recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Short 360** (også **SD3-60**) er et kort-distansefly bygget av Short Brothers. Short 360 har plass til 36-39 passasjerer og ble introdusert i 1981. Det er en forstørret utgave av Short 330.

Utvikling
---------

Short 360 er en 36-seters utvikling av 30-33 seters Short 330. I en fortettet utgave kan den romme 39 passasjerer. De to Short-flyene er i stor grad identiske og svært like når det gjelder mål og størrelse. Den mest synlig forskjell er at 360 har enkelt sideror, mot dobbelt sideror på 330. Short 360 har et 91 cm forlenget skrog som gir rom for to seterader mer, noe som gir plass til ytterligere seks passasjerer. 360's vingespenn er noe lenger. Det er utstyrt med to Pratt & Whitney PT6A-65Rs. Turboprop motorer. Flyet ble typegodkjent 3. september 1981.

Operativ historie
-----------------

Cabin interiør av Manx Airlines Short 360 som viser den kasse-lignende utformingog 2+1 setearrangement.
Bygget på erfaringer med forgjengeren ble dette flyet populært hos regionale flyselskaper. Istand til å operere fra 1 400 m lange rullebaner – åpnet det opp for hundrevis av nye flyplasser. Med sin marsjfart på om lag 400 km/t,og en marsjhøyde, 3 048 m. var 360 ikke den raskeste turboprop i markedet, men den hadde mer en nok ytelse til en akseptabel pris. Dette kombinert med enkelt vedlikehold bidro til dets popularitet. Produksjonen opphørte i 1991 etter at 165 fly var bygget.

Spesifikasjoner (360-100)
-------------------------

* Besetning= Tre (To flyvere og en kabinbesetning)
* Kapasitet= 36-39 passasjerer
* Lengde= 18,60 m
* Vingespenn= 22.78 m
* Høyde=
* Vingeflatet= 42.1 m²
* Vekt uten last= 6 440 kg
* Vekt med last=
* Max takeoff vekt= 10 387 kg
* Motorer= 2 x Pratt & Whitney Canada PT6A-45-R, turboprop.
* Ytelse= 1,376 hp
* Toppfart= 470 km/t
* Marsjfart= 409 km/t
* Rekkevidde= 1 315 km
* Marsjhøyde= 6,400 m
* Stigeevne= 60 m/s

Eksterne lenker
---------------

* Short 360 page on Airliners.net
* Mer om flyet
**Sydspissen fangeleir** (tysk:*Polizeihäftlingslager Südspitze*) var en fangeleir som den tyske okkupasjonsmakten drev lengst sør på Tromsøya under andre verdenskrig. Fra 1941 til november 1942 var leiren interneringsleir for norske fanger. De norske jødene som bodde nordpå ble, med god hjelp av norsk politi, fengslet allerede i juni 1941. Alle Tromsøs jøder, med ett unntak, ble myrdet i Auschwitz. Fra Sydspissen arbeidet de jødiske fangene bl.a. med veiarbeid i Tromsø og andre steder i Troms.

Deretter var leiren fangeleir for sovjetiske krigsfanger. 

Etter frigjøringen i 1945 ble leiren brukt som fengsel for fanger i det norske landssvikoppgjøret.

Området der fangeleiren lå er i dag del av et fredelig turområde, og kun et fåtall er kjent med krigens fangeleirhendelser. Tromsø kommune planlegger å sette opp en minneplate over byens jøder, med kart og informasjon.

Referanser
----------

1. 1 2   Kjell Arman Smiths leserinnnlegg i *Aftenposten* 27. oktober 2022.
2. ↑  Kjell Fjørtoft (1997). *Oppgjøret som ikke tok slutt*. Gyldendal. s. 166–174. ISBN 8205244936.

Litteratur
----------

* Leo Eitinger (1995). *Krigsskader og senvirkninger*. Rikstrygdeverket. s. 176–177. ISBN 8255104119.
* Nils A. Ytreberg (1971). *Tromsø bys historie*. Tromsø: Peder Norbye. s. 609–616.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Short Empire S. 23** var en passasjer-flybåt for 1930- og 1940-tallet som fløy mellom England og de britiske kolonier i Afrika, Asia og Australia. Det var produsert hos Short Brothers og var forløperen til Short Sunderland.

Konstruksjon og utvikling
-------------------------

Opprinnelsen til Empire flybåter lå i et krav fra Det britiske flyministerium som spesifiserte behovet for et passasjer- og postfly som skulle være forbindelsen til koloniene, spesielt Australia.

Short Empire ble offisielt kjent som «C-class», og hvert fly fikk navn som begynte med bokstaven C. Første flyet, G-ADHL *Canopus* ble ferdigstilt fra fabrikken i juni 1936 og sjøsatt 3 juli. I alt ble 42 Empire bygget, alle ved Shorts fabrikk i Rochester.

Tre av datidens største flyselskaper opererte Short Empire: Imperial Airways (og dets etterfølger; BOAC), Qantas og TEAL.

Den første serien av Short Empires, **S.23** kunne frakte 17 passasjerer og to tonn last med 5 manns bersetning og holde en maksimalfart på 320 km/t.

Short Empire var konstruert for å operere på Imperial Airways ruter til Sør-Afrika, Australia og Afrika, hvor ingen strekning var lenger enn 750 km. Etter at alle planer var klare og byggingen igangsatt kom det signaler fra USA at det var ønskelig at flyet kunne settes inn i den rute over Atlanterhavet som var planlagt, men da rekkevidden for S.23 var mindre enn tilsvarende amerikanske fly Sikorsky "Clipper" som var planlagt for atlanterhavsruten måtte flyene modifiseres.

Siden Empire ikke hadde lang nok rekkevidde ble to flybåter; (*Caledonia* og *Cambria*) spesielt utrustet for langdistanse og ekstra brenstofftanker installert. Den første transatlantiske prøveflyvning ble utført den 5. juli 1937 fra Foynes, Irland samtidig med at et Pan Am Sikorsky S-42 fløy fra New York via Newfoundland og Labrador. Flyvningen over Atlanterhavet tok henholdsvis 15 og 12 timer.

Flyene i bruk
-------------

Frem til andre verdenskrig gikk flyene i regelmessige ruter til de britiske kolonier og over atlanterhavet. Under andre verdenskrig ble ruten fra De britiske øyer til Australia stoppet og en ny rute ble etablert fra Sydney til Durban via Kairo. Denne ble stoppet etter at Singapore falt, men satt igang igjen etter at japanske tropper ble kastet ut fra Burma og Malaysia.

Felttoget i Norge i 1940
------------------------

I forbindelse med de britiske operasjonene i Bodøområdet i månedsskiftet april-mai 1940 var to Empire leid inn av det britiske forsvaret for å transportere britisk personell til Bodø i forbindelse med planer om å anlegge en flyplass i området. I løpet av 5 og 6. mai i ble flyene bombet av tyske fly og totalt ødelagt.

Referanser
----------

1. ↑  Parelius, Nils (1990). *Krigsdagene i Bodø 9. april-20. mai 1940*. Bødø: Krigshist. Gruppe.

Eksterne lenker
---------------

* T.E.A.L. Airline
* Century of Flight entry

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** LCCN
 |
En **snittmodell** er en forklarende modell hvor deler av det ytre er fjernet eller skåret bort slik at den indre virkemåten kommer lettere til syne. Snittmodeller brukes blant annet til utdanning og demonstrasjon, og kan for eksempel vise virkemåten til motorer, pumper, etc.

Selv etter at 3D-modellering og dataassistert konstruksjon har blitt mer vanlig brukes fortsatt snittmodeller til å vise frem produkter, ettersom man da får se hvordan produktet fremstår og virker i virkeligheten med faktiske deler og komponenter.

Galleri
-------

* Snittmodell av en differensialbrems produsert av ZFSnittmodell av en differensialbrems produsert av ZF
* Snittmodell av en Audi R8 4.2 V8 quattro coupeSnittmodell av en Audi R8 4.2 V8 quattro coupe
* Snittmodell av en Porsche 986 BoxsterSnittmodell av en Porsche 986 Boxster
* Snittmodell av en Porsche 971 Panamera ZF-girkasseSnittmodell av en Porsche 971 Panamera ZF-girkasse
* Snittmodell av en Fiat 1581 cm3-motorSnittmodell av en Fiat 1581 cm3-motor

Se også
-------

* Tverrsnitt
* Snittegning
* Sprengskisse

Referanser
----------

1. ↑  Nadeau, Jean-Pierre; Fischer, Xavier (23. april 2011). *Research in Interactive Design (Vol. 3): Virtual, Interactive and Integrated Product Design and Manufacturing for Industrial Innovation* **(engelsk)**. Springer Science & Business Media. ISBN 978-2-8178-0169-8.
**«Homer's Night Out»** er en episode fra sesong 1 i *The Simpsons*. Den handler om at Bart får et spionkamera og tar et bilde av Homer utro.

Handling
--------

Marge og Homer snakker lett sammen på morgenen. Homer finner ut at han veier 108 kilo. «Fra nå av skal jeg trene, hver dag», sier han. Imens ser Bart Simpson et lite kamera laget for spionasje. Han finner fram penger og kjøper kameraet via postordre.

Det er en annen dag og Homer veier seg. «Ånei, 108,5! Jeg er en hval! Hvorfor er jeg født med en svakhet for mellommåltider? Fra nå av skal jeg trene hver morgen». Han nevner for Marge at det er en fest på jobben på fredag. Marge er skeptisk, men Homer forteller at det blir som et teselskap.

Etter 6 måneder får Bart spionkameraet sitt.

Mens Homer går på utdrikningslag, er resten av familien på restaurant. Bart bestiller blekksprut med ekstra tentakler. Han liker imidlertid ikke maten og ber om å gå fra bordet. Etter å ha vært på toalettet går Bart til rommet ved siden av, der Homer er på fest. På festet har det akkurat kommet en kvinnelig lettkledd danser, og Homer danser flørtende med henne. Da kommer Bart inn, og tar bilde med spionkameraet sitt.

Bart blir medlem i en fotografi-klubb med Martin Prince. Der framkaller han bildet. Under tvil gir han fotografiet til Milhouse Van Houten, som sverger på å ikke lage flere kopier, en kopi. Milhouse klarer imidlertid ikke å holde på det og bildet blir raskt spredd. Bildet går fra barna til foreldrene, foreldrene sprer det på jobben. Til slutt er bildet hos navn som pastor Timothy Lovejoy, Montgomery Burns og til slutt Marge Simpsons, som blir rasende.

Homer blir utvist fra huset og drar trist på Moe's Tavern. Etter noen dager med snuskete liv, drar han hjem til Marge. Marge er fremdeles sur. Hun sier at Homer skal ta Bart med til denne magedanseren og vise ham at hun har et ordentlig liv og ordentlige følelser. De leter lenge og til slutt finner de «prinsesse Kashmir». Det hele går ikke som planlagt og Homer ender opp dansende med resten. Han kommer imidlertid på hva han kom for og roper at de skal stoppe musikken. Homer forteller at disse kvinnene ikke er objekter, men våre mødre, våre barn. Dette resulterer at publikum drar sin vei til deres familie og Homer får Marge igjen. Som en Simpsons-episode nesten alltid er, ble det en lykkelig slutt.

Trivia
------

* Homer veier 108 kilo
* Første gang vi ser Carl og Lenny. Stemmene deres er allikevel annerledes enn dagens
* Første gang vi ser Apu
* Når Homer og Barney Gumble ser ut vinduet, er lysene lik formen på Marges sinte fjes
* Ifølge Mr. Burns er 50% av strømforbrukerne kvinner
* Prinsesse Kashmir er også kjent som April Flowers, men hennes virkelige navn er Shauna Tifton.
* Prinsesse Kashmir er også sett i episoden Lisa's Pony, der hun dater Apu.
**Shortland-øyene** er ei øygruppe i Vestprovinsen i Salomonøyene i Stillehavet. Dette er de vestligste øyene i staten. De ligger bare ni kilometer fra Bougainville i Papua Ny-Guinea. Øyene har et flateinnhold på om lag 340 kvadratkilometer. Folketallet er rundt 3500.

De viktigste øyene er **Shortland** (Alu) og **Fauro**.

Historie
--------

Nærheten til Papua Ny-Guinea gjør det sannsynlig at det har vært tidlig bosetting her. Arkeologisk er øyene imidlertid mest kjent for tallrike funn av keramikk fra perioden 800-1000 e.Kr. På dette grunnlaget har en har kartlagt et førtitall tidligere landsbyer. 

De første europeerne kom med skipet *Alexander* i 1788, under kommando av John Shortland. Kontakten de neste 50 åra var bare sporadisk.

Som på Salomonøyene generelt var det hyppige stammekriger. I 1878 inngikk høvding Gorai en avtale om å levere arbeidskraft til plantasjer i Australia (*blackbirding*). Til gjengjeld fikk han moderne våpen, noe som gjorde det mulig for ham å få herredømme over heile øygruppa.

Shortland-øyene var de første av Salomonøyene som blei tatt av Japan under andre verdenskrig. De allierte klarte i løpet av 1943 å erobre det meste av de japansk-okkuperte territoriene, men ikke Shortland-øyene. Disse forblei under japansk herredømme til 1945, men i lang tid uten mulighet til å få forsyninger eller forsterkninger.

Øya Shortland
-------------

Øya, med det lokale navnet *Alu*, er nokså rektangulær av form, ca. 22 x 16 km. Høyeste punkt er Balo Hill på 185 meter.

Den største byen er **Korovou** på østsida. Området her og nærliggende øyer var det sentrale området for de japanske troppene, og det er tallrike spor etter krigen, både til lands og til vanns.

Vestkysten er prega av små øyer og rev. Det er gode fiskemuligheter og et rikt fugleliv. Den viktigste byen er **Harapa**.

Mangusaiai
----------

Ei mindre øy ved sørøstkysten av Shortland. Området rundt landsbyen Maleai var kjerneområdet for keramikkproduksjonen på øyene.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GeoNames
 |
Vedaa mottok Krigskorset med sverd, Norges høyeste utmerkelse  Foto: KEN 
**Anton Vedaa** (født 1917, død 1989) var en norsk motstandsmann som gjorde tjeneste i Kompani Linge. Han er kjent for sin innsats under andre verdenskrig, da han ble dekorert med Krigskorset, Norges fremste utmerkelse.

Under okkupasjonen gikk Vedaa inn i motstandskampen. Han ble med i Kompani Linge og fikk oppdrag i det okkuperte Norge. Vedaa deltok i Operasjon Carhampton. Han kom deretter til Sverige og vendte i januar 1944 tilbake til Norge for å delta i Operasjon Throstle. Operasjonen hadde som mål å bygge opp Milorgs distrikt D11 i Østfold. Han deltok i planleggingen av vellykkede sabotasjeaksjoner mot Rygge flyplass og et drivstofflager for undervannsbåter ved Son. Aksjonen mot drivstofflageret ble av britene betraktet som et spesielt viktig militært resultat. På grunn av tuberkulose avsluttet Vedaa sitt arbeid i Østfold og ble sendt til Sverige, der han ble innlagt på sykehus.

I statsråd 8. februar 1946 ble fenrik Vedaa hedret med Krigskorset med sverd «for å ha ytet Norges Forsvar fremrakende [sic] tjenester under utførelse av hemmelig militære oppdrag.» Vedaa var tidligere dekorert med Krigsmedaljen for innsats i Operasjon Carhampton.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4   Historisk befolkningsregister, Historisk befolkningsregister ID pf01074022000535, verkets språk bokmål, besøkt 17. desember 2021[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3  Gjems-Onstad, Erik (red.): *Krigskorset og St. Olavsmedaljen med ekegren*, Oslo: Grøndahl Dreyer, 1995, s. 152-153.
3. ↑  Lindman, Knut og Erling Ree-Pedersen (red.): *Motstandskamp og dagligliv i Mossedistriktet 1940-1945*, Moss: Hjemmefrontens venner, 1999 , s. 210f.
4. ↑  Lindman og Ree-Pedersen (red.), s. 211.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister **·** Krigsseilerregisteret
 |

Portal: Andre verdenskrig
Et **optimalt valutaområde** (**OVO**) er et geografisk område der det vil være lønnsomt å ha en felles valuta. Optimale valutaområder kan variere sterkt i størrelse. De kan strekke seg over flere land eller utgjøre en del av et land. Teorien om optimale valutaområder (OVO-teori) skisserer krav som må møtes for at et område kan sies å utgjøre et opimalt valutaområde. Teorien blir ofte brukt ved diskusjon av hvorvidt et bestemt geografisk område (som omfatter flere valutaer) er egnet til å danne en økonomisk union, den sterkeste formen for økonomisk integrasjon.

Fire homogenitetskrav
---------------------

En grunnleggende forutsetning for at et område skal kunne sies å være et optimalt valutaområde, er at området kjennetegnes av økonomisk ensartethet, eller homogenitet. Innen OVO-teori kan fire såkalte homogenitetskrav identifiseres (Martin 2001).

For det første bør økonomiene (nasjonale eller regionale) være ganske like og synkroniserte slik at påførte sjokk og pengepolitiske mottiltak får symmetrisk virkning. «Ganske like» er en vag formulering som er gitt forskjellige konkretiseringer av ulike teoretikere. For Ronald McKinnon (1963; referert i Martin 2001) innebærer dette kravet at medlemslandene bør ha lik grad av økonomisk åpenhet. Peter Kenen (1969; referert i Martin 2001) derimot, mener at kravet bør angå industriell struktur. Ifølge dette synet er industrielt mangfold og regional spesialisering idealet fordi dette vil føre til at ytre asymmetriske sjokk som påføres økonomien vil utjevne hverandre.

Homogenitetskrav nummer to går ut på at det må være full (nær perfekt) mobilitet av produksjonsfaktorer mellom regionene som utgjør valutaområdet. Dette er nødvendig for at asymmetriske sjokk ikke skal føre til regional ubalanse.

For det tredje bør regionene som inngår i valutaområdet ha omtrent lik inflasjon over tid. Store variasjoner i inflasjon vil nemlig føre til at systemet blir ustabilt.

Det fjerde og siste kravet går ut på at det bør finnes felles automatiske finansmekanismer med sentralt organisert skattesystemer som kan kompensere for nasjonale og regionale variasjoner i sjokk og vekst. Bakgrunnen for dette kravet er at man i enkeltland gjerne har enhetlige trygde- og overføringsordninger som automatisk støtter regioner i økonomiske vanskeligheter. Ifølge dette kravet vil man ikke få et optimalt valutaområde hvis man går inn for en felles valuta, men uten å opprette et felles system for automatisk finansiell stabilisering.

Kilder
------

Martin, Ron (2001). «EMU versus the Regions? Regional Convergence or Divergence in Euroland». *Journal of Economic Geography*.
«**Minsk**» var et hangarskip tilhørende den sovjetiske marinen, senere tilhørende den russiske marinen. Skipet var det andre av Kiev-klassen, og var i tjeneste fra 1978 til 1994.

«Minsk» opererte i Stillehavet. På grunn av brannskader endte karrieren i praksis i 1989, og skipet ble overført til reservestyrkene. I 1993 ble det tatt helt ut av tjeneste.

Museumsskip
-----------

Skipet ble deretter solgt til en sørkoreansk forretningsmann, før det ble solgt videre til et kinesisk konsern. Konsernet gjorde «Minsk» om til museum, og gjorde skipet til hovedattraksjonen i den nystartede militære temaparken Minsk World i Shenzhen i provinsen Guangdong i Folkerepublikken Kina. Der lå skipet frem til selskapet bak temaparken gikk konkurs i 2006. Som følge av konkursen ble skipet i mai 2006 auksjonert bort for 128 millioner RMB til selskapet *CITIC Shenzhen*.

Skipet har siden blitt videresolgt flere ganger, og i 2016 skulle det etter planen flyttes og inngå i en ny temapark med planlagt åpning i 2017.

Referanser
----------

1. ↑  Laris, Michael (25. januar 1999). «China's First Aircraft Carrier Anchors in 'Fun Zone'». *The Washington Post*.
2. ↑  «Former Soviet aircraft carrier sold in China for $16mln». Sputnik International. 31. mai 2006. Besøkt 1. desember 2014.
**Hymenium** er et vevssjikt hos noen sopper, hvor cellene utvikles til organer som produserer sporer. De sporebærende organene er sporesekker hos sekkesporesopp, eller kølleformede celler hos stilksporesopp som kalles basidier.

Ordet *hymenium* er dannet av det greske *hymen* som betyr «membran, hinne» eller «skinn», og suffikset *-ium* som viser at det greske lånordet er et substantiv. Navnet viser til at hymeniet ligger som en tynn hinne på fruktlegemets hymenofor.

Tradisjonelt har sopper vært systematisert og identifisert etter hvor hymeniet er plassert på soppenes fruktlegeme.[] Mange sopper utvikler hatter, og da sitter det sporebærende laget vanligvis under hatten. Hos rørsoppene sitter basidiene inne i rørmunningene, hos skivesoppene sitter de på sidene av de kantstilte skivene. I begersopper er hymeniet på innsiden av den begerlignende strukturen. Piggsopper har fått navn etter de piggformede strukturene som bærer hymeniet. Hos morkler kler hymeniet yttersiden.

Referanser
----------

1. ↑  Ryvarden, Leif (1998). *Er det liv, er det sopp!*. Landbruksforlaget. s. 212. ISBN 8252923461.
2. ↑  «hymenium» i *Botanisk- og plantefysiologisk leksikon* hos UiO.
3. ↑  (no) Hymenium i *Det Norske Akademis ordbok*

Eksterne lenker
---------------

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica
 |
***Hylobothynus obesus*** er en bille som hører til familien skarabider (Scarabaeidae). Denne arten blir regnet til underfamilien hornbiller (Dynastinae).

Utseende
--------

En ganske stor (ca. 30 millimeter), bredt oval, blankt brunsvart hornbille, hannene uten horn på hodet. Oversiden er hvelvet, pronotum svært blankt, knapt synlig punktert, dekkvingene med punkter som danner tydelige punktrader.
Beina er korte og kraftige, særlig leggene noe utvidete, for-leggen med tre brede tenner.

Levevis
-------

Generelt for Pentodontini lever larvene under bakken, i jorda eller nedgravd i sand. Mens de fleste andre hornbiller er skogsinsekter forekommer Pentodontini ofte i relativt tørre områder. Noen av artene kan gjøre en del skade i jordbruket ved at larvene spiser røtter.

Utbredelse
----------

Arten er utbredt i Colombia, Ecuador og Peru.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
			* Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
				+ Underfamilien hornbiller, Dynastinae MacLeay, 1819
					- Stammen Pentodontini Mulsant, 1842
						* Slekten *Hylobothynus* Ohaus, 1910
							+ ***Hylobothynus obesus*** Ohaus, 1910

Kilder
------

* Dynastidae du monde- nettside om arten
* Generic Guide to New World Scarab Beetles - *Hylobothynus*

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Hylobothynus obesus* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Hylobothynus obesus* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* *Hylobothynus obesus* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**Hylleveien** (1–33, 2–30) er en gate i Arendal sentrum. Gaten fører fra Østregate til toppen av Iuellsklev hvor den fortsetter som Kastellveien mot Nesbakken. Fra Hylleveien er det utsikt rett ned på Arendal torv.

Hylleveien ble anlagt i 1865 for å forbedre kjøreveien mellom byens sentrum og strandstedet Barbu. Istedenfor at trafikken skulle gå opp den svært bratte Bendiksklev tilbyr Hylleveien en lengre, men mindre bratt vei. På denne tiden var det ingen kjørevei langs sjøen fra Langbryggen og Dampskipskaia til Barbu.

Navnet kommer av at familien Iuell hadde et hus på en hylle i skråningen, og dette huset ble naturlig kalt for "Hyllen". Når veien ble sprengt ut og lagt forbi "Hyllen" ble den liggende som en hylle over torvet. 

Den eneste kjørevei fra Arendal sentrum til strandstedet Barbu og videre østover til Songe gikk fram til omtrent 1885 gjennom Iuellsklev videre ned Møllebakken, gjennom strandstedet Barbu, og opp Hulveien før den fortsatt østover på den veien som i dag heter Gamle Songevei.

Referanser
----------

1. ↑  Postens adressesøk

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Sentralt stedsnavnregister
 |
**Hyllevare** er en benevnelse som de fleste næringslivsbransjer bruker om produkter som under normale omstendigheter alltid skal være klare for neste kunde. Produktene er standardprodukter det er relativt jevn etterspørsel etter, og hvor de aller fleste kunder er fornøyde med å få det samme som andre, i stedet for å bestille og vente på noe mer spesielt som ofte også koster mer. I noen bransjer, der etterspørselen etter en vare kan dreie seg om billass, brukes uttrykket **lagervare**, siden leveransene gjerne foregår direkte fra lageret.

Hyllevare er blitt sjeldnere i mange bransjer der vareutvalget er motepreget eller er preget av stadige tekniske nyvinninger og endringer.

I databransjen er hyllevare masseproduserte dataprogrammer som man kan kjøpe ferdiglaget i forretning eller fra leverandør. Herunder hører de fleste programmer som hjemmebrukere kommer i befatning med, slik som operativsystemer, e-postprogrammer, tekstbehandling, regneark, databaser, bilderedigeringsprogrammer, DAK og videospill. Hyllevare er ikke det samme som "shelfware" på engelsk. "Shelfware" er en betegnelse på programvare man anskaffet og satte rett i hylla uten noensinne å bruke det. 

**Skreddersøm** er programvare laget for en bestemt kunde og tilpasset dennes særegne behov. Det er dyrt sammenlignet med hyllevare, og kunden vil sannsynligvis være en bedrift.

En spesiell form for hyllevare er **frivare** (eng: freeware) som gis bort gratis av ulike årsaker – fra de idealistiske til de totalt kyniske.
**Tian Tan Buddha** (forenklet kinesisk: 天坛大佛; pinyin: *Tiāntán dàfú*), eller **Big Buddha**, er en 34 meter høy bronsestatue som forestiller en sittende Buddha som står ved klostret Po Lin i høylandsområdet Ngong Ping på øya Lantau i Hongkong i det sørlige Kina.

Tian Tan Buddha er verdens største utendørs statue (2018) av en sittende Buddha. Den ble ferdigstilt 29. desember 1993.

Buddhastatuen og klosteret kan besøkes og nås fra byen Tung Chung (ikke langt fra Hongkongs internasjonale lufthavn), hvorfra taubanen Ngong Ping 360 leder opp til klosteret og statuen, eller med buss fra landsbyen Mui Wo.

Galleri
-------

* 
* 
* 
*

Referanser
----------

1. ↑  «Building the Big Buddha» **(engelsk)**. Po Lin Monastery. Arkivert fra originalen Bruk av `|arkiv_url=` krever at `|arkivdato=` også er angitt (hjelp). Besøkt 19. november 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Tian Tan Buddha – kategori av bilder, video eller lyd på Commons

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Tian Zhandong** (kinesisk: *洋 李*) (født 13. april 1983 i Tonghua) er en kinesisk skihopper og kombinertløper. Han er Kinas internasjonalt mest meritterte skihopper.

Han debuterte internasjonalt i kontinentalcupen i skihopping på Lillehammer 13. desember 2003. Han har deltatt i 4 verdenscuprenn, det første i Oberstdorf 29. desember 2004, der han ble nummer 48. Hans beste plassering i verdenscupen er 43.-plass i Sapporo 21. januar 2006. I kontinentalcupen (sommer) er hans beste plassering 6.-plass i Velenje 9. juli 2005.

Tian Zhandong deltok i VM i Oberstdorf i 2005. I storbakken ble han nummer 44, og han var med på det kinesiske laget som ble nummer 14 av 15 lag i både stor- og normalbakke. I OL i Torino (Pragelato) i 2006 var han på det kinesiske laget som ble sist av 16 lag. Han deltok i vinter-Universiaden i 2005, 2007 og 2009, med 17.-plass (av 46 deltakere) i storbakken i Innsbruck i 2005 som beste individuelle resultat.

I vinter-Universiaden i Harbin (Yabuli) i 2009 deltok han også i kombinert, og ble sist av 26 deltakere.

Referanser
----------

1. ↑  Sett ut fra resultater hos FIS[*død lenke*]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Tian Zhandong – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Tian Zhandong – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Tian Zhandong – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Tian Zhandong – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Tian Zhandong – FIS (kombinert) Rediger på Wikidata

* (en) Tian Zhandong – FIS (skihopping) Rediger på Wikidata

* (pl) Tian Zhandong – skijumping.pl Rediger på Wikidata
* Chinese Olympic Committee: Tian Zhandong Arkivert 17. august 2007 hos Wayback Machine.
**Văn Tiến Dũng** (født 2. mai 1917 i Hanoi, død 17. mars 2002 samme sted) var en general i Vietnams folkehær, hvor han var stabssjef i årene 1954-1974, og deretter øverstkommanderende fram til 1980. I årene 1980 til 1986 var han forsvarsminister i Vietnam.

Han var den eneste i Nord-Vietnams politiske elite som var av bondebakgrunn. Han ble medlem av Det vietnamesiske kommunistparti i 1936, flyktet fra fransk fangenskap i 1944 og kjempet mot de japanske okkupantene resten av andre verdenskrig.

Under den første indokinesiske krig steg Dũng i gradene, til han ble stabssjef for Võ Nguyên Giáp under slaget ved Dien Bien Phu i 1954. I de følgende tyve årene stod han i Giáps skygge, som hans nærmeste medarbeider i kraft av stillingen som stabssjef for Vietnams folkehær. Han hadde imidlertid kommandoen på det nordlige frontavsnittet under påskeoffensiven i 1972, og overtok Giáps stilling som øverstkommanderende i 1974, da Giáp ble skjøvet noe til side, og Dũng hadde kommandoen da Vietnamkrigen utviklet seg som en ren konvensjonell krig mellom Sør-Vietnam og Nord-Vietnam. Han sto for planleggingen av den siste store offensiven som endte med Saigons fall i 1975.

Han ledet Vietnams invasjon av det Røde Khmer-styrte Kambodsja under den kambodsjansk-vietnamesiske krig og grensekonflikten med Folkerepublikken Kina under den sino-vietnamesiske krig.

Han ble forsvarsminister i 1980, men ble avsatt av politbyrået under en større endring i 1986.

Eksterne lenker
---------------

* Profil
* Bibliografi: Skrifter av Văn Tiến Dũng

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Prabook **·** Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** ICCU **·** Munzinger (iba)
 |
Veivakselen kan sees i rødt på animasjonen. De deler av akselen som stikker ut, kalles veiv (eller veivarm). Der er veivstengene (rådene) festet som går til stemplene.
**Veivaksel** i en stempelmotor finnes under sylindrene og er koblet til stemplene ved hjelp av råder. Når stemplene går opp og ned i såkalte takter, går veivakselen rundt. Veivakselen er i de fleste motorer i den ene enden koblet til en girkasse via en clutch, og har flere reimhjul i den andre enden som driver kamakselen, vannpumpa, dynamoen, eventuelt vifte, klimaanlegg, kompressor og så videre.

Veivakselen går rundt i glidelagere, og er avhengig av å bli smurt kontinuerlig. 

På en 4-takts motor vil motorens oljepumpe pumpe olje ut av små smørehull i glidelagrene. Dersom motoren blir startet uten olje eller med for lite oljetrykk, er disse lagrene gjerne det første som ryker. Veivakselen kan sees ved å skru av motorens bunnpanne.

På en 2-takts motor holdes lagrene vedlike av smørende egenskaper i damp eller partikler fra drivstoffet som kommer i kontakt med veivakselen. 2-takts bensinmotorer bruker derfor oljeblandet bensin.

I en dampmaskin er lagrene gjerne smørbare med fett-nipler.

Se også
-------

* Krank, på sykler en tråmekanisme for å konvertere frem- og tilbakegående bevegelse til roterende bevegelse
* Trampemekanisme, en annen type tråmekanisme kjent fra vevstol, rokk og trampesykler

Litteratur
----------

1. ↑  «veiv». *Store norske leksikon* **(norsk)**. 25. januar 2023. Besøkt 29. mai 2023.

* Paulsen, Helge (1982). *Praktisk bilmotorlære*. KA skolen. s. 12.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN
 |
**Aldabraøyene** er en øygruppe i Seychellene i Indiahavet. Atollen Aldabra er den største av øyene i gruppen.

Geografi
--------

Aldabraøyene ligger sør i Seychellene, nordvest for Madagaskar, nordøst for Komorene og nord for Glorieusesøyene. Sistnevnte tilhørende Frankrike
Øygruppen ligger sørvest for Seychellenes hovedøy Mahé og befinner seg nordvest for Madagaskar og nordøst for Komorene. Rett sør for Aldabraøyene ligger Glorieusesøyene, som tilhører De franske sørterritorier.

Aldabraøyene er dannet på toppen av vulkanske formasjoner som stikker opp fra havbunnen på flere tusen meters dyp. Øygruppen består av atollene Aldabra, Astove og Cosmoledo, samt øya Assumption. Til sammen har Aldabraøyene et areal på 152,6 km².

Aldabraøyene, og da spesielt atollen Aldabra, har unik natur med omkring 1500 arter, 60 % av dem stedegne. Aldabra-atollen, som er verdensarvsted, er kjent for sin store bestand av kjempeskilpadde (*Testudo gigantea*).

Historie og samfunn
-------------------

Øyene regnes som en del av De ytre øyene i Seychellene, også kalt Outer Islands eller Zil Elwannyen Sesel.

Aldabra-atollen tilhørte fra 1965 Det britiske territoriet i Indiahavet. Den ble tilbakeført til Seychellene da landet ble selvstendig i 1976.

Tre av øyene i gruppen, Assumption, Astove og Cosmoledo, eies av den seychelliske stat og forvaltes av det statlige selskapet Islands Development Company. Aldabra-atollen forvaltes av Seychelles Islands Foundation (SIF).

Referanser
----------

1. ↑  S. Jennings, S.S. Marshall, P. Cuet og O. Naim: «The Seychelles», i Tim R. McClanahan, Charles R.C. Sheppard og David O. Obura (red.): *Coral Reefs of the Indian Ocean. Their Ecology and Conservation*, New York: Oxford University Press, 2000, s. 385–386.
2. ↑  *Britannica Book of the Year 2014*, Chicago: Encyclopaedia Britannica, s. 716.
3. ↑  Justin Gerlach: «Seychelles», i Rosemary Gillespie og David Clague (red.): *Encyclopedia of Islands*, Berekely: University of California Press, 2009, s. 830.
4. ↑  «Aldabra Atoll», UNESCO World Heritage Centre. Lest 4. mars 2018.
5. ↑  Schedule 1, *Constitution of the Republic of Seychelles*. WIPO.
6. ↑  Sand, Peter H.: *United States and Britain in Diego Garcia. The Future of a Controversial Base*, New York: Palgrave Macmillan, 2009, s. 5.
7. ↑  Jeffery, Laura: *Chagos Islanders in Mauritius and UK: Forced Displacement and Onward Migration*, Manchester: Manchester University Press, 2011, s. ix–x.
8. ↑  «The Creation of the Islands Development Company» Arkivert 4. mars 2018 hos Wayback Machine. Islands Development Company. Lest 4. mars 2018.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GeoNames
 |
**Trans-Atlantic Scientific Traverses Expeditions – Ice Divide of East Antarctica** (TASTE-IDEA) (også kalt **Antarktistraversen** eller **Norwegian-US Antarctic IPY Traverse**) var en toårig sydpolsekspedisjon som ble gjennomført i anledning polaråret 2007–08. Den begynte i november 2007 og bestod av tolv norske og amerikanske forskere.

Hovedmålet for de norske forskerne var å undersøke endringer av ismassen i Dronning Maud Land for å forstå hvilken innvirkning Antarktis har på havnivået og det globale klima. De tok prøver langs den nærmere tre tusen kilometer lange ruten fra Troll-stasjonen til sydpolpunktet, og utforsket områder som aldri har blitt undersøkt tidligere. Enkelte steder boret forskerne sytti meter ned i isen for å kunne analysere iskjerner og dermed innhente informasjon om variasjoner i nedbør og atmosfæriske gasser gjennom de siste 1000 år.

Prosjektet betegnes som den mest krevende vitenskapelige ekspedisjonen Norge har gjennomført til det indre av det antarktiske kontinent.

Havari
------

Da de var 350 kilometer fra Sydpolen havarerte to av de fire beltevognene, og de hadde ikke med seg de nødvendige reservedelene. Den amerikanske Amundsen-Scott-basen på Sydpolen ble orientert om forskernes situasjon og de bad om assistanse fra beltevogner som kunne hente ut dem og deres utstyr. Først gav basen et positivt svar, dagen etter var svaret nei. De hadde ikke kapasitet og bad forskerne om å flytte alt over til de to brukbare beltevognene og selv ta seg til Sydpolen.

Ekspedisjonsleder og direktør Jan-Gunnar Winther ved Norsk Polarinstitutt kontaktet da Troll-stasjonen, som ordnet med at ekspedisjonen ble hentet ut av et canadisk fly som ble operert av et russisk selskap. Ikke dessto mindre ble ekspedisjonen betegnet som «meget vellykket».

Se også
-------

* Liste over antarktisekspedisjoner

Eksterne lenker
---------------

* (en) Ekspedisjonens hjemmeside
* Prosjektbeskrivelse Norsk Polarinstitutt
* Dette er sydpolekspedisjonen aftenposten.no

Portal: Antarktis
**Bondeforvandling** er et uttrykk i sjakk som beskriver forvandlingen av en bonde som når den åttende raden på sjakkbrettet til en dronning, springer, løper eller tårn. Forvandling til konge er derimot ikke mulig. Det er heller ikke mulig å la bonden forbli bonde på sisteraden (åttenderaden). Og det er ikke lov å forvandle til en brikke av motsatt farge, selv om det tidligere har blitt laget vittige oppgaver på grunnlag av at reglene ikke klart forbød det da.

Siden dronningen er den sterkeste brikken på sjakkbrettet, skjer i praksis over 99 % av forvandlinger til dronning. Enkelte ganger kan det imidlertid være fornuftig å velge en annen brikke, for eksempel for å unngå at motstanderen settes patt.

Forvandlingen er uavhengig av hvilke brikker motstanderen har tatt. Det er mulig å spille med to eller flere dronninger. Hvis en ekstra dronning ikke er tilgjengelig, kan man ikke sette et tårn opp ned og si at det er en dronning. Dette vil føre til at bonden ikke blir en dronning, men et tårn. Dette er de offisielle reglene.[*av hvem?*]

Hvis du trykker på sjakklokken når du har flyttet bonden til åttenderaden, men ikke byttet den om til en offiser først, er bondeforvandlingen et ulovlig trekk. I langsjakk må bonden automatisk forvandles til en dronning.

Referanser
----------

1. ↑  Larsen, Bent (1977): *Lærebok i sjakk*, Dreyer

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Karl Johan Holter** (født 6. juni 1870 i Son, død 28. mars 1960 i Hølen) var en norsk billedkunster, som malte i nyromantisk stil. 

Holterhuset i Hølen, hvor Karl Johan Holter bodde og arbeidet. Foto: Chris Nyborg 
Holter studerte ved Den kongelige norske Tegneskole i Christiania i et par år fra 1889, og hadde i 1908 et kort studium ved Kristian Zahrtmanns Kunstnernes Frie Studieskoler i København. Han regnet seg allikevel først og fremst som selvlært. 

Som 21 åring debuterte han på Høstutstillingen. Bildet «Blomstrende frukttre» fra 1900 er i Nasjonalgalleriets eie. En rekke bilder av bygninger og miljøer i Hølen og Son er i privat eie. 

Ettersom han ikke kunne livnære seg av kunsten tok han på seg, eller i praksis arvet, stillingene som poståpner, folkeregisterfører, trygdesjef, kemner og ligningsfunksjonær i Hølen. Der bodde og arbeidet han i Holterhuset, som var bygget av hans bestefar.

Referanser
----------

1. 1 2   nkl.snl.no[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3 4  Helen Holager. «Karl Johan Holter». *Norsk kunstnerleksikon*. Besøkt 18. januar 2016.

  

Portal: Kunst

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Norsk kunstnerleksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Historisk befolkningsregister **·** Geni **·** KulturNav
 |
**Livregementet till häst** *(det äldre)* ble opprettet i 1667 ved at Upplands ryttare ble opphøyet til kongelig livtropp. Samtidig ble greve Otto Wilhelm von Königsmark utnevnt til sjef for regementet. Regimentet utmerket seg for stor tapperhet i slaget ved Lund 1676 under Nils Bielke. Etter seieren skal Karl XI ha sagt: "näst Gud hade jag att tacka den tappre Nils Bielke och sitt Livregemente". I 1680 ble regimentet inndelt innen østre Svealand. Livregementet till häst var det eneste regimentet innen Stockholms garnison som ikke var vervet. Regimentet hadde siden 1780 sin øvelsesplass på Utnäs löt ved Strömsholm. I 1785 ble en særskilt tropp lette dragoner opprettet ved regimentet. Den ble opprettet ved at 18 mann fra respektive kompani ble tilført dragonene som utgjorde 4 kompanier på 36 mann i hver. Denne styrken ble senere utvidet og i 1789 under den russiske krigen opptrådte man som eget forband på 300 mann, 6 kompanier, under navnet Lätta Dragonkåren av Kungl. Maj:ts Livregemente. I 1791 ble regimentet omorganisert til en brigade bestående av Livregementsbrigadens kyrassiärkår, som besto av kompaniene som lå nærmest hovedstaden og som utgjorde tungt kavaleri, Livregementsbrigadens lätta dragonkår som besto av Örebro, Fellingsbro, Östra Närkes og Vadsbo kompanier og Livregementsbrigadens lätta infanteribataljon som besto av kompaniene i Västmanland og fra 1804 også Södermanlands kompani.

**Livregementet till häst, K 1**, ble opprettet i 1928 gjennom en sammenslåing av Livgardet till häst, K 1, og Livregementets dragoner, K 2. Regimentet hadde sine aner fra to ulike spor. Livgardet till häst, K 1, stammet fra Finska lätta dragonkåren som ble oppsatt i Finland i 1770 og Livregementets dragoner, K 2, stammet fra Upplandsfanan som ble oppsatt etter Arboga møte i 1536. Livregementet till häst ble avviklet i 1949 men man besluttet samtidig at en skvadron med betegnelsen Livgardesskvadronen inntil videre skulle bibeholdes.

Se også
-------

* Livregementets dragoner
* Livregementets husarer
* Livregementets grenadjärer
TransMilenio-busser
Linjekart
**TransMilenio** er et bussmetroystem i Bogotá i Colombia. Det består i dag av ni linjer og 114 stasjoner. Bussene har egne kjørefelt, vanligvis to hver kjøreretning, mens stasjonene er opphøyde og befinner seg i midten av de to kjøreretningene.

Systemet blei innvia 4. desember 2000. Det frakter i gjennomsnitt over 1,6 millioner passasjerer daglig.

Linjer
------

TransMilenio har for tida ni linjer, som identifiseres med hver sin bokstav og farge. Linjene er oppkalt etter endestasjonen, ettersom hver rute er sammensatt av flere linjer og de ulike rutene dermed starter ved endestasjonen til en annen linje enn den den slutter ved. Den eksakte kjøreruta spesifiseres av et tall etter endestasjonens bokstav. Det er heller ikke alle rutenummerne som stopper ved alle stasjonene.

* Troncal Caracas **Caracas** – mellom Calle 76 og Tercer Milenio: 14 stasjoner
* Autonorte **Autonorte** – mellom Portal del Norte og Héroes: 15 stasjoner
* Suba **Suba** – mellom Portal de Suba og San Martín: 14 stasjoner
* Calle 80 **Calle 80** – mellom Portal de la 80 og Polo: 14 stasjoner
* NQS Central **NQS Central** – mellom La Castellana og Ricaurte: 11 stasjoner
* Américas **Américas** – mellom Portal de Las Américas og De La Sabana: 17 stasjoner (inkludert Ricaurte stasjon)
* NQS Sur **NQS Sur** – mellom Comuneros og Portal del Sur: 12 stasjoner
* Caracas Sur **Caracas Sur** – mellom Hospital og Portal de Usme og Portal del Tunal: 16 stasjoner
* Eje Ambiental **Eje Ambiental** – mellom Museo del Oro og Las Aguas: 2 stasjoner

Referanser
----------

1. ↑  TransMilenio – EStadísticas Generales Arkivert 10. august 2013 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) TransMilenio – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
***Carneodon intermedius*** (før kalt *Neodon intermedius*) er en bille som hører til gruppen hornbiller i familien skarabider (Scarabaeidae). Disse billene lever i Australia.

Utseende
--------

En forholdsvis liten (ca. 13-14 millimeter), kort og bred, blank, mørkbrun hornbille. Hos hannen er pronotum noe uthulet foran i midten, med en kort, butt tann på forkanten. Pronotum er svært blankt, middels fint punktert, dekkvingene er hvelvede med grove, spredte punktrader. Beina er hanske korte og kraftige. Hunnen ligner hannen, men er noe større og bredere, uten grop og tann på pronotum, som er tettere punktert enn hos hannen.

Utbredelse
----------

Arten er utbredt i det nordlige Australia, også i New South Wales.

Systematisk inndeling
---------------------

Navnet *Neodon* er har også blitt brukt om slekt av gnagere først beskrevet i 1841 (*Neodon* Horsfield, 1841). Siden det sistnevnte er et eldre navn bør billeslekten trolig bytte navn. Erstatningsnavnet *Carneodon* Özdikmen, 2009 har blitt foreslått for bille-slekten.

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
			* Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
				+ Underfamilien hornbiller, Dynastinae MacLeay, 1819
					- Stammen Pentodontini
						* Slekten *Carneodon* Özdikmen, 2009 (inntil nylig kalt *Neodon* Carne, 1957, *nec* Horsfield, 1841)
							+ ***Carneodon intermedius*** (Blackburn, 1896)

Kilder
------

* Dynastidae du Monde, sjekkliste over artene

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Carneodon intermedius* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* *Carneodon intermedius* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**Livsverden** (tysk *Lebenswelt*) er et filosofisk og sosiologisk begrep som betegner den konkrete levde verden som hver av oss lever i. Begrepet ble klarest utviklet i fenomenologien, og er et viktig begrep innenfor denne typen filosofi.

Fenomenologi
------------

Edmund Husserl introduserte begrepet i sin bok *Krisen i de Europeiske vitenskapene og den transcendentale fenomenologi*, og begrepet er et vendepunkt for Husserls filosofi: Der fenomenologien tidligere hadde handlet om en slags form for isolert bevissthet, ble livsverden nå denne bevissthetens levende horisont.

Livsverden kan behandles på mange forskjellige måter, men det er viktig å fastholde at det likevel er samme ting som behandles, og hver måte kan bare avdekke sitt aspekt av den. I sin mest grunnleggende form kan livsverden ses på som en horisont eller bakgrunn for alt vi foretar oss: Det er på bakgrunn av vår livsverden at noe fremtrer som meningsfullt for oss overhodet, og det er bare i denne at én ting er det den er og ikke noe annet. Som sådan er livsverden også en størrelse som stadig er i endring, og det er alltid mulig å berike den med nye erfaringer som kan kaste nytt lys over våre andre erfaringer; vår livsverden er ikke bare noe vi *lever i*, men noe vi *lever*.

Et problematisk aspekt ved livsverden er at det i utgangspunktet kan se ut som om det er en solipsistisk eller relativistisk filosofisk posisjon, men denne feiloppfatningen henger sammen med fenomenologiens grunnperspektiv, et førstepersonsperspektiv. Livsverden er ikke en eksklusiv sfære som lukker hvert individ inne i sin egen verden med sine egne referanser og sine egne objekter selv om den er knyttet opp til hver individs historisitet. Livsverden er heller en måte å behandle individets tilstedeværelse i verden på. Selv om en livsverden *nødvendigvis* må bæres av hvert individ, betyr ikke dette at individene ikke kommuniserer, eller at de ikke bor i samfunn eller verden som sådan: Det finnes en kollektiv livsverden, en «hjemmeverden», som deles av alle de som er ens «hjemmekamerater». Innenfor enhver slik hjemmeverden, finnes det også alltid ting som vil fortone seg som fremmede, elementer av en fremmedverden, som ligger i ens hjemmeverdens grenseland. Forståelse av disse elementene er ikke for alltid utilgjengelig for en, men i den grad de forstås, vil de forstås ved å inkorporeres i den hjemmeverden man allerede er i; fremmedverden kan aldri forstås som annet enn fremmed.

Litteratur
----------

* Husserl, Edmund (1999):*Cartesian Meditations*, Kluwer Academic Publishers.
* Sokolowski, Robert (2000): *Introduction to Phenomenology*, Cambridge University Press.
* Steinbock, Anthony J. (1995): *Home and Beyond: Generative Phenomenology after Husserl*, Northwestern University Press.


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** GND
 |
JetBlue Halefinne
Snuten til en JetBlue Airbus A320-232.
**JetBlue Airways** er et amerikansk lavprisflyselskap basert i New York.

Historie
--------

Gründer for selskapet var David Neeleman som meldte om sine planer i februar 1999 og bestilte fly fra Airbus. Den første flygningen til jetBlue fant sted 11. februar 2000 mellom New York JFK og Fort Lauderdale. JetBlue var et av få selskap som klarte å gå med overskudd selv etter terrorangrepet 11. september. I 2002 fikk selskapet levert underholdningsutstyr med skjerm i hvert sete som ga alle passasjerene mulighet til å se på fjernsyn.

Siden JetBlue ønsket å fly til en del destinasjoner der det ikke var grunnlag for Airbus A320-flyene, bestilte selskapet 100 mindre Embraer 190-fly i 2003. De ble satt i rute 8. november 2005, først på ruten New York-Boston. JetBlue hadde imidlertid en del problemer med de nye flyene på grunn av forsinkede leveranser og en del mindre tekniske problemer. Dette, sammen med drivstoffutgifter på grunn av høy oljepris, bidrog til at overskuddet ble kraftig svekket i tredje kvartal av 2005 (fra $8.7 millioner til $2.7 millioner), og selskapet fikk sitt første underskudd i siste kvartal 2005. I løpet av 2006 hadde selskapet imidlertid begynt å gå med overskudd igjen.

Rutenettverk
------------

Det meste av flytilbudet er på innenriksmarkedet til en rekke byer over størsteparten av USA, men det er endel utenriksflyvninger til Aruba, Bahamas, Bermuda og Den dominikanske republikk. John F. Kennedy-flyplassen i New York er den største hovedflyplassen i nettverket, og JetBlue disponerer hele terminal 6 og er iferd[*når?*] med å ruste opp Terminal 5. Flere ruter går også fra Long Beach, Fort Lauderdale, Washington Dulles, Oakland og Boston.

Selskapet har ruter til 20 stater samt Puerto Rico.

Flyflåte
--------

Ifølge egne tall består flåten til JetBlue består av 95 Airbus A320 med 156 seter for bruk på større og tyngre ruter og 18 Embraer 190 med 100 seter på mindre ruter. Hele flyflåten er utstyrt med lærseter og TV for hver passasjer. For å oppmuntre passasjerer til å trekke bakover i flyet har seteradene bak vingen om lag 5 cm mer plass til beina enn setene foran. De fleste flyene har navn med «Blue» eller «Bleu» i seg.

| Flymaskin | Antall | Bestillinger | Seter |
| --- | --- | --- | --- |
| Airbus A320 | 121 | 22 | 150 |
| Airbus A320neo | 0 | 40 | 150 |
| Airbus A321 | 0 | 30 | 190 |
| Embraer 190 | 46 | 29 | 100 |
|

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) JetBlue Airways – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND
 |