recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
***Onopelmus*** er en slekt av mudderbiller som lever i eller ved vann. De er avlange biller, som oftest er oversiden kledt med lange, oppstående hår. Antennene er karakteristiske, ganske korte, de 5-6 ytterste leddene danner en kølle eller har kamaktige utvekster.

Utseende
--------

Små til middelsstore, avlange, matt brune mudderbiller.

Levevis
-------

Disse billene lever i eller ved vann. Det er bare de voksne individene av noen arter som er rent vannlevende, andre voksne og alle larver finner man gjerne i mudderet i vannkanten. Denne slekten utmerker seg ved at larvene er nokså rent landlevende. De artene som lever i vann kan ikke svømme, men kryper rundt på bunnen, under steiner eller på vannplanter. De trenger ikke komme opp til overflaten for å puste, men gassutvekslingen skjer gjennom plastronet på undersiden. Dette krever oksygenrikt vann og disse artene er derfor vanligvis å finne i kjølig, rennende vann med mye oksygen.

Utbredelse
----------

Slekten er utbredt i den neotropiske økosonen (Peru, Brasil).

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien mudderbiller (Dryopoidea)
			* Familien mudderbiller, Dryopidae
				+ Slekten ***Onopelmus*** Spangler, 1980
					- *Onopelmus inca* Spangler, 1980
					- *Onopelmus guarani* Vanin, Ide & Costa, 1997

Referanser
----------

1. ↑  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 17. oktober 2020. Besøkt 17. oktober 2020.
2. ↑  «Artsdatabankens navneopplysninger med artstre». Artsdatabanken. 17. oktober 2020. Besøkt 17. oktober 2020.

Litteratur
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Onopelmus* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Onopelmus* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata
***The Spanish Jade*** er en amerikansk stumfilm fra 1915, regissert av Wilfred Lucas.

Handling
--------

I en spansk provinsby, på midten av det nittende århundre, selges jenta Manuela til en musiker. I løpet av deres vandringer møter hun Don Bartolome, som forlot sin far Don Luis for å bli en landeveismann. Bartolome forelsker seg i Manuela, og tar henne med seg etter å ha drept musikeren. Når de møter Osmund Manvers, en engelsk godseier, ønsker Bartolome å bruke Manuela til å rane ham. Men Manvers redder Manuela, og tar henne med seg.

Men Manuela knivstikker og dreper Bartolome kort tid senere, etter at han truet henne. Manuela flykter, og Manvers begynner å lete etter henne. Når Don Luis får vite om Bartolomes død, utfordrer han Manvers til en duell. Etter at Manvers nekter stikker Tormillo, Don Luis sin tjener, Manvers i armen.

Skuespillere
------------

* Betty Bellairs som Manuela.
* Wilfred Lucas som Osmund Manvers.
* Nigel De Brulier som Don Luis.
* Arthur Tavares som Don Bartolome.
* Frank Lanning som Tormillo.
* Howard Davies som Gil Perez.
* Lloyd Ingraham som Sebastian

Referanser
----------

1. ↑  The Spanish Jade
2. ↑  Alan Goble. *The Complete Index to Literary Sources in Film*

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Spanish Jade* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Spanish Jade* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *The Spanish Jade* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *The Spanish Jade* på Silent Era Rediger på Wikidata
**Sälen Trysil Airport** er en lufthavn ved Mobergskölen ved Rörbäcksnäs i Dalarnas län i de svenske Sälenfjällen. Lufthavnen ble bygget i 1972 og eies av Sälenfjällens flygklubb. Flystripen ble i 2005 utvidet til 1199 meters lengde og i 2019 til 2 500 meters lengde.

Scandinavian Mountains Airport
------------------------------

Per 2016 lå den nærmeste regulære svenske lufthavnen i Mora, cirka 100 km unna (trafikk opphørte der i 2018). Den nærmeste lufthavnen fra Trysilfjellet på den norske siden var Gardermoen, som ligger 180 km unna.

Utbyggingen av lufthavnen er ment i første hånd for charterfly med skiturister til Sälenfjällen (avstand 10–45 km) og det norske alpinanlegget Trysilfjellet (avstand 43 km).

Den svenske regjeringen besluttet den 3. april 2014 å bidra med 250 millioner kroner i investeringsstøtte til den planlagte lufthavnen. Byggingen ble planlagt å starte sommeren 2016, selv om visse forsinkelser er blitt forårsaket av Trafikverket med hensyn til blant annet veier og EU-godkjennelse. Byggestart var i august 2017. Flyplassen åpnet i desember 2019.

I januar 2020 besluttet Sveriges regjering å fastsette et grenseovergangssted i Malung-Sälen kommune, som innebærer at Scandinavian Mountains Airport kan ha internasjonal trafikk med land utenfor Schengen-området. Noen flyvninger fra London måtte i mellomtiden omdirigeres til Oslo lufthavn Gardermoen og videre kjøres i buss derifra.

Referanser
----------

1. ↑  «Kartsök och ortnamn». Lantmäteriet. Besøkt 14. oktober 2017.
2. ↑  «Scandinavian Mountains Airport». Arkivert fra originalen 14. oktober 2017. Besøkt 14. oktober 2017.
3. ↑  «Staten höll på att sjabbla bort nya flygplatsen i Sälen». Arkivert fra originalen 14. oktober 2017. Besøkt 14. oktober 2017.
4. ↑  Fjellflyplassen mellom Trysil og Sälen har åpnet
5. ↑  Regeringen beslutar att det ska få finnas ett gränsövergångsställe i Malung-Sälens kommun
6. ↑  «Information about SAS flights to and from London». Arkivert fra originalen 21. januar 2020. Besøkt 18. januar 2020.

Eksterne lenker
---------------

* Scandinavian Mountains (Hovedside for lufthavnen)
* Presentation av lufthavnplanene Arkivert 17. august 2010 hos Wayback Machine.
* Miljøkonsekvensbeskrivelse
* 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Otepää kommune** er en landkommune i Valga fylke i Estland. Kommunen ligger nordøst i fylket og administrasjonssenteret er Otepää. Kommunen har 6 456 innbyggere (2019) og et areal på 523 km². Folketallet er fallende.

Den 21. oktober 2017 ble kommunen utvidet gjennom en sammenslåing med Sangaste og deler av kommunene Puka og Palupera. 

De største tettstedene er Otepää med 2 213 innbyggere, etterfulgt av Sihva med 370 innbyggere, og vintersportsstedet Arula. Otepää er en by, men ligger i en landkommune og er ikke egen bykommune. Dette er Estlands fremste vinterkommune, med Tehvandi Spordikeskus hvor verdenscupen i langrenn arrangeres hvert år. Her finner vi også landets nasjonalanlegg for skihopp og alpint.

Otepää kommune preges landskapsmessig av høydedraget *Otepää*, som strekker seg fra områder lengre nordvest inne i nabokommunen Puka, og om lag 20 km sørøstover. Området er dekket av barskog og kupert terreng med mange innsjøer. Den mest kjente og største av sjøene er Pühajärv, som regnes som en av landets mest maleriske sjøer. Maleren Johannes Uiga (1918–1998) malte hundrevis av malerier av denne innsjøen. Også Johannes Võerahansu (1902–1980) har malt mange skogsmotiver fra denne kommunen.

Sørvest for byen Otepää ligger landsbyen Kääriku som er kjent som sports- og friluftssenter. Her etablerte Tartu Universitet et treningssenter allerede i 1947, og etter hvert vokste stedet fram som et treningssenter for denne delen av Sovjetunionen, med eget skistadion.

Referanser
----------

1. ↑  ; *Det estiske landinspektorat*; besøksdato: 11. mars 2018.
2. ↑  ; *Estlands statistikkbyrås statistikkdatabase*; besøksdato: 14. juni 2021.
3. ↑  *A ja O taskuteatmik: Eesti*, Eesti Entsüklopeediakirjastus, Tallinn 2007.
4. ↑  Kokk, Aavo og Eilart, Andres: *Brushstroke Estonia*, forlaget Regio. Tallinn, 2011, side 84.
5. ↑  Kokk, Aavo og Eilart, Andres: *Brushstroke Estonia*, forlaget Regio. Tallinn, 2011, side 146.
6. ↑  Kokk, Aavo og Eilart, Andres: *Brushstroke Estonia*, forlaget Regio. Tallinn, 2011, side 92.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Otepää Parish – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
Kommuner i Valga fylke |
| --- |
| Regionens våpen | Landkommuner | Otepää **·** Tõrva **·** Valga | Estlands flagg |
| Historiske kommuner | Helme **·** Hummuli **·** Karula **·** Palupera **·** Puka **·** Põdrala **·** Pühajärve **·** Sangaste **·** Taheva **·** Tõlliste **·** Tõrva **·** Valga  **·** Õru |

Portal: Estland

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
***Onorelucanus aequatorianus*** er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

Utseende
--------

En nokså liten (ca. 15 millimeter), halvblank, brunsvart hjortebille, dekkvingene med mørkrøde sidestriper. Hannens kjever er noe lengre enn hodet, sigdformede, med en stor, skrått oppoverrettet tann i midten og flere butte, knudrete tenner i den indre delen langs ytterkanten. Pannen har en vid, U-formet innskjæring foran. Pronotum er rundet med litt framstående forhjørner, bredest nær forkanten, knapt synlig punktert. Dekkvingene er blankere enn forkroppen, med fine punktstriper. Hunnen er helt svart, hode og forkropp blanke og spredt, men tydelig punkterte. Hodet er firkantet med en U-formet innskjøring foran, kjevene ikke forstørrede. Pronotum er rundet, bredest langt bak midten, sidekanten litt innsvunget foran de markerte bakhjørnene.

Levevis
-------

Den er funnet i rundt 1800 meters høyde i skråningene av Andesfjellene.

Utbredelse
----------

Arten lever i Colombia og Ecuador.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
			* Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
				+ Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
					- Stammen *Sclerostomini*
						* Slekten *Onorelucanus* Bartolozzi & Bomans, 1989
							+ *Onorelucanus aequatorianus* Bartolozzi & Bomans, 1989

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Onorelucanus aequatorianus* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Onorelucanus aequatorianus* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* *Onorelucanus aequatorianus* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* Generic Guide to New World Scarabid Beetles – *Onorelucanus*
* Bildegalleri
**Eje Thelin** (født 9. juni 1938, død 18. mai 1990) var en svensk jazzmusiker (trombone).
Allerede i 1953 ble han med i dixieland-bandet «Pygmé Jazz Band», hvorpå han i 1956 med Carl Fontana endret sin stil, og også arbeidet en tid med Putte Wickman. Han hadde egen kvartett med ventilbasunisten Lalle Svensson.

Fra 1961 hadde han egen kvintett som deltok på Juan-les-Pins-festivalen 1962, og ga ut *So Far* (1962) med Gyllene Skivan som resultat. 
Besetningen her var Ulf Andersson, Joel Vandroogenbroek, Roman Dylag og Rune Carlsson. 
Kvintetten utga også *at the German Jazz Festival* (Dragon, 1964).

I perioden 1967-72 underviste Thelin ved musikkhøgskolen i Graz. I Eje Thelin Group ga han ut *E.T. Group* (1974), *Live* (1976) og *Hypothesis* (1978). Hans andre Gyllene Skivan mottok han i 1975.
Andre utgivelser med ham var *E.T. with Barney Wilen* (1966), *Bits and Pieces* (1980), *Polyglot* (1981) og *E.T. Project* (1986). Utgivelsen *Raggruppamento* utkom posthumt.

Referanser
----------

1. ↑   Autorités BnF, BNF-ID 14232629j[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Eje Thelin på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
* (en) Eje Thelin på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Eje Thelin på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Eje Thelin på AllMusic Rediger på Wikidata

  

Portal: Jazz

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Nationalencyklopedin **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |
**Gemma McCluskie** (født i 1983 i London, myrdet i mars 2012) var en britisk skuespillerinne. I 2012 ble McCluskie myrdet og hennes kropp ble funnet i en kanal i London. Hennes bror Tony ble dømt for drapet på henne. McCluskie er mest kjent for sin rolle som Kerry Skinner i BBC sin såpeoperaserie EastEnders, som hun var med i sesongen 2000–2001. 

McCluskie forsvant fra sitt hjem i Øst-London den 29. februar 2012. Det ble først antatt at hun sist hadde blitt sett i sitt hjem av broren Tony i løpet av ettermiddagen, men videre undersøkelser avdekket at hun hadde blitt sett på handletur rundt kl. 20:00 som kvelden 1. mars. Skuespillere som Martine McCutcheon, Brooke Kinsella og Natalie Cassidy som spilte med McCluskie i TV-serien EastEnders, la ut meldinger på twitter om hennes forsvinning i håp om å få informasjon om hvor hun befant seg. Den 5. mars organiserte to av McCluskies fettere et søk sammen med 100 frivillige for å finne henne. En hodeløs overkropp av en kvinne ble funnet i Hackney 6. mars 2012. Den 9. mars 2012 kunngjorde politiet at kroppen var formelt identifisert som McCluskie. Den 10. mars 2012, ble Tony McCluskie offisielt siktet for drapet på søsteren.

Referanser
----------

1. 1 2   Internet Movie Database, IMDb-nummer nm0566070, besøkt 10. januar 2016[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   «Canal body is that of ex-EastEnders actress Gemma McCluskie», besøkt 5. juli 2012[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Britisk skuespiller funnet drept og lemlestet

Eksterne lenker
---------------

* (en) Gemma McCluskie på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
***Det tredje rikets vekst og fall*** (engelsk: *The Rise and Fall of the Third Reich*, utgitt 1960) er en faglitterær bok av den amerikanske journalisten William L. Shirer, bosatt i Nazityskland fra 1934 til og med desember 1940. Boken tegner et inngående historiske bilde av Adolf Hitler, nasjonalsosialismen, Det tredje riket 1933-1945 og Hitlers vei til makten og Det tredje rikes indre konsolidering 1933-35. 

Boken er basert på beslaglangte dokumenter fra Nazityskland, dagbøker fra propagandaminister Joseph Goebbels, general Franz Halder og den italienske utenriksminister Galeazzo Ciano, bevisføring fra Nürnbergprosessene, britiske utenriksrapporter, forfatterens egen forsknig og lesning av avisartikler med mere.

Referanser
----------

1. ↑  Evans 2004, p. xvi

Litteratur
----------

* Evans, Richard J. *The Coming of the Third Reich* (2004) Penguin Press HC. ISBN 1-59420-004-1

Eksterne lenker
---------------

* Vurdering av boken av Bryan Hiatt
* Shirer, William L. (1961). *Det tredje rikes vekst og fall*. 1. Cappelen.
* Shirer, William L. (1962). *Det tredje rikes vekst og fall*. 2. Cappelen.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** NLA
 |
**Eritrea** er generelt ansett for å ha ni etniske grupper. Hver av disse har sitt eget språk: Afar, arabisk (snakkes av Rashaida), Beja (snakkes av Hedareb), Bilen, Kunama, Nara, Saho, Tigre og tigrinja.

De offisielle språkene i Eritrea er tigrinja og arabisk. Engelsk og italiensk blir forstått av enkelte segmenter av befolkningen og også snakkes spesielt av personer bosatt i hovedstaden Asmara. Tigrinja og arabisk var de offisielle språkene 1952 til 1956 og fortsette å være de fremste språkene, tigrinja blant kristne og arabisk blant muslimene. EPLF publiserte en stor engelsk-tigrinja-arabisk ordbok i 1985, etterfulgt av tigrinja-engelsk i 1986.

Som en del av en gradvis opphør av eritreisk autonomi i henhold etiopiske styre ble amharisk det offisielle språket i 1956. I dag snakkes hovedsakelig av mennesker av eritreisk opprinnelse som ble tvunget fra sine hjem i Etiopia.

En politikk ble vedtatt som gjorde at grunnskolen undervisning bør være tilgjengelig i morsmålet man har, selv om de fleste muslimer velger arabisk under opplæring.

Språk
-----

De nilotiske språkene tilhører Nilo-Sahara språkfamilien, mens de Cushitic og semittiske språkene hører til  Afro-asiatiske språkfamilien.

Nilotiske språk

* Kunama
* Nara

Kusjittiske språk

* Beja, snakkes av  Hedareb
* Afar
* Saho
* Bilen

Semittiske språk:

* Tigre
* Tigrinja
* Arabisk, morsmålet til Rashaida
* Dahlik, et nylig oppdaget språk som snakkes i Dahlak-øyene

Litteratur
----------

* Woldemikael, Tekle M (2003). «Language, Education, and Public Policy in Eritrea». *African Studies Review*. African Studies Review, Vol. 46, No. 1. 46 (1): 117. JSTOR 1514983. doi:10.2307/1514983. Arkivert fra originalen 15. september 2010. Besøkt 27. januar 2007.

Eksterne lenker
---------------

* Languages in Eritrea
* Ethnologue entry for Eritrea
* Language Policy and Education
* PanAfrican L10n page on Eritrea
Sørlige Tang, 939
Sørlige Tang, 951
**Sørlige Tang** (kinesisk: 南唐, pinyin: *Nán Táng*) var et av de ti kongedømmer i Kina i tiden for De fem dynastier og ti riker. Riket ble grunnlagt fra Wu i år 937 og gikk inn i Songdynastiet i 975.

Rikets territorium tilsvarer den sørlige del av dagens Anhui og sørlige Jiangsu, foruten store deler av Jiangxi, Hunan og østre Hubei.

Riket ble grunnlagt av Li Bian som var stesønn til Yang Xingmi (som grunnla staten Wu). Li Bian påstod seg å være i samme ætt som den familie Li som styrte det tidligere Tangdynastiet (618–907) og endret derfor navnet på riket fra Wu til Sørlige Tang.

Rikets annen regent, Li Jing, ekspanderte riket på bekostning av de nærliggende statene Min og Chu og bygde en helt ny hovedstad ved dagens Nanjing. Fra år 958 ble Sørlige Tang en lydstat under Senere Zhou helt til Songdynastiet til slutt erobret riket i 975.

Referanser
----------

1. 1 2  *Imperial China 900-1800* **(engelsk)**. Harvard University Press. 2003. s. 14-16. ISBN 0674012127.

Litteratur
----------

* *Imperial China 900-1800* **(engelsk)**. Harvard University Press. 2003. ISBN 0674012127.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** LCCN
 |
***Full pott*** (originaltittel: *California Split*) er en amerikansk dramafilm fra 1974, regissert av Robert Altman.

Handling
--------

I Los Angeles utvikler det seg et vennskap mellom Bill Denny og Charlie Waters, på grunn av deres gjensidige interesse for gambling etter at de blir banket opp og ranet av en annen kort-spiller. Charlie, som bor sammen med to prostituerte, er en erfaren gambler som hele tiden leter etter neste store gevinst. Han satser på poker, hesteveddeløp, boksing og alt annet som kan tilby gode odds. I begynnelsen er ikke Bill en like engasjert gambler, men han er på god vei til å utvikle Spilleavhengighet.

Når Bill blir mer og mer hektet på gambling-livsstilen, setter han seg i gjeld til Sparkie, en bookmaker. Han reiser derfor til Reno, Nevada for å komme seg unna. På vei til Reno slår Bill og Charlie seg sammen for å satse alle pengene de har i et poker-spill. En av de andre spillerne der er den tidligere verdensmesteren Amarillo Slim, som spiller seg selv. Bill vinner cirka 18 000 dollar, og begynner deretter å spille blackjack, deretter rulett, og andre spill. Han vinner stadig mer penger.

Charlie blir ivrig etter å fortsette å spille ved andre kasinoer, men etter at de deler gevinstene sine (82 000 dollar) forteller Bill at han ønsker å slutte med spillingen, og ønsker å reise hjem. Men Charlie forstår ikke dette.

Skuespillere
------------

* George Segal - Bill Denny
* Elliott Gould - Charlie Waters
* Ann Prentiss - Barbara Miller
* Gwen Welles - Susan Peters
* Edward Walsh - Lew
* Joseph Walsh - Sparkie
* Bert Remsen - Helen Brown
* Jeff Goldblum - Lloyd Harris
* Barbara Ruick - Reno Barmaid

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Full pott* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Full pott* hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (sv) *Full pott* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) *Full pott* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata

* (en) *Full pott* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Full pott* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Full pott* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Full pott* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *Full pott* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *Full pott* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

Portal: Film

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Språksenteret** er et ressurssenter for innføringstilbudene for Norskopplæring for minoritetsspråklige i Osloskolen. Blant Språksenterets overordnede mål er å legge til rette for at nyankomne elever raskest mulig kommer i gang med norskopplæring slik at de kan gå inn i ordinære skoletilbud. Senteret driver ulike former for utadrettet virksomhet med både veiledning, kurs og arrangementer. 

Språksenteret ble etablert som et 3-årig prosjekt intensiv norskopplæring høsten 2014. Prosjektperioden ble utvidet og fra høsten 2018 gikk senterets arbeid fra prosjekt til drift. Blant hovedoppgavene er bidrag til effektiv norskopplæring og kartlegging av alle nyankomne elevers skolebakgrunn og ferdigheter. Kartleggingen danner grunnlaget for den enkeltes videre tilbud. 

Senteret er samlokalisert med Sofienberg skole i verneverdige lokaler i Trondheimsveien 48. I 2014 ble det eldste bygget ved skolen rehabilitert for Språksenteret. I 2018 ble kjelleretasjen også pusset opp for Språksenteret. 

Skolelostjenesten i Oslo er underlagt Språksenteret.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted
**Språkrensing** eller **språkpurisme** består i bestrebelsene for å redusere eller eliminere antallet fremmedord eller lånord i et språk. Dette skjer ved å benytte andre samtidige ord, gjennom neologisme, ved å gjenopplive eldre tiders ord i språket som er gått ut av bruk, eller ved å hente ord fra nært beslektede språk.

På islandsk heter en mobiltelefon *farsími*, fordi *far* betyr «reise», og *sími* betyr «telefon». *World wide web* heter på islandsk *veraldarvefurinn* som kan oversettes «verdensfloden».

Under 1800-tallets språkpurisme i Danmark var H.C. Ørsteds fordanskning av «hydrogen» og «oksygen» til *brint*og *ilt* er eksempler på vellykte avløserord. Spesielt prøvde man å rense ut ord med latinsk og fransk opprinnelse fra dansk. Tysk ble oppfattet som mindre fremmed, og nye orddannelser var ofte en oversettelse av det tyske ordet. Sådan fikk man ord som «forfatter», oversatt fra tysk *Verfasser*, der man før hadde sagt *Autor*; og «dikter» av tysk *Dichter*, der man før hadde sagt *Poet*.

Et norsk forsøk på språkrensing var forslaget fra sorenskriver Stavang fra Arbeiderpartiet i Sogn og Fjordane om at «automobil» skulle hete *skjenelaus kjøyregreie*.

Språkrensing etter språk
------------------------

* *Académie française* (Frankrike)
* *Accademia della Crusca* (Italia)
* Tysk språkpurisme
* Islandsk språkpuritanisme
* *Türk Dil Kurumu* (Tyrkia)

Se også
-------

* Jens Baggesen
* Hans von Aphelen

Referanser
----------

1. ↑  «Islandsk», Språkrådet
2. ↑  Didrik Arup Seip: *Liten norsk språkhistorie* (s. 32), Aschehoug, 1971
3. ↑   Eystein Eggen: «Språk og nazisme: Stevnemøte med glemte ord?», *Aftenposten* 19. oktober 2011

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** LCCN **·** NKC
 |
**Ammetåke** er en mental tilstand som kan oppleves av mødre i ammeperioden. Ammetåke er ikke klassifisert som en medisinsk tilstand, men er mer et folkeuttrykk på en tilstand av lett forvirring, glemskhet, mangel på energi og rastløshet etter barselen. Tilstanden kan skyldes både hormonelle forandringer i kroppen, og forandringene i livsstil et nyfødt barn fører til hos foreldre.

Melkehormonet prolaktin virker søvndyssende, noe som er en stor fordel når man har vært våken om natten for å amme, da dette kan hjelpe moren med å sove på dagtid. Dette, ofte kombinert med mangel på søvn i barnets første levemåneder, kan føre til at man opplever å bli litt glemsk. Amming utløser også produksjon av endorfiner, som har en beroligende effekt. Det er dog stor forskjell på hvordan den enkelte kvinne opplever ammetåke.

Omstridt medisinsk forskning
----------------------------

Hvorvidt disse hormonene har noen virkelig effekt på kvinnens mentale kapasiteter, er ikke vitenskapelig bekreftet. En studie utført av australske forskere, hvor 2500 kvinner ble fulgt igjennom ti år, førte ikke til noen klare endringer i hjernen før eller etter graviditeten. Sjefsforsker Helena Christensen ved Australian National University konkluderte med at ammetåke er en myte.

De australske forskerne mente tvert i mot å se en forbedring i de kognitive evnene til kvinnene etter graviditeten. Videre undersøkte forskerne kvinnenes hukommelse og evne til logisk tenking både før og etter graviditeten, og fant ingen forskjell.

Se også
-------

* Amme

Referanser
----------

1. ↑   Arkivert 25. mars 2010 hos Wayback Machine.
2. ↑
3. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 5. oktober 2009. Besøkt 22. mars 2010.
**Wu Man** (kinesisk: 吴蛮; pinyin: *Wú Mán*, født 1963 i Hangzhou i Folkerepublikken Kina) er en kinesisk komponist og musiker. Hennes instrument er det klassiske kinesiske klimpreinstrumentet pipa.

Wu Man studerte ved Det sentrale musikkonservatorium i Beijing under  Lin Shicheng, Kuang Yuzhong, Chen Zemin og Liu Dehai. Hun tok mastergrad i pipa og vant i 1989 førstepremien i den nasjonale musikkfortolkningskonkurransen. Hennes fordypningsområde var opprinnelig pudongtradisjonen, en klassisk stil innen kinesisk musikk som går tilbake til 1700-tallet. 

I 1990 flyttet hun til USA. Hun er aktiv innenfor områdene samtidsmusikk, jazz og *world music*.

I 1999 ble hun den første kinesiske musiker som spilte på en offisiell tilstelning i Det hvite hus. Det var en tilstelning til ære for den kinesiske statsminister Zhu Rongji; dessuten medvirket den fransk-kinesiske cellisten Yo-Yo Ma. 

Hun har ofte opptrådt med Yo-Yo Mas *Silk Road Ensemble* og med *Kronos Quartet*, og videre blant annet med Henry Threadgill, Liu Sola og Martin Simpson. Musikere som Terry Riley, Philip Glass, Lou Harrison, Tan Dun, Bright Sheng, Chen Yi, Zhou Long, Gabriela Lena Frank, Bun-Ching Lam og Evan Ziporyn har komponert for henne.

Referanser
----------

1. ↑   Tsjekkias nasjonale autoritetsdatabase, oppført som Man Wu, NKC-identifikator xx0034075[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w65c4fwq, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Freebase-data fra Google[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Wu Man – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Wu Man på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Wu Man på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Wu Man på Songkick Rediger på Wikidata

* (en) Wu Man på AllMusic Rediger på Wikidata
* (en) The Silk Road Project – Wu Man

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** CiNii **·** BBC Things **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |
Avisen *New York Times* trykkes i fullformat, her vises utgaven fra 29. juli 1914 med nyheten om utbruddet av første verdenskrig
**Fullformat** er et avisformat.

Det har gjerne vært assosiert med høyere kvalitet på journalistikken som blir utøvd. Det er en økende trend at tradisjonelt seriøse aviser som har brukt fullformat er gått over til tabloidformatet. Etter at *Bergens Tidende*, *Adresseavisen*, *Stavanger Aftenblad* og *Fædrelandsvennen* la om til tabloidformat 16. september 2006, var *Møre-Nytt* den eneste avisen i Norge som ble trykt i fullformat. Den 24. november 2007 la også Møre-Nytt om til tabloidformat som den siste dagsavisen i Norge. I 2015 endret månedsavisen Ny Tid format til fullformat, og er da trolig Norges eneste avis i dette formatet. I Storbritannia har tre av de mest kjente avisene (*The Independent*, *The Times* og *The Scotsman*), som tidligere benyttet fullformat, gått over til tabloidformatet.

En rekke aviser på kontinentet bruker imidlertid fullformat eller en lett tilpasset variant, «nordisk format», slik som anerkjente kvalitetsaviser som *Frankfurter Allgemeine Zeitung*, *Die Welt*, *Süddeutsche Zeitung*, *Die Zeit* og *Neue Zürcher Zeitung*.

Referanser
----------

1. ↑  «fullformat». Det norske Akademis ordbok. Besøkt 21. juli 2018.
2. ↑  «Norske aviser går tabloid». Journalisten. 13. april 2008. Besøkt 21. juli 2018. «Fem av seks norske aviser kommer nå i tabloidformat. Men i motsetning til i andre land handler krympingen kun om format, ikke innhold, kan Aftenposten fortelle.»
3. ↑  Birger Kolsrud Jåsund / Kristin Vold (20. september 2005). «Regionavisene krymper». NRK. Besøkt 21. juli 2018. «Men det er ikke bare i Norge fullformataviser kutter størrelsen. De engelske avisene The Times og The Independent har gått over til tabloid,»
4. ↑  «Zeitungsformate» **(tysk)**. JANDA+ROSCHER. Arkivert fra originalen 28. desember 2019. Besøkt 28. desember 2019.

Portal: Litteratur
**Språkbruk i DDR** skilte seg fra bruken av det tyske språket i andre helt eller delvis tysktalende land (Vest-Tyskland, Østerrike, Sveits, Luxembourg, Italia). De språklige forskjellene omfattet både særegent ordforråd og at begreper fikk en annen (ofte politisk) betydning enn de samme begrepene i resten av det tysktalende Europa. Etter DDRs undergang har DDR-språket i stor grad falt bort, men rester av det eksisterer fortsatt blant deler av befolkningen i det tidligere DDR.

En del ord var lånord fra russisk, f.eks. *Datscha*, som betød feriehus. I tillegg ble det dannet nye uttrykk og sammensatte ord basert på eksisterende tyske ord, som var oversettelser fra russiske uttrykk. Mange ord og uttrykk ble dessuten ideologisk farget og fikk en helt annen betydning enn i vesten. F.eks. ble uttrykket «demokratisk» brukt svært hyppig om DDR og om kommunistdiktaturets politikk. Nye fenomener fikk ofte samme navn som ellers i østblokken; dermed ble det sovjetiske uttrykket «kosmonaut» brukt om romfarere, mens man i vesten brukte den amerikanske betegnelsen «astronaut». Enkelte uttrykk som i vesten ble oppfattet som gammeldagse og erstattet av nyere uttrykk, holdt seg i det stagnerende DDR.
**Fangeleiren ved Laksvatn** i Balsfjord lå på gården Fossheim. Leiren ble opprettet i november 1944 da de tyske styrkene var på tilbaketrekning fra Finnmark og Nord-Troms. Leiren var bolig for 500 sovjetiske krigsfanger. 25 - 30 mann bodde i brakker som var beregnet på 6 mann. Arbeidsoppgaven var å bygge en seks kilometer lang vei fra Ullsfjorden til Balsfjord. Veien var nødvendig for å unngå veien om Tromsø under tilbaketrekningen.  

I dagene etter frigjøringen i 1945 ble leiren besøkt av en undersøkelseskommisjon og norske politistyrker. Den svenske fotografen Svein Hørnell besøkte da leiren og tok åtte bilder som gir glimt av livet i leiren. Folk i bygda hadde en rekke trefigurer som var skåret av krigsfangene. 

Den fire meter breie veitraseen er fremdeles godt synlig i landskapet, og er avmerket som sti på wwww.Norgeskart.no.

Referanser
----------

1. ↑  Russerleiren i Laksevatn. NRK. Vitja 8. juli 2020
2. ↑  de austeuropeiske krigsfangane budde svært trongt og kummerleg. NRK. Vitja 8. juli 2020
3. ↑  
Forskning.no
4. ↑  Utstillingen "Gjennom piggtråden" på Tromsø Museum
5. ↑   wwww.Norgeskart.no

Eksterne lenker
---------------

* Programmet Museum, NRK P2, lørdag 8/1 2011 og søndag 9/1 2011
**Ammunition**, i kommersiell sammenheng også skrevet **AMMUNITION**, er et norsk rockeband som ble startet i 2013 av Åge Sten Nilsen. Bandet har seks medlemmer, der flere av dem tidligere har spilt i band som TNT og Wig Wam. Bandet har gitt ut én plate, *Shanghaied*, i november 2014. I 2017 deltok Ammunition i Melodi Grand Prix med låten «Wrecking Crew». Sangen kom på andreplass i finalen, bare 6000 SMS-stemmer bak vinnersangen «Grab the Moment».

Bakgrunn
--------

Åge Sten Nilsen var tidligere frontfigur i gruppa Wig Wam som hadde stor suksess etter å ha vunnet Melodi Grand Prix 2005 med «In My Dreams». Låten kom på niendeplass i Eurovision Song Contest samme år i Ukraina.

I 2013 dannet han Ammunition sammen med den svenske låtskriveren Erik Mårtensson, og sammen skrev de tyngre rockelåter enn det Wig Wam var kjent for. I november 2014 ga de ut sitt første album, *Shanghaied*, da under navnet *Åge Sten Nilsens Ammunition*. Siden har et par av bandmedlemmene blitt skiftet ut, og bandet heter nå bare Ammunition.

I februar 2017 ble det kjent at bandet skulle delta i Melodi Grand Prix med låten «Wrecking Crew». Sangen ble nummer to i den norske finalen.

Nåværende medlemmer
-------------------

* Åge Sten Nilsen – vokal
* Ole Tom Torjussen trommer
* Victor Cito Borge – bassist, tidligere i TNT
* Lasse Finbråten – keyboard, tidligere Wig Wam
* Jon Pettersen – gitar
* Erik Mårtensson – gitar, låtskriver og produsent

Referanser
----------

1. ↑  Aune og Revheim, Oddvin og Hanna Huglen (7. februar 2017). «Disse 10 skal konkurrere i MGP-finalen 2017». *nrk.no*.
2. ↑  Hyttebakk, Jon Marius (7. februar 2017). «AMMUNITION». *nrk.no*.
3. ↑  Jon Marius Hyttebakk (13. mars 2017). «Her er resultatet fra MGP-gullfinalen». nrk.no. Besøkt 13. mars 2017.
4. ↑  «Ammunition – bio». Artist Vision. Arkivert fra originalen 11. februar 2017. Besøkt 8. februar 2017.
5. ↑  Johansen, John (20. juni 2014). «Åge med ny «Ammunition»». *Fredriksstad Blad*.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Ammunition på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Ammunition på MusicBrainz Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Nøkkelroman**, fra fransk *roman à clef* («roman med nøkkel (oversikt over personene)»), er en betegnelse på en skjønnlitterær tekst hvor figurene er basert på virkelige og som regel berømte personer, og gjerne hvor hele miljøer beskrives under et tynt ferniss av fiksjonalisering slik at de lett kan gjenkjennes. 

*Nøkkelroman* har også en annen, og videre, definisjon: en roman som anses som spesielt viktig i forståelsen av et helt forfatterskap, altså som en nøkkel til å forstå.

Nøkkelroman som beskrivelse av virkelige personer under andre navn
------------------------------------------------------------------

Sjangeren oppsto i 1600-talls Frankrike med romaner som nærmest var som gåter: etter en viss tid ble løsningsnøkkelen, hvilke personer som tilsvarte hvilke figurer, publisert. Eksempler er Jean de la Bruyères *Caractères* og flere av Madeleine de Scudérys verker. I vår tid offentliggjøres sjelden en nøkkel, men via media og litteraturforskning vil likevel en romans likheter med virkeligheten som regel trekkes fram i dagen. 

En del av kontroversen rundt Agnar Mykles *Sangen om den røde rubin* (1956) var at han skrev om virkelige personer i Bergen på en lite flatterende måte. Andre norske nøkkelromaner er *Kjærka, et Atélierinteriør* (1888) av Herman Colditz, Knut Hamsuns *Redaktør Lynge* (1893), Kaj Skagens *Himmelen vet ingenting* (1988), Gudmund Vindlands *Villskudd* (1979) (om Jens Bjørneboe) og Gunnar Larsens *To mistenkelige personer* (1933).

Noen eksempler på litterære modeller
------------------------------------

* Gideon Fell i John Dickson Carrs kriminalromaner er basert på forfatteren Gilbert Keith Chesterton.
* Sherlock Holmes er basert på den skotske medisinerprofessoren Joseph Bell. Holmes' venn dr. John Watson er basert på forfatteren Arthur Conan Doyles venn, James Watson.
* Asbjørn Krag i Stein Rivertons kriminalfortellinger, er basert på Kristiania-politimannen Mikel Rønning.
* *Tante Ulrikke* i Gunnar Heibergs skuespill, er basert på kvinnesakspioneren Aasta Hansteen.
* Lord Peter Wimsey i Dorothy L. Sayers' kriminalfortellinger er (i alle fall hva gjelder utseende) basert på akademikeren og dikteren Roy Ridley.

  

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** LCCN
 |
**Temuco** er en by sentralt i Chile. Den har 260 878 innbyggere (2002).[] Byen er et handels- og jordbrukssentrum.

Historie
--------

I 1552 nådde Pedro de Valdivia området, men grunnleggelsen av bosetninger der i mapuchenes område viste seg helt mislykket.[] Mange nybyggere og soldater ble drept i sammenstøtene. Pedro de Valdivia falt selv i 1553 i slaget ved Tucapel. Da Pelantaro i 1592 ble valgt til mapuchenes nye toqui. ble samtlige europeiske bosettinger sør for elven Biobio ødelagt. Fra 1602 trakk spanjolene seg tilbake fra området.

Etter den chilenske uavhengigheten ble festningen Temuco offisielt grunnlagt den 24. februar 1881, for å kunne kontrollere bedre det mapucheområde som nettopp var blitt erobret.[]

En historisck jernbanebro med 11 buer på 35 m krysser elven Río Cautín. Byggingen ble betrodd den belgiske ingeniør Gustave Verniory (en elev av Gustave Eiffel). Broen kunne krysses for materialier i 1896, stod ferdig i mai 1898 og ble åpnet av president Federico Errázuriz Echaurren den 13. november 1898.

Den 22. mai 1960 ble Chile rammet av et kraftig jordskjelv (verdens kraftigste som var blitt målt til da) med en styrke på 9,5 momentmagnituder. I Temuco var styrken på 8,0.

Referanser
----------

1. ↑  ; *Folketellingen 2017 i Chile*; besøksdato: 23. juni 2020.
2. ↑  ; *Folketellingen 2017 i Chile*; besøksdato: 25. februar 2021.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** GeoNames
 |
***Under the Gaslight*** er en amerikansk stumfilm fra 1914, regissert av Lawrence Marston.

Handling
--------

Judas var en tjener for Courtland-familien men fikk sparken for å stjele, vender deretter tilbake til ektemannen William Byke og hennes baby-datter. Men Judas, ivrig etter hevn, planlegger å erstatte Courtland-spedbarnet med hennes egen baby - overbevist om at hun kan gjennomføre planen sin ettersom babyene ligner veldig mye på hverandre. Ombyttingen av babyene viser seg snart å være vellykket. Flere år går og Pearl, Bykes datter, blir oppdratt som Courtlands datter.

Samtidig som Laura, Courtland-barnet, blir oppdratt som Bykes datter og lært opp til å stjele fra ung alder. Men Laura blir oppdaget i å stjele av hennes biologiske far og mor, Courtland-paret. De bestemmer seg for å adoptere henne (uten å vite at dette egentlig er deres eget barn) etter å ha inngått en avtale med Byke. Laura og Pearl er cirka tjue år gamle når Courtland-paret dør, og etterlater formuen deres likt fordelt mellom de to unge kvinnene. Men Pearl er også hemmelig forelsket i Ray Trafford, Lauras frier.

Skuespillere
------------

* Lionel Barrymore som William Byke.
* William Russell som Ray Trafford.
* Irene Howley som Pearl Courtland.
* Millicent Evans som Laura Courtland.
* Isabel Rea som Mrs. Courtland.
* Thomas Jefferson som Mr. Courtland.
* Hector V. Sarno som Snorky.
* Zoe Gregory som Blossom.

Referanser
----------

1. ↑  Under the Gaslight
2. ↑  Alan Goble. *The Complete Index to Literary Sources in Film*

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Under the Gaslight* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Under the Gaslight* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) *Under the Gaslight* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *Under the Gaslight* på Silent Era Rediger på Wikidata
**Ammersee** er en innsjø i Landkreis Landsberg am Lech i Oberbayern i den tyske delstaten Bayern. Den er Tysklands sjette største innsjø, medregnet Bodensee som også ligger i Østerrike og Sveits. Sjøen er 16 kilometer lang, 5 kilometer bred og har en 42 kilometer lang bredd. Ammersee har et flateinnhold på 42 kvadratkilometer og en største dybde på 82 meter.

Tilførselselv er blant andre Ammer. Sjøen renner ut i Amper som munner ut i Isar ved Moosburg an der Isar. Isar munner ut i Donau ved Deggendorf.

Sjøen er knyttet til landkretsen, men uten tilknytning til noen kommune (tysk: Gemeindefrei).

Viktige steder langs bredden
----------------------------

Landkreis Landsberg am Lech (vestbredden), 

* Dießen am Ammersee
* Schondorf am Ammersee
* Utting am Ammersee
* Eching am Ammersee
* Greifenberg

Landkreis Starnberg (østbredden):

* Herrsching am Ammersee
* Inning am Ammersee

Landkreis Weilheim-Schongau (sørbredden):

* Fischen am Ammersee

Galleri
-------

* Naturvernområde sør i innsjøenNaturvernområde sør i innsjøen
* Seilsport, med alpene i bakgrunnenSeilsport, med alpene i bakgrunnen
* Plassering i elven Isars nedslagsfeltPlassering i elven Isars nedslagsfelt
* AmmerseeAmmersee

Referanser
----------

1. ↑  «Ammersee» (PDF). Wasserschutzpolizeilicher Dienst bei der Polizeiinspektion Dießen am Ammersee. Arkivert fra originalen (PDF) 4. mars 2016. Besøkt 19. august 2018.
2. ↑  «Verwaltungsgebiete 1 : 250 000 VG250 und VG250-EW» (PDF). Bundesamt für Kartographie und Geodäsie. Besøkt 19. august 2018.

  

Portal: Tyskland

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** GeoNames
 |
***Amalie* Conradine Laura Edvardine Wergmann** (født Huusher 24. mars 1828 i Kristiansand, død 15. juli 1872 i Christiania) var en norsk skuespillerinne, og senere motehandler og innehaver av et leiebibliotek i Christiania.

Amalie Wergmann var datter av skuespillerne Johan Conrad Huusher og Amalie Magdalene Sophie Steiner. Etter at moren ble gift med teatermaler Peter Frederik Wergmann tok hun stefarens etternavn. Hun var niese av skuespillerinnene Wilhelmine Franck og Doris Bigum.

Amalie Wergmann debuterte 7. januar 1858, i Henrik Ibsens direktørtid ved Kristiania norske Theater, i stykket *Ude og Hjemme* av Bayard og Vailly. Hennes debut ledet imidlertid ikke til fast engasjement. Også før Christiania-debuten hadde hun medvirket i teateroppsetninger.

Roller i utvalg
---------------

* *Fru de Nohan* i *Ude og Hjemme* av Bayard og Vailly (Kristiania norske Theater, 1858)

Kilder
------

* Jensson, Liv (1981). *Biografisk skuespillerleksikon*. Universitetsforl. s. 179. ISBN 8200056228.

Referanser
----------

1. 1 2  Ansteinsson, Eli (1968). *Teater i Norge*. Universitetsforlaget. s. 81.
2. ↑  *Morgenbladet 1858.01.06*. Norge, Oslo. 1858. s. 3.
Maratonsele i lær med hodelag og baksele
Forskjellige deler av seletøyet på en bogtresele
**Seletøy** er utstyr som legges over en hest eller annet trekkdyr for å fordele belastningen med å dra lass, enten det er av kjerre- eller sledetype. Seletøy brukes også ved travkjøring.

Seletøyet legges på hesten før grimen med munnbitt (hodelag) og tømmene.

Beskrivelse
-----------

Seletøyet har en polstret pute av filt og med lær ytterst som ligger rundt halsen på hesten foran skulderpartiet, vanligvis i kombinasjon med avstivere av tre. Bak det går et par lærremmer rundt hesten på tvers ved skulder- og hoftepartiet. Den forreste skal ligge over skulderbladene, der det er plassert puter for å fange opp loddrette belastninger. Disse er koplet med langsgående remmer som går rundt dyret om lag midtveis oppe på bog og lår. For å holde tverremmene på plass, er også koplet til en rem som går fra klaven til halen hvor den ender i en løkke rundt denne. Alle remmene er utstyrt med spenner, vanligst av messing, for tilpasning til den enkelte hesten selen skal sitte på. I praksis er tilpasningsjobben så nøye at hver hest har sitt eget seletøy gjennom hele sitt liv som arbeidsdyr.

I remkrysset ved skulderen er en forsterkning som tjener som feste for et par jernbøyler som stikker ca. 10 cm. vannrett ut. Skjækene har firkantede hull tilpasset bøylene, og disse festes med selepinner.

Forskjellige utgaver
--------------------

Plansje over seletøy fra det franske leksikonet *Nouveau Larousse illustré* fra 1898.
Det vanlige seletøyet har tradisjonelt vært arbeidsseler, men til lettere bruk finnes lettere utgaver av seletøy der lærremmene er tynnere og smalere og noe av polstringen er forenklet. I Norge har det tradisjonelt blitt brukt tre typer:

* **Bogtresele** har et bogtre liggende over bogen og hjelper til å fordele vekten av lasset. Denne formen for seletøy har vært den vanligste i Norge, og har vært brukt til kjøring av tunge lass som tømmer. For ekstra tunge lass brukes bogtre sammen med en stoppet lærpute, en komte
* **Komtesele** er som en bogtresele, men med bare komten. En slik sele brukes på lettere lass der bogtreet ikke er nødvendig
* **Bringesele** har hverken bogtre eller komte, men en bred sele over bringa på hesten. Denne formen for seletøy brukes til lette vogner, slik som en sulky til travløp, og til tyngre firhjulsvogner, som maratonvogner. Dette kalles da en maratonsele.

Ellers i Europa har en sele der bogtre og komten er montert som en enkelt ring- eller kraveformet polstret klave.

Til begravelser, parader og lignende utstyres seletøy med feste for fjærbusker og annen utsmykning. Lær og spenner blir her holdt skinnende blanke. Fargen på fjærbusken markerer anledningen; til gravferd er det tradisjonelt alltid svart.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Horse harnesses – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN **·** BNF **·** BNF (data)
 |
*Se også Rossøya (Svalbard).*

**Rossøya** er en øy i Antarktis som hovedsakelig består av tre vulkaner. Den ligger i Rosshavet utenfor kysten av Victoria Land i McMurdo-sundet, øyen har et areal på 2 460 km² og store deler av øyen er dekket av is og snø. Øyen ligger innenfor grensene til den newzealandske kolonien Ross Dependency.

Øyen ble oppdaget av James Clark Ross i 1841 og ble senere oppkalt etter ham av Robert Falcon Scott. Vulkanene Mount Erebus (3 794 m), Mount Terror (3 230 m) og Mount Bird utgjør den største delen av øyen, de to førstnevnte ble navngitt av Ross etter hans to skip HMS «Erebus» og HMS «Terror». Mount Erebus er den sydligste aktive vulkanen i verden.

Til tross for lite areal er Ross Island den sjette høyeste øyen i verden.

Øyen var base for flere av de tidlige ekspedisjonene til Antarktika på grunn av den er den sydligste øyen som er tilgjengelig fra sjøen. Hytter som ble satt opp av Scott og Ernest Shackleton står fremdeles på øyen, og er oppført på listen over historiske steder og kulturminner i Antarktis.

Den amerikanske McMurdo Station, som er den største bosetningen i Antarktis, ligger på øyen. New Zealands Scott Base ligger også her. Greenpeace hadde også en base på øyen fra 1987 til 1992.

Se også
-------

* Liste over øyer i Antarktis

Portal: Antarktis

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** LCCN **·** NKC **·** GeoNames **·** GNIS **·** SCAR

 |
Et lite illustrasjonbilde over konseptet tempus, preteritum (fortid), presens (nåtid) og futurum (fremtid).
**Tempus** (latin: «tid»), også kalt **grammatisk tid**, er det grammatiske uttrykket for forholdet mellom tida til en verbhandling og et referansepunkt i tid (vanligvis tidspunktet for ytringa). Tida kan ses på som en tidslinje, med «nå» som et punkt midt på linja. Ulike språk deler opp denne konseptuelle tidslinja på mange forskjellige måter. Et vanlig tempussystem er å skille mellom fortid, nåtid og framtid, som norsk. Et enda vanligere system er toveisdistinksjoner, enten fortid/ikke-fortid eller framtid/ikke-framtid. En annen mulighet er å skille mellom nåtid/ikke-nåtid. I et slikt system kodes fortid og framtid på samme måte.

Noen språk har svært mange tempusdistinksjoner. Det viser seg imidlertid at ingen språk har flere distinksjoner i framtid enn i fortid. Yagua har fem distinksjoner i fortid og to i framtid:

fjern fortid – ett år siden – en måned siden – ei uke siden – i dag / i går – «nå» – umiddelbar framtid – framtid.
Norsk har et tredelt system som skiller mellom presens (nåtid), preteritum (fortid) og futurum (framtid). Preteritum brukes primært der verbet viser til en hendelse som skjedde før talehandlinga, mens presens brukes om handlinger i taleøyeblikket, i framtida, og om utsagnet ikke er begrensa i tid og rom. Preteritum ble tidligere kalt *imperfektum*, men dette var et uheldig navn i og med at preteritum står i opposisjon til presens og ikke til perfektum.

Uttrykksformer
--------------

Språk uttrykker tempus på mange forskjellige måter. De tre mulighetene er morfologisk, leksikalsk og analytisk.

I norsk uttrykkes presens og preteritum morfologisk, ved verbbøyninger:

*spise* > *spiser* (presens)
*spise* > *spiste* (preteritum)
Futurum i norsk uttrykkes analytisk:

spise > skal spise / kommer til å spise (1. futurum)
En annen mulighet er at tempus uttrykkes leksikalsk (suppletivt):

spansk: *ir* > *fue* (fortid, «dra > dro»)
engelsk: *is* > *was* (fortid, «er, var»)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL **·** NKC **·** NKC **·** BNE
 |