroppene presses sammen, fot mot fot, rett ovenfor hverandre. Med vaggende bevegelser beføler de hverandre med leppene og tentaklene. Etter en tid vrenger den ene sneglen ut sin vaginaåpning og en pilsekk med en kalkpil som den stikker inn i partnerens kropp. Den andre sneglen gjør likeså og paringen kan begynne. De befrukter hverandre samtidig. Ettersom de er tvekjønnet kan begge legge egg.

Snegler dør ofte like etter paring og egglegging.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *krattsnegl* – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen Rediger på Wikidata

* (en) *krattsnegl* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *krattsnegl* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *krattsnegl* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *krattsnegl* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *krattsnegl* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *krattsnegl* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Arianta arbustorum* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Arianta arbustorum* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Arianta arbustorum* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Nationalencyklopedin
 |
**Victoria Marie Fuhr** (født 2. mai 1973 i Grimstad) er en norsk billedkunstner, bosatt i Ski i Akershus fylke. Hun arbeider i hovedsak som grafiker, med verkstedplass hos Norske Grafikere på Helsfyr i Oslo.

Fuhr har bachelorgrad fra Kunsthøgskolen i Bergen (2001–2004). Hun er også utdannet adjunkt i kunst- og håndverksfag ved Høgskolen i Telemark (1996–2000). Hun deltok på Sørlandsutstillingen (2000 og 2005). Separatutstillinger har Fuhr blant annet hatt i Galleri Stallen i Grimstad (2002), Galleri Astrup i Bergen (2004) og Hamsundagene på Hamarøy (2006). Hun har også deltatt på mange kollektivutstillinger, blant annet i Grimstad kunstforening (sist gang i 2007), Norske Grafikere i Oslo (2005), på Galleri Hjo, Sverige (2003) og The Gallery, University of California, USA, (2004).

Fuhr har hatt engasjementer i ulike kunstprosjekter, blant annet for kulturutviklingsprosjektet «Munchs teknikker» på Munchmuseet i Oslo i regi av Den kulturelle skolesekken. Hun er innkjøpt av Grimstad kommune, Grimstad hotell Rica og Hurtigruten MS «Trollfjord».

Victoria Marie Fuhr har medlemskap i Norske Grafikere (NG) og Norske billedkunstnere (NBK).

Referanser
----------

1. ↑  Hilde Mjøs: «Spor og stier» i *Agderposten,* 12. september 2008
2. ↑   7. mai 2015)
3. ↑   Arkivert 18. mai 2015 hos Wayback Machine. (besøkt 7. mai 2015)
4. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 5. april 2015. Besøkt 7. mai 2015.  (besøkt 7. mai 2015)
**«Brevet från Lillan»** er en vise av Evert Taube, publisert i sangsamlingene Visor i 1936 och Himlajord, 1938.

Visen handler om hans datter Ellinors lengsel etter sin far, da han var bortreist til San Remo i Italia i 1935. Ifølge opplysninger var det hans datter som med hjelp av sin mor Astri skrev et brev som Evert Taube senere tonesatte.

Førsta versen innledes med linjene:

*«Pappa kom hem!*  

*För vi längtar efter dej!*  

*Kom innan sommarn är slut, lilla pappa!*  

*Åskan har gått,*  

*och om kvällen blir det mörkt,*  

*stjärnorna syns nu på himlen igen*»

Innspillinger
-------------

Den førsta innspillingen av visen ble foretatt av Eva-Lisa Lennartsson i november 1937, og utkom på plate i desember samme år. Evert Taube selv spilte inn sången i Milano i oktober 1937 og platen utkom i desember det året.

Norsk versjon
-------------

Louis Jacoby har skrevet en norsk oversettelse. Den norske tittelen er «Brevet fra Lillan».

### Innspilling

* Anita Skorgan. Utgitt på LP-albumet *Til en venn* (RCA Victor YNCL 1-715) i 1975.

Referanser
----------

1. 1 2  Palm Anders, Stenström Johan (red.). *Barnens svenska sångbok*. Stockholm: Bonnier. ISBN 91-0-057050-8.
2. ↑  *Evert Taube: livet som konst, konsten som liv*. Stockholm: Bonnier. 1998. ISBN 91-0-055971-7.
3. ↑  *Himlajord: dikter, melodier och målningar*. Stockholm: Bonnier. 1938.
4. ↑  «Evert Taubes visböcker med innehåll». Besøkt 4. juni 2011.
5. ↑  «Brevet från Lillan (Evert Taube); Dock-Lisa (Elith Worsing - S.S. Wilson)/EVA-LISA LENNARTSSON. Ackompanjemangsorkester». Svensk mediedatabas. Besøkt 3. juni 2011.
6. ↑  «Svensk mediedatabas». Besøkt 4. juni 2011.
*For tilsvarende kamp som arrangeres fra 2017, se «Mesterfinalen»*

Stabæks Morten M. Skjønsberg intervjues etter seieren i 2009.  Foto: Kjetil Ree (2009) 
**Superfinalen** var en årlig veldedighets- og prestisjekamp mellom vinneren av Tippeligaen og Cupmestrene fra året før. Kampen ble spilt én uke før Tippeligaen startet. Turneringen var inspirert av den engelske turneringen FA Community Shield.

Historie
--------

### 2009

Turneringen ble i 2009 innført som et pilotprosjekt av Norges Fotballforbund i samarbeid med Norsk Toppfotball, TV2 og UNICEF i 2009, på initiativ fra Stabæk og UNICEF. I den første superfinalen i 2009 tok Stabæk i mot Vålerenga i den første offisielle kampen på Stabæks hjemmebane Telenor Arena. Stabæk vant denne kampen 3-1.

### 2010

Turneringen ble videreført i 2010 med finale mellom cupmester Aalesund og serievinner Rosenborg. Superfinalen ble spilt søndag 7. mars 2010 kl. 19.00 på Color Line Stadion, som Rosenborg vant 3-1.

### 2011

I 2011 uttalte administrerende direktør Niels Røine i Norsk Toppfotball til Drammens Tidene at NFF og NTF ikke ville arrangere en offisiell superfinale i 2011 mellom Rosenborg og Strømsgodset. Røine holdt dørene oppe for at klubbene kunne arrangere kampen selv, men det ble ikke gjort.

Superfinalevinnere i fotball (2009–2010)
----------------------------------------

|
|  |
| År | Tippeligavinner | Resultat | Cupmester |
| 2009 | Stabæk | 3-1 | Vålerenga |
| 2010 | Rosenborg | 3-1 | Aalesund |

Referanser
----------

1. ↑  «- Ordentlig klønete. Urutinert.». *Dagbladet.no*. Besøkt 25. mars 2017.
2. ↑  NRK. «Årets første trofé for RBK». *NRK* **(norsk)**. Besøkt 25. mars 2017.
3. ↑  «Avlyser superfinalen». *www.dt.no* **(norsk)**. 3. desember 2010. Besøkt 25. mars 2017.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Superfinalen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
Nasjonale supercupturneringer i Europa (UEFA) |
| --- |
|  | Albania **·** Andorra **·** Armenia **·** Aserbajdsjan **·** Belgia **·** Bulgaria **·** England **·** Estland **·** Estland **·** Færøyene **·** Frankrike **·** Georgia **·** Hviterussland **·** Island **·** Italia **·** Kasakhstan **·** Kroatia **·** Kypros **·** Litauen **·** Makedonia **·** Malta **·** Moldova **·** Nederland **·** Norge **·** Polen **·** Portugal **·** Romania **·** Russland **·** San Marino **·** Slovenia **·** Spania **·** Sverige **·** Tyrkia **·** Tyskland **·** Ukraina **·** Ungarn |  |
| Tidligere: Bosnia-Hercegovina **·** Danmark **·** Hellas **·** Irland **·** Israel **·** Nord-Irland **·** Norge **·** Slovakia **·** Sovjetunionen **·** Sveits **·** Tsjekkia **·** Øst-Tyskland **·** Østerrike |
***Norske rotehjem*** er en norsk oppussingsprogram og dokudrama som gikk på TV Norge i 2017. I denne serien skulle programlederen, sammen med en snekker og noen interiørdesignere, hjelpe folk som hadde meget rotete hus med å rydde det og gjøre det finere og mer koselig å bo der. Programmet ble ledet av Synnøve Skarbø og var basert på hennes egen bok *Synnøves system* som ble utgitt året i forveien. Det ble sendt fire episoder per uke; mandag til torsdag.

Medhjelperne bestod av snekker Rune Haraldsen og tre interiørdesignere Thomas Steen, John André Hanøy og Mads Molvik.

Seertall
--------

Programmet hadde 127 000 seere i premiereuken og ble det tidende mest sette programmet på TVNorge i uke 40.

Se også
-------

* *Hoarders*, amerikansk TV-program (2009-)
* *Hoarding: Buried Alive*, amerikansk TV-program (2010-2014)

Referanser
----------

1. 1 2  «Synnøve Skarbø har ryddet seg tilbake til TV-skjermen. I dag er det premiere på den nye serien «Norske rotehjem»». *Medier24.no* **(norsk)**. 2. oktober 2017. Besøkt 6. september 2020.
2. ↑  «TV-seing i uke 40» (PDF). Kantar TNS. 2017. Besøkt 6. september 2020.
**Lars Backe Madsen** (født 14. oktober 1968 i Halden) er norsk journalist og forfatter.
Han er utdannet ved Universitetet i Nürnberg og Handelshøyskolen BI.

Madsen har tidligere jobbet i NRK, og er nå ansatt i Dagens Næringsliv.

Sammen med journalist og forfatter Jens M. Johansson har Madsen skrevet bøkene *Drømmen om England* (2005) og *Den forsvunne diamanten – historien om fotballens mørke side* (2008), den første norske boken som har fått Skup-utmerkelse for kritisk og undersøkende journalistikk.

Referanser
----------

1. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 7. juni 2009. Besøkt 16. juni 2009.

Eksterne lenker
---------------

* Tiden Norsk Forlag: Lars Backe Madsen


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forrige mottaker:Gøran Skaalmo og Kjetil Sæter | **SKUP-prisen**(2012 (delt med Knut Gjernes, Stig Tore Laugen og Mikaela Berg)) | Neste mottaker:Espen Sandli, Linn Kongsli Hillestad, Ola Strømmen, Ingunn Røren, Ingrid Fredriksen og Anne Hovden |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF
 |
**Templatspesialisering** er å definere et spesialtilfelle for en gitt type i en template. Noen ganger så ønsker man en mer optimisert eller mer meningsfull implementering av templaten for en bestemt type i stedet for å bruke den generiske implementasjonen. Det finnes to typer templatspesialiseringer; eksplisitt og partiell templatspesialisering. Begge kan brukes for alle typer templater, sett bort i fra funksjonstemplater. Funksjonstemplater kan ikke partielltemplatspesialiseres, men man kan oppnå tilnærmet samme effekt med «function overloading» (funksjonsoverlastning). Det er også verdt og nevne at man ofte ikke vil spesialisere funksjoner i det hele tatt, men heller bruke funksjonsoverlastning hvor man heller har separate funksjonsdefinisjoner for hver type og lar kompilatoren bestemme hvilken den skal kalle på basert på argumentene som gis til funksjonen. Dette er fordi en kompilator alltid vil prøve å gjøre en funksjonsoverlastning til en bedre kandidat enn enhver templatspesialisering.

Eksplisitt templatspesialisering
--------------------------------

En eksplisitt templatspesialisering er å la alle parameterne i spesialiseringen være ikke-type templatparametere. Sagt på en annen måte, templatspesialiseringen jobber ikke med generiske typer i det hele tatt. Det er ofte dette man ønsker når man skal spesialisere for et enkelttilfelle. Det brukes ofte når man har en type som ikke kan bruke den generiske implementasjonen av en gitt template som i følgende tilfelle. Merk at samme effekt kan oppnås ved «function overloading» som ofte er foretrukket.

```
template <typename T>
T max(T t1, T t2) {
 return t1 > t2 ? t1 : t2;
}

template <>
bool max<bool>(bool t1, bool t2) {
 return t1 || t2;
}

```

Partiell templatspesialisering
------------------------------

En partiell templatspesialisering er å la spesialiseringen være avhengig av både ikke-type og typetemplatparametere. En annen måte å si det på er at vi lar spesialiseringen være delvis generisk ved å ha typetemplatparametere som representerer den ukjente typen. Resten av parameterne er ikke-type parametere, altså ordinære typer. Man spesialiserer for noen typer, mens de resterende typene blir generiske.

### Eksempel

Anta at det finnes en klassetemplate KeyValuePair med to templatparametere.

```
template <typename Key, typename Value>
class KeyValuePair {};

```
Følgende vil være en eksplisitt templatspesialisering av denne klassen med int som Key og std::string som Value.

```
template <>
class KeyValuePair<int, std::string> {};

```
Følgende er en partiell templatspesialisering av klassen, med typetemplatparameteren Key og std::string for templatparameteren Value.

```
template <typename Key>
class KeyValuePair<Key, std::string> {};

```

Referanser
----------

1. ↑  «Template Specialization and Partial Specialization in C++ - Cprogramming.com». *www.cprogramming.com*. Besøkt 9. august 2016.
2. ↑  «Why Not Specialize Function Templates?». *www.gotw.ca*. Besøkt 9. august 2016.
Maria Stuarts breviar som hun tok med seg på skafottet.
Kølnerbreviaret, 1100- eller 1200-tallet.  
Biblioteket ved Helsingfors universitet
**Breviar** eller **breviarium** (fra latin *brevis*: «kort», *breviarium*, «sammendrag») er en katolsk bok som inneholder tekstene for tidebønn. I utvidet forstand kan ordet brukes (tilbakevirkende) om andre gamle kristne trossamfunns tilsvarende eller lignende bønnesamlinger.

Det katolske breviar utviklet seg etter hvert som det ble flere munker og klerikere som ikke kunne delta i klostrenes fellesbønn fordi deres oppgaver var av en slik karakter at de måtte oppholde seg annetsteds på dagtid (eller enda lengre) enn i slike fellesskap. De måtte da få med seg noe som de kunne støtte seg til når de privat oppfylte denne forpliktelse.

Etymologien av det latinske opphavet antyder at allerede fra gammel tid ble det brukt en sammentrengt, til dels forkortet samling med bønner, skriftstykker og lignende. Til tross for betegnelsen ble disse etter hvert lange, og pave Gregor VII fikk dem forkortet til *Breviarium Romanum* i 1074, som man i de påfølgende århundrer søkte å gi ensgyldighet, uten at det lyktes. Enheten ble først gjennomført ved pave Pius V som i 1568 utga den reviderte *Breviarium Romanum*, som senere fikk nye revisjoner i 1602 og 1631.

Et breviar består av fire deler, en for hver av de fire årstidene; hver av disse avsnitt er også inndelt i fire deler: *Psalterium*, salmer for de sju ukedagene; *Proprium de tempore* for kristusfestene; *Proprium de sanctis* for helgenfesterne; *Commune sanctorum* for de fester der ikke har særlige bønneformularer. Dertil kommer enda flere tillegg: bønner til jomfru Maria og for de avdøde, bodssalmene, bordbønn, reisebønn og lignende. Også den gresk-katolske kirke har sitt breviar, men som kalles *horologion* (gresk: Ὡρολόγιον, timenes bok).

Se også
-------

* Breviarium Nidrosiense

Referanser
----------

1. 1 2  Søk etter *Breviar* i Bokmålsordboka og Nynorskordboka eller i Det Norske Akademis ordbok
2. ↑  i den katolske kirke: bønnebok på latin til daglig lesning
3. ↑  «breviary (n.)», *Online Etymology Dictionary*
4. ↑   *Breviarium Romanum*, Litugica.net
5. ↑   Bodssalmene er salmene i Salmenes bok i *Det gamle testamente*, som har felles tema med syndforlatelse.
6. ↑   horology (n.), *Online Etymology Dictionary*

Eksterne lenker
---------------

* (en) Breviaries – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* *Officium Divinum* fra 1961 (latin)
* *Breviar* (latin, engelsk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Nationalencyklopedin **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC
 |
**Tempelnavn** (kinesisk: 庙号, pinyin: *Miàohào*) er en type navn som ble gitt kinesiske og enkelte koreanske og vietnamesiske keisere. Likesom posthume navn ble tempelnavnene gitt først etter at keiseren var død. Tempelnavnet er det mest eksklusive av de to.

I motsetning til de posthume navn består tempelnavnet alltid av kun to kinesiske skrifttegn:

1. et adjektiv som skal utsi noe om herskerens regjeringstid. Betydningen er ofte på linje med det posthume navn, men som regel unngås det at et posthumt navn benytter seg av et adjektivtegn som også er i bruk i tempelnavnet. Dynastigrunnleggere fikk som regel adjektivet *den høye* (高) eller *den store* (太).
2. «Keiser»: enten *zǔ* (祖) eller *zōng* (宗).
	* *Zǔ* («urfader») er en grunnlegger av et nytt dynasti, eller grunnleggeren av en ny slektslinje innen et bestående dynasti. Den koreanske ekvivalent er *jo* (조), den vietnamesiske *tổ*.
	* *Zōng* («forfader») benyttes for en annen hersker; på koreansk: *jong* (종), den vietnamesiske *tổng*.

Ordet *tempel* sikter enten til *Det store tempel* (太廟 eller 大廟) eller *Forfedretempelet* (祖廟), hvor kronprinser og andre adelige møttes for å ære sine forfedre. På tablettene som var anbragt i tempelet for hver av forfedrene var vedkommendes tempelnavn skrevet.

Tempelnavn ble først gitt bare sporadisk fra Han-dynastiet; fra og med Tang-dynastiet ble det imidlertid gjort jevnlig. Noen av Han-keiserne ble fratatt sine tempelnavn av en senere keiser i 190. På kinesisk benyttes tempelnavnene for å identifisere de forskjellige keiserne i keiserrekken fra Han- til Yuan. Men deretter gikk man over til å identifisere keiseren ut fra det æranavn han hadde gitt sin regjeringstid, det vil si keiserne i Ming- og Qing-dynastiene. 

I Korea benyttes tempelnavnene for kongene fra det tidlige Kongedømmet Goryeo (til 1274) og kongene og keiserne fra Kongedømmet Joseon. For Det koreanske keiserrike (1897–1910) skulle herskernavnene benyttes, men oftest var det imidlertid tempelnavnene keiserne ble husket ved.

I Vietnam teller tempelnavnene for identifikasjon hva gjelder dynastier som Tran, Ly og Le. Men æranavnet teller for keisere fra Nguyen- eller Tay Son-dynastiene.

Portal: Korea
**Ronny Holmedal** (født 13. november 1976 i Kvinnherad) er en norsk fotballtrener som er junior elite-trener for Odds Ballklubb.

Han har vært assistenttrener og spillerutvikler for Skeid siden 2008.

Holmedal har gått gradene som trener i Skeid. Han startet som trener for alderbestemte lag, først som trener for gutter født 1985, så gutter født i 1987, før han tok over klubbens junior elite-lag i 2004. Han ble deretter spillerutvikler og trenerkoordinator i klubben, før han før sesongen 2008 ble assistenttrener til hovedtrener Arild Stavrum.

I 2006 takket Holmedal nei til å bli assistent for tidligere Skeid-trener Kjell Sverre Hansen Wold i Hønefoss BK.

Han er utdannet cand.mag. ved Norges idrettshøgskole og arbeider som lærer ved Bjerke videregående skole, hvor han har faglig ansvar for fotball.

Se også
-------

* Liste over kjente pedagoger ved Bjerke videregående skole

Referanser
----------

1. ↑  DETTE ER VÅR NYE JUNIOR ELITE-TRENER
2. ↑  Ringerikes Blad «Får assistent i dag?»

Eksterne lenker
---------------

* Skeid.no: Presentasjon av trenerteamet
* Kifa-bjerke.no: kursledere ved Bjerke videregående skole[*død lenke*]
**Nesten helt sikkert** er et begrep innenfor sannsynlighetsregning som brukes om en hendelse som har sannsynligheten 1 (100 %)

«Nesten helt sikkert» i forhold til «sikkert»
---------------------------------------------

Forskjellen mellom en hendelse som er «nesten helt sikker» og «sikker», er den samme som den subtile forskjellen mellom noe som skjer *med sannsynlighet 1*, og noe som skjer *alltid*.

Hvis en hendelse er sikker, vil den alltid skje. Ingen andre hendelser (selv ikke hendelser med sannsynlighet 0) kan på noen måte inntreffe. Hvis en hendelse er nesten helt sikker, er det andre hendelser som *kan* inntreffe, men det skjer nesten aldri, det vil si med sannsynlighet 0.

### Eksempel

Forskjellen kan illustreres ved å tenke seg en situasjon der man teller høyt fra 1 til 100. I denne rekken er det sikkert at man på et tidspunkt vil si tallet 40.

Forholdet blir annerledes hvis man i stedet tilfeldig sier tall mellom 1 og 100 høyt, etterhvert som en datamaskin med en god tilfeldig tallgenerator viser slike tall på skjermen. Hvis man fortsetter prosessen for evig, vil man nesten helt sikkert uttale tallet 40 på et tidspunkt. Men hvis man er uheldig, kan det ta mer enn bare 100 eller kanskje 200 tall, før man endelig kommer til 40. Hvis man fortsetter «for evig», vil man selvfølgelig i «praksis» i slutt uttale tallet 40, men begrepet «nesten helt sikkert» hjelper til å beskrive at prosessen forløper ved en uttømmelse av muligheter, snarere enn ved spesifikk endelig logikk.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MathWorld
 |
**Siegfried Purner** (født 16. februar 1915, død 10. februar 1944) var en østerriksk håndballspiller som deltok i de olympiske leker 1936 i Berlin.

Purner vant en olympisk sølvmedalje i håndball under OL 1936 i Berlin. Han var med på det østerrikske laget som kom på andreplass i håndballturneringen bak Tyskland. Det var første gang som håndball var olympisk sport. Seks lag deltok i turneringen som ble avviklet i perioden 6. og 14. august. Østerrike vant fire av fem kamper, i finalerunden som besto av fire lag, beseiret de Sveits med 11-6 og Ungarn med 11-7 og tapte kampen mot Tyskland med 6-10. Purner spilte to kamper i OL-turneringen.

OL-medaljer
-----------

* 1936 Nazi-Tysklands flagg Berlin – Sølv Sølv i håndball Østerrikes flagg Østerrike

Referanser
----------

1. 1 2   www.sports-reference.com[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Siegfried Purner – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Siegfried Purner – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Siegfried Purner – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Siegfried Purner – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Siegfried Purner – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata