recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Antonio Delgado** (født 15. desember 1939, død 16. mars 2022 i Drammen) var en fotballspiller fra Kapp Verde. Han var den første mørkhudede spilleren i norsk fotball. Han fikk tilnavnet «Strømsgodets Eusebio» da han spilte i Eliteserien. 

Delgado debuterte for SIF på hjemmebane den 15. mai 1967 mot Rosenborg. Totalt spilte han syv kamper for Godset, og scoret ett mål forøvrig på bortebane mot Lyn 25. mai 1967.

Delgado vokste opp på Kapp Verde-øyene og spilte flere uoffisielle landskamper, før han mønstret på et norsk skip etter å ha hørt rykter om de gode lønningene norske redere betalte. Tre år senere mønstret han av i Porsgrunn og reiste til Drammen sammen med en kamerat. I tiden som fulgte dro han av og til til området ved Marienlyst for å spille løkkefotball. Her ble han oppdaget av Johnny Vidar Pedersen som spilte for SIF og som inviterte han til å prøvespille for klubben. Etter prøvespillet fikk han tilbud om å slutte seg til klubben, og fikk som en følge av dette også innvilget oppholdstillatelse i landet.

Referanser
----------

1. 1 2   Strømsgodset Toppfotball, «Antonio Delgado er død», verkets språk norsk, utgitt 18. mars 2022, besøkt 18. mars 2022[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Antonio Delgado er død». Strømsgodset Toppfotball. 18. mars 2022.

Eksterne lenker
---------------

* Antonio var førstemann hos NISO
* Rasismen i norsk fotball hos TV 2
* Spillerprofil på Godset.no
**Sir Tofiga Vaevalu Falani** er en religiøs leder fra Tuvalu som har vært landets generalguvernør siden 2021. Han har også vært overhode for den tuvalske kirke siden 2008. I egenskap av kirkens overhode representerte han sin kirke i sentralkomiteen i Kirkenes Verdensråd i 2009 og 2011.

Generalguvernør
---------------

Falani signerer kondolanseprotokollen for dronning Elizabeth II i Lancaster House 17. september 2022
Falani møter Catherine, prinsessen av Wales i Buckingham Palace, 5. mai 2023
Han ble utnevnt til generalguvernør av dronning Elizabeth II 29. september 2021.

Som generalguvernør representerer han den regjerende monark av Tuvalu (for tiden kong Charles III) i sitt land og fungerer som statsoverhode. Han var også fungerende generalguvernør 14. august 2017 i Iakoba Taeia Italelis fravær.

Han ble tildelt Order of the British Empire for samfunnsnyttig innsats i 2014 og ble storkorsridder av Sankt Mikaels og Sankt Georgs orden (GCMG) i 2022.

Referanser
----------

1. ↑  Simati, Sunema Pie (2. september 2009). «A case study of PAC Migrants and their families» (PDF). Massey University.
2. ↑  «Full text of "Fifty-Eighth Meeting of the Central Committee"». World Council of Churches. 2. september 2009.
3. ↑  «Full text of "Fifty-Ninth Meeting of the Central Committee"». World Council of Churches. 20. februar 2011.
4. ↑  «Rev. Tofiga Falani appointed Acting Governor General». Fenui News. 15. august 2017.
5. ↑  «New Year honours 2014: the full list». The Guardian. 31. desember 2013.
**Oswestry** (walisisk: *Croesoswallt*) er en markedsby og verdslig sogn i grevskapet Shropshire i England, nær grensen til Wales. Byen er en av eldste grensebosetninger i England. Byen er administrasjonssenter for distriktet Oswestry. Den ligger ved veikrysset for motorveiene A5, A483, og A495. Ved folketellingen i 2011 hadde sognet en befolkning på 17 105 innbyggere. Det var en økning på nær 10 prosent fra den tilsvarende folketellingen i 2001 med 15 613 innbyggere. Byen ligger kun 8 km fra grensen til Wales, og har en blandet walisisk og engelsk kulturarv. Biblioteksamling *Welsh Collection* oppbevares i byens bibliotek.

Historie
--------

Den eldste bebyggelsen er ved den rundt 3000 år gamle bosetningen Gamle Oswestry, der det finnes rester av en stor bygdeborg fra jernalderen. Arkeologiske undersøkelser har vist at det var bebodd fra omkring 550 f.Kr. I 642 e.Kr. sto slaget ved Maserfield rett ved stedet hvor byen ligger. I slaget seiret Penda av Mercia over Oswald av Northumbria. Sistnevnte ble drept, og liket ble hengt fra et tre, «Oswald's Tree», som ble forvansket til Oswestry. Oswalds kilde skal ha sprunget fram der en av kongens armer ble sluppet av en ravn. Offas dike går rett vest for byen.

I *Domesday Book* fra 1086 er det omtalt en festning som tilhørte Rainald, sheriff av Shropshire. Normannerne bygde en ny festning på 1100-tallet; dette ble fullstendig rasert etter den engelske borgerkrigen. I middelalderen skiftet engelskmennene og waliserne stadig på å ha kontroll over Oswestry.

Etter borgerkrigen foregikk det fortsatt kamper om grensen ved byen, og det ble derfor bygget en bymur for å beskytte borgerne. Denne ble revet på 1700-tallet, slik at bare en søyle fra en av byportene er tilbake.

Den lokale fotballklubben, The New Saints FC, er et av de få engelske lagene som spiller i den walisiske ligaen.

Referanser
----------

1. ↑  «Population Density, 2011» Arkivert 4. september 2014 hos Wayback Machine. Neighbourhood Statistics, *Office for National Statistics*
2. ↑  «Oswestry». *World Gazetteer*. Arkivert fra originalen den 16. desember 2012.
3. ↑  «Oswestry & the Welsh Borders» Arkivert 29. oktober 2018 hos Wayback Machine. *Shropshire Tourism*
4. ↑  «Welsh Collection at Oswestry Library»[*død lenke*], *Shropshire Council*

Eksterne lenker
---------------

* (en-GB) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Oswestry – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

(en)  Oswestry hos Wikivoyage

* Oswestry Town Council
* Oswestry Borough Council
* Oswestry & Border Counties Advertizer Newspaper
* Oswestry Landmarks and Tourism
* Guide til Oswestrys historie og arkeologi
* Annual Oswestry Agricultural Show, årlig landbruksfestival
* The Oswestry Food Festival, matfestival
* The Oswestry Festival of the Word, litterær festival

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Vision of Britain **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** GeoNames **·** BBC Things **·** MusicBrainz
 |
**Rod Thomas** (født 11. januar 1947 i Glynncorwg i Neath) er en walisisk tidligere fotballspiller. Han spilte høyreback, og er mest kjent for sin lange karriere i Swindon Town FC og hans 50 kamper for Wales.

Karriere
--------

Thomas ble hentet til Swindon Town fra Gloucester City av manager Bert Head, som bygde opp et nytt ungt lag i klubben. Han debuterte for førstelaget i mai 1966 og etablerte seg som førstevalg på høyreback neste sesong. Han tiltrakk seg oppmerksomhet fra større klubber, men ble i Swindon Town i totalt ni sesonger og var med på laget som vant ligacupen i 1969. I november 1973 ble han kjøpt av Derby County FC for 100 000 pund etter å ha spilt rundt 350 kamper for Swindon og 30 landskamper for Wales.

I 1977 gikk han videre til Cardiff City FC for 10 000 pund, men spilte ikke så mange kamper på grunn av skader. I 1981 gikk han tilbake til Gloucester City og spilte senere noen få kamper for lag lenger nede i divisjonssystemet.

Landslagskarriere
-----------------

Rod Thomas debuterte på det walisiske langslaget i 1967 mot Nord-Irland, og spilte tilsammen 50 landskamper fram til 1977. Han skårte ingen mål for Wales.

Annet
-----

Sesongen 2009-10 stemte leserne av lokalavisen *Swindon Advertiser* fram sitt favorittlag gjennom tidene og Thomas ble stemt fram som tidenes beste høyreback på Swindon Town.

Referanser
----------

1. ↑  Rod Thomas - www.swindon-town-fc.co.uk (en) Lest 15. desember 2015
2. ↑  Towns Fans Pick Their XI Arkivert 17. februar 2016 hos Wayback Machine. www.swindon.vitalfootball.co.uk (en) Lest 11. februar 2016

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Xylitol** er et sukkeralkohol med E-nummeret E967, som smaker søtt og blir brukt som et søtningsmiddel. Det er et hvitt, nesten luktfritt krystallinskt pulver, og blir brukt som erstatning for sukker. Xylitol er lettoppløselig i vann, men meget tungt oppløselig i etanol.
Xylitol løses i en endoterm reaksjon (-36,6 cal/g).

Xylitol kalles også for *bjørkesukker*, da det oftest framstilles av hemicellulosen, Xylan, i bjørkeved, (avledet *xylo*, av gresk *xylon*, som betyr "tre"). Av xylan utvinnes deretter Xylose, som sammen med hydrogengass under høyt trykk reduseres til Xylitol. 

Xylitol finnes også i frukt (f.eks. plommer, jordbær, bringebær) og grønnsaker (f.eks. blomkål).

En gjennomsnittlig menneskelever produserer 5–15 gram om dagen.

Xylitol inneholder 10kJ/gram ( 2,4 kcal/g) energi, dvs. bare cirka 50% av næringsverdien til sukker. Stoffet har en mye lavere glykemisk indeks enn vanlig sukker og er en god substitutt for diabetikere.

Studier har vist at mennesker kan innta 430 gram xylitol hver dag uten bieffekter – altså kan stoffet regnes som trygt.

Xylitol brukes i sukkerfri tyggegummi, sugetabletter, munnskyllevann og tannkrem, da studier har vist at det motvirker karies. Studier har også vist at Xylitol hemmer vekst av visse bakterier, og dermed forhindrer ørebetennelse hos barn. Xylitol er trygt for mennesker, men husdyr som hund og katt bør ikke få i seg xylitol-holdige produkter da dette kan være svært skadelig.

Referanser
----------

1. ↑  Long-term tolerance of healthy human subjects to high amounts of xylitol and fructose: general and biochemical findings.
2. ↑  Giftinformationscentralen : Xylitol[*død lenke*]
3. ↑  Snopes : Xylitol Danger

Eksterne lenker
---------------

* Xylitol.net
* 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Uppslagsverket Finland **·** Encyclopædia Britannica **·** Nationalencyklopedin **·** LCCN **·** NDL
 |
***Volund Smed fra Store Skauby*** (org. *Smith of Wootton Major*) utgitt i 1967, er en novelle skrevet av J.R.R. Tolkien og oversatt til norsk av Johannes H. Berg jr. Denne korte novellen kan minne om et eventyr i både form og innhold. Språket inneholder imidlertid mange ordspill og underliggende betydninger, og symbolikken er svært typisk for Tolkien. Dette eventyret/fabelen er forøvrig ikke relatert til Midgard, hvor mesteparten av Tolkiens historier finner sted.

Handling
--------

Landsbyen Store Skauby var godt kjent rundt om på resten av landsbygda for de årlige festivaler som blir arrangert i landsbyen - og de var spesielt kjent for deres kulinariske herligheter. I forbindelse med den store festen i landsbyen Store Skauby, som bare blir arrangert hvert 24. år skal 24 barn i landsbyen bli invitert til en fest - og høydepunktet skulle være den store kaken. Mester-kokken har delegert veldig mye av det kreative arbeidet til sin lærling Alf. Den store kaken blir pyntet med en liten dukke. Inni kaken var det gjemt diverse småting som barna kunne finne, en av disse var en liten sølvstjerne som kokken oppdaget i en gammel krydder-boks. Stjernen ble ikke oppdaget i løpet av selve høytiden, men ble svelget av sønnen til en smed. Gutten kjente ikke stjernens magiske egenskaper med en gang. Men denne stjernen viser seg å komme fra Alveland, og innehaveren av stjernen får evnen til å reise dit - til glede både for seg selv og andre.

Gutten vokser etter hvert opp til å bli en smed akkurat som sin far, men på fritiden streifet han rundt i Alvelandet. Stjernen på pannen hans beskyttet ham mot mange av farene som kunne ha truet andre dødelige i dette landet. Som godt voksen har han brukt denne gaven det meste av livet, og tiden var omsider inne for å gi stjernen videre til et annet barn. Så han overga stjernen sin til Alf, som i løpet av denne tiden hadde blitt en mester-kokk selv. Han valgte igjen å bake stjernen inn i en ny kake, for et annet barn å finne. Etter denne festivalen trekker Alf seg tilbake og forlot hjem-bygda. Smeden som hadde brukt stjernen tidligere, vendte deretter tilbake til en smie for å lære håndverket sitt videre til sin nå voksne sønn.

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | OCLC
 |
**Aleksandr Sergejevitsj Morozevitsj** (ru. *Александр Сергеевич Морозевич*,
født 18. juli 1977) er en russisk sjakkspiller. Han slo gjennom i turneringen i Lloyd Banks i 1994, da han som 17-åring oppnådde poengsummen 10,5 av 11 i et sterkt internasjonalt felt. Allerede den gang gjorde han seg bemerket med en sans for kompliserte og uvanlige stillinger, og en slags egen logikk for hvordan brikkene skal plasseres. Spillestilen gjorde at han scorte høyt mot lavere ratede spillere, men mot den ypperste verdenseliten ble han straffet for svakhetene han pådro seg i stillingene sine. Det gjorde at han aldri nådde helt på topp i klassisk sjakk (eller sjakk med normal betenkningstid til forskjell fra lynsjakk og hurtigsjakk, der betenkingstiden er kortere).

I blindsjakk (sjakk der spillerne ikke får se brettet, men må huske hvor brikkene er plassert) har han også dominert i verdenseliten, med årlige topprestasjoner i blind- og hurtigsjakkturneringen Melody Amber i Monaco. I mars 2006 vant han blindsjakkdelen igjen, med 9,5 poeng av 11. Det gav han delt førsteplass sammenlagt, med inderen Viswanathan Anand.

Referanser
----------

1. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 13. desember 2014[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Sjakhmatnyj turnir sredi finansistov FinChess[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Aleksandr Morozevitsj – FIDE Rediger på Wikidata

* (en) Aleksandr Morozevitsj – chessgames.com Rediger på Wikidata

* (en) Aleksandr Morozevitsj – OlimpBase Rediger på Wikidata

* (en) Aleksandr Morozevitsj – Chess.com Rediger på Wikidata

* (en) Aleksandr Morozevitsj – 365Chess.com Rediger på Wikidata
* 25 kritiske stillinger fra Morozevitsjs partier

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data)
 |
Landgrevskapet Hessen-Darmstadt (brunt) med grensene av 1789
**Landgrevskapet Hessen-Darmstadt** (tysk: *Landgrafschaft Hessen-Darmstadt*) var et landgrevskap i Tyskland som eksisterte fra 1567 til 1806. Dets sterkt oppdelte og uregelmessige territorium lå overveiende nord og sør for Frankfurt am Main i den nåværende tyske delstaten Hessen. Landgrevskapet var et riksumiddelbart territorium i Det tysk-romerske rike. Det ble regjert av en sidelinje av Huset Hessen. Landgrevenes hovedresidens lå i Darmstadt.

Historie
--------

Landgrevskapet oppstod i 1567 ved arvedelingen av landgrevskapet Hessen mellom landgrev Filip den edelmodiges fire sønner.[] Grev Filip lot Hessen-Darmstadt tilfalle sønnen Georg den fromme (død 1598). I 1583 ble Hessen-Rheinfels innlemmet i landgrevskapet. Sønnen og etterfølgeren Ludvig V av Hessen-Darmstadt grunnla i 1607 universitetet i Giessen og innførte i 1623 en arvefølgeordning basert på førstefødselsrett.[] I hans område ble i 1604 også Hessen-Marburg innlemmet. Til tross for at han var lutheraner stod Ludvig likesom sønnen Georg II på keiserens side i trettiårskrigen.[]

Ernst Ludvig og Ludvig VIII av Hessen-Darmstadt kopierte den franske hoffordning og skyldsatte landet, mens den sparsomme Ludvig IX av Hessen-Darmstadt, som tjente i Fredrik den stores prøyssiske hær, restituerte økonomien.[] Hans hustru Karolina av Birkenfeld-Zweibrücken samlet tidens skjønnånder ved sitt hoff.[]

I 1792 ble Hessen-Darmstadt innblandet i koalisjonskrigen mot Frankrike, men ble begunstiget av Napoleon, opptatt i Rhinforbundet og utvidet, særlig på bekostning av de sekulariserte områdene Mainz og Worms. Ludvig X av Hessen-Darmstadt fikk suverenitet over riksridderne, og senere under Napoleonskrigene ble landgrevskapet opphøyet til storhertugdømme etter oppløsningen av Det tysk-romerske rike i 1806. Det fortsatte deretter som Storhertugdømmet Hessen, som eksisterte frem til monarkiene ble avskaffet i Tyskland i 1918.

Eksterne lenker
---------------

* (en) House of Hesse-Darmstadt – kategori av bilder, video eller lyd på Commons

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN
 |
**Dorothea Huitfeldt til Killingstad** (–1668) var en norsk adeldsame som ble hoffjomfru hos dronning Anna Kathrine.

Hun fødtes formentlig på gården Hof på Hurum, hvor faren Anders Huitfeldt til Tronstad og Ulefos og moren Margrete Pedersdatter Litle til Thronstad bodde. Navnet hun fikk tildelt kom fra farmoren Fru Dorthe Jochumsdatter Beck av Førsløv. Som tradisjonen tilsa, ble unge adelsmenn og jomfruer satt til oppdragelse hos en ansett slektning eller bekjent av foreldrene. Dorothe kom derfor ganske tidlig i huset hos en fjern slektning av moren, godseieren Gørvel Fadersdatter (Sparre). Den rike slektningen bodde den gang på Børringe kloster i Skåne, og her fikk Dorothe stifte bekjentskap med den høyeste krets innen skånsk adel.

I dronningens jomfrukammer
--------------------------

Christian IV var ikke sjelden en av gjestene, og det er formentlig her på Børringe at han har fått øye på Dorothe. Kongen skriver til Gørvel Sparre, til jomfru Dorothe og hennes far, at han ønsker Dorothe som jomfru til dronningens kammer, og at Dorothe skal innfinne seg på Frederiksborg slott den 18. juli 1601. Her skal hun tuktes, læres og undervises.

Det vites ikke hvor lenge Dorothe ble ved hoffet; i 1608 er hun hjemme i Norge igjen i forbindelse med skifte av gods til lillesøsteren Jomfru Ingeborg Huitfeldt. Formentlig er hun siden vendt tilbake igjen til København, da det later til at hun har stiftet gjeld ved innkjøp av klær og pynt til bruk ved hoffet.

Etter dronningens død i 1612 dro jomfru Dorothe hjem til Norge igjen, hvor hun bosatte seg på sin lille setegård Killingstad på Hurum. Her levet hun i beskjedne kår på minnene om hofflivet til hun i 1668 døde på familiegården Thronstad. Hun bisattes i det av Tønne Huitfeldt oppførte gravkappel ved Hurum kirke, hvorfra hun siden ble overført til det nye gravkapell.

På kisten leses:

>  Her under hviiler Ærlig og Velbyrdige Jomfru Dorothea Huitfeldt til Killingstad som saligen hensov i Herren paa Tronstad-Gaard 1668 d. 19de Maij udi sit Alders 97 Aar, hendes sal. Fader var ærlig og Velbyrdige Mand Anders Huitfeldt til Krumstrup i Fyen, hendes sal. Moder var ærlig og Velbyrdige Frue Margrethe Litle til Fossesholm
> 
> 
> 

På kisten lokk, som er svakt, hvelvet, ses Jesu monogram i blomsterkrans, derunder tulipan over kartusj, utført i blikk. Derunder årstall 1668 av stifter med stjernemønster.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  Huitfeldt-Kaas, H. J. (1908). *Efterretninger om Familien Huitfeldt* (PDF). Kristiania: Det Mallingske Bogtrykkeri. s. 44–48.
2. ↑  «Hurum kirke – Norges Kirker». *norgeskirker.no*. Besøkt 3. oktober 2023.
**Eli Kari Gjengedal** (født 24. mars 1971) er en norsk forfatter fra Leikanger i Vestland, kjent som værpresentatør i Storm Weather Center og på TV 2. Hun har også vært programleder for NRK. Fra 2014 er hun redaksjonssjef for været på TV 2.

Eli Kari Gjengedal er utdannet som akvaingeniør og arbeidet i tiden før jobben i fjernsyn som servitør, bartender og hovmester. I 1999 tok hun bartenderprøven og deltok flere ganger i NM i cocktail-miksing. Denne kunnskapen benyttet hun i sin første bok, ''Cocktail – 44 vegar til fin bris'' fra 2005 på Skald forlag.

I 2007 utga Gjengedal den nynorske barneboken ''Karl Oscar i hardt vêr'', illustrert av Ingunn Elida Wiken, om katten Karl Oscar som bruker et år på å finne hjem igjen, i allslags vær, etter å ha kommet bort fra familien på sommerferie. 

Hennes bestefar, Knut Gjengedal (1900–1973), var også barnebokforfatter som skrev på nynorsk. Begge foreldrene til Eli Kari Gjengedal kommer fra Gjengedal i Hyen.

Som «værdame» på TV 2, har Gjengedal blant annet sunget en hel værmelding som et reklamestunt på TV 2 i 2009. Klippet fikk over 270 000 seere på nettsiden. I sin siste værmelding på TV 2 i 2012 ble hun usynlig ved bruk av bluescreen. Hun gikk fra TV 2 til NRK, hvor hun sammen med meteorolog John Smits, var programleder for programmet *Værbitt*, som ble sendt på NRK1 som åtte direktesendte programmer fra 2. mars til 30. mars 2014. I april 2014 var Gjengedal tilbake i TV 2, nå som redaksjonssjef for værmeldingen.

I 2018 etablerte Gjengedal firmaet Scary Weather sammen med TV 2-kollega Ronald Toppe. Selskapet produserer medieinnhold, med fokus på vær, klima, natur og miljø.

Gjengedal deltok i *Farmen kjendis 2021*.

Bøker
-----

* 2005: *Cocktail – 44 vegar til fin bris* (Skald forlag)
* 2007: *Karl Oscar i hardt vêr* (Skald forlag)
* 2010: *Værtegn i Norge* (Kagge forlag)

Referanser
----------

1. ↑  
«Eli Kari Gjengedal har fått ny jobb». Dagbladet. Besøkt 20. mars 2015.  *statistikk*
2. ↑  Røssland, Vilde Holta (25. mai 2020). «Dette er deltakerne i «Farmen kjendis» 2021». *Nettavisen* **(norsk)**. Besøkt 5. februar 2021.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Eli Kari Gjengedal – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Eli Kari Gjengedal på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
* Scary Weathers nettsted

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** ISNI
 |
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Angolas flagg Angola |
| Friidrett |
|  Paralympiske leker |
| Gull | London 2012 | T11 - 400 meter |
| Bronse | London 2012 | T11 - 200 meter |
| Sølv | Beijing 2008 | T11 - 100 meter |
| Sølv | Beijing 2008 | T11 - 200 meter |
| Sølv | Beijing 2008 | T11 - 400 meter |
| Gull | Athen 2004 | T11 - 100 meter |
| Gull | Athen 2004 | T11 - 200 meter |
| Gull | Athen 2004 | T11 - 400 meter |
|  VM i friidrett for blinde (IBSA) |
| Gull | Antalya 2012 | T11 - 200 m |
| Gull | Antalya 2012 | T11 - 400 m |
| Sølv | Antalya 2012 | T11 - 100 m |
| Gull | Quebec 2003 | T11 - 100 m |
| Gull | Quebec 2003 | T11 - 200 m |
| Gull | Quebec 2003 | T11 - 400 m |

**José Armando Sayovo** (født 3. mars 1973 i landsbyen Cambuengue i Catabola kommune i provinsen Bié) er en angolsk handikappet friidrettsutøver, som hovedsakelig konkurrerer i sprintløp. Han konkurrerer i klassen T11, som er en av klassene for synshemmede utøvere.

Han mistet synet i 1997, da han tjenestegjorde i militæret (Angolan Armed Forces), og ble rammet av en antitank-landmine.

Karriere
--------

Han vant 100, 200 og 400 meter ved afrikamesterskapet i friidrett for handikappede i 2001, som ble arrangert i Kairo i Egypt.

I 2003 vant han gull på 100, 200 og 400 meter ved VM i friidrett for blinde (*IBSA World Championships and Games*) i Quebec i Canada. og han vant også 100, 200 og 400 meter ved Paralympiske sommerleker 2004 i Athen.

Ved Paralympiske sommerleker 2008 i Beijing fikk han sølv på de samme tre distansene. Brasilianske Lucas Prado vant alle tre distansene, med ny verdensrekord på 100 og 200 meter. Ved disse lekene var han Angolas flaggbærer ved åpningsseremonien.

I april 2011 deltok han ved VM i friidrett for blinde (*IBSA World Championships and Games*), der han deltok i klassen B1/T11. Der fikk han gull på 100, 200 og 400 meter. Året etter tok han gull på 400 meter ved Paralympiske sommerleker 2012 i London, med ny personlig rekord på 50,75 i finalen. På 200 meter fikk han bronse, bak Felipe Gomez og Daniel Silva. Han deltok også på 100 meter, der han kom på fjerdeplass i finalen.

Referanser
----------

1. ↑  All Africa - *Angola: José Sayovo Invited to Run for UN Ambassador Post*, besøkt 18. oktober 2012.
2. 1 2 3  All Africa - *Angola: Athlete Sayovo Among World's Top References In 13 Years*, besøkt 16. oktober 2012.
3. ↑  IPC - Profil - *Sayovo, Jose Armando*, besøkt 16. oktober 2012.
4. ↑  IPC - Profil - *Armando, Jose*, besøkt 16. oktober 2012.
5. ↑  IPC - *Beijing 2008 Paralympic Games Opening Ceremony - Flagbearers List*[*død lenke*], besøkt 16. oktober 2012.
6. ↑  IBSA - *IBSA World Championships and Games* Arkivert 30. august 2012 hos Wayback Machine. (PDF), besøkt 16. oktober 2012.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* Profil hos IPC
* London 2012 - Jose Sayovo Armando
* London 2012 - Athletics - Men's events (resultater PL 2012)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN
 |
Seward Street i Shanghaighettoen i 1943
**Shanghaighettoen** (eller *Restricted Sector for Stateless Refugees*, 無国籍難民限定地区, *Mukokuseki nanmin gentei chiku*) også kjent som Hongkou-gettoen var et område på ca. 2,5 km² i distriktet Hongkou i det da japanskokkuperte Shanghai i Kina der rundt 20 000 jødiske flyktninger, for det meste fra Det tredje rike, tok tilflukt og slik unnslapp holocaust.

Området kom i stand etter den japanske okkupasjon av Shanghai i 1937. Japanerne regulerte ikke innreise til Shanghai, som da var en sterkt skadet og ikke særlig attraktiv by, med det resultat at det var mulig å reise dit uten innreisevisum. Derimot var det ikke mulig å forlate Det tyske rike uten utreisevisum. Mange slike visa ble utstedt fra 1938 til 1940 av den kinesiske generalkonsul i Wien, Ho Feng Shan, stikk i strid med offisielle anvisninger fra egen ambassade, fra ambassadør Chen Jie i Berlin. Likeså utstedte den japanske diplomat Sugihara Chiune i Litauen lignende visa.

I Shanghai fantes det allerede to jødiske menigheter: Én for baghdadijøder, og én for russiske jøder som var flyktet fra Russland etter oktoberrevolusjonen. Blant de jøder som klarte å redde seg ut fra det tyskkontrollerte Europa var det også en rekke ledere og elever fra europeiske yeshivaer (yeshivot).

Fotografen Arthur Rothstein, på oppdrag fra United Nations Relief and Rehabilitation Administration, dokumenterte forholdene i gettoen i 1946.

Referanser
----------

1. 1 2  «'Stranded in Shanghai': The Jewish refugees who found an unlikely safe haven in China». *CBC*. 17. mars 2018.
2. ↑  Hall, Casey (20. juni 2012). «Jewish Life in Shanghai's Ghetto». *The New York Times* **(engelsk)**. ISSN 0362-4331. Besøkt 1. september 2022.

Eksterne lenker
---------------

* References on Shanghai and the Jews of China
* Shanghai & the Jews of China exhibition. The Menorah of Fang Bang Lu (University of Technology, Sydney. Humanities and Social Sciences)
* Shanghaijøder Arkivert 7. juni 2020 hos Wayback Machine.
* Shanghai Ghetto Dokumentasjon av Dana Janklowicz-Mann og Amir Mann
* Former Jewish refugees revisit Shanghai Ark, Renmin Ribao, 11. november 2005

Portal: Andre verdenskrig
**Ilan Goldfajn** (født 12. mars 1966 i Haifa) er en israelsk-brasiliansk økonom som siden juni 2016 har vært sentralbanksjef i Brasils sentralbank, Banco Central do Brasil.

Familie
-------

Ilan Goldfajn er sønn av José Jayme og Cyla Goldfajn, og ble gift med Denise Salomao i 1991. Sammen har de tre barn; Gabriel, Maya og Amir.

Utdanning og yrkeserfaring
--------------------------

Goldfajn tok en bachelorgrad i samfunnsøkonomi ved Federal University of Rio de Janeiro, som han fullførte i 1988. Han tok mastergrad i samfunnsøkonomi ved Pontifícia Universidade Católica do Rio de Janeiro i 1991, og en doktorgrad i samfunnsøkonomi ved Massachusetts Institute of Technology i 1995.

Han var assisterende professor ved Brandeis University fra 1995 til 1996, og deretter jobbet han som økonom i Det internasjonale pengefondet fra 1996 til 1999. I 1999 ble han assisterende professor ved Pontifícia Universidade Católica do Rio de Janeiro, en stilling han hadde fram til 2009.

I september 2000 begynte han i sentralbanken, som direktør for økonomisk politikk, en stilling han hadde til juli 2003. Han forlot sentralbanken, og var partner og økonom i Gávea Investimentos fra 2003 til 2006, og fra 2007 til 2008 var han partner i Ciano Investimentos. Fra 2006 til 2009 var han direktør ved Instituto de Estudos de Política Econômica/Casa das Garças (IEPE/CdG). Han ble sjeføkonom og partner i Itaú Unibanco i april 2009, en stilling han hadde til 2016, samtidig som han fra 2013 til 2016 var direktør ved Centro Debate Políticas Públicas.

I juni 2016 overtok han som Brasils sentralbanksjef, etter Alexandre Antonio Tombini.

Referanser
----------

1. 1 2  Prabook - *Ilan Goldfajn* Arkivert 16. april 2017 hos Wayback Machine. besøkt 15. april 2017.
2. 1 2  Brasils sentralbank - *Ilan Goldfajn* (arkivert), besøkt 15. april 2017.

Eksterne lenker
---------------

* Presentasjon på sentralbankens hjemmeside

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** MGP **·** NKC
 |
**Emma Alethe Andreasdatter Hjorth** (født Lippestad, 21. mai 1858 på Leppestad gård i Hobøl, død 2. juli 1921) var en norsk pedagog og pleiehjemsstifter.

Skolen på Torshov
-----------------

Emma Lippestad tok lærerinneeksamen i 1879. Samme år ble hun lærer ved Thorshaug Institut for Aandssvage Piger (senere omdøpt til *Torshov offentlige skole for psykisk utviklingshemmede*) i Oslo, som var blitt startet i 1878 av hennes bror Johan Anton Lippestad. Ved instituttet på Thorshaug gård arbeidet seks av de syv søsknene i Lippestad-familien. Blant personalet var også tre søstre med etternavnet Hjorth; deres bror Ingvar Hjorth ble Emma Lippestads ektemann i 1890.

Emma Hjorths Hjem
-----------------

Emma Hjorth etablerte i 1898 Norges første store institusjon for psykisk utviklingshemmede; *Fru Hjorths Pleie- og Arbeidshjem*. Institusjonen lå først i Asker og ble senere flyttet til gården Tokerud i Vestre Bærum. Senere het den Emma Hjorths Hjem og ble en del av Bærum sykehus. Institusjonen ble nedlagt i 1996 og et museum ble etablert i 1998.

Familie
-------

Emma Hjorth hadde seks søsken, deriblant skolemennene Johan Anton Lippestad og Carl Thorvald Lippestad. I 1890 giftet hun seg med arkitekt Ingvar Hjorth.

Referanser
----------

1. 1 2   Norsk biografisk leksikon, oppført som Emma Alethe Hjorth, Norsk biografisk leksikon ID Emma\_Hjorth, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   basert på følgende heuristikk avledet fra tidslinjen fra andre hendelser[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2 3 4  Fjermeros, Halvor (1998). *Om hundre år er allting glemt? : 100-års jubileumsskrift for Emma Hjorths hjem 1898-1998*. Bærum kommune/Emma Hjorth museum. s. 41, 49. ISBN 8299486300.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Digitalkopi av Halvor Fjermeros: *Om hundre år er allting glemt? Emma Hjorths Hjems historie 1898-1998*. (Bærum kommune, Emma Hjorths museum)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Historisk befolkningsregister **·** BIBSYS **·** VIAF **·** ISNI
 |
**Börje Karl-Anders Tapper** (født 20. mai 1922 i Malmö, død 8. april 1981 i Malmö) var en svensk fotballspiller.

Karriere
--------

### Malmö FF

Tapper er tre ganger svensk mester i fotball, samtlige med Malmö FF, første gang i 1944, og han spilte for klubben i en av dens mest suksessfylte perioder, blant annet da klubben i 1949 til 1951 spilte 49 kamper i Allsvenskan på rad uten tap. Han spilte første kamp for klubben i 1940, spilte 391 kamper og scoret 298 mål fram til 1950, noen som gjør han til nest mestscorende spilleren i klubbens historie. Tapper var kjent som en framragende hodespiller.

### Genoa

I 1950 signerte Tapper for den italienske klubben Genoa. Tapper spilte kun åtte kamper i løpet av en sesong i klubben, og hadde ikke særlig suksess i Italia. Ved tilbakekomsten til Sverige ble han klassifisert som profesjonell spiller, og fikk dermed ikke tillatelse til å spille for Malmö FF igjen, på grunn av den tidens reglement i Allsvenskan.

### Landslaget

Tapper spilte fire landslagskamper. I sin landslagsdebut mot Finland scoret han fem mål, er dermest den spilleren med nest flest scoringer i en landslagskamp for Sverige. Tapper var også med i den svenske troppen, men spilte ikke selv, da Sverige tok bronse i VM i 1950.

Privat
------

Börje tapper er far til fotballspilleren Staffan Tapper. Börje tapper døde i 1981, etter å ha hatt sitt tredje hjerteinfarkt, nær 59 år gammel.

Referanser
----------

1. 1 2 3  «Tapper hade huvudet med sig» Arkivert 14. juli 2014 hos Wayback Machine. av Håkan Malmström, sydsvenskan.se, 27. juni 2009. Besøkt 19. mai 2013 (sv)
2. ↑  «Har väntat i 35 år på nytt proffsbud», av Håkan Malmström, sydsvenskan.se, 29. november 2009. Besøkt 19. mai 2013 (sv)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Börje Tapper – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) Börje Tapper – national-football-teams.com Rediger på Wikidata

* (en) Börje Tapper – EU-Football.info Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
Sveriges tropp – VM i fotball 1950 Tredjeplass |
| --- |
| 
* Mb Åhlund
* Mb Andersson
* Fo Bodin
* Mb Gärd
* An Jeppson
* Fo Johansson
* An Jönsson
* Ke Lindberg
* Fo Månsson
* An Mellberg
* Fo E. Nilsson
* Mb S. Nilsson
* Mb Nordahl
* An Palmér
* An Rydell
* Fo Samuelsson
* An Skoglund
* An Sundqvist
* Ke Kalle Svensson
* An Kurt Svensson
* Ke T. Svensson
* An Tapper
* Landslagstrener: Raynor

 | Flagget til Sverige |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
Portalen i rokokko med Cort Holtermanns initialer
**Frekhaug hovedgård** ligger i Holtermandsvegen 17 på sørøstsiden av Holsnøy i Alver kommune. Hovedhuset er et laftet, toetasjes tømmerhus med valmtak og liggende, hvitmalt panel. Bygningen har en portal i rokokko med initialene CH. Bygningen ble trolig oppført i 1780-årene og er omkranset av gråsteinsmurer.

Historie
--------

På 1700-tallet ble gården Frekhaug eid av en rekke byborgere fra Bergen. I 1780 ble gården kjøpt av skipperborger Cort Abrahamsen Holtermann (1730–1813). Han oppførte trolig hovedhuset på gården og bodde der fast fram til sin døde. Albert Schriver kjøpte deretter gården i 1815. Han bodde her sammen sine tre ugifte søstre. Det finnes nedtegnelser av Elisabeth Welhaven fra et besøk hos Schriverfamilien rundt 1840. Fra 1914 var gården eid av Nordhordland indremisjon.

### Fredning

I 1924 ble bygningen fredet av Riksantikvaren. Bygningen hadde dengang «tapeter -som tildels er bevaret- med malte jagtstykker i storstuen, blomster i "Blaastuen" etc». Ifølge Elisabeth Welhavens beretning fra rundt 1840 hadde tapetene motiver med malte hyrdeidyller.

### Ombygninger

Hovedhuset ble innvendig ombygget i 1965 og et nytt trappehus ble etablert på den ene kortsiden. I 1976 ble taket lagt om og de opprinnelige teglpannene skiftet til ru betongstein. Bygningen preges i dag av å være sterkt ombygget innvendig, med bare noe bevart listverk og dører, samt deler av et eldre, stjernemønstret gulv i andre etasje. Bygningen brukes i dag som barnehage og eies av Nordhordland Folkehøgskule.

Prospekttegneren Johan F. L. Dreier har laget et prospekt med Frekhaug i 1812 som viser bygningen i sitt opprinnelige miljø.

Litteratur
----------

* Anders Bjarne Fossen, *Leia langs Norgeskysten*, Bodini forlag, Bergen, 2007.

Referanser
----------

1. ↑   Kulturminne-ID 87114[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Riksantikvaren kulturminne
 |
**Tipasa** (også *Tébessa* og *Tipaza*, tidligere *Tefessedt*, på Chenoua: *Bazar*) er en by på kysten av Algerie, fylkeshovedstad i provinsen Tipaza. Den moderne byen, grunnlagt i 1857, er best kjent for sine sandstrender.

Byen er verdensarvsted på grunn av sin fortid som fønikisk og romersk by. Byen har også paleokristne og bysantinske ruiner.

Nær byen ligger også det spektakulære *Khour er-Roumia*, et mauretansk kongemausoleum.

Historie
--------

Byen ble grunnlagt av fønikerne, og ble erobret av keiser Claudius og gjort til en romersk militærkoloni, etterhvert med status som *municipium*, som et brohode i erobringen av Nord-Afrika. Den romerske byen ble bygget på tre små høyder med utsikt over sjøen. De fleste husene sto på den midtre høyden, hvor det ikke lenger er spor etter dem. 

De ruinene som består er etter tre kirker — *Den Store Balsilikaen, Aleksanders Basilika* og *St. Salsas Baslikia*. De to første sto på den vestre høyden, den siste på den østre høyden. Dessuten finnes ruiner etter to gravplasser, badet, teateret, et amfiteater og et nymphaeum. Sporene etter festningsvollene er fremdeles synlige, og ved foten av den østlige åsen ligger ruinene av den gamle havnen. Basilikaene er omgitt av gravplasser, fulle av steinkister dekket med mosaikk. 

Byen ble tidlig introdusert for kristendommen, og var på 200-tallet et bispesete. Innbyggerne var likevel for det meste ikke-kristne, inntil den legendariske helgenen *Salsa*, en kristen jomfru, tidlig på 300-tallet kastet byens slangegud på havet. Hun ble steinet til døde for dette, men kroppen hennes reiste seg opp fra havet, og hun ble begravet på den ene høyden, i et lite kapell som etterhvert vek plass for basilikaen som bærer hennes navn.

Vandalkongen Hunerik, som regjerte 477-484, sendte en ariansk biskop til Tipasa; mange av innbyggerne flyktet da til Spania, mens flere av de gjenværende ble forfulgt. Etter denne tiden forsvant byens skjebne i historiens tåke,

Eksterne lenker
---------------

* (en) Tipaza – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Tipasa museum
* pbase.com: *billedgalleri*
* flickr.com: *billedgalleri*
* Catholic Encyclopedia: *St. Salsa*

| * v
* d
* r
Verdensarvsteder i Algerie (liste) |
| --- |
|  | Algers kasbah **·** Al Qal'a **·** Djémila **·** M’Zab-dalen **·** Tassili n'Ajjer **·** Timgad **·** Tipasa | Algeries flagg |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** SUDOC **·** MusicBrainz
 |
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Tunisias flagg Tunisia |
| Friidrett |
|  Paralympiske leker |
| Gull | London 2012 | T34 - 100 meter |
| Gull | London 2012 | T34 - 200 meter |

**Walid Ktila** (født 20. juli 1985) er en tunisisk handikappet friidrettsutøver, som konkurrerer i sprintløp. Han konkurrerer i klassen T34, som er en av klassene for utøvere med cerebral parese.

Karriere
--------

Ved Paralympiske sommerleker 2012 i London vant han gull på både 100 og 200 meter. På 200 meter slo han Jason Lachances verdensrekord og paralympiske rekord fra 2000, da han løp på 27,98. Lachances gamle verdensrekord var 28,82, og den paralympiske rekorden fra Paralympiske sommerleker 2000 var på 29,17. I finalen tangerte Ktila denne rekorden, og vant foran Mohamed Hammadi og Rheed McCracken. 

Dette var første gang 100 meter ble avholdt i Paralympics i denne klassen, så da han vant det første innledningsheatet satte han paralympisk rekord på 15,95. I finalen forbedret han denne rekorden til 15,91, og vant gull foran Rheed McCracken og Mohamed Hammadi. Ktila hadde selv verdensrekorden før de paralympiske lekene, med 15,69.

Eksterne lenker
---------------

* London 2012 - Walid Ktila
* London 2012 - Athletics - Men's events (resultater PL 2012)
**AR-15** (ArmaLite-15) er et gevær fra USA som er basert på 7,62 mm AR-10, designet rundt 1957 av Eugene Stoner hos Armalite. 

AR-15 er en videreutvikling av AR-10, og ble i utgangspunktet laget for å bruke 5,56 × 45 mm NATO-ammunisjon, men i dag finnes det versjoner i mange forskjellige kaliber, og nedre låsekasse vil ofte være merket ¨CAL. MULTI¨ og kan anses som et systemvåpen. Våpenet bruker i de fleste versjoner STANAG magasiner. Den originale AR-15 var i utgangspunktet et automatgevær. Colt kjøpte rettighetene i 1959. En modifisert utgave av AR-15 ble godkjent og 85 000 stk bestilt til US Army i november 1963, under modellnavnet XM16E1. USAs forsvar tok etter hvert modifiserte varianter av AR-15 designet i bruk som sitt standard automatgevær under flere navn, det mest kjente er M16. Colt fortsatte å bruke navnet AR-15, men da som halvautomatisk rifle for sivil bruk i salg fra 1964. 

AR-15 benytter direkte støtgassystem som er en type gassoperasjon for et skytevåpen som leder gass fra en avfyrt patron indirekte (gjennom løpet, gjennom en gassblokk og deretter gjennom et gassrør) inn i boltholderen eller glideenheten for automatisk å kaste ut tomhylse og sette ny patron i kammeret. Skytevåpen som bruker direkte støt, er teoretisk lettere, mer nøyaktige og rimeligere enn skytevåpen som bruker renere og kjøligere gasstempelsystemer, som man eksempelvis finner i HK416, som også er basert på AR-15 designet. 

AR-15 er i dag en moderne sportsrifle. AR-15-kloner produseres av flere produsenter og brukes av sivile til skytesport og jakt samt politi i noen land. Navnet AR-15 er opphavsbeskyttet og tilhører Colt, derfor har kloner laget av andre fabrikanter, andre navn. I Norge kan man erverve AR 15 til sport hvis man er medlem i forbundene DSSN eller NROF. Våpenet er ikke godkjent til jakt som halvautomatisk, men det finnes både pumpe og rett trekker utgaver som er lovlige til jakt, et eksempel på disse er Schmeisser SP15.

Eksterne lenker
---------------

* (en) AR-15 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) AR-15 – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Modern Firearms article Arkivert 6. februar 2010 hos Wayback Machine.
* Eugene Stoner AR15
* Terminal Ballistics of AR15
* Comparison of internal AR15 and M16 parts

| * v
* d
* r
AR-15-familien |
| --- |
|  | AR-10 **·** AR-15 **·** CAR-15 **·** M16 **·** M4 Carbine **·** Diemaco C7, C8 og C8SFW |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN
 |
**Bux.to** var et pyramidelignende svindelforetak startet av britiske David John Withers og registrert i Den dominikanske republikk.

Selskapet markedsførte seg selv som en nettbasert reklamekanal der man ble betalt 1 cent for hver reklame man så på i 30 sekunder, etter konseptet Paid-To-Click. I tillegg kunne man verve flere medlemmer og tjene det samme hver gang en av dem man hadde vervet så på en reklame. I utgangspunktet var det gratis å registrere seg.

Siden antall annonser man kunne vise pr. dag var sterkt begrenset, var man avhengig av å rekruttere svært mange nye medlemmer for å skaffe seg en respektabel inntekt. Selskapet tilbød da at man kunne kjøpe opptil 500 medlemmer under seg som man da skulle kunne tjene penger på. Tilsynelatende ga dette god avkastning, men allerede i 2008 rapporterte mange medlemmer om problemer med å få utbetalt det man hadde tjent. Konseptet ble ment å ligne en Ponzi-svindel

Withers hadde nettopp sonet ferdig en lang fengselstraff for bedrageri da han startet opp sin virksomhet i Bux.to

Referanser
----------

1. ↑  Bux.to Scam Alert! Arkivert 27. desember 2010 hos Wayback Machine. The Making Money Experiment
2. ↑  Bux.to – SCAM / Ponzi Scheme Arkivert 29. oktober 2010 hos Wayback Machine. PTC Investigations
3. ↑  DRAM VAT fraudsters jailed for 18 ½ years The Register
**Birra Korça** er et bryggeriselskap, grunnlagt i Korçë, Albania, i 1928. Selskapet er et datterselskap av IHB-gruppen siden 2004. Det er den tredje største ølprodusenten i Albania.

Historie
--------

Birra Korça er den første øl som brygges i Albania. Bryggeriet ble etablert i byen Korçë, Albania, i 1928. Det ble grunnlagt av en italiensk investor Umberto Umberti og Selim Mboria, en lokal investor. Den opprinnelige kapitalen til selskapet var 950 000 franc. Den opprinnelige produksjonskapasiteten var 20.000 Hl per år. Det produserte Blonde Ale Øl, Mørk ale, flaskevann "Kristal" og is. Etter slutten av andre verdenskrig og med etableringen av det kommunistiske regimet i Albania 11. januar 1946 ble bryggeriet eiendommen til den albanske stat, i henhold til tidens lover. Flere rekonstruksjoner og renoveringer ble gjort i årene 1955, 1957 og 1965, og produksjonen ble gradvis økt. I april 1994 ble endringen i det politiske klimaet, samt økonomisk nedgang, politisk og sosial uro, etterfulgt av liberalisering av markedet, i Albania solgt i auksjon og kjøpt av en gruppe forretningsmenn. I 2004 ble bryggeriet kjøpt av forretningsmannen Irfan Hysenbelliu, president for "Birra Korça LLC". Kort tid etter ble det investert 15 millioner euro for å renovere og fornye fabrikken. Siden da har bryggeriet gjennomgått en dyp teknologisk og arkitektonisk rekonstruksjon. Den tradisjonelle designet har blitt bevart ved å legge til nye elementer av samme stil. Ved hjelp av den nyeste tsjekkiske og italienske teknologien bryter den 120.000 hektoliter øl årlig, ti ganger produksjonen av det gamle bryggeriet. Vannet kommer fra naturlige kilder fra Morava-fjellet. Birra Korca holder en årlig ølfest i august måned, som er den største i regionen.

Merker
------

Øl under merket Korça inkluderer: Blonde Ale, europeisk type pilsner 4,8-5% abv og Dark Ale en 5-5,2% abv Euro dark lager (dunkel). Birra Korça er solgt i flasker 0,5 liter og 0.33 liter også i kegs 30 litere og 50 litere.

Referanser
----------

1. ↑  «Birra Korca |». *birrakorca.com.al* **(engelsk)**. Besøkt 23. juni 2018.
2. ↑  «Birra Korça Brewery - Sightseeing in Korça». *archive.is*. 27. januar 2013. Arkivert fra originalen 27. januar 2013. Besøkt 23. juni 2018.
3. ↑
4. ↑  «Festa e Birrës në Korçë - Festa e Birrës në Korçë 8-12 Gusht 2018». *www.festaebirres.com*. Arkivert fra originalen 10. juli 2022. Besøkt 23. juni 2018.
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Slovakias flagg Slovakia |
| Boccia |
|  Europacupen i boccia |
| Sølv | Hamar 2011 | BC2, individuelt |

**Tomás Kral** (født 29. mai 1989 i Banská Bystrica) er en slovakisk handikappet bocciaspiller, som konkurrerer i klassen BC2, som er en av klassene for utøvere med cerebral parese. 

Kral har cerebral parese, begynte med boccia i 2003, og debuterte internasjonalt ved EM i boccia 2005.

Karriere
--------

Kral debuterte internasjonalt ved EM i boccia 2005 i portugisiske Póvoa de Varzim. Der kom han på 25.-plass i den individuelle konkurransen. Året etter deltok han ved VM i boccia 2006 i Rio de Janeiro, der han kom på 21.-plass. Her kom Slovakia på 8.-plass i lagkonkurransen. Han kom på 33.-plass ved World cup i boccia 2007, og i 2007 var han rangert som nummer 24 i verden i klassen BC2.

Ved EM i boccia 2009 kom han på 5.-plass, etter tap 2-3 for spanske Manuel Martín i kvartfinalen. Slovakia endte på 8.-plass i lagkonkurransen i dette mesterskapet. Han kom på 4.-plass ved VM i boccia 2010, etter å ha tapt 3-5 for canadiske Adam Dukovich i bronsefinalen. I lagkonkurransen kom Slovakia på 18.-plass. Etter sølv ved Europacupen 2011, der Dan Bentley vant finalen, og 21.-plass ved Verdenscupen 2011 lå han på 6.-plass på verdensrankingen ved utgangen av 2011.

Ved Paralympiske sommerleker 2012 i London deltok han i den individuelle konkurransen. Her ble han imidlertid slått ut av Frantisek Serbus i 1/16-finalen.

Utmerkelser
-----------

* 2011 - Årets para-utøver, Banska Bystricai

Referanser
----------

1. ↑  IPC - *Tomas Kral* Arkivert 4. mars 2016 hos Wayback Machine. besøkt 2. februar 2013.
2. ↑  CPISRA - *World Ranking List 2007* Arkivert 16. september 2012 hos Wayback Machine. besøkt 2. februar 2013.
3. 1 2  CPISRA - *Boccia World Rank List Friday, Dec 16 2011* Arkivert 16. september 2012 hos Wayback Machine. besøkt 2. februar 2013.
4. ↑  CPISRA - *CPISRA Boccia World Championships Lisboa 2010* Arkivert 16. september 2012 hos Wayback Machine. besøkt 2. februar 2013.

Eksterne lenker
---------------

* Profil hos IPC Arkivert 4. mars 2016 hos Wayback Machine.
* London 2012 - Tomas Kral
* London 2012 - Athletics - Boccia (resultater PL 2012)
En «**mama-san**», eller «**mamasan**», er et uttrykk som vanligvis blir brukt om kvinner i lederposisjoner, særlig om kvinner ansvarlige for drift av et geishahus eller en bar i Japan og Øst-Asia.

Begrepet brukes også for å referere til en kvinne som jobber i en tilsynsrolle i visse virksomheter i Sørøst-Asia, typisk de knyttet til alkoholservering. **Papa-san** kan brukes til å referere til en mann i en lignende posisjon.

Historie
--------

Begrepet kommer opprinnelig fra japansk, hvor det er en betegnelse på en kvinne som fungerer som en veileder på en bar, nattklubb eller lignende virksomhet. Suffikset *-san* er en høflig adresseringsform, knyttet til en persons navn eller tittel.

Misforståelser
--------------

Begrepet *mama-san* på japansk er ettertrykkelig ikke en høflig referanse til en mor, og bør aldri brukes som sådan. De fleste japanske barn i dag kaller sin mor *mama*, men uttrykket benyttes ikke senere oppveksten. Den riktige betegnelsen for å referere til en mor på japansk, vil være *okaa-san*.

Annet
-----

I Thailand, blir mamasan ofte brukt for å beskrive en kvinne som forvalter de kvinnelige arbeiderne i barer og bordeller.

Referanser
----------

1. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 10. juni 2012. Besøkt 15. juni 2012.
2. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 7. september 2012. Besøkt 4. februar 2012.

Eksterne lenker
---------------

* Om bruk av ordet under vietnamkrigen