recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Konvensjonen om beskyttelse av det marine miljø i det nordøstlige atlanterhav** (ofte kalt **OSPAR-konvensjonen**) er en konvensjon som regulerer internasjonalt samarbeid om beskyttelse av det marine miljøet i det nordøstlige atlanterhavsområdet.

Konvensjonen ble signert i 1992 og kombinerer Oslo-konvensjonen fra 1972 om dumping i sjøen og Paris-konvensjonen fra 1974 om landbaserte kilder for marin forurensing. Navnet «OSPAR» er en sammentrekning av *Oslo–Paris*.

Konvensjonen danner basis for nasjonal lovgivning om utslipp av borekaks i signaturstatene, som er Belgia, Danmark, Finland, Færøyene, Island, Irland, Nederland, Norge, Portugal, Spania, Storbritannia, Sverige og Tyskland. OSPAR dekker således alle oljeproduserende kyststater i Vest-Europa. EU og Sveits har også signert konvensjonen.

Konvensjonen tillater oljeprodusenter offshore å slippe ut borekaks med et innhold av olje på inntil 1 vektprosent, forutsatt at materialet har gjennomgått analyser som viser at det er biologisk nedbrytbart over et nærmere angitt tidsrom, og at det ikke inneholder stoffer som akkumuleres i næringskjeden.

Eksterne lenker
---------------

* OSPARs hjemmeside

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data)
 |
**Einar Karlsson** (født 1. september 1908 i Stockholm, død 17. februar 1980 i Stockholm) var en svensk bryter som deltok i de olympiske leker 1932 i Los Angeles og 1936 i Berlin. 

Karlsson vant en olympisk bronsemedalje i bryting under OL 1932 i Los Angeles. Han kom på tredjeplass i den nest letteste vektklassen, fjærvekt opp til 61,0 kg i fristil, bak finske Hermanni Pihlajamäki og Edgar Nemir fra USA. Det var sju vektklasser i både gresk-romersk- og fristil. Konkurransen i fristil ble avviklet 1. til 3. august 1932.

OL-medaljer
-----------

* 1932 USAs flagg Los Angeles - Bronse Bronse i bryting, fjærvekt fristil
* 1936 Tysklands flagg Berlin - Bronse Bronse i bryting, fjærvekt gresk-romersk

Eksterne lenker
---------------

* (en) Einar Karlsson – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Einar Karlsson – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (sv) Einar Karlsson – Sveriges olympiske komité Rediger på Wikidata

* (en) Einar Karlsson – FILA Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Geni
 |
**Grå bergmåler** (*Entephria caesiata*) er en sommerfugl i gruppen av de egentlige målere (Geometridae). Den er den eneste av artene i slekten bergmålere (*Entephria*) som er vanlig i Norge, der den forekommer over hele landet. Den kan ligne på de andre bergmåler-artene, men har i motsetning til desse nesten alltid et bredt, mørkere tverrbånd i forvingen. Den ligner også mye på bjørkemålere i slekten *Epirrita*, men den flyr tidligere på året enn disse og er ikke så knyttet til skog.

Utseende
--------

En middelsstor (vingespenn 28 – 33 mm), slank, grå måler. Begge kjønn har trådformede antenner. **Forvingen** er grå med flere smale, mørke tverrbånd. Midt i vingen er det et bredt tverrbånd som vanligvis er tydelig mørkere enn resten av vingen. Dette båndet har bølgete kanter og er omtrent dobbelt så bredt ved forkanten som ved bakkanten. Det midterste partiet ved vingens forkant er lysere og har en liten, avlang, mørk flekk. Forvingens ytterkant har ca. 6 par med små, svarte flekker. **Bakvingen** er skinnende silkeaktig hvit, med et tynt, grått tverrbånd. Larven er rosaaktig brun på ryggen med gulhvite, trekantede flekker, på sidene grønnlig.

Levevis
-------

Arten forekommer på heier, i myrlendt terreng og i åpen skog med rikelig blåbærlyng. Larvene lever først og fremst på blåbær (*Vaccinium myrtillus*), men kan også finnes på blokkebær, tyttebær og flere lyng-arter. De voksne målerne flyr i juli – august.

Utbredelse
----------

Arten finnes over det meste av Europa og videre østover gjennom Russland til Japan. I Norge er den vanlig over hele landet.

Referanser
----------

1. 1 2  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 17. juli 2020. Besøkt 17. juli 2020.

Litteratur
----------

* Aarvik, Leif, Berggren, Kai, Hansen, Lars Ove. 2000. *Norges Sommerfugler. Catalogus Lepidopterorum Norwegiae.* Norsk entomologisk forening. 192 sider. ISBN 82-995095-1-3
* Aarvik, Leif, Hansen, Lars Ove, Vladimir Kononenko. 2009. *Norges Sommerfugler. Håndbok over Norges dagsommerfugler og nattsvermere.* Norsk entomologisk forening, Naturhistorisk museum, Universitetet i Oslo. 432 sider. ISBN 978-82-996923-2-8

Eksterne lenker
---------------

* (en) *vanlig bergmåler* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *vanlig bergmåler* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *vanlig bergmåler* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *vanlig bergmåler* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *vanlig bergmåler* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *vanlig bergmåler* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Entephria caesiata* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata
* Nettsiden *Svenska Fjärilar*, med bildegalleri
* UK moths, *Entephria caesiata*
* www.nhm.uio.no/fakta/zoologi/insekter/norlep/ Norges sommerfugler – Et norskspråklig nettsted om norske sommerfugler.
* Bilde av larven, fra Kimmo's Lep site Arkivert 4. mars 2016 hos Wayback Machine.
**Helen Volk** (født 29. mars 1954), zimbabwisk landhockeyspiller som deltok i de olympiske leker 1980 i Moskva.

Volk ble olympisk mester i landhockey under Sommer-OL 1980 i Moskva. Hun var med på det zimbabwiske damelaget som vant landhockeyturneringen foran Sovjetunionen og Tsjekkoslovakia. Det var første gangen landhockey for damer var med på det olympiske programmet. På grunn av at mange land boikottet lekene i Moskva var Zimbabwe et av lagene som fikk erstatte de fem opprinnelige som ikke stilte i turneringen. Seks lag deltok og det ble spilt en enkeltserie der alle lagene møttes én gang. Zimbabwe vant tre kamper og to uavgjort, og med åtte poeng toppet de tabellen foran Tsjekkoslovakia med sju. Volk spilte to kamper i OL-turneringen.

OL-medaljer
-----------

* 1980 Sovjetunionens flagg Moskva - Gull **Gull** i landhockey, damer Zimbabwes flagg Zimbabwe

Referanser
----------

1. 1 2   web.archive.org[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Helen Volk – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Helen Volk – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata
**Office of the Secretary-General for Afghanistan and Pakistan** (**OSGAP**) var en politisk misjon utsendt i 1990 av FNs generalsekretær til Afghanistan og Pakistan for å bistå hjelpetiltak og støtte en politisk løsning på problemene i Afghanistan etter den afghansk-sovjetiske krig.

Misjonen etterfulgte United Nations Good Offices Mission in Afghanistan and Pakistan (UNGOMAP), som var i virksomhet etter Sovjetunionens tilbaketrekning fra Afghanistan i 1988 til mars 1990. FN etablerte United Nations Office for the Coordination of Humanitarian and Economic Assistance Programmes relating to Afghanistan (UNOCA) for å drive humanitært innsats i landet, et arbeid OSGAP støttet politisk. OSGAP var en politisk misjon, men hadde en avdeling av militærrådgivere. Arbeidet ble ledet av en personlig utsending for FNs generalsekretær. To hovedkontor ble etablert, det ene i Kabul i Afghanistan, det andre i Islamabad i Pakistan.

OSGAP var i virksomhet til 1995. Den ble etterfulgt av United Nations Special Mission for Afghanistan, UNSMA.

Referanser
----------

1. ↑  Details/Information for Canadian Forces (CF) Operation Office of the Secretary-General in Afghanistan and Pakistan, National Defence and the Canadian Forces.
2. ↑  The United Nations (UN) in Afghanistan, Chr. Michelsen Institute.
**Gösta Antenor Salén** (født 4. januar 1922, død februar 2002) var en svensk seiler som deltok i de olympiske leker 1948 i London.

Salén vant en olympisk bronsemedalje i seiling under Sommer-OL 1948 i London. Han var med på den svenske båten «Ali Baba II» som kom på tredjeplass i 6-meter R-klasse bak den amerikanske båten «Llanoria» og «Djinn» fra Argentina.

Seilingene ble avviklet utenfor Torquay i perioden 3. til 12. august 1948. Mannskapet på «Ali Baba II» besto av Tore Holm, Torsten Lord, Martin Hindorff, Carl Robert Ameln og Gösta Salén.

OL-medaljer
-----------

* 1948 Storbritannias flagg London – Bronse Bronse i seiling, 6 meter R-klasse Sveriges flagg Sverige

Referanser
----------

1. ↑   sports-reference.com, Sports-Reference.com olympisk utøver-ID sa/gosta-salen-1, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Gösta Salén – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Gösta Salén – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Gösta Salén – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

* (sv) Gösta Salén – Sveriges olympiske komité Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Scots College**, eller **Det pavelige Scots College** i Roma er et presteseminar for studenter for kommer fra skotske katolske bispedømmer.

Historie
--------

Kardinal Henry Benedict Maria Clement Stuart, hertugen av York på et maleri i Scots College
Scots College ble etablert av pave Klemens VIII 5. desember 1600, da det ble tildelt arealene til et tidligere hospits for skotter i Roma. Først var presteseminaret i et lite hus i gaten som i dag er kjent som Via del Tritone, over gaten for kirken Santa Maria di Costantinopol. I 1604 ble seminaret flyttet til Via Felice, som i dag har navnet Via delle Quattro Fontane hvor det var fram til 1962. Her står det en byste av kardinal Henry Benedict Maria Clement Stuart, hertugen av York, den siste fra Huset Stuart.

Fra 1615 til 1773 kom rektorene ved Scots College fra Jesuittordenen. Etter at Jesuittordenen ble opphevet av Klemens XIV, ble Scots College administrert av ulike italienske prester fram til 1800, da den skotske sekularpresten Paul MacPherson overtok som rektor, en rolle han skulle inneha i totalt 38 år.. Siden har alle de følgende rektorene komme fra skotske sekularprester.

Også William Canon Clapperton (1886-1969) tjenestegjorde i 38 som rektor, i årene 1922-1960. Etter at han gikk av som rektor, forble han i Roma og tjenestegjorde i Laterankirken og ble begravet på Scots Colleges område i gravlunden Campo Verano i Rome.

I 1962 flyttet seminaret til dagens lokaler på Via Cassia, rundt seks km utenfor byens sentrum. Den offisielle åpningen ble foretatt av pave Paul VI 18. november 1964.

Noen tidligere kjente elever
----------------------------

* Alexander Dunbar Winchester, (1625–1708) Apostolisk prefekt for Skottland
* Charles Erskine of Kellie, (1739-1811), kardinal og diplomat for Den hellige stol
* Frederick Rolfe (baron Corvo), (1860 - 1913) forfatter
* Adrian Fortescue, (1874 – 1923)
* Thomas Joseph Winning, (1925–2001) kardinal, erkebiskop av Glasgow (1974-2001)
* Mario Conti, (f. 1934) erkebiskop av Glasgow
* John Cunningham (f. 1938), biskop av Galloway
* Joseph Devine, (f. 1937) biskop av Motherwell
* Philip Tartaglia, (f. 1951) erkebiskop av Glasgow
* Stephen Robson, (f. 1951) biskop av Dunkeld
* John Keenan, (f. 1964), biskop av Paisley

Referanser
----------

1. ↑   «Roman Colleges». *Catholic Encyclopedia*. New York: Robert Appleton Company. 1913.
2. ↑  S. Maria di Costantinopoli
3. ↑  Scots College Rome. «History». Arkivert fra originalen 13. november 2014. Besøkt 8. september 2014.  «Arkivert kopi». Archived from the original on 13. november 2014. Besøkt 8. september 2014. CS1-vedlikehold: Uheldig URL (link)
4. ↑  Banca CARIPLO, Via delle Quattro Fontane, The Jacobite Heritage, besøkt 8. september 2014
5. 1 2  McCluskey, Raymond (2000). *The Scots College Rome 1600-2000*. Edinburgh: Birlinn Ltd. s. 169. ISBN 0 85976 524 5.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
**Hylla** er et lite småhusområde langs Enebakkveien på Vålerenga i Bydel Gamle Oslo i Oslo. Det ligger i skråningen fra Vålerenga kirke ned mot Kværnerbyen, inneklemt mellom jernbanesporene til Hovedbanen, Gardermobanen og Gjøvikbanen.

Hylla består av bolighus med adresser Enebakkveien 42 til 60. Enebakkveien gikk egentlig helt inntil husene, men den ble senere flyttet rett sør for begynnelsen på Hylla.

Enebakkveien 48 nevnes for første gang i 1874, da det ble solgt fra dødsboet til møllekjører Ove Johannesen til bakersvend Hans Johannesen og vognmann Erling Syversen. Foto: Kjetil Ree (2021) 
Området lå opprinnelig under Vålerengen Hovedgård, med Carl Stengaard som den første eieren som systematisk begynte å skille ut og feste bort byggetomter, fra ca. 1850. De fleste husene på Hylla er fra denne tiden, selv om mange ble ombygget i 1920- og 1930-årene. Husene er laftede og på halvannen etasje, og er typiske for periodens Vålerenga-bebyggelse. Bygningsmiljøet er regulert til bevaring etter plan- og bygningsloven, og husene står på byantikvarens gule liste. med orange farge.

* Oransje betyr vernet etter plan- og bygningsloven.

Brynsbakken fra Oslo sentralstasjon opp mot Bryn stasjon er av Bane Nor betegnet som en flaskehals for togtrafikken, og Bane NOR har siden 2018 ønsket å bruke Hylla-området til nye jernbanelinjer. Oslo bystyre vedtok i mars 2021 å gjennomføre Bane NORs planer, samt prøve å finne et sted hvor de verneverdige husene kan settes opp på nytt.

Vedtaket i bystyret ble påklaget av 77 klagere, i 79 klager. Klagen førte frem. Kommunens vedtak av 24.03.2021 i sak 66 ble opphevet av Statsfovalteren i Oslo-Viken. Saken ble send tilbake til kommunen for ny behandling.

Referanser
----------

1. ↑  Gro Arneberg (2015). «Enebakkveien – ikke alltid den strakeste veien» (PDF). *Mer gammelt enn nytt*. Vålerenga historielag. 18 (3): 3–7.
2. 1 2  *Vålerenga: treby i støpeskjeen : bevaring og fornyelse*. Foreningen til norske Fortidsminnesmerkers Bevaring, Selskabet for Oslo Byes Vel, Vålerengea Vel. 1982. s. 62-63. ISBN 8299081114.
3. ↑  «Enebakkveien». Oslo Byleksikon. Besøkt 2. april 2021.
4. ↑  «Verneverdig Oslo-historie må vike når jernbanen utvides»Betalt abonnement kreves. Aftenposten. 2. desember 2020. Besøkt 2. april 2021.
5. ↑  «Vil rive hus på Vålerenga». *Byplan Oslo*. Oslo kommune. 28. august 2018. Besøkt 2. april 2021.
6. ↑  «Ja til nye togspor ut av Oslo - åtte verneverdige hus må rives». NRK Oslo og Viken. 24. mars 2021. Besøkt 2. april 2021.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Hylla, Oslo – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
**«La Bamba»** er en meksikansk tradisjonell sang som blant annet er innspilt med humortrioen Prima Vera, opprinnelig utgitt 18. oktober 1982 på musikkalbumet *Ha ha he he ho! (De gærne har'e godt)*. Sangen ble innspilt 6.-11. september 1982 i Arne Bendiksens Studio. Musikerne på dette sporet var Geir Holmsen (bass), Marius Müller (gitar), Magne Lunde (trommer), Geir Langslet (synth), Tom Mathisen (akustiske gitarer).

Ritchie Valens ga den ut i spansk språkdrakt på B-siden til singlen Donna i 1958. Prima Veras versjon er på kvasi-spansk med først et tenor-aktig vers sunget av Jahn Teigen før Tom Mathisen tar over mikrofonen.

> Prima Vera live på Tilllasjpompa krematorium. Latinamerikanske dansker blir aldri det samme.
> 
> 
> Kommentar til «La Bamba» på albumomslaget.
> 
> 

Da trioen spilte på ABC-teatret våren 1983 og Stockholm høsten 1984, var «La Bamba» åpningslåt. 28. november 2001 spilte Prima Vera sammen for siste gang i Oslo Spektrum, og mot slutten av showet fremførte de en medley av «La Bamba» og «Twist and Shout» (sendt på TVN høsten 2006). Disse to sangene ligner veldig på hverandre i akkord-struktur.

En konsertversjon ble utgitt på *The Prima Vera Show* i juni 1999 og studioversjonen ble utgitt september 2000 på samlealbumet *Rest of the best vol 2,5*.

Referanser
----------

1. ↑  *Absolute Prima Vera* – cover informasjon
2. ↑  *Ha ha he he ho! (De gærne har'e godt)* – albumomslag informasjon
3. ↑  Stensland, Morten (2008). *Om Jahn Teigen*. Oslo: H. Aschehoug & Co ISBN 978-82-03-23412-5 s. 130
Komorenes beliggenhet mellom Afrika og Madagaskar
**Komorene** er ei øygruppe av vulkansk opprinnelse som ligger i den nordlige delen av Mosambikkanalen mellom det nordøstlige Madagaskar og det nordvestlige Mosambik. Tre av øyene i øygruppa utgjør staten Komorene, mens den fjerde tilhører Frankrike.

Naturgeografi
-------------

Vulkanen Karthala på Ngazidja eller Grande Comore
Parti av Maore eller Mayotte
Det er fire større, og en mengde mindre, øyer på Komorene. De viktigste øyene er Ngazidja eller Grande Comore (1148 km²), Ndzwani eller Anjouan (424 km²), Mwali eller Mohéli (290 km²) og Maore eller Mayotte (374 km²). Øyene har forskjellige navn på komorisk og fransk, den tidligere kolonimaktens språk. Øygruppa har oppstått ved et vulkansk varmepunkt i en prosess som tok til for nesten 8 millioner år siden. Maore (Mayotte) ble dannet for 7,7 millioner år siden og er den eldste og mest eroderte av øyene. Mwali (Mohéli) er 5 million år og Ndzwani (Anjouan) 3,9 millioner år gammel. Den yngste øya er Ngazidja (Grande Comore), som ble til for 10 000 år siden og som har en fortsatt aktiv vulkan, Karthala, på 2361 moh.

Klima
-----

Komorene ligger like sør for ekvator. Klimaet er tropisk. Årstida fra november til april er varm og fuktig. Temperaturen varierer typisk mellom 28 og 32 grader celsius. Fra mai til oktober er været typisk kaldere, mellom 24 og 27 grader celsius, og det er mindre nedbør.

Politisk geografi
-----------------

Politisk er øygruppa delt, der tre av øyene sammen utgjør den selvstendige staten Unionen Komorene, mens den fjerde øya, Mayotte, et fransk oversjøisk departement.

Referanser
----------

1. 1 2 3  «Comoros geography» Arkivert 4. januar 2014 hos Wayback Machine. ECDD Comoros Project.
2. ↑  «Comoros history» Arkivert 4. januar 2014 hos Wayback Machine.ECDD Comoros Project.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** GeoNames
 |
Bellotsundet er på nordsiden av *Boothian Peninsula* framhevet med oransje
**Bellotsundet** er et sund øst-vest mellom Somersetøya og Boothiahalvøya i Nunavut, Canada, og markerer grensen for det amerikanske kontinentets nordligste utstrekning. 

Lengden er 35 km. Fra vestenden varierer bredden fra 1 til 2 km de første 25 km, før det blir bredere. Nordsiden har en bratt kystlinje med høyder opp til 450 meter. Høydene på sørsiden når opp til 750 meter. Tidevannsstrømmer i sundet har vært målt til 8 knop av skiftende retning.

Sundet ble oppdaget i 1852 av William Kennedy, kaptein på ketchen «Prince Albert», mens han lette etter John Franklin, og gitt navn etter en av offiserene ombord Joseph René Bellot. Bellot døde i Artis ett år senere i en alder av 26 år. F.L. McClintock overvintret i sundet fra 1858 til 1859. Sundet ble første gang traversert med båt i 1937, da Scotty Gall på frakteskuta «Aklavik» seilte hele Nordvestpassasjen. Ved det østlige utløpet anla Hudson's Bay Company stasjonen *Fort Ross* i 1937, ubebodd siden 1948.

Referanser
----------

1. ↑  (en)Om kaptein Scotty Gall

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
El Pardo i Madrid
Interiør i aognekirken i El Pardo.
**El Pardo** er en *barrio* og en kongelig residens som tilhører kommunen Madrid (Spania), til hvilken det ble tilføyd i 1950, og et av åtte distrikter i Fuencarral-El Pardo.

Demografi
---------

Befolkningen på 3 657 innbyggere i 2008, består av slektninger til dem som har tjenestegjort på Palacio Real de El Pardo, ansatte ced *Patrimonio Nacional* og forskjellige militære grupper (især den kongelige vaktstyrke), og dessuten den del av befolkningen som utgjorde landbyen før Franco-tiden.[]

Befolkningens gjennomsnittsalder er ganske høy, på grunn av den svake økonomiske aktiviteten her, dets karakter av nesten utelukkende bosteder.[] Det er i praksis nær umulig å skape nye bosteder i det naturvernede området Monte de El Pardo, som har er blitt integrert i Parque Regional de la Cuenca Alta del Manzanares.

Geografi
--------

Samfunnet, til formen langt og smalt, strekker seg langs elven Manzanares og ligger seks kilometer fra nærmeste del av Madrid. Det er helt omgitt av Monte de El Pardo, som tidligere var et jaktreservat for kongene og nå er et naturvernsområde, innhegnet og bevoktet, og bestående fremst av en stor eikeskog på de lave høydene på begge sider av Manzanares.

Historie
--------

Historien om dette samfunn begynte i 1405 da kong Henrik III av Kastilla lot konstruere det første jaktslottet i midten av Monte de El Pardo. Denne første kongelige residens ble avløst av kong Karl Is palass i 1547. Det har deretter blitt utvidet, og senere nesten fullstendig restaurert av Karl III i 1772, under ledelse av den italienske arkitekt Francesco Sabatini. 

I El Pardo bodde i mange år maleren Goya i familien Postas tidligere hus, som lå inntil torget. Idag på stedet der den tidligere bygningen stod finnes et vertshus ved navn Marquesita. 

Kong Alfons XII av Spania døde i byen i 1885.

Eksterne lenker
---------------

* Información y galería fotográfica del conjunto monumental de El Pardo en la web oficial de Patrimonio Nacional

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** BNE
 |
**Structured Clinical Interview for DSM-IV Axis I Disorders** (**SCID-I**) er et diagnoseverktøy som blir benyttet for å skille mellom alvorlige mentale forstyrrelser (DSM-IV Akse I) og personlighetsforstyrrelser (Akse II). Det finnes mer en 700 publiserte studier hvor SCID har vært tatt i bruk som diagnoseverktøy. Store deler av denne litteraturen har vært oversatt fra engelsk til andre språk, deriblant dansk, fransk, tysk, gresk, hebraisk, italiensk, portugisisk, spansk, svensk, tyrkisk og zulu.

En SCID-I undersøkelse av en pasient tar mellom 1 og 2 timer, avhengig av kompleksiteten i den psykiatriske historien og pasientens evne til klart å beskrive utslagsgivende hendelser og tidligere symptomer. Den samme undersøkelsen på en ikke-psykiatrisk pasient tar 1/2 til 1 1/2 time. En SCID-II personlighetsundersøkelse tar mellom 1/2 og 1 time.

Verktøyet er utviklet for å bli administrert av en klinikk-lege eller opptrenet helsepersonell innenfor mentale lidelser, f.eks. en psykolog eller sosialarbeider. Ideelt sett burde dette være noen som har erfaring med å utføre ustrukturerte diagnostiske evalueringer basert på *open-ended questioning*. I forskningsøyemed har likevel enkelte ikke-kliniske forskningsassistenter, som har omfattende erfaring med dette studiet eller på annet vis utviser kompetanse, blitt opplært til å bruke SCID. Dess mindre klinisk erfaring og spesifikk utdannelse den poensielle intervjuer hadde, desto mer trening var påkrevet.
**Johan Koa** (født 5. januar 1867, død 13. juni 1940) var gårdbruker på gården Koa i Inderøy og ordfører i Røra kommune 1917–1934. Han representerte Venstre. Med 18 års tjeneste var han den lengstsittende ordføreren i Røra kommunes 55 årige historie. 

Johan Koa satt i det første kommunestyret for Røra, som ble konstituert i desember 1906, og han var varaordfører fra 1912. Han var også styremedlem i Inderøy Sparebank, og medlem av rådet for avisen *Inntrøndelagen*.

Faren Tørres Olsen (1814-1868) døde før Johan var fylt 2 år, og ved folketellingen i 1875 står Johan som eier av gården Koa. Moren Maren Johansdatter (1828-1910) giftet seg igjen med Tørres' bror Iver Olsen (1820-190?). Johan tok over drifta av gården i 1895. Han gikk på Statens Skogskole Steinkjer 1885–86.

Johan Koa var ugift og barnløs. Søsteren Tale var også ugift og var husbestyrer hos broren. Søsteren Berntine gifter seg med Elisæus Bragstad på Sandvollan. Hun ble mor til ordfører Sivert Bragstad, og svigerinne til folkehøgskolerektor og ordfører i Sparbu Johannes Bragstad, jurist og ordfører i Levanger Peder Martin Bragstad, fylkeslege Kristian Bragstad og elektroteknikkprofessor Ole Sivert Bragstad. Sivert overtok gården Koa.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  *Norges ordførere: 1929-1931*. Oslo: Hanche. 1931. s. 231.
2. ↑  Sakshaug, Ingvald (1973). *Inderøyboka. Ei bygdebok om Inderøy, Røra og Sandvollan. Bd. 1, d. 1*. Inderøy. s. 379.
3. ↑  «Johan Koa, minneord og gravferd». *Nord-Trøndelag & Inntrøndelagen*, 22.6.1940
4. ↑  «Proklama». *Nord-Trøndelag & Inntrøndelagen*, 13.7.1940
5. 1 2  *Norges bebyggelse : Nordlige seksjon Herredsbindet for Nord-Trøndelag Midtre del*. Oslo: Norsk faglitteratur. 1958. s. 174 og 195.
6. ↑  *Inderøy sparebank: 1864-1964*. [Inderøy]: [Sparebanken]. 1964. s. 35.
7. ↑  «Inntrøndelagen gjennem 40 aar». *Inntrøndelagen*, 15.10.1937
8. ↑  Folketeljing 1875 for 1729P Inderøy prestegjeld Koen; Digitalarkivet
9. 1 2  Skjeflo, P.O. (1838-1909) (1910). *Stamtavle over Skjeflo-slegten*. Sparbu: Paul Skjeflo. s. 40, 43.
10. ↑  *Statens skogskole Steinkjer: 50 år*. Steinkjer: Skolen. 1930. s. 51–52.
11. ↑  Folketelling 1910 for 1730 Røra herred Koa; Digitalarkivet
**Johan Leuthäuser Hirsch** (født 1843, død 1923) var en norsk landbruksskolebestyrer.

Johan Hirsch' vei i Oslo er oppkalt etter ham.

Familie
-------

Johan Hirsch var sønn av lege Patroclus Fredrik Vilhelm Jakob Hirsch (distriktslege på Vik) og Caroline Brenmehl. Gift 1871 g. m. Johanne Pedersdtr. Bolstad, Ringsaker. Han ble 21. desember 1905 gift med enkefru Thora Lundh. Hirsch bodde på gården vestre Lindstad i Stange i Hedmark fra 1883 til 1895 samtidig som han var bestyrer på Jønsberg landbruksskole. 

*Se Hirsch for mer om farsslekta*

Agronomi
--------

Johan Leuthäuser Hirsch vokste opp i Vik, Sogn og Fjordane. Han studerte landmålelære i Fjordane fra 1861, gikk på landbruksskole i Buskerud 1861–1863, og studerte ved Ås Høiere Landsbruksskole 1863–1865. Han arbeidet som lærer ved Mo jordbruksskule i Førde 1866–1869.

Kom til Jønsberg landbruksskole i Hedmark 1871 og bygde den opp til en mønsterskole, med en undervisningsplan som vart mønster for senere drift av landbruksskoler. Ble 1895 direktør for Landbrukshøgskolen på Ås, men gikk av i 1904 etter konflikter med landbruksministeren.

Senere var han bestyrer på Storhove landbruksskole ved Lillehammer. Gav i 1911 ut *Bondens Raadgiver* i fem bind. Som pensjonist spekulerte han i eiendom, var med på å kjøpe et herregods i Sverige, og flytta i 1914 dit som bestyrer fram til 1918. Siste årene av livet bodde han i Oslo og drev eiendomsspekulasjon.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4   nbl.snl.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Norsk biografisk leksikon, nbl.snl.no[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* NRK.no, Fylkesleksikon

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Historisk befolkningsregister **·** BIBSYS **·** VIAF
 |
**Globalskolen** gir nettbasert kompletterende grunnskoleopplæring i norsk, samfunnsfag og KRLE på første til tiende årstrinn. Globalskolen startet i 1998. I 2021 hadde skolen 1200 elever i mer enn 100 forskjellige land. Globalskolen AS er eid av Volda kommune, og hovedkontoret ligger i Volda. Skolen har 25 ansatte bosatt rundt i Norge. Globalskolen delfinansieres av offentlige midler til kompletterende undervisning.

Globalskolen er et undervisningstilbud i norsk, samfunnsfag og KRLE for elever i grunnskolealder bosatt i utlandet. Undervisningen skjer via Internett gjennom læringsplattformen Canvas og er ukeplanbasert. Tilbudet er skreddersydd for familier som ønsker å holde kontakten med Norge og norsk skole. Globalskolen gir undervisning med hovedvekt på lese- og 
skriveopplæring. Ordinære norske fagplaner ligger til grunn. 
Opplegget er godkjent av Utdanningsdirektoratet og kommer inn under ordningen for kompletterende undervisning. Tilbudet gjelder også for elever som har norsk som andrespråk. Elevene skal bruke 
minimum 90 minutter per uke på opplæringen i hvert semester – som er på 15 uker.

Eksterne lenker
---------------

* Globalskolen
**Louis Diercxsens** (født 28. september 1898, død 21. april 1992) var en belgisk landhockeyspiller som deltok i de olympiske leker 1920 i Antwerpen og 1928 i Amsterdam.

Diercxsens vant en olympisk bronsemedalje i landhockey under OL 1920 i Antwerpen. Han var med på det belgiske laget som kom på tredjeplass i landhockeyturneringen bak Storbritannia og Danmark. Fire lag deltok i turnering og det ble spilt en enkeltserie der alle lagene møtte hverandre en gang. Belgia vant første kampen mot Frankrike med 3-2 men tapte siden de to siste kampene, mot Storbritannia med 1-12 og mot Danmark med 2-5. Turneringen ble spilt i perioden 1. til 5. september 1920.

Åtte år senere, under sommer-OL 1928 i Amsterdam, kom det belgiske laget på fjerdeplass. Diercxsens spilte alle fem kampene og scoret fire mål.

OL-medaljer
-----------

* Belgia 1920 Belgias flagg Antwerpen - Bronse landhockey Belgias flagg Belgia

Eksterne lenker
---------------

* (en) Louis Diercxsens – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Louis Diercxsens – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Tadeusz Hoppe** (født 27. juni 1913 i Poslau i den del av Polen som da var del av Det tyske keiserrike, død 10. november 2003 i Odessa i Ukraina) var en katolsk prest tilhørende salesianerordenen. Han var prest i menigheten St. Peter i Odessa ved Svartehavet.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Tadeusz Hoppe var den yngste av ti barn av Wojciech og Marianna (født Szczodrowska). I 1933 gebynte han ved salesianernes novisiat i Czerwińsk nad Wisłą.

### Prest

Han ble presteviet 24. januar 1943 i Vilnius av erkebiskop Miečislovas Reinys. Han arbeidet så i sjelesorgen i menigheter i Rudniki, Soleczniki, Vilnius og Ławryszki.

I januar 1958 ble han etter eget ønske sendt til Odessa, der han frem til sin død tjente som pastor i menigheten St. Peter. I det meste av denne perioden forble han den eneste katolske prest i Odessa. Takket være hans innsats fikk den voksende katolske flokk der i 1991 returnert til seg den andre av byens katolske kirker, dedisert til Maria himmelopptakelse, som ble katedral der fa kirken ble reorganisert.[*klargjør*] Han fikk anerkjennelse for sitt arbeid for den polske diaspora fra kardinal Stefan Wyszyński, fra pave Paul VI og fra den polske president.

Litteratur
----------

* W. Żurek: *Jeńcy na wolności: Salezjanie na terenie byłego ZSRR po drugiej wojnie światowej*. Kraków: 1998. ISBN 83-86473-64-9.
* Andrzej Baczyński SDB: *Muzeum Ks. Prałata Tadeusza Hoppe w Odessie*.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Tadiini** er en artsfattig gruppe av biller som hører til gruppen snutebiller (Curculionoidea).. Artene finnes gjerne på fuktige steder.

Utseende
--------

Små til middelsstore, avlange snutebiller. Snuten er ganske lang og krum, og de knebøyde antennene sitter festet nær spissen. På farge er de oftest mørke, brunlige, gjerne med mønster dannet av lyse skjell. **Hodet** (bortsett fra snuten) er temmelig kort og bredt, med middelsstore, flate fasettøyne. Snuten er vanligvis lengre enn hodet og brystskjoldet til sammen. Antennenes første ledd (skaftet) er gjerne omtrent like langt som resten av antennen. **Brystskjoldet** (pronotum) er omtrent så langt som bredt, med rundede sider. Oversiden er kraftig punktert og har ofte et mønster av lyse skjell. **Dekkvingene** er bredere enn brystskjoldet, med markerte skuldre, parallellsidige i de fremre tre fjerdedelene, tilspisset bakerst. De har tydelige punktrekker og vanligvis et mønster av lyse skjell som noen ganger dekker det meste av overflaten. **Beina** er middels lange og ganske kraftige. Lårene er fortykkede, vanligvis uten tenner på undersiden. Framleggene (*protibiae*) ender i en kraftig, innoverrettet pigg. Føttene er fem-leddete, men det fjerde leddet er svært lite (*pseudotetramere* føtter). Det tredje leddet er tolappet, og det ytterste leddet tynt og sigdformet.

Levevis
-------

Som de fleste snutebiller er de planteetere.

Utbredelse
----------

Gruppen lever i Sørøst-Asia og Australia.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
	+ Underordenen Polyphaga Emery, 1886
		- Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
			* Overfamilien snutebiller, Curculionoidea Latreille, 1802
				+ Familien snutebiller, Curculionidae Schönherr, 1825
					- Underfamilien Erirhininae Schönherr, 1825
						* Stammen **Tadiini** Zimmermann, 1993
							+ Slekten *Tadius* Pascoe, 1885
								- *Tadius australiae* Lea, 1929
								- *Tadius barbatulus* Lea, 1929
								- *Tadius barbatus* Lea, 1928
								- *Tadius erirhinoides* Pascoe, 1885
								- *Tadius laticollis* Faust, 1898

Referanser
----------

1. ↑  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 16. oktober 2020. Besøkt 16. oktober 2020.
2. ↑  «Artsdatabankens navneopplysninger med artstre». Artsdatabanken. 16. oktober 2020. Besøkt 16. oktober 2020.

Eksterne lenker
---------------

* Atlas of Living Australia - *Aonychus*
* *Tadiini* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**Abbas III** (persisk: شاه عباس سوم, født 1731 eller mer sannsynlig januar 1732, død 1740 i Sabzevar) var nominell shah av Iran; han ble drept som barn.

Biografi
--------

Han var sønn av Tamasp II tilhørende det safavidiske dynasti. Etter at faren var blitt styrtet av Nadir Khan, ble den nyfødte Abbas gjort til nominell shah av Persia den 7. september 1732. Årene 1732-1736 var han offisielt Persias shah. 

Abbas ble styrtet i mars 1736, og Nadir Khan kronet seg selv som Nadir Shah. Dette markerte slutten på det safavidiske dynasti. Abbas ble sendt i fengsel sammen med sin far i Sabzevar i Khorasan.

I 1738 reiste Nadir Shah avsted til Afghanistan og India, og lot sin sønn Reza Qoli Mirza ta seg av styret der hjemme. Etter å ha hørt rykter om sin fars bortgang, forberedte Reza seg på å overta tronen. Mohammed Hosein Khan Qajar, som hadde som oppgave å bevokte Abbas og hans far, advarte Reza at innvånerne i Sabzevar kunne tenkes å stelle i stand et oppfør for å befri Tamasp II dersom de fikk vite at Badir var død. Reza gav aå Mohammed Hosein ordre om å avrette Tahmasp og hans sønner for å forhindre dette. Dette skjedde så, kildene peker mot mai eller juni 1739, eller muligens så sent som i 1740.

Referanser
----------

1. ↑   Gemeinsame Normdatei, GND-ID 1013522567, besøkt 14. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* *Sword of Persia: Nader Shah, from tribal warrior to conquering tyrant* **(eng)**. London: I.B. Tauris. 2006. ISBN 1-85043-706-8.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** GND
 |
**Spring Airlines** (forenklet kinesisk: 春秋航空公司, pinyin: *Chūnqīu Hángkōng Gōngsī*, «Vår- og høst-flyselskapet», kortform: 春航) er et billigflyselskap i Folkerepublikken Kina med sete i Shanghai og hjemmebase på Shanghai Hongqiao internasjonale lufthavn. Det ble grunnlagt i 2004 og er Kinas første lavkostflyselskap. 

Flyvningene begynte i juli 2005 med ruter mellom Shanghai til Yantai, og mellom Shanghai og Guilin. 

Flyselskapets fulle navn på kinesisk henspiller på Vår- og høstannalenes tid, en viktig epoke i tidlig kinesisk historie.

Flåte
-----

Pr. 4. august 2010 omfattet Spring Airlines flåte følgende fly:

| Flytype | Antall | Ordre |
| --- | --- | --- |
| Airbus A320-214 | 21 | 0 |
| **Totalt:** | **21** | **0** |
|

Referanser
----------

1. ↑  Planespotters.net - Spring Airlines - Details and Fleet History (Besøkt 10. august 2010)

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Spring Airlines – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
Det tyske tilbaketoget i vinteren 1944. Sturmbocklinjen ligger i finskekilen i nærheten av Lyngen
**Sturmbocklinjen** var en tysk forsvarslinje i Nord-Finland. Flankesikringen til Sturmbuck-Stellung gikk nordover inn i Norge, der det ble etablert forsvarsstillinger blant annet ved Joppevárri i Kautokeino, hensikten var å unngå omgåelse av Sturmbocklinjen gjennom Norge. 

Anlegget i nærheten av Järämä ( Kilpisjärvi) besto av grøfter, MG og PAK stillinger med observasjonsposter. Stillingene ble utbygd i 1942 av pionerene fra den tyske hæren, ingeniører fra organisasjonen Todt og sovjetiske krigsfanger. Totalt var 3000 menn med på byggingen av forsvarslinjen. Sturmbocklinjen tjente som beskyttelse av havner i det okkuperte Norge.

Sturmbock stilling fra sør-øst
I oktober 1944 var linjen forsvart av 7. Gebirgsjäger-divisjonen med omtrent 12 000 soldater i forbindelse med den finsk-tysk Lapplandskrigen. Etter tilbaketoget av tyske tropper fra Nord-Norge og Petsamo ble Sturmbockposisjonen forlatt i begynnelsen av januar 1945 uten kamp.

Anlegget har blitt restaurert i en lengde på 1200 meter. Det ligger i Järämä museum med kopier av ulike trehytter, skyttergraver og en artilleri-posisjon med en tysk 75-mm anti-tank kanon.
Denne artikkelen omhandler den litterære bevegelsen.  For det finske heavy metal-bandet, se Sturm und Drang (band).
Den yngre Goethe
**Sturm und Drang** (fra tysk) var en tysk romantisk litterær ungdomsbevegelse på slutten av 1700-tallet. Den var oppkalt etter skuespillet *Sturm und Drang*, skrevet av Friedrich Maximilian Klinger og urfremført av Seylersche Schauspiel-Gesellschaft i 1777 i Leipzig. Seyler-kompaniet hadde en viktig rolle i å fremme og popularisere Sturm und Drang-epokens dramatikere.

Perioden regnes vanligvis fra 1767 til 1785. Litterære verker innen denne perioden inneholder ofte mye ytre handling og sterke emosjoner, og verkene handlet ofte om enkeltmenneskers opprør og reaksjoner mot samfunnsmessige urettferdigheter.

Den mest kjente representanten for bevegelsen er den yngre Goethe og hans roman *Die Leiden des jungen Werthers* fra 1774.

Andre viktige verker:

Johann Wolfgang von Goethe

* Zum Schakespears-Tag (1771)
* Sesenheimer Lieder (1771)
* Götz von Berlichingen (1773)
* Prometheus (1773, ny utgave 1777)
* Ganymed (1774)

Friedrich Schiller

* Die Räuber (1781)
* Kabale und Liebe (1784)

Jakob Michael Reinhold Lenz

* Der Hofmeister (1774)
* Die Soldaten (1776)

Johann Heinrich Voss

* Tysk gjendiktning av Homers Iliaden og Odysseen

Christoph Heinrich Hölty

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Gyldendals Teaterleksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Encyclopædia Universalis **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC **·** BNE
 |
I jakten på en ny bil, velger spilleren dør 1. Programlederen åpner deretter dør 3, som avslører en geit, og tilbyr spilleren å velge dør 2 i stedet for dør 1. Bør spilleren ombestemme seg?**Monty Hall-problemet** er et matematisk problem som bygger på sannsynligheter. Det er basert på et amerikansk TV-show, «Let's make a deal», som ledes av Monty Hall. Det ble berømt etter at Marilyn vos Savant skrev om det i sin spalte i Parade Magazine i 1990.

Problemet
---------

Under et TV-show får en deltager valget mellom tre dører. Bak en av dørene er det en bil, mens det bak de to andre er en geit. Deltageren velger først en dør. Programlederen, som vet bak hvilken dør bilen befinner seg, åpner så en av de andre dørene, som han vet det står en geit bak. Deltageren får så valget om han ønsker å bytte dør eller beholde den han allerede har valgt. Spørsmålet er om det lønner seg å bytte.

Løsningen
---------

Sannsynligheten for at deltageren valgte riktig dør til å begynne med er 1/3, og i det tilfellet vil han tape hvis han bytter dør. Sannsynligheten for at han ikke valgte riktig dør i første omgang er 2/3, og i det tilfellet vil han vinne hvis han bytter dør. Det lønner seg derfor for deltageren å bytte, siden han da har 2/3 sjanse for å vinne bilen.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 1. |  | *Programlederen avsløreren av geitene* |  |
|  | Spilleren velger bilen |  | Å ombestemme seg fører til tap. |
| 2. |  | *Programlederenavslører geit B* |  |
|  | Spilleren velger geit A |  | Å ombestemme seg fører til gevinst. |
| 3. |  | *Programlederenavslører geit A* |  |
|  | Spilleren velger geit B |  | Å ombestemme seg fører til gevinst. |

 |
| Det er ved spillets start like stor sannsynlighet (1/3) for at spilleren velger bilen, geit A eller geit B.Å ombestemme seg medfører gevinst i 2/3 av tilfellene. |

Bakgrunn
--------

Etter at Marilyn vos Savant skrev om problemet i 1990, og presenterte den riktige løsningen, fikk hun tusenvis av brev fra lesere, deriblant flere hundre matematikkprofessorer, som mente at løsningen hennes var gal, og at det riktige svaret er at deltageren vinner bilen med sannsynlighet ½ uansett om han bytter eller lar være. Noe av grunnen til kontroversen var at problemet, som det var presentert i vos Savants spalte, kunne forstås på den måten at programlederen *ikke* vet hvor bilen befinner seg,[] og at han derfor velger å åpne en dør tilfeldig. I dette tilfellet øker ikke deltagerens sannsynlighet for å vinne dersom han velger å bytte dør. 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MathWorld
 |
Hylestad kirke  
Foto:Helge Haugland
**Hylestad** er ei bygd og en tidligere kommune i Setesdal i Aust-Agder fylke. Bygda inngår nå i Valle kommune. 

Opprinnelig (fra 1837) var Hylestad del av Valle formannskapsdistrikt. Hylestad ble skilt ut fra Valle som egen kommune 1. juli 1915 og hadde da 658 innbyggere. 1. januar 1962 ble Hylestad og Valle kommuner slått sammen til dagens Valle kommune. Ved sammenslåingen hadde Hylestad 662 innbyggere.

Hylestad var eget sogn i Valle prestegjeld, men er nå slått sammen med Valle sogn til Valle og Hylestad sogn i Valle og Hylestad kyrkjelege fellesråd, som ligger i Otredal prosti i Agder og Telemark bispedømme. Prestegjeldene i Norge ble avviklet på begynnelsen av 2000-tallet. Hylestad kirke er menighetskirke i Hylestad og ble reist i 1838, da den lafta gamlekirka fra 1660-årene ble revet. Før dette sto det ei stavkirke på plassen, Hylestad stavkirke, men den ble revet i 1664 og bare portalene er delvis bevarte. Kirkestedet nevnes i regnskaper fra 1327, men man man tror at stavkirken ble reist der alt omkring år 1175. Hylestadportalene fra gamlekirka har motiv fra sagnet om Sigurd Fåvnesbane og blir i dag utstilt ved Kulturhistorisk museum i Oslo. Kopier finnes i våpenhuset i dagens Hylestad kirke. Utsnitt fra hylestadportalen har blitt brukt som motiv på norske 50-kroneseddel.

Se også
-------

* Liste over ordførere i Hylestad

Eksterne lenker
---------------

* (no) Hylestad kommune på Arkivportalen

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Palawan stinkgrevling** (*Mydaus marchei*) er et lite grevlinglignende stinkdyr, som også er kjent under en rekke lokale navn, herunder også som **filippinsk stinkgrevling**. Dyret er imidlertid ikke spesielt nært beslektet med grevlingen, som dessuten også hører hjemme i en helt annen familiegruppe.

Beskrivelse
-----------

Palawan stinkgrevling har en grevlinglignende kroppsbygning, men er mye mindre. Kroppen blir omkring 32–46 cm lang og halen kun cirka 1,5–4,5 cm. Arten veier typisk 0,85–2,5 kg. Pelsen har en grov og stri struktur. Fargen er sort eller mørk brun på oversiden og lysere brun i buken, snuten og labbene. På ryggen og hodet er pelsen ispedd spredt hvit behåring. Halen har ikke busket behåring hos denne arten. Snutepartiet er forlenget. Pelsen er noe lenger enn hos Sunda stinkgrevlingen (*M. javanensis*).

Som navnet tilsier har arten duftkjertler i analåpningen, som den kan bruke til å spraye ut et illeluktende stoff med.

Utbredelse
----------

Palawan stinkgrevlingen er relativt tallrik og finnes naturlig på øya Palawan i Filippinene, herunder også på de mindre naboøyene Busuanga og Calauit.

Referanser
----------

1. ↑  Tabaranza, B. Ruedas L. Widmann, P. & Esselstyn, J. 2008. Mydaus marchei. The IUCN Red List of Threatened Species. Version 2014.2, Besøkt 2014-09-10
2. 1 2 3  Yeen Ten Hwang and Serge Larivière. 2004. *Mydaus marchei*. MAMMALIAN SPECIES No. 757, p|). 1—3, 3 figs. American Society of Mammalogists. Besøkt 2014-09-10

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Palawan stinkgrevling* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Palawan stinkgrevling* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Palawan stinkgrevling* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Palawan stinkgrevling* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Mydaus marchei* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Mydaus marchei* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Sørlandet sykehus Kristiansand** ligger i Kristiansand i Vest-Agder, og er et av de tre hovedsykehusene innenfor Sørlandet sykehus HF. Det er regionssykehus for Agder-fylkene. Det het tidligere **Kristiansand sentralsykehus** og lå i Tordenskjoldsgate i Kvadraturen (sentrum), i lokaler som siden ble overtatt av Høyskolen i Agder. Dagens sykehus ble reist på 1980-tallet som **Vest-Agder Sentralsykehus**, ved det gamle Eg sykehus på Eg, 2 km nord for sentrum. Sykehusområdet avgrenses av Torridalselva i øst , Baneheia i vest og Bymarka i nord.

Sykehuset har moderne lokaler og er sentralisert geografisk med fullverdig klinisk og behandlingsmessig tilbud. Det finnes fødeklinikk, psykiatrisk døgnbehandling, rusomsorg og avhengighetsbehandling, og ambulansestasjon og helikopterlandingsplass på Eg. Klinikk for psykisk helse – psykiatri og avhengighetsbehandling har døgnpsykiatrisk behandling for voksne i Kristiansand og Arendal.

Ved Sørlandet sykehus Kristiansand finnes også en rekke administrasjons- og driftsstøttetjenester for Sørlandet sykehus HF, samt forsknings- og utviklingsenheten ved helseforetaket.

Eksterne lenker
---------------

* Sørlandet sykehus HF, hjemmeside Arkivert 27. august 2014 hos Wayback Machine.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** ISNI
 |
Monté en travbane i Vincennes utenfor Paris, Frankrike
**Monté**, også kalt **travritt**, er travløp der hesten går med rytter istedenfor vogn og kusk.

Monté-sporten kommer fra Frankrike, hvor det har vært en stor sport i lang tid og likestilt med travkjøringen.

Varmblodshestene kan gå monté fra de er fire til tolv år og kaldblodshestene kan gå monté fra de er 5 til 15 år.

Norge
-----

I Norge ble monté introdusert som et alternativ til vanlig travkjøring for å øke rekrutteringen til sporten og for å gi utøverne et mer variert tilbud. De første lisenskursene i monté ble holdt i 1999/2000. Man kan ta lisens fra man er 16 år.

Det arrangeres NM for montéryttere på Drammen Travbane hvert år. Landets 7 beste ryttere, samt en rytter fra hver av de fire utkantbanene: Harstad Travpark, Bergen Travpark, Forus Travbane og Leangen Travbane og regjerende Norges Mester er invitert til å delta.

### Norske montéstorløp

* Biri All-round
* Rappfots Æresløp
* Forusbanens Montéløp
* OGP montéløpene

### Kjente montéhester

* Hot Tub
* Queen Of My Heart

### Kjente montéryttere

* Liv Pedersen
* Malin Berås
* Madelen Berås
* Siv Emilie Løvvold
* Johanne Ulrica Øveraasen

Se også
-------

* Trav
* Travhest
* Hestesport
* Det Norske Travselskap
* Norsk rikstoto

Eksterne lenker
---------------

* Travritt.no
Sørlaguna, midt på kartet.
**Sørlaguna** er en ferskvannslagune som ligger noe over havnivå på eidet som forbinder Nord-Jan og Sør-Jan midt på Jan Mayen. Den ligger mellom Lagunevågen, en strandslette ut mot Rekvedbukta på sørsiden, og de lave fjellene ut mot Grønlandshavet på nordsiden. 

Sørlaguna kan om våren strekke seg i en lengde av 8,5 kilometer med på det meste mens den tørker mer eller mindre inn i løpet av sommeren. Dybde varierer på mellom 30 og 60 centimeter. Jan Mayensfield ligger i sørvestenden og det går en vei fra Olonkinbyen til Jan Mayen radio langs nordsiden.

Det er antatt at lagunen er dannet i nyere tid ettersom den ikke er inntegnet på noen av de gamle nederlandske kartene over Jan Mayen.

Se også
-------

* Nordlaguna

Referanser
----------

1. 1 2  Norges Svalbard- og Ishavsundersøkelser, *Jan Mayen: en oversikt over øens natur, historie og betydning*. Brøgger forlag, Oslo 1929.
2. ↑  *Den Norske los. 7 (1990): Farvannsbeskrivelse Svalbard og Jan Mayen*. Norges sjøkartverk, Stavanger 1990. Side 409. ISBN 8290653069

Eksterne lenker
---------------

* Sørlaguna *Stadnamn i norske polarområde*, Norsk polarinstitutt