**Canfranc internasjonale jernbanestasjon** (spansk: *Estación international de Canfranc*, fransk *Gare internationale de Canfranc*) er Europas nest største jernbanestasjon (målt etter størrelsen på bygningene). Dette er spesielt bemerkelsesverdig med tanke på at byen i nærheten, Canfranc, bare har 500 innbyggere. Den ble åpnet i 1928 av Alfonso XIII.

Grunnen til at stasjonen er så stor, samtidig som den ligger i et område med forholdsvis få beboere, er at den var grensestasjon mellom Frankrike og Spania. Det er sporbrudd mellom Spania (1668mm) og Frankrike (1435mm), og dermed måtte gods og passasjerer bytte tog for å komme videre. Dette gjorde det nødvendig med en stor jernbanestasjon.

Stasjonen var opprinnelig eid av Frankrike og Spania i fellesskap. Senere ble eierskapet overdratt til regionregjeringen i Aragon. Stasjonen ligger på spansk side av grensen, mens en av perrongene anses som fransk territorium. Etter at Aragon kjøpte stasjonen har omtrent 100.000 spanske turister besøkt stasjonen årlig. Turistene kommer blant for å besøke vintersportstedene Astun og Candanchú. I 2017 ble det meldt at Aragon vurderte å pusse opp stasjonsbygget og kostnaden ved oppussing ble anslått til 200 millioner euro.

Under den spanske borgerkrigen ga Franco ordre om stenge tunnelen på spansk side for å hindre at republikanerne smuglet inn våpen.

Under andre verdenskrig var Canfranc en vanlig fluktrute fra Vichy-Frankrike til Spania og videre til Portugal. Flere tusen jøder, blant andre Max Ernst og Marc Chagall, flyktet via Canfranc til Lisboa i det nøytrale Portugal. Stasjonen ble brukt av den franske motstandsbevegelsen og spioner. Tyske styrker tok kontroll over Canfranc i 1942. Den spanske regjeringen sendte wolfram til Tyskland via stasjonen og fikk bomber og granater i bytte.

Inngangshallen i 2013. Foto: Turol Jones

Fransk trafikk
--------------

Etter ei broulykke i 1970 bestemte SNCF (de franske statsbaner) seg for å stenge en del av den franske linja og heller sette opp busser. Dermed kom det ikke noen flere tog fra den franske sida til Canfranc internasjonale jernbanestasjon. Dette har ført til at denne perrongen til dels har grodd igjen. Imidlertid er det lokale krefter som kjemper for å åpne jernbanestrekningen igjen , og SNCF jobber nå (2021) med å pusse opp en del av sporlegemet fram til Bedous. 

Den franske sida av togstasjonen i 1994. Her har intet tog kommet siden 1970. Foto: Jean-Pierre Bazard

Spansk trafikk
--------------

Det går fortsatt tog mellom Canfranc og Zaragoza to ganger daglig.

Referanser
----------

1. ↑  (fr) Desmichel, Pascal. « La gare monumentale de Canfranc à l’épreuve des temps. Grandeur et décadence d’un patrimoine ferroviaire de la montagne aragonaise (Espagne) », Cybergeo : European Journal of Geography [På nett], Aménagement, Urbanisme, document 420, lagt ut den 14. mai 2008. URL :  ; DOI : 10.4000/cybergeo.18342 Lest 14. november 2015
2. 1 2 3  «Is Europe's ghostliest train station about to rise again?». *BBC News* **(engelsk)**. 30. september 2017. Besøkt 5. juli 2021.
3. 1 2  Enano, Virginia López (9. februar 2018). «The Spanish train station that became a hub for Nazis, gold and spies». *EL PAÍS* **(engelsk)**. Besøkt 5. juli 2021.
4. 1 2  CNN, By Francesca Street. «Canfranc Station: New life for grand European ruin?». *CNN* **(engelsk)**. Besøkt 5. juli 2021.
5. ↑  *Fakta om Spania*. Oslo: Den Spanske Ambassade, Turistavdelingen. 1993.
6. ↑  (fr) CRELOC - Les avantages économiques
du Canfranc. creloc.intermodalite.com. Lest 14. november 2015

Eksterne lenker
---------------

* (en) Canfranc train station – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND
 |