recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
***Extravagance*** er en amerikansk stumfilm fra 1919, regissert av Victor Schertzinger.

Handling
--------

Helen Douglas og hennes velstående ektemann, megleren Alan Douglas, lever veldig ekstragavant - og bruker langt mer penger enn de egentlig har råd til. Alans venn, Billy Braden, forsøker å overbevise dem om å forlate New York sammen med ham, men de nekter. Etter at Helen krangler med Alan, fordi han ikke ønsker å kjøpe henne et perlekjede til 30 000 dollar, går hun til rommet hennes. Når en politimann dukker opp for å arrestere Alan på grunn av underslag av penger - som han holdt på med for å betale for Helens utskeielser - dreper Alan denne politimannen. Men han blir snart dømt til å bli henrettet i den elektriske stolen.

Skuespillere
------------

* Dorothy Dalton som Helen Douglas
* Charles Clary som Alan Douglas
* J. Barney Sherry som Hartley Crance
* Donald MacDonald som William Windom
* Philo McCullough som Billy Braden

Referanser
----------

1. ↑  EXTRAVAGANCE

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Extravagance* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Extravagance* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) *Extravagance* på American Film Institute Rediger på Wikidata
**Triglav** (italiensk: *Monte Tricorno*) (2864 moh.) er Slovenias høyeste fjell (og tidligere det høyeste fjellet i hele Jugoslavia) og i De juliske Alper. Selv om navnet, som betyr trehodet, kan beskrive fjellets form sett fra Bohinjdalen kan det også tenkes at det er navngitt etter den slaviske guden Triglav. Dette er riktignok omdiskutert, da denne guden ikke er godt forstått og det ikke er dokumentert at han noen gang har blitt tilbedt i dette området. 

Fjellet er et av Slovenias viktigste nasjonalsymboler. En stilisert gjengivelse er det sentrale elementet i Det slovenske riksvåpenet og dermed også på Slovenias flagg. Et fotorealistisk relieff av fjellet er designet på den nasjonale siden av den slovenske 50 cent-mynten.

Aljažtårnet
Den første bestigningen av Triglav som er registrert fant sted i 1778. Etter initiativ fra baron Sigismund Zois besteg Luka Korošec, Matija Kos, Štefan Rožič og Lovrenc Willomitzer fjellet og nådde toppen 26. august. Høyden ble første gang målt i 1808 av Valentin Stanič.

På toppen av fjellet står en liten metallstruktur, Aljažtårnet, som symboliserer slovensk terrirorial suverenitet og dette tårnet er et nasjonalsymbol i seg selv. Tårnet er oppkalt etter presten, fjellklatreren og patrioten Jakob Aljaž, som rundt 1900 kjøpte toppen for fem Østerrike-Ungarn gylden.

Fotnoter
--------

1. ↑  Triglavs referansesadel ligger ved Camporosso i Kanaldalen på vannskillet mellom elvene Fella og Slizza. Sadelens høyde er 805 moh. .
2. ↑  Avstand til samme høyde på Reißecks østre skulder Kleines Reißeck.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Triglav – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Triglav – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** VIAF **·** GND **·** NKC **·** GeoNames
 |
Tainan på Taiwan
Jernbanestasjonen i Tainan
**Tainan** (kinesisk: 台南市 / 臺南市) er en taiwansk by på øya Taiwan (Formosa). Befolkningen anslås (2004) til 734 000. Den ligger sør på øya Taiwan, mot Taiwanstredet.

Tainan er den fjerde største byen på Taiwan, etter Taipei, Kaohsiung og Taichung. 

Tainan ble etter 1621 gjort til nederlendernes koloniby på øya Formosa. Det var rundt den festningen de anla ved kysten, opprinnelig kalt Fort Oranje, og kort etter omdøpt til Fort Zeelandia. Senere fordrev Koxinga nederlenderne, og opprettet fortet og byen rundt som hovedstad for sin regjering (under navnet *Taiwan-Fu*). 

Det var først på 1800-tallet at Taipei overtok som øyas hovedstad. 

Tainan er blitt en moderne storby, og her ligger nå National Cheng Kung University, et av Taiwans fremste universiteter, og en rekke andre universiteter. 

Byens moderne sentrum ligger et stykke inn fra kysten, slik at det gamle Fort Zeelandia (i gamlebyen i bydelen Anping) ligger i byens vestlige utkant. I Anping er mange minnesmerker bevart fra tidligere århundrer.

Port ved Fort Providentia - ChiKanLou
Enkelte av de mer enn tre hundre templene i Tainan regnes blant de best bevarte eksempler på tradisjonell kinesisk kultur i Taiwan. Blant de mer betydelige templer kan nevnes konfuciustempelet i Nanmengaten (fra 1665), Kuantitempelet i Yungfugaten der mandariner fra Qing-dynastiet frembar riter for krigsguden, og naboen Tempelet til den store himmelkeiserinnen som kanskje har de mest forseggjorte tempelutskjæringer på hele Taiwan, Wufeitempelet i Wufeigaten viet til fem konkubiner som heller ville dø med sin prins og dermed begikk selvmord framfor å overgi seg til det nye Qing-styret, og til siste Koxingahelligdommen i Kaishangaten.

Referanser
----------

1. ↑  .

Eksterne lenker
---------------

* (zh-Hant) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Tainan – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) 臺南市 – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** NKC **·** GeoNames **·** GeoNames **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
**Kullorsuaq** (grønlandsk for *«den store tommelfinger»*) er ei bygd i Avannaata kommune, nordvest på Grønland. Bygda hadde 436 innbyggere i 2018.

Bygda ligger ca. 300 km nord for Upernavik, 70 km fra Nuussuaq og 400 km fra Savissivik.

Bygda ble grunnlagt i 1928. De første innbyggerne her flyttet hit fra Qaarusulik, som ligger 30 km lenger vest, men som i dag er fraflyttet. Navnet «den store tommelfinger» refererer til et fjell i nærheten av bygda, som sett fra vest ligner en stor tommelfinger.[]

I den isfrie sesongen (juli – november) kommer det skip hit med forsyninger annenhver uke. Hele året går det helikopter hit 3-4 ganger i uken.[] Det er både mulighet for mobiltelefoni og Internett her. Den viktigste næringsveien her er fangst og fiske, særlig etter sel, narhval og hvithval. Både kjøttet og huden er salgsvare. 

I «Servicehuset» finner man et fellesvaskeri med myntpåslipp, bad, møtelokale og et hobbyverksted. Det er også her syke- og tannpleie foregår. De har ikke lege stasjonært her fast, men det kommer lege hit 2-3 ganger i året. Pasienter fraktes i noen tilfeller til Upernavik sykehus. KNI har matvarebutikk her. 

Folkeskolen i bygda heter Matiarseeqqap Atuarfia og har ca. 100 elever.[]

Referanser
----------

1. ↑  Befolkningen i lokaliteterne 1. Januar 1977-2018 Arkivert 24. juli 2018 hos Wayback Machine. Statistikbanken, Grønlands Statistik.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
**Kultstatus** vil si at et fenomen har blitt såpass populært at det har samlet seg en begrenset kult av «tilbedende» tilhengere rundt det. Kultfenomener som har oppnåd en slik status eller posisjon, kan være bøker, filmer, tegneserier eller andre populærkulturelle foreteelser eller produkter. Tilhengerne vil ofte på en eller annen måte samles i interessen for fenomenet, som vil få oppmerksomhet i lang tid etter at det oppsto. Kultstatus er gjerne i utgangspunktet knyttet til smale, ofte motkulturelle, uttrykk som siden kan få et stort antall hengivne fans og blir populært i videre kretser.

Noen eksempler på fenomener som har fått kultstatus:

* Star Wars
* Ringenes Herre
* The Julekalender
* Pink Flamingos
* The Sandman
* Fight Club
* Blair Witch Project
* Pulp Fiction
* V for Vendetta
* The Matrix
* Trainspotting
* The Rocky Horror Picture Show
* Barne-TV
* Kurt Cobain
* Nirvana

Se også
-------

* Supporter
* Fanfiction

Eksterne lenker
---------------

* Kultstatus i Det norske akademis ordbok

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
Frise fra Parthenon med metoper mellom triglyfene.
**Triglyf** er en del av den doriske frisen i gresk arkitektur. Triglyfen består av en utstikkende firkantet blokk med tre loddrette rifler, og med metopen veksler de og danner tilsammen frisen på entablementet over søylene.

Man mener triglyfen er en representasjon i stein av bjelkeender fra de gamle tømrede tempelene, som beskrevet av Vitruvius og andre klassiske- og renessanseforfattere. Gresk arkitektur (og senere romersk arkitektur) beholdt dette trekket, sammen med andre karakteristiske trekk fra eldre trearkitektur, som en æresbevisning til arkitekturens opprinnelse og dens rolle i menneskets historie. Den mest berømte doriske frisen med triglyfer og metoper finnes i Parthenontempelet i Athen, der motivet på metopene viser kampen mellom kentaurer og lapither. 

På renessansens bygninger og interiør er friseutsmykning også ofte brukt.

Se også
-------

* Metope
* Frise
* Dorisk orden

Litteratur
----------

* Ahlstrand, Jan Torsten.; *Arkitekturtermer*. Lund: Studentlitteratur, 1976, ISBN 91-44-02852-0

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Nationalencyklopedin
 |
***Trigonocassis*** er en slekt biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae).

Utseende
--------

En middelsstor, bredt hjerteformet, halvblank, gulaktig (i alle fall døde eksemplarer) skjoldbille, ofte med mørkt midtparti. Sett fra siden er den høyt hvelvet, litt tilspisset i midten. Antennene er trådformede og middels lange. Kroppen er egentlig ganske normalt proporsjonert, med pronotum og dekkvingene er kraftig utvidet mot sidene slik at de helt dekker oversiden, både hodet og beina er skjult under dette skjoldet. Med utvidelsen blir kroppsformen hjerteformet, bredest nær dekkvingenes forkant. Pronotum er rundet, dekkvingenes "skuldre" noe spisst framskytende. Oversiden er tett og kraftig punktert.

Levevis
-------

Både larvene og de voksne (imago) billene lever av å spise blad på næringsplanten. De voksne (imago) sitter tett inntil planten og det store flate halsskjoldet og dekkvingene gjør at billen kan være svært vanskelig å oppdage, og det er vanskelig for rovdyr å nå den sårbare undersiden. Larvene gjemmer seg gjerne under et tak av gammel avføring og planterester som er festet til den fremoverbøyde bakkroppsspissen.

Utbredelse
----------

Arten er vidt utbredt i Afrika.

Systematisk inndeling
---------------------

Den systematiske plasseringen av gruppen skjoldbiller er uavklart, den har tradisjonelt vært regnet som en underfamilie av bladbiller, slik som i denne oversikten. Mens enkelte plasserer den inn som en stamme (tribe) i delgruppe Hispinae, som tradisjonelt har vært regnet som søstergruppe til skjoldbillene, eller motsatt blir Hispinae plassert som en undergruppe (da kalt Hispini) av skjoldbillene.

**Treliste**
* orden **biller** (Coleoptera)
	+ underorden **Polyphaga**
		- overfamilie **Chrysomeloidea** Latreille, 1802 (=Phytophaga)
			* familien bladbiller (Chrysomelidae Latreille, 1802)
				+ underfamilien **Skjoldbiller**, Cassidinae Stephens, 1831
					- stamme (tribe) **Cassidini** Gyllenhal, 1813 – eneste gruppe som er representert i Europa
						* slekten ***Trigonocassis*** Hincks, 1950
							+ *Trigonocassis conducta* (Boheman, 1862)

Referanser
----------

Litteratur
----------

* Borowiec, L. 1999. *A world catalogue of the Cassidinae (Coleoptera: Chrysomelidae)*. Biologica Silesiae, Wroclaw.
* *Trigonocassis* på ITIS

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Trigonocassis* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Trigonocassis* hos ITIS Rediger på Wikidata
* Cassidinae of the world – an interactive manual (Coleoptera: Chrysomelidae)
* (en) Cassidinae – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
**Gudrun Waadeland** (født 3. august 1937 i Oslo, død 8. oktober 2020) var en norsk skuespiller, teaterinstruktør og sjef for Riksteatret fra 1975 til 1987. I 1971 giftet hun seg med skuespiller, teatersjef og forfatter Svein Erik Brodal. Per Ung laget i 1987 en byste av henne som står hos Riksteatret i Oslo.

Biografi
--------

Gudrun Waadeland tok examen artium på Oslo katedralskole i 1956 og studerte deretter jus før hun kom inn på Statens Teaterskole i 1957. Hun debuterte på Nationaltheatret i 1959 i en rolle i skuespillet Tornerose av Hans Wiers-Jenssen. I 1964 tok hun mellomfag i teatervitenskap og i 1966 grunnfag i kunsthistorie.

I 1960 begynte hun som skuespiller i Fjernsynsteatret. Deretter hadde hun roller på Riksteatret og Edderkoppen teater før hun kom til Det Norske Teatret. Fra 1970 ble hun fast knyttet til Riksteatret som skuespiller og var også kunstnerisk konsulent og instruktør.

Da Gudrun Waadeland i 1975 ble utnevnt til teatersjef for Riksteatret, var det mange tiår siden det hadde vært en kvinnelig teatersjef i Norge. Dramatikerverkstedet Askeladden ble etablert i 1977 på hennes initiativ. Det samme ble dukketeateravdelingen med en dukkespillerutdanning (treårig) på nivå med Teaterhøgskolens skuespillerutdanning. Hun satte opp samtidsdramatikk og spilte selv også i mange stykker i tiden hun var sjef for Riksteatret.

Fra 1999 var hun leder for stiftelsen Akershus festning for Kunst og Kultur. Året etter åpnet hun Nordens litterære teater på Akershus festning. Der samarbeidet hun med den danske regissøren Sam Besekow. Med ham og Svein Erik Brodal drev hun også salongteateret Henrik Ibsens Salong.

Verv
----

* Formann i Norsk Teaterlederforening, 1983 – 88.
* Formann i Nordisk Teaterlederråd.
* Formann i Norsk Filmproduksjonsutvalg, 1985 – 88.

Heder
-----

* Kongens fortjenstmedalje i gull 2000.
* Ridder av 1. klasse av den svenske Nordstjärneorden 2002.
* Ridder av 1. klasse av Finlands løves orden 2005.

Verker
------

* *Bakvendtland*. Barnekomedie basert på Alf Prøysens tekster, 1972 .
* *Bubabei – vil du leke med meg?*, barnekomedie, 1973 (ny utg. Bestefarsfjernsynet, 1974).
* *Amalie og Bjørnstjerne: Brevene* 1982.
* *DD. MM. Kongen og Dronningen – Oscar og Sophie* 2003.

Referanser
----------

1. ↑   Store norske leksikon, Store norske leksikon-ID Gudrun\_Waadeland[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Norsk biografisk leksikon, nbl.snl.no[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Bent Kvalvik: *Gudrun Waadeland* - Minneord i Aftenposten 4. november 2020

Kilder
------

* Hvem Hva Hvor 1976 side 86.
* Norsk biografisk leksikon.

Eksterne lenker
---------------

* Gudrun Waadeland i NBL.
* *Finsk orden til Gudrun Waadeland* Artikkel hos Finlands ambassade.
* (en) Gudrun Waadeland på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) Gudrun Waadeland hos Sceneweb Rediger på Wikidata

* (en) Gudrun Waadeland hos The Movie Database Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Prabook **·** BIBSYS **·** VIAF **·** ISNI
 |
**Samuel Henry Sharman** (født 2. november 1879 i Montana død 30. august 1951 i Los Angeles, California) var en amerikansk skytter som konkurrerte i Sommer-OL 1924 i Paris.

Sharman ble olympisk mester i skyting i OL 1924 i Paris. Han var med på det amerikanske laget som vant lagskytingen i trap med 363 poeng, tre poeng mer enn sølvmedaljevvinnerne fra Canada. Det var 69 deltaker fra tolv nasjoner som deltok i konkurransen som ble avviklet 6. og 7. juli 1924. Det var lov til å ha seks deltakere på hvert lag, men det var kun de fire beste skytternes resultater som ble summert. Deltakerne på det amerikanske laget var Frank Hughes (92), Sharman (92), William Silkworth (90), Frederick Etchen (89), John Noel (87) og Clarence Platt (74). Sharman kom på sjetteplass i den individuelle konkurransen i trap.

OL-medaljer
-----------

* 1924 Frankrikes flagg Paris – Gull **Gull** i skyting, trap lagskyting (USA)

Referanser
----------

1. ↑   sports-reference.com, www.sports-reference.com, besøkt 30. september 2015[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Samuel Sharman – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Samuel Sharman – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Gudrød Bjørnsson** var sønn av Bjørn Farmann, småkonge i Vestfold, og sønnesønn av Harald Hårfagre. Gudrød ble far til Harald Grenske og bestefar til Olav Digre, den senere Olav den hellige.

Etter at Gudrøds far Bjørn ble drept av Eirik Blodøks ble Gudrød boende hos sin onkel Olav Haraldsson Geirstadalf, småkonge i Vingulmark. Olav gjorde opprør mot Eirik Blodøks, men ble drept i kamp. Gudrød måtte flykte opp i Opplandene sammen med fosterbroren sin, Olav Geirstadalfs sønn Tryggve Olavsson.

Da Håkon den gode ble konge fikk Gudrød Vestfold, hans fars område, som len av kongen. Da Harald Gråfell ble konge var det mange menn i Norge som mente at de var av vel så stor ætt som Harald. Ifølge *Håkon jarls saga* var det en gang mange menn samlet for å drikke utferdsøl, og det ble *«et svært drikkelag, og det ble sagt mye over drikken»*. En hevdet at Harald var den fremste av alle, og da ble Gudrød sint og sa at han ikke sto tilbake for Harald i noe. Snart ble begge sint og grep etter våpen. «Men folk som hadde mer vett og var mindre fulle, stagget dem og gikk imellom, og hver gikk til sine skip,» sier sagaen.

Hendelsen var nok til at Harald og Gudrød ikke kunne stole på hverandre. Kort tid etter kom Harald Gråfell seilende inn Viken, omringet huset til Gudrød og da han kom ut sammen med mennene sine ble det en kort kamp før han ble drept.

Det nevnes ikke hvem Gudrød ble gift med, annet enn at hun var av «god ætt slik som høvelig var» og at de fikk en sønn som het Harald.

Referanser
----------

1. ↑  Snorre Sturlason, *Harald Hårfagres saga* (Heimskringla), Den norske Bokklubben (1981), kap. 36 (s 79)
2. ↑  *Harald Hårfagres saga*, kap. 42
3. ↑  *Harald Hårfagres saga*, kap. 44
4. ↑  Snorre Sturlasson, *Håkon den godes saga* (Heimskringla), Den norske Bokklubben (1981), kap. 2
5. ↑  Snorre Sturlasson, *Eirikssønnenes saga* (Heimskringla), Den norske Bokklubben (1981), kap. 1
6. ↑  Snorre Sturlasson, *Håkon jarls saga* (Heimskringla), Den norske Bokklubben (1981), kap. 4
7. ↑  *Håkon jarls saga*, kap 5
8. ↑  *Håkon jarls saga*, kap 6
***Razgrom nemetskikh vojsk pod Moskvoj*** (originaltittel: *Разгром немецких войск под Москвой*) er en sovjetisk film fra 1942 regissert av Leonid Varlamov og Ilja Kopalin.

Handling
--------

Historien begynner i Moskva, med en gruppe innbyggere som forbereder seg på å forsvare gatene deres. Menn i sivile klær med rifler forbereder seg til kamp. En gruppe kvinner forbereder håndgranater. Josef Stalin holder en tale på Den røde plass til tusenvis av jublende soldater fra den røde arme i parade. Soldater, lastebiler, stridsvogner og artilleri rykker deretter ut i kamp. Luftvern skyter mot nattehimmelen, og et havarert tysk bombefly blir sett i nærbilde. Russiske jagerfly og bombefly blir også klargjort og bevæpnet.

Kamuflerte tropper hopper i fallskjerm, bak fiendens linjer. Russisk infanteri stormer en landsby, og går fra hus til hus for å lete etter tyske soldater. By etter by blir frigjort. De russiske soldatene blir møtt av smilende sivile, og en gammel kvinne kysser flere russiske soldater. Tyske grusomheter blir også vist frem, og likene av drepte sivile vises. I tillegg til kart som skal vise omfanget av den russiske fremrykningen, og frontlinjen som blir trukket lenger vekk fra Moskva.

Referanser
----------

1. ↑  ; besøksdato: 7. april 2016.
2. ↑  Разгром немецких войск под Москвой
3. ↑  Какие российские и советские фильмы номинировали на "Оскар"

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Razgrom nemetskikh vojsk pod Moskvoj* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Razgrom nemetskikh vojsk pod Moskvoj* på AllMovie Rediger på Wikidata
**Flekkflatfly** (*Conistra rubiginosa*) er en sommerfugl som tilhører familien nattfly (Noctuidae). Den forekommer bare på Sørlandet og det sørligste Østlandet i Norge.

Utseende
--------

Et middelsstort (vingespenn 32 – 37 mm), middels kraftig, brungrått (noen ganger litt rødlig) nattfly. Den kjennes lett på de svarte nyre- og ringmerkene som står i en sterkt kontrast til den ellers ganske lysfargede forvingen. Bortsett fra disse har forvingen ingen tydelige tegninger. Den er noe mer tilspisset enn hos de andre norske flatflyene. Bakvingen er gråbrun.

Levevis
-------

Arten lever i løvskog, hos oss mest i edelløvskog. Larvene utvikler seg først på ulike løvtrær og busker, senere kryper de ned på bakken og fullfører utviklingen på ulike lave planter. De voksne sommerfuglene flyr i september – oktober før de overvintrer, de flyr så igjen fra slutten av mars til mai.

Utbredelse
----------

Flekkflatfly er utbredt i Europa, unntatt lengst i nord. I Norge er den sjelden og lokal og forekommer langs kysten fra Østfold til Vest-Agder.

Referanser
----------

1. 1 2  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 24. juli 2020. Besøkt 24. juli 2020.

Kilder
------

* Norges sommerfugler – Flekkflatfly [*død lenke*]
* Aarvik, L. Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) *Catalogus Lepidopterorum Norvegiae*. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe/Norsk Institutt for Skogforskning. ISBN 82-995095-1-3
* Nettsiden *Svenska Fjärilar*, med bildegalleri:

Eksterne lenker
---------------

* (en) *flekket flatfly* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *flekket flatfly* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *flekket flatfly* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *flekket flatfly* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *flekket flatfly* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *flekket flatfly* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Conistra rubiginosa* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Conistra rubiginosa* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata
**Samuel Wright Bodman III** (født 26. november 1938 i Chicago i Illinois, død 7. september 2018) var en amerikansk politiker. Han var energiminister i USA og viseminister i det amerikanske Finansdepartementet.

Han ble uteksaminert i 1961 med en grad i kjemiteknikk fra Cornell University.[] Han var medlem av Alpha Sigma Phi Fraternity og Sfinxen Head Society. I 1965 fullførte han sin Sc.D. i kjemiteknikk ved Massachusetts Institute of Technology (MIT),[] før han de neste seks årene var han ansatt som førsteamanuensis i Chemical Engineering ved MIT og begynte sitt arbeid innen finanssektoren som teknisk direktør for American Research and Development Corporation.[]

Deretter begynte han ved Fidelity Venture Associates, som var et datterselskap av Fidelity Investments.[] I 1983 ble han utnevnt til president i Fidelity Investments og han ble direktør i Fidelity Group of Mutual Funds.[] I 1987 begynte han hos Cabot Corporation, et Boston-basert selskap med global virksomhet innen spesialkjemikalier og materialer, der han satt som styreformann, administrerende direktør og senere som direktør.

Bodman var direktør for MITs School of Engineering Practice og medlem av Commission on Education ved MIT.[] Han var også medlem av American Academy of Arts and Sciences, og forvalter av Isabella Stewart Gardner Museum og New England Aquarium.[] 29. april 2009 ble Bodman valgt inn i styret til EI du Pont de Nemours and Company.[]

Bodman var gift med M. Diane Bodman. Han hadde tre barn, to stebarn, og åtte barnebarn.

Bodman fungerte som assisterende finansminister i regjeringen til president George W. Bush fra februar 2004.

Referanser
----------

1. ↑   Munzinger Personen, oppført som Samuel Bodman, Munzinger IBA 00000025197, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Former Energy Secretary Samuel Bodman Dies». *The New York Times* **(engelsk)**. 7. september 2018. Besøkt 8. september 2018.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Geni **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** Munzinger (iba)
 |
**Gudrun Lydholm** (f. Arskog) er en dansk offiser i Frelsesarmeen med kommandørs rang.

Gudrun Lydholm har teologisk embedseksamen fra Københavns Universitet. Hun er utdannet offiser i Frelsesarmeen ved William Booth memorial college i London (1965–1966)

25 november 1967 ble hun gift med Carl Lydholm. Sammen hadde de flere korpsordrer i Danmark og England fram til 1988. Da ble Carl Lydholm divisjonssjef for Østre div. i Danmark. I 1991 fikk han ordren som finanssekretær, og etter noen år fikk han også ansvar for eiendomsavdelingen. I 1997 ble han generalsekretær for Russland/SUS command og i 1999 territorieleder i Finland og Estland territorium. Ekteparet Lydholm var ledere for Frelsesarmeens arbeid i Norge, Island og Færøyene fra 2005 til 2011, da de ble pensjonert. Som pensjonist, er Gudrun Lydholm doktorgradskandidat ved Det teologiske fakultet ved Universitetet i Oslo. Avhandlingen hennes handler om kirketanken i Frelsesarmeen.

Hun var medlem av Frelsesarmeens International Doctrine Council fra 1992-2004. Hun har vært engasjert i det økumeniske liv i Danmark gjennom medlemskap i studiekomiteen, internasjonalt utvalg i Økumenisk Fællesråd og Det Danske Bibelselskab.
**Richard Hildebrandt** (født 13. mars 1897 i Worms, død 10. mars 1952 i Polen) var en tysk nazist og SS-general under andre verdenskrig som blant annet var sjef for *Rasse und Siedlungshauptamt*. Han deltok også første verdenskrig. 

Hildebrandt ble etter krigen dømt til døden for krigsforbrytelser og forbrytelser mot menneskeheten.

Hildebrandt deltok som frivillig under første verdenskrig og ble for sin innsats belønnet med Jernkorset klasse 2. Han hadde løytnants grad ved krigens slutt. Han ble deretter medlem av et frikorps. Han meldte seg inn i NSDAP i 1922 og i SA i 1923. Samme år deltok han i det mislykkede Ølkjellerkuppet. Senere på 1920-tallet flyttet han til USA. Her meldte seg atter inn i NSDAPs lokalfilial i New York og ble partifunksjonær. Han flyttet tilbake til Tyskland, hvor han i 1931 gikk fra SA og over til SS, hvor han etterhvert fikk graden *Obergruppenführer*. Han var mellom oktober 1939 og februar 1943 *Höherer SS- und Polizeiführer* i Danzig i Vestpreussen. Fra april 1943 og frem til slutten av andre verdenskrig var han sjef for *Rasse und Siedlungshauptamt*. Han ble under krigen belønnet med Jernkorset klasse 1. 

Ved RuSHA-rettssaken i Nürnberg 1947-1948 ble han dømt til 25 års fengsel for forbrytelse mot menneskeheten, for krigsforbrytelser og for å ha tilhørt en kriminell organisasjon (SS). Han ble deretter utlevert til Polen, der han ble stilt for retten for krigsforbrytelser. Her ble han dømt til døden og ble henrettet ved henging.

Referanser
----------

1. 1 2   rpb.lbz-rlp.de[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Nuremberg Trials Project, nuremberg.law.harvard.edu[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   Dienstaltersliste der Schutzstaffel der NSDAP, Stand vom 1. Dezember 1936[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |

Portal: Andre verdenskrig
**Richard Hilton** (født 17. august 1955 i Los Angeles, California, USA) er en amerikansk eiendomsmegler og barnebarn av Conrad Hilton, grunnleggeren av hotellkjeden Hilton. Han er far til Paris Hilton.

Han er nummer seks av åtte barn av Barron Hilton. Richard Hilton er siden 1978 gift med Kathy Hilton (1959-), sammen har de barna Paris Hilton (1981-), Nicky Hilton (1983-), Barron Hilton (1989-) og Conrad Hilton (1994-).

Hilton driver sammen med Jeff Hyland et meglerfirma, Hilton & Hyland, som har spesialisert seg på dyre villaer i Los Angeles-området, og han arbeider dels som megler og dels som styreformann i firmaene.[]

Til tross for hva som iblant skrives i media er Richard Hilton ikke eier av Hilton-hotellene.[] Hiltonfamiliens andel av aksjene i hotellkjeden ligger ifølge *The Times* på 5%, eid av Richard Hiltons far Barron Hilton.[]

Referanser
----------

1. ↑   The Peerage, The Peerage person ID p33433.htm#i334329, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   The Peerage person ID p33433.htm#i334329, besøkt 7. august 2020[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2 3 4   The Peerage[Hentet fra Wikidata]

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Geni
 |
**Gudsyoga** (tibetansk: *lha'i rnal 'byor*; sanskrit: *Devata-yoga*) er en grunnleggende praksis i vajrayana (esoterisk buddhisme) som innebærer visualisering av mentale bilder. Ifølge den tibetanske forfatteren Tsongkhapa, er Gudsyoga det som skiller buddhistisk tantra fra andre buddhistiske skoler.

Gudsyoga inneholder en **genereringsfase** (*kyerim*) og **fullførelsens fase** (*dzogrim*). I den førstnevnte oppløser man den mundane verden og visualiserer ens valgte guddom (yidam), dens mandala og ledsagende guder, noe som fører til identifisering med denne guddommelige realitet. I fullførelsens fase oppheves visualiseringen og identifiseringen med yidam i erkjennelsen av Śūnyatā eller tomhet. Denne fasen kan også inkludere den subtile kroppens energier.

Referanser
----------

1. ↑  Power, John; Introduction to Tibetan Buddhism, page 271
2. ↑  Garson, Nathaniel DeWitt; Penetrating the Secret Essence Tantra: Context and Philosophy in the Mahayoga System of rNying-ma Tantra, 2004, p. 52
3. ↑  Garson, Nathaniel DeWitt; Penetrating the Secret Essence Tantra: Context and Philosophy in the Mahayoga System of rNying-ma Tantra, 2004, p. 45
**Josef «Sepp» Weiler** (født 22. januar 1921 i Oberstdorf, død 24. mai 1997 i Kempten) var en tysk skihopper.

Han debuterte internasjonalt som 16-åring, i Holmenkollen i 1937. I VM i Lahtis i 1938 ble han nummer 29. Under VM i Cortina d'Ampezzo i 1941 hoppet han lengst, men ble bortdømt og fikk bare 4. plass. FIS annullerte i 1946 dette verdensmesterskapet, og etter krigen endret man fra tre til fem dommere i skihopping.

Sepp Weiler ble skadet og mistet synet på det venstre øyet da han var tysk soldat i Russland under krigen. Likevel fortsatte han hoppkarrieren etter at krigen var slutt. Årene etter krigen var hans beste i karrieren, vinteren 1948-49 vant han 35 av 36 renn.

I årene etter 2. verdenskrig ble tyske idrettsfolk i stor grad utestengt fra konkurranser i utlandet, blant annet vinter-OL i St. Moritz i 1948 og skiflyging i rekordbakken i Planica. Sammen med to andre hoppere fra Oberstdorf, Heini Klopfer og Toni Brutscher, tok Sepp Weiler initiativet til å få bygd skiflygingsbakken i Oberstdorf. Bakken ble åpnet i 1950. Sepp Weiler var en av tre hoppere som satte verdensrekord under den første skiflygingsuka i Oberstdorf. Han hoppet 127 meter 2. mars 1950.

Han ble nummer 8 i OL i Oslo i 1952 og nummer 26 i VM i Falun i 1954. Han var på det tyske laget i OL i Cortina d'Ampezzo i 1956, men måtte reise hjem før hopprennet fordi moren døde.

Sepp Weiler deltok i Hoppuka i 1953, 1953-54 og 1955-56. Hans beste enkeltresultat var 5. plass i Bischofshofen 11. januar 1953. Sammenlagt ble han nummer 5 i hoppuka 1953, den aller første hoppuka. Han la opp som skihopper i 1956.

Sepp Weiler var morfar til skihopper Frank Löffler.

Referanser
----------

1. 1 2   Gemeinsame Normdatei, besøkt 9. april 2014[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  FIS Ski Jumping: Sepp Weiler[*død lenke*]

Kilder
------

* Sepp-Weiler.com: Springerlegende Sepp Weiler aus der Nähe betrachtet ... (biografi)
* Skisprungschanzen-Archiv: Flying hills (med liste over verdensrekorder)
* Munzinger Online: Sepp Weiler
* Jens Jahn, Egon Theiner: *Enzyklopädie des Skispringens*. AGON Sportverlag, Kassel 2004. ISBN 3-89784-099-5, flere sider

Eksterne lenker
---------------

* (de) Sepp Weiler – Munzinger Sportsarchiv Rediger på Wikidata

* (en) Sepp Weiler – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Sepp Weiler – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Sepp Weiler – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Sepp Weiler – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Sepp Weiler – FIS (skihopping) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** Munzinger (sport)
 |
**Samuel Trevor Francis** (født 19. november 1834, død 28. desember 1925) var en engelsk foreningmann og salmedikter.

Liv og virke
------------

Han ble født i 1834 i en landsby nord for London. Hans far var en handelsmann og kunstner og flyttet familien til Hull ved den engelske kysten. Som barn ble han glad i poesi og utviklet også en lidenskap for musikk. Han ble med i kirkekoret da han var ni år. Menighetsmessig var han tilknyttet Plymouth Bretheren, og han var engasjert som musikalsk leder da evangelistene D.L Moody og I.D. Sankey besøkte London i 1870-årene. Salmene hans ble publisert i aviser og andre magasiner, og ble utgitt i bøkene *Gems from the Re­vised Ver­sion, with Po­ems* i 1891 og *O the Deep, Deep Love of Je­sus, and Other Po­ems* som kom ut i 1926, året etter hans død.

I *Norsk Salmebok* og *Norsk salmebok 2013* er han representert med en salme.

Litteratur
----------

* Aasmundtveit, Anne Kristin (1995): *Biografisk leksikon til Norsk Salmebok og Norsk Koralbok*, Verbum forlag, Oslo. ISBN 82-543-0573-0 Side 108.

Eksterne lenker
---------------

* Oppføring på Hymntime.com
* Oppføring på Songsandhymns.org

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** LCCN **·** MusicBrainz **·** Hymnary
 |
Bærmoseskov.
Boligområdet «Trigeparken».
Danmarks Japanske Have ligger syd for Trige.
**Trige** er en by i Østjylland, i Aarhus kommune, Region Midtjylland, med 2 810 innbyggere i januar 2019. Trige er en drabantby til Aarhus, og ligger ved sekundærrute 180, ca 14 km fra Aarhus og 26 km fra Randers. Europavei 45 passerer også vest for Trige.

Geografi og klima
-----------------

Byen ligger ca 76 meter over havet. Gjennomsnittstemperaturen er 7,2°C, med gjennomsnitt i juli på 15,9°C som den varmeste måneden og -1,3°C i januar som den kaldeste måneden. Gjennomsnittlig nedbør 693 mm.

Trige i dag
-----------

Trige består av en eldre del, med gamle, lave hus, og en del villaområder fra 1960-tallet. Trigeparken er et bryggeri fra 1970-tallet, og byen har skole, barnehage, bibliotek, idrettsforening og fritidsaktiviteter. Omkring 1990 ble skogen Bærmoseskov anlagt, en 80 hektar stor skog som brukes til rekreasjon, frø-avl og jakt. 

Trige kirke ble oppført på andre halvdel av 1100-tallet.

Referanser
----------

1. ↑  Statistikbanken - *Folketal 1. januar efter byområder og landdistrikter og tid - Trige*, besøkt 15. juni 2019.
2. ↑  Geonames - *Trige*, besøkt 16. juni 2019.
3. ↑  Climate-data.org - *Trige*, besøkt 16. juni 2019.
4. ↑  Danmarks kirker - *Trige kirke*, besøkt 16. juni 2019.

Eksterne lenker
---------------

* (da) Aarhus kommune
* (da) Den Store Danske - Trige
* (en) Trige – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** GeoNames
 |

Portal: Danmark
**Septemberforliket** (dansk: *Septemberforliget*) var en avtale som ble inngått den 5. september 1899 mellom De Samvirkende Fagforbund (nå Landsorganisationen i Danmark) og arbeidsgiverne i Dansk Arbejdsgiverforening. Avtalen slo fast at arbeidsgiverne hadde rett til å lede og fordele arbeidet, mens fagforeningene var de eneste som kunne inngå avtaler om lønns- og arbeidsforhold. Laurids Bing, Axel Heide og Herman Trier var de tre menn som spilte en nøkkelrolle i vedtagelsen av avtalen. Alle tre fikk derfor Fortjenstmedaljen i gull for deres innsats.

Septemberforliket avsluttet den 5. september 1899 arbeidsgivernes lockout, som da hadde betydd storkonflikt i syv måneder. Forliket tok utgangspunkt i de åtte punktene arbeidsgiverne hadde fremsatt som sine krav ved konfliktens start. Det inneholdt 13 paragrafer, tre midlertidige bestemmelser og en tilføyelse på tre punkter.

Selv om Septemberforliket ikke på alle punkter svarte til arbeidsgivernes åtte opprinnelige krav, var der dog i vid utstrekning tale om en seier til arbeidsgiversiden, mens dens ønske om å påføre fagbevegelsen et avgjørende strategisk nederlag ikke lyktes. Både fagbevegelse og Socialdemokratiet ble styrket de følgende år.

Septemberforliket fungerte som arbeidsmarkedets grunnlov og ble først erstattet av en ny Hovedaftalen i 1960. Den nåværende hovedavtale holder seg dog innenfor rammene av det opprinnelige Septemberforliket. Betegnelsen grunnlov er rimelig, da det grunnleggende konseptet i forliket er partenes gjensidige anerkjennelse av motpartens organisasjonsrett.

Kilder
------

* Den Store Danske – Septemberforliget

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |
**Fred Hopkin** (født 23. september 1895 i Dewsbury, død 5. mars 1970 i Darlington) var en engelsk fotballspiller. Han er en av ytterst få personer som har spilt for både Liverpool og Manchester United. Hans posisjon på banen var venstreving.

Hopkin startet sin karriere i Darlington i 1912. Her ble han værende til han ble hentet til Manchester United av manager John Robson i 1919. Han tilbragte 2 sesonger i klubben før han ble kjøpt til Liverpool av manager David Ashworth for £ 2 800 i mai 1921.

Han fikk sin debut for Liverpool i bortekampen mot Sunderland på Roker Park 27. august 1921 i en kamp Liverpool tapte 0-3. I denne sesongen var han sammen med Dick Forshaw de to eneste spillerne i klubben som var involvert i samtlige av de 46 kampene Liverpool spilte i.

Hans første mål for klubben måtte Hopkin vente på helt til 3. mars 1923 i hjemmekampen på Anfield mot Bolton i en kamp Liverpool vant 3-0. Kampen blir gjerne husket for at det brøt ut brann på tribunesektoren *Kemlyn Road* etter målet. Heldigvis ble ingen skadet i brannen.

Hopkin var med på liga-seirene både i 1922 og 1923. Han ble værende i klubben frem til august 1931, da han skiftet beite tilbake til sin gamle klubb Darlington.

Hopkin døde i 1970, 74 år gammel.

Statistikk
----------

**Liverpool**

### Kamper

* **1921-1931:** Ligakamper – mål: **335 kamper – 10 mål.**
* **1921-1931:** Totalt kamper – mål **360 kamper – 12 mål.**

### Medaljer

* **1921/1922:** Ligavinner 1. divisjon.
* **1922/1923:** Ligavinner 1. divisjon.

Se også
-------

* Statistikk om Liverpool FC.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* Profil på LFChistory.net
* Profil på Liverpools offisielle hjemmeside

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Berdjansk** (ukrainsk: Бердя́нськ, russisk: Бердянск) er en by ved nordkysten av Azovhavet i Zaporizjzja oblast i Ukraina. Berdjansk var den 38. største byen i Ukraina med 121 692 innbyggere i 2001. 

Byen er i Ukraina kjent for sin havn og industri og har en sammenhengende badestrand på cirka 11 kilometer som tiltrekker seg mange turister sommerstid, spesielt fra innlandet i Ukraina og fra Russland.

Byen ble grunnlagt i 1827 da fundamentet for en ny havn ble lagt. Den het da *Berdy*. Tre år senere fikk byen navnet *Novo-Nogaisk* (Ny Nagoisk). I 1841 fikk byen sitt nåværende navn etter elven Berda som renner ut i havet like ved. Mellom 1939 og 1958 het imidlertid byen *Osypenko*, oppkalt etter den sovjetiske helten Polina Osypenko. Dette navnet er nå brukt på en av nabobyene, hvor Osypenko ble født. Polina Osypenko var militær pilot og hun gjennomførte blant annet i 1938 verdens lengste sammenhengende flytur.

Den mest kjente personen fra Berdjansk i dag er modellen og skuespilleren Olga Kurylenko, som blant annet er kjent som Bond-pike i filmen Quantum of Solace. Den belgiske proffsyklisten Igor Abakoumov er også fra byen.

Berdjansk har tre vennskapsbyer: Bielsko-Biala i Polen, Yambol i Bulgaria og La Seyne-sur-Mer i Frankrike.

Under Russlands invasjon av Ukraina 2022 ble Berdjansk okkupert.  De russiske angriperne brukte Berdjansk for å forsyne de russiske styrkene i området med ammunisjon og utstyr, blant annet for angrepet mot Mariupol.

Referanser
----------

1. ↑  ; *Den nåværende befolkningen i Ukraina pr. 1. januar 2021*; utgiver: Ukrainas statistikkbyrå.
2. ↑   «Berdyansk: Life Under Russian Occupation», Institute for War and Peace Reporting, 8. april 2022
3. ↑   «Russia Uses Captured Port of Berdyansk to Resupply Southern Front», Maritime Executive, 21. mars 2022

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Berdiansk – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
Byer i Zaporizjzja oblast |
| --- |
| Administrativt senter: Zaporizjzja |
|  | 
* Berdjansk
* Dniprorudne
* Enerhodar
* Huljajpole
* Kamjanka-Dniprovska
* Melitopol
* Molotsjansk
* Orikhiv
* Polohy
* Prymorsk
* Tokmak
* Vasylivka
* Vilnjansk

 | Ukrainas flagg |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** SUDOC **·** NKC **·** GeoNames **·** BBC Things
 |
**Srebarna naturreservat** (*Природен резерват Сребърна, Priroden rezervat Srebarna*) er et naturreservat nordøst i Bulgaria (søndre Dobrudsja), nær landsbyen Srebarna, 18 km vest for Silistra og 2 km syd for Donau. Naturreservatet grenser i nord til Donau og inneholder innsjøen Srebarna med omkringliggende område. Reservatet ligger langs Via Pontica, trekkfuglruten mellom Europa og Afrika.

Reservatet dekker 6 km² med vernete områder og en buffersone på 5,4 km². Innsjøen er mellom 1 til 3 meter dyp. En har opprettet et museum her, med utstoppa dyr som er typisk for reservatet.

Historie
--------

Srebarna har vært studert i lange tider av utenlandske biologer, men den første bulgarske forskeren som viste interesse for området var Aleksi Petrov, som besøkte reservatet i 1911. I 1913 ble hele søndre Dobrudsja en del av Romania, men ble en del av Bulgaria igjen i 1940. Området ble da igjen besøkt av Petrov.

Området ble erklært et naturreservat i 1948 og har vært en Ramsar-område siden 1975. Reservatet ble en del av UNESCOs verdensarvliste i 1983.

Legender
--------

Det finnes flere legender om hvordan navnet på innsjøen ble til. Den ene er om en khan med navn *Srebrist*, som døde i området mens han kjempet en ujevn kamp mot Petsjenegere. En annen historie forteller om en båt full av sølv (*srebro* på bulgarsk) langs bredden av innsjøen. Ifølge en tredje historie så kommer navnet av den sølvaktige refleksjonen av lyset fra fullmånen i vannet, noe som er den mest sannsynlige forklaringen.

Flora
-----

Det finnes vannplanter, som siv i og rundt innsjøen. Reservatet inneholder 67 plantearter, og noen av dem er utrydningstruet utenfor Srebarna.

Fauna
-----

Området har en mangfoldig fauna. 39 pattedyr, 21 reptiler og padder og 10 fiskearter lever i reservatet, i tillegg til 179 fuglearter, som reservatet er mest kjent for. Noen av disse fugleartene er krøllpelikan, knoppsvane, grågås, and, sivhauk, blåstrupe, kjøttmeis, hegre og skarv.

Eksterne lenker
---------------

* World Conservation Monitoring Centre
* UNESCO
* Srebarna – virtuell rundreise

| * v
* d
* r
Verdensarvsteder i Bulgaria (liste) |
| --- |
|  | 
* Nesebăr (1983)
* Bojanakirken (1979)
* Madararytteren (1979)
* Pirin nasjonalpark (1983)
* Rila kloster (1983)
* Klippekirkene i Ivanovo (1979)
* Srebarna naturreservat (1983)
* Den trakiske graven i Svesjtari (1985)
* Den trakiske graven i Kazanlak (1979)

 | Bulgarias flagg |
| Årstallene angir når stedet ble tatt opp på verdensarvlisten. |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** SUDOC **·** GeoNames **·** Ramsar
 |
***Gastraulacus*** er en slekt av biller som ligner smellere (Elateridae).

Utseende
--------

Middelsstore (gjerne ca. 9-13 millimeter), noe brede, litt flate, blankt svarte råtevedbiller. Hodet er forholdsvis lite og lett nedoverbøyd. Antennene er 11-leddete, omtrent så lange som hode + pronotum, sagtakkede i den ytre delen, det første leddet er noe forstørret, omtrent så langt som de tre neste til sammen. Brystskjoldet (pronotum) er klokkeformet, litt bredere enn langt, noe hvelvet, med såvidt uttrukne bakhjørner. En tapp på forbrystet griper inn i en grop på mellombrystet og billene kan "smelle" med å brekke denne tappen ut av gropen, i likhet med smellerne. **Dekkvingene** er avlange, parallellsidige, så brede som eller litt smalere enn brystskjoldet. **Beina** er temmelig korte, mørke.

Levevis
-------

Biologien til denne slekten synes å være ukjent, men larvene lever trolig i død ved.

Utbredelse
----------

Slekten er utbredt i den neotropiske økosonen (Nicaragua, Fransk Guyana, Peru).

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien smellere, Elateroidea
			* Familien råtevedbiller (Eucnemidae) Eschscholtz, 1829
				+ Underfamilien Eucneminae Eschscholtz, 1829
					- Stammen Eucnemini Eschscholtz, 1829
						* Slekten ***Gastraulacus*** Guérin-Ménéville, 1843
							+ *Gastraulacua atratus* Guérin-Ménéville, 1843
							+ *Gastraulacus bisulcatus* (Latreille, 1834)
							+ *Gastraulacus cavifrons* Horn, 1882
							+ *Gastraulacus nevermanni* Barber, 1925

Litteratur
----------

Eksterne lenker
---------------

* Bilde av *Gastraulacus bisulcatus*
* Bilde av *Gastraulacus cavifrons*
* (en) *Gastraulacus* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata
En **trigger**, også noen ganger kalt **kontaktmikrofon** eller **triggermikrofon**, er en sensor enten inne i en elektronisk tromme eller festet til en akustisk tromme, for å sende et signal til en trommemodul som spiller av en lydfil (som som regel representerer trommen signalet kommer fra) hver gang trommestikken eller pedalen møter trommer.
På akustiske trommesett sees dette som regel på som erstatning for mikrofoner, ved liveshow eller studiobruk.
Det finnes flere grunner for å bruke triggere. En av dem kan være at ved bruk av blastbeats så kan lyden av en akustisk basstromme ved raske gjentatte slag oppfattes som en serie buldring istedenfor rene slag. Ved å bruke triggere kan man som regel høre hvert slag, selv om det avhenger av hvilken lyd modulen spiller av.

Hvordan det virker
------------------

En triggermikrofon festes på en tromme (dersom dette er et elektrisk trommesett, er det allerede trigger inne i trommen), som berører skinnet på trommen. Når trommestikken eller pedalen treffer trommeskinnet, og det vibrerer, sendes et signal fra triggeren til en trommemodul. Når trommemodulen mottar signalet, sender den en forvalgt lyd til eventuelle miksebord, som en vanlig mikrofon, så det publikum hører er en forhåndslaget lyd, som blir aktivert av berøring av trommeskinnet (derav navnet «trigger»).
Basstrommen er den vanligste trommen å bruke triggere på, men det hender at artister bruker de på hele settet, som regel unntatt cymbaler og hi-hater.

Fordeler
--------

En klar fordel, som nevnt tidligere i artikkelen, er at det er mulig å spille raske gjentatte slag med klarhet. Alle slagene får likt volum, så det spiller liten rolle hvor hardt man spiller.
Trommeslageren kan spare tid, siden han som regel slipper å stemme trommene, og å mikke de opp.

Ulemper
-------

Fordi alle slagene får likt volum (gjelder ikke for elektriske trommesett) får man mindre mulighet for dynamisk spilling.
Utstyret koster som regel også en god sum penger, spesielt hvis man skal ha «sikkert» utstyr; jo dyrere de er, jo mindre sjanse er det for at triggermikrofonen, misoppfatter slag (for eksempel, trommeslageren slår et slag, og modulen spiller av flere, eller ingen).
Mange fans ser på triggere som juksing, fordi det ikke spiller noen rolle hvor hardt artisten slår.

Andre bruksområder
------------------

Triggerpads (omtrent det samme som de som brukes i elektroniske trommesett) kan brukes til opplæring og trening.
Mike Portnoy, trommeslageren i Dream Theater har en slik triggerpad som han bruker for å telle opp slagene i starten før en sang (istedenfor på hi-haten eller andre komponenter av settet). Resten av bandmedlemmene og crewet hører opptellingen, og vet når sangen begynner.

Se også
-------

* Basstromme
* Trommesett
* Mikrofon
* Dream Theater
* Mike Portnoy

Eksterne lenker
---------------

* DDrum triggerprodusent