recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
I 2008 fikk Thorvald Stoltenberg i oppdrag av de nordiske utenriksministrene å legge frem et forslag til styrking av det nordiske samarbeidet om utenriks- og sikkerhetspolitikk. Sluttrapporten ble lagt frem i Oslo i februar 2009. Rapporten presenterte følgende tretten konkrete forslag for å styrke det nordiske samarbeidet:

1. Innsatsenhet for militær og sivil stabilisering
2. Nordisk samarbeid om luftovervåking over Island
3. Et nordisk havovervåkingssystem
4. En maritim innsatsenhet
5. Et satellittsystem for overvåking og kommunikasjon
6. Nordisk samarbeid om arktiske spørsmål
7. Et kompetansenettverk mot digitale angrep
8. En katastrofe-enhet
9. En etterforskningsenhet for krigsforbrytelser
10. Samarbeid om utenrikstjenesten
11. Militært samarbeid om transport, sanitet, utdanning, materiell og øvingsfelt
12. En amfibisk enhet
13. En nordisk solidaritetserklæring

I 2019, i anledning tiårsjubileet for rapporten, fikk en gruppe forskere fra de nordiske utenrikspolitiske instituttene (NUPI, FIIA, UI, DIIS og IIA ved Islands Universitet) i oppdrag fra Nordisk Ministerråd å evaluere hvorvidt rapportens tretten forslag var blitt fulgt opp i praksis.

Forskerne konkluderte med at tre av de tretten forslagene var fullt ut gjennomført, syv var delvis gjennomført, mens tre enda ikke var gjennomført i den formen Stoltenberg-rapporten skisserte. Størst grad av gjennomføring fant forskerne for forslagene om fellesnordisk luftovervåkning av det islandske luftrommet, samarbeid om cybersikkerhet og samarbeid mellom utenrikstjenestene. Områdene der det hadde skjedd minst per 2019, var forslagene om egen nordisk stabiliseringsstyrke, et nordisk satellittsystem for overvåkning og kommunikasjon, og en nordisk enhet for krigsforbrytelser.

Referanser
----------

1. ↑  Thorvald Stoltenberg (2009). «Nordisk samarbeid om utenriks- og sikkerhetspolitikk» (PDF).
2. ↑  Kristin Haugevik, Ulf Sverdrup, Björn Fägersten, Karsten Friis, Lars Gjesvik, Pia Hansson, Calle Håkansson, Tuomas Iso-Markku, Hans Mouritzen, Silja Bára Ómarsdóttir, Auður Birna Stefánsdóttir & Øyvind Svendsen (2019). «10 Years On: Reassessing the Stoltenberg Report on Nordic Cooperation» (PDF).
Minstre i Quslings «nasjonale regjering» under krigen, nyutnevnt i «Statsakten» 1. februar 1942: På første rad fra venstre «ministerpresident» Quisling, innenriksminister Albert Viljam Hagelin, sjøfartsminister Kjeld Stub Irgens, finansminister Erling Sandberg, handels- og industriminister Sigurd Johannessen og landbruksminister Thorstein Fretheim. Bankmannen Sandberg var ikke medlem av Nasjonal samling (NS). Foto: Riksarkivet 
**Erling Sandberg** (født 3. august 1879 i New York, død 30. juni 1956 i Oslo) var en norsk banksjef og en av Josef Terbovens kommissariske statsråder, som finansminister. Han ble utnevnt 25. september 1940, og var finansminister fram til 1. februar 1942. Han var finansråd fram til 15. september 1943, da han ble sykmeldt.

Sandberg var ikke medlem av Nasjonal Samling, og møtte derfor ikke opp på de ukentlige torsdagsmøtene med Vidkun Quisling. I rettssaken mot ham etter krigen ble han av lagmannsretten frikjent for embetsgjerningen, men dømt til ett års fengsel for å ha tatt imot statsrådstillingen, noe Høyesterett senere frifant ham for.

Sandberg begynte å arbeide i bank i 1895. I 1899 reiste han utenlands, hvor han oppholdt seg i seks år, og ble ansatt i Centralbanken i 1904. I 1907 gikk han over til Norges Bank, hvor han etterhvert ble assistent og fullmektig. I 1916 ble han sjef for Østerdalens Privatbank på Rena. I 1918 vendte han tilbake til Norges Bank som kontorsjef, og i 1919 ble han nestformann i bankens direksjon. Mellom 1920 og 1945 var han administrerende direktør i Christiania Bank og Kreditkasse, og mellom 1930 og 1945 formann i Den norske Bankforening.

Han var ellers gudfar og verge for reklametegneren Harald Damsleth, som er kjent for sine nazistiske propagandaplakater.

Referanser
----------

1. ↑  «Scanpix' arkivbilde av Erling Sandberg». Arkivert fra originalen 22. desember 2015. Besøkt 19. desember 2015.
2. ↑  Norske Intelligenssedler 12. desember 1919, s. 2.
3. ↑  *Store norske leksikon*  om Erling Sandberg

Eksterne lenker
---------------

* (en) Erling Sandberg – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (no) Erling Sandberg hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Prabook **·** Historisk befolkningsregister **·** Geni
 |

Portal: Andre verdenskrig
**Erling Alf Bratlie Solland** (født 21. mars 1962 i Oslo) er en norsk tryllekunstner, illusjonist, buktaler, flammesluker og teaterkonsulent. Han har også medvirket i en rekke teaterproduksjoner og over femti TV-program, og har laget spesialeffekter for film og teater.

Han har jobbet som profesjonell artist siden 1983 og har vunnet en rekke førstepriser i både nasjonale og internasjonale mesterskap. Han har fem Norges-turneer bak seg, flere år som fast entertainer på fergene til Color Line, Stena Saga og DFDS samt i landets større familieparker. Han har også underholdt for Barnekreftforeningen ved Ahus og Rikshospitalet i over 20 år. 

Erling Solland er en allsidig tryllekunstner som utfører alle former av magi både for barn og voksne. Han holder også trylleskole for barn i alle aldre, og årlig utfører han over 30 juletrefester.

Erling Solland er kåret til årets magiker 1996, og er evig medlem av Magiske Cirkel Norge.

Bilder
------

* IllusjonismeIllusjonisme
* BuktaleBuktale
* FlammeblåsingFlammeblåsing
* DuerDuer
* JuleshowJuleshow

Referanser
----------

1. 1 2   www.erlingsolland.com[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  *Aftenposten*: *Sommer, show og spell* «Forestillingens leading lady er Elisabeth Andreasson, også kjent som "Bettan". Med seg har hun blant andre skuespilleren og sangeren Carl Robert Henie, revyartisten Erik Snaprud og Erling Solland, nordisk mester i trylling.» (27. mai 1991) s. 21
3. ↑  Årets tryllekunstner Arkivert 7. mars 2014 hos Wayback Machine. på www.magiskecirkel.no Besøkt 3. januar 2013.
4. ↑  Evig Medlem Arkivert 13. august 2018 hos Wayback Machine. på www.magiskecirkel.no Besøkt 3. januar 2013.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Erling Solland – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
Denne artikkelen omhandler sangen.  For boken, se Scar Tissue (bok).

«**Scar Tissue**» er den første singelen fra det amerikanske alternativ rock-bandet Red Hot Chili Peppers' syvende studioalbum, *Californication*, utgitt i 1999. Den er en av bandets mest suksessfulle sanger, og lå på toppen av *Billboards* Hot Modern Rock Tracks-liste i 16 uker, noe som da var rekord. Høyeste plassering på *Billboard* Hot 100 var nr. 9. Sangen er kjent for det myke gitarriffet i introen og for soloene på slide-gitar.

«Scar Tissue» er ansett å være representativt for den nye og mer melodiske rock-sounden som bandet eksperimenterte med på *Californication* (i motsetning til den psykedeliske *One Hot Minute*, og den tørre funken på *Blood Sugar Sex Magik*).

Den handler om Anthony Kiedis og hans kamp med rusmiddelavhengighet, og også om kranglene han hadde havnet i. «Sarcastic Mister know it all» var rettet mot Dave Navarro, som han refererte til som «The king of sarcasm». «Make it to the moon if I have to crawl» hentyder til hans heroinavhengighet, til hvor han var desperat etter å bli ruset (Making it to the moon). Det er også en henvisning til Dani California, som var satt sammen av alle jenter han hadde datet.

Referanser
----------

1. ↑  Whitburn, Joel (2004). *The Billboard Book of Top 40 Hits*, 8th Edition (Billboard Publications), page 523.
2. ↑  Huber, Chris (29. april 2022). «The Meaning of the Red Hot Chili Peppers' "Scar Tissue"». *Extra Chill* **(engelsk)**. Besøkt 9. juni 2023. «"Scar Tissue" by the Red Hot Chili Peppers is a song that looks at drug addiction and the solitary struggles that many addicts face on their path to sobriety.»

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz
 |
**Tusi** (kinesisk: 土司, pinyin: *Tǔsī*, Wade-Giles: *T'u-ssu*) var stammeledere anerkjent som keiserlige myndigheter i Yuan-, Ming- og Qingdynastiets tid i Kina, særlig i provinsen Yunnan. Arrangementet er også kjent som **høvdingsystemet** (土司制度, *Tǔsī Zhìdù*).

Systemet begynte som en tilpassing foretatt i Yuandynastiets tid etter erobringen av Dali i 1253. Dette kongedømmets tidligere herskerdynasti, Duan-dynastiet, ble utnevnt til generalguvernører (大理总管, *Dàlǐ Zǒngguǎn*) og lokale ledere ble innlemmet i styringsapparatet med forskjellige titler.

De lokale ledere hadde ansvar for å stille tropper til disposisjon, bekjempe lokale opprør, og yte tributt til Beijing årlig, annethvert eller hvert tredje år, etter et system avhengig av avstand. Tusi-stillingene ble gjort arvelige (i motsetning til det kinesiske eksamensbaserte i det egentlige Kina), men det var likevel en reguleringsmulighet ved at hver tusi måtte ha tillatelse til bruk av embedssegl og lignende  For å ordne suksesjonen måtte hver *tusi* i 1436 oppliste sine sønner og nevøer, gjenta prosessen i kvadruplikat i 1436, og revidere listene hvert tredje år fra 1441 og igjen i 1485. Ming-styret innsatte regenter for mindreårige (de under 15 år) i 1489.

I Mingtiden var det 179 *tusi* og 255 *tuguan* (innfødte sivile kommandanter) i Yunnan, og posten kunne bare mistes i tilfelle alvorlig kriminalitet. Qingdynastiet reduserte disse tallene kraftig. På Yongzheng-keiserens tid var det kun 22 igjen, i: Cheli, Gengma, Longchuan, Ganya (det moderne Yingjiang), Nandian, Menglian, Zhefang, Zhanda, Lujiang, Mangshi (Mang), Mengmao (Ruili), Nalou, Kuirong, Shierguan, Menghua, Jingdong, Mengding, Yongning, Fuzhou, Wandian, Zhenkang og Beishengzhou.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  Bin Yang. *Between Winds and Clouds: The Making of Yunnan*, Ch. 4. Columbia University Press.
2. ↑  Kopan Wellens: *Religious Revival in the Tibetan Borderlands: The Premi of Southwest China*, s. 29 ff. *Studies on Ethnic Groups in China*. University of Washington Press, 2010. ISBN 0-295-99069-4.

Litteratur
----------

* She Yize: *Zhongguo tusi zhidu* Chongqing 1944
* Bao Zunpeng (Hg.): *Mingdai tusi zhidu.'. Taibei 1968*
* Gong Yin: *Zhongguo tusi zhidu*. Kunming 1992
* Li Shiyu: *Qingdai tusi zhidu lunkao*. Beijing 1998
* Gao Shirong: *Xibei tusi zhidu yanjiu*. Beijing 1999

Eksterne lenker
---------------

* *tusi* institution
* Creating the Zhuang: Ethnic Politics in China
* Empire in the Southwest: Early Qing Reforms to the Native Chieftain System
* State Expansion and Ethnic Identities in Western Hunan: An Analysis of Miaofang Beilan[*død lenke*]
* Tusi zhidu
* Jimi zhidu
* Gaitu gailiu
* The Six-hundred-year History of Tusi System in Fuzhou[*død lenke*]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Erling Stranden** (født 3. februar 1949) er en norsk tidligere skihopper som representerte Strømmen & Lillestrøm Skiklubb. Han ble norgesmester i stor bakke i Odnesbakken i 1969. I den tysk-østerrikske hoppuka 1965-66 ble han nummer 12 sammenlagt, med 10.-plass i Bischofshofen 6. januar 1966 som beste enkeltresultat.

I mars 1967 falt Stranden stygt i Vikersundbakken og slo skulderen ut av ledd. Han var norsk landslagstrener i sesongen 1976-77. Stranden er pr. 2011 professor ved Avdeling for helsefag ved Høgskolen i Buskerud i Drammen.

Referanser
----------

Kilder
------

* Arne Thoresen: *Lengst gjennom lufta*. Versal Forlag, Oslo 2007. ISBN 978-82-8188-030-6, s. 158-159 og 335
* Jens Jahn, Egon Theiner: *Enzyklopädie des Skispringens*. AGON Sportverlag, Kassel 2004. ISBN 3-89784-099-5, s. 268-269
* Aftenposten: I verste fall... (9. februar 2011)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Erling Stranden – FIS (skihopping) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** ISNI
 |
**Kvantiseringsstøy** oppstår på grunn av koden som Analog-til-Digital-omformere, kalt ADC fra engelsk Analog to Digital Converter, gir fra seg. Støyen har omtrent samme amplituderverdi som verdien av det lavest-verdigste bitet i koden. Støyen er forskjellen mellom det analoge inngangssignalets verdi og verdien til koden som representerer den. Denne støyen er fullstendig forutsigbar i motsetning til støy generelt.

Øverst: Analogsignalet i blått og kodeverdien i rødt. Nederst er forskjellen, kvantiseringsstøyen.

Jo færre bits ADCen bruker, jo kraftigere blir støyen, relativt sett. Audioindustrien bestemte seg for at 16 bits er nok for at kvantiseringsstøyen skal være umerkelig i et musikk- eller talesignal. CD mediet bruker derfor 16 bits oppløsning til lagring av lyd. Støyen ligger ca. N\*6 dB lavere enn signalet, der N er antall bits. CD-signaler har derfor ca. 96 dB signal-støyforhold.

  

Klangeksempler med opplest tekst (tyskspråklig) i 8, 4 og 1 bits oppløsning:

* Signal med 8 bits oppløsning, ca. -48 dB kvantiseringsstøy:
Opplest tekst med 8 bit kvantisering hjelp•info (Ockhams Rasiermesser av Lecartia)
* Tekst: "Ockhams Rasiermesser bezeichnet das Sparsamkeitsprinzip in der Wissenschaft"

* Signal med 4 bits oppløsning, ca. -24 dB kvantiseringsstøy:
Tekst etter 4 bit kvantisering hjelp•info
* Signal 1 med 1 bits oppløsning, ca. -6 dB kvantiseringsstøy:
Tekst etter 1 bit kvantisering hjelp•info
**George Eyser** (født 31. august 1871 i Kiel i Tyskland, død 1919) var en amerikansk turner som deltok under OL 1904 i St. Louis.

Eyser kom som fjortenåring til USA og ble amerikansk statsborger i 1894. 
Eyser ble olympisk mester hele tre ganger under OL 1904, og han fikk i tillegg to sølv- og en bronsemedalje. Alle seks medaljene ble vunnet samme dag. Han ble olympisk mester i skranke, hopp (delt med Anton Heida) og tauklatring. I kombinasjonen og i bøylehest kom han på andreplass bak landsmannen Anton Heida, og i svingstang kom han på tredjeplass. Eyser konkurrerte med treben, han hadde mistet sitt venstre ben, det hadde blitt kjørt over av et tog.

OL-medaljer
-----------

* 1904 USAs flagg St. Louis - Gull **Gull** i turn, skranke
* 1904 USAs flagg St. Louis - Gull **Gull** i turn, hopp
* 1904 USAs flagg St. Louis - Gull **Gull** i turn, tauklatring
* 1904 USAs flagg St. Louis - Sølv Sølv i turn, bøylehest
* 1904 USAs flagg St. Louis - Sølv Sølv i turn, kombinasjon
* 1904 USAs flagg St. Louis - Bronse Bronse i turn, svingstang

Eksterne lenker
---------------

* (en) George Eyser – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) George Eyser – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) George Eyser – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) George Eyser – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) George Eyser – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata
**Bjølsengata** (1-17C, 12-20) er en gate på Bjølsen i bydel Sagene i Oslo. Den går fra Advokat Dehlis plass til Sarpsborggata, øst for Bjølsen skole og Bjølsenparken. Hele gaten er imidlertid avstengt for biltrafikk og fremstår dermed som gangvei.

Navnet ble vedtatt i 1864. Gata er imidlertid svært gammel, og kan gjenfinnes på kart i alle fall tilbake til 1700-tallet. Gata gikk da fra Maridalsveien opp til hovedbølet på Bjølsen gård. Navnet "Bjølsengrinda" vært brukt på bebyggelse i den nedre delen av gata.

I Bjølsengata finner man noen av de siste restene av trehusbebyggelsen som en gang var karakteristisk for nabolaget Bjølsenjordet, et arbeiderstrøk mellom Bjølsenparken og Maridalsveien. Et av disse husene er almueskolen fra 1870-tallet, som i dag er et leilighetskompleks med adressen Kongsberggata 2.

Kilder
------

* Oslo byleksikon

Eksterne lenker
---------------

* «Oslo kommune – Bydelsoversikt (B)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.

Portal: Oslo

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Oslo Byleksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
«**Adam og Eva**» er et skillingstrykk av ukjent opprinnelse. Det ble nedtegnet av Nikolai Astrup, og brukt i «Den røde store viseboka».

Teksten
-------

**1.**Først skapte Gud verden, så skapte han lys,  

så skapte Gud Adam og alle andre dyr,  

og allting som på jorden monne være.  

  

**2.**Så lagde Gud Adam i søvnen søt  

så tok han et tibbein utav hans side rød,  

og lade utav Adam en kvinne.  

  

**3.**Da Adam han våknet ut av søvnen så søt  

da sto der en kvinne så deilig og så rød,  

den deiligste som på jorden monne være.  

  

**4.**Og Adam klappet Eva på melkehviten kinn  

Kom lader oss spasere i Urtegården inn,  

de roser og de liljer at beskue.  

  

**5.**Og slangen han slengte seg opp i et tre  

og den liste kvinne var heller ikke sen  

grep eplet som til jorden monn falle.  

  

**6.**Og Eva tok eplet og bet der ut av  

ga så sin mann Adam han gjorde like så  

og derfor er vi syndere alle.  

  

**7.**Og Herren spaserte i Urtegården inn  

Du Adam, du Adam du syndefulle mann  

hvi står du der så sorrig og elendig.  

  

**8.**Og Adam svarede med grædende Røst:  

Den kvinne du ga meg så skulle være mig til trøst  

hun er bleven mig til sorrig og elende.  

  

**9.**Så lagde Gud slangen ut i det første bånd  

på buken skal du krype og slenge deg omkring  

og av støvet skal du søke deg din føde.  

  

**10.**Så lagde Gud Adam ut i det andre bånd  

ditt korn skal du skjære og binde det i bånd  

ditt brød skal du ete med stor møye.  

  

**11.**Så lagde Gud Eva ut i det tredje bånd  

ditt barn skal du føde i stor smerte og står vånd  

og sette så ditt liv ut i fare.  

  

**12.**Og nu er visen slutt for Adam han er død  

og Eva hun er borte hun lever ikke mer,  

og derfor er vi syndere alle.

Kilder
------

* «Den røde store viseboka», Cappelen 2003
***Atter en konge*** er det siste bindet av *Ringenes herre* av J.R.R. Tolkien. Den ble utgitt første gang på engelsk i 1955 og kom i norsk oversettelse ved Torstein Bugge Høverstad i 1975.

Filmen *Atter en konge* er bygget på denne boka.

*Atter en konge* forteller om hvordan Ringen blir ødelagt, Saurons fall og kongens tilbakekomst. Tolkien ønsket ikke at denne delen skulle hete *Atter en konge* (engelsk: *Return of the King*) fordi han mente det sa for mye om hva som kom til å skje.

Handlingsreferat fra *Atter en konge*
-------------------------------------

### Femte bok: Ringkrigen

Gandalv og Pippin ankommer Minas Tirith, og bringer tidender om at krigen er nært forestående, til Denethor, Gondors riksforstander. Pippin tilbyr sine tjenester for Denethor, og disse blir akseptert. Han begynner umiddelbart i tjeneste som riksforstanderens tjener. 

Aragorn viser gjennom sitt mot og lederskap at han er en verdig hersker blant menn – og han må samle en hær av menn, døde, men likevel ikke døde. Aragorn reiser derfor til De Dødes Stier med Gimli og Legolas. Disse tre leder Gondors og Rohans hærer til det avgjørende slaget, som resulterer i slaget på Pelennor-enga. Soldatene som overlever, følger Aragorn til De svarte portene, med et håp om å trekke til seg oppmerksomheten fra Sauron. Aragorn utveksler deretter ord med Saurons munn før slaget begynner.

I mellomtiden redder den modige og lojale Sam sin herre, Frodo, fra sine pinsler og navigerer seg fram i Mordors kvelende og mørke ørken. Før de drar ut, tar de på seg orkeklær for å unngå å bli gjenkjent. De blir imidlertid pisket inn i et orkekompani på vei mot de Svarte Portene, og blir nødt til å oppføre seg som orker før de klarer å rømme fra kompaniet og setter dermed kursen mot Dommedagsberget. Der angriper Gollum Frodo, og frarøver ham den ene Ringen ved å bite av ham fingeren. Men han faller ned i juvet, og dør sammen med Ringen – og besegler Saurons skjebne.

### Sjette bok: Slutten av det tredje tideverv

Gandalv rir på ørnenes rygg til Dommedagsberget for å redde Frodo og Sam fra døden, og de frie mennene av Midgard går seirende ut av slaget ved Morannon. Aragorn blir kronet til konge av Gondor i Minas Tirith, og etter en rekke avskjeder reiser hobbitene hjem. Der finner de ut at Hobsyssel er overtatt av Sarumann. Munti og Pippin er nå erfarne krigere, og leder et opprør mot Sarumann og befrir Hobsyssel og landets innbyggere. 

Tiden går, og Hobsyssel går tilbake til det gamle, men ikke Frodo. Han bestemmer seg derfor for å reise fra Midgard med skip, mot de Udødelige land sammen med Bilbo, Gandalv og alvene. Sam, Munti og Pippin ser på at skipet forlater havnen, og returnerer stille hjem. Sam blir hilst av sin kone Rosi og deres datter Eleanor. Den siste setningen i boken er sagt av Sam til Rosi: «Vel, da var jeg hjemme igjen...»

Se også
-------

* *Ringenes herre*
* *Ringens brorskap*, det første bindet i serien
* *To tårn*, det andre bindet i serien

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
En utgave av *Danmarks Adels Aarbog*
**Danmarks Adels Aarbog** (DAA) er utkommet siden 1884, og utgis av den private Dansk Adels Forening. Boken inneholder omfattende slektsoversikter over ca. 725 danske adelsslekter og norske slekter adlet av de dansk-norske unionskongene. Foruten stamtavlene inneholder hvert bind oversikter over nålevende medlemmer av ca. 200 gjenværende adelsslekter, såkalte «presenslister». I boken er også tatt med nålevende personer i noen norske slekter som stammer fra personer adlet av unionskongene. Boken anser disse for å være adelige i Danmark, uansett om de adelige særrettigheter ble opphevd i Norge ved lov av 1821. De adelige særrettigheter er for øvrig opphevd også i Danmark. 

Flere av stamtavlene over norske slekter i de eldre utgavene av årboken, har ved senere kritisk slektsforskning vist seg å ikke være holdbare. Nyere stamtavler er mer pålitelige.

Bokens slektsoppstillinger følger prinsippet om avstamming gjennom mannslinjer, det såkalte «agnatiske» prinsipp. Den tar ikke med etterkommere i kvinnelinjer fra adlete personer, og den anser en slekt for «utdødd» hvis den bare har etterkommere gjennom kvinneledd. Boken tar heller ikke med personer som er adoptert av adelige.

Boken har ikke med de såkalt «rangadelige» slektene, det vil si slekter som stammer fra personer som fikk arvelig adelskap fordi de hadde en høy rangplassering i eneveldets embetsverk.

Den første utgivelse i 1884 stod Anders Thiset og H. R. Hiort-Lorenzen for.

Hvert bind har et oppdatert register over de slektene det er stamtavler for. Registeret ble revidert i årgangen 2012-14. De fleste bind har et avsnitt med nye rettelser og tilføyelser til tidligere stamtavler.

Eksterne lenker
---------------

* *Register til stamtavlerne*  på Steen Thomsens side.
* *Rettelser og tilføjelser til stamtavlerne*  på Steen Thomsens side.
* *Læsevejledning*  på Steen Thomsens side.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |
Typisk fremvinge fra en bladtege, med den lukkede åren, som danner to vingeceller, på den membrane vingespissen.
***Chlamydatus pulicarius*** er en tege som tilhører familiegruppen bladteger (Miridae). 

*Chlamydatus pulicarius* er den vanligste av de norske bladtegene i slekten *Chlamydatus*. Den er vanligst lengst sør, men finnes på egnede steder i hele Norge. Vanlig sørover i Europa.

Utseende
--------

*Chlamydatus pulicarius* er en liten tege med bare 2-3 millimeter lengde. Den er en liten svart, av og til litt brunlig bladtege. Oversiden har korte mørkebrune hår. Hodet er litt lysere i bakkant. Brystskjoldet (pronotum) bakre hjørner er ganske rettvinklet. 

Arten er av og til vingeløs eller har reduserte vinger som voksen. Men vingede eksemplar finnes. Dekkvingenes *membran* har bare en celle, noe som er uvanlig, de fleste andre bladteger har to celler.

Lårene (femora) er lysere gule med noen mørkere flekker, særlig ut mot spissen. Føttene (tibia) har kraftige svarte torner på små mørke flekker. Føttene (tibia) er brunlige. Sugesnabelen er brunlig, litt lang og når bakover, under tegen, til midthoftene.

Det er en fargevariant som har fått sitt eget navn.  
…*f. pseudopulla* Sti. – lårene er brune eller brunsvarte, men gule ut mot spissen.

Levevis
-------

*Chlamydatus pulicarius* lever på litt tørre solrike lokaliteter uten så mye gress, men med lavvokste urter som malurt (*Artemisia sp.*) 

Den har trolig to generasjoner hvert år lengst sør i Norge. Lengre nord er det nok bare en generasjon. 

Hunnen legger egg om høsten på vertsplanten. Eggene overvintrer og klekkes neste år, om våren. 

Teger har ufullstendig forvandling, overgang fra nyklekt larve til det voksne kjønnsmodne insektet går gradvis gjennom flere hudskift (nymfestadier). Nymfene ligner mer og mer på de voksne (imago) for hvert hudskifte. 

De voksne (imago) finnes i juni til september.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Nebbmunner (Hemiptera)
	+ underorden **teger** (Heteroptera)
		- gruppe **Cimicomorpha**
			* familie **bladteger** (Miridae)
				+ underfamilien **Phylinae**
					- slekten *Chlamydatus*
						* ***Chlamydatus pulicarius* (Fallén, 1807)**

Kilder
------

* Coulianos, C.-C. 1998. *Annotated Catalogue of the Hemiptera-Heteroptera of Norway.* Fauna Norwegia Ser.B 45 (1-2), side 11-39.
* Gaun, Sven 1974. *Blomsterteger (Miridae).* Danmarks Fauna nr.81, 279 sider.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Chlamydatus pulicarius* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Chlamydatus pulicarius* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *Chlamydatus pulicarius* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *Chlamydatus pulicarius* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *Chlamydatus pulicarius* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *Chlamydatus pulicarius* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Chlamydatus pulicarius* hos NCBI Rediger på Wikidata
**Tsinghuaklikken** eller **Qinghuaklikken** er et tilnavn som brukes fom en formentlig politisk klikk innen Kinas kommunistparti og omfatter politikere som har studert ved Tsinghuauniversitetet i Beijing. De er medlemmer av den såkalte fjerde generasjon av det kinesiske kommunistiske lederskap, og hevdes å stå for en forsiktig eller nølende positiv innstilling til reformistiske og prodemokratiske tanker. En del av dem har studert i USA etter at de ble uteksaminet fra Tsinghua. Noen anses å være influert av Hu Yaobangs reformtanker.

Tsinghuaeksaminander har relativt sett større politisk prominens enn eksaminerte fra noe annet av Kinas førstelinjeuniversiteter.

Blant de formentlige Tsinghua-politikere kan nevnes:

* Hu Jintao;
* Wu Bangguo, skjønt han anses å stå Shanghaiklikken nærmest;
* Lin Wenyi, formann for Taiwan demokratiske selvstyreliga;
* Liu Yandong.

Pensjonerte eller avdøde:

* Zhou Guangzhao;
* Zheng Tianxiang;
* Luo Longji;
* Fei Xiaotong;
* Qian Weichang;
* Peng Peiyun;
* Kang Shien;
* Wu Guanzheng;
* Hu Qili;
* Huang Ju;
* Yao Yilin;
* Song Ping;
* Zhu Rongji;
* Hu Qiaomu;
* Li Ximing;
* Wang Hanbin.

En eldre politisk klikk som også gikk under navnet Tsinghuaklikken var et miljø innen Kuomintang; politikere som innehadde viktige poster i Republikken Kinas styre, og dluktet tilo Taiwan. De er alle sammen døde:

* Yeh Kung-chao;
* Yu Guohua;
* Yen Zhenxing;
* Mei Yiqi;
* Luo Jialun;
* Hu Shi
* Sun Li-jen.

Kilder
------

* "The rise of Qinghua alumni in Beijing's political circle", av Ting Wang, *Hong Kong Economic Journal*, 29. desember 2005
Nini Roll Ankers plass sett fra enden av Øvrefoss Foto: Helge Høifødt 
Plassen sett langs Schleppegrells gate Foto: Helge Høifødt 
Nini Roll Ankers plass sett mot vest og Foss videregående skole Foto: Helge Høifødt 
**Nini Roll Ankers plass** er en plass på øvre Grünerløkka i Oslo. Plassen ligger foran Foss videregående skole og avgrenses av gatene Øvrefoss, Schleppegrells gate og Steenstrups gate.

På plassen står en hestekastanje og langs Øvrefoss noen kirsebærtrær i rekke.

Plassen er oppkalt etter forfatteren Nini Roll Anker. Veinavnet blei vedtatt av Grünerløkka bydelsutvalg 14. april 2011 som del av en pakke for å øke antall veier oppkalt etter kvinner.

Referanser
----------

1. ↑  *Innsynskart: Park & Trær forvaltet av BYM*. Bymiljøetatens hjemmeside. Besøkt 19. august 2016.

Kilder
------

* Protokoll og sakspapirer fra bydelsutvalgets møte (sak 46/11)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Nini Roll Ankers plass, Oslo – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Oslo Byleksikon
 |
Marienlyst gård
**Drammens Museum for kunst og kulturhistorie** er et museum på Marienlyst i Drammen.

Museet omfatter Marienlyst gård, en lystgård fra ca. 1770, museumsbygningen fra 1930 med museets administrasjon, faste utstillinger og gjenstandssamlinger, og Lychepaviljongen fra 1990 med Galleriet, skiftende utstillinger og museumscafé, hallingtunet, med 5 gamle hus, det eldste fra 1760-tallet. Museet omfatter også de to største bevarte lystgårdene i Drammen, Austad gård og Gulskogen gård.

Museets samlinger kommer fra hele Buskerud og dekker områder som folkekunst og husflid, næringsliv, sjøfart, jordbruk, billedkunst, drakter og bunader, kirkekunst og kunstindustri. I hovedbygningen er det flotte rosemalte trekister og framskap fra Hallingdal og Numedal, bymøbler, norsk barokksølv fra 1700-tallet, norsk og nordeuropeisk glasskunst og en byhistorisk utstilling over Drammen

Drammens Museum ble etablert etter initiativ fra Alfthan Juel i 1908. Drammen kunstforenings samlinger inngikk i museet fra 1996. Det samme gjelder Gulskogen gård, som ble etablert som museum i 1959.

Museet har et stort fagbibliotek, fotosamling og arkiv som dekker Drammens og Buskeruds historie.

Drammens Museum har samlet 25 hus fra hele Buskerud og gjenreist dem på et område rett bak Spiraltoppen. Her er det utviklet et kulturlandskap som gir inntrykk av tidligere tiders gårsdrift og gammel byggeskikk. Om sommeren er flere av bygningene åpne for publikum.

Kilder
------

* Drammen kommune om Drammens Museum
* Drammens historie

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Drammens Museum – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Drammen byleksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** VIAF **·** LCCN **·** SUDOC **·** KulturNav
 |
***Liza abu*** er en fiskeart. Den skiller seg fra andre multer ved å leve hele livet i ferskvann.

Ryggen er lysebrun, grå eller olivengrønn mens sidene og buken er sølvfarget, av og til med et gulskjær. Det kan være én eller to langsgående striper langs sidene. Leppene er tynne. Skjellene er litt mindre enn hos andre multer, og det er som regel 44–50 skjell langs siden. Arten kan bli 26 cm lang og 150 g tung.

*Liza abu* er en stimfisk som lever i elver, kanaler og innsjøer, og vandrer av og til ned i estuarer. Den eter vannplanter, planteplankton, men først og fremst detritus som den finner ved å rote opp bunnsedimentene. Under gytingen festes eggene til vegetasjonen.

Utbredelsen omfatter Orontes, Eufrat, Tigris, de iranske elvene som renner til Persiabukta og kystelvene videre østover til Indus i Pakistan. Den lever også langt oppstrøms i vassdragene og er for eksempel vanlig i Atatürkdammen i det sørøstlige Tyrkia.

Selv om den er liten, er den en viktig matfisk i Sør-Irak. Bestanden tok seg raskt opp etter at våtmarkene i området ble ødelagt da sjiaopprøret ble slått ned i 1991. I Irak blir det også drevet oppdrett av arten.

Kilder
------

* (en) *Liza abu* (Heckel, 1843) Abu mullet - FishBase Besøkt 21. juli 2014.
* B.W. Coad. «*Liza*». *Freshwater Fishes of Iran*. Besøkt 21. juli 2014.
* I.J. Harrison og J. Freyhof (2014). «*Liza abu*». *The IUCN Red List of Threatened Species. Version 2014.1*. Besøkt 21. juli 2014.
* E. Şahinöz m.fl. (2011). «Reproductive Characteristics of Mullet (*Liza abu* H. 1843) (Pisces, Mugilidae) in the Atatürk Dam Lake, Southeastern Turkey». *Turkish Journal of Fisheries and Aquatic Sciences*. 11: 7–13. ISSN 1303-2712. doi:10.4194/trjfas.2011.0102.
* C. Turan m.fl. (2004). «Genetic and morphologic structure of *Liza abu* (Heckel, 1843) populations from the rivers Orontes, Euphrates and Tigris» (PDF). *Turkish Journal of Veterinary & Animal Sciences*. 28 (4): 729–734. ISSN 1303-6181.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Liza abu* – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen Rediger på Wikidata

* (en) *Liza abu* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Liza abu* hos ITIS Rediger på Wikidata
Skjematisk framstilling av et magmakammer (nummer 11) og et vulkanutbrudd
**Magmakammer** er en isolert og avgrenset masse med bergartssmelte (magma) under jordoverflaten med et opphav fra en vulkan. Et magmakammer i form av et stort basseng av flytende stein under jordoverflaten kan variere i størrelse og ligge i både den øvre og den nedre delen av jordskorpen. Den smeltede bergarten, eller magmaen, i et slikt kammer er mindre tett enn den omkringliggende landbergarten, som produserer flytekrefter på magmaen som har en tendens til å drive den oppover. Hvis magmaen finner en vei til overflaten, vil resultatet være et vulkanutbrudd; følgelig er mange vulkaner plassert over magmakamre. Disse kamrene er vanskelige å oppdage dypt inne i jorden, og derfor er de fleste av de kjente nær overflaten, vanligvis mellom 1 km og 10 km nede.

Referanser
----------

1. ↑  «magmakammer», *NAOB*
2. ↑  Philpotts, Anthony R.; Ague, Jay J. (2009): *Principles of igneous and metamorphic petrology* (2. utg.). Cambridge, UK: Cambridge University Press. ISBN 9780521880060; s. 28–32.
3. ↑  Forensic Probe of Bali's Great Volcano, *Eos*. 12. februar 2019.
4. ↑  Dahren, Börje; Troll, Valentin R.; Andersson, Ulf B.; Chadwick, Jane P.; Gardner, Màiri F.; Jaxybulatov, Kairly; Koulakov, Ivan (1. april 2012): Magma plumbing beneath Anak Krakatau volcano, Indonesia: evidence for multiple magma storage regions, *Contributions to Mineralogy and Petrology*. **163** (4): 631–651. Bibcode:2012CoMP..163..631D. doi:10.1007/s00410-011-0690-8. ISSN 1432-0967. S2CID 52064179.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GND
 |
**Oscar Hanssen** (født 24. desember 1881 i Fredrikstad, død 1943 i Molde) var ordfører i Molde fra 1935 til 1937. Oscar Hanssens veg i Molde er oppkalt etter ham.

Biografi
--------

Oscar Hanssen var ansatt i konfeksjonsbedriften Jacobsen og Braastad i Ålesund. Under bybrannen i Ålesund 1904 brant lokalene ned og konfeksjonsbedriften ble midlertidig flyttet til Molde. Da bedriften flyttet tilbake til Ålesund, ble Oscar Hanssen igjen i Molde. Her grunnla han Confectionsfabrikken AS i 1905. Han ble svensk visekonsul i Molde fra 1918 og ble varamann til Stortinget for perioden 1922-24. Han var medlem av styret i Norges Varemesse fra 1924, fra 1922 til 1926 var han medlem av styret i Norges Industriforbund. Fra 1927 var han medlem av styret for Romsdals Fellesbank. 

Ved brannen i Molde i 1916 brant fabrikken hans ned, og familien ble husløse, da de bodde i samme bygningen. Han kjøpte da en eiendom på 10 mål litt nord for sentrum av Molde. Her fikk han bygget Chateauet sin nye bolig (arkitekt Carl Moe), som i dag er fredet og eies av Romsdalsmuseet.

Utmerkelser
-----------

* Ridder av St. Olavs Orden 1930
* Ridder av Nordstjerneordenen
* Ridder av Vasaordenen

Kilder
------

* Hvem er Hvem 1938 side 204

Eksterne lenker
---------------

* Månedens kulturminne for februar: Chateauet i Molde[*død lenke*]
* Månedens kulturminne for april: Superbgården i Molde[*død lenke*]


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**O.S. Nås** | **Ordfører i Molde**(1935–1937) | Etterfølger:**O.S. Nås** |
**Gammelstads kirkeby** er et svensk verdensarvsted i Gammelstad utenfor Luleå i Sverige, nord i Bottenviken. Stedet er en stor samling av kirkestuer og kirkestaller til bruk for besøkende til kirken.

Bakgrunnen for disse kirkebyene var de store avstandene som gjorde det umulig å reise til og fra kirken på samme dag. Byen ligger ca. 10 km fra Luleå nær Luleälven. I sentrum er det en steinkirke fra 1400-tallet omgitt av over 400 gamle trehus med tilsammen 553 rom. Disse ble bygget for å huse langveisfarende kirkebesøkende fra området og måtte overnatte før de kunne begi seg på den lange veien hjem igjen. Særlig var det mange her i de store kirkehøytidene, og ved ting og markedsdager. 

Nederluleå kirke fra 1400-tallet
Særlig etter reformasjonen, hvor kravet til kirkebesøk og undervisning av allmennheten ble styrket, økte behovet for slike overnattingssteder i sogn med store avstander. Disse innlosjeringsstedene var i denne bruken helt fram til 1950-årene. Fortsatt brukes de i forbindelse med konfirmasjonsfeiring om sommeren.

Stedet hadde vært markedsplass siden 1300-tallet og sentrum for et område som i dag strekker seg over det meste av Norrbotten. Stedet ble en kirkeby fra 1600-tallet og hadde handelsprivilegier.

Stedet ble tatt opp på UNESCOs verdensarvliste i 1996. Komiteens begrunnelse var:

«Gammelstads kirkeby er et enestående eksempel på den tradisjonelle kirkebyen som finnes i det nordre Skandinavia. Den illustrerer på en uanminnelig måte hvordan tradisjonell byplanlegging ble tilpasset de spesielle geografiske og klimatologiske forholdenen som råder i et vanskelig naturmiljø.»

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Church village of Gammelstad, Luleå – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Gammelstads kyrkstad – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Riksantikvarieämbetet sider om Gammelstads kirkeby
* Verdensarvstedets internettsider
* Luleå kommunes internettsider om Gammelstads kirkeby

  


| * v
* d
* r
Verdensarvsteder i Sverige (liste) |
| --- |
|  | Drottningholm slott (1991) **·** Birka og Hovgården (1993) **·** Engelsbergs bruk (1993) **·** Helleristningene i Tanum (1994) **·** Skogskirkegården (1994) **·** Hansestaden Visby (1995) **·** Gammelstads kirkeby (1996) **·** Laponia (1996) **·** Karlskrona med Karlskronavarvet (1998) **·** Höga kusten/Kvarken 1 (2000/2006) **·** Södra Ölands kulturlandskap (2000) **·** Falun og Kopparbergslagen (2001) **·** Radiostasjonen i Grimeton (2004) **·** Struves meridianbue2(2005)  **·** Hälsingegårdar (2012) | Sveriges flagg |
| Årstallene angir når stedet ble tatt opp på verdensarvlisten1 Delt med Finland 2 Delt mellom Estland, Finland, Hviterussland, Latvia, Litauen, Moldova, Norge, Russland, Sverige og Ukraina |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
**George Edwin Cooke** (født 17. februar 1883 i St. Louis i Missouri, død 3. juni 1969 i St. Louis i Missouri) var en amerikansk fotballspiller som deltok i de olympiske leker 1904 i St. Louis.

Cooke vant en olympisk bronsemedalje i fotball under OL 1904 i St. Louis. Han var med på det amerikanske laget *St. Rose Parish*, som kom på tredjeplass i fotballturneringen bak det canadiske laget *Galt Football Club* og *Christian Brothers College* fra USA. *St. Rose Parish* tapte første kampen med 0-4 til det canadiske laget som også vant over det andre amerikanske laget, *Christian Brothers*, med 7-0 og ble olympiske mestere i fotball.

De amerikanske lagene *St. Rose Parish* og *Christian Brothers College* spilte siden tre kamper innen de kunne kåre en sølvvinner. De to første kampene endte 0-0 og den tredje kampen vant *Christian Brothers College* med 2-0. Det var kun tre lag som deltok i fotballturneringen som ble gjennomført 16. til 23. november 1904. 
Cooke var forsvarsspiller og spilte alle fire kampene, hans yngre bror Thomas var også med på laget, men ble skadet i den første kampen mot *Galt Football Club*.

OL-medaljer
-----------

* 1904 USAs flagg St. Louis - Bronse Bronse i fotball, (USA)

Eksterne lenker
---------------

* (en) George Cooke – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) George Cooke – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) George Cooke – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) George Cooke – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) George Cooke – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
«***Krigervisa***» er et skillingstrykk skrevet av Ellev Estensen Koth, datert 5. februar 1843.

Teksten
-------

**1.**Det blæser jeg til om at kampen jeg få  

en rift i min kinn eller hake.  

Litt blod om der springer av huggede sår  

la spring jeg nok har tilbake.  

Ved hugget ei fritt jeg banner vel litt  

den sak på meg selv får jeg take.  

  

**2.**Om gården jeg mister som hende kan lett,  

på marken i rykende dampe,  

hva har jeg da stunder at se efter det  

frist enn på kne vil jeg kjempe.  

Når leget er mitt kne mitt gangben af tre  

jeg siden mot fienden vil trampe.  

  

**3.**Om armer jeg mister da er det fatalt,  

men før enn jeg mister dem begge  

den gode mann ærlig skal blive fortalt  

som stålhånd på meg torde legge.  

Men mangler min arm at hevne meg harm  

med stumpen jeg ennu skal peke.  

  

**4.**Om livet jeg mister hva er det så mer  

i kampen jeg holder med ære,  

til stridende landsmenn jeg sukkede ser  

og sier Gud med eder være.  

Om ei mine ben hjembringes igjen  

så skal man dog navnet hjem bære.

Kilder
------

* De gamle visene 5 med Alf Prøysen, Forlaget For Alle, Oslo 1983
**Magnar Birkeland** (født 27. mars 1971) er en musiker, komponist, arrangør og produsent fra Sauda.

Han er mest kjent som keyboardist for Kristian Valen gjennom mange år, men er også låtskriver og keyboardist i jazzfunk/fusionbandet Obsession og Vigdis Eidsvåg Band. I tillegg har han gitt ut musikkalbum under eget navn, der han blant annet har benyttet en rekke anerkjente norske studiomusikere og sangere. 

Han har også samarbeidet med en rekke kjente musikere, og turnert som keyboardist med både eget band og Vigdis Eidsvåg Band.

Birkeland har spilt aldersbestemte landskamper i fotball for Norge på guttelandslaget og U21-landslaget, mens han spilte klubbfotball for henholdsvis Sauda og i 1. divisjon for Bryne.

Utvalgt diskografi
------------------

* *Min elskede kom hjem i går* (Magnar Birkeland med Kristian Valen/ Jan Ingvar Toft/ Vigdis Eidsvåg, 2007)
* *Mørk og Mjuk* (Vigdis Eidsvåg, 2003)
* *So low* (Hilde Alsaker, 1999)
* *Beiting" (*Obsession*, 1998)*
* *Frode Småmo* (Frode Småmo, 1997)
* *Køksing* (*Obsession*, 1996)
* *Rafting* ((*Obsession*, 1994)

Referanser
----------

1. ↑   www.birthday.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Odd Kåre Grøttland (9. september 2015). «Fra arkivet: Driblefanten fra Sauda». Haugesunds Avis. Besøkt 25. mars 2020.
3. ↑  «Fotball». *Aftenposten*. 13. august 1986. s. 10.

Kilder
------

* Avisa Ryfylke (desember 1998)
* Valen-TV (DVD),
* www.tylden.no

Eksterne lenker
---------------

* (no) Magnar Birkeland – Norges Fotballforbund Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** ISNI
 |
**Utgangsenergi** (betegnelsen E0) er den kinetiske energi som et prosjektil har i det øyeblikket det forlater våpenet. Utgangsenergien er et riktigere mål på et skytevåpens effektivitet enn utgangshastigheten ettersom den stort sett er uavhengig av ammunisjonstype.

Formelen for utgangsenergi er {\displaystyle E\_{0}={\frac {mv\_{0}^{2}}{2}}}  der {\displaystyle m} er prosjektilets masse og {\displaystyle v\_{o}} er utgangshastigheten.

Utgangsenergi måles i joule og varierer fra rundt 10 joule for luftgevær til flere megajoule for moderne artillerivåpen.

Eksempler på utgangsenergi for ulike våpen| Våpen | Kaliber | Prosjektilvekt | Utgangshastighet | Utgangsenergi |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Softgun | 6 mm | 0,2 | 100 m/s | 1 joule |
| Luftgevær | 4,5 mm | 0,5 gram | 200 m/s | 10 joule |
| Langbue | — | 40 gram | 45 m/s | 40 joule |
| Luger P08 | 9 x 19 mm P | 8 gram | 400 m/s | 640 joule |
| Ak 4 | 7,62 x 51 mm | 8,8 gram | 830 m/s | 3 kilojoule |
| M2 Browning | 12,7 x 99 mm | 45 gram | 900 m/s | 18,2 kilojoule |
| Bofors 40mm | 40 × 364 mm R | 870 gram | 1030 m/s | 461 kilojoule |
| Fälthaubits 77 | 155 mm | 43 kg | 770 m/s | 12,7 megajoule |
| *Schwerer Gustav* | 800 mm | 7100 kg | 720 m/s | 1840 megajoule |

Se også
-------

* Power factor
* Anslagsenergi
**Sverre Kolltveit** (født 2. oktober 1903 i Strandebarm, død 19. mars 1943 i 
Sachsenhausen i Tyskland) var en norsk advokat, NKP-politiker og motstandsmann.

Kolltveit var på slutten av 1920-tallet aktiv i Mot Dag, og var en nær venn av Viggo Hansteen. Som Mot Dag-medlem deltok han i 1927 også i redigeringen av NKPs sentralorgan *Norges Kommunistblad*.

Han var blant de intellektuelle som forble i NKP etter bruddet mellom Mot Dag og partiet, og var på 1930-tallet redaktør for NKPs avis *Vestkysten*, et organ spesielt myntet på Vestlandets bonde- og fiskerbefolkning.

Som advokat hadde Kolltveit et bredt kontaktnett, og var i forkant av krigen en viktig mann i NKP i Bergen og en av Peder Furubotns nærmeste medarbeidere. Han hadde også gode kontakter innen DnA, blant annet med formannen i Arbeiderpartiet i Bergen, Nils Langhelle. 
Kolltveit var en sentral mann da Furubotn og NKP innkalte til den såkalte «Vestlandskonferansen» i 
1940.

Det illegale arbeidet under krigen gjorde at Kolltveit var til forhør hos Gestapo hele ni ganger, og han ble arrestert to ganger. Han ble først fengslet i Bergen. Den 10. november 1942 ble han plassert på Grini, før han 19. november ble sendt til Sachsenhausen. Der døde han 19. mars året 
etter. Kolltveit var aktiv nynorskforkjemper og leder av studentmållaget i Oslo i studietiden.

Referanser
----------

1. ↑  Side 74. Torgrim Titlestad: *Peder Furubotn; Stalin midt imot. 1938-1941*, Gyldendal (1977)
2. ↑  Side 90. Einhart Lorenz: *Det er ingen sak å få partiet lite*, Pax (1983)
3. ↑  Side 88. Einhart Lorenz: *NKPs presse i 1920-årene*, *Tidsskrift for arbeiderbevegelsens historie* 1/1979, side 75 - 92. Pax, Oslo ISBN 82-530-0957-7
4. ↑  Side 82-83, 85-86. Torgrim Titlestad: *Peder Furubotn; Stalin midt imot. 1938-1941*, Gyldendal (1977)
5. ↑  Side 728, *Våre falne*, Oslo 1949-51 Arkivert 25. september 2013 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Fangeregisteret **·** Våre falne

 |

Portal: Andre verdenskrig
**Sverre Mitsem** (født 25. november 1907 i Glemmen (da Glemminge) ved Fredrikstad, død 14. mars 2004 på Nøtterøy) var en norsk journalist og redaktør.

Han begynte som student i Oslo i 1926 og studerte statsøkonomi. Han var først journalist i Fedrelandslagets aviser *Norges Framtid* (1930) og *ABC* (1933), i sistnevnte var han også redaktør. Han var deretter redaksjonssekretær i *Tidens Tegn* (1939) og journalist i nyhetsbyrået Press Telegraph (1941). I 1945 ble han journalist i *Tønsbergs Blad*, deretter redaktør fra 1954 til 1977.

Han var styreformann i Høyres Pressebyrå (1966–1972), hvor han i tillegg var teateranmelder, formann og stifter av Vestfold Konservative Presseklubb og formann i Tønsberg Riksmålsforening. 

Han skrev også under pseudonymer som *SORRY e. Trollhaugens Tass* i Aftenposten (selv om han aldri hadde hund), *Andriksen*, *Gambrinus* og *Petter Punktum*. Sverre Mitsem leverte sitt siste bidrag som *SORRY* 29. mai 1996, etter nøyaktig 50 år som bidragsyter. Dagen etter overtok Knut Bøckman.

Navnet *SORRY* stammer fra en skikk fra den tid Mitsem spilte tennis: dersom man ga motspilleren en umulig ball, sa man av høflighet «sorry». Noen dager før han sluttet uttalte Mitsem i *Aftenposten* at «Man beklaget på en måte at man kunne være så ondsinnet som å prestere et så vellykket slag. Det samme har jeg altså gjort i spaltene: Jeg beklager overfor dem jeg måtte ha såret med mine bemerkninger, noe jeg forresten håper jeg aldri har gjort.»

*SORRY* hadde ikke to navn: e-en sto for «etter», ikke «eller». Tass er altså den stolte ut-faren, juvelen i *SORRY*s stamtavle.

I 1946 fikk Mitsem overrakt overrakt en bunke dyrebilder av *Aftenposten*s mangeårige signatur *Daphnis*: dyrevennen og frimerke- og ballettmedarbeideren Egil Meidell Hopp. Mitsem falt for hunden som dukket frem fra bunken, som dermed ble til *SORRY* og som er blitt avbildet tusenvis av ganger, men ikke en dag eldre.

I 1970 mottok han Narvesenprisen.

Referanser
----------

1. 1 2 3  Aftenposten 25. mai 1996: «SORRY 50 ÅR Sorrys skaper slutter, hvalpen lever videre»

Kilder
------

* Nekrolog av Andreas Norland i Aftenposten 18. mars 2004
* Aftenposten 25. november 2002: «Han er Sorrys far»
* Aftenposten 25. mai 1996: «SORRY 50 ÅR Sorrys skaper slutter, hvalpen lever videre»
* Hvem er Hvem?

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Prabook **·** BIBSYS **·** VIAF
 |