recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
«Ferritt» har flere betydninger.
Ferrittkjerner av type mix 43
**Ferritt** er et keramisk materiale som blir laget ved å blande store deler jernoksid sammen med små mengder av et annet metallisk grunnstoff som barium, mangan, nikkel, strontium eller sink.  Materialet er ferrimagnetisk og brukes spesielt i forbindelse med magneter, spoler, transformatorer, baluner og *common-mode*-spoler for radiofrekvenser. Ferritt leder ikke strøm.

Man skiller mellom to hovedtyper av ferritt: harde og myke. De harde har en høy koersivitet og kan derfor brukes til permanentmagneter. De myke har en lav koersivitet og brukes som kjernemateriale i spoler, transformatorer og lignende.

Struktur
--------

### Myke ferritter

De vanligste myke ferrittmaterialene er mangan-sink-ferritt (MnZn) og nikkel-sink-ferritt (NiZn). MnZn brukes for lavere frekvenser enn NiZn. Ferrittkjerner lages av myke ferritter.

### Harde ferritter

Strontium-ferritt og barium-ferritt er de vanligste typene av harde ferritter.

Historie
--------

Materialet ble først kunstig laget av Yogoro Kato og Takeshi Takei ved Tokyo Institute of Technology i 1930.

Referanser
----------

1. ↑  Carter, C. Barry. (2007). *Ceramic materials : science and engineering*. New York: Springer. ISBN 978-0-387-46271-4. OCLC 191448800.

Se også
-------

* Magnet
**Giuseppe Albani** (født 13. september 1750 i Roma i Italia, død 3. desember 1834 i Pesaro) var en av den katolske kirkes kardinaler, og var tilknyttet Den romerske kurie.

Han ble utnevnt til kardinal i februar 1801 av pave Pius VII, med *Santa Maria in Via Lata* som titulus.

Under den franske okkupasjon av Roma tok han tilflukt i Wien 1808–1814. Han ble prefekt for Kongregasjonen for biskoper og regularklerikere i 1817.

Han deltok ved konklavet 1823 som valgte pave Leo XII, konklavet 1829 som valgte pave Pius VIII, og konklavet 1830–1831 som valgte pave Gregor XVI.

Han kom fra en italiensk familie som nedstammet fra innvandrere fra Albania på 1400-tallet. Andre kardinaler i slekten var Gian Girolamo Albani (kreert 1570), Gianfrancesco Albani (1690 – ble pave Klemens XI i 1700), Annibale Albani (1711), Alessandro Albani (1721), Gian Francesco Albani (1747).

Referanser
----------

1. 1 2   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w6b02014, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   www.nationaalarchief.nl[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* The Cardinals of the Holy Roman Church

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Catholic-Hierarchy **·** Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** ULAN **·** ICCU
 |
**Mima Jaušovec** (født 20. juli 1956 i Maribor i daværende Jugoslavia) er en tidligere profesjonell spiller

Jaušovec er mest kjent for sin seier i Grand Slam-turneringen French Open i 1977. Hun nådde også finalen der i 1978 men tapte da mot Virginia Ruzici fra Romania. I doublefinalen samme år vant hun sin andre Grand Slam-tittel, da sammen med sin finalemotstander i singleturneringen Virginia Ruzici. De beseiret Lesley Turner Bowrey og Gail Sherriff Lovera med 5-7, 6-4, 8-6 i finalen. Paret nådde også doublefinalen i Wimbledon samme året, med de tapte for Kerry Melville Reid og Wendy Turnbull med 4-6, 9-8, 6-3. I sin tredje singlefinale i en Grand Slam-turnering, også den i French Open, i 1983 spilte hun mot Chris Evert og tapte. 

Blant Jaušovecs øvrige seire kan nevnes; Italian Open i 1976 og German Open i 1978. Hennes tenniskarriere som aktiv varte i femten år fra 1973 til 1988. I dag er hun trener for det slovenske kvinnelaget i tennis.

Grand Slam-titler
-----------------

* Frankrikes flagg **French Open:**
	+ Single kvinner: 1977 (hun beseiret Florenta Mihai med 6-2, 6-7, 6-1 i finalen)
	+ Double kvinner: 1978 (sammen med Virginia Ruzici)

Referanser
----------

1. ↑   The Bud Collins History of Tennis (2nd ed.), side(r) 695[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   The Bud Collins History of Tennis (2nd ed.), side(r) 694[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  .

Eksterne lenker
---------------

* (en) Mima Jaušovec – WTA Tennis Rediger på Wikidata

* (en) Mima Jaušovec – ITF Tennis Rediger på Wikidata

* (en) Mima Jaušovec – FedCup Rediger på Wikidata
**Milton Keynes Development Corporation** (MKDC) var et offentlig selskap som ble opprettet i 1969 for å styre utviklingen av og visjonen for den planlagte byen Milton Keynes i Buckinghamshire i England. Et av hovedprinsippene var at byen skulle bli et moderne uttrykk for hagebybevegelsen slik Ebenezer Howard hadde beskrevet det seksti år tidligere. Det skulle bli en «by av trær», der «ingen bygning var høyere enn det høyeste treet». De som designet byen skulle lære av tidligere feil, og bygge en by som folk ville være stolte av å bo i. 

Etter publikasjonen av *Draft Master Plan for Milton Keynes* utnevnte regjeringen John Campbell, baron Campbell av Eskan som første leder for MKDC. Den første administrerende direktøren ble Walter Ismay, som tok inn Richard Llewellyn Davies, Walter Bor og John de Monchaux for å lage en utviklingsplan. I 1970 var den første planleggingsdelen over, og Fred Lloyd Roche tok over som direktør. 

I 1992 ble MKDC nedlagt, og dets oppgaver ble overført til Commission for New Towns (CNT), og deretter til English Partnerships. Etter dette var planleggingen ved Milton Keynes' utvikling langt svakere, og nyere bydeler minner mer om det man finner ellers i Storbritannia. English Partnerships har fjernet høyderestriksjonen og forsøker pr. 2007 å få bygget høyblokker av en type som andre steder i England blir revet. 

MKDC har i ettertid særlig blitt rost for måten de brukte vannveier og buffere i landskapet for å integrere naturmiljøet i byutviklingen. Milton Keynes Parks Trust har fortsatt ansvar for miljøet i byen, og de omfattende grøntarealene er fortsatt noe av det som trekker mest for nye innflyttere. 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Lov om helsetjenesten i kommunene** (kommunehelsetjenesteloven) ble vedtatt i 1982 og iverksatt i 1984. Begrunnelsen for loven var i første rekke å skape en mer helhetlig helse- og sosialtjeneste, med kommunene som ansvarlig organ for planlegging og koordinering. Det finansielle ansvaret ble delt mellom stat og kommune gjennom et rammefinansieringsystem.

Det var særlig for primærlegetjenesten at loven representerte en betydelig reform,
siden loven avsluttet den statlige distriktlegeordningen, mens allmennlegene som tidligere hadde en helt fri stilling måtte inngå driftsavtaler med den kommunale helseadministrasjonen.

Dersom utgifter til helsehjelp helt eller delvis skal kunne godtgjøres av kommunen, må den som vil drive praksis som allmennpraktiserende lege, fysioterapeut eller jordmor ha avtale med kommunen der vedkommende vil ha sitt kontor eller hovedvirke.

Loven ble opphevet 1. januar 2012, og bestemmelsene ble i hovedsak videreført i lov om kommunale helse- og omsorgstjenester mm. (helse- og omsorgstjenesteloven). Enkelte bestemmelser, blant andre bestemmelsene om miljørettet helsevern, er videreført i lov om folkehelsearbeid (folkehelseloven).

Referanser
----------

1. ↑  *Hans Knut Otterstad*: Virkningen av kommunehelsetjenestelovens ti første år for primærlegetjenesten i Vestfold: Hvorledes har kommunene fordelt legeressursene til de ulike arbeidsområder i denne perioden? Arkivert 4. oktober 2013 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* LOV 1982-11-19 nr. 66: Lov om helsetjenesten i kommunene (**Kommunehelsetjenesteloven**) @ Lovdata
'**Mahan Chand av Bilaspur** (født 1772, død 1824) var raja av staten Bilaspur fra 1778 til 1824.

Mahan Chand arvet som barn tronen etter sin far Devi Chand. Inntil 1793 styrte hans mor som regent.

I hans regjeringstid ble gurkhaer kalt inn for militær støtte mot Nalagarh og Kangra, noe som resulterte i at gurkhaene ble en maktfaktor i området. Dette vedvarte inntil britene beseiret gurkhaene militært i 1815. Britene bekreftet da gjennom en *sanad* dynastiets posisjon som herskere av Bilaspur med tittelen raja.

Raja Mahan Chand ble etterfulgt på tronen av sin sønn Kharak Chand.

Referanser
----------

1. ↑  Mark Brentnall: *The Princely and Noble Families of the Former Indian Empire. Volume One: Himachal Pradesh*, New Delhi: Indus Publishing, 2004, s. 58.
2. ↑  Roper Lethbridge: *Golden Book of India. A Genealogical and Biographical Dictionary of the Ruling Princes, Chiefs, Nobles, and Other Personages, Titled or Decorated, of The Indian Empire*, London: Macmillan, 1893, s. 223.
**Ferring Pharmaceuticals** er et multinasjonalt biofarmasøytisk firma som utvikler og markedsfører medisinske produkter med fokus på forskning innenfor deres terapeutiske kjerneområder; urologi, gynekologi, obstetrik, gastroenterologi, endokrinologi og hjelp for ufruktbare. Virksomheten beskjeftiger rundt 3 500 medarbeidere i over 40 land, og har hovedkvarter (Ferring International Center) i Saint-Prex, Sveits.[]

Firmaet har en årlig omsetning på 600 millioner Euro[*når?*] og er privateid, hvor aksjekapitalen eies av Frederik Paulsen Foundation. Ferring har produksjon i flere europeiske land; i Sør-Amerika, Israel og Folkerepublikken Kina. Ferrings produkter er tilgjengelig i over 70 land. Firmaets forskningssentre ligger i Storbritannia og USA, mens det internasjonale service- og utviklingssenteret er lokalisert i Danmark.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Ferring Pharmaceuticals – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
**Milwaukee Ski Bowl** var et skianlegg ved Snoqualmie Pass øst for Seattle, USA. Anlegget var eid av Chicago, Milwaukee, St. Paul and Pacific Railroad og lå ved stoppestedet Hyak, ved østenden av Snoqualmie-tunnelen. Alpinanlegget ble bygd i 1937 og åpnet 8. januar 1938 under navnet **Snoqualmie Ski Bowl**. Jernbaneselskapet satte opp egne tog fra Seattle til Snoqualmie Pass for skiturister.

I 1939 ble alpinanlegget utvidet med tre hoppbakker, kalt **Olympian Hill**, hvorav den største var blant de største i landet. Året etter ble det nasjonale mesterskapet i firerkombinasjon - utfor, slalåm, langrenn og hopp - arrangert i Seattle, med hopprennet i Snoqualmie Ski Bowl. 3. mars 1941 var skianlegget arena for USA-mesterskapet i spesielt hopp. Norskamerikanske Torger Tokle vant og gjorde det lengste skihoppet som til da var gjort i USA, med 288 fot (87,8 meter). Han mente det ville være mulig å hoppe 325 fot (99 meter) hvis hoppet ble flyttet 30 fot lenger bak.

1942-sesongen ble amputert etter at USA hadde gått med i 2. verdenskrig 7. desember 1941, og skianlegget innstilte deretter driften fram til vinteren 1945/46. Etter krigen ble det installert flomlys i alpinanlegget, og skianlegget skiftet navn til Milwaukee Ski Bowl for å unngå forveksling med skisenteret Snoqualmie Summit. Anlegget hadde jevn alpinaktivitet, og hoppbakken var i mars 1947 arena for USAs uttakingsrenn til OL 1948, et renn der også de beste norske og svenske hopperne deltok. Norske Arnholdt Kongsgård hoppet 294 fot (89,6 meter), men hoppet ble gjort utenfor konkurranse og ble ikke anerkjent som bakkerekord. I mars 1948 var anlegget igjen arena for det nasjonale mesterskapet i hopp, som norske Arne Ulland vant med et lengstehopp på 280 fot (85,3 meter).

2. september 1949 brant Milwaukee Ski Bowl Lodge ned til grunnen. For å gjennomføre skisesongen vinteren 1949/50 satte jernbaneselskapet som eide skianlegget opp en midlertidig bygning med toaletter, førstehjelpsrom og oppholdsrom for anleggets skipatrulje, samt flere jernbanevogner som kjøkken og varmebuer. Skianlegget stengte for godt våren 1950.

Kilder
------

* International Skiing History Association: Milwaukee Ski Bowl, 1938-1950: Snoqualmie, Washington (besøkt 28. september 2015)
* HistoryLink: Early Skiing in the Washington Cascades, Part 2: 1938-1949 (besøkt 28. september 2015)
* The Milwaukee Magazine: The Snoqualmie Ski Bowl (s. 4-5, mars 1940, arkivert hos Milwaukee Road Archive)
* Hyak Ski and Snowboard: Snoqualmie Ski Bowl / Milwaukee Ski Bowl (1937-1951) (besøkt 28. september 2015)

Eksterne lenker
---------------

* British Movietone: National Ski Jumping Championships At Snoqualmie, Washington (1941) (publisert på YouTube)
Beiarfjorden med deler av Sandhornøya og Vestfjorden utenfor.
Kjellingstraumen bro over Beiarfjorden
**Beiarfjorden** er en fjordarm av Nordfjorden i Gildeskål kommune i Nordland. Fjorden strekker seg 19 kilometer østover til Tverrvika i bunnen av fjorden.

Fjorden har innløp mellom Røssnesodden i nord og Framnes i sør. Fjorden strekker seg østover fra Sandhornøya. Nordfjorden kommer fra nord, mens Holmsundfjorden går sørover langs østsida av øyen. Litt lenger øst ligger Skålsvika på nordsiden og Ytre og Indre Kjelling på sørsiden. Her blir fjorden smalere og blir kalt Kjellingsundet. Fylkesvei 17 krysser sundet via den 662 meter lange Kjellingstraumen bro. Ca. 3 kilometer øst for brua krysser fjorden kommunegrensen til Beiarn kommune.

På østsiden av kommunegrensen ligger øyen Evja midt i fjorden. To smale sund går på hver side av øyen, Kroksundet på nordsiden og Evjeosen på sørsiden. Øst for øyen går fjorden gjennom det smale Ferjesundet. Herfra går fjorden sørøstover til Breidvika, før fjorden går østover igjen. På nordsiden av fjorden, litt lenger inne ligger Øynes og her svinger fjorden sørover og inn til bunnen av fjorden. Beiarelva munner her ut i fjorden. 

Riksvei 813 går langs vestsiden helt innerst i fjorden.

Referanser
----------

1. ↑  Beiarfjorden på Norgeskart.no fra Statens kartverk
2. ↑  «Ferjesundet». *Faktaark*. Kartverket. Besøkt 9. oktober 2016.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GeoNames
 |
**Hymenopodidae** er en gruppe (familie) av insekter som tilhører ordenen knelere.

Utseende
--------

*Phyllocrania paradoxa* (Epaphroditinae), to voksne eksemplarer
Små til middelsstore knelere. Kroppen er gjerne mer eller mindre knudrete, med ulike slags utvekster. Hodet har gjerne en kam eller høye knøler. Noen arter av denne gruppen har utviklet en meget god kamuflasje for å sitte og vente på byttet i blomster, særlig orkidéer. Kneleren ser, når den sitter stille, ut som en del av blomsten.
Andre ligner på visne blader, med kjøler på thorax og bakkroppen som står opp. Beina har gjerne brede fliker på ytter- eller undersiden, som også bidrar til kamuflasjen.
Bakvingene har gjerne sterke farger.

Liv og utvikling
----------------

Disse knelerne sitter stille i blomster eller på annen vegetasjon som passer til deres svært spesialiserte kamuflasje, og venter på at et passende byttedyr skal komme til dem. Om dette skjer, griper de byttedyret med et lynraskt utfall, og holder det fast mellom låret og leggen på frambeinet. Byttet drepes med et bitt og spises så opp.

Utbredelse
----------

Familien er utbredt i Afrika og Asia.

Systematisk inndeling
---------------------

 Et eksempel på kamuflasje fra underfamilien Acromantinae
**Treliste**
* **Ekte insekter** (Ectognatha)
	+ **Dicondylia**
		- **Vingede insekter** (Pterygota)
			* **Neoptera** («nyvinger»)
				+ **Dictyoptera**
					- Ordenene Knelere, Mantodea
						* Familien Hymenopodidae
							+ Underfamilien Acromantinae – 18 slekter, ca. 120 arter
							+ Underfamilien Epaphroditinae – 4 slekter, 8 arter
							+ Underfamilien Hymenopodinae – 14 slekter, 70 arter
							+ Underfamilien Oxypilinae – 5 slekter, ca. 40 arter

Kilder
------

* Liste over artene, fra Mantodea Species File Online

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Hymenopodidae* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Hymenopodidae* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Hymenopodidae* hos Fossilworks Rediger på Wikidata

* (en) *Hymenopodidae* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Hymenopodidae* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Hymenopodidae* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Hymenopodidae* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* Tree of Life: Hymenopodidae
* Norsk Entomologisk forening
En **behovsanalyse** eller «**gapanalyse»** (engelsk: *gap analysis*) er en teknikk for å sammenligne en virksomhets faktiske og mulige operasjoner og resultater. I en behovsanalyse vil virksomheten typisk beskrive den faktiske nåsituasjonen og den ønskede fremtidige situasjonen, identifisere forskjellene mellom dem, og så lage en plan for å fylle gapet.

Behovsanalyse kontra SOFT/SWOT-analyse
--------------------------------------

Behovsanalyse skiller seg fra SOFT/SWOT-analyse på tre måter:

* SOFT/SWOT-analyse sammenligner virksomheten med andre virksomheter, mens behovsanalyse oftere fokuserer på interne forhold.
* SOFT/SWOT-analyse har gjerne en lengre tidshorisont, mens behovsanalyse fokuserer på kortsiktige mål.
* SOFT/SWOT-analyse er oftest omfattende og tar for seg hele eller større deler av virksomheter, mens en behovsanalyse kan være enkel og spesifikk, f eks rettet mot en enkelt prosess.

Både SOFT/SWOT- og behovsanalyse er imidlertid fleksible teknikker som kan benyttes om hverandre på mange ulike måter og områder.

Behovsanalyse i systemutvikling
-------------------------------

Metoder for utvikling av informasjonssystemer og andre datasystemer har gjerne en egen fase eller aktivitet som kalles *behovsanalyse* eller *problemanalyse* og som munner ut i en kravspesifikasjon. *«As-is»* og *«to-be»* modellering og *Y-modellen* er eksempler på behovsanalyseteknikker i systemutvikling.

Referanser
----------

1. ↑  «Behovsanalyse | Anskaffelser.no». *anskaffelser.no*. Besøkt 17. november 2021.
2. 1 2  «SWOT Analysis vs. GAP Analysis». Creately.com. Besøkt 29. september 2016.
3. ↑  Avison,, David (2003). *Information systems development: methodologies, techniques and tools*. McGraw Hill.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN
 |
Hedeskoga kirke
**Hedeskoga** er et tettsted i Ystad kommune i Skåne län i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 282 innbyggere.

I Hedeskoga ligger det et avfallsanlegg for Ystad kommune, Sjöbo kommune og Skurup kommune. Den drives av Sysav. Her finner vi også Hedeskoga kirke og Hedeskoga skole.

Hedeskogavägen
--------------

Hedeskogavägen var tidligere kjent som *Källesjövägen*, men byttet navn i forbindelse med at vegen var stengt sommeren og høsten 2008 da tettstedet Källesjös nordlige vegnett ble utvidet. Vegen er den eneste inn- og utfarten til Hedeskoga for motorkjøretøyer, og leder fra Sjöbovägen til Källesjö (derav vegens tidligere navn).

Hedeskoga kirke sett fra en rapsåker i Hedeskoga.

Referanser
----------

1. ↑  «Sveriges tätorter 2010» (PDF). Statistiska centralbyrån. Arkivert fra originalen (PDF) 16. juni 2011. Besøkt 24. mars 2016.

  


| * v
* d
* r
Ystad kommune i Skåne län i Sverige |
| --- |
|  | 
* Glemmingebro
* Hedeskoga
* Köpingebro
* Löderup
* Nybrostrand
* Stora Herrestad
* Svarte
* Sövestad
* Ystad

 |  |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Hedesundafjärden** er en innsjø sør for Hedesunda i Gävleborgs län. Sjøen ligger 51,8 meter over havet, og dekker vel 31 kvadratkilometer. 

Sjøen er skilt fra Bramsöfjärden ved den langsmale øya *Ôn*, med *Norra Färjsundet* på nordsiden og det bredere *Södra sundet* på sørsiden. Nær vestenden krysses sjøen av riksväg 56. Ved innløpet av Dalälven vest for riksveien, finnes Gysinge naturreservat. Øst for riksveien finnes Jordbärsmuren-Ålbo naturreservat på sjøens nordside, og Hedesundafjärdens naturreservat på sørsiden.

I sjøen kan det fiskes etter abbor, gjedde, gjørs og lake. Det er tilrettelagt med brygger, ramper og vindskjermer.

Sjøens økologiske status er klassifisert som «måttlig», det vil si «moderat» på norsk, vesentlig på grunn av diverse forurensing.

Referanser
----------

1. 1 2  «Sjöareal och sjöhöjd» (PDF). Sveriges meteorologiska och hydrologiska institut. Besøkt 5. november 2018.
2. ↑  «Modelldata per område». *SMHI Vattenwebb*. Sveriges meteorologiska och hydrologiska institut. Besøkt 11. november 2018.
3. 1 2  «Min karta». Lantmäteriet. Besøkt 26. mai 2021.
4. ↑  «Hedesundafjärden». *Vatteninformationssystem Sverige*. Länsstyrelserna. Besøkt 11. november 2018.
Statue av «kapteinen fra Köpenick» (*Hauptmann von Köpenick*) ved rådhuset i Köpenick, der en 57-årig skomaker i 1906 kledte seg ut i uniform og svindlet til seg kommunekassen. Køpenick-saken ga opphav til uttrykket «køpenickiade» om bløffmakeri, særlig når noen utgir seg for å være myndighetspersoner.
**Køpenickiade** (etter tysk *Köpenickiade*) er en form for svindel eller lurendreieri, særlig en frekk bløff der en eller flere personer urettmessig gir seg ut for å representere offentlige myndigheter. Betegnelsen viser til en begivenhet i 1906 i Köpenick, i dag en bydel i Berlin, der en arbeidsløs 57-åring i uniform lurte til seg bykassen.

«Kapteinen fra Køpenick»
------------------------

Utdypende artikkel: Wilhelm Voigt

16. oktober 1906 utgav den arbeidsløse skomakeren og tidligere straffedømte Wilhelm Voigt (1849 – 1922) seg for å være kaptein i den tyske hæren. Iført ureglementert prøyssisk offisersuniform tok han kommandoen over ti soldater, arresterte borgermesteren i Köpenick, en tidligere tysk by som i dag er del av Berlins Treptow-Köpenick, og forlangte etter militær ordre å få utlevert 4000 mark fra bykassen.

Voigt ble pågrepet ti dager seinere og dømt til fire års fengsel. I 1908 ble han imidlertid benådet av keiser Vilhelm II. Siden reiste han omkring og fortalte om sin dristige «køpenickiade» som falsk kaptein. Han utga også en bok om denne og andre skøyerstreker, der han latterliggjorde myndighetene og den overdrevne respekten for uniformer.

Den oppsiktsvekkende saken inspirerte dessuten til Carl Zuckmayers populære komedie *Der Hauptmann von Köpenick* («Kapteinen fra Köpenick») fra 1931,, bøker og filmatiseringer som gjorde figuren og affæren ytterligere kjent.

* Politibilde av Wilhelm Voigt 1906.Politibilde av Wilhelm Voigt 1906.
* Wilhelm Voigt forlater Tegel fengsel 17. august 1908. Foto: Eduard Frankl.Wilhelm Voigt forlater Tegel fengsel 17. august 1908. Foto: Eduard Frankl.

Se også
-------

* Wilhelm Voigt

Referanser
----------

1. ↑  Oppslagsordet «køpenickiade» i *Det Norske Akademis ordbok*
2. ↑  *Køpenick-kapteinen. Et 60-årsminne fortalt av Paul Gjesdahl*. NRK (the Norwegian Broadcasting Corporation). 1966-10-16.
3. ↑   Garrett, Richard (1835-1906) (1977). *Skøyere og svindlere*. [Oslo]: Tiden. s. 40–46. ISBN 8210009850.
4. ↑  Programheftet for *Køpenickiade*, den norske oppsetning av Zuckmayers skuespill 1931

Litteratur
----------

* Landin, Per (2001): Wagners mörka punkt. - Eslöv : B. Östlings bokförlag Symposion. - ISBN 91-7139-493-1. Libris 8370680. Sid. 9-30, kapitlet *Skomakaren som bytte kläder*.
* Rosenau, Henning: *Der „Hauptmann von Köpenick" ein Hangtäter? – Studie zu einem Urteil des Königlichen Landgerichts II in Berlin und einem Schauspiel von Carl Zuckmayer*, Zeitschrift für Internationale Strafrechtsdogmatik 2010, s. 294–298.

Portal: Tyskland

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
Hvitvinsglass i serien "Finn" produsert på Hadeland Glassverk. "Finn" ble lansert i priskuranten for 1916. Serien er tegnet av Ragnvald Hansen, senere supplert av Willy Johansson. Norsk Folkemuseum NF. 2008-0337AF
**Hvitvinsglass** eller rhinskvinsglass, glass til å drikke hvitvin av. I dag er hvitvinsglass gjerne laget av klart glass, men tidligere var ofte klokken eller hele glasset laget av farget, helst grønt eller brunt glass for at skjule urenheter. Hvitvinsglass rommer gjerne fra 0,12 til 0,15 liter.

På 1800-tallet begynner glassverkene å produsere store glass-serviser med glass tilpasset forskjellige viner og annen drikke. Det er tre hovedtyper hvitvinsglass. Den ene har form som ligner rødvinsglass, men ofte med høyere stett. Den andre typen har form som et champagneglass med høy, smal klokke, men champagneglasset er større. Den tredje har sylinder, eller trompetformet stett og kalles rømer.

Litteratur
----------

* Berg, Jens W. (1996): *Hadelandsglass 1900-1950.* Oslo. ISBN 82-7003-159-3
* Polak, Ada (1974): *Gamle vinglass.* Oslo. ISBN 82-7003-005-8
* Østby, Jon Birger (1983): Nomenklatur for drikkestell, med tegninger av Torill Sand. Oslo[*død lenke*]

Eksterne lenker
---------------

* Se hvitvinsglass i DigitaltMuseum

Noter
-----

1. ↑  Rhinskvin er (hvit)vin som er laget i områdene rundt Rhinen.
Pjandz er grenseelv mellom Tadsjikistan og Afghanistan
**Pjandzj** (tadsjikisk: Панҷ – *Pandzj*, russisk: Пяндж – *Pjandzj*) er Amu-Darjas største tilløpselv. Den ligger i Tadsjikistan og Afghanistan. Elva er 1125 km lang og danner grensa mellom Afghanistan og Tadsjikistan over store deler av sin lengde. Pjandzj har et nedbørfelt på 114 000 km², og har en middelvannføring på ca. 1000 m³/s.

Elva begynner i innsjøen Zorkul (4130 moh) i Pamirfjellene, på grensa mellom Afghanistan og Tadsjikistan. Den renner derfra mot vest, først under navnet Pamir, til den løper sammen med elva Wakhan og skifter navn til Pjandzj. Elva Wakhan, som er Pjandzj lengste tilløp, starter fra en isbre øverst i Waghjirdalen, hvor Afghanistans, Pakistans og Kinas grenser møtes.

Etter samløpet mellom elvene Pamir og Wakhan renner Pjandzj først mot sørvest, før den ved byen Eshkashem snur mot nord. Ved samløpet med elva Gunt ligger byen Khorugh, hovedstaden i den autonome regionen Kuhistoni Badakhshon i Tadsjikistan. 50 km nord for Khorog løper den sammen med sin største sideelv, Bartang. Pjandzj-elva, som renner mellom høye fjell i en dyp og kløftlignende dal, snur nå gradvis først mot nordvest, før den senere igjen renner i sørvestlig retning, helt til den renner ut av den trange Pjandzjdalen og ved samløpet med elva Vakhsj danner Amu-Darja.

Referanser
----------


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** World History Encyclopedia **·** VIAF **·** GND **·** GeoNames
 |
**Hvitt støpejern** er en jern-basert legering med i hovedsak karbon og silisium. Ved raskt avkjøling av smeltet støpejern, vil størkningen følge det metastabile Fe-Fe3C systemet, slik at karbonet foreligger som cementitt (jernkarbid, Fe3C). Dette er en meget hard og sprø forbindelse, og tilsvarende er hvitt støpejern et hardt og slitasjefast materiale som ikke kan bearbeides ved maskinering. Slår man av et stykke hvitt støpejern, blir det en hvit bruddflate, derav navnet.

Strukturen består av cementitt i en grunnmasse av perlitt og egenskapene er avhengige av mengdeforholdet mellom disse. Tilsats av andre legeringselement som Cr, Ni og Mo kan øke hardheten ytterligere. Hvitt støpejerns har et begrenset bruksområde, når stor hardhet og slitestyrke er viktig. Eksempler er valser, trallehjul og detaljer i tungt maskineri.

Hvitt støpejern er også utgangspunkt for aduserjern.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica
 |
**Old ale** er et navn som blir brukt på mørkt, maltfullt øl i Storbritannia. Som oftest inneholder ølet mer enn 5 % alkohol og blir ofte også omtalt som *Winter Warmers*. Termen blir også brukt om mørke ølslag med alle alkoholprosenter i Australia. Det blir av og til knyttet till *stock ale* eller det mer arkaiske *keeping ale*, hvor ølet blir oppbevart i bryggeriet. Amerikansk brygget old ale er oftest lik barley wine i alkoholstyrke.

Winter warmer
-------------

Winter warmer er et tradisjonelt maltrikt og søtt English Strong Ale som blir brygget i vintermånedene. Det er vanligvis relativt mørkt, men ikke så mørkt som stout. Av og til blir det brygget med diverse krydder, særlig i USA er dette vanlig. Alkoholprosenten ligger som oftest på mellom 6–8 %.

Se også
-------

* Bitter
* Juleøl

Referanser
----------

1. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 5. oktober 2009. Besøkt 29. oktober 2009.
2. ↑

Eksterne lenker
---------------

* CAMRA description of Old Ale

| * v
* d
* r
Øltyper |
| --- |
| 
* Ale
* Lager
* Lambic

 |
| **Engelsk øl** | 
* Mild
* Bitter
* Brown ale
* Porter
* Stout
* India pale ale
* Old ale
* Barleywine
* Imperial stout

 |
| **Belgisk øl** | 
* Witbier
* Saison
* Flamsk rødt øl
* Oud bruin
* Lambic
* Dubbel
* Tripel
* Quadrupel

 |
| **Tysk øl** | 
* Hveteøl
* Kölsch
* Altbier
* Dortmunder
* Münchener
* Helles
* Dunkel
* Wienerøl
* Märzen
* Bokkøl
* Rauchbier
* Kellerbier
* Roggenbier
* Gose

 |
| **Amerikansk øl** | 
* American pale ale
* Cream ale
* Steam beer
* Amber ale
* American-style lager
* Quadrupel
* Black IPA

 |
| **Annet** | 
* Bayerøl
* Pale ale
* Irish red ale
* Juleøl
* Scotch ale
* Baltic porter
* Bière de Garde
* Pilsner
* Maltøl

 |
| Se også: Ølets historie |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Charles Joseph La Trobe** (født 20. mars 1801, død 4. desember 1875) var en britisk administrator og kolonien Victorias første guvernør.

Oppvekst og tidlig liv
----------------------

La Trobe ble født i London og var sønn av Christian Ignatius Latrobe. La Trobe-familien var av hugenottopphav.

Han besteg flere topper i Alpene mellom 1824 og 1826. I 1832 besøkte han USA og i 1834 reiste han og Washington Irving fra New Orleans til Mexico. Han skrev flere bøker om sine reiser: *The Alpenstock* (1829), *The Pedestrian* (1832), *The Rambler in North America* (1835) og *The Rambler in Mexico* (1836).

Tiden som guvernør
------------------

I 1837 fikk han i oppgave å lage en rapport om utdanningssituasjonen for de nylige frigitte slavene i Vestindia. Etter dette ble han i 1839 sendt som administrator (på tross av at han hadde lite administrativ erfaring) til Port Philip District i kolonien New South Wales (området som i dag er Melbourne i Victoria). Melbourne hadde på dette tidspunktet 3 000 innbyggere og vokste raskt.

La Trobe satte i gang flere prosjekter for å forbedre vei- og sanitærforholdene. Siden Port Phillip District var underlagt New South Wales på denne tiden, måtte alt tomtesalg, byggeplaner og kommunale ansettelser godkjennes av New South Wales' guvernør, George Gipps, som La Trobe hadde et godt personlig og arbeidsmessig forhold til. Disse problemene og gullrushet i Victoria førte til at Victoria ble skilt ut som egen koloni i 1851 og La Trobe ble koloniens første guvernør. La Trobe var tvilende til sin egne evner som guvernør og møtte kritikk, noe som førte til at han leverte inn sin oppsigelse i desember 1852. Han fungerte som guvernør frem til Charles Hotham ankom i 1854 for å overta stillingen.

30. januar 1854 døde hans kone Sophie.

Ettermæle
---------

Mange av Melbournes parker i de indre bydelene eksisterer på grunn av at La Trobe satte av tomtegrunn til dette i planene. Flere steder i Melbourne og Victoria er oppkalt etter La Trobe, for eksempel La Trobe University, Latrobe Valley og La Trobe Reading Room ved State Library of Victoria.

Se også
-------

* La Trobe's Cottage

Referanser
----------

1. 1 2   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w6dz0mn5, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3   Australian Dictionary of Biography[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Australian Dictionary of Biography, Australian Dictionary of Biography-ID la-trobe-charles-joseph-2334[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   Dictionary of Australian Artists, DAAO ID charles-joseph-la-trobe[Hentet fra Wikidata]
5. ↑   en.wikisource.org[Hentet fra Wikidata]
6. 1 2   The Peerage[Hentet fra Wikidata]
7. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 6. november 2020. Besøkt 25. januar 2011.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopedia of Australian Science **·** Australian Dictionary of Biography **·** Deutsche Biographie **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** HDS **·** NLA
 |
**Janette Hargin** (født 4. oktober 1977 i Huddinge) er en tidligere svensk alpinist.

Allroundalpinisten Hargin debuterte i verdenscupen i sesongen 1998/99. I årene fra 2000 til 2006 oppnådde hun i alt seks plasseringer blnat de 10 beste. 3. februar tok hun sin første (og karrierens eneste) pallplassering i et verdenscuprenn, da hun ble nummer to i kombinasjonen i Åre bak Renate Götschl.

Hargin deltok i to OL og i tre verdensmesterskap. Hennes beste mesterskapsplassering er tolvteplassen i kombinasjonen under OL 2006 i Torino. Etter VM 2007 i Åre avsluttet hun karrieren.

Janettes yngre bror Mattias Hargin er også alpinist.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Janette Hargin – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Janette Hargin – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (sv) Janette Hargin – Sveriges olympiske komité Rediger på Wikidata

* (en) Janette Hargin – FIS (alpint) Rediger på Wikidata

* (en) Janette Hargin – ski-db.com Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
Utsyn over Vestsjøen i Huizhou
Huizhou i Guangdong
**Huizhou** (kinesisk: 惠州; pinyin: *Hùizhōu*, tidligere romanisert *Waichow*) er en by på prefekturnivå i provinsen Guangdong ved Kinas kyst mot Sørkinahavet. Befolkningen anslås (2004) til 2 932 200, hvorav 516 000 i selve Huizhou by.

Befolkningen er overveiende hakkaer.

Administrasjon
--------------

En pailou i Huizhou.
Det lokale grønnsakmarkedet.
Byprefekturet Huizhou har jurisdiksjon over 2 distrikter (区 *qū*) og 3 fylker (县 *xiàn*). 

| Kart |
| --- |
|  |
| # | Navn | Hanzi | Hanyu Pinyin | Befolkning (2003 est.) | Areal (km²) | Tetthet (/km²) |
| **Distrikter** |
| 1 | Huicheng | 惠城区 | Huìchéng Qū | 690 000 | 1 410 | 489 |
| 2 | Huiyang | 惠阳区 | Huìyáng Qū | 400 000 | 1 262 | 317 |
| **Fylker** |
| 3 | Boluo | 博罗县 | Bóluó Xiàn | 760 000 | 2 795 | 272 |
| 4 | Huidong | 惠东县 | Huìdōng Xiàn | 700 000 | 3 397 | 206 |
| 5 | Longmen | 龙门县 | Lóngmén Xiàn | 320 000 | 2 058 | 155 |

Samferdsel
----------

Kinas riksvei 205 passerer gjennom området. Den begynner i Shanhaiguan i Hebei og ender opp sør i Shenzhen i provinsen Guangdong. Underveis er den innom blant annet Tangshan, Tianjin, Zibo, Huai'an, Nanjing, Wuhu, Sanming, Heyuan og Huizhou.

Kinas riksvei 324 fører gjennom området. Den går fra Fuzhou i provinsen Fujian og gjennom Guangdong, Guangxi, Guizhou, og ender i Kunming i Yunnan.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Huizhou – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Lokalregjeringens hjemmesider Arkivert 30. oktober 2005 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
**Patrick Honohan** (født 9. oktober 1949 i Dublin) er en irsk økonom, som fra september 2009 til november 2015 var sentralbanksjef for Irlands sentralbank (Central Bank of Ireland). Som sentralbanksjef representerte han også Irland i Den europeiske sentralbank. 

Han er gift og har en sønn.

Utdanning
---------

Honohan har en Bachelor of Arts innen økonomi og matematikk ved University College Dublin i 1971 og en Master of Arts fra samme universitet i 1973. Etter dette studerte han ved London School of Economics, der han tok en Master of Science i 1974 og en doktorgrad (Ph.D) i 1978. Doktorgradsavhandlingen hans het «Uncertainty, Portfolio Choice and Economic
Fluctuations».

Yrkeskarriere
-------------

Før han tok sin *postgraduate* utdanning jobbet han for Det internasjonale pengefondet (IMF) fra 1971 til 1973. Mens han tok doktorgraden sin i London jobbet han også for Irlands sentralbank, her jobbet han i forskningsavdelingen og avdelingen for internasjonale relasjoner, etterhvert som seniorøkonom. På 1980-tallet jobbet han som rådgiver for Garret FitzGerald da han var Taoiseach (statsminister). 

Han var seniorøkonom i Verdensbanken i Washington fra 1987 til 1990, før han gikk til *Economic and Social Research Institute* i Dublin, der han jobbet fram til 1998, som professor og direktør for instituttets *Banking Research Centre*. Han returnerte til Verdensbanken i 1998, først som Lead Economist i en forskningsavdeling, senere bl.a. Senior Advisor for Verdensbankens policy for finansnæringen (Financial Sector Policy). Siden 2007 har han vært professor ved Trinity College Dublin, og siden 2008 *fellow professor*. 

Den 4. september 2009 ble han utnevnt til ny sentralbanksjef, og overtok etter John Hurley. Hurleys periode utløp egentlig i mars, men han ble overtalt til å fortsette. Honohan overtok stillingen i slutten av september 2009, og er utnevnt for en syvårsperiode.

Da hans termin som sentralbanksjef var slutt overtok Philip R. Lane denne stillingen. Lane ble utnevnt i oktober 2015, og overtok stillingen 26. november.

Referanser
----------

1. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 3. mai 2014[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 15. desember 2014[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Reuters – *Factbox – ECB Governing Council: Who's Who* Arkivert 13. mai 2012 hos Wayback Machine. besøkt 16. januar 2012.
4. ↑  Irish Examiner – *Patrick Honohan to head Central Bank*, besøkt 17. januar 2012.
5. ↑  Irlands sentralbank - *Patrick Honohan welcomes appointment of new Central Bank Governor* Arkivert 21. august 2016 hos Wayback Machine. besøkt 10. mai 2016.
6. ↑  Irlands sentralbank - *Our Senior Team*, besøkt 10. mai 2016.

Eksterne lenker
---------------

* Patrick Honohan – CV (arkivert)
* Irlands sentralbank – Our Senior Team (arkivert)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**John Hurley** | **Sentralbanksjef for Irlands sentralbank**(2009–2015) | Etterfølger:**Philip R. Lane** |

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** NKC
 |
***Hey, Mr. Producer!*** var en konsert til ære for teaterprodusent Cameron Mackintosh avholdt til fordel for Royal National Institute of the Blind (RNIB) og Combined Theatrical Charities.

Konserten var arrangert av Bob Avian, og ble avholdt på Lyceum Theatre in London den 7. og 8. juni 1998, hvorav sistnevnte dato var en kongelig veldedighetsgalla med dronning Elisabeth II og hertugen av Edinburgh til stede.

Konserten hadde fremføringer fra mange av slagermusikalene som Mackintosh har produsert, inkludert *My Fair Lady*, *Oliver!*, *Little Shop of Horrors*, *The Fix*, *Godspell*, *Anything Goes*, *Song and Dance*, *The Boyfriend*, *Lauder*, Five Guys Named Moe*,* Martin Guerre*,* Miss Saigon*,* The Phantom of the Opera*,* Follies*,* Oklahoma!*,* Carousel*,* Tom Foolery*,* Cats *og* Les Misérables*, og også et segment viet verkene til Stephen Sondheim.*

Besetningen som utførte disse numrene inkluderte Liz Robertson, Jonathan Pryce, John Barrowman, Ellen Greene, Julian Lloyd Webber, Bernadette Peters, Russ Abbot, Sonia Swaby, David Campbell, Maria Friedman, Lea Salonga, Lisa Vroman, Colm Wilkinson, Michael Ball, Julia McKenzie, Hugh Jackman, Joanna Riding, Millicent Martin, David Kernan, Ruthie Henshall, Judi Dench, Tom Lehrer, Hal Fowler, Elaine Paige og Philip Quast, blant andre. Det var også en ekstraforestilling av Stephen Sondheim og Andrew Lloyd Webber, som jukset på sine egne sanger.

Konserten ble filmet og tatt opp og har blitt utgitt på CD, DVD og VHS.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz
 |
**Patrick Labyorteaux** (født 22. juli 1965 i Los Angeles i California) er en amerikansk skuespiller, mest kjent for hans rolle i TV-serien *Huset på prærien* som Andrew '«Andy» Garvey fra 1977 til 1981, og senere i den politiske spenningsserien *JAG* som Bud Roberts fra 1995 til 2005. Mot slutten av sistnevnte serie mistet hans figur Roberts sine ene fot, noe som førte til spekulasjoner om også Labyorteaux selv hadde mistet en fot. TV-seriens talsperson Diane Ekeblad uttalte at «Jeg er glad for å kunne rapportere at Patrick Labyorteaux ikke har vært i en ulykke angående sin fot. Han er bare en meget god skuespiller».

Labyorteaux har også hatt noen få mindre roller i en del filmer, en av hans mest kjente roller var i en komedie fra 1987, *Summer School*, som fotballspilleren Kevin Winchester. Han var også til stede i kultfilmen *Heathers* fra 1989 som den ondskapsfulle Ram Sweeney.

Patrick har også vært stemme for en rekke tegnefilmer som *Spider-Man* og andre. Han er bror av skuespillerne Matthew Laborteaux og Jane Laborteaux, og sønn av Frances Marshall Laborteaux. Han er gift med skuespilleren Tina Albanese som han har en sønn sammen med.

Referanser
----------

1. ↑  Ask American Profile Arkivert 26. september 2007 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Patrick Labyorteaux på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) Patrick Labyorteaux i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) Patrick Labyorteaux på Scope Rediger på Wikidata

* (fr) Patrick Labyorteaux på Allociné Rediger på Wikidata

* (en) Patrick Labyorteaux på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) Patrick Labyorteaux hos The Movie Database Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Kaliopahuset** i Ruse, Bulgaria (bulgarsk: Къщата на Калиопа) er det populære navnet på **Ruse museum for urban livsstil** (bulgarsk: Къща-музей „Градския бит на Русе), som ble bygget i 1864. 

Ifølge legenden ble huset bygget av Midhat Pasha til hans store kjærlighet, den vakre Kaliopa (eg. Maria Kalish), som imidlertid var hustru til den prøyssiske konsulen Kalish.

Fasaden gjenspeiler byggestilen i Plovdiv. Freskene i andre etasje ble laget i 1896. Utstillingen viser Ruses rolle som porten til Europa og det vestlige Europas innflytelse på bulgarsk kultur mot slutten av det nittende og begynnelsen av det tjuende århundret. I huset er det utstilt eksempler på datidens interiør i innredete stuer, musikkrom og soverom. Videre er det utstilt møbler fra Wien, klær alminnelig brukt i byen, smykker og annet tilbehør av sølv, samt porselen som er typisk for det som den gangen ble brukt av byens borgere. Det første pianoet som ble brakt fra Wien til Bulgaria er utstilt i huset.

Eksterne lenker
---------------

* Kaliopahuset:Foto av interiøret
**Kommunalbanken AS** ble organisert som aksjeselskap 1. november 1999, som en videreføring av statsbanken Norges Kommunalbank, etablert i 1926. Frem til 26. juni 2009 eide den norske stat 80% og KLP 20% av aksjene. Etter statens kjøp av KLPs eierandel i Kommunalbanken AS 26. juni 2009 ble staten eier av 100 prosent av aksjene i Kommunalbanken, som da fra nevnte dato er et statsaksjeselskap.

Kommunalbanken er i dag den ledende finansinstitusjonen for Kommune-Norge. Formålet er å sikre stabil tilgang på finansiering, samt yte gunstige betingelser til kommunesektoren. Dette bidrar til velferdsutvikling for innbyggerne til landets kommuner.

Kommunalbankens utlån er jevnt fordelt på kommuner og fylkeskommuner over hele landet. Bankens gunstige rentebetingelser gjør at kommunene alltid henvender seg til Kommunalbanken for å få lånetilbud. Prisingen av lånene er ikke volumavhengig og det er en viktig målsetting å tilby hele kundegruppen like fordelaktige rentebetingelser.

Kommunalbanken har den høyest oppnåelige ratingen (kredittvurderingen), Aaa/AAA, fra de internasjonale ratingbyråene Moody’s og Standard & Poor’s. Dette er en tilsvarende rating som Den Norske Stat har. Ratingen gir gunstige innlånsvilkår, og påvirker dermed også prisen på lån til kommunene.

Referanser
----------

1. ↑  .
2. ↑  «KBN: Om Kommunalbanken». *www.kommunalbanken.no*. Arkivert fra originalen 27. april 2016. Besøkt 6. mai 2016.
3. ↑  «Kommunalbankens kredittrating». Arkivert fra originalen 27. april 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* (no) Kommunalbanken på Twitter Rediger på Wikidata

* (no) Kommunalbanken på Facebook Rediger på Wikidata

* (no) Kommunalbanken på Instagram Rediger på Wikidata

* (no) Kommunalbanken på LinkedIn Rediger på Wikidata

* (no) Kommunalbanken på YouTube Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
Etater underlagt Kommunal- og distriktsdepartementet |
| --- |
| Datatilsynet **·** Departementenes sikkerhets- og serviceorganisasjon **·** Digitaliseringsdirektoratet **·** Direktoratet for byggkvalitet **·** Distriktssenteret **·** Husbanken **·** Husleietvistutvalget **·** Kommunalbanken **·** Konkurransetilsynet **·** Personvernnemnda **·** Statens kartverk **·** Statsbygg |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** Forvaltningsdatabasen **·** Brønnøysundregistrene
 |
**Storgården på Gausel** er navnet på folkevandringtidsgården på Gausel i Stavanger.

I årene 1997–2000, før området skulle bygges ut til boliger ble det gjennomført store arkeologiske undersøkelser på Gausel. I tillegg til å finne igjen mange av de tapte gravene i området, var hovedhensikten med undersøkelsene å dokumentere sporene etter den forhistoriske gårdsbosettingen her. Gauseldronningens grav lå også her. Gausel ligger på en morenerygg av løsmasser som ble avsatt i løpet av den siste istid. Fjellknausen Husaberget markerer det høyeste punktet på Gausel, 89 meter over havet. Fra toppen av høydedraget er det vid utsikt i alle retninger. Frem til det store Stokkavatnet på Forus ble tappet ut på begynnelsen av 1900-tallet, lå gårdene på Gausel svært strategisk til for å dominere ferdselen til og fra Stavangerhalvøyen.

Omkring 300 e.Kr. var gården på Gausel blitt en storgård med to 40 meter store langhus og en egen fjøsbygning. Folkevandringtidsgården på Gausel var nå vesentlig større enn det som var vanlig på den tiden. De to store parallelle hovedbygningene må også ha vært imponerende med sin beliggenhet mot toppen av høydedraget. På storgården har høvdingen og hans familie regjert i flere hundre år. I midten av den ene bygningen var hallen hvor høvdingen tok i mot gjester og utøvde sin makt.

Gården på Gausel vært en av de helt sentrale gårdene i dette området gjennom store deler av jernalder og beholdt sin posisjon som storgård ikke minst i vikingtid. Noe de mange rike vikingtidsgravene her tydelig vitner om. Slik som Gauseldronningens grav og Båtgravene på Gausel. Dette må ha vært en gård hvor en av datidens ledende ætter holdt til, en ætt med vide kontakter og som var delaktig i organisering av vikingferder til Irland og kanskje også etableringen av det norske riket i Dublin. En ætt som hadde økonomi og status nok til å hauglegge sine døde med sin hest, båt og ellers alt det utstyr som var påkrevd etter deres stand og stilling i levende live

Eksterne lenker
---------------

* fornminner.no – Storgården på Gausel
**Littorio-klassen** var en italiensk slagskipsklasse, i enkelte kilder også angitt som Vittorio Veneto-klassen.

Klassen var de første slagskipene Italia bygde etter den første verdenskrig, og ble utviklet som et motstykke til den franske Dunkerque-klassen i det som kan betegnes som et flåtekappløp mellom Italia og Frankrike i mellomkrigstiden. Littorio-klassen førte igjen til at Frankrike bygde Richelieu-klassen.

Littorio-klassen var banebrytende på mange områder og hadde mange originale attributter. Sidepanseret var vinklet 11° og bestod lagvis fra utsiden av 70 mm overflateherdet stål, 250 mm mellomrom, ett 280 mm settherdet Krupp panserbelte, 50 mm tre, 25 mm kledning og innenfor med litt mellomrom to vegger for å beskytte mot splinter, den innerste vinklet motsatt vei. Beskyttelsen mot torpedoer var svært original. Skipet hadde et 40 mm tykt avrundet torpedoskott med et langsgående rør. Dette røret hadde en diameter på 380 cm og 6 mm tykke vegger og var fylt med væske. Meningen var at røret skulle kollapse ved et torpedotreff og absorbere det meste av eksplosjonen mens det avrundede torpedoskottet stengte inne det som var igjen av kinetisk energi og splinter.

Hovedbestykningen bestod av ni 50-kalibrede 381 mm kanoner i tre triple kanontårn. Disse kunne skyte et panserbrytende prosjektil på 885 kg med en utgangshastighet på 853 m/s med en rekkevidde på opptil 42 800 m.

«Littorio» var det første italienske slagskipet som ble utstyrt med radar, i september 1941.

Klassen bestod av følgende skip:

* «Impero» – Sjøsatt 15. november 1939, men aldri fullført. Brukket opp 1948–1950.
* «Littorio» – Ferdig 6. mai 1940. Brukket opp 1948–1955.
* «Roma» – Ferdig 14. juni 1942. Senket 9. september 1943.
* «Vittorio Veneto» – Ferdig 28. april 1940. Brukket opp 1948–1951.

Kilder
------

Robert Gardiner, red. (2006). *All the World's Fighting Ships 1922–1946*. London: Conway Maritime Press. s. 289–290. ISBN 0-85177-146-7. 

«Littorio» (1937)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN
 |