recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Zvezda 2005 Perm** er en russisk kvinnelig fotballklubb fra Perm.

Zvezda (=stjerne) ble, som navnet indikerer, stiftet i 2005. Laget ble bygget på Perms olympiske reserveskole, og startet i den nest øverste divisjonen, sentralrussisk avdeling. Laget, som er profesjonelt, vant sin avdeling, og kom på andreplass i opprykksrunden, noe som medførte direkte opprykk. I den russiske cupen fikk de imidlertid stryk av storlaget WFC Rossijanka med 0-7 i åttendedelsfinalen.

I 2007, utvidet med flere av de beste talentene, var imidlertid Zvezda 2005 utilnærmelige. De vant 15 av 16 kamper, og spilte den siste uavgjort. Ned til nummer 2, nevnte Rossijanka, skilte det bare 4 poeng, men Zvezda hadde slått dem i begge oppgjørene. Zvezda vant også cupen det året, også det komfortabelt. Seieren betydde at Zvezda ble kvalifisert for UEFA Women's Cup.

Også i 2008 var laget også overlegent, både i den regulære serien og i sluttspillet. I cupen ble imidlertid Rossijanka for sterke i finalen. Imidlertid var Zvezdas storhetstid i UEFA Women's Cup. Laget begynte sin vei med seier mot relativt enkel motstand i første kvalifiseringsgruppe, der bare 1. FC Femina Budapest ga noe motstand. I neste kvalifiseringsgruppe slo Zvezda noe overraskende 1. FFC Frankfurt, de slo også Røa og, mindre overraskende, Glasgow City Ladies i Drammen i Norge. Etter Norge sto Danmark for tur, da Zvezda møtte Brøndby i åttendedelsfinalen. Zvezda vant kontrollert, og fullførte Skandinavia ved å slå Umeå IK i semifinalen. I finalen møtte Zvezda 2005 imidlertid hard motstand i FCR 2001 Duisburg, som slo dem klart 6-0 i Perm og spilte kontrollert 1-1 hjemme. Etter det ydmykende hjemmetapet tok treneren konsekvensene og trakk seg. Dette kan syntes merkelig, ettersom Zvezda kom til finalen på første forsøk.

Zvezda vant også serien i 2009, men de ble påført sitt første tap siden de rykket opp. I tillegg ble Zvezda slått for andre gang på rad i finalen. I UEFA Women's Champions League, som Women's Cup ble omdøpt til, gikk det dårligere. Etter en uinspirert, men klar seier over bosniske ZNK-SFK 2000, møtte Zvezda 2005 Røa igjen. En jevn 0-0 på Røas hjemmebane var et greit utgangspunkt, men returkampen endte 1-1 etter at Røas Guro Knutsen Mienna ga bortelaget ledelsen. Dermed var Zvezda ute på bortemål allerede i åttendedelsfinalen.

Meritter
--------

* Serievinner (6): 2007, 2008, 2009, 2014, 2015, 2017
* Cupvinner (7): 2007, 2012, 2013, 2015, 2016, 2018, 2019
* UEFA Cup finalist 2008/09
Det rene røde banner var et av bannerne under Daišans kommando.
**Aisin Gioro Daišan** (mandsjuisk: , hanzi: 愛新覺羅代善; hanyu pinyin; *Àixīnjuéluó Dàishàn*; født 19. august 1583, død 25. november 1648 i Beijing) var den nest eldste sønnen til den mandsjuiske herskeren Nurhaci, som grunnla Det senere Jin-dynastiet.

Liv og virke
------------

Nurhaci ga Daišan kommandoen over *det rene røde banner* innenfor hans åtte banner-system, og senere fikk han også kontrollen over det innrammede røde banner, og han kommanderte disse to bannerne til slutten av Huang Taijis regjeringstid. De røde bannerne tilhørte de lavere fem bannerne. Daišan kunne snakke tolv språk flytende, og kom til å spile en viktig rolle i mandsjuinvasjonen av Kina.

Da faren døde etter å ha blitt såret i slaget ved Ningyuan i 1626 var han Nurhacis eldste gjenlevende sønn (Cuyen hadde dødd i 1618), men han sa fra seg tronen til Nurhacis åttende sønn Huang Taiji, som så ble mandsjuenes nye keiser. Han ble utnevnt til *Prins Li av den første klasse* (*Hošoi Doronggo Cin Wang*; 和碩禮親王).

Referanser
----------

1. 1 2   Ai xin jue luo jia zu shi, side(r) 27[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   China Biographical Database[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Baidu Baike[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Hummel, Arthur W. (1943). *Eminent Chinese of the Ch'ing Period*. Washington, DC: U.S. Government Printing Office. ISBN 978-1-906876-06-7

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni
 |
**O Porinetia To Tatou Ai'a** er et politisk parti i Fransk Polynesia. Det er tilhenger av selvstyre for Fransk Polynesia og motstander av selvstendighet.

O Porinetia To Tatou Ai'a ble grunnlagt i september 2007 etter at partilederen Gaston Tong Sang brøt med partiet Tahoeraa huiraatira. Partiet gikk i allianse med partiene Ai'a Api, Fetia Ap og Rautahi. Alliansen ble kalt To Tatou Ai'a. Ved valget til Fransk Polynesias forsamling i 2008 fikk alliansen To Tatou Ai'a 45,12 % av stemmene og 27 av 57 seter.

Partiet har sittet med regjeringsmakten i tre perioder med Tong Sang som regjeringspresident: 2006–2007, 2008–2009 og 2009–2011.

O Porinetia To Tatou Ai'a ble i 2009 tilknyttet det franske, gaullistiske rikspartiet Union pour un mouvement populaire, der Tong Sang har vært med i partiledelsen.

Ved valget i 2013 stilte Tong Sang for et nytt parti, A Tia Porinetia.

Referanser
----------

1. ↑  Gonschor, Lorenz: «French Polynesia», The Contemporary Pacific, bd. 21, nr. 1, 2009, s. 154.
2. ↑  Gonschor, s. 156.
3. ↑  «Le Président de la Polynésie française» Arkivert 27. juni 2013 hos Wayback Machine. Haut-Commissariat de la République en Polynésie française.
4. ↑  «Former Tahiti President Allies with Sarkozy»[*død lenke*], *Tahitipresse*, 19. juni 2009, via Pacific Islands Report.
5. ↑  «TO TATOU AI'A. Gaston Tong Sang au conseil de l'UMP» Arkivert 18. april 2012 hos Wayback Machine. *Les Nouvelles de Tahiti*, 30. mai 2011.
6. ↑  «A Ti’a Porinetia: un nouveau mouvement politique. Teva Rohfritsch en leader», Tahiti Infos.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
**Jostein Håland** (født 27. februar 1973) er en norsk frisbeegolfspiller. Han er den første idrettsutøveren fra Sula kommune som har vunnet kongepokal i en individuell idrett etter at kommunen ble grunnlagt. I 2020 ble hans sønn Knut Håland kommunens andre kongepokalvinner i individuell idrett, også han i diskgolf.

Han har også vunnet det israelske mesterskapet (2018), og har tatt flere seire i pargolf-NM og i Norgescupen. Håland var landets høyest rangerte spiller i en periode. I 2013 hadde han en PDGA-rating på 1001, og ble dermed tidenes tredje nordmann etter Espen Frisbee Møkkelgjerd og Carlos A. Rio som oppnådde en rating på over 1000. Samtlige norske spillere som er høyere rangert enn Håland per 2020 er yngre enn ham.

Referanser
----------

1. ↑  hassimuss (7. september 2015). «Jostein Håland ble Norgesmester 2015». *Frisbeegolf Norge*. Besøkt 3. august 2020.
2. ↑  «Norgesmesterskap i Diskgolf 2020 sponsored by Latitude 64». *Professional Disc Golf Association* **(engelsk)**. Besøkt 3. august 2020.
3. ↑  «Jostein Håland #8638». *Professional Disc Golf Association* **(engelsk)**. Besøkt 3. august 2020.
4. ↑  «PDGA Player Statistics». *Professional Disc Golf Association* **(engelsk)**. Besøkt 3. august 2020.
***Dupophilus*** er en slekt av biller som kryper rundt på bunnen av rennende vann. De voksne billene puster ved hjelp av et såkalt plastron, og trenger ikke komme opp til overflaten etter luft. Til gjengjeld er de avhengige av oksygenrikt vann.

Utseende
--------

Denne arten er oval, matt og mørkt farget. Antenner og føtter er gulbrune.

Levevis
-------

Elvebillene kryper rundt på bunnen av rennende vann. De kan ikke svømme og er avhengige av å klamre seg fast til bunnen. Både larvene og de voksne lever av å skrape alger og detritus fra steiner og grus. Noen få arter lever på vannplanter i stillestående vann.
Larvene puster med gjeller som sitter inne i endetarmen (kan skytes ut), mens de voksne billene har et såkalt plastron. Undersiden er dekket av vannavstøtende (hydrofuge) hår. Disse holder på plass en sølvaktig hinne av luft, og oksygenutveksling skjer mellom denne og det omringliggende vannet. Denne tilpasningen gjør at billene ikke trenger komme til overflaten for å få luft, men til gjengjeld er de avhengige av vann med høyt oksygeninnhold, slik som kaldt, raskt rennende vann. De utvokste larvene kryper på lang og forvandler seg til en puppe i en utgravd hule på bredden. De nyklekte billene kan fly langt, men når de først har funnet en passende bekk slår de seg vanligvis til der for resten av livet. De kan leve flere år.

Utbredelse
----------

Slekten er utbredt i Vest-Europa, fra Nederland i nord til de nordlige delene av Spania og Portugal i sør.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien mudderbiller (Dryopoidea)
			* Familien **elvebiller**, Elmidae Curtis, 1830
				+ Underfamilien elvebiller (Elminae) Curtis, 1830
					- Slekten ***Dupophilus*** Mulsant & Rey, 1872
						* *Dupophilus brevis* Mulsant & Rey, 1872

Referanser
----------

1. ↑  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 17. oktober 2020. Besøkt 17. oktober 2020.
2. ↑  «Artsdatabankens navneopplysninger med artstre». Artsdatabanken. 17. oktober 2020. Besøkt 17. oktober 2020.

Litteratur
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Dupophilus* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Dupophilus* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Dupophilus* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *Dupophilus* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Dupophilus* hos NCBI Rediger på Wikidata
**Jostein Eikeland** (født 29. februar 1968) er en norsk forretningsmann.

Eikeland er mest kjent for å ha etablert IT-selskapet TeleComputing i 1997. Selskapet ble notert på Oslo Børs i 2000, og innledet også satsing i USA. Aksjekursen ble hauset opp sammen med andre IT-selskaper i den såkalte Dot com-boblen, og Eikeland spekulerte selv i at aksjekursen skulle stige kraftig. I løpet av noen måneder i begynnelsen av 2001 falt aksjekursen med 90 %. Eikelands personlige aksjespekulasjoner i TeleComputing påførte ham store tap, og han trakk seg ut av selskapet senere samme år.

I 2002 startet Eikeland opp selskapet Tonsberg Magnesium Group International (TMGI) som skulle produsere deler til bilindustrien, dette var en videreføring av industribedriften Tønsberg Presstøperi. Det ble etablert egen fabrikk i Mexico med over 100 ansatte, men virksomheten ble slått konkurs i 2008. Oslo Kemnerkontor hadde da et skattekrav mot Eikeland på 117 millioner kroner, men Eikeland hadde emigrert fra Norge og har siden bodd i Sveits og USA hvor kemneren ikke har hatt anledning til å kreve inn pengene. Eikeland har bestridt skattekravet.

Eikelands siste store satsing var selskapet Alevo som skulle levere revolusjonerende batteriteknologi. Selskapet hentet inn milliardbeløp fra et større antall investorer, blant disse var den russiske milliardæren Dimitrij Rybolovlev som gikk inn med over en milliard kroner. Det ble etablert en fabrikk i Concord i Nord-Carolina med 290 ansatte, og på et tidspunkt var selskapet verdsatt til 13 milliarder kroner. I 2017 var det ikke penger igjen i selskapet og det ble søkt om konkursbeskyttelse i USA.

Referanser
----------

1. ↑  *Gründer ut av Telecomputing*, Aftenposten, 28. april 2001
2. ↑  *Gjør suksess i bilindustrien*, Tønsbergs Blad, 8. juni 2005
3. ↑  *Kan ta utlegg i prakteiendom*, Tønsbergs Blad, 15. november 2008
4. ↑  Kemneren satt på sidelinjen Dagens Næringsliv
5. ↑  *Rekorddyrt i Blindleia*, Agderposten, 6. september 2008
6. ↑  Alevo søker konkursbeskyttelse i USA Dagens Næringsliv
Tradisjonell kamelgjeting utenfor Dakhla flyktningleir.  Foto: Jørn Sund-Henriksen (2009) 
**Dakhla flyktningleir** (opprettet 1975) er en av De saharawiske flyktningleirene i Tindouf, og er oppkalt etter hovedstaden i Vest-Sahara. Det eksakte antallet flyktninger i leiren er ikke kjent, men det er beregnet til å være godt over 30 000 mennesker. Leirene i Tindouf ble opprettet etter Marokkos invasjon av Vest-Sahara og den påfølgende krigen. Dakhla flyktningleir er en av de fire hovedleirene i flyktningleirene rundt Tindouf. Det er også den eldste leiren og ligger ganske langt unna de andre leirene. Dakhla flyktningleir ble etablert lengre sørøst for Tindouf for å være mer skjermet for eveuntuelle marokkanske flyangrep, samt at flyktningene skulle slippe å høre de algerske flyene ved flybasen i Tindouf. Mange av flyktningene ble bombet under flukten fra Vest-Sahara og var tramatisert. Dakhla skiller seg også fra de andre leirene med at der finnes enorme sanddyner som ofte forbindes med Saharaørkenen, men som det ikke finnes mye av i dette stenørkenområdet. 

Leirene styres av flyktningene selv og er en del av Den saharawiske arabiske demokratiske republikk (SADR), selv om leiren ligger i Algerie. I leiren velger de både representanter til frigjøringsorganiasjonen Polisario som styrer SADR, til ledelse av flyktningleiren og ledelse av de ulike underavdelingene i El Aaiún flyktningleir.

Befolkningen i leirene er stort sett arbeidsledige, men holder ofte geiter og kameler. Geitene brukes hovedsakelig til produksjon av melk, mens kamelene brukes til både melk, transport og kjøtt. 


Portal: Vest-Sahara
**Olympisk trap** (offisielt referert som kun trap) er en olympisk øvelse som inngår i sporten leirdueskyting

Ett skudds olympisk trap har en historie som går mange hundre år tilbake i tid, det er nå tillatt med to skudd. Den blir regnet som den vanskeligste trapgrenen. Utgangsavstanden til leirduen (target) er lengre og farten er høyere.

Det blir skutt etter International Shooting Sport Federations (ISSF) regelverk.

Det er fem standplasser på en rett linje femten meter bak de femten maskinene på en OL-Trap bane. Det er fem grupper á tre maskiner på hver standplass. En kaster til høyre, en kaster rett fram, og en kaster til venstre. Høyde og vinkel er satt forskjellig på disse maskinene. Leirduene kommer med en gang det ropes. Man har to skudd på hver leirdue og man står med våpenet ferdig montert i skulderen. Kastelengde 75 meter. Det er seks skyttere per lag.

Fra 1992 var olympisk trap åpent for både menn og kvinner. I 1996 var det åpent for kun menn, og fra 2000 har kvinner og menn hatt separate klasser.

Eksterne lenker
---------------

* Norges Skytterforbund

| * v
* d
* r
ISSF-anerkjente skyteøvelser |
| --- |
| Rifle | 
* 300 m rifle
	+ liggende
	+ match
* 300 m standardrifle
* 50 m rifle
	+ liggende
	+ match
* 10 m luftrifle

 |  |
| Pistol | 
* 50 m pistol
* 25 m pistol
* 25 m silhuettpistol
* 25 m grovpistol
* 25 m standardpistol
* 10 m luftpistol

 |
| Hagle | 
* Trap
* Dobbeltrap
* Skeet

 |
| Viltmål | 
* 50 m viltmål (mixed)
* 10 m viltmål (mixed)

 |
| 
* *Se også:* ISSF
* Skytesport

 |
**Internett i Nord-Korea** er under særlig statlig kontroll (2014), og adgang er bare mulig med særlig bemyndigelse. Nettet benyttes primært i regjeringsøyemed. Nord-Korea har en viss infrastruktur for bredbånd med fiberoptiske forbindelser mellom viktigere institusjoner med hastighet på opptil 2,5 Gbit/s.[1]

For de aller fleste brukere er *online*tjenester tilgjengelige gjennom et gratis innenlands nettverk kjent som Kwangmyong (chosongul: 광명; hanja: 光明; «lys, skinnende»). Adgang til det globale internettet er reservert for en vesentlig engere krets.[2]

Mot slutten av 2014 var det 1.024 IP-adresser i landet.[3] Den 22. desember 2014 gikk det nordkoreanske internettet i svart. Noen massemedier utenlands spekulerte at det kunne være en amerikansk gjengjeldelse for hackingen av Sony Pictures Entertainment.[4]

Referanser
----------

1. ↑  North Korea (Korea, Democratic People's Republic of) – Asia Internet History Projects. Sites.google.com (2012-09-26). Retrieved on 2013-03-20.
2. ↑  North Korea moves quietly onto the Internet. Computerworld (2010-06-10). Retrieved on 2013-03-20.
3. ↑
4. ↑

Eksterne lenker
---------------

* North Korea Tech – A site tracking North Korean use of the Internet
* North Korea Network – A site aggregating North Korean news over the web
* My-Korea.info – A database of all known North Korean websites
* Fernanda Moneta, "Tecnocin@", ed. Costa&Nolan, 2007, ISBN 88-7437-041-5
* urimzokkriri.com in english
* uriminzokkiri på Twitter
* Internett i Nord-Korea på YouTube
* Silibank North Korea
**IST-prisen**, også **ICT-prisen**, var en utmerkelse som hvert år ble tildelt etter en konkurranse der europeiske produkter innen informasjonsteknologi ble vurdert av en fagjury og eksperter fra mange land. Konkurransen og pristildelingen ble organisert av Euro-CASE (*European Council of Applied Sciences, Technologies and Engineering*) der forkortelsen IST står for *Information Society Technologies*, ICT for *Information and Communication Technologies*. I Norge var det Norges Tekniske Vitenskapsakademi som deltok i vurderingen og stilte ekspertise til rådighet for Euro-CASE.

Bakgrunn
--------

IST-prisen ble første gang tildelt i 1995 og består av to utmerkelser: *IST-prisen* og *IST-storprisen (IST Grand Prize)*. Utmerkelsen ble gitt for grensesprengende produkter som representerte det beste av europeisk nytenking innen informasjonsteknologi, der utviklerne hadde vist best egenskaper for å gjøre forskningsarbeid eller et prosjekt om til et produkt med stort markedspotensiale.

Ifølge statistikk fra pristildelerne er hele 80% av vinnerne små eller mellomstore bedrifter. Nominerte produkter til konkurransen får hjelp til markedsføring og utvidet kontakt med europeiske investorer, i tillegg til rett til å bruke nominasjonen eller pristildeling innen sin egen markedsføring.

Deltakerne var begrenset til EU- og EFTA-landene, samt foreslåtte EU-land. Prisen ble siste gang utdelt 2007.

Eksterne lenker
---------------

* IST-prisens hjemmeside
* Norges Tekniske Vitenskapsakademi om IST-prisen.
* Euro-CASE organiserer konkurransen og pristildelingen.
**Internprising** (en: *Transfer Pricing*) menes det prising av transaksjoner mellom relaterte parter. Disse transaksjonene kan dreie seg om varer, tjenester (administrative, finansielle osv.) og immaterielle eiendeler. Internprising er viktig for både skattytere og skattemyndigheter fordi den i stor grad bestemmer inntekter og kostnader, og derved skattbart overskudd, for nærstående foretak i ulike skattejurisdiksjoner. OECD har utgitt omfattende retningslinjer vedrørende internprising. Disse retningslinjene ble sist oppdatert i 2010.

Etter norsk skatterett skal prising mellom nærstående være priset etter armlengdeprinsippet, altså på samme vilkår som det ville vært avtalt mellom uavhengige parter. Hvis det finnes bevist at skattyters inntekt er redusert på grunn av interessefellesskap med annen part, kan Skattemyndighetene fastsette skattyters inntekt ved skjønn som om interessefellesskapet ikke forelå. I denne vurderingen skal man ta hensyn til OECDs retningslinjer for internprising.

Referanser
----------

1. ↑  OECD Transfer Pricing Guidelines, Forord: punkt 12
2. ↑  OECD oppdaterer retningslinjer for internprising
3. ↑  Skatteloven § 13-1
4. ↑  Skatteloven § 13-1 (1) og (3)
5. ↑  Skatteloven § 13-1 fjerde ledd

Litteratur
----------

* OECD Publishing (2010). *OECD Transfer Pricing Guidelines for Multinational Enterprises and Tax Administrattions* **(engelsk)**. Organization for Economic Co-operation and Development (OECD). ISBN 978926409003 Sjekk `|isbn=`-verdien: length (hjelp). Arkivert fra originalen 2. februar 2012.
*For informasjon om fugleformasjoner;* se formasjonsflukt
*For formasjon om fotballformasjoner;* se Formasjon (fotball)
Sædgås (*Anser fabalis*) i plogformasjon
Infanteri i linjeformasjon
Krigsskip i formasjon
Jagerfly i formasjon
En **formasjon** kan kalles en dannelse, gruppering, oppstilling eller rekkefølge som utgjør et visst mønster, der flere individer eller objekter inngår.

Militær formasjon
-----------------

For eksempel en militæravdelings formasjon under marsj eller strid. Både soldater, stridsvogner, krigsskip og krigsfly kan bevege seg i formasjon. Eksempler på formasjoner er kolonne, rad, pilspiss, kileformasjon, rombeformasjon, falanks, makedonsk falanks og skjoldborg.

Formasjoner har tradisjonelt vært bruk i strid for å øke kampeffektiviteten. Så lenge formasjonene ble opprettholdt, holdt de «siviliserte» soldatene en stor fordel overfor dårligere organiserte motstandere.

Selv om moderne krigføring i stedet favoriserer geriljakrigføring og løse formasjoner, blir formasjoner fortsatt brukt i stor grad under seremonielle begivenheter og andre ikke-operasjonelle situasjoner for sin effektivitet og organiseringsenkelthet.

Formasjoner kan vanligvis bevege seg i fire forskjellige retninger:

* Fremad
* Retrett
* Venstre
* Høyre
*Denne artikkelen omhandler overhengende snøskavler. For mindre skavler som dannes på vinderoderte snøflater se **sastrugi**.*
Snøoverheng med synlige sprekker i område (1). Område (3) raste ut kort tid etter at bildet ble tatt og område (2) ble den nye kanten.
Wildspitze april 1997: Klatrere forårsaket at skavlen på egga mellom nord- og sydtoppen brast uten at det fikk fatale følger, men 4. april 2009 omkom en klatrer etter at skavlen brast på samme sted.
Med **snøskavl** menes her kileformede snøoverheng ved platåavbrudd over fjellkammer eller egger som er dannet ved at vindbåret snø har hopet seg opp i le av kanten. 

For klatrere og andre som ferdes i alpine områder utgjør overhengende snøskavler en lumsk fare. Lar man seg friste til å ta den lette veien på den flate toppen over skavlens spalte (se område (1) på øverste bilde), kan skavlen brekke av. Spalten, som oftest er skjult av snø, oppstår på grunn av setninger og bevegelser i skavlen, og ligger gjerne lovart like under kanten i fast fjell. Ofte er det svært vanskelig eller umulig å si hvor sprekken ligger slik at det blir vanskelig å legge et sikkert spor. Siden spalten ikke brytes loddrett over egg-kanten må sporet legges et stykke ned på flanken slik at det blir for langt til skavlens kant til at man kan bruke den vanlige strategien med å gå med «kort tau» og hoppe til motsatt side om en i taulaget skulle falle, noe som gjør sikringen av taulaget problematisk. I slike tilfelle kan det være gunstigere å gå med full taulengde.

I tillegg til klatrere kan den ekstra vekten av nysnø, samt destabilisering av snøstrukturen under temperaturstigninger forårsake brudd på skavlen. Skavler som kollapser kan utløse snøskred.

Kjente klatrere som har omkommet i fall fra bristende skavler
* Hermann Buhl, førstebestiger av Nanga Parbat, 27. juni 1957 på Chogolisa i Karakorum.
* Fritz Kasparek, en av førstebestigerne av Eigers nordvegg, 6. juni 1954 på Salcantay, Peru.
* Patrick Berhault, fransk ekstremklatrer, 28. april 2004 på egga mellom Dom og Täschhorn (Wallis).
* Alfred Pallavicini, som Pallavicini-renna på Großglockner har fått navn etter, 26. juni 1886 under førstebestigning av Glocknerveggen rett under toppen.

Referanser
----------

1. ↑  (de)Intervju og bilder fra ulykken (pdf-format) Arkivert 5. mars 2016 hos Wayback Machine. besøkt 20. november 2009
2. ↑  Pepi Stückl, Georg Sojer: *Bergsteigen: Lehrbuch für alle Spielarten des Bergsteigens.* Bruckmann, München 1996, ISBN=3-7654-2859-0, Seite 132

Eksterne lenker
---------------

* (en) Snow cornices – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) «Climber's joy at surviving plunge». BBC News. 2. mars 2009. Besøkt 20. november 2009.
* (de) Om dannelse av snøskavler
* Mann omkom etter fall fra snøskavl i Ørsta Arkivert 7. mai 2021 hos Wayback Machine. hentet 20. november 2009
* NGI-rapport om ulykken på Ytstevasshorn i Sykkylven 2011, hentet 16.04.2011 (pdf)
Lykkens portal i Weihai, 2009
Weihais beliggenhet i Shandong
**Weihai** (kinesisk: 威海, pinyin: *Wēihǎi*, tidligere **Weihaiwei** er en by på prefekturnivå ved kysten nordøst i provinsen Shandong i Folkerepublikken Kina. Den har et areal på 5 436 km². I 2004 hadde den 2 483 889 innbyggere.

Weihai har varme kilder, og utenfor kysten ligger det mange små øyer.

Historie
--------

Fra 1898 til 1930 var Weihai britisk traktatsområde under navnet *Weihaiwei*. Den siste britiske *commissioner* av Weihaiwei var Reginald Fleming Johnston. Byen var en kort stund en særskilt administrativ region etter at den var blitt returnert til Republikken Kina. 

Weihai var en marinebase for den nordkinesiske flåtestyrken Beiyangflåten. Under den første japansk-kinesiske krig ble byen beleiret, og de kinesiske krigsskip som hadde reddet seg etter sjøslaget ved Yalu, ble ødelagt i havnen den 2. februar 1895. Øverstkommanderende admiral, Ding Ruchang, begikk deretter selvmord.

I 1949 fikk byen sitt nåværende navn.

Administrative enheter
----------------------

Weihai består av ett bydistrikt og tre byfylker:

* Bydistriktet Huancui – 环翠区 *Huáncuì Qū* (regjeringssete)
* Byfylket Wendeng – 文登市 *Wéndēng Shì* ;
* Byfylket Rongcheng – 荣成市 *Róngchéng Shì* ;
* Byfylket Rushan – 乳山市 *Rǔshān Shì*.

Eksterne lenker
---------------

* Beskrivelse av byen
* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Weihai – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** NKC **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
**Kalifat-bevegelsen** var en politisk bevegelse blant muslimer i kolonitidens India. Den vokste fram i 1919 mot bakgrunn av seiersmaktenes behandling av Det osmanske rike, en av de tapende parter i første verdenskrig. Bevegelsen utviklet seg til å bli en anti-britisk, nasjonalistisk bevegelse. Den falt sammen i 1922.

Første verdenskrig, der mange indere deltok på britisk side, hadde medført uro blant muslimene i India fordi det var en krig mot Det osmanske rike og dets leder, sultanen, som også var kalif, islams overhode. Kalifat-bevegelsen vokste fram i september 1919 og protesterte mot behandlingen av Det osmanske rike og kalifen. Særlig betingelsene i freden i Sèvres, inngått i august 1920, ble sett på som uakseptable og Kalifat-bevegelsen krevde av kalifen fikk beholde tilstrekkelig land til å kunne forsvare islams hellige steder.

Bevegelsen appellerte i hovedsak til den urbane middelklassen. Den ble også støttet av velstående handelsmenn, særlig i Bombay. Disse sto for en mer moderat linje enn det som preget bevegelsen ellers. Brødrene Mohammed og Shaukat Ali var prominente ledere i bevegelsen og utarbeidet i 1920 et manifest for bevegelsen. Begge brødrene ble fengslet av britene.

Kalifat-bevegelsen fikk støtte av All-India Muslim League. Den inngikk samarbeid med Kongresspartiet og Gandhi, slik at en felles muslimsk-hinduistisk front mot den britiske kolonimakten ble dannet. I juni 1920 lanserte Kalifat-bevegelsen en ikkesamarbeids- og boikottkampanje mot britene, politisk og økonomisk, og det ble holdt demonstrasjoner. Denne utviklet seg fra september samme år til å bli en del av den større ikkesamarbeidsbevegelsen som Gandhi ledet.

I 1922 falt Kalifat-bevegelsen sammen. Det osmanske rike var delt opp og i Tyrkia hadde sekulære nasjonalister under ledelse av Kemal Atatürk tatt makten. I tillegg avblåse Gandhi ikkesamarbeidskampanjen.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  Surjit Mansingh: «Khilafet Movement», *Concise Encyclopedia of Indian History*, New Delhi: Vison Books, 2009, s. 379–380.
2. ↑  Arild Engelsen Ruud, Eldrid Mageli og Pamela Price: *Indias historie med Pakistan og Bangladesh*, Oslo: Cappelen akademisk forlag, 2004, s. 285.
3. ↑  Ruud *et al.*, s. 284.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
***Klar – ferdig – gå!*** (også forkortet til *KFG*) er et TV-program for barn som ble sendt på NRK1 og NRK Super fra 2007 til 2010. Programmet gikk parallelt på de to kanalene lørdag morgen mellom klokken 8.30 og 10.00 (Programmet var det første programmet som ble sendt på NRK Super, da det gikk i før selve åpningsshowet. Våren 2010 ble programmet kun sendt på NRK Super). KFG tok over lørdagsunderholdningen i august 2007 etter at *Pysj pop baluba* sluttet i juni 2007. Første sesong var programmet et «game show» der et guttelag med to gutter og et jentelag med to jenter kjempet om å vinne mange forskjellige oppgaver. Hvert lag hadde hver sin coach. 4 coacher alternerte. Programleder Aleksander Pedersen var dommer. Deltakerne måtte løse forskjellige oppgaver. For eksempel spise ekle ting, gode ting, sette sammen rare bygg med merkelige briller, de måtte være raske, stole på hverandre. Sesong 2 var det coachene som ledet programmet. Sesong 3 gikk Truls Pedersen fra å være redaktør til å bli programleder.

I starten kunne vinnerlaget få opptil kr. 5 000 til noe de trenger i kommunen eller på skolen, men høsten 2009 ble konseptet endret og premien ble etter det en KFG-pokal. Programmet inneholdt heller ikke konkurranser for innringere og filminnslag slik det gjorde først, og sendetiden ble forkortet fra en og en halv time til en halv time. Våren 2010 ble programmet sendt siste gang.

Referanser
----------
**Klara Semb** (født 17. oktober 1884 i Kristiania, død 16. oktober 1970 i Oslo) var en norsk folkedanssamler og -lærer. Hun er kjent for å ha videreutviklet norsk folkedans, og var viktig for utviklingen av synet på bunader.

Liv og virke
------------

Klara Semb var datter av Ole H. Semb og Amalie Jansen. 

Hun danset fra 1902 i leikarringen som Hulda Garborg startet og ledet, og tok senere over instruksjonen. Hun ble etter hvert svært interessert, og sa i 1914 opp jobben sin i avisen Den 17de Mai for å kunne vie seg til folkedansen på heltid. 

Semb besøkte Færøyene i 1911, og møtte der en levende tradisjon av folkedans. Hun nedtegnet dansetradisjon fra store deler av landet i perioden 1909-1916, hovedsakelig turdanser. 

Hennes første utgivelse var *«Atten norske folkedansar», samla og utgjeve av Klara Semb ; lett utsett for piano ved Carsten Carlsen* i 1917. Etter tre studieår i USA gav hun i 1921 ut sin første rettledning til folkedans. Hovedverkene *Norske folkedansar*, som hun skrev sammen med Knut Liestøl, har kommet i flere utgaver, med varierende antall bind. Hun fikk Kirke- og undervisningsdepartementets barnebokpris i 1958 for boka *Danse, danse, dokka, mi*, en samling sangdanser, turdanser, ringleker og turleker for barn og unge.

I leikarringene brukte man gjerne folkedrakter, men disse hadde ofte lite rot i den norske klestradisjonen. Etter hvert som Semb ble leder for leikarringen, fikk hun reise rundt i landet og se mange ulike bunadstradisjoner. På denne tida ble bunadene lagd nokså tilfeldig, folk sydde dem selv med inspirasjon fra folkedrakter, men tipasset sin egen smak og bruk. Semb ville tilbake til tradisjonen, og gikk inn for å lage nøyaktige drakter etter mønster fra gamle klær. Materialer, farger, sølvpynt og farger måtte være ekte, og den ferdige bunaden måtte følge en lokal tradisjon, og ikke være et lappeteppe av ulike drakter og stiler.

Både i spørsmål om dans, musikk og bunader hadde Semb et annet syn enn Garborg. Semb lar mer vekt på å identifisere og formidle opprinnelige tradisjoner, mens Garborgs syn lå nærmere en modernisering og tilpasning.

Semb var Ridder1 av St. Olavs Orden, Statsstipendiat og æresmedlem i Noregs Ungdomslag. Hun var ugift.

Litteratur
----------

* *Norske folkedansar*
	+ 1: *Dansevisor*. 1922. (også utgitt med tittelen *Danseviser* og *Songdansar*) Sist utgitt 1991 ISBN 82-521-3657-5
	+ 2: *Rettleiding um dansen*. 1922. Sist utgitt 1985 i ett bd med bd 1 ISBN 82-521-2621-9
	+ 3: *Slåttar til turdansane*. 1924. Sist utgitt 1979
	+ 4: *Danse-danse-dokka mi*. 1958. Sist utgitt 1978
* *Dances of Norway*. London, 1951

* Bjørn Aksdal. «Klara Semb» I: *Norsk biografisk leksikon*; 2 utg.
* *Ho tok oss med, festskrift til Klara Semb på 80-årsdagen 17. oktober 1964*. 1964. Ny utg 1983 ISBN 82-522-0551-8

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Prabook **·** BIBSYS **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
**Motormessen i Berlin** ble arrangert første gang i 1897 som arnestedet for *nternationale Automobil-Ausstellung* (IAA) og holdt det gående frem til 1939. IAAs base ble etablert i Frankfurt am Main.
Den nye motormessen, eller *Avus Automobile Akzente'* (AAA) ble etablert i 1978. Siste arrangement i 2000, siden 2002-show ble kansellert.

Historie
--------

The Tatra T77 vises for Adolf Hitler ved Motormessen i Berlin, 8. mars 1934Det første IAA was ble arrangert i Hotel Bristol i Berlin i 1897, og ble et årlig arrangement ( med to arrangementer i 1905, 1906 og 1907). Med en pause etter første verdenskrig ble arrangementet flyttet til Berlin i 1921 med 67 bilfabrikker representert. 1931 var et rekordår med over 295 000 besøkende. For første gang i historien ble en forhjulsdrevet bil prsentert. Siste IAA i Berlin før utbruddet av andre verdenskrig ble holdt i 1939 og ble besøkt av 825 000 motorinteresserte.. Den nye Volkswagen ble presentert for første gang.

2000
----

Motormessen år 2000 var den siste i Berlin med over 200 000 gjester.

* Audi A4 Sedan
* Opel Zafira 1.6 CNG

1998
----

I 1998 ble AAA holdt på et utstillingområde i Berlin mellom 17. og 25. oktober

1996
----

* Audi A4 Avant Duo
* Ford Ka "Step 1" Concept

Litteratur
----------

* AMK Berlin: *100 Jahre Automobil; Die Schau rund ums Auto; AAA’86 Berlin.* Berlin 1986.
* AMK Berlin: *AAA’86 Berlin; Katalog und Programm. 100 Jahre Automobil.* Berlin 1986.

Referanser
----------

1. ↑  «IAA history». *IAA*. Arkivert fra originalen 28. september 2013. Besøkt 24. juni 2013.  «Arkivert kopi». Archived from the original on 28. september 2013. Besøkt 12. mai 2015. CS1-vedlikehold: Uheldig URL (link)
2. ↑  «From the "aaa"». *Auto Bild*. 12. juni 2002. Besøkt 24. juni 2013.
3. ↑  «Meilensteine und Innovationen der Opel Umweltschutz-Technologien». [*død lenke*]
4. ↑  «Germany’s second important motor show». Archived from the original on 14. juli 2005. CS1-vedlikehold: BOT: Ukjent status for original-url (link)
5. ↑  «Vom Prüfstand auf den Messestand: Rollendes Versuchslabor».
***Klar Tale*** er en norsk lettlest-avis. Avisen prøver å gjøre nyhetene forståelige for alle. Språket er enkelt, og bokstavene er større enn i andre aviser.

Papiravisen Klar Tale kommer ut hver uke med åtte sider nyheter og annet stoff fra Norge og verden. Avisen har også utgaver innlest på CD og som podcast. I tillegg utkommer nettavisen klartale.no, som ble kåret til årets nisjenettsted i 2018.

Lettlest Media AS har det redaksjonelle ansvaret for avisen, som er politisk og religiøst uavhengig. Ansvarlig redaktør og daglig leder er Gøril Huse. Hun overtok rollen formelt i 2017, etter ni år i ulike roller i avisa. Før henne var Kristin Steien Bratlie redaktør. Avisen gis ut av Lettlest Media AS i Mentor Medier på oppdrag for Stiftelsen Klar Tale og støttes av Bufdir. Den ble tidligere produsert av Norsk Telegrambyrå for stiftelsen.

Opplag
------

Bekreftede netto opplagstall fra Mediebedriftenes Landsforening:

* 2006: 13 294
* 2007: 13 090
* 2008: 11 637
* 2009: 12 472
* 2010: 12 823
* 2011: 12 228
* 2012: 12 244
* 2013: 12 021
* 2014: 11 920
* 2015: 10 978
* 2016: 10 750
* 2017: 10 670

Referanser
----------

1. ↑  Jerijervi, Dag Robert. «VG tar revansje med seks mediepriser - NRK ble årets mediehus». *kampanje.com*. Besøkt 20. desember 2019.
2. ↑  Aviskatalogen, tall fra nettsidene til Mediebedriftenes Landsforening Arkivert 25. februar 2012 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* Klar Tale
* Klar Tale som podcast

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | ISSN
 |
**Weidendammer Brücke** er en 73 meter lang bro hvor Friedrichstrasse krysser elven Spree i ortsteilen Mitte, og er den tredje eldste broen i det gamle sentrum av Berlin i Tyskland. 

Fredrik Vilhelm av Brandenburg fikk bygget en trebro på stedet i 1685, som ble erstattet av en støpejernsbro i 1824. Da denne raskt ble for liten ble den erstattet av dagens bro, som ble bygget i 1895/1896.

Under slaget om Berlin mot slutten av andre verdenskrig, var broen en av de få broene over Spree som ikke var ødelagt. Broen ble holdt av russiske styrker, og natten 1. mai 1945 ble broen forsøkt stormet med en panservogn fra 11. SS Pansergrenaderdivisjon «Nordland» i spissen, for å la hundrevis av tyske soldater og sivile slippe unna. Forsøket mislyktes og panservognen ble ødelagt. Det var flere forsøk på å ta broen, og under ett av disse klarte Martin Bormann og Artur Axmann å komme over, etter å ha rømt fra førerbunkeren etter Adolf Hitlers selvmord.

* Broen i 1881Broen i 1881
* Broen i 1897Broen i 1897
* Detaljer på broenDetaljer på broen
**Pale** (kyrillisk: Пале) er en by og en kommune i Republika Srpska i Bosnia-Hercegovina. Pale ligger sørøst for Bosnias hovedstad Sarajevo. Kommunen Pale er en av de seks kommunene i Istočno Sarajevo (Øst-Sarajevo) i Republika Srpska. Foreløpige tall fra folketellingen i 2013 viste at Pale hadde 22 282 innbyggere.

Rolle under krigen i Bosnia
---------------------------

I løpet av 1991 og 1992 når spenningen i oppløpet til krigen i Bosnia steg, ble Pale regionen et administrativt senter av den gryende utbryterstaten Republika Srpska. Pale forble et senter for aktivitetene til de serbiske styrkene under beleiringen av Sarajevo.

Byen ble det administrative hovedkvarter den bosnisk-serbiske regjeringen, mens Banja Luka ble den de facto hovedstaden i Republika Srpska. Pale forble et viktig kulturelt senter med en samling av kulturelle og informasjonsmessige institusjoner som nyhetsbyrået Srna, TV stasjonen Canal S, avisene «Javnost» og «Ognjisto» basert der. Etter Dayton-avtalen og slutten av krigen gikk byen tilbake til en slags normal tilstand. Grunnloven av Republika Srpska fastsetter at Sarajevo er hovedstaden i Republika Srpska, som ble anerkjent som en enhet i Bosnia og Hercegovina av Dayton-avtalen, men den administrative i Republika Srpska er fremdeles «de facto» Banja Luka.

Referanser
----------

1. ↑  *PRELIMINARNI REZULTATI. Popisa stanovništva, domaćinstava i stanova u Bosni i Hercegovini 2013. PRELIMINARY RESULTS. Of the 2013 Census of Population, Households and Dwellings in Bosnia and Herzegovina* Arkivert 13. november 2013 hos Wayback Machine. Sarajevo: Agencija za statistiku BiH, s. 10.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Pale – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Store Danske Encyklopædi **·** NKC **·** GeoNames
 |
**Klara-kirken**, *svensk*: **Sankta Klara kyrka** (også stavet *Sankta Clara*) er en kirke i Norrmalm i Stockholm sentrum. Før 1989 menighetskirke i Takle menighet da den ble innlemmet i Stockholm, og kirken er nå distriktskirke for Evangeliska fosterlandsstiftelsen som er ansvarlig for aktiviteter i kirken.

Kirken ble bygget på 1500-tallet av den nederlandske byggmester Hendrik van Huwen og siden da har mange arkitekter vært involvert i bygningen med kunst, blant andre Willem Gutt, Göran Josuae Adelcrantz, Carl Fredrik Adelcrantz, Carl Hårleman og sist i (1963-1965) Artur von Schmalensee. Med sitt 116 meter høye tårn er Klara-kirken Sveriges og Nordens nest høyeste.

Tårnet
------

Tårnet er murt av rød teglstein med band av svarte, blanke fliser og som avsluttes med et høy kobberkledd tårnspir, omgitt av fire mindre tårn. I november 1932 ble det største blikkenslgerarbeide i Sverige ferdig da kirkens 1 400 m² tårntaket var dekket med 1 600 kobberplater med en samlet vekt på 20 tonn. Tårnspissen består av et spir av smijern med en forgylt hane. Kirken ble restaurert i 1963-1965 av blant andre Artur von Schmalensee og var av en mer teknisk karakter i forbindelse med at det ble installert ny elektrisk motor til tårnuret. Nå er tårnet beskyttet mot brann med et sprinkleranlegg. Tårnet er 116 meter høyt og dermed blant Sveriges og Skandinavias høyeste høyeste bygninger.

Galleri
-------

### Utvendig

* Spiret.Spiret.
* Tårnet, midtre del.Tårnet, midtre del.
* Overgangen mellom tårnet og hette.Overgangen mellom tårnet og hette.
* Klara-kirken og klokkene i tårnet.Klara-kirken og klokkene i tårnet.

### Interiør

* Tårnet, utsikt mot havetTårnet, utsikt mot havet
* Storklokken.Storklokken.
* Trappen til rommet med klokkemekanismen.Trappen til rommet med klokkemekanismen.
* Tårnuret fra innsiden.Tårnuret fra innsiden.

Graver
------

På kirkegården som omgir Klara-kirken er graver etter bl.a. C. M. Bellman, Anna Maria Lenngren, Carl Gustaf af Leopold, Gustaf Åkerhielm og Anna Christina Warg (Wendy Ulv). Inne i kirken finnes det også en rekke epitafier. Kirkegården er inngjerdet med et rekkverk i smijern.

Referanser
----------

1. ↑  *Gustaf V och hans tid: en bokfilm. 1928-1938*. Stockholm: Wahlström & Widstrand. 1979. s. 251. ISBN 91-46-13379-8.

Kilder
------

* Beskrivelsen av kirken er basert hovedsakelig på den svenske riksantikvarembetets kirkebeskrivelse (1996-11-29) av A. Hållén.
* *SvK* (27)-1927
* *SvK* (23)-1927
* Roland Odlander, *Santa Klara kirken*,1966
* Göran Åstrand, *Her hviler den berømte svensker*, 1999
* Eriksson, Monica (1991). «"At Sanct Cathrina och ther af förlorat hatten" - om kyrkor som brunnit i Stockholm / Monica Eriksson». *Stockholmskällan*. ISSN 0349-1870.
* Santa Clara kirken nettstedet, der du også association S:ta Clara venner i kirken presentasjon av sine aktiviteter.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN
 |
**Paleogenetikk** (engelsk: *Paleogenetics*) er en vitenskapelig gren av genetikken og en tillempning av genetikk innen paleontologi. Den fokuserer på analyse av genetiske prøver fra fossiler, subfossiler og prehistoriske levninger av organismer. Den genetiske informasjon (DNA eller DNA-fragment) ekstraheres fra prøvene ved hjelp av polymerasekjedereaksjonkloning og sekvensering.

Paleogenetikk er en relativt sen forskningsgren. Den svenske biologen Svante Pääbo, ved Max-Planck-Gesellschaft i Leipzig, betraktes som dens grunnlegger. Han klonet i 1985 for første gang den genetiske informasjon fra en mumie. To amerikanere, biologen Emile Zuckerkandl og fysiokjemikeren Linus Pauling, formulerte begrepet *paleogenetics* allerede i 1963. De viste på dette tidpunkt på den fremtidige mulighet for rekonstrukajon av forgangenhetens proteiner og DNA-sekvenser. 

Ifølge biokjemieren Steven Benner ekspanderte denne disiplin raskt i slutten av 2003 og tidlig i 2004.

Referanser
----------

1. ↑  L. Pauling, E. Zuckerkandl: *Chemical Paleogenetics: Molecular "Restoration Studies" of Extinct Forms of Life* Arkivert 15. april 2014 hos Wayback Machine. *Acta Chem. Scand.*, 17/1963, s. 9-16.
2. ↑  J. Hey: *Let Us Appreciate Evolving Genes* Arkivert 17. juli 2012 hos Wayback Machine. *Evolution*, Book Reviews, 55(11), 2001, s. 2369–70.
3. ↑  Benner, S. Sassi, S. Gaucher, E. (2007): *Molecular paleoscience: Systems biology from the past*, *Advances in enzymology and related areas of molecular biology*, 2007, Volume 75: 1–132, xi. PMID 17124866

Eksterne lenker
---------------

* Sharon Begley: *Resurrecting Genes Helps Scientists Learn About Extinct Species*, Wall Street Journal, 30. april 2004
* *Paläogenetik - Erbgut des Neandertalers soll entschlüsselt werden*, *Süddeutsche Zeitung*, 20. juli 2006

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND
 |
To klarsiktruter på kommando-broen av en slepebåt
En **klarsiktrute** eller **klarsiktskive** (*engelsk: Kent-Screen*) er en glass-skive som roterer, den er montert i et vindu for å spre regn, sludd, og snø. En klarsiktrute er vanligvis drevet av en elektromotor i midten av skiven, og er oftest oppvarmet for å hindre kondens, dugg eller ising.

Klarsiktruten ble opprinnelig utviklet på midten av 1930-tallet for biler som et bedre alternativ enn vanlige vindusviskere, men ble snart funnet mer egnet for båter og større skip. På skip er en klarsiktrutd vanligvis på kommandobroen og roterer med høy hastighet (~1500 rpm). Klarsiktruter brukes også i lokomotiver og annet jernbanemateriell.

I populærkulturen
-----------------

* **Kent-screen** (engelsk) nevnes i Jon Michelet-romanen, En sjøens helt - Skogsmatrosen.
* En klarsiktrute ble benyttet under filming av stormsekvensen i filmen *Ryan's Daughter*.

* Detaljbilde fra innsiden av klarsiktruten på R/V «Knorr»
* En klarsiktrute av Typen DD51 i et diesellokomotiv i Hokkaidō, Japan
* Sasara-trikker i Sapporo er utstyrt med klarsiktruter
* Klarsiktrute om bord i SS «Sołdek»

Referanser
----------

1. ↑  "Revolving Disk on Windshield Keeps Off Sleet and Rain" *Popular Mechanics*, December 1934 bottom-left of pg 873
2. ↑  Shooting the storm sequence through a Clearview screen http://ecx.images-amazon.com/images/I/51M9EPHPPWL.
**Eyþór Gunnarsson** (født 9. september 1961) er en islandsk jazzmusiker (keyboards), komponist, arrangør og produsent.
Han er internasjonalt mest kjent som låtskriver og keyboardist i jazzfunk/fusionbandet Mezzoforte, der han blant annet skrev hitlåten «Garden Party», som ble bandets gjennombrudd i 1983.

Eyþór har utdanning i musikk fra Universitetet i Reykjavík, og har allsidig erfaring fra mange ulike musikalske retninger. Han har etablert seg som den fremste jazzpianisten i islandsk jazzhistorie, og samarbeidet med en rekke personer innen jazz og jazzbeslektet musikk, deriblant turnert som keyboardmann med LAVA og Randy Crawford i Europa og Asia.

Han er far til Sigga, Beta og Elín.

Utvalgt diskografi
------------------

* *GAIA* (Eyþór Gunnarsson/Valgeir Guðjónsson, 1991)
* *Keldulandið* (Óskar Guðjónsson/Eyþór Gunnarsson, 2001)
* *Gengið á lagið* (Sigurður Flosason, 1993)
* *Íslandsför*(Tómas R. Einarsson, 1991)
* *Rhythm of Love* (Lava 1989)
* *Svif* (Bjørn Thoroddsen, 1982)
* *alle album med Mezzoforte*

Referanser
----------

1. ↑   BnFs generelle katalog, catalogue.bnf.fr, besøkt 27. mars 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Eyþór Gunnarsson på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Eyþór Gunnarsson på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Eyþór Gunnarsson på Songkick Rediger på Wikidata

  

Portaler: Jazz | Island

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
Base F på Winter Island
Wordie House på Winter Island.
Interiørbilde fra Wordie House på Winter Island.
**Winter Island** er en liten øy i Antarktis, beliggende i øygruppen Argentine Islands i Wilhelm Archipelago. Den har en utstrekning på 900 ganger 200 meter, og ligger 200 meter nord for Skua Island.

Winter Island ble navngitt under British Graham Land Expedition (BGLE) 1934–37, som benyttet øya som vinterbase i 1935. I 1947 etablerte Falkland Islands Dependencies Survey en base her, Base F (Argentine Islands). Hovedbygningen ble reist på tuftene etter hytta til BGLE. Den ble navngitt «Wordie House» etter James Wordie, et av medlemmene på Ernest Shackletons Endurance-ekspedisjon, som besøkte basen i byggeperioden. Wordie House har blitt restaurert og er oppført på antarktistraktatens liste over historiske steder og kulturminner i Antarktis.

Stasjonen flyttet til naboøya Galindez Island i mai 1954 og endret i 1977 navn til Faraday Station.

Referanser
----------

1. ↑  Composite Gazetteer of Antarctica Den vitenskapelige komite for antarktisforskning (SCAR). Katalognr. 16151
2. ↑  «Historie». Akademik Vernadsky. Arkivert fra originalen 21. november 2007.
3. ↑  «Wordie House». British Antarctic Survey. Arkivert fra originalen 4. oktober 2007. Besøkt 13. desember 2011.

Portal: Antarktis

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** GNIS **·** SCAR

 |