recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**The French House** er en pub og et spisested i Dean Street nr. 49 i Soho i London. Det var tidligere kjent som «York Minster», men ble uformelt kalt for «the French pub» eller «the French house» av de faste gjestene. Stedet selger mer Pernod Ricard enn noe annet sted i Storbritannia og serverer øl kun som «half-pints», unntatt på 1. april.

Historie
--------

Puben åpna som *The Wine House* i 1910, og var den første tida drevet av en tysker ved navn Schmidt. Eieren ble deportert under første verdenskrig, og puben ble overtatt av franskmannen Victor Berlemont, som endra navnet til *The York Minster*.

Under andre verdenskrig ble puben et møtested for franske motstandsfolk i landflyktighet; blant annet var Charles de Gaulle en av stamgjestene. Etter krigen hadde en gruppe kunstmalere sitt tilhold på York Minster – blant dem Francis Bacon.

I 1951 ble driften overlatt til Victor Berlemonts sønn Gaston, som holdt stedets franske tradisjoner ved lag.

Referanser
----------

1. ↑  Johnson, Richard (14. desember 2008): «Soho's pubs: Bohemia's last-chance saloon». *Food and Drink* (London: The Times)

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) French House, Soho – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
Sort-hvit tegning av slekten Gyldenpalms våpenskjold.  
Tegner: Emmery Rondahl
**de Gyldenpalm** var en dansk og norsk adelsslekt med opprinnelig navn Hagerup. Hans Hagerup ble den 23. februar 1781, noen dager etter sin død, tatt opp i den dansk-norske adelsstanden. Dette gjorde likeledes hans barn og etterkommere adelige. Slekten døde ut med Hans Hagerup de Gyldenpalms sønnesønn, diplomat Andreas Dedekam Hagerup de Gyldenpalm (1777–1832).

Den danske adelshistorikeren *Albert Fabritius* anså adelskapet til Gyldenpalm (og Anker) som å være «solgt» av kongen, det vil si tildelt mot innbetaling av betydelige beløp til kongens privatkasse «partikulærkassen» .

Våpenskjold
-----------

Ved adlingen fikk slekten et skjold med gull skjoldbord og skjoldet kvadrert med hjerteskjold; 1. og 4. felt blått med en gull krone, 2. og 3. felt sølv med et rødt mantuakors, hjerteskjoldet har gull skjoldbord og er rødt med to krysslagte gull palmegrener. Hjelmen har krone og hjelmtegnet er to krysslagte gull palmegrener. Skjoldholdere er en naturfarget ulv og en naturfarget gaupe, begge tilbakeseende.

Skjoldets kors og krone er fra Hagerups slektsvåpen, mens hjerteskjoldets våpen og hjelmtegnet er et såkalt talende våpen for Gyldenpalm.

Litteratur
----------

* Bernt Moe: «Familien Gyldenpalm», *Tidsskrift for den norske Personalhistorie*, 1. hefte, Christiania 1840, side 63 ff
* A. Thiset og P.L. Wittrup: *Nyt dansk Adelslexikon*, København 1904
* H. Storck: *Dansk Vaabenbog*, København 1910
* Albert Fabritius: *Danmarks Riges Adel*, København 1946, side 57
* Sven Tito Achen: *Danske adelsvåbener*, København 1973
* Hans Cappelen: *Norske slektsvåpen*, Oslo 1969 (2. opplag 1976) med Hagerups slektsvåpen
* Herman L. Løvenskiold: *Heraldisk nøkkel*, Oslo 1978

Eksterne lenker
---------------

* Bilde av slekten de Gyldenpalms våpenskjold[*død lenke*]

| * v
* d
* r
Norske adelsslekter som valgte å bevise sitt adelskap for Stortinget i 1824 |
| --- |
| Grevelige slekter | Greve av Trampe **·** Greve av Wedel-Jarlsberg |
| Friherrelige slekter | Baron av Hoff-Rosencrone **·** Baron Løvenskiold **·** Baron av Wedel-Jarlsberg |
| Adelige slekter | Anker **·** de Falsen **·** Grüner **·** de Gyldenpalm **·** Hauch **·** de Kløcker **·** Knagenhjelm **·** Løvenskiold **·** von Munthe af Morgenstierne **·** Roepstorff **·** de Schouboe **·** Tordenskiold |

| * v
* d
* r
Danske og norske slektsnavn som begynner med Gylden- |
| --- |
| Güldencrone **·** Gyldenfeldt **·** Gyldenhorn **·** Gyldenkrantz **·** Gyldenløve **·** Gyldenløve (norsk adelsslekt) **·** Gyldenpalm **·** Gyldenstierne |
***Emigrate*** er et musikkalbum av Zotora. Albumet ble utgitt i 1998 og er hans andre album. I motsetning til hans forgje album Ninji - Ninji, hvor didjerdoo er det eneste instrumentet, er flere instrumenter og artister medvirkende i Emigrate.

Sporliste
---------

1. Plunge (2:28)
2. Zing (5:12)
3. Deja-vu (4:18)
4. Horizon (2:13)
5. Transit (3:57)
6. Vow (3:11)
7. Sargasso (3:02)
8. Drift (3:56)
9. Quest (3:24)
10. Tundra (10:12)
11. Mist (4:58)

Presseomtale
------------

"Tryllekunst – En rett ut sakt fenomenal musikkopplevelse skapt av en drammenser. Om du er på utkikk etter musikk som virkelig tar deg med på en reise hvor kroppen slapper av, men underbevisstheten er våken og «på tå hev», da er Zotora mannen for deg. Spesiell musikk, men du verden så elegant" (DTBB)

"Musikalsk angrep på sjela – Du får lyst til og danse, skrike, ja virkelig slippe urinstinktene løs. Dette er en bra plate. Lyden av Zotoras instrument, didjeridoo ligger som en tjukk tåke over alle sporene. Men det er andre instrumenter som får spille hovedrollen. Det gjør platen ekstra spennende. Alt i alt er dette en plate det er verd og kjøpe. Ikke fordi du nødvendigvis er så interessert i Australsk urkultur, eller transcendentale opplevelser. Men fordi du liker bra musikk" (Varden)
***The Frost*** er en spansk-norsk dramafilm fra 2009 regissert av katalanske Ferran Audí. Han skrev også manuset, som er en modernisert versjon av Henrik Ibsens skuespill, *Lille Eyolf*, fra 1894. Handlingen er strukket lenger enn Ibsens 48 timer. Dessuten er det lagt til et par ekstra karakterer og sidehandlinger. Filmen er innspilt både i Spania og i Norge.

Forhistorie
-----------

Det var skuespilleren Eva Mørkesets vennskap med den katalanske regissøren og skuespilleren Ferran Audí som førte til filmsamarbeidet. De studerte begge ved The Royal Academy of Dramatic Art i London i midten av 1990-årene. Det var ikke før hun besøkte Audí i Barcelona julen 2005 at idéen om en kinofilm ble til.

Ålesund ble valgt som location fordi Audí ønsket det. Han uttalte dette i et intervju med Dagbladet i 2007:

> Da jeg så Ålesund ramlet alt på plass. Det var her handlingen i Ibsen mindre norske kystby måtte foregå. Byen er nydelig og naturen passer til en dramatisk stemning.
> 
> 
>

Handling
--------

Spedbarnet *Eyolf* triller ned av stellebordet og i gulvet, da foreldrene var mer opptatt av hverandre enn å passe på ham. Han blir en krøpling. I tiårsalderen blir gutten overalt av kamerater til å forsøke å svømme, men han drukner. Stilt ovenfor skyldfølelse klandrer moren og faren hverandre for det som inntraff. Deres felles ulykke tar dem med på en vei gjennom selvransaking og fornektelse. Filmen gir et sterkt bilde av hvordan et barns dødsfall kan påvirke alle forhold mellom ektefellene.

Rolleliste
----------

* Trond Espen Seim - *Alfred*
* Aitana Sánchez-Gijón - *Rita*
* Eva Mørkeset - *Asta*
* Raúl: Tristán Ulloa - *Raúl*
* Bibi Andersson - *Rottejomfruen*
* Fermí Reixach - *Mopsemand*

Referanser
----------

1. 1 2 3   Hagen, Gunnar Sohlberg: *Ibsen blir spansk-norsk kinofilm* på dagbladet.no (21. januar 2007)

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Frost* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Frost* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (nl) *The Frost* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *The Frost* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata
* *HENRIK IBSEN - En filmografi* i Nasjonalbiblioteket
**Financial Conduct Authority** (**FCA**) er et britisk tilsynsorgan for finanssektoren, opprettet 1. april 2013. FCA er ansvarlig overfor Parlamentet gjennom Finansdepartementet, men er finansiert utelukkende gjennom avgifter på finanssektoren.

FCA fører tilsyn med finansselskaper og finansrådgivere, med formål å beskytte forbrukere, sikre en stabil finanssektor og fremme sunn konkurranse mellom finansvirksomheter. Tilsynsorganet har blant annet myndighet til å regulere markedsføringen av finansprodukter, og kan sette minimumsstandarder og krav til produkter. Det kan også forby finansprodukter for inntil ett år mens det vurderer permanent forbud, og kan instruere virksomheter til umiddelbart å trekke tilbake eller endre annonser som det finner villedende.

Se også
-------

* Prudential Regulation Authority

Referanser
----------

1. ↑  Om FCAs styring Arkivert 4. april 2013 hos Wayback Machine.
2. ↑  Om FCA

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
Råbjerg Mile, område med sandflukt, nordre Jylland i Danmark
**Sandflukt i Danmark** har eksistert i mange år og finnes stadig. De mange kyststrekninger har, sammen med de geologiske forholdene bidratt til at det mange steder finnes store mengder sand, som under de rette omstendigheter kan flyttes av vinden som flyvesand. 

Sandflukt volder i dag få problemer, da klitlandskapene har blitt plantet til, men den påfører dog stadig skader som spiringsproblemer på visse nysådde landbruksarealer. Tidligere i Danmarks historie resulterte sandflukten i regulære naturkatastrofer. Den mest omfattende perioden med sandflukt var fra midten av 1500-tallet frem til begynnelsen av 1800-tallet. 

Ødeleggelsen i de berørte lokalsamfunn var til tider total, noe blant annet Råbjerg Mile er et vitnesbyrd om. Allerede fra 1539 kom det lover mot ødeleggelse av vegetasjon, hensikten var å begrense sandflukten. Sandflukten ble stoppet ved planmessig planting av skog, dette arbeidet begynte mot slutten av 1700-tallet og bidro til å binde sanden og i stor grad stoppe problemet sandflukt.

Eksterne lenker
---------------

* Brian J. R. Blench: "Strandmarken and Dueodde A study of the dune regions of South Bornholm" (*Geografisk Tidsskrift*, Bind 64; 1965)
* Anthon Fuglsang: "Bidrag til Sandflugtens Historie" (*Historie/Jyske Samlinger*, Bind 5. række, 9; 1947)
* Viggo Hansen: "Sandflugten i Thy og dens indflydelse på kulturlandskabet" (*Geografisk Tidsskrift*, Bind 56; 1957)
* Hans Kuhlman: "Sandflugt og klitdannelse" (*Geografisk Tidsskrift*, Bind 56; 1957)
* Hans Kuhlman: "Kornstørrelser i klit- og strandsand" (*Geografisk Tidsskrift*, Bind 56; 1957)

Portal: Danmark
Englands flagg
En sympatisør for den nynazistiske, anti-islamistiske protestbevegelsen *English Defence League* utstyrt med rødt georgskors og ansiktsmaske under en demonstrasjon i Newcastle 19. mai 2010. En britisk politkonstabel til høyre.
**Englands flagg** består av et rødt georgskors på hvit bunn. 

St. Georg ble Englands vernehelgen i det 13. århundre, og det røde korset ble brukt av engelske korsfarere (opprinnelig tilhørte det røde korset på hvit duk franskmennene, mens de engelske brukte hvitt kors på rød duk, men dette ble etter hvert byttet om). Det hevdes ofte å være et av de eldste symbolene for kongeriket. Det var likevel først på 1500-tallet at Georgskorset vant fram som Englands nasjonalflagg. I forbindelse med reformasjonen ble symboler og flagg for Englands øvrige helgener avskaffet. Den første dokumenterte bruk av det hvite flagget med rødt kors som det eneste flagg brukt til sjøs er fra 1545.

Flagget har proporsjonene 3:5, og de røde stripene i korset har en bredde på 1/5 av flaggets høyde.

Englands flagg inngår som en del av Union Jack, som er Det forente kongerike Storbritannia og Nord-Irlands nasjonalflagg. Det engelske flagget brukes i en rekke uoffisielle sammenhenger. Ved idrettsarrangementer der de forskjellige nasjonene i unionen stiller egne lag, brukes det i praksis som et nasjonalflagg.

På sjøen er flagget rangflagg for admiraler og kan derfor bare føres av et skip hvor en admiral er om bord. Unntaket er skip og båter som var med under evakueringen av Dunkerque, som kan føre det som et lite baugflagg.

Flagget ble også benyttet på Guernsey, men fikk der i 1985 tillegg av et indre gult kors. Dette benyttes som sivilt flagg for øya. Handelsflagget er en britisk *red ensign* med det gule korset i flaggets frie ende.

Georgskorset er et utbredt symbol i europeisk sammenheng. Også byene Milano, Genova og Barcelona fører rødt kors på hvitt.

Se også
-------

* Guernseys flagg

Eksterne lenker
---------------

* (en) Flags of England – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
Britiske flagg |
| --- |
| Unionsflagg | Union Jack **·** Kongeflagget | Storbritannias flaggSkottlands flaggWales’ flaggNord-Irlands flagg |
| Nasjonalflagg | England **·** Skottland **·** Nord-Irland **·** Wales |
| Handels- og militærflagg (*Ensign*) | Blått **·** Rødt **·** Hvit **·** Royal Air Force |
| Kronkoloniflagg | Alderneys **·** Guernsey **·** Jersey **·** Man |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Finansdepartementet** er et svensk departement som er regjeringens organ i økonomisk-politiske spørsmål. Departementet sysselsetter rundt 470 ansatte innen områdene økonomisk politikk, statsbudsjett, skatter, sosiale avgifter, hasard, økonomisk samarbeid i EU, EMU, finansmarked, statlig forvaltningspolitikk, kommuner, landsting og länsstyrelser.

Underlagt Finansdepartementet er 60 etater (bl.a. Statens servicecenter), to statlige selskaper og 15 nemnder.

Departementet ledes av en finansminister, med en kommune-, forvaltnings- og finansmarkedsminister som stedfortreder. Den politiske ledelsen består i tillegg av rundt 20 personer. Departementets embetsverk er organisert i ni avdelinger som hver ledes av en avdelingssjef, og som igjen er inndelt i mindre enheter som hver ledes av en departementsråd.

Se også
-------

* Finansdepartementet, Norge

Eksterne lenker
---------------

* Finansdepartementet, Sverige. Offisielle sider.


| * v
* d
* r
Regeringskansliet |
| --- |
| Statsrådsberedningen **·** Förvaltningsavdelningen |
| Regeringskansliet | Arbetsmarknadsdepartementet **·** Finansdepartementet **·** Försvarsdepartementet **·** Infrastrukturdepartementet **·** Justitiedepartementet **·** Kulturdepartementet **·** Miljödepartementet **·** Näringsdepartementet **·** Socialdepartementet **·** Utbildningsdepartementet **·** Utrikesdepartementet | Sveriges flagg |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |

1. ↑  ; besøksdato: 13. november 2010.
Nedre Manhattan og Financial District fra luften
**Financial District** er et område lengst sør på Manhattan i New York. Området innehar flere av New Yorks viktigste finansinstitusjoner, blant annet New York-børsen og American Stock Exchange.

Financial District dekker omtrentlig det samme geografiske arealet som tidligere dannet Ny Amsterdam (*Nieuw Amsterdam*), den første europeiske bosettingen på Manhattan etablert på 1600-tallet. Området har et innbyggertall på rundt 30 000. På dagtid øker befolkningstallet til rundt 300 000.

Severdigheter
-------------

Den kjente finansgaten Wall Street ligger i Financial District, og World Trade Center og Ground Zero ligger også her. Lengst sør ligger Battery Park med utsikt ut mot Frihetsgudinnen og innseilingen til New York. Også museer som New Yorks skyskrapermuseum, New York City Police Museum, Museum of American Finance og Sports Museum of America ligger her. I tillegg kan man finne noe av den eldste bebyggelsen i New York i Financial District.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz
 |
**Olaf Barda** (født **Olaf Martinius Olsen**; 1909–1971) var en norsk sjakkspiller og -forfatter. I 1952 ble han ble den første nordmannen som fikk tittelen internasjonal mester (IM).

Barda vant Norgesmesterskapet i sjakk i 1930 (da fortsatt med navnet Olsen), 1947, 1948, 1952, 1953, og 1957.
Hans seks seire i eliteklassen var en rekord som først ble tangert og slått av stormestrene Simen Agdestein og Berge Østenstad på 2000-tallet.

Barda skrev også sjakklæreboken «Sjakk!» som utkom i 1943, og han skrev sjakkspalten for Dagbladet en del år.

Barda var også en sterk postsjakkspiller, og vant NM i postsjakk i 1946 og 1949/1950. Han fikk tittelen stormester i postsjakk i 1953, og i det fjerde verdensmesterskapet i postsjakk som ble spilt mellom 1950 og 1953 endte han på fjerdeplass, det beste norske resultatet i VM-sammenheng inntil Ivar Bern vant det syttende verdensmesterskapet i 2006.

Ifølge partidatabasen ChessBase spilte Barda oftest 1.d4 med hvit. Med svart mot 1.e4 spilte Barda flere varianter av siciliansk, men også en del 1...d6 (jugoslavisk) eller 1...e5 som kan føre til spansk. Mot 1.d4 var repertoaret variert, med åpninger som gammelindisk, nimzoindisk og slavisk representert.

Referanser
----------

1. ↑   Store norske leksikon, Store norske leksikon-ID Olaf\_Barda[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Norsk biografisk leksikon, oppført som Olaf Martinius Barda Oppr. Olsen, Norsk biografisk leksikon ID Olaf\_Barda, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  «Liste over norgesmestere». Arkivert fra originalen 3. mars 2016. Besøkt 17. august 2006.
4. ↑  Liste over norgesmestere i postsjakk Arkivert 3. september 2006 hos Wayback Machine.
5. ↑  VG artikkel i forbindelse med Ivar Berns seier 7. januar 2006

Eksterne lenker
---------------

* (en) Olaf Barda – chessgames.com Rediger på Wikidata

* (en) Olaf Barda – OlimpBase Rediger på Wikidata

* (en) Olaf Barda – 365Chess.com Rediger på Wikidata
* Jubileumsartikkel skrevet av Øystein Brekke i anledning 100-årsdagen for Olaf Bardas fødsel

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Prabook **·** VIAF **·** ISNI
 |
**Olaf Andersen** (født 12. mars 1884 på Hønefoss, død 18. juli 1941 i Millington, New Jersey) var en norsk geolog.

Han tok sitt hovedfag ved Det Kongelige Frederiks Universitet i 1903 og studerte prekambriske berg i sørlige Norge under W. C. Brøgger. Etter studieopphold i Wien 1910–11 oppnådde han en dr.philos. i 1911. Etter ett år i 1912 ved Columbia University i New York City, fikk han ansettelse ved *Geophysical laboratory*, Carnegie Institute of Sciences i Washington D.C.. Fra 1918 til 1928 ledet han forskning på silikater med base i Oslo og tittelen *statsgeolog*. Han mottok den norske Reuschmedaljen i 1931 fra Norsk geologisk forening, der han også hadde vært formann en tid. Andersen returnerte til USA i 1928 for å begynne i forskningslaboratoriene til U. S. Steel i Kearny, New Jersey. Han underviste også ved Stevens Institute of Technology i Hoboken, og ga i 1934 forelesninger ved Princeton University, og en tid fra 1936 ved Columbia University. Fra 1939 var han også leder for New York Mineralogic Club.

Referanser
----------

1. ↑   Digitalarkivet, www.digitalarkivet.no, besøkt 7. november 2022[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Wikipedia på bokmål og riksmål[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Robert B. Sosman, U. S. Steel. «Memorial of Olaf Andersen» (PDF).

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Soferim** (hebraisk: ספרים) var en gruppe skriftkyndige avskrivere som laget avskrifter av hebraiske skrifter. Navnet *soferim* kommer fra flertallsformen av det hebraiske ordet *sofer* som kommer fra et rotord som betyr «å telle». *Sofer* blir i norske bibler oversatt med «skriver», «riksskriver», «sekretær» eller «avskriver». *Soferim* blir oversatt med bl.a. «skriverne» eller «skriftlærde». Det siktes i alle tilfeller til lærde personer. Disse avskriverne laget sine avskrifter med den største omhu.

Avskrivere av De hellige skrifter
---------------------------------

Det hebraiske *sofer* blir enkelte ganger i Det gamle testamente brukt om personer som arbeidet med å lage avskrifter av De hellige skrifter, spesielt Moseloven. Tre menn som i Det gamle testamente blir omtalt som avskrivere er *Sjafan*, *Sadok* og presten *Esra* (Jer. 36:10; Ne 13:13; 12:26,36).

Det var på presten Esras tid (400-tallet f.Kr.) at de skriftkyndige avskriverne trådte fram som en egen gruppe, kalt *soferim*. Jødene var blitt spredt over flere land, og det var stort behov for avskrifter av De hellige skrifter til de forskjellige forsamlingslokalene som jødene kaller synagoger.

Nøyaktighet
-----------

*Soferim* skal ha vært pinlig nøyaktige, og gjorde alt de kunne for å unngå feil. De talte alle ord som de skrev av, og etter hvert gikk de så langt som til å telle også hver eneste bokstav som de skrev av (de levde dermed opp til sitt navn som kommer fra et rotord som betyr «å telle»). Hvis de oppdaget en eneste liten feil, så ble hele avsnittet skåret ut og erstattet med en ny, feilfri avskrift. De skal ha lest hvert ord høyt før de skrev det. Det var ikke tillatt å skrive ett eneste ord etter hukommelsen, alt skulle kopieres fra originalen, ord for ord.

Men selv om de var veldig nøye med å unngå utilsiktede feil, så begynte de etter hvert å gjøre visse endringer i teksten. I 134 skriftsteder endret de Guds navn JHWH til *Herre* eller *Gud*. Disse endringene skyldtes overtro knyttet til Guds navn. I atten andre skriftsteder gjorde de også endringer. I disse skriftstedene mente man at den opprinnelige ordlyden kunne oppfattes som mangel på respekt for Gud eller hans representanter. Ett eksempel på en slik endring er i 1. Mos. 18:22, der det stod i den opprinnelige hebraiske teksten «JHWH ble fremdeles stående foran Abraham». På hebraisk kunne uttrykket «å stå foran» oppfattes som å tjene. *Soferim* syntes det var blasfemisk at noen kunne tolke teksten dit hen at Gud tjente Abraham, så de endret ordlyden til «Abraham ble fremdeles stående foran JHWH». Alle disse endringene ble gjort i avskrivernes beste hensikt, og skyldtes overtro. De foretok etter egen mening ikke noen endringer som endret budskapet i Bibelen.

De avskriverne som etterfulgte *soferim*, og som levde noen hundre år etter Jesu tid, ble kalt masoretene. De var enda mer nøyaktige enn *soferim* når de lagde avskrifter, og i tillegg så bemerket de alle endringene i teksten som *soferim* hadde gjort. En del moderne bibeloversettelser tar hensyn til disse bemerkningene, slik at teksten de oversetter fra blir mest mulig korrekt.

Portal: Litteratur
Beliggenheten til Ioannes Paulus II Peninsula på Livingston Island.
**Cape Shirreff** er en fremtredende odde på nordenden av Ioannes Paulus II Peninsula på Livingston Island i øygruppen Sør-Shetlandsøyene. Odden dekker et isfritt område på om lag 3 km² som sammen med San Telmo Island og Shirreff Cove utgjør et spesielt verneområde i Antarktis (ASPA nr. 149). Området er hekkeplass for antarktisk pelssel og pingviner.

Vrakrester som sannsynligvis stammer fra «San Telmo», et spansk fartøy som forliste i Drakestredet i 1819, ble funnet av William Smith i 1820 på Half Moon Beach ved Cape Shirreff. En varde på Half Moon Beach og en plakett på Gaviota Hill i nærheten er reist til minne om ofrene på det spanske fartøyet. Disse minnesmerkene står oppført på lista over historiske steder og kulturminner i Antarktis.

Odden ble navngitt av Edward Bransfield i 1820 etter kaptein William Shirreff, daværende britisk øverstkommanderende i Stillehavet.

Referanser
----------

1. ↑  Management Plan for Antarctic Specially Protected Area No. 149 Cape Shirreff and San Telmo Island[*død lenke*]
2. ↑  
	* Historic Sites & Monuments in Antarctica, HSM 59 Arkivert 22. februar 2015 hos Wayback Machine.. International Polar Heritage Committee
3. ↑  Composite Gazetteer of Antarctica Den vitenskapelige komite for antarktisforskning (SCAR). Katalognr. 13197

Portal: Antarktis

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** GNIS **·** SCAR

 |
Bødalsseter med Bohrsbreen bak
**Bødalsseter** er ei setergrend i Bødalen i Stryn kommune i Vestland fylke. I setergrenda ligger også en ubetjent turisthytte. Bødalseter ligger ganske nær Jostedalsbreen, og det er flere brearmer i nærheten, som Bødalsbreen, Skålebreen og Tindefjellbreen. Fjelltoppen Lodalskåpa på 2083 m.o.h. ligger under 10 km unna. 

Bødalseter var seterområde for gården Bødal som ligger ved Lovatnet. Det går i dag en enkel kjørevei fra Bødal nesten fram til Bødalseter. 

De enkelte bruk på gården Bødal hadde hvert sitt sel (seterhus) og fjøs på Bødalseter. Selene og fjøsene lå i hver sin rekke. Setergrenda ble dokumentert ved etnologisk feltarbeid i 1973. Husene ble oppmålt og fotografert og eldre folk som hadde brukt setra ble intervjuet. 

Kulturlandskapet omkring setergrenda er i dag svært endret siden den gang det ble drevet melkeseterbruk. Det gamle beitelandskapet gror i dag mer og mer til med skog. De gamle seterhusene er i dag forfalt, eller de brukes som fritidsboliger.

Litteratur
----------

* Turid Taksdal: Etnologisk feltarbeid i Loen sommaren 1973. Utgitt av Institutt for folkelivsgransking. Oslo 1974.

Referanser
----------

1. ↑  Norgeskart.no
2. ↑  Turid Taksdal: Etnologisk feltarbeid i Loen sommaren 1973. Utgitt av Institutt for folkelivsgransking. Oslo 1974.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Sentralt stedsnavnregister
 |
Torshov skole, ca. 1900 Foto: Jespersen, Jesper 
**Torshov skole** var en statlig spesialskole for elever med lærevansker. Skolen ble etablert i 1878 av Johan Anton Lippestad som **Anstalten for aandelig abnorme Piger** og kort tid etter som **Institutt for aandelig abnorme piger Thorshaug**. I 1877 var Johan Anton Lippestad med å etablere Skolen for åndssvage børn sammen med Hans Hansen. Denne ble et krav at skolen måtte være kjønsdelt, dermed etablerte Lippestad en skole for piker på Thorshov. Skolen fikk statstilskudd fra starten, og fra 1. juli 1889 tok staten over driften. I 1892 ble navnet endret til **Torshaug offentlige aandssvageskole**. I 1908 ble skolen lagt om for både gutter og jenter.

Navnet var *Torshov offentlige skole for åndssvake* fra 1925 til 1951, *Torshov offentlige skole for evneveike* fra 1951, og *Torshov skole* fra 1976. I 1992 ble skolen lagt ned og deler av tilbudene videreført ved Torshov kompetansesenter. 

Johan Anton Lippestad var en pionér innen undervisning for barn med lærevansker. I 1904 ble han den første direktøren for det statlige abnormskolevesenet. Lippestad tok med seg alle sine søsken fra Leppestad i Østfold til skolen på Thorshov. Blant disse var Carl Thorvald Lippestad og Emma Hjorth som begge arbeidet videre for vanskeligstilte barn, og etablerte institusjoner for elever ansett som "ikke dannelsesdyktige". Miljøet ved skolen hadde anerkjennelse inn i nordiske fagkretser.

Skolens bygninger har per 2021 nær uendret fasade, og brukes til barnehage.

Torshovkorpset
--------------

Thorshovkorpset 2010
I 1971 ble Torshovkorpset etablert som skolekorps. Korpset ble ikke lagt ned med skolen, og har siden vokst til en markant institusjon i Oslo.

Styrere
-------

* 1878-1904: Johan Anton Lippestad
* 1904-1915: Nils Jørgensen
* 1915-1916: Jon Grue (fungerte aldri i stillingen på grunn av sjukdom)
* 1915-1933: Morten Udgaard
* 1933-1939: Samson Eik
* 1939-?: Lauritz Sølvberg

Referanser
----------

1. ↑  Utdjupande artikkel om Johan Lippestad på snl.no
2. ↑  Utdjupande artikkel om Emma Hjort på snl.no

Kilder
------

* Sølvberg, Lauritz: *Johan Anton Lippestad og hans verk. Et bidrag til åndssvakeskolens historie i Norge gjennom 100 år.* Oslo 1945.
* Sigvald Løkeland: Statens spesialskoler 1825-1992[*død lenke*], konsept 1.11.2008, skolenettet.no

| * v
* d
* r
Tidligere offentlige grunnskoler i Oslo |
| --- |
|  | Berles **·** Bernhus **·** Bøler **·** Christiania **·** Fossum **·** Fossumberget **·** Gran **·** Grønland **·** Hammersborg (I) **·** Hammersborg (II) **·** Haugerud (Sogn) **·** Hersleb **·** Hovin **·** Hovind **·** Linderud **·** Torshov **·** Tøyenhagen **·** Tyskestranden **·** Rommiskolen **·** Rosenhof **·** Stig **·** Ulven **·** Vaterland **·** Vestliskogen | Norges flagg |
**Soffi Schønning**
(født 2. oktober 1895 i Kabelvåg,
død 9. september 1994 i Sandnes)
var en norsk operasanger (koloratursopran).

Hun studerte under Borghild Langaard i Christiania, samt
under Mme. Louisa Cappiani i London.
Hun debuterte 1924 og 
var ved Stockholmsoperaen 1928, gjestest
Covent Garden i 1930, var ellers ved
London 1932-33 og
Glyndebourne 1935.
Ved Nationaltheatret 1938 og
Centralteatret.

Under den andre verdenskrig virket hun i London, i et omfattende 
konsertprogram med Waldemar Johnsen og et hundretall oppsetninger
med norsk musikk. I denne tiden giftet hun seg med redaktøren 
Jonas Schanche Jonasen, de var senere bosatt i Sandnes og hun
var sangpedagog i Stavanger frem til fylte 80 år.

Utmerkelser
-----------

* St. Olavs Orden, ridder i første klasse for sin formidling av norsk kunst til utlandet

Referanser
----------

1. ↑  Soffi Schønning fra Norsk musikkhistorisk arkiv (Hurum)

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Historisk befolkningsregister **·** Geni **·** VIAF
 |
**Bøfjorden sjøbruksmuseum** er et bygdemuseum i Bøfjorden i Surnadal kommune. Siden starten i 1995 har museet hatt sommeråpne søndager fra juni til september hvert år.

Aktiviteter
-----------

Ved siden av interessante utstillinger og foto fra skipsbygging, skipsfart, fiske og annen lokal kultur kan museet by på kaffe, småsalg og – hver gang – et «Dagens Tema» (kåseri, demonstrasjon, framføring) med utgangspunkt i lokal kultur og historie. 

Oppslutningen har vokst med årene, og i 2007 var gjennomsnittsbesøket på 76 personer – svært bra i ei bygd med 300 innbyggere. Museet har blitt et samlingssted om søndagene – for bygdefolk og for tilreisende fra hele Nordmøre.

Drift
-----

Bøfjorden Historielag eier og driver museet. Alt skjer på dungnadsbasis uten fast offentlig tilskudd. En er derfor avhengig av inntekter fra kaffe- og småsalg og en årlig utlodning, men det er gratis inngang på museet.

Eksterne lenker
---------------

* Bøfjorden sjøbruksmuseum
* Film på youtube.com
* Surnadal kommune
**Bredflangre** eller **breiflangre** (*Epipactis helleborine*) er en plante i orkidéfamilien (marihandfamilien).

Utseende
--------

Bredflangre er en grovere orkidé enn sin nære slektning rødflangre. Den har brede, grønne blader som er plassert alternerende oppover stengelen. Bredflangreplanter kan bli ganske høye og under gode forhold nå meterhøyde.

Blomstene hos bredflangre har ikke veldig spektakulære farger, som regel antar de en skittenrosa farge. De er allikevel ganske pene, på grunn av den spesielle formen og det store antallet. Bredflangre har også mange tydelige støtteblader i blomsterstanden.

Forekomster i Norge
-------------------

Bredflangre er en typisk skogsplante, og den krever i tillegg at det er en del kalk i grunnen. Dette fører til at bredflangre ikke er noen vanlig plante. Arten er dessuten en typisk lavlandsart, med en svak kysttilknytning. Allikevel ser den ut til å trives på Holleia i Ringerike.

Bredflangre går allikevel et stykke inn i innlandet, faktisk helt inn til Stor-Elvdal. Langs kysten går planta nord til Karlsøy, helt nord i Troms. Bredflangre er ikke fredet på noen måte og er i rødlistevurderingen 2021 regnet som livskraftig (LC).

Underarter
----------

I Artsdatabanken er det angitt to underarter. Nominatunderarten *Epipactis helleborine* ssp. *helleborine* kalles skogbredflangre, mens underarten *Epipactis helleborine* ssp. *neerlandica* kalles dyneflangre (tidligere jærflangre). Dyneflangre er oppført på rødlista (2021) som sterkt truet (EN).

Referanser
----------

1. ↑  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 24. november 2021. Besøkt 19. februar 2022.
2. ↑  «Artsdatabankens navnetre». Artsdatabanken. Besøkt 19. februar 2022.
3. ↑  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 24. november 2021. Besøkt 19. februar 2022.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Bredflangre* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Bredflangre* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *Bredflangre* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *Bredflangre* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *Bredflangre* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Bredflangre* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Bredflangre* hos The International Plant Names Index Rediger på Wikidata

* (en) *Bredflangre* hos Tropicos Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Epipactis helleborine* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Epipactis helleborine* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Epipactis helleborine* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** NKC
 |
***Capelocassis*** er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae).

Utseende
--------

En middelsstor, oval, halvblank, gulbrunaktige (i alle fall på døde eksemplarer) skjoldbille med rødbrunt midtfelt. Kroppens midtparti er rødbrunt, de utvidete sideflatene brungule. Antennene er trådformede og middels lange. Kroppen er egentlig ganske normalt proporsjonert, med pronotum og dekkvingene er noe utvidet mot sidene slik at de helt dekker oversiden, både hodet og beina er skjult under dette skjoldet. Med utvidelsen blir kroppsformen oval, bredest npe foran midten av dekkvingene. Pronotum er rundet, dekkvingenes "skuldre" noe framskytende. Oversiden er grovt og uregelmessig punktert.

Levevis
-------

Både larvene og de voksne (imago) billene lever av å spise blad på næringsplanten. De voksne (imago) sitter tett inntil planten og det store flate halsskjoldet og dekkvingene gjør at billen kan være svært vanskelig å oppdage, og det er vanskelig for rovdyr å nå den sårbare undersiden. Larvene gjemmer seg gjerne under et tak av gammel avføring og planterester som er festet til den fremoverbøyde bakkroppsspissen. Arten lever på planter i slekten *Zizyphus* (Rhamnaceae).

Utbredelse
----------

Arten er utbredt i det sørlige India.

Systematisk inndeling
---------------------

Den systematiske plasseringen av gruppen skjoldbiller er uavklart, den har tradisjonelt vært regnet som en underfamilie av bladbiller, slik som i denne oversikten. Mens enkelte plasserer den inn som en stamme (tribe) i delgruppe Hispinae, som tradisjonelt har vært regnet som søstergruppe til skjoldbillene, eller motsatt blir Hispinae plassert som en undergruppe (da kalt Hispini) av skjoldbillene.

**Treliste**
* orden **biller** (Coleoptera)
	+ underorden **Polyphaga**
		- overfamilie **Chrysomeloidea** Latreille, 1802 (=Phytophaga)
			* familien bladbiller (Chrysomelidae Latreille, 1802)
				+ underfamilien **Skjoldbiller**, Cassidinae Stephens, 1831
					- stamme (tribe) **Cassidini** Gyllenhal, 1813 – eneste gruppe som er representert i Europa
						* slekten ***Capelocassis*** Spaeth, 1952
							+ *Capelocassis dorsata* (Duvivier, 1891)

Referanser
----------

Litteratur
----------

* Borowiec, L. 1999. *A world catalogue of the Cassidinae (Coleoptera: Chrysomelidae)*. Biologica Silesiae, Wroclaw.
* *Capelocassis* på ITIS

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Capelocassis* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Capelocassis* hos ITIS Rediger på Wikidata

* *Capelocassis* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* Cassidinae of the world – an interactive manual (Coleoptera: Chrysomelidae)
* (en) Cassidinae – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
**Carrigaline** (irsk: *Carraig Uí Leighin*, som betyr «Klippen til Ó Leighin») er en by i grevskapet Cork i Irland. Den ligger ligger ved elven Owenabue, omtrent 14 kilometer sør for byen Cork. Regionveien R611 går gjennom byen, og den ligger like ved den nasjonale primærveien N28 til Ringaskiddy. I henhold til folketellingen i 2016 har byen en befolkning på 15 770 innbyggere.

Carrigaline vokste raskt på slutten av 1900-tallet, fra en landsby med noen hundre mennesker til en blomstrende pendlerby, selv om noen lokalbefolkning fortsatt omtaler den som «landsbyen». Byen er en av de viktigste inngangsportene til vestlige Cork, spesielt for de som ankommer med ferge fra Frankrike. Carrigaline er i valgkretsen Cork South-Central Dáil.

Økonomi
-------

Broen Ballea Bridge
Butikk og bolighus
Keramikkverkstedet Carrigaline Pottery, som ligger i Main Street, stengte i 1979, men ble deretter gjenåpnet og drevet som et kooperativ i mange år etter det. Til tross for sin lille størrelse, hadde landsbyen også en liten kino, eid og drevet av Cogan-familien. Verken keramikk eller kino eksisterer i dag. Avisen *Carrigdhoun Weekly* publiseres i Carrigaline.

Byen har fire banker og en kredittforening. Det er et veletablert Supervalu-supermarked, samt en Dunnes Stores og Lidl. Det firestjerners Carrigaline Court Hotel ligger overfor den katolske kirken Our Lady and St John. I tillegg til butikker har Main Street en rekke puber og restauranter. En Dairygold Co-op Superstore ligger på Kilmoney Road.

Sport
-----

Blant de lokale idrett- og sportsorganisasjoner finnes fotballklubbene Avondale United FC og Carrigaline United AFC, mens Gaelic Athletic Association har Carrigaline GAA, i tillegg finnes rugbyklubben Carrigaline RFC og andre tennis-, badminton-, basketball-, golf- og kampsportklubber.

Vennskapsbyer
-------------

Carrigaline har følgende vennskapsbyer:

* Frankrikes flagg Guidel, Bretagne, Frankrike
* Tysklands flagg Kirchseeon, Bayern, Tysklandref name="Twinning"/>

Referanser
----------

1. ↑  Carraig Uí Leighin/Carrigaline, *Placenames Database of Ireland*
2. ↑  «Sapmap Area - Settlements - Carrigaline» Arkivert 13. januar 2018 hos Wayback Machine.. Census 2016. *CSO*
3. ↑   «Carrigaline Area Transport Study Executive Summary» (PDF), *Corkcoco.ie*. 2007. Arkivert fra originalen (PDF) den 2. april 2015. Sitat: Carrigaline has grown rapidly over the last ten years [1997-2007] and currently [2007] has a population of around 16,000 people
4. ↑   «Carrigaline calls time on developer-led growth», *Irishexaminer.com*
5. ↑   «Historical Overview of Carrigaline to Present Day», *Carrigaline.ie*. Arkivert fra [originalen] den 10. januar 2016.
6. ↑  «The Carrigdhoun Newspaper», *South Cork News*
7. ↑   «Clubs and Societies», *Carrigaline Community Association Limited*
8. ↑  «Carrigaline Twinning Association», *Carrigaline Community Association Limited*

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Carrigaline – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
***Straffebataljon 999***, (originaltittel: *Strafbataillon 999*) er en tysk krigsfilm fra 1960.

Handling
--------

Filmen finner sted i det tyske riket mot slutten av andre verdenskrig. Mindre forseelser er nok til å bli mistenkt for forræderi eller feighet overfor fienden. Slike overtredelser blir vanligvis fulgt av en dødsdom. men Wehrmacht er på retrett i øst. Derfor blir det opprettet en spesialenhet for å gi disse domfelte soldatene en ny mulighet for prøveløslatelse: *Straffebataljon 999.* Innenfor denne bataljonen handler blant andre mistenkte kommunister, desertører, eller andre som har blitt dømt for mindre forbrytelser. Hverdagen og døden innenfor straffebataljonen blir dokumentert. 

Bakteriolog Ernst Deutschmann blir dømt fordi han ble beskyldt for å ha skadd seg selv for å unnslippe militærtjeneste. Sannheten var imidlertid at Deutschmann gjennomførte et eksperiment på seg selv, for å utvikle et nytt serum. Deutschmanns kone Julia slåss for å få opphevet dommen mot ektemannen sin. I en leir møter Ernst Deutschmann andre soldater som har blitt straffet like hardt. Han møter en tidligere offiser von Bartlitz, som handlet mot ordre fra sine overordnede når han forsøkte å redde livet til soldatene sine. De blir utsatt for en spesielt tøff test når sersjant Krüll tar over kommandoen. Men over den sadistiske og umenneskelige Krüll står Oberleutnant Obermeier, en offiser som behandler sine underordnede som mennesker selv i eksepsjonelle situasjoner.

Medvirkende
-----------

* Sonja Ziemann: Julia Deutschmann
* Werner Peters: Hauptfeldwebel Krüll
* Georg Thomas: Ernst Deutschmann
* Ernst Schröder: Dr. Kukill
* Heinz Weiss: Oberleutnant Obermeier
* Kurd Pieritz: Hauptmann Barth
* Hanns Ernst Jäger: Schwanecke
* Werner Hessenland: von Bartlitz
* Georg Lehn: Wiedeck
* Klaus Kindler: Oberleutnant Bevern
* Judith Dornys: Tanja
* Stanislav Ledinek: Tartuchin
* Willy Schäfer: Feldwebel Haack
* Alfred Balthoff: Dr. Bergen
* Walter Clemens: Rattengesicht
* Gerhard Frickhöffer: Kronberg
* Horst Gnekow: SS-Mann Wendt
* Charles Palent: Unteroffizier Kentropp
* Werner Reinisch: Unteroffizier Hefe
* Bert Sotlar: Leutnant Sergej
* Rolf Sudbrack: Ulrich, Kommunist

Referanser
----------

1. ↑  «filmen på filmweb.no» **(norsk)**. Besøkt 1. juni 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Straffebataljon 999* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) *Straffebataljon 999* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) *Straffebataljon 999* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata

* (en) *Straffebataljon 999* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (nl) *Straffebataljon 999* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (de) *Straffebataljon 999* på filmportal.de Rediger på Wikidata
Maleri av den italienske vedutisten Ettore Roesler Franz ca 1880 av *Piazza Barberini*, med *Fontana del Tritone*, utført av Bernini 1643

**Piazza Barberini** er en plass (*piazza*) i Roma, på Quirinalhøyden.

Flere gater møtes ved piazzaen, som krones av Fontana del Tritone, bland andre Via del Tritone, Via Barberini og Via Vittorio Veneto. I begynnelsen av Via Vittorio Veneto, i et hjørne av torget, står Berninis lille *Fontana delle Api*, Bifontenen, smykket med blant annet familien Barberinis heraldiske bier. (Berninis patronus, pave Urban VIII, tilhørte nevnte slekt.) I piazzens østre hjørne ligger Palazzo Barberini, som blant annet huser *Galleria Nazionale d'Arte Antica*, det vil sia en del av den italienske stats samlinger av eldre malerier.

Frem til 1700-tallet ble menneskelik utstilt her i håp om at noen kunne identifisere de avdøde. Mellom 1632 og 1822 stod det en obelisk her; den ble flyttet til Villa Medici.

Litteratur
----------

* Heinz-Joachim Fischer: *Rom. Zweieinhalb Jahrtausende Geschichte, Kunst und Kultur der Ewigen Stadt.* DuMont Buchverlag, Köln 2001, ISBN 3-7701-5607-2, s. 280.
* Anton Henze, *Kunstführer Rom*, Philipp Reclam GmbH, Stuttgart 1994, ISBN 3-15-010402-5, s. 280

Eksterne lenker
---------------

* (en) Piazza Barberini (Rome) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
* Roma SPQR: "Piazza Barberini" (it.)
* Piazza Barberini (engl.)
* Roma Segreta: "Piazza Barberini" (it.)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** GeoNames
 |
**Blücher-ordenen** (tysk: Blücher-Orden) var en militær dekorasjon i DDR. Den var oppkalt etter den prøyssiske generalfeltmarskalk Gebhard Leberecht von Blücher (1742–1819), som var betraktet som en helt i DDR fordi han hadde beseiret Napoleons styrker i Preussen.

Dekorasjonen ble til 13. oktober 1965 etter ordre av Walter Ulbricht og var tenkt å bli tildelt soldater i NVA i krigstid.

Dekorasjonen ble aldri tildelt i og med at DDR aldri var i krig; et par hundre av disse dekorasjonene ble laget og var klar til å bli delt ut hvis DDR skulle komme i krig. Disse ble lagret i all hemmelighet av VEB Präwema i Markneukirchen, hvor også prototypene befant seg. Ordenens eksistens ble ikke kjent før etter murens fall. Eksemplarer av ordenen er i dag stilt ut i det militærhistoriske museet i Dresden.

Blücher-ordenes gullmedalje

Klasser
-------

Dekorasjonen kom i seks klasser: medaljegraden, som var delt i tre klasser (bronse, sølv og gull), og korsgraden, som var delt opp på samme måte.

Se også
-------

* DDRs ordensvesen

Portal: Tyskland
**Cars Jeans Stadion** (inntil 2017: *Kyocera Stadion*) er et flerbruksstadion designet av Zwarts & Jansma Architecten i byen Haag i Nederland. Det ble fullført i 2007 til en pris av om lag 28 millioner euro, og brukes primært til fotball og landhockey. Stadionet brukes også som hjemmebane av ADO Den Haag. Det har en kapasitet på 15 000 tilskuere og ble bygget for å erstatte ADOs tidligere stadion Zuiderpark, som var vesentlig mindre. Selv om Haag er den tredje største byen i Nederland, har det gjennomsnittlige tilskuertallet på ADOs hjemmekamper tradisjonelt vært lavere enn hos rivalene Ajax, Feyenoord og PSV Eindhoven. 

Sammen med GreenFields Stadion er Kyocera Stadion spillested for VM i landhockey for kvinner og menn i 2014. For dette formålet har banen fått et midlertidig kunstgressdekke tilpasset landhockey. Etter mesterskapet skal banedekket skiftes permanent til kunstgress for hjemmekampene til ADO Den Haag i den kommende sesongen av Eredivisie.

Sikkerhetssystemet *Happy Crowd Control*

Åpning
------

Åpningsseremonien for stadionet fant sted 28. juli 2007. Det opprinnelige navnet var ADO Den Haag Stadion, men dette ble i juni 2010 byttet ut med Kyocera Stadion etter en navnerettighetsavtale mellom ADO Den Haag og det multinasjonale selskapet Kyocera.

Da stadionet ble åpnet av klubben, hevdet ordføreren i Haag, Wim Deetman, at dette er det mest sikre stadionet i hele Europa. Stadionet har et kameraovervåkningssystem som tar flere bilder av hver tilskuer. I tillegg er det utstyrt med det såkalte *Happy Crowd Control System*, som tar bilder av folk på vei inn til stadionet.

Referanser
----------

1. ↑  «Kyocera Stadion» **(engelsk)**. Thefootballstadiums.com. Besøkt 25. mai 2014.
2. ↑  «Kyocera Stadion» **(engelsk)**. The Stadium Guide. Besøkt 25. mai 2014.
3. ↑  «Kyocera Stadium» **(engelsk)**. Rabobank Hockey World Cup 2014. Arkivert fra originalen 25. mai 2014. Besøkt 25. mai 2014.
4. ↑  «Kyocera Stadium ground almost ready for Hockey World Cup» **(engelsk)**. Rabobank Hockey World Cup 2014. Arkivert fra originalen 25. mai 2014. Besøkt 25. mai 2014.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Cars Jeans Stadion – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Kyocera Stadion − bildegalleri Arkivert 25. mai 2014 hos Wayback Machine. − stadionwelt.de
* Kyocera Stadion på det offisielle nettstedet for VM i landhockey 2014 − rabobankhockeyworldcup2014.com (engelsk)
Piazza del Quirinale sett mot Quirinalpalasset (foreløpig uten obelisk, kobberstikk av Giovanni Battista Piranesi, midten av 1700-tallet.
**Piazza del Quirinale** er en stor plass oppe på Quirinalhøyden sentralt i Roma (bydelen Trevi).

Plassen innrammes av flere bygninger: Quirinalpalasset (nordsiden) som er den italienske presidentens embedssete og før det den italienske konges residens; *Palazzo della Consulta* (øst) som er forfatningsdomstolens sete; og *Scuderie del Quirinale* (sørvest), den ehemaligen Marställen, som benyttes for utstillinger. 

På plassen er Dioskurfontenen *(Fontana dei Dioscuri)* med en antikke obelisk *(Obelisco del Quirinale)*. På vestsiden av piazzaen er det en utsiktsterrasse som gir et utsyn over en del av Roma.

Trappen fra Via della Dataria opp til Piazza del Quirinale.
I nordvest begynner den steile gaten Via della Dataria; fra den fører Via delle Vergini til Trevikontenen (ca. 150 meter unna). I nordøst fra piazzaen begynner ia del Quirinale som i sin forlengelse blir til Via del XX. Settembre; den ender i Piazza di San Bernardo. Mot sør fører Via 24 Maggio til Lago Magnanapoli. Den lille gaten Salita di Montecavallo omgir plassen i sørvest; den begynner ved *Via 24 Maggio* og blir ved den brede trappen til *Via della Dataria*.

Litteratur
----------

* *Baedekers Allianz-Reiseführer Rom*. 4. Auflage. Baedeker, Ostfildern-Kemnat 1988, ISBN 3-87504-125-9, s. 91.
* Hagen Hemmie: *Rom – Latium*. 6. Auflage. Michael Müller, Erlangen 2001, ISBN 3-923278-30-6, s. 284–285.
* Anton Henze: *Reclams Kunstführer Italien*. Band 5. *Rom und Latium*. Reclam, Stuttgart 1962, s. 322–323.
* J. M. Wiesel: *Rom. Ein Kunst- und Reiseführer*. 4. erweiterte Auflage. Kohlhammer, Stuttgart o. J. [1966], s. 216.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Piazza del Quirinale (Rome) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
* www.rom-spiegel.de Arkivert 4. mars 2016 hos Wayback Machine. Kort beskrivelse
* www.quirinale.it offisiell side

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND
 |