recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Den østlige enden av Favignana
**Favignana** er en italiensk øy i øygruppen De egadiske øyer. Den ligger vest for Sicilia. Øya er med et areal på 19 km² den største av øyene i øygruppen.[] Der er kun én by på øya. Den ligger midt på øyas nordkyst hvor en bukt danner en naturlig havn. Øya utgjør sammen med de to mindre øyer, Levanzo og Marettimo kommunen Favignana med om lag 4100 innbyggere, hvorav om lag 3200 bor på øya Favignana.[] Det høyeste punkt på øya er Monte Santa Caterina, 314 moh. Der er ferjesamband til Trapani på Sicilia og til de to andre øyene i øygruppen.

Favignana nevnes første gang omkring år 400 f.Kr. som et fønikisk bosted.[] I 1081 kom normannerne til øya, hvor de blant annet oppførte den fortsatt eksisterende borg på øyas høyeste punkt, Monte S. Caterina. Siden middelalderen har et vesentlig næringsliv på øya vært fangst av tunfisk.[] Imidlertid er den gått sterkt tilbake på grunn av overfiskeri og konkurranse fra tunfiskfangsten på de store hav.[] Man kan imidlertid ved kysten umiddelbar vest for byen fremdeles se en av de gamle tunfiskfangerstasjoner som er en av de få i Italia som fortsatt er aktiv.[]

Favignana er også kjent for sin utnyttelse av den tuff som øya består av. Den har vært utnyttet helt siden romertiden og mange steder på øya sees disse utgravninger stadig. Langs kysten sees enn videre mange klippegrotter. Der har tidligere vært skog på øya, men skogen er i dag borte, og vegetasjonen er typisk maki.

Havnen i Favignana

Eksterne lenker
---------------

* (en) Favignana – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** GND **·** LCCN
 |
***Exact*** var en norsk gratisavis med månedlige utgivelser. Den ble grunnlagt i april 1995 og lagt ned i desember 2009. Første utgave kom på gata i 28. mai i stiftelsesåret, med distribusjon til Gjøvik, Hamar og Lillehammer, samt tettsteder i omegnen. Opplaget var i starten 5000 aviser og økte til 8000 i løpet av få måneder. Deretter ble distribusjonsområdet gradvis økt til å omfatte store deler av Hedmark, Oppland samt deler av Buskerud, Oslo og Lillestrøm. Siste utgave kom 4. desember 2009.

Målgruppen var unge mennesker mellom 15 og 35 år. Innholdet har fokusert på film, musikk, kultur og intervju med skuespillere, musikere og lignende med alt fra lokale helter til verdensstjerner.

Historikk
---------

Utgiverselskapet Mjøsa Avismedia ble stiftet av sju personer fra Gjøvik: Audun Berger Nielsen, Erlend Refsdal, Frode Hermanrud, Kenneth Dahlby, Kim Thomas Jægersen, Odd Atle Dahlby og Anders Baksetersveen. Alle hadde da mange års bakgrunn fra lokalradio og sto for alt redaksjonelt og grafisk arbeid. Frode Hermanrud kom med navneforslaget som gav avisen navn.

Starten ble gjort uten store investeringer. Samarbeid med Høgskolen i Gjøvik gav tilgang til produksjonsutstyr og praksismulighet for ingeniørstudentene ved grafisk linje. En tid hadde Exact kontor ved høgskolen, men flyttet snart inn i kontorlokaler i Gjøvik sentrum. Fra 2003 fungerte Exact også som praksisplass for elever ved studieretningen for medier og kommunikasjon ved Gjøvik videregående skole. Formatet startet som tabloid, men var en lang periode nedskåret tabloid (magasinformat).

Exact tok initiativet til et annonsesamarbeid mellom flere gratisaviser i 2000 – Gratisavisenes samkjøring (GAS) – mellom *Exact*, *PlanB* (Trondheim), *Filter* (Bergen) og *Scooter* (Oslo) – gav et samlet opplag på 150 000 aviser. Det gjorde gratisavisene til et mer interessant annonsemedium for større annonsører. Samarbeidet varte til *Scooter* og *Filter* gikk konkurs i 2001. Etter dette var opplaget til *Exact* 25 000.

I 2001 var økonomien i *Exact* også anstrengt, og eierne vedtok å selge avisen til Hamar Media, et konsern som utgir dagsavisen *Hamar Arbeiderblad*, driver lokalradioene Exact HitFM i Hamar og Elverum samt er medeier i TV Innlandet. Dette gav nye muligheter til å fremme kunst og kultur i Mjøsområdet. Konkrete eksempler er LandsbyLarm og PopPartner som har blitt virkelighet takket være lokalt samarbeid. Avisen trykkes i konsernets eget avistrykkeri på Hamar.

I mai 2005 feiret man tiårsjubileum med stort arrangement og gratis konsert i Gjøvik. På den måten levde man opp til det som var avisens slagord siden starten: gratis nytelse.[*klargjør*]

Dårlig økonomi var grunnen til at konsernstyret i Hamar Media i 2009 valgte å legge ned avisen.

Kilder
------

* Siste nummer for Exact (Oppland Arbeiderblad)

Eksterne lenker
---------------

* Gratisavisen Exact Arkivert 18. februar 2006 hos Wayback Machine.
* PopPartner Arkivert 7. februar 2006 hos Wayback Machine.
**«To slapphe mennesker»** er en coverlåt med den norske humortrioen Prima Vera, opprinnelig utgitt 3. desember 1979 på musikkalbumet *Salmer og sanger vi gjerne hiver*. Sangen er innspilt 27.-30. august samme år i Roger Arnhoff Studio i Oslo. Jonas Fjeld Band var kompband.

Originalen heter «Two Sleepy People». Melodien ble skrevet av Hoagy Carmichael
og teksten av Frank Henry Loesser. Den ble fremført i filmen *Thanks for the Memory* fra 1938 av Bob Hope og Shirley Ross. Samme år ble den utgitt på plate av både Ella Logan/Hoagy Carmichael og Fats Waller and His Rhythm.

Prima Veras tekst er direkte oversatt og blir sunget av Tom Mathisen og Turid Backer. Den handler om et par som sitter i en stol sammen på nattetid. De sier ikke stort, men koser seg veldig i hverandres selskap. De avslutter med et smellkyss. Teksten var en av de få Prima Vera sangene som Herodes Falsk ikke var med på å skrive/oversette, og sangen ble med siden de manglet noen minutter til å fylle opp albumet. Backer er forøvrig avbildet på innsiden av albumomslaget hvor hun er i studio ved mikrofonen, og Mathisen kjente henne siden de den gang jobbet sammen i et reklamebyrå. Mathisens kone heter forøvrig også Turid til fornavn, men er ikke samme person som Backer.

«To slapphe mennesker» ble i år september 2000 gitt ut på *Rest of the best vol 2,5*.

Referanser
----------

1. ↑  *Absolute Prima Vera* – cover informasjon)
2. ↑  Mail fra Herodes Falsk til Prima Vera fan – juni 2012
«***To storlygera***» er et skillingstrykk. Alf Prøysen presenterte det i sin visespalte i «Magasinet for alle», årgang 1958. Prøysen mente at Alv Schiefloe kunne ha en finger med i bildet angående denne visa. Den er også kjent under tittelen «**Hain Ola kom rekanes til bygda**».

Teksten
-------

**1.**Hain Ola kom rekan te bygda den våren  

da presten på nytt skulle ta seg en dreng,  

og han Ola fikk plassen og arbeid på gården,  

for mat og for klær og for ti ort i peng.  

Men arbeid ble han Ola hurtig lei av,  

og ville gjerne vekk fra heile greia.  

Men presten ha skrevet kontrakt med hain Ola  

og villa itj slepp han på sett eller vis.  

  

**2.**En dag ut på sommarn sto hain Ola hos presten  

og dreia på huva og sukka og sa:  

Ja presten må unnskyld men no e æ nesten  

ja aldeles nødt te å reis heri fra.  

For kjerringa mi skriv og ber innstendig,  

hu lenges etter mæ så overhendig,  

og sjuk e a stakkar og dårlig te helsa,  

hu skriv at hu sørga sæ mesta ihjel.  

  

**3.**Da Ola var ferdig tok presten av lomma  

et brev og så sa han alvorlig og streng:  

Din frekkhet min Ola, jeg nesten blir stum av  

jeg aldri har hatt slik en løgner til dreng.  

Det gjør meg ondt og rent ut sagt forferdet  

at du kan stå å lyve så forherdet,  

jeg fikk just i dag dette brev fra din kone  

og her skal du høre hva hun skriver til meg.  

  

**4.**Hun skriver at du er så slem til å drikke  

og vanskjøtter henne i høyeste grad,  

og penger til mat og til klær får hun ikke  

når du går og rangler i dager på rad.  

Nu tjener hun det lille hun kan trenge  

og ønsker du blir borte riktig lenge,  

du skjønner min Ola din løgn ikke hjelper,  

kontrakten skal holdes til året er slutt.  

  

**5.**Hain Ola så dum ut da presten var ferdig,  

har kjerringa mi kunna skreve no slikt?  

Javisst, svarte presten, er det så merkverdig?  

Ja da skal om en ting vi værra forlikt.  

At presten her i bygda og hain Ola,  

dæm e de største løgneran på jorda.  

For aldri har æ hatt og æ har inga kjerring  

nei aldri så mye som bak på mi hand.

Kilder
------

* De gamle visene 5 med Alf Prøysen, Forlaget For Alle, Oslo 1983
**Kerry Armstrong** (født 12. september 1958 i Melbourne, Australia) er en australsk skuespiller på film, tv og teater. Hun er en av kun to skuespillere som har vunnet to Australian Film Institute Awards (AFI Awards) det samme år. Hun har blant annet hatt en rolle i såpeserien Dynastiet mellom 1985 og 1986. 

Armstrong var et hyppig brukt ansikt på australsk fjernsyn på 1970-tallet og tidlig på 1980-tallet. En av hennes aller første roller var i TV-serien Marion som ble utgitt i mars 1974. 

Armstrong emigrerte til USA i 1981. Der studerte hun ved Herbert Berghof-skolen i New York på et fungerende stipend. For å få oppholdstillatelse inngikk Armstrong et proforma-ekteskap med Brad Robinson i 1981 slik at hun kunne bli amerikansk statsborger. 

I 1987 returnerte Armstrong til Australia for å gå i begravelsen til bestemoren sin. På begynnelsen av 1990-tallet var hun med i flere australske TV-serier inkludert Police Rescue, Ocean Girl og All Together Now. I 1991 ble Armstrong nominert til AFI-prisen for beste kvinnelige hovedrolle for sin rolle i filmen *Hunting* som ble utgitt av filmselskapet Paramount i USA. 

Armstrong var også forfatter og skrev en selvhjelpsbok som het The Circles og ble utgitt 1. november 2003. Hun beskrev boken som en praktisk øvelse i å myndiggjøre folk og kartlegge deres hjerte og følelser. 

Armstrong arbeider med flere veldedige organisasjoner inkludert Childwise og Big Hart og hun er talsmann for Cure for Life Foundation som sponser forskning på behandlinger mot hjernesvulst. 

Armstrong har offentlig gått svært hardt ut mot krigen i Irak. Hun har vært gift fire ganger og i 2008 ble hun beskrevet som en enslig mor med tre sønner som bor i Yarra Valley som ligger cirka 80 km fra Melbourne.

Referanser
----------

1. ↑   www.showcast.com.au[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Kerry Armstrong på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) Kerry Armstrong i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) Kerry Armstrong på Scope Rediger på Wikidata

* (fr) Kerry Armstrong på Allociné Rediger på Wikidata

* (en) Kerry Armstrong på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) Kerry Armstrong hos The Movie Database Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NLA **·** Discogs
 |
*For Oppland Psykiatriske Sykehus, se Reinsvoll sykehus.*
Det svenske sykehuset Nya Karolinska Solna reises gjennom OPS
**Offentlig–privat samarbeid** (**OPS**) er en ordning for å finansiere bygging av offentlige bygninger og veier.

Norge
-----

I Norge betyr OPS at staten over 20–30 år betaler private firmaer for å finansiere, bygge og vedlikeholde offentlige bygg eller veier. De private aktørene påtar seg den økonomiske risikoen. Hittil er tre veiprosjekter i Norge finansiert gjennom OPS: Europavei 39 Øysand–Thamshavn, Europavei 39 Lyngdal–Flekkefjord og Europavei 18 Grimstad–Kristiansand.

I en rapport fra 2007 kom Transportøkonomisk institutt med konklusjonen at OPS medfører at veier blir anlagt raskere, men ikke billigere.

Innenfor byggsektoren vil OPS normalt bety at en leverandør har ansvar for å finansiere, prosjektere, bygge og drifte et bygg i et avtalt antall år til en avtalt leiepris. Løsningen er brukt bla innenfor skolebygg. Ofte er det kommunen som stiller med tomt, og bygget vil tilfalle kommunen etter endt leieavtale. Et eksempel er Rykkinn skole i Bærum kommune. Konkurranseformen kan gi leverandøren incitament til å velge mer varige og driftssikre løsninger.

Andre land
----------

OPS er vanlig i Øst-Europa, der det trengs mange nye motorveier, men det ikke finnes mye penger og det ikke er tillatt å ta opp statlige lån, da EU har en grense for statsgjeld.

I Sverige ble Arlandabanan som åpnet i 1999 finansiert gjennom OPS med en avtale om drift til 2040.

EU
--

Europakommisjonen har opprettet flere byråer som såkalte PPP (public-private partnership). Det gjelder for eksempel Innovative Medicines Initiative, Clean Sky og Shift2Rail JU

Referanser
----------

1. ↑  Vegprosjekter som Offentlig Privat Samarbeid – Statens vegvesen, besøkt 22. august 2009
2. ↑  Evaluering av OPS i vegsektoren, TØI rapport 890/2007
3. ↑  Fridstrøm og Markussen 2001, s. 22
4. ↑  «Homepage». *IMI Innovative Medicines Initiative* **(engelsk)**. Besøkt 31. oktober 2020.
5. ↑  «Clean Sky». Besøkt 31. oktober 2020.
6. ↑  «Home». *Shift2Rail* **(engelsk)**. Besøkt 31. oktober 2020.

Eksterne lenker
---------------

* European PPP Expertise Centre EU
* Institutt for Offentlig-Privat Samarbeid Arkivert 22. juli 2011 hos Wayback Machine. Polen
* C.R.E.A.M. Europe PPP Alliance – EuroPPP and MasterPPPlan Initiative
* Lasse Fridstrøm og Tom E Markussen. «Evaluering av Offentlig-Privat Samarbeid ved vegbygging TØI-rapport 506/2001» (PDF).

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL **·** NKC **·** NKC
 |
En bosetning i campen.
Volunteer Point.
**Camp** er en betegnelse benyttet på Falklandsøyene for å referere til landsbygda, dvs. ethvert område på øyene utenfor hovedstaden Stanley. RAFs store base ved Mount Pleasant omfattes vanligvis heller ikke av begrepet.

Campen inneholder flere små bosetninger, blant annet Fox Bay, Goose Green, Darwin og Port Howard som består av litt mer enn noen få hus. Port Louis på nordlige Øst-Falkland er den eldste permanente bosetningen, etablert i 1764.

Av øygruppens befolkning på om lag 3000, bor rundt 350 i campen. Av disse bodde i 2006 194 på Øst-Falkland og 127 på Vest-Falkland, mens det var 42 personer bosatt på andre øyer som Pebble Island, Sea Lion Island, West Point Island, Weddell Island og Carcass Island.

Navnet Camp brukes også i offisielle sammenhenger. For eksempel er Camp en egen valgkrets til den lovgivende forsamlingen.

Av næringer er sauehold den viktigste, fulgt av fiske og turisme.

Referanser
----------

1. ↑  Strange, I. J. (1983). *The Falkland Islands* (3 utg.). London: David & Charles. s. 159.
2. ↑  Falkland Islands census statistics 2006 Arkivert 20. november 2012 hos Wayback Machine.
3. ↑  Falkland Islands News Network: Eighteen Stand for Falklands' Elections Arkivert 2. mars 2012 hos Wayback Machine.
**Offenåsen**, eller **Oftenåsen**, er en ås i Steinkjer kommune i Trøndelag. Den ligger omtrent fire kilometer sørøst for Steinkjer sentrum. Åsens høyeste punkt er 336 meter over havet, og er det høyeste punktet i nærheten av Steinkjer. Det er mulig å gå til fots langs en anlagt sti opp åsen fra nordvestsiden, eller anvende en skogsbilvei fra sørsiden, opp «baksiden» av Offenåsen. Det er ikke lov å bruke sykkel ned langs stien på nordvestsiden av åsen. Det er et større turterreng i umiddelbar nærhet i Tranamarka, som ligger nord for Offenåsen. 

Offenåsen er godt synlig fra Steinkjer. I de nedre delene av den avlange åsen som går i retning nordvest-sørøst er det mest granskog, mens det høyere opp er mer furuskog. Åsen stiger bratt og toppartiet er et avlangt noenlunde flatt parti med mindre høydevariasjoner.

I tillegg finner man to stasjoner som er nedlagte peilestasjoner for milliære fly (fiksestasjon), som var aktive i perioden 1949-1958.

Referanser
----------

1. ↑  Offenåsen på Norgeskart.no fra Statens kartverk
2. ↑  «Offenåsen». *Faktaark*. Kartverket. Besøkt 28. januar 2017.
3. ↑  «Oftenåsen (Offenåsen)». *steinkjerleksikonet.no*. Besøkt 28. januar 2017.
**Fauxbourdon** (fra fransk *faux bourdon* som betyr *falsk bass*) er en satsteknikk som ble brukt i vokalkomposisjoner på 1400-tallet, spesielt i den burgundiske skolen. Guillaume Dufay (er muligens oppfinneren til denne teknikken) og John Dunstable brukte denne fauxbourdon-teknikken mye. 

I sin enkleste form består fauxbourdon av cantus firmus og to andre stemmer en sekst og en ren kvart under. For å unngå monotoni, eller for å skape en kadens hopper den laveste stemmen ned til oktaven, og en av de akkompagnerende stemmene kan få små forsiringer. Vanligvis ble fauxbourdon-teknikken bare brukt i mindre deler av en komposisjon.

Eksempel på fauxbourdon under åpningen av Guillaume Dufays *Ave Maris Stella*. I originalen, som selvsagt ikke er i moderne musikknotasjon, har midterste linje påskriften *fauxbourdon*. Midtstemmen følger øverste stemme en ren kvart under. Nederste linje ligger en del av tiden en sekst under øverste linje, og inneholder forsiringer med kadens i oktaven.

Kilder
------

* Richard Taruskin: *Fauxbourdon and Faburden*, oxfordwesternmusic.com
* Deborah Kauffman: *Fauxbourdon in the Seventeenth and Eighteenth Centuries: ‘Le secours d’une douce harmonie’*, muse.jhu.edu

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Österreichisches Musiklexikon **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** BNE
 |
**Alessandro Ghibellini** (født 15. oktober 1947 i Genova), italiensk vannpolospiller som deltok i de olympiske leker 1968 i Mexico by, 1972 i München og 1976 i Montréal.

Ghibellini vant en olympisk sølvmedalje i vannpolo under Sommer-OL 1976 i Montréal. Han var med på det italienske laget som kom på andreplass i vannpoloturneringen bak Ungarn. Det italienske laget vant to kamper og spilte to uavgjort og tapte èn i finalerunden som besto av seks lag. Italia fikk seks poeng, samme som Nederland som kom på tredjeplass. Ghibellini spilte åtte kamper og scoret tolv mål i OL-turneringen.

OL-medaljer
-----------

* 1976 Canadas flagg Montréal - Sølv Sølv i vannpolo, Italias flagg Italia

Eksterne lenker
---------------

* (en) Alessandro Ghibellini – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Alessandro Ghibellini – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Alessandro Ghibellini – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Alessandro Ghibellini – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (it) Alessandro Ghibellini – Italias olympiske komité Rediger på Wikidata

* (en) Alessandro Ghibellini – FINA Rediger på Wikidata
**Ensemble Ylajali** er et norsk kor, etablert i Bodø i 2008. Det består i 2016 av 22 kvinnelige korsangere. Ensemble Ylajali møtes ofte i samarbeid med profesjonelle musikere og komponister. Koret har fokus på nyskrevet musikk, og ønsker å stimulere til at nye komposisjoner for vokalensembler blir laget.

Navnet «Ylajali» kommer fra Knut Hamsuns roman *Sult*, hvor Ylajali er kvinnen hovedpersonen i romanen drømmer om og lengter etter. 

Ensemblet kunstneriske leder er Frank Havrøy (1969). Havrøy er sanger og komponist, utdannet fra Norges musikkhøgskole og Statens operahøgskole. Siden 1997 har han vært medlem av vokalensemblet Nordic Voices. 

Ensemble Ylajali ga ut sin første CD, *Marys song*, i november 2014. Innspillingen ble gjort i Røsvik kirke i Sørfold, med Frank Havrøy som produsent og Hans Peter L'Orange som lydtekniker.

Ensemble Ylajali har deltatt i følgende konkurranser: 

* Norges Korforbunds landskonkurranse for kor 2011 i Olavshallen, med seier i damekor- (23,9 poeng) og rytmisk klasse (21,6 poeng). Ensemblets daværende dirigent, Pål-Are Bakksjø, ble tildelt prisen for beste dirigent.
* Concorso Corale Internazionale, Riva del Garda 2014, med seier i damekorklassen med 25,6 poeng, og seier i sakral klasse med 26,33 poeng.

Referanser
----------

1. ↑  «Side 5, *Korbladet* nr 4 2011» (PDF). Arkivert fra originalen (PDF) 26. mars 2016. Besøkt 22. april 2014.
2. ↑  «Side 4, *Korbladet* nr 4 2011» (PDF). Arkivert fra originalen (PDF) 26. mars 2016. Besøkt 22. april 2014.
3. ↑  «Results from 13th Concorso Corale Internazionale Riva del Garda» (PDF). Arkivert fra originalen (PDF) 11. desember 2015.

Eksterne lenker
---------------

* Ensemble Ylajalis nettsider[*død lenke*]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Office for Contemporary Art Norway** (**OCA**) er en uavhengig, ikke-kommersiell stiftelse hvis hovedformål er å tilrettelegge for profesjonelt samarbeid i samtidskunstfeltet mellom Norge og en internasjonal kunstscene.

OCA ble grunnlagt høsten 2001 av Kulturdepartementet og Utenriksdepartementet, og startet sin virksomhet i januar 2002, under ledelse av direktør Ute Meta Bauer. OCA administrerer Utenriksdepartementets reisestøtteordning for billedkunst og Norges deltakelse ved biennalen i Venezia, i tillegg til utvekslingsprogrammer for norske kunstnere og kuratorer i New York, Berlin, Istanbul, Brussel, Rio de Janeiro, São Paulo og Beijing, og for utenlandske kunstnere og kuratorer i Norge. Med nye lokaler fra høsten 2008 har OCA også fått sine egne prosjektlokaler for utstillinger, forelesninger og filmvisninger som en del av OCA Semesterplan. 

Fra september 2005 ble OCA ledet av den amerikanske kuratoren Marta Kuzma, som ble ansatt som ny direktør etter Bauer. I 2013 overtok Katya García-Antón stillingen som leder av OCA.

Virksomhet
----------

### Internasjonal støtte

OCA tildeler økonomisk støtte som gir ikke-kommersielle internasjonale institusjoner og internasjonale kuratorer anledning til å hente inn norske kunstnere, kuratorer og kritikere i sentrale utstillinger og sammenhenger, og gjør det mulig for norske kulturarbeidere og kunstnere å bygge nettverk på den internasjonale arenaen. Søknader til denne ordningen vurderes på kvartalsmessig basis.

### Internasjonale gjesteatelieropphold

OCA tilbyr gjesteatelieropphold i utlandet for norske kunstnere, kuratorer og kritikere gjennom International Studio Program ved Künstlerhaus Bethanien, Berlin, International Studio and Curatorial Program (ISCP) i New York City, Platform Garanti Istanbul Residency Program i Istanbul, Platform China Residency i Beijing, Capacete Residency Programme i Rio de Janeiro og São Paulo og ved Residency Berlin Mitte i Berlin.

### Internasjonalt atelierprogram (ISP)

Det internasjonale atelierprogrammet i Oslo er åpent for internasjonale kunstnere, kuratorer og kulturarbeidere som OCA inviterer til et opphold på opphold til tre måneder, enten i forbindelse med en bestemt forskningsoppgave i Norge eller på uavhengig grunnlag. De residerende kunstnerne og kulturarbeiderne oppfordres til å engasjere seg i det norske kunstmiljøet og opprette midlertidige og varige utvekslingsbånd over hele landet.

### OCA Semesterplan

OCA Semesterplan er OCAs arrangementskalender som kommer ut to ganger i året for å offentliggjøre aktiviteter, forelesninger, filmvisninger og utstillinger som finner sted i OCAs lokaler eller på OCAs initiativ.

Referanser
----------

1. ↑  Meld. St. 23 (2011–2012)
2. ↑  Om OCAs stab

Eksterne lenker
---------------

* OCAs hjemmeside
* OCA på Facebook[*død lenke*]
* OCA på Underskog
* OCA på Twitter

Portal: Kunst

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** Forvaltningsdatabasen **·** Brønnøysundregistrene
 |
En stridsvogn og en lastebil laget med ASCII-kunst
**ASCII-kunst** er det å utnytte bokstaver og andre tegn til å danne et bilde. 

ASCII er forkortelse for (American Standard Code for Information Interchange).

ASCII kan tolkes som tegnsettet på en PC. I en 8-bits struktur utgjør ett tegn 8 siffer i et 2-tall system, som blir 28 dvs. 256 forskjellige tegn. På en vanlig PC kan ASCII-koden, som er et tall mellom 0 og 255, tastes på talltastaturet mens «alt»-tasten holdes inne. Når "alt"-tasten slippes kommer tegnet til ASCII-koden fram på skjermen. Ved bruk av PC er hvert tegn i en tekst erstattet av ASCII-koden når tasten på tastaturet er trykket. Når tegnet skal vises på skjermen eller skrives på en skriver omsettes ASCII-koden til riktig bokstav. Under lagring, overføring, kopiering og formatering er det bare ASCII-koden som overføres eller behandles.

Eksempler på bruk av ASCII-tegn
-------------------------------

```
 .--.  /\
 '--' /__\
  
– Linjer for å fremstille figurer.
 
.g@8g.  db
'Y8@P' d88b
 
– Kraftigere tegn for å fylle opp i figurer.
 
:$#$: "4b. ':.
:$#$:   "4b. ':.
 
– Skyggelegging som bruker tegn med forskjellig mengde sverte for å gi kontraster eller gråskalaer.
```

I tidlige dataprogrammer med små grafikkmuligheter ble det benyttet ASCII-tegn som ga deler av rammer, spesielle hjørner og enkelt og dobbelte linjer horisontalt og vertikalt. Slik ble det laget rammer for forskjellige behov.

Tidligere datamaskiner brukte 6-bit og 7-bits tegn som bare ga 64 og 128 mulige tegn i tegnsettet. Dette ga langt mindre muligheter grafisk. Omkring 1990 da BBS med oppringte forbindelser ved hjelp av analoge modem var den vanlige måten å koble seg til andre datamaskiner, var bruk av ASCII-tegn eneste måten å skape et grafisk bilde.
**Ioannis Theofilakis** (gresk: Ιωάννης Θεοφιλάκης; født 1879, død 1968) var en gresk skytter som deltok i de olympiske leker 1896 i Athen, 1908 i London, 1912 i Stockholm, 1920 i Antwerpen og 1924 i Paris. Han deltok også under Jubileumslekene 1906 i Athen.

Theofilakis vant en olympiske sølvemedalje i skyting under Sommer-OL 1920 i Antwerpen. Han var med på de greske laget som kom på andreplass i lagskytingen 30 meter militærpistol bak USA. De andre på laget var Georgios Moraitinis, Alexandros Theofilakis, Alexandros Vrasivanopoulos og Iason Zappas.

OL-medaljer
-----------

* Sølv 1920 Belgias flagg Antwerpen – Sølv i skyting, 30 meter militærpistol lagskyting Hellas’ flagg Hellas

Referanser
----------

1. ↑   sports-reference.com, Sports-Reference.com olympisk utøver-ID th/ioannis-theofilakis-1, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Ioannis Theofilakis – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Ioannis Theofilakis – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Ioannis Theofilakis – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (gr) Ioannis Theofilakis – Hellas olympiske komité Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
Treverk kan kappes til rette planker som igjen kan brukes til f.eks. gulv.
**Treverk** eller **trevirke** er en betegnelse på tre som materiale og råstoff for foredling, bearbeiding og bruk.

Brenselsved regnes også som et treverk. Her er tørking og eventuell klyving den eneste foredlingen som skal til.

For utendørs bruk impregnerer man gjerne treverket slik at det skal bli mer motstandsdyktig mot råte. De fire hovedtypene impregnert treverk er salt-, kreosot-, tinnorganisk og klorfenol-impregnert. Alle disse metodene gjør treverket giftig, og impregnert treverk bør derfor ikke brennes annet enn i spesielle anlegg med rensing av røyken.

Man har rett til å få vite opprinnelsesland for treverket man kjøper, noe som kan være relevant for helse og miljø.

Treverk er en av de viktigste kildene til klimagassen metan fra søppelfyllinger.[] Det kan også senke kvaliteten på grunnvannet, elver og innsjøer.

Se også
-------

* Trelast, konstruksjonsmateriale av treverk i forskjellige dimensjoner (høvlet og uhøvlet)

Referanser
----------

1. ↑  forbrukerportalen Arkivert 28. september 2007 hos Wayback Machine.
2. ↑  «Treavfall» Arkivert 29. september 2007 hos Wayback Machine. *Miljøstatus*, publisert av Miljødirektoratet, 1. juli 2014

Eksterne lenker
---------------

* Norsk institutt for skog og landskap
* Miljøstatus i Norge: Miljøgifter
* Miljødirektoratet: Kjemikalier

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL **·** NKC
 |
**Garden of Remembrance** er en offentlig hage i Dublin anlagt til minne om alle som falt i den irske uavhengighetskrig (1919–1922). 

Man minnes også de som falt i tidligere irske uavhengighetsopprør, spesielt:

* Opprøret i 1798
* Opprøret i 1803
* Young Ireland-opprøret
* Irish Republican Brotherhoods opprør i 1860-årene
* Landkrigen
* Påskeopprøret

Ofre fra den irske borgerkrig (1922–1923) minnes ikke i parken, ettersom denne konflikten fortsatt er politisk betent. Det er heller ikke noe minnesmerke over medlemmer av IRA eller andre paramilitære organisasjoner som falt etter 1923. 

Hagen ligger i den nordlige delen av en gammel park midt på Parnell Square, og er utformet som et korsformet nedsenket basseng. Den ble åpnet i 1966 av president Eamon de Valera i forbindelse med femtiårsjubileet for påskeopprøret. 

I forbindelse med fornyelse av plassen hagen ligger på ble det i 2004 foreslått at også Garden of Remembrance bør fornyes. Pr. 2006 har man ikke gått videre med slike planer.

Se også
-------

* National War Memorial, til minne om falne under første verdenskrig
***Starsjij syn*** (originaltittel: *Старший сын*) er en sovjetisk film fra 1976, regissert av Vitalij Melnikov.

Handling
--------

To ulykkelige unge menn – studenten Vladimir Busygin og hans bekjente Semyon, med kallenavnet Silva – eskorterer to unge kvinner de nettopp har møtt på en kafé hjem, i håp om å føre forholdet deres videre. Etter å ha blitt avvist løper de tilbake til stasjonen, men de går glipp av det aller siste toget. De sitter dermed strandet en kald høst-natt i en fremmed by, og forsøker å overbevise noen gi dem et sted å sove - men til ingen nytte. Gjennom et vindu til en leilighet blir de vitne til at en far og sønn har en heftig krangel. Etter å ha overhørt samtalen, finner Vladimir på en plan: han bestemmer seg for å presentere seg som mannens uekte sønn, og dermed løse problemet med middag og et sted å sove. 

Andrej Grigorjevitsj Sarafanov er en klarinett-spiller som opptrer ved en danseklubb og på en kino. Han er en godhjertet mann som har oppdratt to barn uten sin kone. Han blir overbevist om at den uventede gjesten virkelig er hans uekte sønn. Reaksjonen hans er så oppriktig og rørende at Vladimir får problemer med sin egen samvittighet. Han har vokst opp uten noen far, og Sarafanovs vennlighet vekker uventede gjensidige følelser. Han er ikke i stand til å svare på slik overveldende tillit med svik, og innser at han ikke er likegyldig til problemene til Andrej og hans familie. Ute av stand til å holde på med disse løgnene, innrømmer Vladimir til slutt sitt eget svik.

Skuespillere
------------

* Jevgenij Leonov som Andrej Grigorjevitsj Sarafanov
* Natalja Jegorova som Nina
* Vladimir Izotov som Vasja
* Nikolai Karatsjentsov som Vladimir Busygin
* Mikhail Bojarskij

Referanser
----------

1. ↑  Киноитоги недели: возвращение "Чернобыля" и Болдуина, отмена "Ампира V"
2. ↑  СТАРШИЙ СЫН (1975)

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Starsjij syn* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Starsjij syn* på AllMovie Rediger på Wikidata
Hodgest meteoritt, fragmentet i National Museum of Natural History i Smithsonian Institute
**Sylacaugameteoritten**, en del av den kalt **Hodges' meteoritt**, er en meteoritt av type vanlig kondritt, stor som en grapefrukt, som den 30. november 1954 krasjet på taket til det av Ann Elizabeth Hodges (1920-1972) leide hus i Oak Grove i Sylacauga i Alabama i USA, mens hun lå og sov i sin stue. Den ødela Hodges' radio og skadet også henne selv; traff radioskapet som stod i rommet og spratt opp for så å treffe Hodges i armen og låret. Hodges kom godt fra det, men med blåmerker.

Nedslaget av Hodges meteoritt er det eneste (pr 2018) kjente tilfellet der man med sikkerhet vet at en meteoritt har truffet et menneske. Hodges-meteoritten var det større av de to fragmenter som ble funnet av Sylacaugameteoritten.

Ann Hodges og hennes mann Eugene fikk etter en kontrovers til slutt beholde meteoritten. Hun donerye den i 1956 til Alabama Museum of Natural History.

Meteorittfragmentet har en vekt av 3,86 kilogram. Det er 18×12,5×12,5 centimeter og har en svart overflate etter det hete møtet med jordens atmosfære. Det er bare en liten del av en meteoritt som antas å ha veid mer enn 67 kilogram da det traff atmosfæren.

Bonden Julius Kempis McKinney fant dagen etter, den 1. desember 1954, et annet og mindre fragment av meteoritten på 1,68 kilogram på en grusvei drøye tre kilometer fra Hodges' hus. Han solgte det til National Museum of Natural History innen Smithsonian Institute i Washington D.C. for en beløp som strakk til en liten gård og en bruktbil. Et tredje fragment antas å ha falt med nær Childersburg, noen kilometer nordvest for Oak Grove.

Referanser
----------

1. ↑  University of Alabama News: 50th Anniversary of Hodges Meteorite Arkivert 23. august 2014 hos Wayback Machine.

Litteratur
----------

* John C. Hall: *Hodges Meteorite Strike (Sylacauga Aerolite)* på Encyclopedia of Alabama Arkivert 16. juni 2010 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* *National Geographic*: The True Story of History's Only Known Meteorite Victim
Ulike typer tennere for lysrør.
Skisse av en krets med lysrør og tenner.  
A: Lysrør  
B: Nettspenning (230 V)  
C: Tenner  
D: Bryter (bimetall-termostat)  
E: Kondensator  
F: Filament  
G: Ballast
En **tenner** eller **starter** er en type forvarmer brukt på lamper med lysrør.Tenneren er vanligvis fylt med neon- eller argongass, og har en stripe av bimetall og en stasjonær elektrode. Virkemåten er relativt enkel, og går ut på at gassen i tenneren ioniseres slik at bimetallstripen varmes opp, som i sin tur bøyer seg mot den stasjonære elektroden og starter lysrøret. Etter et sekund kjøler bimetallstripen seg ned, og åpner koblingen til lysrøret, før prosessen gjentar seg helt til lysrøret er tent.

En ulempe med de fleste tennere er at de ofte blir slitt ut når lysrøret nærmer seg slutten av sin levetid. Årsaken til dette er at lysrøret da ofte blir stående å blinke av og på, og det blir da et tidsspørsmål før enten tenneren eller en av elektrodene på lysrøret blir brent opp.
**Gardiken** er en innsjø i Storuman kommune i Västerbotten, Sverige. Innsjøen er regulert som magasin for Gardikfors kraftverk. Den naturlige høyden er 375 meter over havet, men etter oppdemming er høyden 392 moh. Innsjøen flyter da sammen med Lill-Björkvattnet, og magasinets areal er 56,76 kvadratkilometer. Maksimal reguleringshøyde er 395 moh, og magasinet flyter da sammen også med Stor-Björkvattnet (392,5 moh). Innsjøen oppgis å ha største dyp på 61,5 meter, men med variabel reguleringshøyde vil dette også variere. 

Gardiken har utløp i øst gjennom Gardikfors kraftverk til Umeälven.

Det samlede nedbørsfeltet utgjør  4 358,97 kvadratkilometer, hvorav 65 % er skog og 23,7 % vannflater.

Innsjøen har gode bestander av sik, kanadarøye og ørret. Mindre vanlig er røye og harr.

Referanser
----------

1. 1 2 3  «Sjöareal och sjöhöjd» (PDF). Sveriges meteorologiska och hydrologiska institut. Besøkt 28. september 2016.
2. 1 2 3 4  «Sjödjup och sjövolym» (PDF). Sveriges meteorologiska och hydrologiska institut. Besøkt 28. september 2016.
3. ↑  «Min karta». Lantmäteriet. Besøkt 24. mai 2021.
4. ↑  Widén, Åsa. «MAXMEP Umeälven» (PDF). Besøkt 28. september 2016.
**Starotsjerkasskaja** (russisk: Старочерка́сская), tidligere **Tsjerkassk**, er et mindre samfunn (*stanitsa*) i Rostov oblast i det sørlige Russland, med røtter fra sent 1500-tall. Den er administrasjonssted i *Starotsjerkasskoje Selskoje Poselenije*, en landsbygdpreget administrativ enhet med totalt 3 366 innbyggere ved inngangen av 2013.

Oppstandelsekatedralen
Området er kjent for å ha vært donkosakkenes politiske og kulturelle senter som hovrdstad i Don Voisko oblast. I Starotdjerkasskaja med omgegn finnes det over 40 historisk og kulturelt notable steder, som Oppstandelsekatedralen som ble ferdigstilt i 1719. 

Denne katedral er et symbol for donkosakkenes hovedfeste og opprinnelse, der «oppstandelse» får en dobbelt betydning, nemlig også om at det var her alt startet og donkosakkene fikk sitt opphav.

Referanser
----------

1. ↑  .
2. ↑  Численность постоянного населения субъектов Российской Федерации по муниципальным образованиям на 1 января 2013 года. (**komprimert fil, .rar**) Arkivert 4. mai 2021 hos Wayback Machine. Innbyggertall i Russlands administrative enheter 1. januar 2013. Lest 9. oktober 2013.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Starocherkasskaya – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Starotsjerkasskaja-sider i guvernøren i Rostovs side
* Site of Starocherkassky museum
* Site of Starocherkassky orthodox convent

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Sylacauga** er en by i delstaten Alabama. Ifølge folketellingen i 2000, hadde Sylacauga 12 616 innbyggere. Den ligger sør i Talladega County fylket og er den nest største byen etter selve Talladega. Byen ligger omtrent 50 km sørøst for delstatens største by Birmingham og 60 km nord for delstatshovedstaten Montgomery.

Historie
--------

Området ble først befolket av Creek-indianerne. Europeere kom til området på 1700 tallet. Shawnee indianerne opprettet byen Chalakagay i 1748. Navnet kommer fra Chalaka-ge, («Stedet til Chalaka stammen»). I 1836 ble indianerne imidlertid tvangsflyttet vestover. Byen ble formelt stiftet i 1838 med navnet Sylacogga. I 1887 fikk byen det nåværende navnet Sylacauga.

Byen hadde flere viktige veiforbindelser og jernbanen kom til Sylacauga i 1886.

Det første bekreftede tilfelle av at en meteoritt treffer et menneske skjedde i Sylacauga 30. november 1954, da den 31 år gamle Ann Elizabeth Hodges ble truffet mens hun hvilte i stuen. Den 4 kg tunge meteoritten falt gjennom taket, traff radioskapet som stod i rommet og spratt opp for så å treffe Hodges i armen og låret. Hodges overlevde selv om beinet ble skadet.

Økonomi
-------

Sylacauga ligger på berggrunn som inneholder mye hvit marmor. Marmor fra Sylacauga gikk med til å bygge den amerikanske høyesterettsbygningen i Washington D.C..

Ellers har Sylacauga en del maskinindustri som leverer bl.a bildeler.

Byen har et eget skoledistrikt adskilt ifra fylkets skoledistrikt og har 2 barneskoler, en ungdomsskole og en videregående skole.

Referanser
----------

1. ↑  United States. Bureau of the Census (2016) (på en), *2016 U.S. Gazetteer Files*, Washington D.C.: Bureau of the Census, Wikidata Q32859555,
2. ↑  ; *United States Census 2010*; besøksdato: 9. juli 2020.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Sylacauga, Alabama – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Sylacaugas historie Arkivert 29. mai 2006 hos Wayback Machine.
* (en) Artikkel om meteoritten

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN **·** GeoNames **·** MusicBrainz **·** GNIS **·** GNIS
 |
Kunstnernes Hus like ved Slottsparken i Oslo Foto: Christina Leithe Hansen 
Bilde tatt ca. 1930-34 Foto: ukjent, Nasjonalbibliotekets bildesamling **Kunstnernes Hus** er en kunstnerdrevet stiftelse i Wergelandsveien ved Slottsparken i Oslo. Det er Norges største kunstnerdrevne visningssted for norsk og internasjonal samtidskunst.

Kunstnerisk virksomhet
----------------------

Foruten utstillinger tilbys et aktivt program med foredrag, debatter, åpne atelierer, omvisninger, konserter og filmvisninger. Kunstnernes Hus ønsker å være en åpen, diskuterende og inkluderende institusjon hvor publikum gis anledning til opplevelse og fordypning i møte med samtidskunsten. Stiftelsen ble opprettet i 1930 av norske billedkunstnere og har som sin hovedoppgave å drive utstillingsvirksomhet, samt å forvalte eiendommen Wergelandsveien 17 i Oslo. Huset mottar finansiell støtte fra Kulturdepartementet. Institusjonen ledes av et styre bestående av fem medlemmer, i tillegg til en kunstnerisk leder. Fire av styrets medlemmer er kunstnere, det femte oppnevnes av Kulturdepartementet. Kunstnerisk leder mellom 2011 og 2017 var Mats Stjernstedt. Siden juni 2017 er Anne Hilde Neset ansatt som direktør ved Kunstnernes Hus.

I tillegg til et utstillingsprogram bestemt av den sittende direksjonen, vises Høstutstillingen i Kunstnernes Hus hvert år. Denne utstillingen er organisert av Norske Billedkunstnere (NBK). Tidligere ble også Stipendutstillingen vist her.

Bygningen har tidligere også huset atelierer for Statens kunstakademi og administrasjon og gjesteatelierer for Office for Contemporary Art Norway. 

I de siste årene har det vært utstillinger av blant andre Hans-Peter Feldmann, Sylvia Sleigh, Irma Salo Jæger, Jon Gundersen og Elise Storsveen, Akram Zaatari, Victor Lind, Tom Sandberg og Chris Marker.

Bygningen
---------

Kunstnernes Hus er tegnet av arkitektene Gudolf Blakstad og Herman Munthe-Kaas, og blir regnet som et av de fremste eksemplene på funksjonalisme i Norge. For dette arbeidet fikk de Houens fonds diplom for 1931.

Det store takmaleriet i trappeoppgangen er gjort av Per Krogh, og fremstiller "kunstnerens tornefulle vei mot høydene". Løvene ved inngangen er et tidlig arbeid av billedhuggeren Ørnulf Bast.

Serveringsstedet på Kunstnernes Hus
-----------------------------------

Serveringsstedet på Kunstnernes Hus drives i dag av Lofthus Samvirkelag. De åpnet den nye restauranten på Kunstnernes Hus i august 2017.

Se også
-------

* Høstutstillingen

Eksterne lenker
---------------

* Kunstnernes Hus' nettsted
* Kunstnernes Hus Bar & Restaurant[*død lenke*]

* «Kunstnernes Hus». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.

  

Portal: Kunst

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Oslo Byleksikon **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** ULAN **·** Riksantikvaren kulturminne
 |
**Carden-Loyd Mk VI** var en britisk lett stridsvogn («tankette»).

I 1920-årene fikk man i Frankrike og Storbritannia en endring i hvordan man så for seg stridsvognens utforming og rolle på slagmarken. I stedet for store stridsvogner med store mannskaper så man for seg små tallrike en- eller tomanns stridsvogner som skulle fungere som et slags mobilt infanteri utstyrt med mitraljøser. Serien med lette stridsvogner produsert av Carden-Loyd var et av resultatene av denne tilnærmingen til utforming og taktikk.

Mk VI bygget videre på tidligere design utviklet av Carden-Loyd og ble produsert fra 1928 av Vickers-Armstrongs som da hadde kjøpt opp Carden Loyd. Mk VI var utstyrt med en mitraljøse som også kunne fjernes fra kjøretøyet og monteres på en egen trefot, og representerer et skille mellom idéen om små lette en- og tomanns stridsvogner og overgangen til idéen om et transportkjøretøy for våpen som ble videreutviklet i form av for eksempel Universal Carrier.

En Carden-Loyd Mk VI brukt som trekkvogn for en 3,7 toms haubitser
Carden-Loyd Mk VI ble eksportert til flere land. Den ble også produsert under lisens i en rekke land og mange senere stridsvogner basert på Mk VI ble utviklet, blant annet de italienske Carro Veloce 29 og Carro Veloce 33, de polske TK.1 og TK.3 og den sovjetiske T-27.

Kilder
------

Peter Chamberlain og Chris Ellis (2002). *Tanks of the World 1915-1945*. London: Cassell & Co. s. 78. ISBN 0-304-36141-0. 

Ian V. Hogg (2000). *Allied Armour of World War Two*. Ramsbury: The Crowood Press Ltd. s. 8-10. ISBN 1-86126-325-2.
**Kunstmuseet i Lyon** (*Musée des Beaux-Arts*) ble åpnet i 1801. Museet finnes i et tidligere benediktinerkloster som ble oppløst etter den franske revolusjon. *Musée des Beaux-Arts* har 70 saler som omfatter antikviteter, malerier og mynter fra det gamle Egypt til nåtiden. Museet ligger til Place des Terreaux i Lyon.

Samlingen
---------

Malerisamlingen omfatter italienske verker fra det 15. og 16. århundret som Perugino Veronese. Fra det 17. århundret finnes spanjolene Antonio Pereda, Francisco de Zurbarán, franskmennene Simon Vouet, Philippe de Champaigne og Eustache Lesueur. Ved siden av steningen av den hellige Stephan som er et tidlig verk av Rembrandt van Rijn, finnes bl.a. verker av Peter Paul Rubens. Samlingen av malerier fra det 19. og tidlig 20. omfatter verker av Théodore Géricault, Eugène Delacroix, Édouard Manet, Paul Gauguin og Georges Braque. Blant annet finnes Claude Monets *Stormfull sjø ved Etretat*. Eksemper av malerier fra det 20 århundret er verker av Jean Bertholle, Jean Le Moal, Alfred Manessier og Gustave Singier.

Museet finnes i en av de bygninger og anlegg i Lyon som er oppført på UNESCOs liste over verdens kulturarv.

* Christi Geburt av Lorenzo Costa, 1490*Christi Geburt* av Lorenzo Costa, 1490
* Stormfull sjø ved Etretat av Claude Monet, 1883*Stormfull sjø ved Etretat* av Claude Monet, 1883
* Danae av Tintoretto, 1570*Danae* av Tintoretto, 1570
* Steningen av den hellige Stephan av Rembrandt van Rijn, 1625*Steningen av den hellige Stephan* av Rembrandt van Rijn, 1625

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Musée des Beaux-Arts de Lyon – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

Portaler: Kunst | Museum


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NLA **·** NKC **·** BNE **·** CiNii
 |
*Tegneren*, et eksempel på den lutfattige kunstneren, malt av Jean-Baptiste-Siméon Chardin.
*Kunstner og elev*, malt av Jan Steen.
En **kunstner** er en person som utøver kunst eller lager kunstverk. Benevnelsen kunstner brukes særlig om bildekunstnere, for eksempel malere, grafikere, tegnere, skulptører, filmkunstnere eller fotografer, men også om forfattere og diktere. Det kan også betegne dem som framfører eller tolker et kunstverk, som skuespillere, musikere, sangere eller dansere. Tonekunstner brukes ofte om komponister.

Videre betydning
----------------

Kunstner kan også være en spesielt hendig og fingerferdig person, for eksempel en trapeskunstner, kortkunstner, tryllekunstner eller trolldomskunstner. Kunstner kan dessuten brukes rosende om alle som utfører et håndverk med mesterlig dyktighet og formsans eller som er spesielt flinke i et fag. En tusenkunstner er en uhøytidelig betegnelse for en med mange ferdigheter.

Kunstner er ingen beskyttet yrkestittel og i prinsippet kan hvem som helst kalle seg det. Det er likevel vanlig at kunstnere har skapende kunst som arbeid eller hovedbeskjeftigelse. Enkelte kunstnere omtaler ikke seg selv som kunstner av respekt for innholdet i ordet, men godtar at andre kaller dem det. Kunstner kan også brukes som en positiv eller negativ motsetning til håndverker, underholder eller artist. 

Flere bruker begrepene «kunst» og «kunstner» bare om verk eller utøvere som har blitt kalt det av en kunstviter eller kurator og om utøvere som har fullført utdannelse ved en anerkjent kunstskole eller som har medlemskap i en kunstnerorganisasjon.

Etymologi
---------

Opprinnelig stammer ordet *kunstner* fra tysk der *kunst* betød «det å kunne et visst arbeid». Kunstneren var altså den som kunne utføre noe på en faglig og profesjonell måte. Denne grunnbetydninga er beholdt i begreper som kokkekunst, hagekunst, legekunst, ingeniørkunst, krigskunst og annet.

Ordet kunstner har vært i bruk i dansk fra 1700-tallet. Til og begynne med betegnet ordet personer som utførte alle slags kunstferdige arbeider. De dyktigste håndverkerne og teknikerne arbeidet den gangen også med det vi i dag vil kalle kunst, og en skilte derfor ikke mellom håndverker og kunstner slik vi gjør det nå. Ofte blir landskapsmaleren I. C. Dahl regnet som den første norske kunstner.

Se også
-------

* Kunst
* Kunstnerisk verdi

Eksterne lenker
---------------

* Om ordet kunstner i dansk ordbok

Portal: Kunst

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** GND **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL **·** NKC **·** NKC **·** BNE
 |
**Centrica** er et internasjonalt gass- og kraftselskap etablert i Storbritannia i 1998 da British Gas plc ble delt. Det andre selskapet som ble opprettet etter delingen er BG plc – som senere er omdøpt til BG Group plc. Centrica har spesialisert seg på energi og er den største leverandøren av gass i Storbritannia og en av de største innen elektrisk kraft. Selskapet har sitt hovedkvarter i Windsor i England og driver alt fra leting etter nye felt for produksjon, til lagring, salg og distribusjon. De opererer både i England, Europa, Nord-Amerika, Nigeria, Egypt og Trinidad. Selskapet startet i 2006 opp et norsk datterselskap, Centrica Energi, som driver med undersøkelse og produksjon av olje og naturgass på norsk kontinentalsokkel.

Se også
-------

Centrica Energi

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Centrica – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** ISNI
 |


1. ↑  .
2. ↑  .
3. ↑  .
4. ↑  .
5. ↑  .