recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Royalty-fri** (RF) angir en egenskap ved opphavsrettsbeskyttet eller fritt og åpent materiale som muliggjør viderebruk uten at det påløper royalties eller lisenskostnader.

Datamaskin-standarder
---------------------

De fleste åpne standarder for programvare er royalty-frie. Det finnes også mange eksempler på proprietære standarder som er royaltyfri. Eksempler på royaltyfri standarder inkluderer DisplayPort, VGA, VP8 og Matroska.

Det er også mange PC-standarder som krever royalties, særlig standarder utviklet av enkeltselskaper og industrikonsortium. Royaltiene fungerer vanligvis slik at en produsent som benytter seg av dem må betale en liten sum per produserte vare, eller ved at det betales en årlig fast avgift. Med millioner av solgte enheter hvert år kan disse beløpene bli betydelige og komme opp i flere millioner, hvilket er en tydelig belastning for produsenten. Eksempler på royalty-baserte standarder inkluderer IEEE 1394, HDMI, og H.264/MPEG-4 AVC.

Royaltyfri standarder omfatter ikke kostnader basert på antall enheter eller årlige avgifter.

Se også
-------

* Åpen standard
**Royal Unibrew ⅍**, tidligere **Bryggerigruppen ⅍**, er Danmarks nest største bryggerikonsern. 33 Bryggerier i Danmark.[] Selskapet eier blant andre de danske bryggeriene Albani, Faxe Bryggeri, Maribo Bryghus og Ceres, og norske Hansa Borg, og har dessuten en rekke bryggerier i Latvia, Litauen og Polen, samt en betydelig eksport til blant annet Italia, Tyskland og Karibia. Konsernets hovedkontor ligger i Faxe.

Royal Unibrew har ca. 2.300 ansatte og i 2006 en årlig ølproduksjon på 4,3 millioner hl og omsetning på 3,4 milliarder kroner.

Historie
--------

Royal Export (t.h.) ble introdusert i 1985, men pilsneren (t.v.) kom på markedet i 2004.
Bryggerierne Faxe Jyske ⅍ blev dannet i 1989 da Jyske Bryggerier (Ceres, Urban og Thor) fusjonerte med Faxe Bryggeri. Dette navnet ble tre år senere endret til Bryggerigruppen ⅍.

I 1999 kjøpte virksomheten det litauiske bryggeriet Tauras, som ble slått sammen med Kalnapilis, da Bryggerigruppen overtok dette bryggeriet i 2001. I 2000 overtok Bryggerigruppen ⅍ Albani, og dermed også Albanis dattervirksomhet Maribo Bryghus. Royal Unibrew eide en overgang også det britiske bryggeriet Cains, som dog viste seg som en temmelig dårlig investering og ble solgt. I 2003 besluttet Bryggerigruppen å stenge bryggeriet Thor i Randers.

Bryggerigruppen skiftet i mai 2005 navn til Royal Unibrew.

Referanser
----------

1. ↑  .
2. ↑
3. ↑   .  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)
4. ↑
5. ↑

Eksterne lenker
---------------

* (en) Royal Unibrew – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
* *www.royalunibrew.dk* - Royal Unibrew's danske website
* *www.royalunibrew.com* - Royal Unibrew' internationale website

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** ISNI
 |
**Rožaje** (serbisk: Рожаје, albansk: *Rozhajë*)er en by og kommune i det østligste Montenegro, ved grensen mot Kosovo. Byen ligger ved elven Ibar og er omgitt av fjell og en del grotter. Fjellene når opp i nesten 1600 meter over havet.

Sandžak-regionen med etniske forhold 2002-03.
Rožaje inngikk fram til 1912 i Sanjak'en Novi Pazar, her i kart pr 1878.
Rožaje hadde i 2003 i alt 9121 innbyggere i tettstedet, og kommunen hadde 22 693 innbyggere. Folketallet i byen er økende. Muslimske bosnjaker utgjorde da 82 %, andre muslimer 7 %, albanere 4 %, serbere 4 %, og montenegrinere 2 %. I alt var 93,2 % muslimer i 2003. 

Rožaje er en del av den serbisk-montenegrinske grenseregionen Sandžak (etter tyrkisk: *Sanjak Novi Pazar*).

Byen ligger på Rožaje-Kula-Peć-veien som forbinder Montenegro med Kosovo. Veiforbindelsen innover i Montenegro går kun via Berane som ligger 150 km lengre vest. Det er også veiforbindelse nordover til Novi Pazar i Serbia.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** SUDOC **·** NKC **·** GeoNames
 |
Gregor Mendel regnes som opphavet til den moderne genlæren.
**Genetikk** (av gresk *genetikos*, som betyr «fruktbar, produktiv»), er læren om arv og gener, en gren av biologien. Genetiske metoder er også mye brukt innen medisinsk forskning.

Historikk
---------

I 1866 og 1870 publiserte Gregor Mendel sine teorier om kombinasjon av arveanlegg i avkom, men de fikk ikke oppmerksomhet før i begynnelsen av 1900-tallet. I 1906 introduserte William Bateson begrepet genetikk, og genetikk ble grunnlagt som vitenskap.

Når Jean-Baptiste de Lamarck og Charles Darwin hadde lagt fram sine teorier om evolusjon, visste altså ingen av dem hvordan egenskaper nedarves. Begge trodde for eksempel at ervervede egenskaper kunne bli nedarvet (se lamarckisme), hvilket ble tilbakevist av August Weismann i 1883. For Darwin var det et stort problem at han ikke hadde noen brukbar teori for hvordan nedarving foregikk. Han forsto at den såkalte "blending inheritance"-teorien som var vanlig på 1800-tallet ville viske ut variasjonen som var nødvendig for seleksjonsteorien hans.

Genetikken gjorde store framskritt på andre halvdelen av 1900-tallet med oppdagelsen og forståelsen av de genetiske prosessene på molekylnivå. Revolusjonerende var for eksempel forståelsen av DNA-molekylenes oppbyggning og hvordan DNA-molekyler styrer oppbyggningen av og funksjonen i organismenes celler.

Undergrener i genetikken
------------------------

* cytogenetikk
* evolusjonær genetikk
* humangenetikk
* klassisk genetikk
* molekylærgenetikk
* populasjonsgenetikk

Temaer i genetikken
-------------------

* Mutasjoner
* Den genetiske koden
* DNA
* DNA-sekvensering
* Genetisk kobling
* Kreftgenetikk (tumorsuppressorgener og proto-onkogeneer)
* Mikromatriser
* Replikasjon
* RNA
* Transkripsjon
* Translasjon

Se også
-------

* Avl

Eksterne lenker
---------------

* (en) Genetics – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Houge, Gunnar: *Lynkurs om arv og gener*, kronikk i Aftenposten 9. april 2010

|  |  |
| --- | --- |
| Wikibøker | Wikibøker: Genetics – bøker |

  


| * v
* d
* r
Biologiens fagområder |
| --- |
| Anatomi **·** Astro **·** Atferd **·** Kjemi **·** Psykologi **·** Teknologi **·** Botanikk **·** Cytologi **·** Etno **·** Evolusjon (teori) **·** Fysiologi **·** Genetikk **·** Genteknologi **·** Gerontologi **·** Immunologi **·** Limnologi **·** Marin **·** Mikro **·** Molekylær **·** Morfologi **·** Mykologi **·** Paleontologi **·** Systematikk **·** Toksikologi **·** Utvikling **·** Zoologi **·** Økologi |
|  **Kategori** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store medisinske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Stanford Encyclopedia of Philosophy **·** Encyclopædia Universalis **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL **·** NKC
 |
Maria Murman (1911–2004) spiller siter på sin hjemøy, Ormsö, i august 1993. Bildet er tatt i Söderby på Ormsö, hvor hun bodde i størsteparten av livet sitt.
**Estlandssvensk** er det østsvenske målet som ble talt i Estlands svenskebygder – Aiboland – på øyene Ormsö, Saaremaa, Dagö og Runö, av estlandssvenskene som bodde der. Estlandssvensk utviklet seg uavhengig fra rikssvensk, og det finnes både nyskapende og arkaiske trekk, som i finlandssvensk.

Den svenske bosetningen i Estland kan føres tilbake til iallfall 1200-tallet. I mellomkrigstiden fantes det omkring 9 000 svenskspråklige i Estland. Svensk var sammen med estisk omgangsspråk i svenskebygdene. Under den andre verdenskrig flyktet de fleste estlandssvenskene til Sverige fra tysk og sovjetisk okkupasjon. Etter at Estland ble selvstendig i 1991, finnes det anslagsvis 1 000 estlandssvensker i Estland og et ukjent antall i Sverige, men det er ikke klart om det finnes morsmålsbrukere av estlandssvensk.

Estlandssvensk innfatter fire dialektområder: Nargömål, rågömål, dagömål og runömål. Språket i Gammalsvenskby i Ukraina, som ble bosatt av estlandssvensker, er beslektet med dagömålet.

Et eksempel på nuckömål fra *Nordisk familjebok*, sammenligna med moderne standardsvensk:[*trenger sidetall*]

*Stick tälknin i stolpan o hälvtor stolpan topa kalkan, säte Halmen o Hälma färe kalkan o ker te Nuckö toka.*
Standardsvensk:

*Stick täljkniven i stolpen och vält stolpen på kälken, sätt Hjälmen och Hjälma för kälken och kör till Nuckö.*

Referanser
----------

1. ↑  Dahl, Östen, Edlund, Lars-Erik, Wastenson, Leif og Elg, Margareta (red.) (2010). *Språken i Sverige*. Sveriges nationalatlas **(svensk)**. Utgitt av Kungliga Vitterhets Historie och Antikvitets Akademien (1 utg.). Stockholm: Norstedt. s. 9–10. ISBN 978-91-87760-57-0. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)
2. 1 2 3 4  Rosenkvist, Henrik (2018). «Estlandssvenskarna – en historisk och språklig bakgrund». I Rosenkvist, Henrik. *Estlandssvenskans språkstruktur* (PDF). Göteborgsstudier i nordisk språkvetenskap **(svensk)**. 33. Göteborgs universitet. s. 7–32. ISBN 978-91-87850-69-1.
3. 1 2 3  Bergman, Olle (2013). «Här flyr Estlands svenska». *Språktidningen* **(svensk)**. Besøkt 8. februar 2021.
4. ↑  «Estlandssvenskar på Ormsö 1989» (TV-reportasje) **(svensk)**. Svenska Yle. 6. april 2010. Besøkt 8. februar 2021.
5. ↑  Lombard, Alf (1996). «Estlandssvensk». *Alle jordens språk*. Oversatt av Kåre A. Lie. Oslo: Pax forlag. s. 66–67. ISBN 82-530-1834-7.

| * v
* d
* r
Språk i Estland |
| --- |
| Offisielt språk | Estisk | Estlands flagg |
| Minoritetsspråk | Estisk tegnspråk **·** Russisk **·** Russisk tegnspråk **·** Sørestisk |
| Tidligere minoritetsspråk | Svensk **·** Tysk |

Portal: Estland
**Øyen** er to garder i Sør-Odal og også navnet på øyen som gardstuna ligger på. De to gardsnavna skilles offisielt som Øvre Øyen og Nedre Øyen (egentlig Øverøyen og Nerøyen). Øyen er Storsjøens største øy. I dag er det to gardsbruk på Øyen som er bofaste. Hytter står på Bergenden, Vestby, Fjellbo, Holmestrand, Øyensbråten og på Moengnes som ligger på Engene. På Nylenda står bare noen falleferdige hus. Øyen er et viktig område for flere dyrearter.

Historie
--------

Øyen har en eldgammal bebyggelse hvor den første boplassen kan være over 2 000 år gammal. Området har historier om både konger og plyndringer. Omkring 1300 ble garden delt i et øvre og et nedre bruk slik det fortsatt er i dag. Øyen er kanskje Oppstads eldste bosted og het før 1400 *Ullarøy* på gammalnorsk etter guden Ull. Siden ble navnet forkorta til *Øya*. Formen *Øyen* er i dag en stivna dativform av dette navnet, og ikke riksmålets hankjønnsform «øyen». Uttalen av navnet er *ejjn*, med e-lyd, fordi *øy* uttales *ejj* på det stedegne målet odøling. Deler av øyen hører til Seimsjøen naturreservat.

På Øyen har det vært et helt samfunn for seg med fem store gardsbruk og over 12 husmannsplasser. Mange av disse plassene kan man ennå finne rester av i skogen. Ute i Storsjøen ligger Rovøya. Der ute var det både husmannsplass og danseplass. Det ble visstnok tatt 10 øre for å ro folk over fra Bergenden til festplassen og 20 øre tilbake. Tidligere var Øyen et svært sentralt sted, da båtveien var den letteste framkomstveien i bygden. Herfra var det kort vei til både Sand og Mo over Storsjøen og til Oppstad langs Oppstadåa. Her ute har det også vært en egen skole som først sto på haugen på tunet til Øvre Øyen. I 1918 ble den flytta ut til Bergenden på nordenden av Øyen, og i 1920 ble den nedlagt. Skolen ble holdt i den ene enden av størhuset som står på Øvre Øyen i dag.

Gammalt på Øyen
---------------

På Øyen har det blitt funnet en hel del gamle gjenstander. En steinøks, noen pilspisser, et skår av en klebersteinsbolle og en gammal bjørnesaks fra 1800-tallet er eksempler på ting som har blitt funnet. Noe har blitt sendt til Universitetets Oldsaksamling i Oslo. Ovenfor bebyggelsen på Øyen begynner den bratte stigningen opp Brattberget. Andre navn på dette berget er Korpberget og Varden. På veien opp ligger to fangstgroper og på toppen fire gravrøyser. Fra toppen kan man se til Spiksetvarden og enda lenger. Like bortafor de fire gravrøysene ligger enda en røys til i skogen.

Dyreliv
-------

Flere spesielle fuglearter holder til på Øyen. For blant annet grønnspett, dvergspett, vendehals, vipe, jordugle, dvergfalk, rosenfink, stjertmeis, bøksanger, perleugle og tretåspett er øyen et viktig yngleområde. Den er også et viktig rasteområde for steinvender, leveområde for jerpe og et viktig beiteområde for fiskeørn.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Sentralt stedsnavnregister
 |
**Øyehalvspinner** (*Tethea ocularis*) er en sommerfugl som tilhører familien halvspinnere (Drepanidae). I Norge finnes den vestover til Vest-Agder.

Utseende
--------

En middelsstor (vingespenn 34 – 40 mm), ganske kraftig spinner som kan minne om et nattfly (Noctuidae). Lett å kjenne på den hvite "80"-tegningen på forvingen. Kroppen er kort og tykk, brunlig, antennene trådformede. Forvingen er forholdsvis smal, grålig brun, med to uregelmessige, svarte tverrlinjer rundt midten. Mellom disse er det en karakteristisk, hvit tegning som kan leses som "XO" eller "80" (venstre vinge). I vingespissen er det en kort, svart strek. Bakvingen er brunlig hvit. Larven er blek og delvis gjennomsiktig, sylindrisk med brungul hodekapsel.

Levevis
-------

Øyehalvspinneren finnes i skogbryn og løv- og blandingsskog med innslag av osp (*Populus tremula*), som er larvenes næringsplante. De voksne sommerfuglene flyr om natten i mai – juli.

Utbredelse
----------

Arten finnes i Europa og videre østover til Korea. I Norge finnes den fåtallig og lokalt langs Oslofjorden og Sørlandskysten vest til Farsund.

Kilder
------

* Aarvik, Leif, Berggren, Kai, Hansen, Lars Ove. 2000. *Norges Sommerfugler. Catalogus Lepidopterorum Norvegiae.* Norsk entomologisk forening. 192 sider. ISBN 82-995095-1-3

* Nettsiden *Svenska Fjärilar*, med bildegalleri:

* Nettsiden *Norges sommerfugler*:

Eksterne lenker
---------------

* (en) *øyehalvspinner* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *øyehalvspinner* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *øyehalvspinner* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *øyehalvspinner* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *øyehalvspinner* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *øyehalvspinner* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Tethea ocularis* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Tethea ocularis* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**Royce Gracie** (født 12. desember 1966) er en brasiliansk MMA, BJJ-utøver og del av den legendariske Gracie-familien. Hans far Hélio Gracie var en av grunnleggerne av brasiliansk jiu-jitsu, og Royce Gracie benyttet seg av denne kampsporten da han vant UFC 1, UFC 2, UFC 4 turneringene. Ofte møtte han mye større og sterkere motstandere, en av de største forskjellene oppstod da han møtte den 118 kg tunge Dan Severn (Severn veide 38 kg mer enn Gracie) under finalen på UFC 4. Gracie vant kampen med submission (triangle choke). Gracie viste med dette den grunnleggende filosofien bak BJJ om at teknikk er av mye større betydning enn størrelse og styrke.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Royce Gracie – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Royce Gracie på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) Royce Gracie hos The Movie Database Rediger på Wikidata
* (en) Royce Gracie – Sherdog Rediger på Wikidata
* (en) Royce Gracie på Twitter Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** ISNI **·** NKC **·** BNE
 |
**Pål-Andreas Bertnes** (født 11. mai 1944), cand.jur. fra Universitetet i Oslo, er tidligere fakultetsbibliotekar/overbibliotekar ved Juridisk bibliotek (tidligere Det juridiske fakultetsbibliotek) ved Det juridiske fakultet ved Universitetet i Oslo.

Bertnes har vært med i etableringen og utviklingen av nettportalen Jurdisk nettviser, en emneportal som kvalitetssikrer og systematiserer internettressurser. I perioden 2001-2012 var han redaktør av *Norsk Retstidende*. Han har vært ansvarlig for oppbyggingen av biblioteks- og referansesystemet BibJure som etterhvert er blitt en standard for klassifisering av juridisk litteratur. BibJures systematiske register er bl.a. brukt i Norsk Retstidendes registre og i Norges lover. 

Bertnes har vært aktiv faglitterær forfatter. Av hans publikasjoner kan nevnes Faglig informasjon på Internett – kvalitet og kildekritikk, revidert utgave 2012 ble utgitt sammen med Bård Sverre Tuseth (1. utgave utgitt i 2003), og Praktisk rettskildelære – juridisk informasjonssøking, som han i 2012 ga ut sammen med Halvor Kongshavn og Kristian Dahle Trygstad (1. utgave utgitt i 1992).

Eksterne lenker
---------------

* (no) Publikasjoner av Pål A. Bertnes i BIBSYS
* (no) Publikasjoner av Pål A. Bertnes i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** LCCN **·** CRIStin
 |
**Advanced Armament Corporation** (**AAC**) er en produsent av lyddempere, rifler (inkludert heldempede rifler) og ammunisjon med hovedkontor i Lawrenceville i den amerikanske delstaten Georgia.

Historie
--------

Kevin Brittingham grunnla AAC i 1994 og begynte å produsere lyddempere, og har siden bidratt mye til utviklingen av lyddempere.[] I 2009 ble selskapet kjøpt av Remington Arms og ble en del av Freedom Group.

300 Blackout kaliberet
----------------------

Kaliberet .300 AAC Blackout ble utviklet av AAC i samarbeid med Remington Defense, under ledelse av Kevin Brittingham selv. Patronen har tatt utgangspunkt i samme lengde og bredde som den populære 5,56 x 45 mm NATO-patronen, med den eneste forskjellen at halsen på hylsen har større diameter for å gi plass til en 30 kaliber kule. Dette gjør at 300 blackout kan brukes i vanlige STANAG 4172-magasiner til M16 og AR15 rifler, samt at samme sluttstykke og sluttstykkebærer kan brukes til begge kalibrene. AAC produserer en rekke rifler og glidekasser for 300 blackout kaliberet, inkludert AAC Honey Badger PDW.

Referanser
----------

1. ↑  «300 AAC Blackout, New Caliber, New Mission». Military Times.
Mermecolion (fra *Hortus Sanitatis* av Jacob Meydenbach, 1491)
**Myrmecoleon** er et asiatisk fabelvesen med løvehode og en kjempemessig maurkropp. Ifølge legenden døde dette vesenet kort etter fødselen, ettersom maurkroppen ikke tålkte det kjøtt som løvehodet spiste, og løvehodet ikke tok til seg av den planteføde som maurkroppen trengte.

Andre varianter ville ha det til at vesenets genitalia hadde vokst frem helt feil.

Dette selsomme vesen er sannsynligvis frukten av en feiloversettelse av det hebraiske ord for løve; et ord som man kunne lese slik at tanken går til en løve/maur-hybrid. I Det gamle testamente (nærmere bestemt i Jobs bok 4,11) står det: «Løven omkom av mangel på rov». Den hebraiske tekst benytter ordet לַיִשׁ *layisj* for ‚løve‘. Dette ordet, som er et sjeldent ord for løve, har muligens utløst feilen. Uansett finner man fabelvesenet atter i det greske kristne verk *Physiologus* fra 400- eller 500-tallet e.Kr.

I Septuaginta-versjonen av Bibelen er det et ord for en arabisk løve som Aelian og Strabon kaller *myrmex*, men i Hellas betyr myrmex «maur», og slik kan man tenke seg ordlyden «Den gamle maurløven omkom av mangel på rov». Denne (helgarderende) feiloversettelsen vokster så til et fantasivesen som bant sin plass i middelalderske bestiarier.

Referanser
----------

1. ↑  Den norske 1930-oversettelsen er her benyttet.
2. ↑  Swanson, Mark. «"Ant-lion" in the Physiologus».
3. ↑  Kevan, D. K. McE. 1992. Antlion ante Linné: [Myrmekoleon] to Myrmeleon (Insecta: Neuroptera: Myrmeleonidae [sic]). Pp. 203-232 in Current Research in Neuropterology. Proceedings of the Fourth International Symposium on Neuropterology [Symposium held in Bagnères-de-Luchon, France, 1991.] M. Canard, H. Aspöck, and M. W. Mansell, eds. Toulouse.
4. ↑  Gerhardt, M. I. 1965. The ant-lion nature study on the interpretation of a biblical text, from the Physiologus to Albert the Great. Vivarium. 3: p.1-23

Litteratur
----------

* Jorge Luis Borges: *The Mermecolion.* I: *The Book of Imaginary Beings.* Dutton, 1969, s. 157.
* G. C. Druce: *An Account of the Mermecolion or Ant-Lion.* I: *Antiquaries Journal*, III (1923) 347–364.
* Josy Marty-Dufaut: *Les animaux du Moyen Âge réels et mythiques*, i: *Autres temps*, 2005, ISBN 2845211651
* F. Zambon, *Il Fisiologo*
* Isidor av Sevilla: *Etimologie*
* L. Morini: *Bestiari Medievali*
* R. Barbe - A. Riches: *Animali*
**Scafe** er en gresk fiskebåt med rak og vertikal forstevn fra kjøl til baugsprydet på et skrog med meget kort kjøl og akterspeil på akterenden. Denne båttypen er av nyere dato i sammenligning med de andre tradisjonelle fartøyene i Hellas tilbake til 1800-tallet.

Riggingen er en «sakoleva»-rigg med skværseil og en stor spriseil med lang stang på den samme masten som ikke heller så sterkt forover som på den klassiske båttypen sacoleva. Dertil hadde man to klyverseil mot baugsprydet samt et stagseil og en aktermast med en latinerseil ytterst på akterenden. Scafe-farkostene hadde deres opprinnelse i den greske øya Symi, og blir også kalt «symiaki-båten» («simiaki scafi»). De største var på 15 meter i lengde med en bredde på 5 meter med et mannskap på 7 til 8 mann. Dette var et fiskefartøy som fisket svamp med dykkere som hentet opp store mengder til lasterommet.

Eksterne lenker
---------------

* Bildegalleri av modellen Scafe
* Modell av en moderne «simiaki skafi»[*død lenke*]
***Knight Online*** er et gratis MMORPG utviklet av MGame Corporation og Noah System. For øyeblikket er det mange forskjellige selskap som holder spill-server oppe etter geografisk region. Noen er *Free to Play* (gratis å spille), mens andre er *Pay to Play* (en må betale for å kunne spille).

I august 2006 ble en ny utvidelsespakke, *Reign of The Fire Drake*, sluppet ut. Denne inneholder drastiske forandringer i *spillet*; blant dem et splitter nytt brukergrensesnitt og 10 nye spiller-/ dyktighetsnivåer (*levels*).

Setting
-------

Spillet er satt i to kongeriker, Karus, befolket med orker, og Aler Morad, befolket med (mennesker), som stadig er i konflikt. En må velge ett av disse kongerikene før en starter spillet. En kan ikke skifte kongerike igjen uten å måtte betale for en såkalt *nation transfer*.

Referanser
----------

1. ↑   *Steam*, 1.0.0.74, 12. september 2003, Wikidata Q337535,
2. ↑  Guthrie, M. J. «Knight Online launches on Steam next week». *Massively Overpowered*. Besøkt 3. mars 2016.
3. ↑  «Reign of the Fire Drake». *MMORPG.com* **(engelsk)**. Besøkt 3. mars 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Knight Online* på Steam Rediger på Wikidata

* (en) *Knight Online* hos Internet Game Database Rediger på Wikidata

Portal: Videospill
**Knesetting** (norrønt *knésetja*) er et norrønt ritual fra førkristen tid og kan til dels sammenlignes med en kristen dåp. 

Under seremonien fikk barnet navn og ble tatt opp i slekten. Mor holdt barnet fram foran far og ba ham om å erkjenne farskapet med familie som vitner. Hvis faren satte barnet på kneet, hadde han akseptert barnet som sitt eget og det ble da tatt opp i ætten. Moren bærer så barnet rundt blant familie og venner, slik at de alle får hilst på barnet og ønsket det alt godt. Fordelen med dette systemet var at de ikke skilte mellom ektefødte og uekte barn, også barn født utenfor ekteskap kunne bli knesatt og tatt opp i ætten. Barnet hadde da arverett på lik linje med ektefødte barn.

Mellom fødselen og knesettingen kunne barnet i teorien settes ut i skogen for å dø i ekstreme situasjoner, eksempelvis dersom det var uår eller annen elendighet. Etter knesettingen ble dette regnet som drap, og ble straffet. Knesettingen innebar sosial fødsel, og ingen kunne gjøre det noe uten å rammes av loven.

Etter kristningen av Norge overtok dåpen for knesettingen som selve innlemmelsen av nye mennesker i fellesskapet. Uekte barn mistet da muligheten til å bli tatt opp i fellesskapet. På den annen side var kristen dåp - i motsetning til knesetting - noe som skulle gjelde alle barn, og skikken med utsetting av barn falt bort. 

Begrepet knesetting er gått inn i språket, eksempelvis kan Stortinget knesette et prinsipp.

Se også
-------

* Åsatrufellesskapet Bifrost

Referanser
----------

1. ↑  Bokmålsordboka: «Knesette»[*død lenke*]

Litteratur
----------

* Steinsland, Gro. *Norrøn Religion. Myter, riter, samfunn*. Pax Forlag, Oslo. 2005, side 328ff.
**Alan Smithee**, **Allen Smithee**, **Alan Smythee** og **Adam Smithee** er pseudonymer brukt mellom 1968 og 1999 av amerikanske filmregissører som ikke ville ha navnet sitt knyttet til en film de hadde regissert. Før en regissør kunne bruke det, måtte han forklare seg foran et panel bestående av medlemmer fra Directors Guild of America (DGA) og Association of Motion Picture and Television Producers og bevise at filmen ikke lengre var under hans eller hennes kreative kontroll. Regissøren kan ikke røpe grunnen til at han vil trekke navnet sitt fra filmen til publikum, og det kan heller ikke brukes for å dekke over dårlig arbeid.

Fødsel
------

Navnet ble først brukt på filmen *Death of a Gunslinger*. Under innspillingen ble skuespiller Richard Widmark misfornøyd med regissør Robert Totten og fikk han erstattet av Don Siegel. Etter endt innspilling ville verken Totten eller Siegel bli kreditert som regissør. Regissørenes fagforening DGA vurderte først å bruke navnet «Al Smith», men det fantes allerede en virkelig regissør med det navnet. De landet til slutt på «Allen Smithee», og satset på at det ikke ville dukke opp en regissør med det navnet. Smithees første film fikk strålende kritikker, og The New York Times roste Smithees «skarpe regi som hadde en egen evne til å skanne fjes og trekke ut skarpe bakgrunnsdetaljer».

Død
---

I 1997 ble komedien *An Alan Smithee Film: Burn Hollywood Burn* sluppet, som handler om en regissør som ikke kan si fra seg kreditten fra en film han har regissert, siden han heter Alan Smithee. Publisitetet rundt filmen, samt det faktum at regissør Arthur Hiller fikk en Alan Smithee-kreditering for filmen, førte til at DGA bestemte seg for å slutte å bruke navnet.

En annen faktor som spilte inn, var kontroversen rundt filmen *American History X*, der regissør Tony Kaye ikke fikk en Smithee-kreditering siden han offentlig hadde angrepet filmen. Kaye saksøkte DGA over resultatet, men tapte saken.

Etter dette, ble det bestemt at man skulle velge et nytt psedonym for hver film. Det første eksempelet var «Thomas Lee», som regissør Walter Hill ble kreditert for filmen *Supernova i 2000.*

Allikevel har Smithee-navnet dukket opp ved senere anledninger. Blant annet for David Hasselhoff-filmen *Fugitives Run*.

Bruk på alternative versjoner
-----------------------------

Smithee-navnet har også blitt brukt på redigerte versjoner av filmer. Gjerne versjoner som blir vist på fly (som gjerne er klippet ned for ikke å støte noen) og versjoner vist på TV (som har blitt klippet for å passe i forhold til reklamepausene).

Eksterne lenker
---------------

* (en) Alan Smithee på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) Alan Smithee på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) Alan Smithee hos TV Guide Rediger på Wikidata

* (en) Alan Smithee hos The Movie Database Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNE **·** BBC Things
 |
| Artikkelen inngår i serien om
**tamhunden*Canis lupus familiaris*** |
| --- |
|  |
| **FCI-grupper** |
| Gjeterhunder
Vakt- og vokterhunder
Terriere
Dachshunder
Spisshunder
Drivende hunder
Stående fuglehunder
Apporterende hunder
Selskapshunder
Mynder |
| **Andre grupper** |
| Blandingshunder
Designerhunder
Paria- og urhunder |
| **Lister** |
| Hunderaser alfabetisk
Hunderaser gruppevis
Nordiske hunderaser
Liste over hundegrupper |

Labrador retriever er en typisk «henter»
Engelsk springer spaniel er en klassisk «finner og henter»
Portugisisk vannhund er en typisk «finner og henter»
FCI gruppe 8, **Apporterende hunder**, omfatter de tre undergruppene retrievere, spaniels og vannhunder. Dette er opprinnelig jakthunder med gode apporterende egenskaper og som, avhengig av rasen, også har kvaliteter til å søke opp, lokke eller støte småvilt – primært fugler.

Et særtrekk for gruppen er hundenes glede over å kunne ferdes i tilknytning til vann, inkludert å bade, svømme og apportere gjenstander fra vannet. Et annet fellestrekk er disse hundenes høyt utviklede luktesans, og alle de ekstra muligheter dette gir dem som brukshunder. Dette er kvaliteter som er grunnleggende ønskelig for blant annet ettersøkshunder, narkotikahunder, trøffelhunder og lignende. Mange av rasene er også utmerket egnet til ulike former for hundesport, for eksempel agility og lydighet, og som førerhunder eller servicehunder. I tillegg regnes de fleste rasene som gode familiehunder.

Apporterende jakthunder er ofte svært energiske hunder, med stor appetitt på fysiske aktiviteter. Noen av rasene har genetiske anlegg for fedme, dersom hundene ikke får stort nok utløp for oppsamlet energi. Dette er med andre ord typer som passer best for aktive mennesker som ferdes mye ute i naturen.

Inndeling i gruppe 8
--------------------

Apporterende hunder inngår i FCIs gruppe 8, som inndeles i 3 seksjoner.

### Seksjon 1: Retrievere

Disse hundene inngår også i gruppen av støtende fuglehunder og regnes som kortjagere.

* Chesapeake bay retriever
* Curly coated retriever
* Flat coated retriever
* Golden retriever
* Labrador retriever
* Nova scotia duck tolling retriever

### Seksjon 2: Spaniels

Disse hundene inngår også i gruppen av støtende fuglehunder og regnes som kortjagere.

* Amerikansk cocker spaniel
* Clumber spaniel
* Cocker spaniel
* Engelsk springer spaniel
* Field spaniel
* Kooikerhund
* Sussex spaniel
* Wachtelhund
* Welsh springer spaniel

### Seksjon 3: Vannhunder

Disse hundene inngår også i gruppen av støtende fuglehunder og regnes som kortjagere.

* Amerikansk vannspaniel
* Barbet
* Irsk vannspaniel
* Lagotto romagnolo
* Portugisisk vannhund
* Spansk vannhund
* Wetterhoun

| * v
* d
* r
Jakt med hund |
| --- |
| Apporterende hunder **·** Drivende hunder **·** Hetsende hunder **·** Hihunder **·** Skjellende hunder **·** Støtende hunder **·** Stående fuglehunder **·** Tresettere **·** Treskjellere |  |

Portal: Hunder
**Scala** er en by og kommune i den italienske provinsen Salerno. Den er lokalisert på en berglendt høyde, rundt 360 meter over havet og på motsatt side av byen Ravello som den er tilknyttet med vei. Den er en del av Amalfikysten. Scala er delt i seks bydeler med hver sin klare identitet – fra nord til sør: Santa Caterina, Campoleone, Campidoglio, Scala, Minuta og Pontone.

Byen er kjent for dyrking av valnøtter. Hvert år i slutten av oktober feirer byen en valnøttfestival (Sagra delle Castagne) over to helger. Det er flere veier som går opp fjellet og til valnøttrærne.

Historie
--------

I middelalderen var Scala, sammen med Ravello, den viktigste befestningen til hertugdømmet Amalfi. Scala og Ravello ble plyndra av Robert Guiscard i 1073, og ødelagt av republikken Pisa seksti år seinere. På slutten av 1200-tallet ble byen på nytt ødelagt under *Vespiri siciliani*, den sicilianske kveldssangen, et vellykket opprør i påsken på Sicilia i 1282 mot den franske konge.

Severdigheter
-------------

Dens torg har en kafé, restaurant, apotek, matbutikk og andre butikker. Byens fremste attraksjon er dens katedral som går tilbake til 1169 og ble siden ombygget i barokkstil. Kirken Annunziata (Maria budskapsdag) har portal med innlagte romerske søyler som støtter et hvelv fra romersk tid. I krypten er det freskomalerier fra rundt 1200 med framstilling av den hellige Nikolas av Myra. Det tidligere nonneklosteret tilhørende benediktinerordenen er lokalisert i distriktet Minuta. Det ble etablert i 1908 av den danske reisende Carl Wiinstedt (1875–1932), og nå er et sted for danske besøkende kunstnere og forskere som studerer ved Amalfikysten.

Referanser
----------

1. ↑  «Superficie di Comuni Province e Regioni italiane al 9 ottobre 2011». Istituto nazionale di statistica. Besøkt 16. mars 2019.
2. ↑  «Popolazione Residente al 1° Gennaio 2018». Istituto nazionale di statistica. Besøkt 16. mars 2019.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Scala (Italy) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** GeoNames
 |
**Alan O'Brien** (født 20. februar 1985 i Dublin) er en irsk fotballspiller som for øyeblikket er klubbløs. Han spilte i perioden 2009 til 2011 for det engelske Football League-laget Swindon Town FC. Han spiller vanligvis som venstreving.

Karriere
--------

O'Brien ble hentet av Newcastles juniortrener Alan Irvine da han var 16 år gammel. Han spilte i det nasjonale U17-mesterskapet, og vant turneringen etter å ha slått Manchester United 5-2 sammenlagt på to kamper på henholdsvis Old Trafford og St. James' Park.

Han var på låneopphold i Carlisle United i slutten av 2005, og han scoret etter bare 10 minutter i debuten. Låneoppholdet ble kort grunnet en skade. O'Brien har spilt sammen med flere unge spillere i Newcastle, blant annet Steven Taylor, Peter Ramage og Michael Chopra.

Den 7. januar 2006 debuterte han for Newcastles A-lag, i FA-cupkampen mot Mansfield Town. Vanligvis har O'Briens opptredener på førstelaget kommet som innbytter. Lørdag den 20. januar 2007 spilte O'Brien sin første hele kamp for Newcastle, mot West Ham United på St. James' Park.

Den 25. juni 2007 ble det klart at O'Brien hadde signert en treårskontrakt med Hibernian FC, da kontrakten hans med Newcastle løp ut. Den 1. juli 2009 ble han fristilt av Hibernian og signerte for Swindon Town FC.

Landslagskarriere
-----------------

Han har spilt for Irlands U14-, U15-, U16- og U19-lag. Etter å ha imponert i treningskamper før sesongstart i 2006 ble han for første gang kalt opp til Irlands førstelag. Sammen med lagkameratene Stephen Carr, Shay Given og Damien Duff var han med i troppen som møtte Nederland i en vennskapskamp. O'Brien kom inn i andre omgang, og fikk med det sin første landskamp for Irland.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Alan O'Brien – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) Alan O'Brien – national-football-teams.com Rediger på Wikidata

* (en) Alan O'Brien – Soccerbase.com Rediger på Wikidata

* (en) Alan O'Brien – Soccerway Rediger på Wikidata

* (en) Alan O'Brien – EU-Football.info Rediger på Wikidata

* (en) Alan O'Brien – FBref Rediger på Wikidata
**José Conrado Miranda Sasso** (født 24. oktober 1928 i San Vicente i El Salvador, død 13. oktober 2021 i San Salvador) var en salvadoransk fotballspiller og -trener som ble meget berømt i El Salvador.

Han og hans samarbeidspartner Juan Francisco Barraza var med på å utvikle fotballen i El Salvador. Hsn ble kjent som *El Estilista*.

Fotballspiller
--------------

Hans første skritt som spiller spores til Pipiles F.C. Hans debut på nasjonalt nivå spilte for Independiente de San Vicente. Senere flyttet han til CD Alacranes som ble omdøpt til C.D. Atlético Marte på hans forslag.[] I 1954 fikk Conrado Miranda kontrakt som spiller av Uruguay de Coronado (Costa Rica) for en 1-årskontrakt. Etterpå returnerte han til Atlético Marte for en treårsperiode, men denne gangen som spiller/trener som produserte tre nasjonale mesterskap (1955, 1956, 1957).

Han ble igjen kontrakt av et Costa Rica-lag, Club Sport La Libertad. Etter denne siste tiden på internasjonal jord kom Conrado Miranda tilbake til El Salvador hvor han fikk kontrakt av C.D. Águila fra San Miguel som både spiller og trener. Laget vant et mesterskap i 1959. I 1960, etter å ha brukket et bein, trakk han seg som spiller. Han benyttet anledningen til å trene El Salvadors fotballag og forlot sin C.D. Águila -laget på 1. plass. De vant mesterskapet med Carlos Padilla som trener (1960).

Miranda representerte El Salvador som lagkaptein mesteparten av tiden fra 1948 til 1955. I denne perioden vant El Salvador gullmedalje ved de VII sentralamerikanske og karibiske leker i 1954 i Mexico.

Fotballtrener
-------------

Som trener vant Miranda flere mesterskap på nasjonalt og internasjonalt nivå (tre nasjonale mesterskap med Atlético Marte, ter nasjonale mesterskap med CD Aguila, én gang CONCACAF Champions Cup). Han har også trent El Salvador-landslaget både på store og juniornivåer med suksess, spesielt i 1964 da han tok ungdomslandslaget til 1. plass i NORCECA, en konkurranse som ble spilt i Guatemala.

Miranda var også grunnlegger av AEFES (Asociación de Entrenadores de Fútbol de El Salvador) som han var den første presidenten for i 1965 og CONADEPRE (Comisión Nacional de Deportes Recreativos de El Salvador). Under denne institusjonen opprettet han det som ble kjent som Papi fútbol (for spillere over 35) og Babi fútbol (for spillere under 15) som et redskap for å promotere spillet.

Miranda mottok flere utmerkelser som anerkjennelse for sin karriere.[]

Død
---

Den 13. oktober 2021 døde Miranda på militærsykehiuset i San Salvador av komplikasjoner knyttet til covid-19, i en alder av 92 år.

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
**Madelene Stavnar** (født 9. desember 2000) fra Nøtterøy er en norsk profesjonell golfspiller som spiller på Ladies European Tour. Hun kvalifiserte seg for 2017-sesongen, som 16-åring og yngste nordmann noensinne, ved å komme på niendeplass på tourens kvalifiseringsskole i desember 2016.. Madelene representerer Vestfold Golfklubb.

Madelene sitt beste resultat stammer fra 2022 sesongen der hun vant Aramco Team Series, på lag med Nicole Garcia, Kelly Whaley og amatør spiller Mia Baker, i en playoff mot lagkaptein Ursula Wikström. 

Hennes beste individuelle resultat kommer også fra 2022 sesongen der Madelene endte på en 7. plass i Sør-Africa på Steenberg Golf Club, under Investec SA Women's Open. 

Ellers i 2022 sesongen klarte Madelene 15/21 cut's, 3 topp 20 plasseringer, og en topp 20 plassering i årets Q-school, der hun sikret seg en svært god kategori for 2023 sesongen.

Referanser
----------

1. ↑  «Norske Madelene (16) klar for europatouren i golf: – Helt vilt» (publisert 21. desember 2016; besøkt 20. juli 2021)
2. ↑  Andersen, Av: Tom Erik (20. desember 2022). «Etter sitt beste år på touren, må hun fortsatt ha pappa som caddie». *www.norskgolf.no*. Besøkt 2. januar 2023.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Madelene Stavnar – Europatouren Rediger på Wikidata

Portal: Golf
**Conrad Wilhelm Adeler til Dragsholm** (født 29. juni 1739, død 28. april 1785) var en dansk baron. 

Han var sønn av senere stiftsamtmann i Christianssand Frederik Adeler og hustru Anna Beate Rosenkrantz. Som ung var han pasje, i 1764 sekondløytnant ved Rømelings Geworbne Infanteriregiment, samme år fikk han tillatelse til å besøke Sorø Akademi i to år. I 1756 ble han hoffjunker, 1759 rittmester ved Holstenske Rytterregiment og samme år kammerjunker. 1768 ble han kammerherre, 1777 hvit ridder og endelig den 24. mars 1785 ble han opphøyd i friherrelig stand. Dragsholm ble ved samme anledning omdøpt til Adelersborg.

Han var gift to ganger, først med Ulrica Helene de Cicignon (d. 1781), annen gang med Christiane Dorothea Mohrsen (1750–1789). Conrad Wilhelm Adeler døde i sin reisevogn på vei til Lundbæk den 28. april 1785.

Referanser
----------

1. 1 2  Thiset, Hiort-Lorenzen, Bobé, Teisen, red. (1906). *Dansk Adels Aarbog*. s. 7-8. CS1-vedlikehold: Flere navn: redaktørliste (link)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni
 |

Portal: Danmark
**«April, april»** er en svensk slagerlåt fra 1961, komponert av Bobbie Ericson og med tekst av Yngve Orrmell. Sangen vant Melodifestivalen 1961 og var Sveriges bidrag i Eurovision Song Contest 1961 der den ble nummer 14 av 16 deltakere. I den svenske finalen ble sangen fremført av Siw Malmkvist med stort orkester og Gunnar Wiklund med lite orkester. Sveriges Radio Television besluttet imidlertid at Lill-Babs skulle fremføre sangen i Eurovison Song Contest.

Bakgrunn
--------

«April, april» var en av rundt 550 bidrag som ble sendt inn til den svenske finalen. Fem av bidragene ble plukket ut til den svenske finalen, og hver bidrag ble fremført to ganger – én gang med lite orkester, og én gang med Sveriges Radios underhållningsorkester. Gunnar Wiklund fremførte «April, april» med lite orkester, mens Siw Malmkvist sang den med stort orkester.

Sangen vant den svenske finalen, og da Malmkvist skulle fremføre den etter seieren, glemte hun teksten og begynte å le flere ganger under vinneropptredenen. Opptrinnet ble sterkt kritisert av svensk presse, og var trolig en medvirkende årsak til at Malmkvist ikke fikk fremføre sangen i den internasjonale finalen i Cannes.

I stedet henvendte Sveriges Radio-Television seg til Lill-Babs og spurte om hun ville representere Sverige i Eurovision Song Contest. Lill-Babs var usikker på om hun skulle takke ja, blant annet fordi sangen har et lengre plystre-passiar. Tross usikkerheten takket Lill-Babs ja, og opptrådte som syvende bidrag i Cannes 29. mars 1961.

De internasjonale juryene ga imidlertid sangen bare to stemmer – begge poengene kom fra vertslandet Frankrike. Til slutt endte sangen som nummer 14 av 16, Sveriges dårligste resultat i konkurransen til da.

Innspillinger
-------------

### Siw Malmkvists versjon

«April, april» ble opprinnelig utgitt av Siw Malmkvist på EP sammen med tre andre låter i mars 1961. På omslaget ble sangen markedsført som a-siden på EP-en, men var imidlertid første låt på b-siden.

* A1 – «Du förstår ingenting!» (originaltittel: «Wedding Cake»), svensk tekst av Seth Inge, komponert av Addy Baron og Bernice Ross (lengde: 2:20)
* A2 – «Åh, din uschling» («Hallelujah, I Love Her So»), svensk tekst av Seth Inge, komponert av Ray Charles (2:09)
* B1 – «April, april», komponert av Bobbie Ericson, tekst av Bo Eneby (2:35)
* B2 – «Så kan det gå» («Paul's Pal»), svensk tekst av Seth Inge, komponert av Sonny Rollins (2:38)

### Lill-Babs' versjon

«April, april» ble også utgitt av Lill-Babs på EP på Karusell våren 1961.

* A1 – «April, april»
* A2 – «Hem, hem till Lilla Järvsö»
* B1 – «Gummi-Boll»
* B2 – «Fröken blyg»

Referanser
----------

1. ↑  «Siw Malmkvist ‎– April, april». Discogs.com. Besøkt 22. april 2018.
2. 1 2  Sweden, Sveriges Television AB, Stockholm,. «Melodifestivalen 1961». *svt.se* **(svensk)**. Besøkt 22. april 2018.
3. ↑  «Siw Malmkvist ‎– April, april». Discogs.com. Besøkt 22. april 2018.
4. ↑  «Lill-Babs ‎– April, april». Discogs.com. Besøkt 22. april 2018.

| Utmerkelser og prestasjoner |
| --- |
|
| Forgjenger :**«Alla andra får varann» av Siw Malmkvist**

 | **Sveriges bidrag i Eurovision Song Contest**1961 | Etterfølger :**«Sol och vår» av Inger Berggren** |
***Playing It Cool*** (tidligere tittel ***A Many Splintered Thing***) er en amerikansk romantisk komedie fra 2015, som handler om besvart kjærlighet som motiverer en mann til å skrive om sine erfaringer.

Filmen er regissert av Justin Reardon, og har Chris Evans, Michelle Monaghan, Anthony Mackie og Topher Grace i noen av hovedrollene.

Handling
--------

Me er en manusforfatter fra Los Angeles som ønsker å skrive manus til actionfilmer. Men agenten hans Bryan (spilt av Anthony Mackie) ønsker at han skal skrive en romantisk film først. Problemet er at Me aldri har trodd på ekte kjærlighet, så det blir veldig vanskelig for ham å skrive om romantikk. Han utvikler skrive-sperre, og begynner å snakke med folk for å høre deres romantiske anekdoter. Kameraten hans Scott (spilt av Topher Grace) er derimot besatt av romantiske bøker og filmer, og har i lang tid vært forelsket i en kunde han møter i bokhandelen. Me ønsker å vise kjærlighet, slik den ser ut fra hans eget perspektiv, ikke morsomt eller romantisk.

Hver gang en kvinne har fortalt ham at de elsker ham, sier han alltid at han ikke tror han ville være i stand til å gjengjelde disse følelse. Forholdene hans blir alltid ødelagt, fordi han ikke klarer å se noen fremtid sammen med noen av kvinnene han kjenner. Men så møter han en kvinne (spilt av Michelle Monaghan) på et veldedighetsarrangement. Me oppdager snart at han blir virkelig tiltrukket av henne, men plutselig møter de kjæresten hennes Stuffy (spilt av Ione Gruffudd) og de går sin vei sammen, før Me rekker å finne ut hva hun egentlig heter. Hans vennegjeng er alle forfattere: Lyle er produktiv, men fremdeles upublisert. Samson er en grafisk roman-forfatter som allerede er gift.

Rolleliste
----------

* Chris Evans
* Michelle Monaghan
* Anthony Mackie
* Topher Grace
* Giovanni Ribisi
* Luke Wilson
* Ashley Tisdale
* Aubrey Plaza
* Patrick Warburton
* Philip Baker Hall

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Playing It Cool* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) *Playing It Cool* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) *Playing It Cool* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata

* (en) *Playing It Cool* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Playing It Cool* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Playing It Cool* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Playing It Cool* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *Playing It Cool* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

* (en) *Playing It Cool* på Metacritic Rediger på Wikidata
Baryton
**Baryton** (også *bordon*, *barydon*, *paridon*, *pariton* av italiensk *viola (di) bordone* eller *bardone*) er et gambelignende strykeinstrument fra sent 1600-tall som særlig ble brukt på 1700-tallet.

I tillegg til de vanlige spillestrengene har barytonen resonansstrenger som gir instrumentet en tydelig etterklang. En åpning i halsens bakside gjør at venstre hånds tommel kan slå an resonansstrengene. Leopold Mozart kalte barytonen for *«et av de mest sjarmerende instrumenter»*. Barytonen er på størrelse med en tenor-bass-gambe, og er som den stemt i *D G c e a d'*.

Baryton ble aldri spesielt vanlig og fikk ingen stor stor utbredelse. I barokktiden ble instrumentet nesten bare brukt i operaer av Attilio Ariosti. Høydpunktet kom mot slutten av 1700, spesielt i Østerrike og de sydtyske områdene. Den mest prominente barytonspilleren var prins Nikolaus I. Joseph Esterházy de Galantha (1714–1790). Ifølge Joseph Haydn, som sto i hans tjeneste, forlangte prinsen regelmessig nye komposisjoner *«für die Gamba»* og Haydn skrev 176 verk for baryton, deriblant duetter for to barytoner, to kvintetter (barytontrio og to horn), seks oktetter (strykekvartett, baryton, kontrabass, to horn), konserter med trestemmig strykeorkester, og mere til. Karl Friedrich Abel regnes som den siste store barytonsolist på 1700-tallet.

Luigi Tomasini, konsertermester i hoffkapellet som Haydn ledet, skrev 24 barytontrioer på bestilling av prins Nikolaus I. Det er bevart verk av Joseph Burgksteiner (?) og Anton Neumann (1740–1776), og Andreas Lidl (ca. 1740–1789), cellist i det esterháziske kapellet, publiserte 6 trioer i London (1776), 6 trioer i Paris og ytterligere 6 i London. Sebastian Ludwig Friedel skrev noen upubliserte verk som sannsynligvis er tapt. Tidlig på 1960-tallet ble det oppdaget en serie italienske canzonetti for diverse sangstemmer med barytonakkompagnement signert Vincenzo Hauschka (1766–1840). Disse ble oppført og publisert i årene etter.

Det er blitt skrevet nye verk for baryton etter at instrumentet ble gjenoppdaget på 1900-tallet.

Innspillinger med musikk for baryton gjøres av eksempelvis av *The Hauschka Ensemble* og *Esterhazy Ensemble*. Sistnevnte har per januar 2016 gitt ut 30 album med barytonmusikk.

Litteratur
----------

* Carol A. Gartrell: *A History of the Baryton and Its Music: King of Instruments, Instrument of Kings*, ISBN-13 978-0810869172

Referanser og noter
-------------------

1. ↑  «eines der anmuthigsten Instrumente»
2. ↑  Esterhazy Ensembles websider

Eksterne lenker
---------------

* (en) Baryton – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Roland Hutchinson fra *The Hauschka Ensemble* forklarer og demonstrerer spill på baryton, youtube.com
* J. Haydn, Divertimento, youtube.com
* Websider viet instrumentbyggeren Joachim Tielke, som det er bevart minst tre barytoner etter.
* Websidene til Esterhazy Ensemble
* Websidene til The Hauschka Ensemble
* Websidene til *International Baryton Society*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Österreichisches Musiklexikon **·** GND
 |