recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Version 7 Unix: /etc listing som viser init og rc
Version 7 Unix: innholdet av et /etc/rc Bourne shell skript
**init** er i Unix og Unix-lignende operativsystemer den første prosessen som startes under oppstart av datamaskinen. Det er en daemon som kjører inntil systemet slås av. Den er den direkte eller indirekte foreldreprosessen til andre prosesser og adopterer automatisk alle foreldreløse prosesser. Init startes av operativsystemkjernen ved å bruke et hardkodet filnavn; en kjernepanikk inntreffer hvis kjernen er ute av stand til å starte den. Init tildeles vanligvis prosessidentifikator 1.

I UNIX System III og UNIX System V var funksjonaliteten til init forskjellig fra forsknings-Unix og dens BSD derivater. Bruken i de fleste Linux-distribusjoner har tradisjonelt benyttet den tradisjonelle init. En nylig variant på Linux-systemer er systemd, som stort sett er kompatibelt med System V. Slackware bruker BSD-stil oppstart, mens andre som Gentoo har deres egne versjoner.

Flere erstatninger av init-implementasjonen har blitt laget, og prøver å oppheve begrensninger i standardversjonene. De inkluderer launchd, Service Management Facility, systemd og Upstart. I de senere år har systemd blitt tatt i bruk av alle større Linux-distribusjoner.

Eksempel: Init-script i Fedora
------------------------------

Red Hat erstattet SysVinit med systemd i Fedora versjon 15 og i Red Hat Enterprise Linux versjon 7. Her er et eksempel på SysVinit-script for eldre versjoner.

```
#!/bin/sh
#
# <daemonname> <summary>
#
# chkconfig: <default runlevel(s)> <start> <stop>
# description: <description, split multiple lines with \
# a backslash>

### BEGIN INIT INFO
# Provides: 
# Required-Start: 
# Required-Stop: 
# Should-Start: 
# Should-Stop: 
# Default-Start: 
# Default-Stop: 
# Short-Description: 
# Description: 
### END INIT INFO

# Source function library.
. /etc/rc.d/init.d/functions

exec="/path/to/<daemonname>"
prog="<service name>"
config="<path to major config file>"

[ -e /etc/sysconfig/$prog ] &&. /etc/sysconfig/$prog

lockfile=/var/lock/subsys/$prog

start() {
 [ -x $exec ] || exit 5
 [ -f $config ] || exit 6
 echo -n $"Starting $prog: "
 # if not running, start it up here, usually something like "daemon $exec"
 retval=$?
 echo
 [ $retval -eq 0 ] && touch $lockfile
 return $retval
}

stop() {
 echo -n $"Stopping $prog: "
 # stop it here, often "killproc $prog"
 retval=$?
 echo
 [ $retval -eq 0 ] && rm -f $lockfile
 return $retval
}

restart() {
 stop
 start
}

reload() {
 restart
}

force\_reload() {
 restart
}

rh\_status() {
 # run checks to determine if the service is running or use generic status
 status $prog
}

rh\_status\_q() {
 rh\_status >/dev/null 2>&1
}

case "$1" in
 start)
 rh\_status\_q && exit 0
 $1
 ;;
 stop)
 rh\_status\_q || exit 0
 $1
 ;;
 restart)
 $1
 ;;
 reload)
 rh\_status\_q || exit 7
 $1
 ;;
 force-reload)
 force\_reload
 ;;
 status)
 rh\_status
 ;;
 condrestart|try-restart)
 rh\_status\_q || exit 0
 restart
 ;;
 \*)
 echo $"Usage: $0 {start|stop|status|restart|condrestart|try-restart|reload|force-reload}"
 exit 2
esac
exit $?

```

Referanser
----------

1. ↑  Fedora SysV Initscripts, Fedora Project, 26. november 2013
Forskjellige brystvorteskjold
**Brystvorteskjold** er vanligvis et piercingsmykke som dekker delvis eller helt brystvorten. Smykket kan også mer sjelden holdes på plass ved et klebestoff, sug, eller ved friksjon.

Beskrivelse
-----------

Kvinne med brystvorteskjold
Hovedhensikten til et brystvorteskjold er å løfte, pryde, eller pynte brystvorten og brystet, i likhet med andre piercingsmykker. Et brystvorteskjold kan være glatt i overgangen mellom brystvorte og bryst, dette gjøres for å kamuflere skjøtene.

Som oftest er den formet som en plate med et hull i midten, hvor brystvorten trer igjennom. Dette kan gjøre så brystvorten stikker lenger ut. De finnes i svært mange forskjellige utforminger og størrelser.

Brystvorteskjoldet var tidligere ofte assosiert med Strippeklubber, men ble allmenn kjent og alminneligsert til hele verden da Janet Jackson blottet brystet på TV under Super Bowl XXXVIII 1. februar 2004.

Eksterne lenker
---------------

* Brystvorteskjold hos Encyclopedia BMEzine
**Marijan Žužej** (født 8. februar 1934 i Maribor, død 18. desember 2011) var en jugoslavisk vannpolospiller som deltok i De olympiske leker i 1956 i Melbourne og 1960 i Roma.

Žužej vant en olympisk sølvmedalje i vannpolo under Sommer-OL 1956 i Melbourne. Han var med på det jugoslaviske laget som kom på andreplass i vannpoloturneringen bak Ungarn. Finalerunden besto av seks lag, det jugoslaviske laget vant tre kamper og tapte en og spilte én uavgjort. Ungarn, som vant alle fem kampene, fikk ti poeng og sølvvinnerne Jugoslavia sju. Žužej spilte alle sju kampene i OL-turneringen.

Fire år senere, i Sommer-OL 1960 i Roma, spilte han alle sju kampene og scoret seks mål, da Jugoslavia endte på fjerdeplass.

OL-medaljer
-----------

* 1956 Australias flagg Melbourne - Sølv Sølv i vannpolo, Jugoslavias flagg Jugoslavia

Referanser
----------

1. ↑   «Preminuo Marijan Žužej, srebrni olimpijac iz 1956. - Sport - vaterpolo - Večernji list», besøkt 24. september 2013[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Marijan Žužej – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Marijan Žužej – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Marijan Žužej – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Marijan Žužej – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (hr) Marijan Žužej – Kroatias olympiske komité Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Brystkreftforeningen** er en pasientforening for brystkreftberørte
--------------------------------------------------------------------

Brystkreftforeningen ble etablert i 1990 etter påtrykk fra Den Norske Kreftforening og mange brystkreftopererte. I 1992 hadde foreningen representantskap, hovedstyre og sekretariat med daglig leder på plass. Flere lokalforeninger ble dannet samme år, og allerede etablerte brystkreftforeninger sluttet seg til. Ved årsskiftet 1993/1994 hadde foreningen 40 lokalavdelinger og 2800 medlemmer. I 1995 ble kontaktgruppen for unge brystkreftopererte etablert.

Pr 1. mars 2023 hadde foreningen 55 lokalforeninger og 15 000 medlemmer.

Medlemsbladet ATHENE utgis tre ganger årlig.

Formål
------

Å gi hjelp og støtte til brystkreftdiagnostiserte og personer med mutasjon i brystkreftgener, og fremme og ivareta deres interesser overfor politiske og administrative myndigheter.

Kilder
------

* Fakta om Brystkreftforeningen

Eksterne lenker
---------------

* Les mer om brystkreft

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Vincentinerne** eller **lasaristene** (egentlig **Misjonens kongregasjon**, forkortes **C.M.**) er en katolsk kongregasjon. Den ble grunnlagt av St. Vincent de Paul i 1625.

Kongregasjonens viktigste formål er evangelisering av fattige, formasjon av kleresiet, og utenlandsmisjonene. Den har i overkant av 4 000 medlemmer, både prester og legbrødre. Det finnes også en søsterkongregasjon, **vincentinerinnene**, og en gruppe for legkvinner.

Vincent de Paul stiftet kongregasjonen for at den skulle drive omsorg for de fattige i Paris. Det første hovedkvarteret var *Saint Lazare* i Paris – derav kallenavnet *lasaristene*. Den ble etterhvert en internasjonal orden. Først fikk den et annet hus i Paris og etablerte seg flere steder i Frankrike. Det ble også sendt prester som etablerte hus i Italia (1638), Tunis (1643), Alger og Irland (1646), Madagaskar (1648), Polen (1651) og Tyrkia (1783).

Etter at pave Alexander VII gav kongregasjonen høyere status i 1655, ble det utviklet ordensregler som bygget på jesuittenes regel. De ble publisert i Paris i 1668 under tittelen *Regulae seu constitutiones communes congregationis missionis*.

Ved utbruddet av den franske revolusjon ble St. Lazare plyndret av mobben, og kongregasjonen ble undertrykt. Den ble gjenopprettet av Napoleon i 1804 etter ønske av pave Pius VII, opphevet igjen i 1809 som følge av Napoleons feide med paven, og atter en gang gjenopprettet i 1816. Lasaristene ble utvist fra Italia i 1871 og fra Tyskland i 1873, under kulturkampen mot den katolske kirke. Senere er den blitt tillatt igjen i begge land.

I 2007 hadde mannskongregasjonen rundt 4.100 medlemmer, hvorav 3.200 er prester. De øvrige er lekbrødre.

Referanser
----------

1. ↑   famvin.org[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* De østerrikske vincentinernes nettsted
* Vinziwiki – *Vinzentinische Enzyklopädie*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Universalis **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** HDS **·** NKC **·** NKC **·** NKC
 |
**Vincenzo Cuccia** (født 20. mars 1892 i Palermo, død 2. mars 1979 i Palermo) var en italiensk fekter som deltok i de olympiske leker 1924 i Paris.

Cuccia ble olympisk mester i fekting under Sommer-OL 1924 i Paris. Han var med på det italienske laget som vant lagkonkurransen i sabel foran Ungarn og Nederland. De andre på laget var Guido Balzarini, Marcello Bertinetti, Renato Anselmi, Bino Bini, Oreste Moricca, Oreste Puliti og Giulio Sarrocchi.
Han var også med og på det italienske laget som kom på tredjeplass i lagkonkurransen i kårde bak Frankrike og Belgia.

OL-medaljer
-----------

* 1924 Frankrikes flagg Paris - Gull **Gull** i fekting, sabel lagkonkurranse Italias flagg Italia
* 1924 Frankrikes flagg Paris - Bronse Bronse i fekting, kårde lagkonkurranse Italias flagg Italia

Eksterne lenker
---------------

* (en) Vincenzo Cuccia – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Vincenzo Cuccia – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Vincenzo Cuccia – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

* (it) Vincenzo Cuccia – Italias olympiske komité Rediger på Wikidata
Et brystbein fra menneske
**Brystbein** (latin *sternum*, av gresk στέρνον, *sternon*, «mannens brystkasse») er på mennesket et langt flatt bein formet som et slips og lokalisert midt på brystkassen. Slik bidrar det til å beskytte hjertet, lungene og større blodårer.

Sternum består av *manubrium*, «kroppen» og *processus xiphoideus*, sammenføyd med brusk som i 50- til 70-årsalderen omdannes til bein.

Brystbeinet minner om et romersk gladiatorsverd, noe som har gitt navn til øverste del, «håndtaket» eller *manubrium sterni*. Midtdelen kalles «kroppen» eller *corpus sterni*, mens spissen nederst kalles *processus xiphoideus*, etter det greske ordet for «sverd», *xyphos*.

Hos menn er brystbeinets «kropp» oftest over dobbelt så lang som «håndtaket», mens den hos kvinner er kortere, og ordet *sternon* som Galenos tok i bruk om brystbeinet, viser til menns bryst, ikke kvinners bryst. I 1.500 år etter Galenos, frem til renessansen, var det latinske *os pectoris* den foretrukne betegnelsen på brystbeinet.

Referanser
----------

1. ↑  Kenneth Saladin: *Anatomy and Physiology: The Unity of Form and Function,* 5. utgave (s. 266) ISBN 978-0-07-352569-3
2. ↑  Per Holck: «brystkassen» i *Store medisinske leksikon* på snl.no. Hentet 10. juli 2023 fra
3. ↑  «Manubrium», *Anatomy almanac*
4. ↑  «Sternum», *Anatomy almanac*

Eksterne lenker
---------------

* (en) Sternum – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Sternum – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data)
 |
**Knut Theodor «Gle» Gleditsch** (født 3. juli 1938, død 13. februar 2001) var en norsk sportskommentator fra Sande i Vestfold.

Etter en tid til sjøs og utdannelse som bedriftsøkonom fra Handelshøyskolen BI, ble han journalist i *Sportsmanden* i 1962, gikk til *Morgenbladet* i 1964, før han i 1966 startet for NRK Fjernsynet. Der kommenterte han fotball og alpint. Han kommenterte en rekke cupfinaler, landskamper, tippekamper, samt syv VM-sluttspill for statskanalen.

Gleditsch sluttet i NRK i 1991 og begynte å jobbe for TV 3, hvor han i mange år kommenterte fra Mesterligaen, blant annet Rosenborgs berømte seier over AC Milan i 1996 og Ole Gunnar Solskjærs seiersmål for Manchester United i 1999. Han kommenterte også enkelte kamper i fotball-VM 1998 som del av «Team Gleditsch» der sønnene Pål og Espen Gleditsch var reporter og fotograf, mens datteren Kine var journalist for *Det Nye*. Som kommentator kombinerte han faglig styrke med humor og humør.

Gleditsch døde av kreft 62 år gammel og rakk å få med seg sju verdensmesterskap i fotball og 76 tippekamper fra England.

Knut Th. Gleditsch var grandnevø av biskop Jens Gran Gleditsch.

Diskografi
----------

* Jonas Fjeld Bing Bang Band: *Pans Fløyte* (1974)
* Vazelina Bilopphøggers: *Slitin i knea* (1981)
* Totenschlager: *Stjernehits* (1987)
* Totenschlager: *Jørgen Engum A/S* (1990)
* Geithus Idrettslag: *Geithus I.L. – 100 år for idretten* (1992)

Referanser
----------

1. ↑   journalisten.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Knut Th. Gleditsch er død». VG. 13. februar 2001. Besøkt 27. januar 2018.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Knut Th. Gleditsch på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) Knut Th. Gleditsch hos Filmfront Rediger på Wikidata
* (en) Knut Th. Gleditsch på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Knut Th. Gleditsch på MusicBrainz Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Knut Strompdal** (født 1881, død 1954) fra Velfjord var en norsk forfatter bosatt på gården Strompdal i Velfjord (en del av Brønnøy kommune siden 1964). I 1923 fikk han stipend fra Norsk Folkeminnesamling og begynte å reise rundt for å samle inn materiale for dem, hovedsakelig på Helgeland. Men han dro også så langt nord som til Saltdal og sørover til Namdalen. Dette arbeidet holdt han på med helt frem til sin død. Knut Strompdal hadde god kontakt både med folk i distriktene og med fagfolk. Mesteparten av det innsamlede materialet ble gitt til Institutt for folkloristikk. Velfjord historielag, som han var med på å starte, har kopi av dette materialet. Strompdal samlet også mye stoff om samene sitt liv og virke. I 2009 ble dette materialet gitt ut i verket *Samane i helg og yrke*. Han var lidenskapelig opptatt av botanikk og samlet også planter på sine reiser, i 1940 ble hans *Planteliste for Velfjord* publisert i bind 80 av Nytt magasin for naturvidenskapene, den beskriver omtrent 600 ulike planter. Mye av materialet han fikk samlet inn forble upublisert, men det ble etterhvert hentet frem fra arkivene og resulterte i nye utgivelser. Han er den eldre broren til Ivar Strompdal. Han skrev på nynorsk og var en ivrig forkjemper for nynorsk og dialektord.

Bibliografi
-----------

* *Gamalt frå Helgeland*, (1929)
* *Gamalt frå Helgeland II*, (1938)
* *Gamalt frå Helgeland III*, (1939)
* *Samene i helg og yrkje*, (2009)

Referanser
----------

1. ↑   Digitalarkivet, www.digitalarkivet.no, besøkt 14. juli 2021[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Strompdal, Knut (1996). *Gamalt frå Helgeland*. Velfjord Historielag. s. 3-6. ISBN 8299191025.
* *Årbok for Helgeland*. 1970. s. 21-23.
* *Årbok for Helgeland*. 1998. s. 104-114.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** BIBSYS **·** Geni **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |

Portal: Litteratur
**Solgunn Ivana Valstad** (født 1982), med artistnavnet **Sunny IV**, er en norsk sanger, låtskriver og ideutvikler hos Eventmakerne. Hun er født og oppvokst i Ålesund.

Hun deltok som barn i underholdningsprogrammet *Dacapo* på NRK, og var også med i flere talentkonkurranser, blant annet i TV3s Juniorsjansen som 13-åring og i tv-programmet Popstars som 18-åring. Hun kom på andreplass i NRKs *Talentiaden* som 15-åring og ga samme år ut et julealbum lokalt i Møre og Romsdal, *Stille natt.* I forbindelse med utgivelsen holdt hun en rekke julekonserter sammen med lokale musikere. Hun flyttet til Bergen da hun var sytten år og innledet samarbeide med blant annet musikerne Geir Luedy og Hans Petter Aaserud i *Your Favourite Music*, og hadde arbeidssted som studiomusiker i *Lydriket*. Hennes samarbeide med Aaserud resulterte i rockelåten «Carrie» og deltagelse i norske Melodi Grand Prix i 2009. Hun var frontfigur og rockevokalist i bandet Jack som gav ut albumet *Do U Know Jack* og gjorde videoene «Star» og «Eating Out». I 2013 deltok hun i *The Voice* på Sondre Lerches lag, og hun har vært å se på *Beat for beat* i 2013 og 2016 . Solgunn har gjort oppdrag for ulike prosjekter, samt jobbet som eventartist for Virvel Underholdning.

Referanser
----------

1. ↑  tryllebjorn (22. mai 2009). «Sunny - Carrie». Besøkt 19. juni 2018.
2. ↑  Jan Ole Kristensen (14. februar 2007). «Jack - "Eating Out"». Besøkt 19. juni 2018.
3. ↑  Cato Ingebrigtsen (7. mars 2017). «Solgunn & Lisa - Cold War (The Voice Norge)». Besøkt 19. juni 2018.
4. ↑  Cato Ingebrigtsen (1. april 2016). «Beat 4 Beat - Solgunn - Walls (Susanne Sundfør)». Besøkt 19. juni 2018.
5. ↑  Cato Ingebrigtsen (1. april 2016). «Beat 4 Beat - Solgunn & Hanne - Telephone (Lady GaGa)». Besøkt 19. juni 2018.
6. ↑  Cato Ingebrigtsen (1. april 2016). «Beat 4 Beat - Solgunn - D e over (Sondre Justad)». Besøkt 19. juni 2018.
7. ↑  SalabyGyldendal (2. desember 2014). «På låven sitter nissen - Jul i Salaby». Besøkt 19. juni 2018.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Solgunn Valstad på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Australsk kenguruhund** er i likhet med amerikansk staghound en «lurcher», en blandingshund der 2 ulike mynder utgjør basis, men også andre raser kan inngå.

Opprinnelse og alder
--------------------

Benevnelsen «kenguruhund» må nok tilskrives hundens fartsegenskaper og spenst, snarere enn måten å løpe på. Trolig ble «rasen» unnfanget i Australia en gang mot slutten av 1800-tallet. Man tror de som startet prosess hadde erfaring med lurchere fra England. Trolig er denne hunden opprinnelig en krysning mellom skotsk hjortehund og greyhound, men den har trolig ogsåinnslag fra andre hunderaser. I så måte har terriere tradisjonelt vært en del benyttet.

Utseende, anatomi og fysikk
---------------------------

Kenguruhunden har mye til felles med skotsk hjortehund og greyhound. Det er umulig å si noe konkret om størrelsen, fordi den varierer ganske mye, annet enn at den er relativt stor til mynde å være. Pelsen er glatt og forekommer i mange farger og kombinasjoner. Grå til gråbrun er mest vanlig.

Bruksområde
-----------

Kenguruhunden er først og fremst avlet for hetsjakt på kanin og annet småvilt, men den holdes i noen grad som familiehund. Den skal være svært hurtig, utholdende og energisk.

Lynne og væremåte
-----------------

Man kan ikke si noe konkret om lynnet, annet enn at det nok varierer med blodslinjene. Tradisjonelt regnes kombinasjoner med mynder som rolige og vennlige familiehunder.
**Kristoffer Gunvald Hanstensen Grøtli** (født 27. juni 1933, død 11. juli 2004) var en norsk kombinertløper og musiker fra Kvikne.

I 1956 ble han nummer 2 i kombinert i Holmenkollen, og året etter vant han kombinertrennet i Svenska Skidspelen i Skellefteå. I 1958 tok han bronsemedalje i NM; Samme år ble han nummer 29 i VM i Lahtis. Han vant også det 40 kilometer lange Eidsfjellrennet mellom Vingelen og Kvikne i 1958.

Grøtli spilte trekkspill i dansebandet Kviknegutta, som han startet som 15-åring sammen med Håkon Kleven i 1948. Sammen med Gunnar Lindemark, som kom med senere, kalte de seg Grøtlis Trio. Da Kristoffer Grøtli dro i militæret i 1953, ble gruppa omdøpt til Kviknegutta, ettersom ingen av medlemmene da het Grøtli. Kristoffer Grøtli kom med igjen i 1955. Kviknegutta hadde en periode den senere kjente sangeren Ivar Simastuen som medlem.

Av yrke var Kristoffer Grøtli gårdbruker. Han overtok gården Grøtli nordre på Kvikne i 1963, og drev den til han døde i 2004. Gården ble nedlagt etter hans død.

Referanser
----------

1. ↑  Jakob Vaage og Tom Kristensen: *Holmenkollen – Historien og resultatene*. De norske Bokklubbene, Stabekk 1992. ISBN 82-525-1678-5 (s. 227, digitalisert av Nasjonalbiblioteket)
2. ↑  Svenska Skidspelen: Pristagare i Svenska Skidspelen Arkivert 13. mars 2016 hos Wayback Machine. (1947–2011)
3. ↑  Hans Lysaker: Ski-NM 1953-1962 Arkivert 1. mars 2011 hos Wayback Machine. (besøkt 11. januar 2012)
4. ↑  Hermann Hansen, Knut Sveen: *VM på ski '97 Trondheim*. Adresseavisens Forlag, Trondheim 1996. ISBN 82-7164-044-5 (s. 66, digitalisert av Nasjonalbiblioteket)
5. ↑  Kvikne.no Arkivert 10. mars 2016 hos Wayback Machine. (2. april 2011, besøkt 11. januar 2012)

Kilder
------

* Inger Kristine Grøtli: Kristoffer Grøtli[*død lenke*] (GeoCities-sider arkivert hos ReoCities, besøkt 11. januar 2012)
**Kristoffer Brækken** (født 5. september 1885 i Beitstad i Nord-Trøndelag, død 20. november 1971) var en norsk gårdbruker, forretningsfører og politiker (V).

Han var sønn av gårdbruker Jakob Brækken og Anne Røsæg, og giftet seg i 1907 med Eleonora Thun fra Verran. Han drev slektsgården Brekken i Beitstad 1909–1947. Ved siden av gårdsdriften var han herredskasserer i Beitstad 1905–1923, kasserer i Beitstad kommunale elektrisitetsverk 1915–1918 og forretningsfører for herredets provianteringsråd under den første verdenskrig. Han var revisor i NTE og Folla Tresliperi 1920–1924 og for Fylkesbilene 1923–1942. Brækken ble fylkesrevisor i Nord-Trøndelag fylkeskommune i 1926 og revisjonssjef i 1934, og fratrådte stillingen i 1945.

Brækken var en tid medlem av Beitstad herredsstyre for Venstre, og satt som ordfører 1926–1928.

Brækken var virksom som lokalhistoriker på sine eldre dager.

Referanser
----------

1. 1 2 3  «Dødsfall». *Trønder-Avisa*: 4. 22. november 1971.
2. ↑  «Folketelling 1910 for 1727 Beitstad herred. Kristofer Brækken». Digitalarkivet. Besøkt 13. september 2015.
3. ↑  «Offisiell valgliste for Venstre for Beitstad herred». *Inntrøndelagen*. 28. september 1925.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni
 |
**Øra stadion** ligger i Torvikbukt i Gjemnes kommune i Møre og Romsdal. Idrettsanlegget ligger på havnivå ved Bergsøyfjorden og er bygd hovedsakelig for friidrett og fotball.

Anlegget har fotballbane med gressdekke som holder internasjonale mål (105 x 67 meter). Løpebanen for friidrett holder også internasjonale mål og er 400 meter lang og har seks løpebaner. Løpebanen har grusdekke.

Øra stadion ble bygd tidlig på åttitallet og offisielt innviet i juni 1984. Finansieringen av idrettsanlegget var et spleiselag mellom bygdefolket (dugnadsarbeid), Norsk Tipping, Gjemnes kommune og Torvikbukt Idrettslag. Øra stadion eies av Torvikbukt Idrettslag.

Klubber og idretter
-------------------

Torvikbukt Idrettslag står for fiidrettsavktivitetene, som har vært en viktig fritidsinteresse, og idrett for befolkningen i Torvikbukt.

Reinsfjell Fotballklubb står for fotballaktivitetene, som også har vært en veldig viktig fritidsinteresse for befolkningen. Reinsfjell Fotballklubb har ikke hatt seniorlag siden 1996-sesongen,, men har flere aldersbestemte lag for gutter og jenter.

Torvikbukt Hardhauslag ble stiftet av en gjeng ungdommer som tidlig på 1990-tallet begynte å drive med mer utradisjonelle idretter og aktiviteter som fjellklatring i svært alpine fjell og triathlon. De begynte å arrangere Torvikbukt Triathlon i 1993, med start og målgang på Øra stadion.

Mesterskap
----------

Kretsmesterskap i friidrett for Møre og Romsdal friidrettskrets har vært arrangert flere ganger på Øra stadion. Disse mesterskapene har på det meste huset flere hundre deltakere.

I 1999 arrangerte Torvikbukt Idrettslag norgesmesterskap i triathlon. Der ble det for første og eneste gang delt ut kongepokal i Torvikbukt. Mesterskapet ble også dekket med en fyldig reportasje av NRK Sportsrevyen.

Det har også blitt arrangert én kretsmesterskapsfinale i fotball på Øra stadion. Den ble spilt mellom Reinsfjell Fotballklubb og Clausenengen Fotballklubb i 1992 for jenter 12-14 år. Clausenengen vant kampen og ble kretsmestere.

Referanser
----------

1. ↑  Leivdal, Leiv Tore (1983). *Gards- og ættesoge for Gjemnes*. Gjemnes kulturstyre. s. 251.
2. ↑  «Øra stadion innviet». *Tidens Krav*. 19. juni 1984.
**Kristofer Myhre** (født. 30. januar 1856 i Skien, død 8. januar 1945 i Drammen) var en norsk politiker, brukseier og direktør som var overformynder i Drammen. Myhre var grunnlegger av Rødskog Bruk i 1886, Rødskog Guldlistefabrik i 1887 og Gøteborg Guidiistefabrik i 1897. Han var også direktør for Drammens Trævarefabrik og Chr. Wriedts Bryggeri. I 1890-årene kjøpte han «Strømsgodsets pleiehjem» som han moderniserte og utvidet. I 1914 solgte han det til kommunen, som videre innrettet det til et pleiehjem. Rødskog skole ble senere bygd på tomten bak pleiehjemmet.

Utdanning
---------

* 1873 var han student.
* 1874 tok han befalsutdanning og nådde rangen som major i 1907.

Karriere
--------

I 1881 hadde han overtatt Kristiania Trevarefabrik sammen med Hans Hofgaard fra Lier, og her startet han opp produksjon av gulvlister. I 1882 utløste han Hofgaard og drev forretningen alene til 1884 da han opptok ing. Leif Nilsen som medeier. I 1886 overtok Nilsen bedriften mens Myhre reiste til Drammen hvor han overtok Rødskogen Dampsag på Gulskogen sammen med brukseier W. Stibolt. Dampsaga ble grunnlagt av N. P. W. Hansen og Herman Warlo i 1862–63 og var en av de første dampsagene ved Drammenselva, i 1866–67 var det også blitt anlagt høvleri. I perioden 1872–83 var ing. Hansen eneeier, i tilegg drev han et verksted og et båtbyggeri. Da de overtok bruket endret de navn fra Rødskogen Dampsag til Rødskog Brug. Allerede fra starten hadde Myhre planene klare til å bygge en gullistefabrikk. Den 21. januar 1888 leverte fabrikken sin første leveranse på 12 meter tapetlister til Harald Lyche & Co. Produksjonen startet i det små, men da produksjonen ble maskinell produserte fabrikken over en million meter i året og arbeidsstokken gikk fra 7 ansatte i 1887, til 45 ti år senere. På det meste hadde fabrikken ca. 150 ansatte. I 1910 ble Rødskog Guldlistefabrik og Rødskog Brug slått sammen og omdannet til et aksjeselskap under navnet Rødskog Brug & Guldlistefabrik A/S.

Familie
-------

Kristofer Myhre var født i 1856 som sønn av kjøpmann Gudmund Fredrik Myhre (1827-1901) og Betty Fabricius (1832-1913) fra Skien. Broren hans var Sogneprest Jonas Blom Myhre (født. 17. mars 1862, Skien) og Direktør Jacob Fabricius Myhre (født. 5. september 1860 i Skien). Han var gift to ganger, først med Valborg Wexelsen fra 1855 til 1889, deretter fra 1893 med Ellen Clarissa Kiøsterud (født. 16. september 1865).

Referanser
----------

1. ↑   urn.nb.no, side(r) 346[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Drammen byleksikon-ID myhre-kristofer-1856-1945[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   urn.nb.no, side(r) 4[Hentet fra Wikidata]
4. ↑
5. ↑  «Buskeruds Blad 1945.01.09». Drammen, Norge. 1945. s. 4.
6. ↑  Sellæg, Jo. (1992). *Drammen*. xx#: Brakar. s. 119. ISBN 8291263000.
7. 1 2  *Hvem er hvem?*. Kunnskapsforl. 1934. s. 346.
8. 1 2  *Made in Drammen*. Drammen Rotary. 2011. s. 26-29. ISBN 9788230317259.
9. ↑

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Drammen byleksikon **·** Prabook
 |
**Casimir Wilhelm von Scholten** (født 1752, død 1810) var guvernør på St. Thomas og St. Jan i to perioder. Første periode varte fra 1800 til den britiske okkupasjonen startet 31. mars 1801 og han ble etterfulgt av briten John Clayton Cowell. Andre periode startet i 1803 og ble også denne gang avsluttet i forbindelse med en britisk okkupasjon av Dansk Vestindia i 1807.

Casimir Wilhelm von Scholten var gift med Catharina Elisabeth de Moldrup (født 1764, død 1804) og var far til Peter von Scholten, som ble Dansk Vestindias generalguvernør og var den ansvarlige for avskaffelsen av slaveriet i Dansk Vestindia.

Market Square (Markedsplassen) i den østlige enden av Dronningens gade i Charlotte Amalie på St. Thomas het opprinnelig Casimir Square, oppkalt etter Casimir Wilhelm von Scholten.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Willum von Rømeling** | **Guvernør på St. Thomas og St. Jan**(1803–1807) | Etterfølger:**McLean** |
| Forgjenger:**Balthazar Frederik Mühlenfels** | **Guvernør på St. Thomas og St. Jan**(1800–1801) | Etterfølger:**John Clayton Cowell** |

Portal: Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni
 |
**Wenche Christiane Pruszyńska** (født 4. januar 1897 i Vadsø, død 5. november 1944 i Warszawa) var en norsk skjønnlitterær oversetter og polsk grevinne. Hun var datter av diplomat Nikolai Grove Prebensen og Christine Elisabeth Guldberg Heuch.

Oppvekst
--------

Familien flyttet til Arendal samme år som Wenche ble født, da faren ble utnevnt til fylkesmann i Nedenes Amt. Wenche vokste opp i Arendal og på familiens bolig på Utnes på Hisøy. Familien bodde i St.Petersburg mellom 1906 og 1918, da faren var norsk sendemann i Russland.

Polsk grevinne og oversetter
----------------------------

Wenche Christiane Grove Prebensen ble i 1920 gift med grev Czesław Pruszyński, polsk sendemann i Kristiania fra 1919-1921. Hun ble da polsk grevinne og arbeidet som norsk skjønnlitterær oversetter. Hun oversatte fra polsk til norsk.

Hjelpearbeider
--------------

Under den polsk-sovjetiske krig i 1919-1921 ledet hun komiteen for nødlidende flyktninger, syke og sårede i Polen. For sin innsats ble hun utnevnt til ridder av ordenen *Polonia Restituta*. Hun mottok også storkorset av Ridderorderen av den Hellige Grav i Jerusalem.

Død
---

Da andre verdenskrig brøt ut bodde hun og mannen i Polens hovedstad Warszawa. Hun døde i 1944 som følge av skader hun fikk under Warszawaoppstanden. I 1950 ble hennes båre brakt til Norge. Her ble hun og mannen gravlagt i Risør.

Referanser
----------

1. 1 2   Store norske leksikon, Store norske leksikon-ID Wenche\_Christiane\_Pruszyńska[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Wenche Grove Prebensen - Diplomatdatteren som ble polsk grevinne og nødhjelpsarbeider, *Avtrykk.no*, 01.12.2021
3. ↑  Wenche Christiane Pruszyńska, Store Norske Leksikon

Eksterne lenker
---------------

* «Ambassador I. Woicka - Żuławska in Arendal and Risor», fra den polske ambassadens nettsider

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Rae kommune** er en landkommune i Harju fylke i Estland. Kommunen har cirka 16 900 innbyggere (2015) og et areal på 207 km². Kommunens administrasjonssenter ligger i Jüri. I nord grenser kommunen mot Tallinn og begynner å utvikle forstadskarakter for hovedstaden.

Nordover i retning av Ülemistesjøen i Tallinn kommune ligger landbruksområdet mellom Jüri og Assaku, som den stedlige maleren Olav Maran (født 1933) har beskrevet i impresjonistisk stil. I nyere tid har industri- og boligfelt også strukket seg sørover fra innsjøen og fortrengt landbruksmark langs motorveien både i Tallinn og Rae kommuner.

Allerede i jernalderen begynte menneskene å hogge ned skogen for å dyrke opp området og skaffe ved til jern-ovner. Mer enn 100 hellige steinfelt, ofte med helleristninger, ble delvis eller helt ødelagt av landbruksprogrammer i sovjet-perioden.[]

Referanser
----------

1. ↑  ; *Det estiske landinspektorat*; besøksdato: 11. mars 2018.
2. ↑  ; *Estlands statistikkbyrås statistikkdatabase*; besøksdato: 10. juni 2021.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Rae Parish – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
Kommuner i Harju fylke |
| --- |
| Harjus fylkesvåpen | Bykommuner | Keila **·** Loksa **·** Maardu **·** Tallinn | Estlands flagg |
| Landkommuner | Anija **·** Harku **·** Jõelähtme **·** Kiili **·** Kose **·** Kuusalu **·** Lääne-Harju **·** Raasiku **·** Rae **·** Saku **·** Saue **·** Viimsi |
| Historiske kommuner | Aegviidu **·** Kehra **·** Keila **·** Kernu **·** Kõue **·** Loksa **·** Nissi **·** Padise **·** Paldiski **·** Saue (bykommune) **·** Vasalemma |

Portal: Estland

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
Et par passivt støydempende øreklokker laget av Husqvarna.
Kvinne med varmende øreklokker uten støydemping.
**Øreklokker** er utstyr designet for å dekke en persons ører, og har ofte en bøyle som enten går over eller bak hodet samt en kopp på hver side til ørene. Øreklokker brukes oftest som hørselvern mot støyende omgivelser både i arbeid og på fritid, som for eksempel på konserter, under skyting, støvsuging, plenklipping, osv. Det lages også øreklokker for andre formål som for eksempel varmeplagg eller til å høre på musikk.

Amerikanske *Occupational Safety and Health Administration* (OSHA) anbefaler bruk av hørselsvern hvis arbeidsgiver utsettes for et gjennomsnittlig støynivå med intensitet på 85 dBA over et 8 timers skift. Hørselvern er absolutt påkrevd hvis ansatte utsettes for gjennomsnittlig støy med intensitet 90 dBA eller mer over et 8-timers skift. Amerikanske *Mine Safety and Health Administration* (MSHA) har samme krav som OSHA. Både OSHA og MSHA krever også at arbeidstakere bruker hørselvern dersom de enten har nedsatt hørsel eller ikke enda har tatt hørselstest.

Ørepropper er spesielt nyttig for folk som utsettes for overdrevent støyende utstyr eller omgivelser (80 dB eller mer).

Anbefalt maksimal støyeksponering iht. det amerikanske National Institute for Occupational Safety and Health (NIOSH) | Støynivå i dB(A) | Maksimal daglig eksponeringstid |
| --- | --- |
| 85 | 8 Timer |
| 91 | 2 Timer |
| 97 | 30 Minutter |
| 103 | 7 Minutter |

Se også
-------

* Øreplugg

Referanser
----------

1. ↑  «Hearing Conservation». *www.osha.gov* **(engelsk)**. Arkivert fra originalen 9. juli 2019. Besøkt 23. februar 2018.
2. ↑  Mine Safety and Health Administration. *Compliance Guide to MSHA's Occupational Noise Exposure Standard*. U.S. Department of Labor.
Den amerikanske countryartisten og låtskriveren Jerry Jeff Walker skrev den populære sangen «Mr. Bojangels» i 1968. Foto av artisten fra en konsert i 2002.**«Mr. Bojangles»** er en populær amerikansk countrysang som ble skrevet av og innspilt med countryartisten Jerry Jeff Walker (født 1942) i 1968. Sangen har seinere blitt tolket av en mengde andre sangere og band, ofte i jazz- eller folkrockstil, og regnes av mange som en moderne klassiker, evergreen eller standardlåt. Versjonen med The Nitty Gritty Dirt Band oppnådde en 9. plassering på Billboards salgslister over poplater i 1971.

Bakgrunn
--------

«Mr. Bojangles» ble direkte inspirert av livshistorien til en hjemløs, alkoholisert gateartist og steppedanser som Walker møtte tilfeldig i et fengsel i New Orleans etter en massearrestasjon i 1965 knyttet til en mordetterforskning. Politiet hadde gitt denne personen kallenavnet «Mister Bojangles», trolig etter den afro-amerikanske danseren Bill Robinson (1878–1949) som var kjent fra flere filmer og sceneopptredener i USA, særlig på 1930-tallet, under artistnavnet «Bojangels». Slangordet «bojangles» har blitt forklart med både «sorgløs» og «kranglefant».

Coverversjoner
--------------

Blant berømte artister som har spilt inn «Mr. Bojangles», kan nevnes Sammy Davis jr. Chet Atkins, Whitney Houston, Billy Joel,Bob Dylan, Don McLean, The Byrds, Harry Belafonte, Frank Sinatra, Elton John, Arlo Guthrie, Nina Simone, John Denver, Neil Diamond, Robbie Williams, Jim Croce, Michael Jackson og Cat Stevens. I Norge er versjonen med jazzsangeren Radka Toneff (1952–1982) særlig kjent. Den er med på hennes debutalbum *Winter Poem* fra 1977. I Sverige hadde Family Four en versjon med svensk tekst på 1970-tallet.

Se også
-------

* Bill «Bojangles» Robinson (1878–1949), afro-amerikansk danser
**Heterofili** er en betegnelse på en seksuell orientering som innebærer at en person blir seksuelt tiltrukket av det motsatte kjønn. Blant mennesker er heterofili ansett for å være den vanligste seksuelle orienteringen (mens hos for eksempel dvergsjimpansen er bifili muligens det vanligste)

Ordet heterofili kommer av de greske ordene *heteros* som betyr ulik, og *philos* som betyr venn.

Ordet *streit* brukes ofte i dagligtale for å omtale heterofile, i motsetning til *skeiv* for homofile og bifile. *Heterofili* og uttrykket *heteroseksualitet* brukes ofte om hverandre, men sistnevnte gir sterkere konnotasjoner til en ren seksuell tiltrekning.

Begrepets historie
------------------

Begrepet heteroseksualitet ble opprinnelig tatt i bruk av homoaktivisten Karl Maria Kertbeny i 1868 for å beskrive en «sykelig pervers» tiltrekning til det motsatte kjønn, og som motsetning til homoseksualitet, som den gang ble brukt om en tilsvarende tiltrekning til personer av samme kjønn. I det 20. århundre ble uttrykket heteroseksualitet og senere heterofili tatt i bruk, spesielt av homobevegelsen, for å referere til seksualitet mellom personer av forskjellig kjønn, og som motsetning til uttrykkene homoseksualitet og homofili. Før det 20. århundre ble det ikke brukt noen spesiell betegnelse på det som ble oppfattet som vanlig seksualitet, og også idag er bruken av begrepene heterofili og heteroseksualitet gjerne begrenset til sammenhenger hvor det er nødvendig å skille dem fra homofili.

Se også
-------

* Heteronormativitet
* Homofili

Referanser
----------

1. ↑  «ordbok.no». Besøkt 18. mars 2021.
2. ↑  apollon.uio.no - 1500 dyrearter praktiserer homsesex
3. ↑  «Store medisinske leksikon». Besøkt 18. mars 2021.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC **·** BNE
 |
**Radès** er en havneby på nordkysten av Tunisia. Den ligger i guvernementet Ben Arous, ca. 9 km fra hovedstaden Tunis. 

Byen hadde ca. 60 000 innbyggere i 2014.

Idrett
------

Radès har arrangert en rekke internasjonale idrettsmesterskap. De arrangerte Afrikamesterskapet i basketball 2015, og Tunisias landslag i fotball spiller hjemmekampene sine på Stade Olympique de Radès. Byens merittere klubblag i basketball heter Étoile Sportive de Radès.

Radès har også arrangert bl.a. Afrikamesterskapet i friidrett 2002, det arabiske mesterskapet i friidrett 2005, finalen i Afrikamesterskapet i fotball 2004, finalene i Håndball-VM 2005 for menn og U23-middelhavsmesterskapet i friidrett 2016.

Kjente personer
---------------

Noen kjente personer fra Radés er:

* Omar Abada, profesjonell basketballspiller
* Safia Farhat, kunstner

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Radès – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Øredamsnegl** (*Radix auricularia*) er et bløtdyr og tilhører familien damsnegler som er en del av gruppen vannlungesnegler (Basommatophora).

Utseende
--------

Skallhøyde er 23-35 millimeter og det har 4-5 vridninger. Skallet er stort og dekker sneglens kropp, brunlig, men fasong og farge kan variere en del. Å lese et skall vil si å holde det på en spesiell måte slik at antall vridinger kan telles og høyden kan måles. Åpningen skal vende mot deg og toppen opp. Skallet er høyrevridd. Mål er skallhøyde og nummer er vridninger. Kroppen er lysere grågrønn.

Skallet har litt av samme form som hos blæresnegler. Damsnegler har flate og brede tentakler. Hos blæresnegler er de tynne og runde. Men det er vanskelig å skille mellom artene og noen arter kan bare skilles på indre anatomiske forskjeller.

Levevis
-------

Øredamsnegl lever i næringsrike tjern og dammer, med frodig vegetasjon. De finnes på grunt vann, ofte i eller like over vannkanten. I Norge i Borrevatn ved Horten og i Pasvik i Finnmark.

Øredamsnegl er tvekjønnet, for å kunne legge egg kreves allikevel to snegler, som under paringen, befrukter hverandre gjensidig.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* bløtdyr (Mollusca)
	+ snegler (Gastropoda)
		- lungesnegler (Pulmonata)
			* vannlungesnegler (Basommatophora)
				+ overfamilie Lymnaeoidea
					- familie damsnegler (Lymnaeidae)
						* **øredamsnegl** (*Radix auricularia* (Linnaeus 1758) )   
						synonym: *Lymnaea auricularia*

Referanser
----------

1. ↑   Artsdatabanken takson-ID 121005, besøkt 13. september 2022[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) *øredamsnegl* – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen Rediger på Wikidata

* (en) *øredamsnegl* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *øredamsnegl* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *øredamsnegl* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *øredamsnegl* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *øredamsnegl* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *øredamsnegl* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *øredamsnegl* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Radix auricularia* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata
**Asperudveien** (1-51, 2-34) er en vei i grenseområdet mellom Hauketo og Holmlia i bydel Søndre Nordstrand i Oslo. Veien går sørover langs Holmliaveien mot Holmlia senter, før den dreier øst og går på bro over Østfoldbanen ved Holmlia stasjon. Etter en rundkjøring bukter den seg nordover gjennom boligstrøk via en snuplass og ender som blindvei etter at den har dreid mot øst og sør igjen. Veien har flere forgreninger i boligområdene. Det er gangveiforbindelse nordover mot Ljabrudiagonalen og Hauketo stasjon.

Navnet kommer av husmannsplassen *Asperud* (under *Leirdal* gård i Prinsdal) og ble vedtatt i 1952, men veien ble omregulert i 1980. Broen over Østfolbanen ble utvidet i 2010. Bebyggelsen langs veien består av lavblokker, rekkehus og villaer.

Referanser
----------

1. ↑  Jf. folketelling 1910 i Digitalarkivet.

Kilder
------

* Oslo byleksikon

Eksterne lenker
---------------

* «Oslo kommune – Bydelsoversikt (A)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.

Portal: Oslo

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Oslo Byleksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Tiigrihüpe** (norsk: *Tigersprang*) er et statlig IT-prosjekt i Estland, som ble startet i 1996 av regjeringen med bevilgninger over statsbudsjettet fra 1997. Prosjektets mål var å utvikle avanserte, allmenne IT-tjenester og infrastruktur i Estland, skaffe bredbånd til alle skoler, og samtidig bygge opp estisk IT-kompetanse og -industri. Tiigrihüpe bygger blant annet på kompetansen som etter den estiske uavhengigheten fantes ved et kybernetisk institutt som lå i Tallinn i sovjetperioden.

Prosjektet utviklet også rutiner og teknologi for anti-hacking-oppdrag, og i 2007 bidro dette til at NATO opprettet et anti-cyber-krigføringssenter i Tallinn – NATO Cooperative Cyber Defence Centre of Excellence. Estland har også satset mye på digitalt tilgjengelige offentlige tjenester og saksbehandling.

Prosjektet ga også delfinansiering til oppbygging av den digitale encyklopedien *Estonica*, som drives av Eesti Instituut (Det estiske institutt).

Eksterne lenker
---------------

* Tiigrihüpe – Offisiell hjemmeside.
* Estonica Arkivert 13. april 2010 hos Wayback Machine. – estisk online faktaleksikon.

Portal: Estland
***Aspidolea bleuzeni*** er en bille som hører til gruppen hornbiller i familien skarabider (Scarabaeidae).

Utseende
--------

En nokså liten, blank, kraftig, mørkbrun hornbille. Hodet, pronotum og beina er mørkbrune, dekkvingene gulbrune med en stor, kileformet svart flekk i midten som fortsetter langs sømmen helt bak. I tillegg er det svarte, kommaformede flekker på "skuldrene" og nær vingespissen. Disse artene mangler horn og kan ligne på mange andre skarabider. Slekten ligner mye på slekten *Cyclocephala*, som den ikke er svært klart avgrenset fra.
Et kjennetegn er at maxillene (underkjevene) hos *Aspidolea* har en dusk av lange hår.
Antennene består av 10 ledd med en kort klubbe. Arten har en forholdsvis lang, avrundet firkantet "snute".

Levevis
-------

Lite eller ingenting er kjent om biologien til disse billene, bortsett fra at de voksne er aktive om natten og kommer til lys.

Utbredelse
----------

Arten er bare kjent fra Fransk Guyana.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
			* Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
				+ Underfamilien hornbiller, Dynastinae MacLeay, 1819
					- Stammen Cyclocephalini
						* Slekten *Aspidolea* Bates, 1888
							+ ***Aspidolea bleuzeni*** Dechambre, 1992

Kilder
------

* Generic Guide to New World Scarab Beetles - *Aspidolea*  Arkivert 26. november 2017 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Aspidolea bleuzeni* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Aspidolea bleuzeni* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* *Aspidolea bleuzeni* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* Dynastidae du monde- sjekkliste over artene
Max Friedinger, 1929
**Max Friediger** (født 9. april 1884 i Budapest, død 9. april 1947 i København) var en dansk rabbiner og overlevende fra Holocaust.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Max Friediger var sønn av handelsmannen Leopold Friediger. Han gikk på gymnasium i Budapest og studerte etter abitur ved Kaiser-Wilhelm-Universität - der han ble dr.phil. - og fikk dessuten teologisk utdannelse på Hildesheimer-seminariet i Berlin. Deretter ledet han fra 1909 til 1911 *Talmud-Thora-Schule* i Praha og var dosent ved lærerseminaret der.

### Rabbiner

Han hadde så embeder som rabbiner i Pohrlitz i Mähren og i Oderberg i Schlesien før han i 1920 ble valgt til overrabbiner ved Det mosaiske Troessamfund i København. Han overtok etter rabbi Max Schornstein. Da han tok over, var det oppstått en indre motsetning innen det jødiske samfunn, mellom «Vikingene» (sasimilerte, dansktalende og konservative) og «Russerne» (fattige, svake i dansk, og ofte bundister eller sionister.)

I 1933 var han vert da kong Christian X besøkte synagogen. I 1935 besøkte han Palestina og året etter publiserte han en entusisatisk skildring av besøket; *Landet, der genopbygges*.

Etter den tyske okkupasjonen av Danmark ble Friediger internert sammen med mange andre danske jøder tatt som gissel av den tyske okkupasjonsmakten i 1943 i det åpne statsfengselet ved Horserød. Han var dermed allerede internert da mange dansker klarte å hjelpe sine jødiske medborgere i sikkerhet til Sverige. Senere ble Friediger sammen med flere jøder deportert med skip og krøttervogn til Theresienstadt konsentrasjonsleir, dit de ankom 6. oktober.

Friediger førte ministerialbok over de ca. 480 danske jøder i leiren og utgav en beretning om livet i Theresienstadt. I april 1945 ble han sammen med mange andre reddet av de svenske Røde Kors-transporter med *De hvite bussene*, under ledelse av Folke Bernadotte.

Etter andre verdenskrig publiserte han en beretning om livet i konsentrasjonsleiren.

Bibliografi
-----------

Friedigers forfatterskab omfatter blant annet:

* *Jødernes Historie* (1934/1938)
* *Landet, der genopbygges* (1936)
* *Grundtræk af Jødedommens Etik* (1938).
* *Theresienstadt* (1946)

Referanser
----------

1. 1 2   Database of the Terezín Memorial, Terezín Memorial Database ID te-friediger, besøkt 15. mars 2021[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3   Dansk Biografisk Leksikon, 3. utgave[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Dansk biografisk leksikon, Dansk Biografisk Leksikon-ID Max\_Friediger[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   Gravsted.dk[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Hans Günther Adler: *Theresienstadt. Das Antlitz einer Zwangsgemeinschaft 1941-1945* Nachwort Jeremy Adler. Wallstein, Göttingen 2005 ISBN 3-89244-694-6 (Reprint der 2. verb. Auflage Mohr-Siebeck, Tübingen 1960. 1. Aufl. ebd. 1955)
* Axel Feuß: *Das Theresienstadt-Konvolut*, Altonaer Museum in Hamburg, Dölling und Galitz Verlag, Hamburg/München 2002, ISBN 3-935549-22-9.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Dansk biografisk leksikon **·** Prabook **·** BIBSYS **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** LIBRIS
 |

Portal: Andre verdenskrig