recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Et hundespann trekker en slede.Didier Moggia var første hundekjører som startet i 2008 Yukon Quest i Fairbanks, Alaska.
**Yukon Quest 1,000-mile International Sled Dog Race**, eller bare **Yukon Quest**, er et hundekjøringsløp som går hver februar mellom Fairbanks, Alaska, og Whitehorse, Yukon. Det regnes for verdens hardeste hundeløp, eller til og med verdens tøffeste konkurranse.

Hundeløpet ble arrangert første gang i 1984. En lagleder og et lag av 6 til 14 hunder kjører i 10 til 20 dager. Løypa følger ruten til det historiske 1890-tallets Klondike Gold Rush på postruter og transportveier mellom Fairbanks, Dawson City, og Whitehorse. Hundekjørerne pakker 110 kilo med utstyr og proviant for seg selv og sine hunder mellom sjekkpunktene.

Se også
-------

* Liste over hundekjøringsløp

Referanser
----------

1. ↑  University of Pennsylvania School of Arts and Sciences. "Arctic Zirkle", *Penn Arts & Sciences Magazine*. Fall 2001. lest 25. februar 2009.
2. ↑  Balzar, s. 15

Eksterne lenker
---------------

* (fr) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Yukon Quest – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Gunnar «Hulån» Larsson** (født 1. juli 1944) er en tidligere svensk langrennsløper fra Hulån i Dala-Järna, Vansbro kommune. Larssons største meritter er at han tok bronsemedalje på 15 km og sølv på 4 x 10 km stafett under OL 1968 i Grenoble. I tillegg til medaljene ble Larsson nummer åtte på 30 km og nummer 6 på femmila.

Under OL i Sapporo fire år senere ble han nummer fire på 30 km, nummer åtte på 15 km og nummer 24 på femmila. Han deltok også på stafettlaget, som endte på fjerdeplass.

Gunnar Larsson er far til langrennsløperen Mats Larsson.

OL-medaljer
-----------

* 1968 Frankrikes flagg Grenoble - Sølv Sølv i langrenn, 4 x 10 km stafett, menn Sveriges flagg Sverige
* 1968 Frankrikes flagg Grenoble - Bronse Bronse i langrenn, 15 km, menn Sveriges flagg Sverige

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Gunnar «Hulån» Larsson – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Gunnar «Hulån» Larsson – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (sv) Gunnar «Hulån» Larsson – Sveriges olympiske komité Rediger på Wikidata

* (en) Gunnar «Hulån» Larsson – FIS (langrenn) Rediger på Wikidata
**Madison «Maddie» Nicole Ziegler** (født 30. september 2002 i Pittsburgh, Pennsylvania) er en amerikansk danser, skuespiller og modell. Hun ble først kjent for å vises i *Lifetime reality show Dance Moms* fra 2011, i sesong 1 (i en alder av 8) fram til 2016. Hun sluttet i programmet i sesong 6 fordi hun fikk for mange jobber. 

Fra 2014 til 2016 fikk hun større berømmelse for hovedrollen i fem musikkvideoer av Sia, inkludert «Chandelier» og «Elastic Heart» som samlet sett har tiltrukket mer enn 2,5 milliarder visninger på YouTube. Hun har også hatt gjesteroller i ulike show som *Nicky, Ricky, Dicky and Dawn, Drop Dead Diva*, *Austin og Ally* og Pretty Little Liars. Hun har danset på TV-programmer og på konserter. Hun har vært modell for blant annet Capezio, Ralph Lauren og Target. 

Maddie har spilt i filmen The Book of Henry som en av hovedrollene i filmen. 

Maddie har blitt kåret som årets danser to ganger i *Teen Choice Awards*. Hun ble slått av Chloe Lukasiak et år. Chloe danset også på showet *Dance Moms* med Maddie.

Ziegler ble kåret av *Time Magazine* som en av de «30 mest innflytelsesrike tenåringer i 2015».

Ziegler var en dommer i 2016-sesongen av *So You Think You Can Dance: The Next Generation*. 

Foreldrene hennes er Melissa Ziegler-Gisoni og Kurt Ziegler. Hun er av polsk, tysk og italiensk avstamning. Foreldrene hennes skilte seg i 2011. I 2013 giftet Melissa seg med Greg Gisoni.

Maddie Ziegler har en yngre søster, Mackenzie Ziegler (født 4. juni 2004), som er danser og sanger. Maddie og Mackenzie har vært et aktivt medlem av Abby Lee Dance Company siden de var små. De ble trent av Abby Lee Miller. Maddie ble sett på som favoritten til Abby Lee.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Maddie Ziegler på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (fr) Maddie Ziegler på Allociné Rediger på Wikidata

* (en) Maddie Ziegler på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) Maddie Ziegler hos Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

* (en) Maddie Ziegler hos The Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) Maddie Ziegler hos Behind The Voice Actors Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** Discogs
 |
**Gunnar Ørbeck** (født 24. mars 1906, død 2. november 1991) var en norsk fiolinist fra Oslo, blant landets ypperste i sin tid.

Han debuterte i Gamle Logen med fiolinkonsert e-moll av Mendelssohn (1924). Ørbeck studerte i Berlin under Andreas Moser, samt i København hos Henry Holst. Etterhvert ble han konsertmester i Opera Comique og Nationaltheatret, såvel som kapellmester på Hotel Bristol. Han grunnla Oslo Strykekvartett (1938–48) med fiolinisten Øivind Bergh på 2. fiolin, Eilif Gunstrøm på bratsj og Arne Melsom på cello. Gunnar Ørbecks strykekvartett fortsatte virksomheten med Kai Angel Næsteby på 2. fiolin, Olaf W. Gunvaldsen på bratsj og Hans Balchen på cello. Ellers nevnes solokonserter med Bergen Filharmoniske Orkester og Trondheim Symfoniorkester. Med Ivar Johnsen ga han en sonateserie i Universitetets Aula (1958).

Ørbeck var ofte solist i kringkastingen, ofte med sin kone Belle på klaver. Han var bror til pianisten Anne-Marie Ørbeck. Deres far var Anton Ørbeck.

Referanser
----------

1. 1 2 3   Slekt og Datas Gravminnebase, «Minneside basert på bilder og gravminnedata for Gunnar Ørbeck, (24.mars 1906 - 02.november 1991).», besøkt 22. august 2021[Hentet fra Wikidata]
***Neohedobia*** er en slekt av middelsstore, vedborende biller.

Utseende
--------

En middelsstor, avlang, sylindrisk, mørk borebille. Kroppen er kledt med fine, lyse hår. Hodet er kort og bredt med rundede fasettøyne, dekket av pronotum sett ovenfra. Antennene er trådformede, nokså lange. Pronotum er hetteformet, dekkvingene jevnbrede, noe bredere enn pronotum.

Levevis
-------

  

De fleste av borebillene lever utendørs og borer i død ved. De har mikroorganismer som hjelper dem å fordøye veden. En del arter har tilpasset seg å angripe bygningstømmer og møbler, og "markhull" i treverk stammer oftest fra disse billene. De er i stand til å angripe ganske tørt og hardt treverk. Disse artene liker gjerne å ha det varmt og man finner ofte at skadene er konsentrert til varme steder, for eksempel langs varmtvannsrør. Hos noen arter kommuniserer billene ved å dunke hodet og forbrystet mot veggene i gangene de lever i. Dette gir en hørbar tikking og har gitt opphav til navn som dødningeur og veggesmeder.

Utbredelse
----------

Arten er kjent fra det sørøstlige USA (Texas).

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Infraordenen Bostrichiformia
			* Overfamilien bore- og hettebiller, Bostrichoidea
				+ Familien tyvbiller og borebiller, Ptinidae Latreille, 1802
					- Underfamilien **maskeborebiller**, Eucradinae LeConte, 1861
						* Stammen Hedobiini Mulsant & Rey, 1868
							+ Slekten ***Neohedobia*** Fisher, 1919
								- *Neohedobia texana* Fisher, 1919

Referanser
----------

1. ↑  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 2. oktober 2020. Besøkt 2. oktober 2020.

Eksterne lenker
---------------

* bugguide.net - bildedatabase over nordamerikanske insekter
* (en) *Neohedobia* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Neohedobia* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Neohedobia* hos ITIS Rediger på Wikidata

* *Neohedobia* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**Constance «Conny» Juell** (født 9. desember 1889 i Namsos, død 23. mai 1947 i Oslo) var en norsk journalist, redaktør og forfatter. Hun var medarbeider i avisen Tidens Tegn og redaktør i Urd, og regnes blant de kvinnelige pionerene i norsk presse. Under andre verdenskrig fikk hun skriveforbud av okkupasjonsmakten.

Liv og virke
------------

Conny Juell skrev først i lokalpressen, før hun ble medarbeider i avisen Tidens Tegn i 1918, under Helen Stibolt. Der var hennes søster Miriam Juell ansatt blant kontorpersonalet. I Tidens Tegn var Conny Juell spesielt kjent for sine morsomme petiter. Hun signerte ofte med initialene C. J.

I 1933 sluttet hun i Tidens Tegn for å overta redaktørstillingen i tidsskriftet Urd. Der ble hun et samlingspunkt. Etter krigsutbruddet i 1940 nektet hun å ta inn nazistisk propagandastoff i bladet, og fra vårparten tok hun i sine lederartikler avstand fra nazi-okkupasjonen. I august samme år ga myndighetene henne skriveforbud. Bladet ble innstilt i januar 1944, men ble gjenopptatt i juni 1945 med Juell ved roret.

Kort etter hennes død utga søsteren Miriam Juell boken *Vi går mot lyset* (1947). I denne boken er det samlet artikler, petiter og ledere skrevet av Conny Juell for Urd i tidsrommet 1940-1947. Flere artiklene skrev hun mens hun hadde skriveforbud, under psevdonymene *Credo* (Jeg tror) og *Spero* (Jeg håper).

Hun ble bisatt fra Vestre gravlunds nye krematorium 28. mai 1947.

Familie
-------

Conny Juell var datter av havnefogd og konsul Hjalmar Juell (1851–1931) og Amalie Mathilde Madsen (f. 1852). Hun forble ugift.

Bibliografi
-----------

* 1947: *Vi går mot lyset*, Gyldendal, Oslo

Referanser
----------

1. 1 2   nbl.snl.no, besøkt 19. november 2018[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Juell, Conny (1947). *Vi går mot lyset*. Oslo: Gyldendal.
3. ↑  *Arbeiderbladet 1947.05.28*. Norge, Oslo. 1947. s. 8.

Kilder
------

* Kvaale, Reidun (1986). *Kvinner i norsk presse gjennom 150 år*. Gyldendal. s. 162-163. ISBN 8205167214.

Eksterne lenker
---------------

* Store norske leksikon: Conny Juell, besøkt 14/4 2020.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Historisk befolkningsregister
 |
**Kretsløpsteknologi** beskriver prosesser, teknikker og infrastruktur hvor målet er å nyttegjøre seg av vann, plantenæringstoffer (fosfor, nitrogen, kalium) og energi (biogass) som finnes i avløpsvann og «organisk avfall». Denne teknologien er knyttet til et framtidigssamfunn hvor man ved hjelp av små, kunstige menneskeskapte «kretsløp» samler og «resirkulerer» ulike ressurser som hentes i avfallet. 

Det viktige plantenæringsstoffet fosfor kan være et eksempel – som globalt sett er en begrenset «mineralressur»s – og som kan bli mangelvare i et hundreårsperspektiv. Det finnes organisk bundet fosfor i betydelige mengder i organisk avfall og «svartvann» (fra «toalett»et). Ved etablering av kunstige fosfor-kretsløp blir fosfor i «avløpsvann» og avfall samlet, gjenvunnet og foredlet fram til organisk bundet, plantetilgjengelig fosfor. I dag går betydelige mengder fosforressurser til spille gjennom avfalls- og avløpshåndteringer som ikke sørger for at «resirkulering»en av denne ressursen blir gjort plantetilgjengelig, eller rett og slett skylles ut i resipienten.

Kildeseparering
---------------

Innen kommunalteknikk kan kildeseparering av avløpsvann, hvor gråvann fra vask og dusj er atskilt fra svartvann (toalett og urinal) være en effektiv teknologisk metode for gjenbruk av næringsstoffene vann, plantenæringsstoffer og energi.

Eksterne lenker
---------------

* Kretsløpsteknologi – Forskning på kretsløpsteknologi UMB
* Studier innen kretsløpsteknologi[*død lenke*]- Studier innen kretsløpsteknologi (Siv.ing/Master)
**Kristiansand rådhus** ligger på Øvre torv i Kristiansand kommune i Agder. Selve rådhuset huser bystyresal og møterom. Kommuneadministrasjonen, inkludert ordførerens kontor (Rådhuskvartalet) ligger i de øvrige bygningene med front mot Øvre torv og har også inngang fra Tollbodgata.

Historie
--------

I begynnelsen av 1800-tallet hadde byen få offentlige bygninger. I 1830-årene begynte behovet for kommunale bygninger å bli påtrengende. Det ble planlagt et rådhus som skulle inneholde tinghus med rom for rettslokaler, skattefogd, politimester, magistrat, byfogdkontor – og fengsel til erstatning for det skrøpelige, gamle fengslet i byen. Formannskapet henvendte seg til landets mest anerkjente arkitekter. Høye byggekostnader førte imidlertid til at planene ble lagt til side. På slutten av 1850-årene tilbød staten seg å betale store bidrag til kommuner som reiste nye fengselsbygg. Den sjansen lot ikke byen gå fra seg.

Magistraten foreslo i 1860 å bygge rådhus og fengsel på torvet. Arkitekt Carl Emil Kaurin i Christiania tegnet rådhuset. Rådhuset med fengsel ble oppført av arbeidere fra hovedstaden i 1863-1864.

Rådhuset ble innviet 15. september 1864. Formannskapssalen ble innredet i rådhuset i 1951. I begynnelsen av 1980-årene ble det gamle fengselet revet i forbindelse med en utvidelse av Festningsgata, og rådhuset ble ominnredet etter tegninger fra byarkitekt Alv Erikstad.

Rådhuset er bygget på sandgrunn, og under graving av nytt, undersjordisk parkeringshus i mars 2016 under Øvre Torv, fikk det setningsskader og slo sprekker.

Referanser
----------

1. ↑  Olav Breen: Kristiansand - en mangfoldig by Kristiansand kommune 1991 (side 24) ISBN 82-99-2385-0-1
2. ↑  Kristiansand rådhus slår sprekker NRK Sørlandet 17.03.2016

Eksterne lenker
---------------

* Rådhuset - kommunens parlament Arkivert 26. november 2015 hos Wayback Machine. Kristiansand kommune
***Nynorsk Vekeblad*** var et ukeblad med artikler og fortellinger som kom ut i tidsrommet 1934–1954. Da For Bygd og By gikk inn ved nyttår 1932, ble det våren 1933 nedsatt en arbeidsgruppe for et nytt nynorsk ukeblad. Første nummeret av Nynorsk Vekeblad kom 20. juni 1934. Det kom som en sideutgave av *Illustrert Familieblad*. Det var 10 sider med egenprodusert stoff på nynorsk. Resten var stoff oversatt fra Illustrert Familieblad. En del av dette var kunngjøringer. Ved krigsutbruddet i april 1940 stanset bladet sine utgivelser. Samarbeidet med Illustrert Familieblad tok slutt. Etter at ny finansiering ble ordnet, kom Nynorsk Vekeblad ut på nytt 1. oktober 1940. Nå som et helt selvstendig blad. Fra 1943 ble det overtatt av Fonna Forlag som ga ut bladet frem til 1954. 

Tegneseriene *Ingeniør Knut Berg på eventyr* og *Vangsgutane* har sitt utspring i Nynorsk Vekeblad.

Redaktører
----------

* Hans Aarnes 1934–43
* Arnulv Sudmann 1943–45
* Ingemund Gullvåg 1946–47
* Pål Sundvor 1948–50
* Kjell Aarnes 1951–1954

Kilder
------

* *Norsk Allkunnebok* – IX. bindet (Oslo: Fonna Forlag, 1959).
* Roald Waktskjold: Fonna Forlag – ei 75 års-soge. *Stille Stunder* april 2009
**Neolepidoptera** ("de nye skjellvingene") er en gruppe av sommerfugler som omfatter alle utenom noen få artsfattige, primitive familier. Av de familiene som finnes i Norge er det bare kjevesommerfugler (Micropterigidae) og purpurmøll (Eriocraniidae) som ikke hører til Neolepidoptera. Neolepidoptera deles i to grupper, Exoporia og Heteroneura. Et viktig skille mellom disse er at for- og bakvingene er omtrent like på form hos Exoporia, vanligvis temmelig ulike hos Heteroneura. Videre kobles for- og bakvingene hos Exoporia sammen ved et utskudd (*jugum*) på bakvingen, hos Heteroneura ved et felt med små kroker (*frenulum*). De fleste Exoporia har tilbakedannede munndeler som voksne og tar ikke næring til seg. Av de familiene som finnes i Norge, hører familien rotetere (Hepialidae) til Exoporia, resten til Heteroneura.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Neolepidoptera* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Neolepidoptera* hos Fossilworks Rediger på Wikidata

* *Neolepidoptera* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Australias flagg Australia |
| Friidrett: |
| De olympiske ringer Olympiske leker |
| Bronse | London 1948 | Bryting fristil |

**James Michael «Big Jim» Armstrong** (født 14. juli 1917 i Albury i New South Wales, død 8. juli 1981) var en australsk bryter og rugbyspiller. 

Han spilte rugby for South Sydney i *New South Wales Premiership*, og spilte også en kamp for det australske landslaget. 

Armstrong prøvde bryting første gang i 1938, og vant 21 *New South Wales Amateur Heavyweight Championships* på rad fra 1940, og han ble australsk mester for amatører i tungvektsklassen fem ganger fra 1946 til 1961. Ved sommer-OL 1948 fikk han bronse, etter seier mot Fred Oberlander, tap for Gyula Bóbis, seier mot Richard Hutton, seier mot Sadik Esen og tap mot svenske Bertil Antonsson. Gyula Bóbis vant gull i denne øvelsen. 

I 1950 vant han gull i bryting ved British Empire Games, og i 1962, 45 år gammel, vant han bronse ved British Empire and Commonwealth Games. 

Han var utdannet politimann, og jobbet som politi i Sydney fram til 1977 i 40 år.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Jim Armstrong – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Jim Armstrong – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Jim Armstrong – Australian Olympic Committee Rediger på Wikidata

* (en) Jim Armstrong – Commonwealth Games Federation Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Hovedøen Social Club** er et band grunnlagt av Sverre Indris Joner til Melafestivalen i Oslo i august 2007. De kom ut med sin første CD, *Que viva Noruega!*, i mai 2008 og ble mye spilt på NRK P1 den sommeren.

Hovedøen Social Club besto på første CD av:

* Sverre Indris Joner – piano (Tango for 3, La Descarga, Cuba Libre, Salzumba, Electrocutango)
* Carlos Del Puerto – bass (Irakere, Cubanismo)
* Pepe Espinoza – timbaler (Cubanismo, Afrocuban Allstars, Bamboleo, Klimax)
* Luis Alvaro Varona – trompet (Klimax, DanSon)
* Sergio Gonzalez – sang ( La Descarga)
* Eduardo «El Moro» Cedeño – congas ( La Descarga)

På CD-en *Ay Caramba!* ble trompet spilt av den unge Harlem Curbelo, siden Luis Alvaro Varona døde av kreft under et år etter første konsert. På live-CD-en/DVD-en *En natt forbi* spilte Jose Varona (bror til avdøde) trompet og Jose Antonio «Tony» Moreaux Charon timbales og trommer. 

Etter siste utgivelse har norske Erik Eilertsen på trompet og Ole Marius Melhuus på bass vært faste medlemmer i Hovedøen Social Club (Begge også medlemmer av La Descarga).

Om bandet
---------

Sverre Indris Joner samlet en rekke fremstående cubanske musikerne til et slags Buena Vista Social Club med norske sanger. Bandet besto opprinelig bl.a. av Carlos Del Puerto fra det cubanske latinjazzbandet Irakere og Pepe Espinosa fra Cubanismo. De tar for seg gamle slagere som «La meg være ung», «Når kastanjene blomstrer i Bygdøy allé», «Alle venter på sommeren» og «Forelska i lærer'n». Den cubanske vokalisten, Sergio Gonzalez, har bodd i Norge flere år, men synger med utpreget aksent.

Diskografi
----------

* *Que viva Noruega!* (2008) C+C Records
* *Ay caramba!* (2009) C+C Records
* *En natt forbi - med KORK* (2011) C+C Records

Eksterne lenker
---------------

* (en) Hovedøen Social Club på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Hovedøen Social Club på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Hovedøen Social Club på Spotify Rediger på Wikidata

* (no) Hovedøen Social Club på Rockipedia Rediger på Wikidata
* Hjemmeside

* *Fredrikstad Blad*, omtale
* Fra Latinfestivalen i Trondheim
* HSCs plassering på VG-lista
* Omtale i *Dagsavisen*
* *Aftenposten*, «Oslopuls»

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Rockipedia **·** BIBSYS **·** VIAF **·** LCCN **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
Jim og Huckleberry Finn
**Jim** er en av to fiktive figurer som opptrer i romanen *Huckleberry Finn* av Mark Twain. Romanen bygger rundt Huckleberry Finns reise nedover Mississippi i tiden før den amerikanske borgerkrigen. Jim er en voksen afroamerikansk slave som har rømt fra eieren sin og forsøker å komme seg til nordstatene, hvor slaveriet er avskaffet. Huckleberry Finn er en 14 år gammel hvit gutt som etter å ha blitt kjent med Jim bestemmer seg for å hjelpe ham å rømme.

Jims språk er skrevet i hans sosiolekt, og han har vært gjenstand for en rekke akademiske studier Jim er en enkel person som stoler på andre. Samtidig hjelper hans jordnære natur ham å velge rett flere ganger. Han skjønner at «hertugen» og «kongen» som opptrer i romanen er svindlere. Jim blir en slags farsfigur for Huckleberry, som står i kontrast til Huckleberrys voldelige og alkoholiserte far.

Selv om *Huckleberry Finn* presenterer rømte slaver på en sympatisk måte og er kritisk til slaveriet, har romanen fra det 20. århundre blitt kritisert for en stereotyp fremstilling av Jim

Figuren Jim kan være basert på Mark Twains butler George Griffin.

Referanser
----------

1. ↑  Lisa Cohen Minnick, «Jim's language and the issue of race in *Huckleberry Finn*», *Language & Literature* 10.2 (Mai 2001): 111-118.
2. ↑  Raphaell Berthele, «Translating African-American Vernacular English into German: The problem of 'Jim' in Mark Twain's Huckleberry Finn», *Journal of Sociolinguistics* 4.4 (Nov 2000): 588-613.
3. ↑  Matthew Guinn, «Review of *The Jim Dilemma: Reading Race in Huckleberry Finn*», *Southern Quarterly* 37.2 (Vinter 1999): 175-6.
4. ↑  Stephen Railton, «Jim and Mark Twain: What Do Dey Stan' For?» *Virginia Quarterly Review* 63 (1987).

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Nightingale Island** er en øy i Sør-Atlanterhavet. Øya ligger like sør for Tristan da Cunha og Inaccessible Island (16 km). Nightingale Islands areal er mindre enn 2,5 km². Øya har ingen permanent bosetning. Øya er et britisk oversjøisk territorium.

Historie
--------

Nightingale ble oppdaget samtidig med Tristan da Cunha og Inaccessible Island i 1506 av Tristão da Cunha.

På 1600- og 1700-tallet vurderte både nederlandske og franske myndigheter og British East India Company å annektere øya (sammen med Tristan da Cunha og Inaccessible Island), men lot det være på grunn av manglende ankringsplass.

I 1656 kom båten «Nachtglas», som også var innom Inaccessible, til Nightingale. Nightingale het opprinnelig *Gebroken Eyland* (Den ødelagte øy), men ble senere omdøpt og oppkalt etter Gabriel Nightingale som utforsket øya i 1760. 

Det sies at skjulte piratskatter er gjemt på Nightingale. Kaptein John Thomas som var på vei til en ekspedisjon til Sør-Atlanteren skal ha gjemt en formue av spanske dubloner og spanske dollar i grotter på øya som en sikkerhet. Men noen slik skatt har senere aldri blitt funnet, om den noen gang har eksistert.

I 1811 gjorde den amerikanske piraten Jonathan Lambert krav på Tristan og naboøyene. Han døde imidlertid kort tid etter at han fremsatte kravet.

I 1961 ble Tristan da Cunha rammet av et jordskjelv, og øyas innbyggere flyktet til Nightingale. I 1963 dro alle tilbake.

Geologi
-------

Nightingale har to topper i nord. Den ene er 335 m høy, og den andre er 293 m høy; resten av øya består av klipper. Klippene er langt lavere på Nightingale enn på Inaccessible Island, som har klipper som er nærmere 300 m høye. 

Til Nightingale hører også to mindre holmer til, Stoltenhoff og Middle.

Turisme
-------

Inaccessible Island og Gough Island er begge naturreservater, så turisme er ikke tillatt på øyene. Nightingale er ikke et naturreservat, og her dermed ikke slike restriksjoner. Mange turister som besøker Tristan da Cunha, drar også til Nightingale for å se på dyrelivet. Kravet er at de bruker en guide fra Tristan.

Se også
-------

* Tristan da Cunha
* Inaccessible Island
* Gough Island
* St. Helena

Eksterne lenker
---------------

* Tristan da Cunha News: Prosjekt om Nightingale Island (på engelsk)
* Verdens mest ensomme plass (på engelsk)
* Kapitel 15 av boken *Narrative of A. Gordon Pym* av Edgar Allan Poe – kapitelet om Tristan, Inaccessible og Nightingale (på engelsk)
* Informasjonsside om hvordan besøke Nightingale (på engelsk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
***Stenocrates omissus*** er en bille som hører til gruppen hornbiller i familien skarabider (Scarabaeidae).

Utseende
--------

En middelsstor (gjerne 10-20 millimeter), avlangt oval, blankt svart hornbille. Disse artene mangler horn på hodet, som er forholdsvis bredt og firkantet. Antennene har 10 ledd. I motsetning til de fleste andre Cyclocephalini har ikke hannene forstørrede klør på forføttene. Pronotum er grovt, men spredt punktert, dekkvingene har grove punktrader. Beina er temmelig kraftige, leggene med butte tenner på yttersiden. Artene i slekten *Stenocrates* ligner hverandre sterkt og kan ofte bare skilles ved å undersøke hannenes kjønnsorganer.

Levevis
-------

Nesten ingeting er kjent om disse billenes levevis, og larvestadiet er helt ukjent. De voksne billene kommer gjerne til lys.

Utbredelse
----------

Arten er utbredt fra Colombia i nord til Bolivia i sør.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
			* Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
				+ Underfamilien hornbiller, Dynastinae MacLeay, 1819
					- Stammen Cyclocephalini
						* Slekten *Stenocrates* Burmeister, 1847
							+ ***Stenocrates omissus*** Endrödi, 1966

Kilder
------

* Generic Guide to New World Scarab Beetles - *Stenocrates*

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Stenocrates omissus* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Stenocrates omissus* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* *Stenocrates omissus* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* Dynastidae du monde- sjekkliste over artene
**Ole Weflen** (født 28. oktober 1846 i Stange, død 25. juni 1928 i Østre Toten) var ordfører i Østre Toten fra 1913 til 1922. Weflen representerte Arbeiderdemokratene. Han skulle bli partiets eneste ordfører i denne kommunen.

Weflen var sønn av kirketjener og husmann *Ole Pedersen* og *Anne Monsdatter*. Etter konfirmasjonen gikk han middelskolen. Weflen arbeidde deretter som gardsgutt og skredder før han i 1867 kom inn på Hamar lærerskole, der han tok eksamen i 1869. To år seinere kom han til Østre Toten, der han skulle ha mesteparten av sitt politiske og yrkesmessige virke. I Østre Toten hadde han lærerposter ved skolene Skjønborg (1871–1884), Østerhaug (1884–1890) og Stange (1890–1920). 

Weflen satt i herredsstyret i Østre Toten i 42 år, noe som var kommunal rekord før Einar Hermanrud. Han var Arbeiderdemokratenes sjølskrevne leder i kommunen i lang tid, og som talsmann for dette småbrukervennlige partiet tok han initiativ til opprettelsen av Valle landbruksskole i 1917. Ole Weflen var i hele 33 år medlem av skolestyret i Østre Toten, hvorav 13 år som formann. Etter anbefaling fra skolestyret fikk Weflen Kongens fortjenstmedalje, overrakt på 70-årsdagen i 1918, av partifellen, skoledirektør Olav Eftestøl.

Litteratur
----------

* Gjørvad, O. (red.): *Totens bygdebok II*, s. 43-44, 587, 589-590 og 594.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Even Fodstad** | **Østre Totens ordfører**(1913–1922) | Etterfølger:**Kristian Ørud** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Lokalhistoriewiki **·** Historisk befolkningsregister
 |
**Donna Cruz** (født 14. februar 1977 i Manila) er en filippinsk sanger og skuespiller.

Cruz' karriere begynte i 1988 med en seier i talentkonkurransen *Bulili Bagong Kampeon*. Deretter hadde hun en rask karriere som barnestjerne.[] Sin første platekontrakt inngikk hun som 13-åring, og debutalbumet *Donna* fikk status som dobbelplatinaplate i hjemlandet.[] Flere plateinnspillinger fulgte, og *Habang may buhay* (1995) ble firedobbel platina.[]

I 1991 opptrådte hun som filmskuespiller for første gang, og spilte i en rekke komedier. De best kjente filmene hun var med i (så langt/2014) var *Muling umawit ang puso* (1995) og *Isang tanong, isang sagot* (1997).[]

Referanser
----------

1. ↑   Internet Movie Database, IMDb-nummer nm0190295, besøkt 10. januar 2016[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Freebase-data fra Google[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* - Donna Cruz - The Definitive Collection

* (en) Donna Cruz på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) Donna Cruz på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) Donna Cruz hos The Movie Database Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz
 |
***Stenocrates cultor*** er en bille som hører til gruppen hornbiller i familien skarabider (Scarabaeidae).

Utseende
--------

En middelsstor (gjerne 10-20 millimeter), avlangt oval, blankt svart hornbille. Disse artene mangler horn på hodet, som er forholdsvis bredt og firkantet. Antennene har 10 ledd. I motsetning til de fleste andre Cyclocephalini har ikke hannene forstørrede klør på forføttene. Pronotum er grovt, men spredt punktert, dekkvingene har grove punktrader. Beina er temmelig kraftige, leggene med butte tenner på yttersiden. Artene i slekten *Stenocrates* ligner hverandre sterkt og kan ofte bare skilles ved å undersøke hannenes kjønnsorganer.

Levevis
-------

Nesten ingeting er kjent om disse billenes levevis, og larvestadiet er helt ukjent. De voksne billene kommer gjerne til lys.

Utbredelse
----------

Arten er utbredt i Sør- og Mellom-Amerika, fra Honduras i nord til Paraguay i sør.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
			* Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
				+ Underfamilien hornbiller, Dynastinae MacLeay, 1819
					- Stammen Cyclocephalini
						* Slekten *Stenocrates* Burmeister, 1847
							+ ***Stenocrates cultor*** Burmeister, 1847
								- ***Stenocrates cultor cultor*** Burmeister, 1847
								- ***Stenocrates cultor inelegans*** Arrow, 1913

Kilder
------

* Generic Guide to New World Scarab Beetles - *Stenocrates*

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Stenocrates cultor* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Stenocrates cultor* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* *Stenocrates cultor* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* Dynastidae du monde- sjekkliste over artene
***Nigidius elongatus*** er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

Utseende
--------

En nokså liten, smal, flat, blank, brunsvart hjortebille. Denne gruppen har ikke svært forstørrede kjever hos hannene, derimot har kjevene en oppoverrettet, krokformet lobe ("øre") ved roten. Hodet er avrundet trapesformet, bakhjørnene skarpe. Pannen er ganske flat, hodet er svært grovt og tett, men grunt punktert med en tverrfure mellom fasettøynene. Pronotum er rundet, bredere enn langt, svært blankt og grovt punktert, med en smal midtfure, forkanten er litt nedsenket sammenlignet med resten av pronotum. Dekkvingene har tydelige, grove punktrekker med finere punkter mellom.

Utbredelse
----------

Arten er utbredt i Myanmar og Thailand.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
			* Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
				+ Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
					- Stammen *Nigidiini*
						* Slekten *Nigidius* W.S. MacLeay, 1819 – 75 arter
							+ ***Nigidius elongatus*** Boileau, 1902

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Nigidius elongatus* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata
* (en) Nigidius – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
**Joseph Maximilian Mueller** (født 1. desember 1894 i St. Louis i Missouri i USA, død 9. august 1981 i Sioux City i Iowa i USA) var katolsk biskop av Sioux City.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Maximilian Mueller gikk på *Saints Peter and Paul School* i St. Louis. Mueller studerte deretter filosofi og katolsk teologi ved Pontifical Josephinum College i Columbus i Ohio. 

### Prest

Den 14. juni 1919 mottok han prestevielsens sakrament.

Maximilian Mueller tjente deretter som kapellan i Carlyle, Mount Carmel, East St. Louis og Belleville. Fra 1926 til 1930 var han sogneprest i *Blessed Sacrament Parish*. I 1930 ble Mueller kirkerektor ved St. Peters-katedralen i Belleville. I 1939 ble han gitt ærestittelen pavelig husprelat.

### Biskop

Den 20. august 1947 utnevnte pave Pius XII ham til titulærbiskop av *Sinda* og utnevnte ham til koadjutorbiskop av Sioux City. Den apostoliske delegat til USA, erkebiskop Amleto Giovanni Cicognani, bispeviet ham 16. oktober samme år; medkonsekratorer var biskopen av Peoria, Joseph Henry Leo Schlarman, og biskopen av Grand Island, Edward Joseph Hunkeler.

Den 20. september 1948 ble Maximilian Mueller biskop av Sioux City, etter avdøde biskop Edmond Heelan. Pave Paul VI Den 15. oktober 1970 aksepterte han Maximilian Muellers avgang av aldersgrunner og utnevnte ham til titulærbiskop av *Simitthu*. Den 13. januar 1971 ga Mueller avkall på titulærbispedømmet, da dette systemet med å tildele titulærseter til fratrådte ordinarie biskoper ble avviklet.

Maximilian Mueller deltok på alle fire sesjoner av Det andre Vatikankonsil.

Episkopalgenealogi
------------------

Hans episkopalgenealogi er:

* Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577)
* Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) \* bispeviet 1566
* Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) \*1586
* Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) \*1604
* Kardinal Ludovico Ludovisi (1595-1632) \*1621
* Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) \*1622
* Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) \*1630
* Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) \*1666
* Pave Benedikt XIII (1649-1730) \*1675
* Pave Benedikt XIV (1675-1758) \*1724
* Pave Klemens XIII (1693-1769) \*1743
* Kardinal Marcantonio Colonna (1724-1793) \*1762
* Kardinal Hyacinthe-Sigismond Gerdil (1718-1802) \*1777
* Kardinal Giulio Maria della Somaglia (1744-1830) \*1788
* Kardinal Carlo Odescalchi (1785-1841) \*1823
* Kardinal Costantino Patrizi Naro (1798-1876) \*1828
* Kardinal Lucido Maria Parocchi (1833-1903) \*1871
* Pave Pius X (1835-1914) \*1884
* Kardinal Gaetano de Lai (1853–1928) \*1911
* Kardinal Raffaele Carlo Rossi (1876–1948) \*1920
* Kardinal Amleto Giovanni Cicognani (1983–1973) \*1933
* Biskop *Maximilian Mueller* (1894–1981 ) \*1947

Referanser
----------

1. ↑  www.catholic-hierarchy.org mueller, lest 9. mai 2022

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Catholic-Hierarchy
 |
|  |
| --- |
| Kinas historieKinas historie **Tidstavle over kinesisk historie** |
| **Sanhuangwudi-perioden (mytologisk)** |
| **Xià-dynastiet** |
| **Shāng-dynastiet** |
| Det vestlige Zhōu-dynasti | **Zhōu** |
| Vår- og høstannalenes tid | Det østlige Zhōu |
| De stridende staters tid |
| **Qín-dynastiet** |
| Vestlige Hàn-dynasti | **Hàn** |
| Xīn |
| Det østlige Hàn-dynasti |
| **De tre rikers tid**  |
| Vestlige Jìn | **Jìn** |
| **16-kongerikene** | Østlige Jìn |
| **Nord- og Sør-dynastienes tid** |
| **Suí-dynastiet** |
| **Táng-dynastiet**(avbrutt av Andre Zhōu) |
| **Liáo** | De fem dynastier og ti kongedømmer |
| Sòng-dynastiet | **Sòng** |
| **Jīn** | **Vest Xià** | Sørlige Sòng |
| **Yuán-dynastiet** |
| **Míng-dynastiet** |
| **Qīng-dynastiet**  |
| **Republikken Kina**  |
| **Folkerepublikken Kina**1949-19761976-19891989-20022002- | **Republikken Kina** (Táiwān) |
| * Tidstavle over kinesisk historie
* Kinas historie
* Kinas militærhistorie
 |

Han-dynastiet på sitt største.
Han-dynastiets historie deles opp i **Det vestlige- (206 f.Kr.-9 e.Kr.) og Det østlige han-dynasti (25-220 e.Kr).** Dynastiet var avbrutt av Xin-dynastiet under keiser Wang Mang som styrte fra 9 til 25 e.Kr.

Det vestlige Han-dynastiet særmerkes av kraftig ekspansjon. Det østlige Han var til å begynne med stabilt, men begynte etter hvert å forvitre. Makten ble mer og mer desentralisert, og i 220 startet en nesten 400 år lang tid med kaos og uro (De tre rikers tid; Jin-dynastiet; Sekstenkongerikene; Nord- og Sør-dynastienes tid). 

Under Hans ekspansjoner kom kineserne i kontakt med flere «barbariske» folkeslag. Xiongnufolket i nord utgjorde den største trusselen mot Han, som sendte flere militærekspedisjoner nordover, som til å begynne med hadde stort hell. Kina var i krig med xiongnguene, som var et nomadefolk, mellom 133 f. Kr og 89 e. Kr. da xiongnuene ble slått av Han. Slik fikk Han tilgang til silkeveien, som brakte kinesisk silke til for eksempel Romerriket.

Kineserne knyttet også vennskapsbånd til flere sentralasiatiske stammer. Zhang Qian, en oppdagelsesreisende, gav myndighetene opplysninger om Nord-India og om mulighetene om å utvikle handelsforbindelser der. Samtidig fikk Han også stor innflytelse over dagens Vietnam og Korea.[]

Litteratur
----------

* Patricia Buckley Ebrey: *The Cambridge Illustrated History of China*, Cambridge University Press 1996
* Bai Shouyi: *An outline of the history of China*, Foreign Languages Press 2008

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GND
 |
Programleder Øyvind Arntsen på opptak for *Museum* NRK P2 på Bømlo 2014.
***Museum – et program om norsk historie*** er et norsk radioprogram og podcast om arkeologi og norsk historie som gikk på NRK Radio fra 2001 til 2020. Til sammen ble det laget 809 episoder. Programmet besto av reisereportasjer fra hele Norge, Norden og noen ganger også fra fjernere steder i Europa og USA. I programmet ble særlig historikere, arkivarer, arkeologer i felt, lokalhistorikere og tidsvitner som fortalte om historiske steder, nye funn og temaer fra norsk og nordisk historie, med et tidsspenn fra istiden til samtidshistorie. 

Det ble sendt på P2 og produsert av NRK Østfold, og hver episode var vanligvis 26 minutter. Programmet ble de første 12 år ledet av Øyvind Arntsen alene, men fra 2013 var også NRK-journalist Jan Henrik Ihlebæk programleder for noen av programmene. Fra høsten 2015 til 2020 var Ihlebæk vært fast programleder sammen med Arntsen.

Utmerkelser
-----------

Museum ble i 2012 hedret med, ViS-prisen, som er Vitenskapsakademiet i Stavangers pris for forskningsjournalistikk I 2014 ble programmet tildelt Sverre Steen-prisen for «Bred, levende og entusiastisk formidling [som] bidrar til å skape historieinteresse og kunnskapsglede blant store grupper». Sverre Steen-prisen gis av Den norske historiske forening (HIFO). MUSEUMs programleder Øyvind Arntsen ble i 2014 også tildelt Riksmålsforbundets Lytterpris.

Referanser
----------

Fra programmet om Klåstadskipet, restene etter et vikingskip fra Vestfold. Bildet viser skipet i Slottsfjellsmuseet i Tønsberg med arkeologen Arne Emil Christensen jr. som var ansvarlig for utgravningen i 1970.  Foto: *Museum*, NRK P2, 2011 
1. ↑  NRK Østfold Norske medier hedret Museum 16.04.2012
2. ↑  «Sverre Steen-prisen 2014» (PDF). Arkivert fra originalen (PDF) 6. januar 2015. Besøkt 27. juli 2014.

Eksterne lenker
---------------

* NRK Programmets hjemmeside
**Kongelig Norsk Båtforbund** (**KNBF**) er Norges største og eneste landsdekkende interesseorganisasjon for fritidsbåtbrukere, og arbeider for et bedre båtliv på naturens premisser. Organisasjonen er en sammenslutning av båtforeninger, båtklubber, lag og personlig tilsluttede medlemmer og er en ikke-fortjenestebasert, frivillig, ideell og allmennyttig organisasjon.

KNBF ble etablert 17. januar 1911 under navnet Norsk Motorbaat-Forening, og ble kongelig med godkjenning av Kong Haakon VII i 1921. I 1967 ble navnet endret til Kongelig Norsk Motorbåtforbund, og i 1998 til Kongelig Norsk Båtforbund.

KNBF har 44000 medlemmer og 370 medlemsforeninger og ledes av generalsekretær Stig Hvide Smith. Sekretariatet ligger i Oslo og har fire ansatte.

Tilbud til medlemmer
--------------------

Forbundet har en pakke av medlemsfordeler til medlemmer og en pakke av foreningsfordeler til medlemsforeninger.

I 1993 etablerte KNBF sin egen forsikringsordning i Norske Sjø som driftes av Tryg Forsikring. Norske Sjø tilbyr en skreddersydd forsikring for båt og medlemsforeninger.

Organisering
------------

KNBFs høyeste organ er Båttinget som avholdes hvert annet år. Her blir president, visepresident og finansleder valgt. De øvrige styremedlemmene blir valgt fra hver region for to år ad gangen. Sammen utgjør de Forbundsstyret i KNBF. President, visepresident og finansleder utgjør arbeidsutvalget. Forbundsstyret trekker opp linjene for virksomheten og overvåker forbundets økonomi.

KNBF har også nedsatt en rekke komiteer for å behandle spesielle områder og felter. Komiteene rapporterer til Forbundsstyret ved hvert møte.

Referanser
----------

1. ↑  .

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Brønnøysundregistrene
 |
**Museumsbanerådet** ble stiftet i 1989 og er et samarbeidsorgan for museumsbaner og jernbanemuseer i Norge. Rådet arbeider for å fremme interessen for museumsbaners virksomhet. Rådet har elleve museumsbaner som medlemmer, mer enn 250 frivillige deltar i arbeidet.

Flere av museumsbanene nedenfor meldte seg ut av Museumsbanerådet i 2016 og status for rådet er per dags dato usikker.

Følgende virksomheter er med i Museumsbanerådet:

* Gamle Vossebanen
* Norsk Jernbaneklubb
* Norsk Museumstog
* Thamshavnbanen
* Krøderbanen
* Rjukanbanen
* Setesdalsbanen
* Urskog-Hølandsbanen
* Sporveismuseet
* Stiftelsen Norsk Jernbanearv
* Lommedalsbanen

«Nye Numedalsbanen» og Flekkefjordbanens Venner er aktuelle som medlemmer.

Museumsbanerådet er medlem av Fedecrail, det europeiske nettverket for jernbanebevaring og av Norges kulturvernforbund.

Referanser
----------

1. ↑  Fedecrail

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* *Artikkelen har ingen egenskaper for sosiale medier i Wikidata*
**«Runaway»** er Del Shannons debutsingel og største hit. Den kom ut 18. februar 1961, nådde toppen av salgslistene i USA 24. april 1961 og holdt seg der i fire uker. Låten ble skrevet av Shannon sammen med keyboardisten Max Crook. Låten var med på albumet *Runaway with Del Shannon*. Singelen hadde «Jody» på B-siden.

Låten er særlig kjent for bruken av falsett i refrenget. Den utmerker seg også som en forløper til synthpop med Crooks fengende bidrag både til det grunnleggende riffet for sangen og soloen, som er fremført med instrumentet Musitron. Musitronen var Crooks egen oppfinnelse, en synthesizer som han hadde skapt ved å omarbeide en clavioline, en oppfinnelse av franske Constant Martin fra 1947.

Referanser
----------

1. 1 2  Paul Sexton: «‘Runaway’: The Revolutionary Pre-Synth Sound Of Del Shannon» i *uDiscoverMusic.com* 24. april 2022
2. ↑  Oppslag på «Runaway» hos *45cat*
3. ↑  Gordon Reid: «The Story Of The Clavioline» i *Sound on Sound* mars 2007

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
«**Akk hva er vel annen smerte**» er et skillingstrykk i tradisjonell stil, som Alf Prøysen samlet inn til sin visespalte i bladet «Magasinet for alle» på 1950-tallet. Det oppgis ikke opprinnelse til visen, som også er tatt med i samlingen De gamle visene med Alf Prøysen, utgitt på Forlaget For Alle i 1972.

Teksten
-------

**1.**Akk hva er vel annen smerte i mot kjærlighetens sorg  

den har knust så mangt et hjerte i fra hytte og til borg.  

  

**2.**Under åsen lå en hytte den var ringe kun og lav  

men dens eier vil ei bytte om et slott man ham gav.  

  

**3.**Der var aldri trist og øde alltid glade var enhver  

foran der sto blomster røde og hvite liljer blomstret der.  

  

**4.**Men en blomst foruten like vokste opp i hytten der  

og det var en deilig pike som vokste opp i ensomhet.  

  

**5.**Hun sitt gode fromme hjerte hun til himlens Gud hengav  

elskovs sorg og elskovs glede visste hun dog aldri av.  

  

**6.**Men hun skulle den få kjenne da en aften hjem hun gikk  

kom en yngling bort til henne med så ømt og kjærlig blikk.  

  

**7.**Og han sagde da til henne, Margit vil du blive min  

thi mitt hjerte for deg brenner og jeg ønsker du var min.  

  

**8.**Også mangt et stevnemøte hadde de ved dag og natt  

Alfred lovet hele tiden evig troskap mot sin skatt.  

  

**9.**Men en dag kom Alfred ikke til det møtet som var sagt  

tårer væter Margits kinner sårt hun gråt den hele natt.  

  

**10.**Så en dag fra hyttens ruter fikk man se et bryllupstog  

fullt av lystighet og glede raskt forbi til kirken drog.  

  

**11.**Og tett inntil brudens side, der satt Margits elsker blek  

Store Gud hva jeg må lide Margit høyt av redsel skrek.  

  

**12.**Hvorfor skulle du evig svike du som hadde meg så kjær,  

er ei intet verd en pike om hun ringe og fattig er.  

  

**13.**Intet bånd meg mer skal binde jeg vil ingen elske mer,  

jeg min Alfred skal gjenfinne i Guds himmel når jeg dør.
**Akklamasjon** (fra latin *tilrop*) er en markant ytring av enighet, eller bifall, oftest i form av håndklapping og applaus. Ved bruk av akklamasjon i organisasjoner i forbindelse med valg eller avstemmelser kreves ikke stemmesedler. I noen tilfeller nyttes metoden for å veie to valgmuligheter opp i mot hverandre []. Der vil den tydeligste akklamasjon vise hvilket valg flertallet ønsker. Den vanligste bruken av akklamasjon er når en person eller et forslag står til avstemning uutfordret.

I liturgisk sammenheng er **akklamasjon** en kort hymne eller en tekst som menigheten sier sammen, f.eks. at det synges *halleluja* før og etter en tekstlesning.

Bruk
----

Norske partiledere velges og gjenvelges ofte ved akklamasjon.

Akklamasjon brukes ofte for å godkjenne årsberetninger, innkallinger eller andre rapporter eller lister som skal vedtas eller godkjennes. Ordstyrere og referenter på årsmøter velges vanligvis ved akklamasjon.

Pave Johannes Paul II avskaffet i 1996 muligheten for å velge pave ved bruk av akklamasjon. Før dette kunne kardinalene *quasi afflati Spiritu Sancto* – som på Den hellige ånds inspirasjon, fritt og spontant, enstemmig og høylydt, slutte seg til et forslag og utrope en kandidat til pave uten å gå til avstemning.

Referanser
----------

1. ↑  Messens enkelte deler
2. ↑  Støre er ny leder i Arbeiderpartiet, vg.no, Cato Husabø Fossen og Alf Bjarne Johnsen
3. ↑  Hareide og nestlederne gjenvalgt, vg.no, Eva-Therese Grøttum og Nilas Johnsen
4. ↑  Kort om pavevalg, katolsk.no

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Nationalencyklopedin **·** GND
 |
**Sharon Donnery** er en irsk økonom, som siden 1. mars 2016 har vært visesentralbanksjef for Irlands sentralbank (Central Bank of Ireland).

Hun er den første kvinnelige visesentralbanksjefen i bankens historie.

Utdanning
---------

Donnery har en Bachelor of Arts (BA) i samfunnsøkonomi og politikk fra University College Dublin, og en mastergrad (MA) i samfunnsøkonomi fra samme universitet.

Yrkeskarriere
-------------

Hun begynte å jobbe i sentralbanken i 1996, og har hatt ulike roller. Hun begynte som økonom i avdelingen for pengepolitikk (*Monetary Policy Division*), og har bl.a. ledet avdelingen for forbrukerinformasjon (*Head of Consumer Information*) og avdelingen for forbrukerbeskyttelse (*Head of Consumer Protection*). Hun har representert sentralbanken i European Banking Authority, Den europeiske sentralbanken og Europakommisjonen, og har bl.a. vært styreformann i European Banking Authority sin gruppe for forbrukerbeskyttelse fra gruppens etablering i 2011 til 2013. 

Hun ble direktør med ansvaret for finansnæringen i mars 2014. Tidligere visesentralbanksjef Stefan Gerlach gikk av i desember 2015, og Donnery ble utnevnt som ny visesentralbanksjef i januar 2016, med tiltredelse 1. mars.

Referanser
----------

1. ↑  Irlands sentralbank - *Our Senior Team*, besøkt 10. mai 2016.
2. ↑  Reuters - *Irish central bank appoints Sharon Donnery as first female deputy governor* (arkivert), besøkt 10. mai 2016.
3. ↑  Irlands sentralbank - *Our Senior Team* (arkivert), besøkt 11. mai 2016.

Eksterne lenker
---------------

* Irlands sentralbank – Our Senior Team


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Stefan Gerlach** | **Visesentralbanksjef for Irlands sentralbank**(2016–) | Etterfølger:***Sittende*** |