recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
***Sword Song*** er den fjerde romanen i bestselgerserien *Sword Stories* skrevet av historieromanforfatteren Bernard Cornwell.

Protagnoisten Uthred holder skjebnen til Wessex i sitt sverd igjen og boken følger Alfreds bestrebelser med å beskytte Wessex og forene England.

Boken ble utgitt 3. september 2007.

Handling
--------

Uthred er fremdeles fanget av sin ed til Alfred. Hans gamle «venn» Haesten har imidlertid sendt ham en beskjed om at den døde har en beskjed til Uthred. Skeptisk går Uhred for å konsultere sin budbringer som ligger i graven, som forteller at han vil bli konge av Mercia.

Slitt mellom sin ed til en konge som han misliker og skjebnen som forteller at han vil bli konge, gir han tillatelse til Haesten om å introdusere sine norrøne allierte Sigefrid og hans bror Erik.

Det er kun når en prest skal til å bli korfestet at skjebnen tar en annen vending. Uthred gjenkjenner sin gamle våpenkamerat, waliseren Father Pyrlig.

Etter å ha lurt Sigefrid til å kjempe mot presten, som selv er en fryktsom fighter, forlater Uthred og Pyrlig dem. Uthred lover å vende tilbake.

Han vet imidlertid at hans ed holder ham og blir tilkalt av Alfred for å ta tilbake London for Earl Aethelred of Mercia fra Sigefrid og de med ham som har samlet seg som en horde og som ønsker å samle soldater og angripe Wessex.

Gjennom forstillelse virker Uthreds angrep fra sjøen og Londons forsvarere blir fanget i det åpne idet de forserer frem for å konfrontere Aethelreds større angripende armé.

Fastkilt mellom det som var deres trygge tilfluktssted i London, med sakserne foran dem og Uthreds styrker bak, blir de nørrøne beseiret.

Et særskilt grusomt slag blir forårsaket av Osferth (sønnen til Alfred) som hopper ned fra (wall) oppå Sigefrid og skader ham på en slik måte at han blir forkrøplet.


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | OCLC
 |
***When Fate Decides*** er en amerikansk stumfilm fra 1919, regissert av Harry Millarde.

Handling
--------

Vera Loudon er ulykkelig gift med den velstående Herbert Loudon, som åpenlyst gjør romantiske fremstøt ovenfor fru Alicia Carteret i løpet av et middagsselskap. Donald Cavendish, en tidligere beundrer av Vera, er vitne til hennes ydmykelse. Han råder henne derfor til å forlate ektemannen sin, noe hun ikke er villig til å gjøre. Under et regnvær bryter Donalds bil sammen, og han og Vera stopper ved Loudon-hytta som ligger i nærheten.

Når Herbert kommer inn sammen med fru Carteret, slipper Donald og Vera så vidt unna uten å bli lagt merke til. Men Donald kommer tilbake for å få tak i ett par hansker som han hadde etterlatt ved hytta. En konflikt med Herbert oppstår, og Donald reiser sin vei uten å ha funnet igjen hanskene sin. Herbert blir senere funnet død ved hytta. Hanskene gjør Donald snart til en hovedmistenkt. Det blir derfor opp til Vera å avdekke den virkelige skyldige.

Skuespillere
------------

* Madlaine Traverse som Vera Loudon
* William Conklin som Herbert Loudon
* Clyde Fillmore som Donald Cavendish
* Claire Du Brey som Alicia Carteret
* Henry Hebert som Harry Carteret
* John Cossar som Egan
* Genevieve Blinn som Mrs. Veriker
* Cordelia Callahan som Mathilde

Referanser
----------

1. ↑  WHEN FATE DECIDES

Eksterne lenker
---------------

* (en) *When Fate Decides* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *When Fate Decides* på AllMovie Rediger på Wikidata
***When Men Are Tempted*** er en amerikansk stumfilm fra 1917, regissert av William Wolbert.

Handling
--------

College-kameratene John Burt og Arthur Morris er begge forelsket i den samme kvinnen: Jessie Garden. De kommer til slåsskamp over Jessie, og John - som tror at han har drept Arthur i kampen - reiser vestover for å lete etter en gruve som tilhører bestefaren hans. John finner igjen gruven, og vender senere tilbake til hjem-byen som millionær. Men han oppdager snart at Jessie planlegger å ofre seg selv til Arthur, i håp om å skaffe tilbake formuen som faren hennes mistet som et resultat av Arthurs manipulasjoner av aksjemarkedet.

Men John stiller sin store formue til Gardens disposisjon, og de lykkes etter hvert med å knekke Arthur økonomisk. I raseri og hat over dette forsøker Arthur å drepe John. Men dette mislykkes, og Arthur velger å begå selvmord i stedet. Med trusselen fra Arthur fjernet, ønsker John umiddelbart å gifte seg med Jessie.

Skuespillere
------------

* Mary Anderson som Jessie Garden
* Gayne Whitman som John Burt
* Robert N. Bradbury som Peter Burt
* Otto Lederer som General Garden
* S. E. Jennings som Kinsley

Referanser
----------

1. ↑  When Men Are Tempted
2. ↑  WHEN MEN ARE TEMPTED

Eksterne lenker
---------------

* (en) *When Men Are Tempted* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *When Men Are Tempted* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *When Men Are Tempted* på Silent Era Rediger på Wikidata
***When Love Comes to Town*** er en singel av den irske rockegruppen U2.

Dette var den tredje singelen fra albumet *Rattle And Hum*. Singelen ble utgitt i flere formater, både 7″ og 12″ vinyl, kassett og CD.

I 1986 turnerte B.B. King i Irland, og han møtte U2. Bandet og blueslegenden trivdes i hverandres selskap, så bra at King ba gruppen skrive en sang til han. Bono kom opp med deler av sangen med en gang, men måtte som vanlig slite med resten. King ble imponert over det han leste, og ville heller spille inn sangen som en duett, siden han mente Bono hadde så mye sjel.

Singelen toppet på en sjetteplass i Storbritannia, en 68.-plass i USA mens den i Norge aldri kom inn på topp 20.

Sanger på singelen
------------------

* «When Love Comes to Town (Single Version)» (3:34)
* «When Love Comes to Town (Album Version)» (4:15)
* «Dancing Barefoot (Short)» (4:13)
* «Dancing Barefoot (Long)» (4:47)
* «When Love Comes to Town (Live from the Kingdom Mix)» (7:28)
* «God Part II (Hard Metal Dance Mix)» (4:46)

På *The Best of 1980-1990* er det singelversjonen som brukes.

«Dancing Barefoot» er en Pattie Smith-cover. Det er den lengste versjonen som ble utgitt på B-sidedelen av *The Best of 1980-1990*.
***When False Tongues Speak*** er en amerikansk stumfilm fra 1917, regissert av Carl Harbaugh.

Handling
--------

Etter at Mary Page gifter seg med Fred Walton, oppdager hun snart at han er en kvinne-bedårer. Hun forsøker å ignorere Freds utroskap. Men hun nekter å søke om skilsmisse, selv etter at Platt Sinclair - ektemannens advokat - oppfordrer henne til å gjøre det.

Samtidig er Fred forelsket i sin nåværende elskerinne, Helen Lee, og ønsker å gifte seg med henne. Mary møter reporteren Eric Mann, som hun blir veldig nær. Når Fred oppdager forholdet deres, ønsker han umiddelbart å søke om skilsmisse. Men han ombestemmer seg, etter at Eric truer ham.

Skuespillere
------------

* Virginia Pearson som Mary Page Walton
* Carl Harbaugh som Fred Walton
* Hardee Kirkland som Platt Sinclair
* Claire Whitney som Helen Lee
* Carl Eckstrom som Eric Mann
* William E. Meehan som Jimmy Hope

Referanser
----------

1. ↑  WHEN FALSE TONGUES SPEAK

Eksterne lenker
---------------

* (en) *When False Tongues Speak* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
**Dagbok** er en bok som benyttes til å journalføre begivenheter for den enkelte dag i året. Mens begrepet vanligvis brukes om personlige opptegnelser, finnes det også mer offisielle utgaver av dagbøker, som for eksempel kan føres av militære instanser, slik som en krigsdagbok, som registrerer strategisk eller taktisk betydelige hendelser.

Mange kjente personer har skrevet dagbok, for eksempel tenåringen Anne Frank, som skrev mens hun lå i skjul for nazistenes jødeforfølgelse, og engelskmannen Samuel Pepys, som skrev i sin egen kode.

Memoarlitteratur
----------------

Dagbok som litterær sjanger er en av de eldste litterære stilretningene innenfor litteraturen og inngår i memoarlitteraturen (fra fransk *mémoire*, erindring, minneverdig). Memoarlitteratur betegner en litteratur som strekker seg tilbake til antikken med forfattere som for eksempel Xenofon og Julius Cæsar, og som behandler selvopplevde begivenheter. Grensen mellom memoarlitteratur, dagboksopptegnelser og skjønnlitterær prosa kan til en viss grad være flytende, slik som i Ernst Jüngers *In Stahlgewittern* (*I stålstormer*).

Fiktive dagbøker
----------------

Dagbokformen har også vært et trekk for fiktive forfattere av reelle forfattere. Både Daniel Defoes *Robinson Crusoe* og Jonathan Swifts *Lemuel Gulliver* henvendte seg i «jeg»-form direkte til leseren i et dagboklignende format. I moderne tid peker blant annet *Bridget Jones dagbok* av Helen Fielding seg ut. Som litterær sjanger kalles det for dagbokroman.

Se også
-------

* Brev- og dagbokroman
* Logg
* Blogg
* Minnebok

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** GND **·** LCCN **·** NKC
 |
**Katolsk-ortodoks akademi** er et selvstendig, økumenisk møtested for medlemmer av den katolske kirke og de ortodokse kirkene i Norge. Forumet har vært i virksomhet siden 2004. De første årene gikk det under navnet Katolsk-ortodoks Idéforum, men i 2010 ble navnet endret til Katolsk-ortodoks forum og i 2017 til Katolsk-ortodoks akademi.

Forumet konstituerer seg selv, og nye medlemmer tas opp etter forslag i forumet. Det er et mål for forumet å ha en bred sammensetning. Antall medlemmer begrenses oppad til ni.

Medlemmene i katolsk-ortodoks akademi er ikke offisielle representanter for sine kirker, men det er naturlig at medlemmene informerer sine respektive lokale kirkeledere (som biskop og sogneprest) om forumets utadrettede virksomhet.

Forumets målsetning er 

* å fremme internt fellesskap basert på vennskap og på interesse for kirkeliv, liturgi og spiritualitet i den katolske kirke og de ortodokse kirkene; og
* å arrangere, fortrinnsvis minst én gang i året, et åpent seminar av faglig høy kvalitet.

Seminaret skal belyse et tema av sentral betydning for begge kirker innenfor kirkekunst, liturgi, historie, klosterliv, spiritualitet eller teologi, med tanke på å nå ut til et bredt publikum uavhengig av tro eller livssyn. Blant de emner eller seminarer som har vært belyst er «Den hellige Maria, Guds Moder i katolsk og ortodoks tradisjon», spiritualitet og klosterliv i Øst og Vest, Hellige Olav i Russland, den ortodokse læren om guddommeliggjørelsen, ikoner, ord og bilde.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
**Grefsen-ulykken** var en jernbaneulykke som inntraff 2. desember 1970.

Under skifting på Grefsen stasjon var luftbremsen ikke koblet på 10 lastede tankvogner. Dette var vanlig under skiftebevegelser på stasjonens horisontale område. Skiftet ble imidlertid trukket så langt ut mot øst at banen var begynt å falle nedover mot Tøyen. Toget kom derfor i bevegelse, og lokfører Kjell Berge skjønte snart at han ikke ville være i stand til å bremse toget med bare lokomotivet. På Grefsen oppfattet man hva som hadde skjedd, og ringte ned til Oslo Ø for at den store toghallen skulle ryddes for folk. Lokførerassistenten hoppet av toget ved Tøyen, mens lokfører Berge ble med helt inn på plattformene på Østbanestasjonen, i et forsøk på bremse toget så lenge som mulig. Han hoppet til slutt av toget, men omkom i fallet.

Togledelsen på Oslo Ø valgte å sende det løpske toget inn i spor 7. Her sto en postvogn og en godsvogn innerst på sporet. I siste liten fikk man bragt de fire postfunksjonærene i sikkerhet.

De to vognene ble fullstendig knust, og postvognen brakk i to. Loket, El 11.2150 ble så ødelagt at det ble utrangert. Også postvognen DF nr. 21319 ble utrangert. Som erstatning for lokomotivet ble det bestilt ytterligere ett lok av type El 14 (det er derfor det er 31 og ikke 30 som var opprinnelig bestilt).

Grunnen til at man valgte spor 7 var da at man unngikk at loket rev bæresøyler, slik at taket i Østbanehallen ville rase sammen. Skadeomfanget ble beregnet til 4 millioner kroner for materiellet, mens hallen fikk skader for 200 000 kroner.

Se også
-------

* Jernbanen i Norge
* Liste over togulykker

Kilder
------

*Gjøvikbanen* av Nils-Carl Aspenberg m. fl.. Baneforlaget, 2009. ISBN 9788291448480
*For den dansk-grønlandske polarforskeren, se Knud Rasmussen.*

**Knut Rasmussen** (født 27. juli 1938) er en norsk lege og professor ved Universitetet i Tromsø.

Rasmussen er utdannet cand.med. fra Universitetet i Bergen og avla i 1976 den medisinske doktorgrad. Han er spesialist i indremedisin og hjertesykdommer. 

Fra 1974 arbeidet Rasmussen ved Universitetssykehuset i Nord-Norge der han var ved Hjertemedisinsk avdeling og bidro til utviklingen av det kardiologiske behandlingstilbudet. Samtidig var han tilknyttet Universitetet i Tromsø, der han i årene 1986 til 1989 var dekanus ved Det medisinske fakultet.

Rasmussen har vært opptatt av medisinsk etikk og ledet fra 1990 til 1998 Den norske lægeforenings etiske råd.

Kongen utnevnte i 2005 Rasmussen til ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden for «for hans samfunnsgavnlige innsats.»

Bokutgivelser
-------------

* Knut Rasmussen: *Helsemoral og umoral*, Oslo: Universitetsforlaget, 2010
* Kolbjørn Forfang og Knut Rasmussen: *Det norske hjerte. Norsk hjertemedisins historie*, Oslo: Universitetsforlaget, 2007

Referanser
----------

1. 1 2 3  «Knut – en skeptisk optimist», *Tidsskrift for Den norske legeforening*, nr. 20, 2012.
2. ↑  «Knut Rasmussen», kongehuset.no.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Publikasjoner av Knut Rasmussen i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Prabook **·** BIBSYS **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** NKC **·** CRIStin
 |
**À la suite** (fra fransk: «i rekkefølge») betegner i militær språkbruk en offiser som midlertidig er trådt ut av tjenesten («står utenfor nummer») med rett til å gjeninntre med samme grad som han hadde ved uttredelsen.

Danmark
-------

Etter dansk lov sies en offiser som befinner seg i en sådan stilling å være «utenfor nummer», og betegnelsen *à la suite* har derfor i Danmark ikke lenger den angitte betydning.[] Når enkelte offiserer etter de någjeldende lovers (pr. 1915) ikrafttredelse ved sin avskjed er satt *à la suite*, medfører dette derfor ingen rett til senere å inntre i hæren eller flåten, men de kan bære sine tidligere tjenestestillings uniform uten de for andre avskjedigede offiserer fastsatte endringer.[]

Lignende betydning hadde *à la suite* i Tyskland til 1918, hvor tallrike offiserer – også fremragende legger – som æresbevisning settes *à la suite* for å holdes i forbindelse med hæren eller flåten.

Prins Henrik var general *à la suite* i Hæren, admiral *à la suite* i Søværnet og general *à la suite* i Flyvevåbnet.[]

Kilder
------

* À la suite i Christian Blangstrup,*Salmonsens Konversationsleksikon* (2. udgave, 1915) i *Salmonsens Konversasjonsleksikon* (#2. utgave, #1915)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |
**Knut Edgar Pettersen** (1937–2005) var en norsk skuespiller, forfatter og manusforfatter. Han er kjent fra hovedrollen i den svenske filmen *Misshandlingen* fra 1969, som vant Guldbaggen i 1970 og fra rollen som den tyranniske faren til Lasse i Wam & Vennerøds dramafilm *Lasse & Geir* fra 1976.

Pettersen ble født i Fyresdal og utdannet ved Statens Teaterskole. 

Ved siden av ovennevnte titler kan det nevnes at han spilte Markus på Baktoberg i den svenske TV-serien *Nybyggarland* (1972). Han var både manusforfatter og medspiller i den svenske TV-filmen *Fläskfarmen* fra 1986. 

Pettersen debuterte som forfatter med *Psykopaten* (Bonniers 1971). I Sverige utga han også *Uppfinningen* (Författarforlaget 1978) og *Patienterna* (Författarförlaget 1979), utgitt i Norge som *Patenten* og *Grisefarmen* (Falken Forlag 1982 og 1983). Senere utga han *Kannibalene* (Falken 1984) og *Syndebukken* (Tiden 1986). I en periode på 1980-tallet var han fast spaltist i den venstreorienterte avisa *Friheten*. 

Han var medlem av Den norske Forfatterforening og Norske Dramatikeres Forbund.

Referanser
----------

1. ↑   ČSFD person-ID 324798[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Dagsavisen, side(r) 44, urn.nb.no, besøkt 29. mai 2022[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Dagsavisen, side(r) 44, type referanse dødsannonse, urn.nb.no, utgitt 24. mai 2005, besøkt 29. mai 2022[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   Internet Movie Database, besøkt 12. oktober 2019[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Knut Pettersen på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) Knut Pettersen i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (en) Knut Pettersen hos The Movie Database Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** LCCN
 |
**Pernille Sjølett Hansen** (født 14. juni 1978), kjent under artistnavnet **Pernille**, er en norsk sanger, låtskriver og musiker. Hun er bosatt på Revetal i Re kommune. Pernille debuterte som plateartist i 2011 med singelen «liveSTAYalive», og 23. mars 2012 kom hennes første album, *ME*. Foruten å ha en fulltidsjobb, driver hun eget plateselskap, Sealight Records og spiller ofte konserter. Musikken er variert, med elementer hentet fra country, roots, pop og visesjangeren.

Historie
--------

Hennes karriere på scenen startet i 1994. Med Skjærgårdskoret/Kommunale musikkskolen sang hun i en oppsetning av musikalen *Chess*. Senere startet hun bandet Pål Sine Høner sammen med Siv Hinna, Gro Hinna, Pål Isdahl Solberg og Lisa Hjelme. Mens hun gikk på musikklinjen ved Sandefjord videregående skole, ble hun medlem av dansebandet Cheers. 

I 2003 var hun medvokalist i JT & Fusion Band, og årene 2004–2006 var hun vokalist i dansebandet Convoy fra Revetal. Siden har hun reist rundt som trubadur, med store og små spillejobber i private lag, puber, firma-events og på konsertsteder. I 2009 ble hun med i duoen Kriama sammen med Kristin Rian. De ga ut singelen «Cold Hearted Ass», og samarbeidet ble avviklet i 2010. 

I september 2011 ble hennes første soloutgivelse, singelen *«liveSTAYalive»*, utgitt. Singelen inneholder sangen «Babysteps» i tillegg til tittelsporet. I forkant av dette startet hun sitt eget plateselskap Sealight Records. 23. mars 2012 ble hennes første album *ME* utgitt. Samme dag holdt hun signeringskonsert utenfor Platekompaniet/Farmandstredet i Tønsberg, og påfølgende uke ble det holdt konserter både på Tønsberg Bibliotek og Høyskolen i Vestfold. Releasekonserten ble holdt på utestedet Jernet.

Diskografi
----------

* 2011 *«liveSTAYalive»* (singel)
* 2012 *ME* (album)

Eksterne lenker
---------------

* Pernilles hjemmeside
* Intervju på TV8 Follo[*død lenke*]
* Terningkast 4 i *Østlendingen* for albumet *ME*[*død lenke*]
* Intervju i *Tønsberg Blad* for albumet *ME*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** Discogs **·** Discogs **·** Discogs
 |
Forskjellige peroksider, ovenfra: peroksid jone, organic peroxide, organisk vannperoksid, peracid. Peroksidgrupen er merket blå. R, R1 og R2 betegner hydrokarbonradikaler.
Et **peroksid** er en kjemisk forbindelse, som inneholder to sammenhengende oksygenatomer, hvor O-O gruppen kalles peroksid- eller peroxogruppen. Forbindelsen dannes ved en reaksjon med oksygen. Det finnes både organiske og uorganiske peroksider.

Det enkleste organiske peroksidet er hydrogenperoksid.
Peroksider har en blekende effekt på organiske substrater og blir derfor tilsatt til visse detergenter eller fargepreparater. 

Hydrogenperoksid har blitt brukt til bleking av hår, som ga opphavet til det engelske begrepet "peroxide blonde". Hovedingrediensen i munnskyllevannet "Vademecum" var hydrogenperoksid som ble benyttet for den bakteriedrepende effekten. Ved operasjoner der det blør fra tallrike små punkter i et område, kan tørking med en kompress fuktet med vannstoffhyperoksidoppløsning stoppe blødningene. 

Andre større bruksområder inkluderer medisin og kjemisk industri, hvor peroksider blir brukt i ulike syntesereaksjoner eller oppstår som et intermediat. Med en årlig produksjon på over to millioner tonn, er hydrogenperoksid det økonomisk mest betydningsfulle peroksidet. Mange peroksider er ustabile og farlige substanser; de kan ikke lagres og blir kun syntetetisert for umiddelbar bruk.

Historie
--------

En av de første syntetiske peroksider, barriumperoksid, ble syntetisert av Alexander von Humboldt i 1799 som et biprodukt av hans forsøk på å bryte ned luft. 19 år senere oppdaget Louis Jacques Thénard at denne forbindelsen kunne brukes til å danne en tidligere ukjent forbindelse, som han beskrev som *oksygenert vann*- nå kjent som hydrogenperoksid. Den bleknende effekten av peroksidene og deres salter på naturlige fargestoff ble kjent av datiden, men tidlige forsøk på industriell produksjon av peroksidene mislyktes, og de første planteproduserende hydrogenperoksidene ble dannet først i 1873 i Berlin. 

Oppdagelsen av syntesen av hydrogenperoksid ved elektroforese sammen med svolvelsyre, la grunnlaget for den mer effektive elektrokjemiske metoden. Den ble først implementert i industrien i 1908 i Weißenstein i Kärnten i Østerrike. Den antrachinone prosessen, som fortsatt brukes, ble utviklet gjennom 1930- tallet av den tyske, kjemiske produsenten IG Farben i Ludwigshafen. Den økende etterspørselen og forbedringene i dannelsen, resulterte i en økning i den årlige produksjonen av hydrogenperoksid fra 35 000 tonn i 1950, til over 100 000 tonn i 1960, til over 300 000 tonn i 1970, og innen 1998 nådde det 2,7 millioner tonn.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** GND **·** LCCN **·** NDL
 |
Erkebiskop Desmond Tutu, som er kreditert for å ha satt sammen ordet *Regnbuenasjonen*
**Regnbuenasjonen** er et begrep satt sammen av den sørafrikanske erkebiskopen Desmond Tutu for å beskrive Sør-Afrika etter apartheid (fra 1994), etter landets første heldemokratiske valg i 1994.

Begrepet ble videre definert av president Nelson Mandela i hans første måned som statsleder, da han proklamerte: «Each of us is as intimately attached to the soil of this beautiful country as are the famous jacaranda trees of Pretoria and the mimosa trees of the bushveld – a rainbow nation at peace with itself and the world.» (*enhver av oss er nært knyttet til dette vakre landets jord, på samme måte som de kjente jacaranda-trærne i Pretoria og mimosa-trærne i Bushveld er – en regnbuenasjon i fred med seg selv og verden*)

Identitet
---------

En oversikt over alle migreringene som tilsammen utgjorde regnbuenasjonen
Begrepet var ment som et samleuttrykk for flerkulturell enhet og samlingen av mennesker fra mange forskjellige nasjoner, i et land som tidligere var kjent for et strengt skille mellom sorte og hvite.

I en rekke kringkastede opptredener, talte Tutu om *Guds regnbuefolk*. Dette spilte på det gamle testamentets historie om Noah og syndefloden, og regnbuen som fulgte som symbol for fred. Ved siden av dette er også regnbuen et tegn for håp og en lys fremtid for mange av de innfødte kulturene i Afrika (f.eks. xhosa-kulturen).

Referanser
----------

1. ↑  (sitert fra Manzo 1996, s. 71)
2. ↑  Fritt oversatt av Wikipedia
**Regnskapsspråk** er et regelsett som legges til grunn ved rapportering av økonomisk informasjon. Reglene betegner både hvilket beløp som skal måles, hvordan beløpene skal aggregeres og presenteres, og hvilken tilleggsinformasjon som skal gis for å forklare tallmaterialet.

Bruken av betegnelsen «språk» betegner at regnskapsrapportering dypest sett handler om kommunikasjon av økonomiske størrelser fra sender til mottaker. Betegnelsen regnskapspråk anvendes tilsvarende i de øvrige nordiske land. Innenfor den engelskspråklige sfæren er uttrykket "accounting language" også sett med denne betydningen i løpet av 2007-2009, men det synes foreløpig lite utbredt. Begrepet "accounting standards" er fremdeles mest brukt.

Regnskapsspråk for norske foretak
---------------------------------

### Regnskapslovens system

Regnskapsloven regulerer hvilke regnskapsspråk som er tillatt for norske foretak. Kravene til regnskapsavleggelsen er differensiert slik at større foretak med høy offentlig interesse har de strengeste regler. De minste foretakene har forenklede regler. De minste foretakene kan likevel som regel velge mer avanserte regnskapsspråk.

### Tradisjonell norsk god regnskapsskikk

Regnskapsloven er primært bygd på en tradisjonell modell basert på historisk kost. Eiendeler måles i denne modellen til historisk anskaffelseskost nedregulering for avskrivning og nedskrivning. Eventuell verdiøkning vises først i regnskapet som gevinst ved salg av eiendelen. Dette prinsippet er til en viss grad tillempet ved at enkelte eiendeler som har en objektiv verdi i et likvid marked som enkelte børsnoterte aksjer og valutaposter kan måles til dagens verdi.

### IFRS

IFRS står for International Financial Reporting Standards og er det regnskapsspråk som alle børsnoterte foretak plikter å utarbeide sine konsernregnskap etter. Regnskapsloven åpner opp for at IFRS kan benyttes av samtlige regnskapspliktige. Da språket anses å være svært omfattende er det sjelden dette gjøres.

### Forenklet IFRS

Betegnelsen **Forenklet IFRS** innebærer at regnskapet skal innregne og måle eiendeler og gjeld i all hovedsak etter IFRS-reglene. For presentasjon, oppstillingsplan og noteopplysninger er det gitt forenklede regler. Det er utarbeidet flere forskrifter til regnskapsloven som åpner opp for slik forenklet IFRS. 

* Den generelle forskriften om Forenklet IFRS
* Forenklet IFRS for bank og finans
* Forenklet IFRS for forsikringsbransjen

### God regnskapsskikk for små foretak

For små foretak gir regnskapsloven noen forenklede regler. God regnskapsskikk for små foretak er dessuten regulert gjennom standardsetting av Norsk RegnskapsStiftelse i regnskapsstandarden NRS 8.

### God regnskapsskikk for ideelle organisasjoner

Regnskapsloven åpner opp for at organisasjoner som ikke har overskudd som formål kan avlegge regnskap basert på et annet sett av regler som i større grad avspeiler den aktiviteten som organisasjonen har hatt i perioden. Detaljene i dette regelsetter er utmyntet i en egen regnskapsstandard fra Norsk RegnskapsStiftelse.

Referanser
----------

1. ↑
**Ingvald Anker Andersen** (født 2. desember 1866 i Trondhjem, død 19. april 1950) var en norsk salmaker og politiker (H).

Han var sønn av salmaker og møbeltapetserer Anton Martin Andersen og Marie Lovise Andersen fra Kristiania. Han giftet seg med Bertha Gurine Hansen fra Kristiania. Etter middelskolen gikk han i lære i salmaker- og møbeltapetsererfaget hos faren i tre år, hvoretter han tok realfag ved Den Polytekniske Læreanstalt i København og handelsfag i Trondhjem. Før Andersen overtok farens forretning i 1900, drev han en møbelhandel og agentur i bygningsartikler.

Andersen var medlem av Trondhjem bystyre 1916–1919 og 2. vararepresentant til Stortinget fra kjøpstedene Trondhjem og Levanger 1922–1924, og møtte som vararepresentant for Ivar Lykke våren 1923. Av tillitsverv i bransjeorganisasjoner var Andersen formann i Trondhjems Håndverks- og Industriforening i tre år, medlem av Norsk Arbeidsgiverforenings sentralstyre og styremedlem i Norges Varemesse.

Referanser
----------

1. ↑   Stortinget og statsrådet : 1915–1945. B. 1 : Biografier, side(r) 87[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Gravsteder på Domkirken kirkegård - Trondheim». Besøkt 14. mai 2014.
3. ↑  «Folketelling 1875 for 1601 Trondheim kjøpstad. Anton Martin Andersen». Digitalarkivet. Besøkt 14. mai 2014.
4. 1 2  «Ingvald Anker Andersen». Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste. Arkivert fra originalen 27. mai 2011. Besøkt 14. mai 2014.
5. ↑  «Ministerialbok for Trondheim prestegjeld, Domkirken sokn 1891-1911 (1601M2). Ingvald Anker Andersen». Digitalarkivet. Besøkt 14. mai 2014.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Ingvald Anker Andersen hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata
**Kellogg Kennon Venable Casey** (født 17. september 1877, død 18. oktober 1938) var en amerikansk skytter som deltok i de olympiske leker 1908 i London.

Casey ble olympisk mester i skyting under OL 1908 i London. Han var med på det amerikanske laget som vant lagskytingen med armégevær med 2531 poeng foran Storbritannia med 2497. De andre på laget var William Leushner, William Martin, Charles Winder, Ivan Eastman og Charles Benedict. Det var åtte lag med seks mann på hvert som deltok i kunkurransen som ble gjennomført 10. og 11. juli. 
Hver skytter skjøt 90 skudd, 15 skudd på hver av avstandene 200, 500, 600, 800, 900, og 1000 yards på en femdelt skive. Casey skjøt totalt 423 poeng som var det fjerde beste resultatet på det amerikanske laget. Casey kom på andreplass i 1000 yards frigevær bak britiske Joshua Millner

OL-medaljer
-----------

* 1908 Storbritannias flagg London – Gull **Gull** i skyting, armégevær lagskyting (USA)
* 1908 Storbritannias flagg London – Sølv Sølv i skyting, 1000 yards frigevær

Eksterne lenker
---------------

* (en) Kellogg Casey – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Kellogg Casey – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Kellogg Casey – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Kelley Law** (født 11. januar 1966 i Burnaby), canadisk curlingspiller som deltok i de olympiske leker 2002 i Salt Lake City.

Law vant en olympisk bronsemedalje i curling under vinter-OL 2002 i Salt Lake City. Hun var med på det canadiske laget som kom på tredjeplass i curlingturneringen for damer bak Storbritannia og Sveits. De tapte semifinalen mot Storbritannia med 6-5, men vant bronsefinalen over USA med 9-5. De andre på laget var Julie Skinner, Georgina Wheatcroft, Diane Nelson og Cheryl Noble.

Hun ble verdensmester i curling i 2000 i Glasgow.

OL-medaljer
-----------

* 2002 USAs flagg Salt Lake City - Bronse **Bronse** i curling, damer Canadas flagg Canada

Referanser
----------

1. ↑   results.worldcurling.org[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Kelley Law – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Kelley Law – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Kelley Law – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Kelley Law – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Kelley Law – Canadian Olympic Committee Rediger på Wikidata

* (en) Kelley Law – World Curling Tour Rediger på Wikidata

* (en) Kelley Law – World Curling Federation Rediger på Wikidata
**Ingvald Mareno Smith-Kielland** (født 20. september 1919, død 9. mai 2012) var en norsk offiser (major) og tidligere hoffsjef.

Hans far, Ingvald Maryllus Emil Smith-Kielland (1890–1984), var offiser og skiløper. Etter at Norge ble okkupert forlot Smith-Kielland Norge ombord på MK «Trygve» 1. januar 1942 og ankom Lerwick 4. januar.. Smith-Kielland var kadett ved Krigsskolen i London i 1942-43. Han tjente dessuten ved kongens hoff og var hoffsjef i den siste delen av regjeringstiden til Olav V.

Ingvald Mareno Smith-Kielland var medlem av hoffet fra 1963. Han var hoffmarskalk 1966-85. Han ble hoffsjef etter Odd Grønvold i 1985. I juni 1991, noen måneder etter kong Olavs død, overlot han stillingen til Kaare Langlete.

Utmerkelser
-----------

Smith-Kielland er dekorert med storkorset av St. Olavs Orden.

Referanser
----------

1. ↑   «Trond Norén Isaksen: At the road’s end: Ingvald M. Smith-Kielland (1919-2012), former Lord Chamberlain», besøkt 23. juni 2012[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Ragnar Ulstein (1979). *Englandsfarten. 1 : Alarm i Ålesund*. Oslo: Samlaget. s. 300.
3. ↑  Berg, John (2000). *Krigsskolen i London 1942-43*. [Oslo]: J. Berg.

Litteratur
----------

* Dødsannonse i Aftenposten 18. mai 2012 side 62

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |

Portal: Andre verdenskrig
**Folkvid lagmann** var en svensk lovmann fra Värmland på siste halvdel av 1100-tallet. Han er kun kjent fra de såkalte baglersagaene hvor han kun nevnes i forbindelse ved hans ekteskap med Cecilia Sigurdsdatter, ei datter utenfor ekteskap til kong Sigurd Munn.

Ekteskapet ble arrangert av Erling Skakke i 1177. Straks kong Sverre Sigurdsson kom til makten i Norge forlot Cecilia sin mann Folkvid i 1184 i Värmland og reist tilbake til Norge – fordi hun «elsket ham lite». Cecilias halvbror, kong Sverre Sigurdsson, krevde at ekteskapet med Folkvid skulle annulleres. Da erkebiskop Øystein Erlendsson i Nidaros gjorde innvendinger, hevdet hun at hun aldri hadde vært virkelig gift med Folkvid, men bare vært hans frille. Cecilia ble da samme år giftet bort til lendmannen Bård Guttormsson på Rein. 

Med seg fra Sverige hadde Cecilia med seg Håkon Folkvidsson, senere kjent som Håkon Galen, som ble birkebeiner under kong Sverre og senere jarl og med kongskrav til Norges trone.

De fleste svenske historikere, som tradisjonelt har gitt sagalitteraturen liten historisk kildeverdi, har hatt vanskeligheter med å akseptere eksistensen av Folkvid lagmann, noe som sannsynligvis er grunnet i mangelen av bekreftelse i det sparsommelige svenske kildematerialet fra denne tiden. Fra norsk side er det ingen grunn til å mistro at Håkon Galens far var svensk ettersom det ble benyttet mot ham senere.
***Chivalrous Charley*** er en amerikansk stumfilm fra 1921, regissert av Robert Ellis.

Handling
--------

Den temperamentsfulle Charley Riley blir sendt vestover av onkelen sin med forventning om at det tøffe livet skal gjøre ham mer voksen. Tilbake i New York blir Charley imidlertid involvert i ett par eskapader, og havner i fengsel. Senere appellerer en ung kvinne til ham om hjelp, fordi noen visstnok følger etter henne. Han tilbyr henne gjestfrihet i leiligheten hans for kvelden.

Men faren hennes dukker opp neste morgen, tror at de har et forhold og forsøker å tvinge Charley til å gifte seg med kvinnen. Men Alice kjenner noen kjeltringer, og Charley blir overfalt av denne gjengen. Men han stikker av, og leder forfølgerne sine til en politistasjon. Alice blir snart imponert over hans pågangsmot og tapperhet, og ønsker å virkelig gifte seg med Charley.

Skuespillere
------------

* Eugene O'Brien som Charles Riley
* George Fawcett
* Nancy Deaver som Alice Sanderson
* D.J. Flanagan
* Huntley Gordon som Geoffrey Small

Referanser
----------

1. ↑  «AFI|Catalog». *catalog.afi.com*. Besøkt 6. januar 2023.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Chivalrous Charley* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Chivalrous Charley* på American Film Institute Rediger på Wikidata
**Ralph L. Wilson** (født 1872, død 1951) var teknisk ingeniør i Bergen. I 1891 reiste han til USA og var blant annet med som konstruktør for verdensutstillingen i Chicago i 1893. Han reiste også til München hvor han fullførte sin tekniske utdannelse og tok sin ingeniøreksamen. I 1909 ble han vannverkssjef i Bergen og kommer til å lede damprosjektene i byfjellene. Han hentet mange av ideene sine fra utlandet og en del av utstyret konstruerte han selv. Deriblant brannhydrantene med byvåpenet på som gikk under navnet "Bergenshydranten".

Ralph Wilson var også en dyktig amatørfotograf. Han begynte å fotografere rundt 1895 og fotograferte aktivt både i jobbsammenheng og på fritid. Bildene er som oftest estetiske vakre og mange viser hans humoristiske side. Ralp L. Wilson var også eksperimentell i måten han presentere sine bilder på. Deler av hans fotografiske uttrykk høre hjemme i piktoralismen. Bildene er donert til Billedsamlingen ved Universitetsbiblioteket i Bergen og består av ca 2800 negativer.

Eksterne lenker
---------------

* Billedsamlingen, Universitetsbiblioteket i Bergen

  

Portal: Kunst

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Lokalhistoriewiki **·** Historisk befolkningsregister **·** NMFF **·** KulturNav
 |
***Folkeviljen*** var en av de illegale avisene som ble utgitt i Norge under den tyske okkupasjonen av Norge under andre verdenskrig.

Avisen ble startet på Gjøvik i februar 1941. Leif Blichfeldt fra *Oppland Arbeiderblad* kom etterhvert til å innta redaktørrollen. Avisen hadde sitt tyngdepunkt i den lokale fagbevegelsen. Den kom ut to ganger i måneden i et opplag på 500 eksemplarer, og holdt stort sett utgivelsen i gang til krigens slutt.

Det meste av tiden ble *Folkeviljen* produsert hos gårdbruker Odd Hermanrud på hans plass på Østre Toten. Han holdt duplikatoren skjult under noen steinheller.

Flere personer tilknyttet *Folkeviljen* ble tatt av tyskerne, men de klarte aldri å rulle opp hele avisen. Journalist Helge Wåle var en av avisen utgivere. Han sto vanligvis for pakking og fordeling av avisen når den kom fra Hermanrud. En nazist oppdaget ved et tilfelle at Wåle hadde flere eksemplarer av avisen, han ble angitt og satt på Grini. Han klarte imidlertid å unngå å røpe de andre som sto bak avisen.

Blichfeldt ble tatt av Gestapo høsten 1943. Han ble arrestert sammen med sin medarbeider, lektoren Kirsten Smith som også hadde vært aktiv i lærermotstanden. Hun hadde vært sentral i arbeidet med illegale skrifter i Vest-Oppland, og satt inne med mye farlig kunnskap. Hun ble torturert under forhør, og for ikke å røpe noe svelget hun en giftpille hun hadde gjemt i en knebandasje. Hun ble brakt til sykehuset på Hamar og pumpet.

For å unngå at hun ble utsatt for nye forhør besluttet Milorg å «hente» henne ut fra sykehuset. Med hjelp fra en kvinnelig medisinerstudent på sykehuset tok de to Linge-karene Jon Gunleiksrud og Oddvar Doublaug seg inn der med en tilsynelatende blødende, bandasjert, skadet mann mellom seg. Sammen med den «skadde» overmannet de vakta og fikk Smith ut. Åtte dager senere var hun i Sverige.

Referanser
----------

1. ↑  Side 128. Hans Luihn: *De illegale avisene*, Universitetsforlaget (1960)
2. ↑  Tore Pryser: *Arbeiderbevegelsens historie i Norge 4. Klassen og nasjonen*, Side 326. Tiden Norsk Forlag (1988) ISBN 82-10-02754-9
3. ↑  Side 129. Hans Luihn: *De illegale avisene*, Universitetsforlaget (1960)

Portal: Andre verdenskrig
**Yuezhi** (kinesisk: 月氏, pinyin: Yuèzhī, Wade-Giles: Yüeh4-chih1) var et gammelt urindoeuropeisk folk som første gangen er beskrevet av kinesiske historikere som nomadiske bønder som bodde på de goldt gresslettene i de vestlige delene av den moderne kinesiske provinsen Gansu, i det første årtusen f.kr.. Etter et større militært nederlag som Xiongnu opplevde i 176 f.Kr. delte Yuezhi seg i to grupper som vandret i forskjellige retninger: den **store Yuezhi** (*Dà Yuèzhī* 大月氏) og den **mindre Yuezhi** (*Xiǎo Yuèzhī* 小月氏).

Referanser
----------

1. ↑  Loewe & Shaughnessy 1999, s. 87–88
2. ↑  «Zhang Qian». *Encyclopædia Britannica Online*. Encyclopædia Britannica, Inc. Besøkt 29. mai 2015.
3. ↑  West 2009, s. 713–717
4. ↑  "They are, by almost unanimous opinion, Indo-Europeans, probably the most oriental of those who occupied the steppes." Roux, p.90

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** LCCN **·** NDL
 |
Canadas drakt under OL-1952
**Ralph Lawrence Hansch** (født 20. mai 1924 i Edmonton, død 29. februar 2008 i Edmonton) var en canadisk ishockeyspiller som deltok i de olympiske vinterleker 1952 i Oslo.

Hansch ble olympisk mester i ishockey under vinter-OL 1952 i Oslo. Han var målvakt på det canadiske ishockeylaget som vant turneringen foran USA og Sverige. Det var laget «Edmonton Mercurys» som representerte Canada under OL-turneringen.

Ishockeyturneringen ble avviklet som en enkeltserie med ni lag, der alle lagene møttes en gang. Canada vant sju kamper og spilte uavgjort 3-3 mot USA. Canada vant serien med femten poeng foran USA som fikk tretten poeng, de tapte en kamp, 2-4 til Sverige.

Hansch ble verdensmester i ishockey i 1952, OL-turnering i Oslo var også det 19. verdensmesterskapet i ishockey.

OL-medaljer
-----------

* 1952 Norges flagg Oslo - Gull **Gull** i ishockey Canadas flagg Canada

Eksterne lenker
---------------

* (en) Ralph Hansch – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Ralph Hansch – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Ralph Hansch – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Ralph Hansch – Eliteprospects.com Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
***The Little Samaritan*** er en amerikansk stumfilm fra 1917, regissert av Joseph Levering.

Handling
--------

Lindy Gray har mistet begge foreldrene sine, og bor derfor sammen med bestemoren sin. Men resten av byens innbyggere liker henne ikke, og i tillegg henger trusselen om tvangssalg av bestemorens hjem over dem. En dag kommer en ny pastor til byen deres, som snart blir venn med Lindy. Hun overbeviser ham om å ansette Noah, en gammel mann som er Lindys eneste andre venn, til å arbeide ved kirken.

Men bestemorens boliglån forfaller, og de andre innbyggerne anklager Lindy for å ha stjålet penger. For å redde vennen sin tilstår Noah å stå bak denne forbrytelsen. Men pastoren mistenker imidlertid at ingen av dem er den virkelige skyldige, og han avdekker beviser som peker mot Jim - sønnen til byens største snobb - som den virkelige tyven. Etter en rørende preken hvor han refser sin menighet for deres trangsynthet, ønsker pastoren å gifte seg med Lindy.

Skuespillere
------------

* Marian Swayne som Lindy Gray
* Carl Gerard som Reverend
* Sam Robinson som Noah
* Lucile Dorrington

Referanser
----------

1. ↑  THE LITTLE SAMARITAN

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Little Samaritan* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
***The Little American*** er en amerikansk stumfilm fra 1917, regissert av Cecil B. DeMille og Joseph Levering.

Handling
--------

Karl Von Austreim (spilt av Jack Holt) bor i Amerika, sammen med sin tyske far og amerikanske mor. Han foreslår ekteskap med en ung kvinne, Angela More (spilt av Mary Pickford) men når hun feirer bursdagen sin den 4. juli 1914, mottar hun blomster fra den franske grev Jules De Destin. De blir avbrutt av Karl, som også gir henne en gave, og de to mennene begynner å konkurrere om Angelas gunst. Men Karl blir uventet tilkalt til Hamburg, og dagen etter leser Angela i avisen at tyskerne og franskmennene er i krig - på grunn av første verdenskrig - og at 10 000 tyskere allerede skal ha blitt drept. Tre måneder går uten et ord fra Karl. Angela blir bedt av en tante som bor i Frankrike om å besøke henne, før de skal reise tilbake til USA sammen. Men rykter spres om at Tyskland kommer til å senke ethvert skip som antas å frakte ammunisjon eller våpen til fiendene deres.

Angela er om bord på et av disse skipene som blir truffet av en torpedo. Men Angela overlever, og kommer endelig frem til der tanten hennes bor - bare for å oppdage at tanten hennes allerede er død. Byen blir bombet, og Angela blir bedt om å flykte. Hun er imidlertid fast bestemt på å bli der, for å pleie de skadde franske soldatene. En fransk soldat forsøker å hjelpe Angela å rømme, men hun er ikke villig til å reise sin vei. Tyske soldater voldtar franske kvinner de møter underveis. De er innstilt på å også voldta Angela, som prøver å stikke av og gjemme seg.

Men Angela blir snart oppdaget av en tysk soldat, som snart viser seg å være Karl Von Austreim. Angela ber ham om å redde de franske kvinnene fra å bli voldtatt, men Karl svarer at han ikke kan stå imot sin overordnede offiser. Angela blir også vitne til at franske sivile blir henrettet, og hun bestemmer seg for å ta hevn. Angela gir informasjon om de tyske stillingene til de franske styrkene, men tyskerne innser snart at noen har gitt franskmennene denne informasjon. De beordrer at Angela skal skytes som en spion. Når Karl forsøker å redde henne, blir han dømt til å bli henrettet for hans forræderi. Det viser seg snart at de franske soldatene i området blir kommandert av grev Jules De Destin.

Skuespillere
------------

* Mary Pickford som Angela More
* Jack Holt som Karl Von Austreim
* Raymond Hatton som Jules De Destin
* Hobart Bosworth
* Walter Long

Referanser
----------

1. ↑  The Little American

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Little American* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *The Little American* hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (en) *The Little American* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (nl) *The Little American* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *The Little American* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *The Little American* på Silent Era Rediger på Wikidata
***The Little Girl Next Door*** er en amerikansk stumfilm fra 1912, regissert av Lucius J. Henderson.

Handling
--------

Randall og Ruth Foster bode, som små barn, side om side i en av de mest fasjonable gatene i New York City. En dag inviterer Helen og foreldrene hennes Randall til en tur til en park. Der setter de små seg i en båt som driver ut på innsjøen, uten at foreldrene deres legger merke til det. Men båten de sitter i kantrer, og Ruth drukner.

Men faren hennes begynner deretter å hate Randall, fordi Randall fremdeles lever - samtidig som hans eget lille barn har dødd. Dette fører til en rekke problemer for Randall, selv om han egentlig var helt usykldig i det som skjedde.

Skuespillere
------------

* William Garwood som en ektemann
* Marguerite Snow som hans kone
* Marion Fairbanks som Helen Randall
* Madeline Fairbanks som Ruth Foster
* William Russell som en annen far

Referanser
----------

1. ↑  The Little Girl Next Door
2. ↑  The Little Girl Next Door

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Little Girl Next Door* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
***The Lion and the Mouse*** er en amerikansk stumfilm fra 1914.

Handling
--------

John Burkett Ryder er en mester innenfor finans, med et grenseløst ønske om rikdom. Han liker makten som kan oppnås gjennom å være mest mulig velstående, har en dominerende vilje og en skruppelløs sjel. Kort tid før åpningen av historien har Ryder omgått den økonomiske ruinen og profesjonelle vanæret til dommer Rossmore ved den amerikanske Høyesteretten, for å hevne seg på grunn av negative avgjørelser som dommeren tidligere hadde avsagt mot bedriften hans.

Shirley Rossmore, dommerens datter, og unge Jefferson Ryder som returnerer fra Europa på samme båt, har møtt og blitt interesse i hverandre. Men de var fullstendig uvitende om alle friksjonene som nå eksisterer mellom deres respektive foreldre. Men Ryder har, uten å konsultere sønnen, allerede annonsert en forlovelse mellom Jefferson og datteren til senator Roberts. Shirley Rossmore har skrevet en bok om finans-verdenen, skrevet under pseudonymet Sarah Green blir oppdaget av Ryder.

Denne boken gjør så stort inntrykk på Ryder, at han bruker en privatdetektiv i håp om å finne ut det egentlige navnet på forfatteren. Sarah Green blir oppdaget, og Ryder ansetter henne straks for å skrive en biografi om ham. Men Ryder er overhodet ikke klar over at hun egentliger datteren til dommeren han nylig hadde ødelagt. Det oppstår derfor en rekke problemer.

Skuespillere
------------

* Ethel Clayton som Shirley Rossmore / Sarah Green.
* Gaston Bell som Jefferson Ryder.
* George Soule Spencer som John Burkett Ryder.
* Bartley McCullum som dommer Rossmore.
* Robert Dunbar som en advokat.
* Eleanor Barry som Mrs. Rossmore.
* Lila Leslie som Mrs. Gordon.
* Richard Morris som en tidligere dommer.
* Carlotta Doti som Mrs. Ryder
* Ruth Bryan som Kate Roberts

Referanser
----------

1. ↑  The Lion and the Mouse

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Lion and the Mouse* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Lion and the Mouse* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *The Lion and the Mouse* på Silent Era Rediger på Wikidata