recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Magne Harry Draagen** (født 19. november 1974) er en norsk kirkemusiker. Han har vært domkantor ved Nidarosdomen 2012-2021. Han medvirket til ombygging og restaurering av Steinmeyer-orgelet, hovedinstrumentet i kirken.

Draagen er fra Gjemnes kommune, der han som ung begynte å spille orgel i Øre kirke. Han studerte ved Norges musikkhøgskole, der han avsluttet med diplomeksamen i solistisk orgelspill.

Etter å ha arbeidet ved Gamlebyen kirke og Trefoldighetskirken i Oslo, ble Draagen i 2003 assisterende domkantor ved Oslo domkirke. Der var han også kunstnerisk leder for Oslo Domkirkes Guttekor. Fra 2010 til 2011 var Draagen domkantor ved Stavanger domkirke.

Fra 2021 fikk han stillingen som organist i St. Michaelis-kirken i Hamburg. En av grunnene til å søke seg vekk fra Nidarosdomen var Den norske kirkes liturgiske veivalg og ikke å prioritere bruken av tilgjengelige kirkemusikkressurser i gudstjenestene.

Draagen har gitt ut CD med orgelmusikk spilt på Steinmeyer-orgelet i Nidarosdomen Han har også utgitt en innspilling av orgelmusikk komponert av Camille Saint-Saëns og har medvirket ved andre innspillinger. I tillegg til virket som organist og korleder, har Draagen også komponert kirkemusikk.

Utgivelser
----------

* *Echoes of Leipzig in Nidaros Cathedral* 2020
* *The Steinmeyer Organ of Nidaros Cathedral* 2014
* *Saint Saëns Organ Music* 2011
* *Soli Deo Gloria* 2010
* *Canto Ergo Sum* 2009

Referanser
----------

1. 1 2  «Magne H. Draagen ny domkantor», *Adresseavisen*, 19. mai 2012, del 2, s. 3.
2. 1 2  «Fikk toppjobben blant organistene», *Tidens Krav*, 25. oktober 2012, s. 68–69.
3. 1 2 3  «Magne Draagen» Arkivert 21. januar 2015 hos Wayback Machine. Trondheim kammermusikkfestival. Lest 21. januar 2015.
4. ↑  *Vårt Land*
5. ↑  «Ny CD med Steinmeyerorgelet» Arkivert 21. januar 2015 hos Wayback Machine. Nidarosdomen og Erkebispegården. Lest 21. januar 2015.
6. ↑  «LWC1030 Saint-Saëns Organ Works» Arkivert 21. januar 2015 hos Wayback Machine. Lawo Classics. Lest 21. januar 2015.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN
 |
**Bedriftens samfunnsansvar** er den norske samlebetegnelsen for det engelske begrepet *corporate social responsibility* (CSR). Bedriftens samfunnsansvar kan defineres som bedriftens integrasjon av sosiale og miljømessige hensyn i sin daglige drift på frivillig basis, utover å overholde eksisterende lover og regler i det landet man opererer.

Samfunnsansvar kan også sees på som en strategi som benyttes for å vinne kritikere og komme på god fot med lokalbefolkningen der de opererer, ofte i utviklingsland der fattigdom er en utfordring. Det å sikre bærekraftig utvikling i lokalsamfunnet kan være en garanti for bærekraftig vekst i bedriften.

Norge
-----

I Norge tar arbeidsmiljøloven over bedriftens samfunnsansvar.[] Regjeringen i Norge har dedikert en egen stortingsmelding nr. 10 (2008–2009) til dette området. Her anbefales norske bedrifter blant annet innmelding i FN-initiativet Global Compact. Dette er et frivillig rammeverk for bedriftens samfunnsansvar, der medlemsbedriftene forplikter seg til å implementere ti prinsipper for menneskerettigheter, arbeidsrettigheter, miljø og korrupsjonsbekjempelse i sin daglige drift.

Norge har også et kontaktpunkt for OECDs retningslinjer for ansvarlig næringsliv. Medlemsland i OECD er forpliktet til å ha dette. Dette er en ikke-rettslig klageinstans som tilbyr dialog og mekling og som kan vurdere om selskaper har brutt med disse retningslinjene. Kontaktpunktet behandler klager på forespørsel, og alle som ønsker å klage inn selskap kan gjøre dette. Det norske kontaktpunktet er uavhengig og består av fire personer. De har også en eget sekretariatet.

Se også
-------

* Grønne jobber
* Grønn økonomi

Referanser
----------

1. ↑  Stortingsmelding nr 10, 2008-09; Næringslivets samfunnsansvar i en global økonomi. Definisjon fra side 7.

Eksterne lenker
---------------

* Global Reporting Initiative (engelsk)
* UN Global Compact (engelsk)
* Stortingsmelding 10
* ISO 26000 Veiledning om samfunnsansvar
* Det norske kontaktpunktet
* Forum for Utvikling og Miljø nettside om samfunnsansvar
* 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND **·** LCCN **·** NDL **·** NKC
 |
Aristippos virket i den greske by Kyrene i antikkens Libya, i dag i ruiner.
**Aristippos den yngre** (gresk: Ἀρίστιππος ὁ Μητροδίδακτος, *Arístippos hò Mētrodídaktos*, latinisiert som *Aristippus Metrodidactus*) var en kyreneisk filosof fra Kyrene, sønn av Arete, og sønnesønn av Aristippos fra Kyrene, som han er oppkalt etter. Det er antatt at det var den yngre Aristippos som formaliserte den kyreneiske filosofi til et system, men hvor fundamentet var blitt utviklet av hans mor og bestefar. I Kyrene ble det utviklet en filosofisk skole, men det er uklart når denne ble opprettet, og det er mulig at også det var Aristippos den yngre som sto for denne.

Han levde på andre halvdel av 300-tallet f.Kr. Hans mor var Arete, datter av den eldre Aristippos, og de begge studerte i Athen under Sokrates. Det var moren som lærte opp sønnen, av den grunn fikk han tilnavnet «morlært» (gresk: μητροδίδακτος, *metrodidaktos*). Blant hans elever var Theodoros ateisten. Ikke mye mer er kjent om Aristippos den yngre. Forestillingen at det var han som systematiserte sin bestefars filosofi er basert på autoriteten til Aristokles av Messene (som sitert av Eusebius av Cæsarea):

«Blant [Aristippos'] andre tilhørere var hans egen datter Arete, som hadde født en sønn og gitt ham navnet Aristippos, og etter at han ble introdusert til filosofiske studier av henne ble han kalt sin mors elev (μητροδίδακτος). Ganske likeframt definerte han målet til å være et liv i behag, plasserte som behag det som ligger i bevegelse. For han sa at det var tre stadier som påvirket vårt lynne: et hvor vi føler smerte, som en storm på havet; en annen hvor vi føler behag, det kan sammenlignes med en mild bølgebevegelse, for behag er en mild bevegelse, sammenlignbart med en gunstig bris; og det tredje er en mellomliggende tilstand hvor vi føler verken smerte eller behag, noe som er sammenlignbart med vindstille. Så av disse følelsene, sa han, har vi fornemmelsen.

Referanser
----------

1. ↑   Diogenes Laertios, ii. 83, 86
2. ↑   Diogenes Laertios, ii. 86
3. ↑   Eusebius av Cæsarea: Praeparatio Evangelica, xiv. Arkivert 20. januar 2008 hos Wayback Machine. 18

Litteratur
----------

* Annas, Julia (1995): *The Morality of Happiness*, Oxford University Press, s. 227- 236

Eksterne lenker
---------------

* Aristippus and The Cyrenaic School
* The Cyrenaics, pre-skolastisk filosofi av Albert Stöckl

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Nationalencyklopedin
 |
**Magne Myhren** (født 3. desember 1937, død 23. juni 2015) var en norsk spelemann og filolog fra Hol i Hallingdal.

Han begynte å spille hardingfele i trettenårsalderen, og fikk mye opplæring av Sevat Sataøen fra Ål og Jørgen Husemoen fra Nes. I gymnastida på Voss fikk han god kontakt med hardingspelemennene Halldor Meland og Anders Kjerland som han også lærte av. Han bosatte seg siden i Oslo og ble gift med Dagne Groven Myhren. De har to barn, Øyonn Groven Myhren og Eilev Groven Myhren.

Magne Myhren spilte slåtter, og hadde god kjennskap til tradisjonsutviklingen i Hallingdal og Telemark. Han tok vare på en eldre spillestil, og kunne mange mindre brukte slåtter. Han spilte seg opp i klasse A på Landskappleiken i 1965 og har 1. premie i A klassen. Han har vært mye brukt som dansespelemann i Telelaget og Hallinglaget i 1970-årene. Han ble æresmedlem av Landslaget for spelemenn i 1997. Som skribent og utgiver arbeidet han med emner innen språkvitenskap og folkekultur. I folkemusikkboka *Fanitullen*, redigert av Bjørn Aksnes og Sven Nyhus, skrev han kapitlet om hardingfela. Som spelemann er han dokumentert på egen CD, "Hardingfelelæte frå Ål i Hallingdal" (1998), og gjennom opptak i NRK og Norsk folkemusikksamling, Universitetet i Oslo.

Han var ellers utdannet som språkviter ved Universitetet i Oslo med fagkretsen tysk, folkeminnevitenskap og norsk hovedfag. Han var amanuensis ved Universitetet i Oslo og var i mange år redaktør i Norsk Ordbok.

Referanser
----------

1. ↑  Nekrolog i Aftenposten
2. ↑  *Fanitullen : innføring i norsk og samisk folkemusikk*. Universitetsforlaget. 1993. s. 285–316. ISBN 8200216926.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Publikasjoner av Magne Myhren i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
* (no) Publikasjoner av Magne Myhren i BIBSYS

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** NKC **·** CRIStin
 |
**Magne Hagen** (født 1938) er en norsk offiser og slottsmedarbeider som var kabinettsekretær ved Det kongelige hoff fra 1979 til 2000.

Hagen har sin bakgrunn fra militæret og var blant annet oberstløytnant i Artilleriet og Hæren. I sine yngre år tjenestegjorde han som helikopterpilot i 339-skvadronen på Bardufoss. Fra 1974 tjenestegjorde han som adjutant for Kong Olav V og i 1979 ble han utnevnt som kabinettsekretær ved Det kongelige hoff. Han innehadde embedet til 2000, og gjorde således tjeneste under både Kong Olav og Kong Harald. Hagen gikk av med avtalefestet pensjon i januar 2000.

I 2000 ble han tildelt Storkorset av St. Olavs Orden for fortjenestefullt virke i H. M. Kongens tjeneste.

Hagen har tidligere vært en aktiv orienteringsløper og var forbundsleder for Norges Orienteringsforbund i fem år.

Familiære forhold
-----------------

Hagen er bosatt på Lillestrøm. Han er far til lokalpolitiker Lise Hagen Rebbestad.

Referanser
----------

1. 1 2   Dagsavisen, side(r) 35, urn.nb.no, utgitt 25. januar 2018, besøkt 27. juni 2022[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Magne Hagen gir seg i Dagbladet den 11. januar 2000.
3. ↑  Magne Hagen tildekt Storkors i VG den 3. februar 2000.
4. ↑  Bryne, Av Arvid (25. januar 2000). «Kongens bomvokter». *Dagbladet.no* **(norsk)**. Besøkt 17. april 2020.
5. ↑  «Slår et slag for slagrammede». *www.rb.no* **(norsk)**. 9. juli 2006. Besøkt 25. september 2020.
**Bedreviter**, eller på tysk «Besserwisser» eller på engelsk «know-it-all», er en person som fremstår som en som vet alt så meget bedre enn alle andre. Et annet, noe mildere variant er nesevis, kanskje helst benyttet om barn.

Bedreviter brukes ofte i nedsettende betydning om personer som tror de selv vet best.

> Enhver får gjøre opp med seg selv for det vedkommende har gjort og ikke gjort, enhver har sine skjeletter i skapet – og enhver bør passe seg for å opptre som bedreviter for ikke å si dommer for sin neste – et annet sted.
> 
> 
> Uwe Tellkamp (2012): *Tårnet*
> 
>

Se også
-------

* Ekspert
* Universalgeni
* Nerd
* Narsissist
* *Doktor Allwissend* («Doktor Allvitende»), et eventyr samlet av brødrene Grimm
* Hybris

Referanser
----------

1. ↑  Pincus, Marilyn (2004): *The Know-It-All". Managing difficult people: a survival guide for handling any employee*, 2. oppl. Adams Media. ISBN 9781593371869, s. 75–86.
2. ↑  Søk etter *Bedreviter* i Bokmålsordboka og Nynorskordboka eller i Det Norske Akademis ordbok
3. ↑  Søk etter *Nesevis* i Bokmålsordboka og Nynorskordboka eller i Det Norske Akademis ordbok
4. ↑  Tellkamp, Uwe (2012): *Tårnet*, Forlaget Press
På dette kartet fra 1700-tallet er Albazin markert som *Jaxa*
**Albazino** (russisk: *Албазино*) er en landsby i Skovorodino-rajonen i Amur oblast i Russland. Her lå **Albazin** (russisk: *Албазин*), den første russiske bosetning ved elven Amur.

Før russernes ankomst var småbyen kjent som **Yagsi** (på mandsjuisk: *Yaksa*, på kinesisk: *雅克薩*, på russisk: *Якса* = «Jaksa»), og var hovedsete for solonkhanatet (索伦汗国), et småkongedømme for de stedegne tungusene. 

Sent i 1640-årene kom en gruppe russiske kosakker under Jerofej Khabarov til område for å utforske Dauria. De var ivrige etter å skaffe seg et fotfeste nær Amurelven, og etter flere sammenstøt med daurene under fyrst Albaza eller Albaaši ( 阿尔巴西), ) bygde de det russiske fortet Albazin i 1651. 

Kangxi-keiseren var bestyrtet over den russiske bosetningens raske vekst og sendte 5000 mann ned Sungarielven for å jevne fortet med jorden. Fortet ble tatt under beleiring den 12. juni 1685, og etter ti dager overgav de 400 kosakkene seg. De fikk tillatelse til å ta med seg sine eiendeler og familier og evakuere til Nertsjinsk og Jakutsk. Imidlertid ble 45 kosakker tatt med som gisler til Beijing, der deres etterfølgere, kjent som albazinerne, fremdeles bekjenner seg til russisk-ortodoks kristentro.

Grensekonflikten endte med Nertsjinsk-traktaten, der russerne avstod fra sine territorielle krav samtidig som kineserne på sin side lovet ikke å opprette noen bosetninger der heller. 

Grenseavtalen ble senere justert i russisk favør. En amurkosakkisk landsby vokste frem på stedet tidlig på 1800-tallet. Et museum ligger i restene av det gamle fortet.

Referanser
----------

1. ↑  ; arkiveringsdato: 18. mars 2018; arkiv-URL: .

Eksterne lenker
---------------

* Artikkel fra Moscow Times
* Website for Albazinos museum
* Informasjon om solonkhanatet

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GeoNames
 |
***Prestebud av Bjørndals saga*** (originalmanuskriptet bar tittelen ***Prestebud***) er en novelle skrevet av Trygve Gulbranssen, som ble trykket i Aftenpostens julenummer 24. desember 1921.

Novellekonkurransen
-------------------

Novellen kom til da Gulbranssen høsten 1920 samlet noen notater fra tidligere år, renskrev dem og sendte resultatet inn til Aftenposten som hadde utlyst en novellekonkurranse i forbindelse med sitt julenummer. Aftenposten fikk til denne konkurransen tilsendt svært mange bidrag og man klarte derfor ikke å få vurdert alle, deriblant Gulbranssens *Prestebud*. Året etter valgte man å velge ut tre nye noveller fra fjorårets innsendte, da konkurransen hadde blitt en stor suksess. Alt den første dagen med vurderinger plukket et ferskt medlem av redaksjonen ut Gulbranssens novelle og mente han hadde gjort høsten funn. Mannen ble to dager senere kalt inn på sjefredaktørens kontor, som undret seg på hvorfor han ikke hadde fått se dette bidraget i fjor da han mente det kanskje var best av alle de innsendte.

Handling
--------

Novellen forteller om en sønn på en av plassene under Bjørndal gård, som er på vei til presten i julen for å hente ham til sin far som er døende. Når han kommer frem til presten, nekter denne å forlate selskapet sitt og gutten må vende nesen hjem igjen uten presten. På vei hjem kommer han på å stikke innom Bjørndal gård, og herren der, som det viser seg er presteviet, blir med han og velsigner faren.

Kilder
------

* Tore Hoel, Ragna Gulbranssen (1997). *Manns plikt - En biografisk dokumentar om Trygve Gulbranssen/Veslas egen beretning*. Oslo: Aschehoug.

| * v
* d
* r
Trygve Gulbranssen |
| --- |
| *Bjørndal-
trilogien* | 

|  |  |
| --- | --- |
| Bøker | *Og bakom synger skogene* (1933) **·** *Det blåser fra Dauingfjell* (1934) **·** *Ingen vei går utenom* (1935) **·** Oversettelser av Bjørndaltrilogien |
| Personer | Gammel-Dag **·** Unge Dag **·** Adelheid **·** Liste over personer |
| Filmer | *Und ewig singen die Wälder* (1959) **·** *Das Erbe von Björndal* (1960) |

 | Trygve Gulbranssen |
| Noveller og 
fortellinger | *Prestebud av Bjørndals saga* (1921) **·** *Da Gammel-Dag var blitt veik* (1933) **·** *Den sorte port* (1936) |
| Annet | *Hobøl gård* |

Portal: Litteratur
**Bedford Beagle** var en stasjonsvogn konvertering av Bedford HA sin varebil, som i seg selv var basert på Vauxhall Viva HA. Konverteringene ble foretatt av Martin Walter Ltd i Folkestone, Kent, som var mest kjent for sine Dormobile campingbiler basert på den større Bedford CA varebilen. Mens varebilene var veldig vanlige på den tiden, så var ikke Bedford Beagle så vanlig og det er veldig få igjen av dem i dag.

Bedford Beagle dannet grunnlaget for Roma, en campingbil designet av Martin Walter Ltd. Roma ble solgt både i en standard og en deluxe form (som mange engelske biler på den tiden), begge med plass til en dobbeltseng. En tredje seng, montert i det forhøyede taket, er en av deluxe versjonen av Roma.

Introdusert i 1964, originalt med en 1057 cc motor, var Bedford Beagle en basisk bil, med trommel bremser på alle hjul, og minimalt med påkostet interiør. Senere, fra 1967, ble flere motor oppgraderinger tilbudt; (1159 cc) og (1256 cc), som gjorde at toppfarten gikk fra 116 km/t til 129 km/t, men i 1973 ble Bedford Beagle avviklet. Den ble mer eller mindre erstattet av Viva HC stasjonsvogn.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5  Bedford Beagle - key facts[*død lenke*] classic-carshow.com (besøkt 18. juni 2013)
2. ↑  *The Worst Cars Ever Sold in Britain*, by Giles Chapman, publ 2001 for W H Smith, ISBN 0-7509-2893-X, page 20-21
Albatross på grunn etter beskytningen
Minnesmerke ved Östergarns kyrka
**Albatrossmuseet** er et lokalhistorisk museum i Katthammarsvik på Gotland.

Albatrossmuseet skildrer en episode under første verdenskrig, da den tyske minekrysseren Albatross den 2. juli 1915 ble skutt i senk i et sjøslag med et russiske orlogsfartøyet utenfor Östergarn.

Albatross ble satt på grunn ved odden Kuppen midt imot Östergarnsholm 150 meter fra land.

Museet ligger i øverste etasje i Östergarns folkemuseum. Det ble åpnet i juli 1977.

Episoden
--------

Utdypende artikkel: SMS Albatross

Utdypende artikkel: Slaget ved Gotland

Under utlegging av miner i russisk territorialfarvann ble Albatross og dets følgefartøy angrepet av fire russiske fartøy, hvorav tre panserkryssere. Albatross ble alvorlig skadet og flyktet mot østkysten av Gotland bak Östergarnsholm der hun ble satt på grunn under fortsatt beskytning på svensk territorialfarvann av forfølgende russiske fartøy. 

I striden ble 27 av besetningen drept. 26 av de døde tyske sjømennene ble begravet på Östergarns kirkegård, mens en hadde falt over bord og ikke ble funnet. Ytterligere to besetningsmedlemmer døde under transporten til Roma på Gotland og ble begravet på Björke kirkegård. De overlevende fra den tyske besetningen ble internert, først i Roma og deretter ved Blåhäll i Tofta. I 1917 ble de flyttet til en leir i Skillingaryd i Småland.

Albatross ble boksert til Karlskrona, hvorfra hun etter krigens slutt ble levert tilbake til Tyskland. Hendelsen foranlediget en svensk protest til den russiske regjeringen, som bad om unnskylding.

Referanser
----------

1. ↑  Roger Öhrman (1994). *Vägen till Gotlands historia*. Visby: Gotlands fornsal. s. 232. ISBN 91-88036-13-8.
2. ↑  «Albatrossmuseet». Ostergarnslandet.se. Arkivert fra originalen 12. januar 2012. Besøkt 8. mai 2011.
3. ↑  Kungl. Sjöförsvarsdepartementet (1919). *Flottans neutralitetsvakt*. Stockholm: P.A. Nordstedt & Söner.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Albatrossmuseet – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

Portaler: Museum | Sverige

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN
 |
Presskanne
**Presskanne** er et enkelt redskap til kaffebrygging. Den består som regel av en sylinderformet beholder (kanne) av glass eller gjennomsiktig plast, utstyrt med lokk og stempel av metall eller plast i beholderens åpning. Stempelet er tilpasset beholderens omkrets. Under stempelet er det en finmasket metallduk som har tilsvarende funksjon som et kaffefilter av papir.

Presskannekaffe lages ved å helle kokende vann i beholderen over malte kaffebønner og la det brygge et visst antall minutter, for deretter å presse stempelet sakte nedover for å føre kaffegruten mot bunnen av kannen samtidig som alt vannet passerer oppover. Når stempelet er presset til bunns, vil den drikkbare kaffen befinne seg over stempelet. 

I tillegg til presskannemalt kaffe, som er tilpasset formålet ved at kaffebønnene er malt noe grovere enn filtermalt for å kunne fanges opp av metallduken, er det også mulig å bruke filtermalt eller kokmalt kaffe, med varierende bryggetid.

Se også
-------

* Kaffetrakter

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | TasteAtlas
 |
**Pressure 4-5** var en Nu metalgruppe fra Santa Barbara i California. Bandet ble oppløst fordi mange av medlemmene forlot gruppa på grunn av at de ville finne seg en annen livsstil som ikke hadde relasjon til musikk.

Bandets historie
----------------

Bandet ble grunnlagt av Adam Rich og gitarist Mark Berry. Det startet enkelt nok; to ungdomsvenner startet et band sammen. Det ble fart på sakene da en annen venn, Lyle McKeaney, ble med som bassist. Deretter meldte Joe Schmidt seg inn som DJ, før han byttet til gitar. Senere rekrutterte han broren sin, Tom, som trommis.

Bandets navn kom av at Joe Schmidt vegret seg for å være bandets DJ. Han kom sjelden på øvingene, og gruppa ble usikker på om de hadde 4 eller 5 medlemmer. Derfor ble navnet «Pressure 4-5»

I 1999 kom gruppa ut med EP-plata «Antechnology». Etter en varm velkomst fra rockesamfunnet og en stor fanskare, signerte de kontrakt med plateselskapet Dreamworlds Records, hvor de lanserte det eneste full-lengdealbumet «Burning The Process» i 2001

Uheldigvis var bandets suksess kortvarig, med bare én singel; «Beat The World». Selv om singelen var delvis vellykket, sluttet et antall medlemmer når de jobbet med oppfølgeren til «Burning The Process». Bandet ble oppløst i 2002 før flere låter kom ut.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Presstørrer** er et husholdningsapparat, brukt til å presse vaske- og skyllevann ut av tekstiler under vask ved hjelp av vanntrykk. I en avrundet trykktank av metall var det satt inn en gummiblære med tilsvarende form som den ytre tanken. Mellom metalltanken og blæren var det inntak for trykkvann fra vannkranen. Vått tøy ble plassert i gummiblæren som så ble lukket og låst med et lokk som var trykktett, men ikke vanntett. Når vannkranen og inntaksventilen ble åpnet, strømmet trykkvann inn mellom trykktanken og blæren og tøyet ble presset sammen og vann presset ut inntil vanntrykket og motstanden i tøyet var utliknet.

Man skrudde så igjen vannkranen og åpnet avtappingsventilen slik at vannet i tanken strømmet ut, trykket sank og lokket kunne åpnes.

Presstørrere var mer effektive, mindre arbeidskrevende og ga mindre vannsøl enn vrimaskiner. I Norge ble presstørrere blant annet produsert av Emaljeverket A/S (Evalet) i årene fra 1951 til 1960.[1][2]

Referanser
----------

1. ↑  Presstørrer, besøkt 25. juli 2017
2. ↑  Bilde av presstørrer på vaskemaskin, besøkt 25. juli 2017
**Adolph Christian Wetlesen** (født 13. april 1813 i Bergen, død 27. september 1898 på Kvitnes ved Kristiansund) var en norsk handelsmann, gårdbruker, fyrvokter og stortingsrepresentant.

Han var sønn av general og stortingsmann Hans Jørgen Wetlesen og bror til Jacob Henning Vetlesen. Han arbeidet som kontorist i Bergen fra 1831 til 1841, og ble handelsmann og gårdbruker på Strømmen ved Mo i Rana i 1845. Wetlesen fikk opprettet Nordland amts landbruksskole. Han var i flere år herredsordfører og i 14 år forlikskommisjonær. I 1855 ble han oppnevnt til en kongelig kommisjon om Lofotfisket. Fra 1867 arbeidet Wetlesen som fyrvokter, først ved Reine fyr, fra 1871 Hekkingen fyr og fra 1880 Kvitnes ved Kristiansund.

Ifølge Tallak Lindstøl «fik [Wetlesen] oprettet Nordland amts landbruksskole». Skolen ble vedtatt opprettet i 1852, og ble lokalisert på Søvik i Alstahaug. Wetlesens navn blir ikke nevnt Knut Moes framstilling av landsbruksskolens historie fra 1974, som skolens første bestyrer nevnes handelsmann *Adolph Christian Wikborg*.

Wetlesen var valgt som representant fra Nordlandenes amt til Stortinget i perioden 1854–1856 og 1857–1858. Han var medlem av tollkomiteen første periode og næringskomiteen andre.

Adolph Christian Wetlesen var gift med Jensine Dorthea Czernikoff Blix, datter av handelsmann Michael Blix i Alstahaug.

Referanser
----------

1. 1 2   Stortinget og statsraadet: 1814–1914. B. 1 D. 2 : Biografier L-Ø : samt tillæg, side(r) 951[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3 4  Tallak Olsen Lindstøl (1914). *Stortinget og statsraadet : samt tillæg. B. 1 D. 2 : Biografier L-Ø*. Kristiania. s. 951.
3. 1 2  Knut Moe (1974). *Nordland landbruksskole Bodø : og dens forløper*. Bodø. s. 21–24. ISBN 8290030304.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Adolph Christian Wetlesen hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata
**Ketil Kalv** (født 995, død 1040) bodde på Ringnes gård i første halvdel av 1000-tallet, og var en nær venn av Olav den hellige.

Han var gift med Gunnhild Sigurdsdatter, datter av kongsmor Åsta Gudbrandsdatter og småkongen Sigurd Syr (død 1018). Gunnhild var søster til kong Olav den hellige (995–1030) og halvsøster til Harald 3 Hardråde (1015–66). Det var jo kongen som i praksis giftet halvsøsteren Gunnhild bort til Ketil i 1024. I gave fikk Ketil en 15-roms karv. Da de fem Opplandskongene samlet seg på Ringsaker for å legge opp råd mot kong Olav, som de syntes fór for fort frem, var også Ketil til stede. Han var uenig med de andre, og rodde med sin karv til Eidsvoll, der han møtte kongen. Da kongen fikk høre om Opplandskongenes råd, samlet han hæren og dro til Ringsaker, der han overrasket og fanget småkongene. 

100 meter syd for gårdsplassen på Ringnes, ligger en haug som er kalt *Ketilhaugen*.

Referanser
----------

1. ↑  Edvard Bull d.e. (1931). *Fra omkring 1000 til 1280*. Oslo: Aschehoug.
2. ↑  Åsta Gudbrandsdatter i Store norske leksikon.
**Beaufort West** (afrikaans: *Beaufort-Wes*) er en by i provinsen Wes-Kaap i Sør-Afrika. Den er den eldste og største byen i den tørre regionen Great Karoo og er del av Beaufort West Local Municipality med 37 000 innbyggere i 2001. Byen ble grunnlagt i 1818 og ble til å begynne med kalt *Beaufort* etter Henry Somerset, den femte hertugen av Beaufort, som var far til Charles Henry Somerset som da var guvernør i Kappkolonien. Byen ble gitt det nye navnet *Beaufort West* i 1869.

I dag er Beaufort West sentrum for et landbruksdistrikt som hovedsakelig er basert på sauedrift. Den er en betydelig by langs N1. Ved siden av Beaufort West ligger Karoo nasjonalpark. Viktige fossiler har blitt funnet i området, innledningsvis av David Baird, sønn av den lokale magistraten i 1827.

Eksterne lenker
---------------

* Beaufort Wests internettside Arkivert 23. september 2017 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
**Ketil Gjessing** (født 18. februar 1934 i Oslo) er en norsk lyriker og oversetter.

Gjessing har utdannelse fra Universitetet i Oslo og er mag. art. og cand. philol. med litteraturvitenskap (hovedfag), engelsk og musikk i 1965. Han har vært ansatt som lærer i norsk ved Atlantic College, St.Donat´s South Wales, Storbritannia i skoleåret 1965-1966. Han ble deretter programsekretær i NRK Radioteatret 1966. Han er i dag pensonert. I en periode var han også redaksjonsmedlem i tidsskriftene Pax og Profil.

Gjessing har vært medlem i følgende organisasjoner: Den norske forfatterforening (DnF), Norsk forfattersentrum, Norsk oversetterforening, Språklig samling, Folkereising mot krig (FMK) og Norsk Tjenestemannslag.

Poesiutgivelser
---------------

* *Kransen om et møte,* 1962
* *Frostjern,* 1968
* *Private steiner,* 1970
* *Utgående post,* 1975
* *Snøen som faller ifjor,* 1977
* *Bjelle, malm,* 1979
* *Vinger, røtter,* 1982
* *Slik pila synger i flukten,* 1985
* *Nådefrist*, 1988
* *Dans på roser og glass*, 1996

Andre utgivelser
----------------

Gjessing har også utgitt dikt og artikler i tidsskrifter som Edda, Pax, Profil, Samtiden, Vinduet og andre tidsskrift, også i utlandet, og i forskjellige aviser. Han var også representert i flere antologier, med novelle i «Norske sengehester» (1966), som også ble utgitt på japansk og svensk, og med dikt i «Ti unge», «Nye navn i norsk kunst», «I grenselandet», «Amor Roma», «La hundre blomster blomstre», «Moderne norsk lyrikk» og andre. Han er også representert i en slovakisk antologi over norsk lyrikk.

Som oversetter har Gjessing oversatt hørespill fra engelsk og spansk, ofte hørespill fra den tredje verden, blant annet *Soyinka*, samt hørespillversjoner av scenedramatikk, dessuten dramatisering for radio av Robert Sheckleys novelle *Kjenner du når jeg gjør slik*.

Referanser
----------

1. ↑   www.forfatterkatalogen.no[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* Presentasjon av Ketil Gjessing i Forfatterkatalogen på Forfattersentrums nettsider

Litteratur
----------

* Leif Gjessing, *Grømstad Gjessingene og dets etterkommere i 300 år*, 1993, Rognerike Press (Ei slektsbok som består av innsendte bidrag fra de som blir omtalt.)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forrige mottaker:Gidske Andersonog Stein Mehren | **Vinner av Gyldendals legatdelt med Ola Bauer**(1982) | Neste mottaker:Karin Bang ogTerje Johanssen |
| Forrige mottaker:Per Petterson | **Vinner av Språklig samlings litteraturpris**(1994) | Neste mottaker:Øystein Sunde |

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** KulturNav
 |
Uri Avnery ved en demonstrasjon mot Libanonkrigen
**Hadash** (חד"ש) er et sosialistisk parti i det israelske parlamentet Knesset. 

Hadash ble dannet ved en sammenslåing av det israelske kommunistpartiet Maki (den gang Rakah) og andre venstrevendte partier.

Navn
----

Akronymet Hadash står for *haHazit haDemokratit leSHalom veleShivyon* (החזית הדמוקרטית לשלום ולשוויון, som på norsk blir **Demokratisk front for likhet og fred**, og også er det hebraiske ordet for «ny», som muligens viser til et av de største partiene som sto bak grunnleggelsen av Hadash, Rakah (hebraisk akronym for *Nye kommunistiske liste*). På arabisk er partiet kjent som *al-Jabha al-Dimokratiya lil-Salam wa'al-Musawa* (arabisk: الجبهه الدمقراطية للسلام والمساواة).

Politikk og ideologi
--------------------

Hadash krever total tilbaketrekning av alle jødiske bosetninger fra Vestbredden og Gaza, samt at en palestinsk stat blir opprettet i disse områdene. Det støtter at de palestinske flyktningene har rett på å vende tilbake og få oppreisning. Partiet arbeider også for sterkere faglige rettigheter og en utbygd sosialsektor.

I Israel betraktes Hadash som et venstreekstremt arabisk parti. Majoriteten av partiets valg- og medlemskrets er palestinere, men også en ganske stor del er jøder. For eksempel var Hadashs partileder i mange år Meir Vilner. Hadash definerer seg selv som antisionistisk, i tråd med marxistisk motstand mot nasjonalisme, og krever at Israel skal forandres fra en jødisk til en sekulær, mangekulturell stat. Det arbeider for at palestinske arabere skal få status som nasjonal minoritet i Israel.

Representanter i Knesset
------------------------

I valget i 2006 fikk Hadash 3 seter i Knesset av totalt 120, og representeres derved av Mohammad Barakeh, Hana Sweid og Dov Khenin. Tidligere har Tamar Gozansky, Issam Makhoul og Tawfiq Ziad vært representanter for Hadash.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (he) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (ru) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Hadash – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Hadash på Twitter Rediger på Wikidata

* Hadash på Facebook Rediger på Wikidata

* Hadash på Instagram Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN
 |
**Haddon Sundblom** (født 22. juni 1899 i Muskegon, Michigan, død 1976) var en amerikansk kunstner og reklametegner, mest kjent for å ha skapt det moderne bildet av julenissen gjennom sine arbeider for Coca-Cola fra 1931.

Han vokste opp som den yngste av 9 søsken, og arbeidet en stund i bygningsbransjen før han begynte i reklame. Fra midten av 1920-tallet hadde han eget reklamestudio med flere oppdrag. Hans første tegning av *Cola-Santa* ble publisert i Saturday Evening Post i 1931, og han fortsatte å tegne for Coca-Cola inntil 1964. Forbildene for sin versjon av Santa hentet Sundblom i en hundreårig tradisjon, som begynte med Clement Clark Moores dikt *A Visit from St. Nicholas* (med åpningslinjen "*Twas the Night before Christmas*") fra 1822, og en billedtradisjon hvor Thomas Nast la mange av premissene, først i *Harper's Weekly* i 1863. Modell for figuren var Sundbloms nabo *Lou Prentice*.

Sundblom var også kjent som pinuptegner, og for å ha skapt dagligvarelogoene "Quaker Man" og "Aunt Jemima". Haddon Sundbloms far *Karl Wilhelm* kom fra Föglö på Åland, moren *Karin* var fra Sverige. Ålands postvesen ga i 2007 ut et frimerke med Sundbloms illustrasjon.

Referanser
----------

1. 1 2   Store norske leksikon, oppført som Haddon Hubbard Sundblom, Store norske leksikon-ID Haddon\_Hubbard\_Sundblom[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w69c8c1f, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Haddon Sundblom, Barbara Fahs Charles, J. R. Taylor, *Dream of Santa: Haddon Sundblom's Advertising Paintings for Christmas, 1931-1964*, ISBN 0-517-18655-1.

Eksterne lenker
---------------

* billedgalleri
* snopes.com «mytekverker»-side som peker på forløpere og inspirasjonskilder til Sundbloms Santa

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Prabook **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** ULAN
 |
**Isobel «Bel» Dorothy Powley** (født 7. mars 1992 i London) er en britisk skuespiller best kjent for å ha spilt Daisy Millar i CBBC TV-serien M.I.High. Hun er datter av den britiske skuespilleren Mark Powley.

Karriere
--------

I perioden mellom 2007 og 2008 var Powley en av hovedpersonene i *M.I.High*, hun hadde hovedrollen i 26 episoder sammen med Rachel Petladwala og Moustafa Chousein-Oglou. I tillegg til M.I.High har Bel Powley også dukket opp en rekke andre produksjoner som Murderland (3 episoder i 2009), Little Dorrit (1 episode i 2008), The Bill (1 episode i 2008) og The Whistleblowers (1 episode i 2007).

Eksterne lenker
---------------

* (en) Bel Powley på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (da) Bel Powley på Filmdatabasen Rediger på Wikidata

* (fr) Bel Powley på Allociné Rediger på Wikidata

* (en) Bel Powley hos The Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) Bel Powley hos Internet Broadway Database Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
**Adolfo Tunesi** (født 27. august 1887, død 29. november 1964) var en italiensk sportsutøver som deltok under de olympiske leker både i 1908 i London og i 1912 i Stockholm.

Tunesi ble olympisk mester i turn under OL 1912 i Stockholm. Han var med på det italienske laget som vant lagkonkurransen i mangekamp foran Ungarn. Det var fem lag fra fem nasjoner som var med i konkurransen som ble avholdt på Stockholms stadion. Det var mellom 16 og 40 deltakere på hvert lag. I den individuelle konkurransen i mangekamp kom Tunesi på tredjeplass.

OL-medaljer
-----------

* 1912 Sveriges flagg Stockholm - Gull **Gull** i turn, mangekamp lagkonkurranse (Italia)
* 1912 Sveriges flagg Stockholm - Bronse Bronse i turn, mangekamp

Eksterne lenker
---------------

* (en) Adolfo Tunesi – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Adolfo Tunesi – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Adolfo Tunesi – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Adolfo Tunesi – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Adolfo Tunesi – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

* (it) Adolfo Tunesi – Italias olympiske komité Rediger på Wikidata
**Ketil Haukaas** (født 20. mars 1963) er en norsk jurist som er sjef for Kripos. Han har tidligere arbeidet i Justis- og beredskapsdepartementet og i politidistrikt samt som statsadvokat.

Biografi
--------

Ketil Haukaas var elev ved Stavanger katedralskole.Han er cand. jur. og har juridisk embetseksamen fra Universitetet i Bergen fra 1988. Etter endt studie arbeidet han i to år som saksbehandler i Justisdepartementets polaravdeling. I 1990 ble han ansatt som politiadjutant ved Sør-Varanger politikammer.

I 1993 ble Haukaas utnevnt til politiinspektør og politimesterens stedfortreder ved samme politikammer. Han var i denne stillingen inntil han i 1995 ble utnevnt til statsadvokat ved Rogaland statsadvokatembeter. 19. desember 1997 ble han konstituert i statsråd som politimester i Sør-Varanger politidistrikt.

Ketil Haukaas kom til Kripos i 2005 fra Østfinnmark politidistrikt. Fra 2006 var han assisterende sjef for Kripos frem til han tok over som midlertidig Kripos-sjef etter Odd Reidar Humlegaard som ble i august 2012 utnevnt til politidirektør.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  «Pressemelding 75-2013: Haukaas beskikket som sjef for Kripos». Regjeringen.no. 21. juni 2013. Besøkt 26. april 2016.
2. ↑  Stavanger Aftenblad: "Norsk i dag", 13. mai 1982 s.1.
3. 1 2 3 4  «Ketil Haukaas ny politimester i Sør-Varanger». Regjeringen.no. 19. desember 1997. Besøkt 26. april 2016.
4. ↑  «Kripos' ledelse». Kripos. 20. april 2016. Besøkt 26. april 2016. [*død lenke*]
5. 1 2  «Ketil Haukaas blir Kripos-sjef». Stavanger Aftenblad. 21. juni 2013. Arkivert fra originalen 31. mai 2016. Besøkt 26. april 2016.
Key lime pie-bit gjennomskåret.
**Key lime pie** er en amerikansk pai som lages på keylimesaft, eggeplommer og kondensert melk i et paiskall. Den opprinnelige bahamanske versjonen består av eggehviter og har et marengslokk på oversiden. Retten er navngitt etter de små keylimefruktene som gror naturlig i hele Florida Keys. Mens deres tagger gjør dem mindre ettertraktede, og deres tynne, gule skall mer sarte, er de surere og mer aromatiske enn den vanlige persiske limen som selges andre steder.

Paien lages på kondensert melk på boks, da fersk melk ikke var vanlig i Florida Keys før moderne kjølemetoder. Keylimesaften, til forskjell fra andre limesafter, er blekgul. Fyllet i paien er gult likeså, til stor del på grunn av eggeplommene. En del kokker legger til matfargestoff for å gi paien en grønn farge, hvilket dog ikke verdsettes av de som lager tradisjonelle paier.

Referanser
----------

1. 1 2  "Conch Cooking" L.P. Artman, Jr. augusti 1975 Florida Keys Printing & Publishing, sid 74
2. ↑  «History of Key Lime Pie». Arkivert fra originalen 25. januar 2013. Besøkt 2. februar 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Key lime pies – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** TasteAtlas
 |
Broen der drapene fant sted, fotografert i 2017.
Broen og området rundt, filmet i 2017.
**Hadelandsdrapene** fant sted 22. februar 1981, da to menn ble drept på en bro mellom Avalsjøen og Leirsjøen i Lunner kommune på Hadeland. Gjerningsmennene var Johnny Olsen og John Charles Hoff, mens Espen Lund var medvirkende. Lund og hans kamerater var medlemmer av Norges Germanske Armé. Hoff hadde vært medlem av Heimevernsungdommen, mens Lund hadde gått befalskole og blitt sersjant i Hæren. De fem mennene hadde tidligere stjålet våpen fra et våpenlager tilhørende Heimevernet. Da to av mennene ville ha betaling for tyveriet av våpnene, falt de i unåde hos Lund, som også fryktet at de ville gå til politiet. Lund ga derfor ordre om at de to mennene skulle drepes.

Lund og hans sammensvorne visste imidlertid ikke at den ene av de to drepte allerede hadde sprukket under avhør med politiet, og at politiet var til stede i området de befant seg i og forberedte pågripelse av dem. Ved broen hvor drapene skjedde hadde Olsen og Hoff gått ut sammen med ofrene, før Olsen skjøt dem i nakken med en pistol. Etter dette skjøt Hoff ofrene med en maskinpistol av typen MP40. Til sammen ble de to skutt med 29 skudd. På vei bort fra åstedet møtte Olsen og Hoff den første politisperringen. Denne klarte de to å komme seg forbi, og flere skuddsalver ble avfyrt mot politiet. Etter en biljakt endte flukten ved at de kjørte av veien og ble stående fast i snøen. Olsen og Lund ble dømt til 18 års fengsel. De ble løslatt på prøve i 1993, etter 12 års soning. Hoff ble dømt til 12 år og sonet 7 år. I 2010 kom tidligere PST-sjef Jørn Holme med opplysninger om at de to drepte var politiinformanter. Advokat Kjell Holden, forsvarer for en av de dømte mente da at drapene kunne ha blitt forhindret av politiet. Allerede i 1984 hevdet psykiater Reidar Larsen i boka «Hadelandsaken. En anklage om justismord» at en av de tre ble uskyldig dømt.

Populærkultur
-------------

Både boka og TV-filmen *Blindgjenger* (1985) var inspirert av drapene.

Referanser
----------

1. ↑  «Drapene som rystet Norge». Hadeland (avis). 21. februar 2014. Besøkt 23. januar 2014.
2. 1 2  «Det rystende dobbeltdrapet». Nettavisen. 22. februar 2006. Arkivert fra originalen 2. februar 2014. Besøkt 23. januar 2014.
3. ↑  TV2, 12.04.2010. Tidligere PST-sjef: – Nynazister likviderte politiagenter – Hadelandsdrapene kunne vært forhindret, hevder advokaten som forsvarte en av de drapsdømte.
4. ↑  Reidar Larssen, Hadelandsaken : en anklage om justismord, 1984 (Nasjonalbiblioteket)
5. ↑  Hadeland (avis), 20.11.2011, Drapene som rystet Norge

Eksterne lenker
---------------

* «HV-ungdom bak drap og attentater», artikkel i *Aftenposten* 14. september 2000
*
**Albany i Sør–Afrika** (også kjent som **Cape Borders**, **Cape Frontier**, **Settler Country** og **Western Region**) var et distrikt i Eastern Cape i Sør-Afrika. Området var kjent som **Zuurveld** av migrerende boere sent på 1700–tallet. ANC–regjeringen slo Albany sammen med den store townshipet Alice som kommuneområdet Cacadu.

General Jacob Glen Cuyler, landrost i distriktet Uitenhage, oppkalte området mellom elvene Sundays og Fish «Albany» etter Albany i New York som han kom fra. Albany ble fokuset for bosetning av nybyggerne i 1820 av Kappkoloniens nye britiske herrer. Det var en av de største immigrasjonsbølgene av britiske nybyggere til Afrika og var en milepæl i dannelsen av det anglo-afrikanske folk. Grahamstown, Bathurst og Port Alfred ble viktige landsbyer i Albany etter ankomsten til nybyggerne i 1820.

Regionen, med unntak av townshipet Alice, er for det meste bebodd av anglo–afrikanere og afrikandere. Eastern Cape er ellers dominert av xhosaene.

Referanser
----------

1. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 13. september 2008. Besøkt 14. november 2008.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN
 |
**Kewet** er et norsk bilmerke for elektriske biler, produsert av Elbil Norge i Oslo og er ment å være en teknisk enkel bil for lokaltransport.

Elbil Norge produserer kun én modell av gangen. Den nåværende modellen er en liten 3-seter, de første 5 modellene hadde to seter. Bilen har en rekkevidde på mellom 50 og 80 kilometer før den må lades opp, og topphastigheten er på 80 km/t. Hastigheten kan reguleres ned, slik at den for eksempel kan selges som en «nabolag-elbil» (NEV) i USA. Med Li-Ion-batterier er rekkevidden omkring 150 kilometer. Rammen er laget av galvanisert stål, mens karosseriet er av glassfiber.

Kewet ble opprinnelig utviklet i Hadsund i Danmark mellom 1991 og 1995. Produksjonen ble så flyttet til Nordhausen i Tyskland en stund, før den kom tilbake til Hadsund. I 1998 ble produksjonsrettighetene kjøpt av Kollega Bil, og etter utvidelsen i juni 2005 er beregnet årsproduksjon på mellom 100 og 500 biler per år fra fabrikken på Økern i Oslo.

Merkenavnet Kewet er ikke lenger i bruk. Siden 2007 har Elbil Norge sine biler blitt produsert under navnet Buddy.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Kewet vehicles – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Bilnorge.no sin historie om merket
* Elbil Forum DK's Kewet afdeling  (dansk)
Hadanos plassering i Kanagawa
**Hadano** (japansk: 秦野市 – *Hadano-shi*) er en by i Kanagawa i Japan. En liten del av byen er innlemmet i en nasjonalpark. Byen ligger 50 km fra Tokyo, omtrent midt på den største øya i Japan, Honshu.

Hadano var et senter for japansk tobakkindustri i 300 år, men i 1984 var det slutt og byen har ikke lenger noen som dyrker tobakk. De store fabrikkene er nå gjort om til et handlesenter. 

På grensen mellom Hadano, Isehara og Atsugi ligger fjellet Oyama, som sammen med flere andre fjell danner en nasjonalpark i byen. Fordi Oyama ligner fjellet Fuji-san i sin spesielle trekantede form, har det blitt betraktet som et hellig fjell. Det er satt opp et tempel på toppen og en kabelbane fører dit. 

I Hadano ligger Tokai Universitet, som er et privat universitet med nærmere 30 000 studenter. Det har en avdeling for nordiske studier, inkludert opplæring i norsk, svensk, dansk, finsk og islandsk.

Referanser
----------

1. ↑  Statistikk for Hadano

Eksterne lenker
---------------

* (ja) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Hadano, Kanagawa – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

Oyama

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN **·** NDL **·** CiNii **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
**Albawings** er et albansk lavprisflyselskap med hovedkontor i Tirana og basert på knutepunktet på Tirana internasjonale lufthavn Nënë Tereza.

Historie
--------

Albawings ble grunnlagt i februar 2015. Albawings ble tildelt Air Operator's Certificate (AOC) av Albanian Civil Aviation Authority 4. februar 2016. Det første flyet til selskapet, en Boeing 737-500, som Albawings startet sin virksomhet med, heter "Spirit of Tirana".

11. desember 2016 ble det andre flyet levert av Bruce Dickinson. Det leide flyet var en Boeing 737-400 eid av Cardiff Aviation, og det er oppkalt etter Sir Norman Wisdom, som var en svært populær skuespiller for albanere under det kommunistiske regimet til Enver Hoxha, hovedsakelig for sin rolle som Mr. Pitkin.

Det har nylig blitt rapportert at Albawings inngikk en codeshare-avtale med Neos for flyreiser til Milan-Malpensa flyplass og til New York-JFK flyplass.

Destinasjoner
-------------

Flyselskapet flyr til flere italienske destinasjoner.

| Country | City | Airport | Notes |
| --- | --- | --- | --- |
| Albania | Tirana | Tirana International Airport Nënë Tereza | Hub |
| Italia | Ancona | Marche Airport |  |
| Bari | Bari Karol Wojtyła Airport |  |
| Bergamo | Orio al Serio International Airport |  |
| Bologna | Bologna Guglielmo Marconi Airport |  |
| Firenze | Florence Airport |  |
| Genoa | Genoa Cristoforo Colombo Airport |  |
| Milano | Milan Malpensa Airport |  |
| Perugia | Perugia San Francesco d'Assisi – Umbria International Airport |  |
| Rimini | Federico Fellini International Airport | Seasonal |
| Pisa | Pisa International Airport |  |
| Venezia | Venice Marco Polo Airport |  |
| Verona | Verona Villafranca Airport |  |
| Storbritannia | London | London Stansted Airport | Seasonal |

### Codeshare-avtaler

Det italienske flyselskapet Neos og Albawings etablerte et nytt codeshare-partnerskap 16. juni 2022, som dekker to av selskapets fire ukentlige flyvninger mellom Tirana og Milano Malpensa. Etter å ha mottatt sertifisering fra US Department of Transportation, har de to også til hensikt å utvide deres codeshare-arrangement til å inkludere Neos' Milan Malpensa – New York JFK-rute på codeshare-avtalen.

Flåte
-----

Flåten består av følgende fly (fra februar 2020) (ZA-ALB, ZA-ALC, ZA-ALD og ZA-AWB):

Albawings Boeing 737-500

| Flytype | I bruk | Ordrer | Passasjerer |
| --- | --- | --- | --- |
| C | Y | Total |
| Boeing 737-400 | 3 | - |  | 188 | 564 |
| Total | 3 |  |  |  | 564 |

Tidligere-flåte
---------------

| Flytyper | totalt | Introdusert | Pensjonert | Notater |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  |
| Boeing 737-500 | 1 | 2016 | 2020 | kun tatt ut av bruk og oppbevart i hengeren |
| Boeing 737-400 | 1 | 2016 | 2017 | leid fra VVB Aviation Malta |