recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Gjoa Haven** (inuktitut: ᐅᖅᓱᖅᑑᖅ, Uqsuqtuuq) er en bosetning på øya Qikiqtaq i Nunavut nord i Canada. Gjoa Haven er den eneste bosetningen på øya. Ved folketellingen i 2016 hadde bosetningen 1 324 innbyggere.

Etymologi
---------

Navnet Gjoa Haven kommer fra norsk *Gjøahavn*. Stedet er oppkalt etter Roald Amundsens skute «Gjøa». Amundsen og mannskapet hans overvintret på stedet da de prøvde å finne Nordvestpassasjen.

Geografi
--------

Gjoa Haven ligger sørøst på øya Qikiqtaq (engelsk: King William Island) i territoriet Nunavut i Canada. Stedet har et areal på 28.47 km², og er eneste bosetning på øya.

Historie
--------

Området rundt Gjoa Haven har vært befolket av netsilikinuitter i over tusen år. De hadde leirer i området når de dro på jakt og fiske. Deres første kontakt med europeere skjedde mellom 1829 og 1934 når den skotske utforskeren John Ross og mannskapet hans ble sittende fast i isen ved Boothiahalvøya. De overlevde takket være netsilikinuittene.

I 1903 kom den norske polfareren Roald Amundsen dit. Han kalte stedet Gjøahavn, oppkalt etter skuta «Gjøa», fordi stedet beskyttet den i løpet av to vintre. Amundsen og mannskapet på «Gjøa» bodde der sammen med inuittene, før de seilte videre og oppdaget Nordvestpassasjen.

Permanent bosetning ble etablert i 1927, da Hudson's Bay Company flyttet en handelspost fra Douglas Bay til det nåværende Gjoa Haven. Selv etter dette fortsatte inuittene sin tradisjonelle nomadiske livsstil i lang tid utover 1900-tallet. I 1961 bodde det bare 110 personer i området. Befolkningen har i ettertid vokst, blant annet grunnet flere arbeidsmuligheter, helsefasiliteter og utdanning.

Referanser
----------

1. 1 2  «Census Profile, Census 2016 - Gjoa Haven, Nunavut». Statistics Canada.
2. 1 2 3  Annelies Pool, Gail Kudelik (2012). «Gjoa Haven». The Canadian Encyclopedia. Arkivert fra originalen 15. februar 2018. Besøkt 14. februar 2018.
3. 1 2 3  «Gjoa Haven». Nunavut Tourism. Arkivert fra originalen 23. august 2017. Besøkt 14. februar 2018.

Eksterne lenker
---------------

* Gjoa Havens offisielle nettside Arkivert 24. september 2020 hos Wayback Machine.
* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Gjoa Haven – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
**Killegray** (skotsk-gælisk: *Ceileagraigh*) er en øy i Ytre Hebridene i Skottland.

Øya ligger i Sound of Harris, et sund mellom North Uist og Harris. Killegray er omtrent 2 km lang. 

Sørsiden av øya består nesten utelukkende av dyp mose. Det er bedre forhold for dyrket mark nord på øya.

Historie
--------

I Rubha Claidhe nord på øya ligger ruinene av et kapell, Teampull na h-Annait, som kan være opphavet til navnet på øya.

Øya er ikke bosatt lenger, men hadde en familie på rundt tre til fem personer fra 1861 til 1931. To mennesker levde midlertidig på øya under folketellinga i 1971. 

Killegray House, det eneste huset på øya, fra 1800-tallet, ble renovert som feriehus i 1991.

Dyreliv
-------

Det grunne farvannet rundt øya er et rikt yngleområde for krabber og hummer.

Referanser
----------

1. 1 2  «Historical perspective for Killegray» **(engelsk)**. Gazetteer for Scotland. Besøkt 26. februar 2010.
2. 1 2  Haswell-Smith, Hamish (2004). *The Scottish Islands*. Edinburgh: Canongate. ISBN 1841954543.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Rei Jimbo** (født 9. juli 1974) er en japansk synkronsvømmer som deltok i de olympiske leker 1996 i Atlanta. 

Jimbo vant en olympisk bronsemedalje i synkronsvømming under Sommer-OL 1996 i Atlanta. Hun var også med på det japanske laget som kom på tredjeplass i lagkonkurransen bak Russland. De andre på laget var Miya Tachibana, Raika Fujii, Miho Takeda, Miho Kawabe, Akiko Kawase, Junko Tanaka, Riho Nakajima, Mayuko Fujiki og Kaori Takahashi.

Fire år senere, under sommer-OL 2000 i Sydney, vant hun en sølvmedalje i lagkonkurransen sammen med Ayano Egami, Yoko Isoda, Raika Fujii, Miya Tachibana, Miho Takeda, Yoko Yoneda, Yuko Yoneda og Juri Tatsumi.

OL-medaljer
-----------

* Sølv 2000 Australias flagg Sydney - Sølv i synkronsvømming lag Japans flagg Japan
* Bronse 1996 USAs flagg Atlanta - Bronse i synkronsvømming lag Japans flagg Japan

Eksterne lenker
---------------

* (en) Rei Jimbo – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Rei Jimbo – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata
Rönneberga backar med Landskrona i horisonten
**Rönneberga backar** er en samling gravhauger som ligger 5 km øst for Landskrona i Skåne.

Gravfeltet ligger oppe på en høyde med god utsikt, 100 moh. På begge sider av veien og rundt gården Rönneberg ligger et gravfelt med tolv synlige gravhauger.

Nærmest gården ligger seks hauger, og Bålhög er den største (diameter: 35m, høyde: 5m). Tidligere har det eksistert mange flere gravhauger, men de er enten forsvunnet eller slettet. Øst for gården, på begge sider av veien, ligger henholdsvis åtte og seks gravhauger. Den største er 25 meter i diameter og nesten 4 meter høy.

Lengst i nordvest finnes den 4 meter høye "Höljer Danskes hög", med 35 meter i diameter. Sagnet sier at kong Höljer (Holger) Danske sitter i full rustning inne i haugen. En annen variant mener at Holger sitter i ett underjordisk hvelv under Kronborg slott i Helsingör. Når Danmark er i fare skal Holger Danske komme frem og redde landet.

Snitt av en typisk gravhaug   Illustrasjon: Hallvard Straume (2005)
Gravhaugene er ikke arkeologisk undersøkt. Undersøkelser av andre gravhauger har vist at man i eldre bronsealder ble begravet i en tre- eller steinkiste. Graven ble utstyrt med gaver som våpen, redskap, smykker og kanskje leirkar med mat og drikke. Kisten ble dekket med en steinrøys og over dette ble graven dekket av gress og torv.

Slike gravhauger ble anlagt i eldre bronsealder, men noen har sitt opphav i slutten av yngre steinalder. De ble siden brukt til å foreta nye begravelser i yngre bronsealder og noen ganger inn i jernalderen. Da ble de døde brent og benene ble lagt sammen med gravgaver i en urne som ble satt ned i kanten av haugen.
**Rößler**, noen ganger skrevet som **Roessler** på engelsk eller **Røssler** på norsk, er en østerriksk våpenprodusent. Røssler er særlig kjent for riflemodellene Titan 3, 6, 16 og Alfa, som ifølge selskapet alle skal ha relativt kort slagtid på om lag 1.6 millisekunder.

Historie
--------

Selskapets grunnlegger Erich Rößler ble født i 1948 i Amstetten, Nedre Østerrike, og i en alder av 15 år begynte han på utdannelsen sin ved den østerrikske nasjonale børsemakerhøyskolen i Ferlach. Rundt 1969 som 21 år gammel og ferdigutdannet begynte han å jobbe for en østerriksk våpenprodusent hvor han ble i mange år.

I 1996 startet Erich Rößler sin egen bedrift myntet på produksjon av håndtilpassede våpen og spesialbestillinger, hovedsakelig av enkeltskuddsrifler, kombivåpen og Bergstutzen. Grunnet høy etterspørsel begynte også sønnen Walter Rößler å jobbe i selskapet, og sammen vurderte de mulighetene for å gå over til masseproduksjon av sylinderlåsrifler. Dette resulterte i at den første prototypen av Røssler Titan 6 ble testet i november 2001, og kort tid etterpå ble lansert på det internasjonale markedet i mars 2002. []

Modeller
--------

Alle av Røssler sine nåværende modeller per 2020 er systemvåpen hvor hurtig pipeskift kan utføres ved hjelp av en sekskantnøkkel.

* **Titan 3**: Sylinderlåsrifle med tre låsklakker, tilgjengelig i kamringer som .222 Rem, .223 Rem, 5.6×50 Mag, .300 BLK, .22-250 Rem, 6 mm BR og 7.62x39 mm.
* **Titan 6**: Sylinderlåsrifle med seks låsklakker, tilgjengelig i kamringer som 6.5×55 mm, .308 Win, .30-06 Springfield og 9.3x62 mm.
* **Titan 16**: Rettrekker som ble lansert på IWA i 2012. Tilgjengelig i kamringer fra .243 Win til .375 Ruger. Mange likheter med Mauser M1996.
* **Titan Alpha**: Sylinderlåsrifle med tre låsklakker. Ment som et alternativ med lavere vekt og pris enn Titan 3 og 6, men er tilgjengelig i færre kamringer.

Se også
-------

* BMS Cam
* Heym SR 30

Referanser
----------

1. ↑  titan6.com - Product Cataloge
2. ↑  Homepage of Rößler AUSTRIA - Company Information
3. ↑  Test: Rößler TITAN Alpha - Repetierbüchse im Test - all4hunters.de
Heinrich Himmler var Rikskommissar for befestelsen av den tyske folkestamme.
Gauleiter Arthur Greiser hilder i mars 1944 den millionte folketyskeren til Reichsgau Wartheland. I midten Heinz Reinefarth.
**Reichskommissar für die Festigung deutschen Volkstums**, **RKFDV** («Rikskommissar for befestelsen av den tyske folkestamme»), var et embede i Det tredje rike som Adolf Hitler opprettet den 7. oktober 1939 og som ble bekledte av Reichsführer-SS Heinrich Himmler. Hitler gav Himmler i oppdrag å innen rammen for Generalplan Ost å samordne og lede inforporasjonen av Volksdeutsche, det vil si etniske tyskere, som før andre verdenskrig levde utenfor Tysklands grenser. Himmlers oppgave bestod også i å organisere etnisk rensing av ikke-tyske folk fra det tyske livsrommet.

Litteratur
----------

* Bedürftig, Friedemann: *Tredje riket från uppgång till fall: en uppslagsbok*, 2008, Ersatz, Stockholm, ISBN 978-91-88858-32-0, s. 323.
* Longerich, Peter: *Heinrich Himmler: en biografi*, 2009, Norstedts, Stockholm, ISBN 978-91-1-302379-3, s. 380–382.
10 hyderabadske rupi utgitt 1940, advers og revers
**Hyderabadsk rupi** var pengeenheten i staten Hyderabad. 1 rupi var delt i 16 *anna* og hver *anna* var igjen delt i tolv *pai*. Det ble først bare slått mynt, men i 1918 begynte man også å trykke sedler. Myntutgivelsen startet i 1854 og denne myntenheten ble kalt *hali sikka*. Valutaen fikk senere navnet *osmania sikka*. Ved lov av 1941 ble det etablert en sentralbank, Hyderabad State Bank. Denne banken hadde ansvar for mynt og sedler, men drev også ordinær bankvirksomhet.

Hyderabadsk rupi var konvertibel mot britisk-indisk rupi. Offisielt var vekslingskursen slik at 100 britisk-indiske rupi ga 116 rupi,16 anna og 7 pai i hyderabadske penger. For enkelthets skyld opererte man med en kurs der man måtte gi sju hyderabadske rupi for seks britisk-indiske.

Hyderabadsk rupi ble i 1953 erstattet av indisk rupi.

Mynthistorie
------------

Hyderabad fortsatte å benytte Mogulrikets mynt også etter at Hyderabad i 1724 gjorde seg selvstendig. Fram til 1858 var mogulkeiserens navn å finne på mynt slått i Hyderabad. Fra Asaf Jah IIs tid satte nizamene i tillegg sine initialer på myntene og fra 1858 erstattet nizamens tittel mogulkeiserens navn på myntene. Et myntverk ble etablert ved Hyderabad by i 1803, men også private slo mynt og det utviklet seg et stort mangfold av mynter. 24 ulike typer rupi var i sirkulasjon. I 1856 ble imidlertid myntvesenet reformert og året etter ble de private myntverkene stengt. I 1898 ble produksjonen av mynt modernisert og det ble anskaffet maskiner til myntproduksjon. Det ble produsert mynt i gull, sølv og kobber, fra 1919 ble også nikkel benyttet.

Hyderabads sølvmynter var populære investeringsobjekter, særlig under andre verdenskrig. I juni 1944 ble det produsert 14,5 millioner sølvmynter.

Sedler
------

Da seddelutgivelsen startet i 1918 ble det utgitt sedler pålydende 100 rupi og 10 rupi. Senere kom også femrupisedler og énrupisedler. I 1926 ble en seddel med pålydende 1000 rupi utgitt. Sedlene hadde tekst på urdu, engelsk, marathi, telugu og kannada.

Referanser
----------

1. ↑  «Hyderabad State», *Imperial Gazetteer of India*, bind 13, Oxford: Clarendon Press, 1908, s. 278.
2. 1 2  S. Kesava Iyengar: «Central Banking in Hyderabad», *The Economic Journal*, bd. 53, nr. 210/211, 1943, s. 274-280.
3. ↑  M. A. Nayeem: *The splendour of Hyderabad. The last phase of an oriental culture (1591–1948 A.D.)*, Hyderabad: Hyderabad Publishers, 2011, s. 451.
4. ↑  Nayeem, s. 452.
5. ↑  Nayeem, s. 452–453.
6. 1 2  Nayeem, s. 453.
**Yoido Full Gospel Church** er en menighet i Seoul, i Sør-Korea. Den regnes som Pinsevekkelsens største og teller ca. 830 000 medlemmer. Menigheten ble etablert (grunnlagt) i 1958 av David Yonggi Cho som også er hovedpastor i menigheten. 

Yoido Full Gospel Church er også *modermenighet* for flere mindre, ikke selvstendige menigheter, i nærområdet.

Sør-Korea
---------

Sør-Korea hadde tradisjonelt store innslag av buddhisme, men opplevde en stor kristen vekkelse fra 1950-tallet. Kristendommen har trolig størst oppslutning som religion i landet, 25% av innbyggerne i landet kaller seg «personlige kristne».

Referanser
----------

1. ↑  Tall fra år 2007
2. ↑  Johansen, O. 2007.

Litteratur
----------

* Korsets Seier 2006 – 2007. Artikkelserien: *Pinsebevegelsen 100 år*.
* Johansen, Oddvar. 2007.  *Sterk vekst for pinsevekkelsen i 2006*. Korsets Seier. 5. januar 2007 side 2-3.

Eksterne lenker
---------------

* Yoido Full Gospel Church Website – hjemmeside

Portal: Korea

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN **·** SUDOC **·** NKC
 |
***Reichsleiter*** («riksleder») var et av de høyeste embeter i det tyske nasjonalsosialistiske partiet NSDAP fra 1922 til 1945. Embetsinnehaverne rapporterte direkte til Adolf Hitler og hans nærmeste medarbeidere, og utførte sitt arbeid etter ordre fra disse.

Det var tyve personer som hadde tittelen, og som sammen utgjorde *Reichsleitung*, partiets riksledelse. De hadde sitt hovedkvarter i Det brune hus i München. 

Tittelen ble også tatt i bruk som en paramilitær grad i NSDAP, rett under *Gauleiter*.

Embetsinnehavere etter ansvarsområde
------------------------------------

**Førerens stedfortreder**

* Rudolf Hess (fra 21. april 1933)

**Stabsleder for førerens stedfortreder**, senere **leder for partikanselliet**

* Martin Bormann (fra 10. oktober 1933

**Riksforretningsfører for NSDAP, senere** leder for førerkanselliet

* Philipp Bouhler (fra 2. juni 1933

**Stabsleder for NSDAPs politiske organisasjon**, senere **riksorganisasjonsleder for NSDAP**

* Gregor Strasser (fra 1928)
* Robert Ley (fra 8. desember 1928)

**Leder for NSDAPs utenrikspolitiske kontorer**

* Alfred Rosenberg

**Leder for de forsvarspolitiske kontorer**, senere **NSDAPs kolonialpolitiske kontorer**

* Franz Ritter von Epp (fra 31. august 1933)

**Reichsführer-SS**

* Heinrich Himmler (fra 6. januar  1929)

**SA-Stabschef**

* Ernst Röhm
* Viktor Lutze (fra 30. juni 1934)
* Wilhelm Schepmann (fra 18. august 1943)

**Reichspropagandaleiter**

* Gregor Strasser (fra 1926)
* Joseph Goebbels (fra 1929)

**NSDAPs rikspressesjef**

* Otto Dietrich (fra 1937)

**Leder for NSDAPs partipresse**

* Max Amann (fra 1922)

**Reichsjugendführer**

* Baldur von Schirach (fra 1932)
* Artur Axmann (fra 8. august 1940)

**Reichsarbeitsführer**

* Konstantin Hierl (fra 10. september 1936)

**Leder for NSDAPs landbrukspolitiske kontorer**, senere **Reichsbauernführer**

* Richard Walter Darré (fra 1933)
* Herbert Backe (fra 1943)

**Fører for riksdagsfraksjonen**

* Wilhelm Frick (fra 10. oktober 1933)

**Leder for NSDAPs rettsavdeling**

* Hans Frank

**Formann for NSDAPs øverste partirett**

* Walter Buch

**Stedfortreder for formannen for den øverste partirett**

* Wilhelm Grimm (fra 1932)

**Skriftfører for NSDAP**, senere **Leder for hoverkontoret for kommunalpolitikk**

* Karl Fiehler

**Riksskattemester for NSDAP**

* Franz Xaver Schwarz

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Riksvei 510** (**Rv510**) gikk mellom Sømmevågen i Sola og europavei 39 ved Jåttå i Stavanger.

Før forvaltningsreformen 1. januar 2010 var fylkesvei 510 del av veien.

18. desember 2012 ble motortrafikkveien Solasplitten mellom Araberget og europavei 39 ved Jåttå åpnet. Den nye veien erstattet den tidligere riksvei 510 som hovedvei mellom E39 ved Hinna og flyplassen. Den gamle traseen over Nesbuveien ble samtidig nedgradert til fylkesvei. Opprinnelig var det planlagt at den skulle skiltes riksvei 510 slik som den gamle veien, imidlertid har den blitt skiltet som riksvei 509. Dermed er ingen veier i Norge skiltet som riksvei 510.

Kommuner og knutepunkter
------------------------

###  **Rogaland fylke**

Sola

* motortrafikkvei Riksvei 509 fra Sømmevågen til Europavei 39 Stavanger
* Veikryss  510Fylkesvei 510 Nesbuvegen fra Araberget mot Europavei 39 Hinna i Stavanger og mot 44Fylkesvei 44 Kleppe i Klepp, 509Fylkesvei 509 mot Europavei 39 Sandnes sentrum
* tunnel Kristensberget (ca. 100 m)
* tunnel Åsnuttunnelen (300 m)
* Veikryss  Forus vest
* Veikryss  Forus nord

Stavanger

* Veikryss  Europavei 39 Jåttå
Herakles og den lerneiske hydra (Gustave Moreau, 1876).
**Hydra** (gresk: Ὕδρα) eller *Uhyret fra Lerna* var et kjempestort sjøuhyre i gresk mytologi. Ifølge legenden hadde Hydra ni hoder, hvorav det midterste var udødelig. Dersom et av hodene hennes ble hugget av, vokste det straks ut to nye. Hun var datter av Ekhidna og Tyfon, og søster til Kerberos, Khimaira og Sfinksen.

Et av Herakles' tolv storverk var å drepe Hydra. Ettersom blodet hennes var giftig, brukte Herakles det senere som pilgift.

I våpenskjold forekommer hydra som heraldisk skjoldfigur og avbildet lik en syvhodet drage. I Norge bl.a. i segl fra 1796 for prokurator *Leonard N. Scheitli*, som ses i fotografi i H. Nissen og M. Aase: Segl i Universitetsbiblioteket i Trondheim (Trondheim 1990) side 125.

Referanser
----------

1. ↑  Hesiod (2013). *Thegonien/Arbeid og dager/Skjoldet*. Gyldendal. s. 42.
2. ↑  Apollodorus (1997). *The Library of Greek Mythology*. Oxford University Press. s. 74. ISBN 978-0-19-953632-0.

| * v
* d
* r
Herakles’ tolv storverk |
| --- |
| Løven fra Nemea **·** Hydraen **·** Den keryneiske hind **·** Det erymanthiske villsvin **·** Augias' staller **·** De stymfaliske fuglene **·** Den kretiske tyren **·** Diomedes' hester **·** Hippolytas belte **·** Geryons kyr **·** Hesperidenes epler **·** Kerberos |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** VIAF **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
**Yoko Yoneda** (født 22. november 1975) er en japansk synkronsvømmer som deltok i de olympiske leker i 2000 i Sydney og i 2004 i Athen.

Yoneda vant en olympisk sølvmedalje i synkronsvømming i Sommer-OL 2000 i Sydney. Hun var med på det japanske laget som kom på andreplass i lagkonkurransen bak Russland. De andre på laget var Raika Fujii, Yoko Isoda, Rei Jimbo, Miya Tachibana, Miho Takeda, Yuko Yoneda, Ayano Egami og Juri Tatsumi

Fire år senere, i sommer-OL 2004 i Athen, vant hun også en sølvmedalje i lagkonkurransen. De andre på laget var Michiyo Fujimaru, Saho Harada, Kanako Kitao, Emiko Suzuki, Miya Tachibana, Miho Takeda og Juri Tatsumi.

OL-medaljer
-----------

* Sølv 2000 Australias flagg Sydney - Sølv i synkronsvømming lag Japans flagg Japan
* Sølv 2004 Hellas’ flagg Athen - Sølv i synkronsvømming lag Japans flagg Japan

Eksterne lenker
---------------

* (en) Yoko Yoneda – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Yoko Yoneda – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata
**1. divisjon fotball for kvinner 2009** er den øverste divisjonen i fotball for kvinner. Divisjonen består av en, landsdekkende avdeling. Som et resultat av en regelendring i 2008, ble det fra og med 2009 12 lag i 1. divisjon. Lagene som kvalifiserte seg til spill i 1. divisjon var Alta, Donn, Fart, Gjøvik, Grand Bodø, Haugar, Larvik, Linderud-Grei, Manglerud/Star, Medkila, Orkla og Voss. 

Det var Fart og Larvik som rykket ned fra Toppserien, og Alta og Orkla som rykket opp fra 2.divisjon. Alta er det første laget fra Finnmark som er med i den nest øverste divisjonen i fotball for kvinner. Heller ikke Orkla har tidligere spilt i den nest øverste divisjonen siden den ble samlet. I tillegg til Alta og Orkla har heller ikke Gjøvik, Voss, Manglerud/Star eller Linderud/Grei spilt i den øverste divisjonen.

Vinneren av 1. divisjon ble Linderud-Grei. De vant etter at de i nest siste omgang slo Manglerud-Star hjemme, samtidig som Fart og Alta spilte uavgjort. Donn tok andreplassen i samme serierunde, og greide å forsvare den ved å slå Orkla borte i siste serierunde. Gjøvik og Haugar rykket ned.

Tabell
------

Lagene i 1. divisjon 2009Lagene i 1. divisjon 2009
●
Alta
●
Medkila
●
Grand Bodø
●
Orkla
●
Voss
●
Haugar
●
Donn
●
Fart
●
Gjøvik
●
Linderud-Grei
●
Manglerud/Star
●
Larvik

| Pos | Lag | K | S | U | T | MF | MM | Diff | P |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Linderud-Grei | 22 | 12 | 6 | 4 | 46 | 19 | +27 | 42 |
| 2 | Donn | 22 | 12 | 5 | 5 | 52 | 21 | +31 | 41 |
| 3 | Alta | 22 | 13 | 2 | 7 | 44 | 27 | +17 | 41 |
| 4 | Fart | 22 | 10 | 10 | 2 | 42 | 23 | +19 | 40 |
| 5 | Manglerud/Star | 22 | 8 | 9 | 5 | 39 | 26 | +13 | 33 |
| 6 | Medkila | 22 | 9 | 5 | 8 | 35 | 30 | +5 | 32 |
| 7 | Grand Bodø | 22 | 9 | 4 | 9 | 53 | 55 | -2 | 31 |
| 8 | Larvik | 22 | 6 | 8 | 8 | 28 | 37 | -9 | 26 |
| 9 | Orkla | 22 | 8 | 2 | 12 | 38 | 57 | -19 | 26 |
| 10 | Voss | 22 | 5 | 5 | 12 | 25 | 38 | -13 | 20 |
| 11 | Haugar1 | 22 | 4 | 5 | 13 | 18 | 43 | −25 | 161 |
| 12 | Gjøvik | 22 | 3 | 5 | 14 | 19 | 63 | −44 | 14 |

1 Haugar ble fratatt ett poeng for bruk av en ikke-berettiget spiller.

Referanser
----------

1. ↑  «12 lag i 1. divisjon kvinner». Arkivert fra originalen 6. januar 2009. Besøkt 8. februar 2009.

| * v
* d
* r
Det nest øverste nivået i norsk kvinnefotball |
| --- |
| 2. divisjon | 1987 **·** 1988 **·** 1989 **·** 1990 **·** 1991 **·** 1992 **·** 1993 **·** 1994 **·** 1995 | Norges flagg |
| 1. divisjon | 1987 **·** 1988 **·** 1989 **·** 1990 **·** 1991 **·** 1992 **·** 1993 **·** 1994 **·** 1995 **·** 1996 **·** 1997 **·** 1998 **·** 1999 **·** 2000 **·** 2001 **·** 2002 **·** 2003 **·** 2004 **·** 2005 **·** 2006 **·** 2007 **·** 2008 **·** 2009 **·** 2010 **·** 2011 **·** 2012 **·** 2013 **·** 2014 **·** 2015 **·** 2016 **·** 2017 **·** 2018 **·** 2019 **·** 2020 **·** 2021 **·** 2022 **·** 2023 |
**Porsche 906**, også kjent som **Carrera 6**, er en bilmodell fra den tyske bilprodusenten Porsche. Den ble produsert i 65 eksemplarer i 1966, og var Porsches siste løpsmodell som også var godkjent for gatebruk.

906 er etterfølger av Porsche 904, og ble designet under Ferdinand Piëch, som ledet Porsches utviklingsavdeling. Karosseriet ble, som i 904, bygget av glassfiber, men nå ble fibrene lagt for hånd, noe som resulterte i en langt jevnere fordeling enn sprayteknikken som ble brukt i produksjonen av 904.

Bilen ble utstyrt med en sekssylindret boksermotor kalt 901/20, med 220 hestekrefter og forgasser, og veide 580 kilo, noe som var 113 kilo lettere enn forgjengeren 904 med sekssylindret motor. Enkelte eksemplarer ble også utstyrt med bensinnsprøtyning eller åttesylindrede motorer, spesielt for bruk i bakkeløp, hvor Porsche konkurrerte mot blant annet Ferrari Dino.

I motsetning til andre løpsbiler fra Porsche ble 906s karosseri testet i vindtunnel, noe som resulterte i en toppfart på 280 kilometer i timen. Dette var svært raskt for en løpsbil med bare 2-liters motorvolum. Som på Mercedes-Benz 300SL fikk bilen måkevingedører, og et pleksiglassdeksel ble montert over den hekkomonterte motoren.

I debuten i 24-timersløpet på Daytona i 1966 kjørte Carrera 6 inn til en sjetteplass sammenlagt, og vant sin klasse mot Ferrari Dino. På 12-timersløpet på Sebring samme år fullførte førerne Hans Herrmann og Gerhard Mitter til en fjerdeplass sammenlagt og vant sin klasse. På 24-timersløpet på Le Mans vant Ford GT40 de tre øverste plassene foran Porsche.

  


|  |
| --- |
| **Porsche-modeller fra 1960-tallet og frem til i dag** (rediger) |
| **Modellserier** | 1960-tallet | 1970-tallet | 1980-tallet | 1990-tallet | 2000-tallet | 2010-tallet | 2020-tallet |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 0 | 1 | 2 |
| Innstegsmodeller |  | 912 |  | 924 |  | Boxster I | Boxster II | Boxster III | Boxster IV |
| 356 |  | 914 |  |  | 944 | 968 |  | Cayman I | Cayman II | Cayman III |
| 911-serien |  | 911 | 964 | 993 | 996 | 997 | 991 | 992 |
| GT |  |  | 928 |  |  |  |  |
|
| Sedan |  |  |  |  |  | Panamera I | Panamera II |
| Superbil |  |  |  | 959 |  | GT1 |  |  | CGT |  | 918 Spyder |  |
| SUV |  |  |  |  |  | Cayenne I | Cayenne II | Cayenne III |
|  |  |  |  |  |  | Macan |
| Elbil |  |  |  |  |  |  | Taycan |
| **Konseptbiler**: 356/1 | 114 | 695 | 901 | 989 | Panamericana | Panamera | Roxster |
| **Motorsport**: Porsche i motorsport | Porsche Supercup | 64 | 360 | 550 | 718 | 787 | 804 | 904 | 906 | 907 | 908 | 909 | 910 | 914-6 GT | 917 | 934 | 935 | 936 | 953 | 956 | 961 | 962 | GT1 | GT2 | GT3 | WSC-95 | LMP | RS Spyder |
| **Mennesker**: Ferdinand Porsche | Ferry Porsche | Ferdinand Alexander Porsche | Ferdinand Piëch |
| **Traktorer**: Junior | Super |
| **Annet**: Porsche Design Group | Volkswagen | Liste over Porsche-motorer | Tiptronic | VarioCam |
**Andrzej Gąsienica Daniel** (født 13. mars 1932 i Zakopane, død 31. august 1991 samme sted) var en polsk skihopper som representerte Wisła-Gwardia Zakopane og WKS Zakopane.

Han ble tatt ut til OL i Oslo i 1952, men skadet seg under trening i Holmenkollbakken og kunne ikke delta i rennet. I 1955 ble han polsk mester i hopp, delt med Antoni Wieczorek. I OL i Cortina d'Ampezzo i 1956 ble han nummer 20. Andrzej Gąsienica Daniel var den første fra Polen som hoppet over 110 meter, da han hoppet 113,5 meter i Planica i 1957. I et senere hopp under den samme skiflygingsuka falt han stygt i et hopp på 115 meter, og fikk blant annet hjernerystelse og brakk kragebeinet. Han kom tilbake etter skaden, og deltok i den tysk-østerrikske hoppuka 1957/58, der han ble nummer 15 sammenlagt med 12.-plass i Innsbruck 5. januar 1958 som beste plassering i enkeltrenn. 23. februar 1958 vant han hopprennet Montgomery Cup i Gstaad. Han la opp som skihopper i 1961.

Andrzej Gąsienica Daniel var snekker av yrke. Han var bror av langrennsløperen Helena Gąsienica Daniel, alpinisten Maria Gąsienica Daniel-Szatkowska og kombinertløperen Józef Gąsienica Daniel, som alle deltok i OL. I Cortina i 1956 deltok både Andrzej, Helena og Maria. Til sammen vant de fire søsknene 22 polske mesterskap.

Referanser
----------

1. ↑   www.olimpijski.pl, besøkt 16. februar 2017[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* Sports Reference: Andrzej Gąsienica Daniel Arkivert 13. desember 2012 hos Wayback Machine. (olympiaresultater, besøkt 2. september 2012)
* Jens Jahn, Egon Theiner: *Enzyklopädie des Skispringens*. AGON Sportverlag, Kassel 2004. ISBN 3-89784-099-5, s. 86 og 265
* Skijumping.pl: Poczet skoczków polskich: Andrzej Gąsienica-Daniel - Fighter spod tatrzańskich regli (skrevet av Wojciech Szatkowski, Muzeum Tatrzańskie, 31. mai 2006, besøkt 2. september 2012)
* Polski Komitet Olimpijski: Gąsienica Daniel Andrzej (1932-1991) (besøkt 2. september 2012)
* Skijumping.pl: Mistrzowie Polski w skokach narciarskich w latach 1920-2002 (besøkt 2. september 2012)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Andrzej Gąsienica Daniel – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Andrzej Gąsienica Daniel – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (pl) Andrzej Gąsienica Daniel – Polens olympiske komité Rediger på Wikidata

* (en) Andrzej Gąsienica Daniel – FIS (skihopping) Rediger på Wikidata

* (en) Andrzej Gąsienica Daniel – TheSports.org Rediger på Wikidata
**Andrzej Krzeptowski** (født 29. juli 1903 i Zakopane, død 26. februar 1945 i Kraków) var en polsk skiløper som representerte SN PTT Zakopane og Wisła Zakopane.

I OL i Chamonix i 1924 ble han nummer 19 i kombinert, 21 i spesielt hopp og 28 på 18 km langrenn. I OL i St. Moritz i 1928 ble han nummer 27 i hopp. Hans VM-deltakelser ga 9.-plass i kombinert og 18.-plass i hopp i Cortina d'Ampezzo i 1927, og 19.-plass på 18 km langrenn og 27.-plass i hopp i Zakopane i 1929. Krzeptowski ble ni ganger polsk mester på ski, han vant kombinert i 1922, 1923 og 1926, hopp i 1923 og 1926, 18 km langrenn i 1922 og 1924, 4 x 10 km langrennsstafett i 1929, og slalåm i 1923.

Mens Polen var okkupert av Tyskland under 2. verdenskrig, samarbeidet Krzeptowski med tyskerne, og var blant annet leder for det tyskvennlige Goralische Komitees avdeling i Zakopane. Mot slutten av krigen, etter at Sovjetunionen hadde tatt kontroll over hele Polen, ble han arrestert av NKVD. Etter arrestasjonen skal han ha svelget gift for å ta livet sitt. Han døde på sykehus i Kraków 26. februar 1945.

Andrzej Krzeptowskis fetter med samme navn var langrennsløper og deltok også i OL i 1928.

Kilder
------

* Polski Komitet Olimpijski: Andrzej Krzeptowski I Arkivert 24. september 2015 hos Wayback Machine. (biografi, besøkt 1. september 2015)
* Onet.pl: Chciał dobrze, a został zaprzańcem (9. juni 2005, besøkt 1. september 2015)
* Adam Kwieciński: Hoppresultater[*død lenke*] (besøkt 1. september 2015)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Andrzej Krzeptowski I – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Andrzej Krzeptowski I – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Andrzej Krzeptowski I – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (pl) Andrzej Krzeptowski I – Polens olympiske komité Rediger på Wikidata
Kart; Desertasøyene nede til høyre
**Desertasøyene** (portugisisk: *Ilhas Desertas*; «De øde øyene») er ei lita portugisisk øygruppe i Atlanterhavet. Den tilhører den autonome regionen Madeira og ligger 20–25 kilometer sørøst for Ponta de São Lourenço på østspissen av øya Madeira. Gruppa består av tre smale og avlange øyer, Chão, Deserta Grande og Bugio, på i alt om lag 14 kvadratkilometer. Øyene er i dag ikke bebodd, bortsett fra ansatte på en naturoppsynsstasjon og periodisk av forskere. 

Desertasøyene er en fortsettelse av fjellryggen som går langs sentralaksen på Madeira og utover Ponta de São Laurenço. Det er imidlertid havdyp på opptil 500 meter som skiller. Klimaet er – som på Ponta – relativt tørt. På Bugio og Chão er det ingen ferskvannskilder, og heller ikke på Grande er vanntilgangen god. Vegetasjonen er derfor sparsom, men en finner likevel 38 mosearter, 10 bregnearter og 191 ulike blomsterplanter på øyene. En sennepsplante (*Senapidendron sempervivifolium*) er endemisk for Deserta Grande.

Foruten virvelløse dyr består faunaen av seksten fuglearter, en art dvergflaggermus og en art firfisle. En del pattedyr er blitt innført av sjøfolk og andre som har gått i land. I dag finner en geiter, kaniner, katter og noen gnagere på øyene. I tillegg er det en liten koloni av munkeseler der, og denne er hovedgrunnen til at Desertasøyene fra 1990 er regulert som naturreservat. Dette gjelder også havområdet rundt øyene ned til 100 meters dyp. Reservatet er dermed på i alt 82,5 kvadratkilometer. Det er ikke tillatt å gå i land uten løyve.

Desertasøyene blei kolonisert i det små allerede i 1419, samtidig med Madeira for øvrig. I ei beretning fra 1548 (Gaspar Frutuoso: *Saudades da Terra*) berettes det om ei handfull beboere på Deserta Grande, som dyrker korn og holder kyr, sauer, geiter, duer, påfugl og perlehøns. Kaniner var på denne tida satt ut på Chão. Dette beskjedne jordbruket holdt seg til utpå 1800-tallet. Fra 1894 var øyene i privat engelsk eie, og under andre verdenskrig var det mindre militærbaser her. Disse blei seinere benytta av hvalfangere. I 1971 kjøpte den portugisiske staten øyene tilbake. 

Øygruppa er administrativt en del av kommunen Santa Cruz.

Kilder
------

* Peter Sziemer: *Madeira's Natural History in a Nutshell*, Francisco Ribeiro & Filhos 2000, ISBN 972-9177-31-7

Eksterne lenker
---------------

* (en) Ilhas Desertas – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Topografisk kart (1:250000) over Madeira med Desertasøyene

  


| * v
* d
* r
Kommuner på Madeira |
| --- |
| Madeiras flagg | Kommuner | Funchal **·** Câmara de Lobos **·** Santa Cruz **·** Machico **·** Ribeira Brava **·** Calheta **·** Santana **·** Ponta do Sol **·** São Vicente **·** Porto Santo **·** Porto Moniz | Portugals flagg |
| Øygrupper | Selvagensøyene **·** Desertasøyene |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** GeoNames
 |
**John Percy Leon Lewis** (født 13. februar 1943 i Guyana, død 7. april 2020 i Georgetown) var en guyanesisk militæroffiser og ingeniør. 

Lewis studerte ved University of the West Indies i Jamaica. Han begynte å arbeide aom ingeniør ved Demerara Bauxite Company. Der møtte han major Arnold Godette som overbeviste ham om å tre inn i hæren. I 1968 ble Lewis den første reserveoffiser som fikk graden oberst.

Lewis var også president for Guyanas Rugby Football Union. Han antas å ha vært Guyanas sjette koronavirusoffer og døde på Georgetown Public Hospital i Georgetown tolv dager etter sin hustru Juliet Lewis som ble offer for sykdommen 27. mars. De hadde vært gift i 52 år. Det første bekreftede koronadødsfall i Guyana fant sted 11. mars 2020. Lewis' COVID-19-positive diagnose ble fastslått post mortem.

Referanser
----------

1. 1 2  «Tribute to the late reserve (GPM) Colonel, John Percy Leon Lewis, MSM (13. februar 1943 – 7. april 2020)». *Kaieteur News Online*. Besøkt 21. juni 2020.
2. 1 2  «Col. John Lewis Succumbs To COVID-19». Arkivert fra originalen 6. september 2020. Besøkt 7. november 2020.
3. 1 2  «Col. John Lewis succumbs to COVID-19». Besøkt 19. april 2020.
***Design Interiør*** er et norsk tidsskrift innenfor interiør og design. Det gis ut av Schibsted Forlag, som er et heleid datterselskap av mediekonsernet Schibsted.

Magasinet ble etablert i 1995. Det ble kjøpt av Schibsted fra N.W. Damm & Søn i 2005, og hadde på det tidspunktet 92 000 lesere.

Sentrale stoffområder i Design Interiør er reportasjer fra moderne privathjem og offentlige miljøer, ny arkitektur, intervjuer med formgivere og arkitekter samt produktnyheter og rapporter fra internasjonale møbelmesser. Magasinet er hovedsakelig rettet mot den mer eksklusive delen av markedet, og mot fagmiljøer og profesjonelle målgrupper som interiørarkitekter.

*Design Interiør* har seks utgaver årlig. Ansvarlig redaktør er Anne Lise Gjetvik.

Opplag
------

Opplaget lå i 2009 på ca 9 500. Bekreftede netto opplagstall fra Mediebedriftenes Landsforening siste år:

* 2011: 7 717
* 2012: 7 658
* 2013: 6 808
* 2014: 6 554

Referanser
----------

1. ↑  «Tjømling er forlagssjef for nytt forlag», øyene.no, 19. desember 2007. Besøkt 19. november 2010.
2. ↑  «Kjøper Design: Interiør», journalisten.no, 15. desember 2005. Besøkt 19. november 2010.
3. ↑  Opplagstall (Excel-fil)[*død lenke*], nrk.no
4. ↑  MBLs nettsider

Eksterne lenker
---------------

* *Design Interiør*
* Schibsted Forlag Arkivert 9. juli 2008 hos Wayback Machine.
**John Paul Cunningham** (alias. John\_XC) (født 1970 i England) er en britisk kunstner, mest kjent for sitt arbeid under aliaset John\_XC som han benyttet fra 2010 til 2012.

Cunningham er bosatt på Halsnøya, og har utdanning fra Wigan College of Technology (1987 til 1989) og University of Roehampton (1994 til 1996). Cunningham er en allsidig kunstner som arbeider innenfor tegning, maling, installasjoner og performance. Han har hatt en rekke utstillinger. Fra 2010 til 2012 benyttet han aliaset John\_XC og laget over 300 verk på gaten hovedsakelig på Vestlandet, hvor han hengte opp bilder samt benyttet paste up på gatevegger. I 2012 gjennomførte han og gatekunstneren Jaz prosjektet "Elektrisk gatekunst" hvor de fikk male 30 el-skap i Bergen sentrum som BKK stilte til disposisjon. Han fikk også oppdraget med å male veggene på Øyatun skule på Halsnøya .

Stipender
---------

Norsk kulturråds utstillingsstipend (2004), Statens kunstnerstipend, arbeidsstipend for yngre kunstnere (2005 til 2007), Jakob Weidemanns minnestipend (2011).

Referanser
----------

1. ↑   Companies House, person-ID på Companies House zIWBV0lm1sLbi5xGkBKGrxL8mCM, besøkt 12. desember 2021[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  [*Steinkjer-Avisa - Spor etter Weidemannstipendiaten* Publisert: 16.08.2011.]
3. ↑  «*Motveggen.blogspot.no - Avskjedsintervju med JohnXC* Publisert: 19.12.2012.». Arkivert fra originalen 3. mars 2016. Besøkt 13. januar 2013.
4. ↑  *Bt.no - El-skap blir skapkunst* Publisert: 04.06.2012.
5. ↑  *NRK.no - Nå vil de ha mer graffiti* Publisert: 04.06.2012.[*død lenke*]
6. ↑  *Bt.no - Kunsten på veggen* Publisert: 19.11.2012.

Litteratur
----------

* John\_XC: *2010-2012 No fear to see*, Bergen, Blurb inc. (2012)
**Armando Emílio Guebuza** (født 20. januar 1943) var president i Mosambik fra 2005 til 2015.

Han var FRELIMOs kandidat i valget i desember 2004 som han vant med 63,7% av stemmene. Han ble tatt i ed 2. februar 2005. Internasjonale observatører i valget kritiserte det faktum at den nasjonale valgkommisjonen (CNE) ikke klarte å gjennomføre et rettferdig og oversiktlig valg.[] De nevnte en rekke mangler ved valgautoritetene som det styrende partiet FRELIMO trakk nytte av.[]

Guebuza er et tidligere medlem av partiets politbyrå og tjente i en kort periode som del av det ti medlemmer store kollektive statsoverhode etter det uventede dødsfallet til Samora Machel i 1986.

Guebuza ble født i det nordlige Mosambik. Han sluttet seg til FRELIMO i en alder av 20 år, kort tid etter at det startet Mosambiks uavhengighetskrig mot Portugal. Innen uavhengigheten ble oppnådd i 1975, hadde Guebuza blitt en viktig general og leder i FRELIMO.[] Han ble innenriksminister i Machel-regjeringen og gav ordre om å tvinge portugisiske innbyggere til å forlate landet innen 24 timer, kjent som «24 20»-ordren på grunn av at innbyggerne ble begrenset til å ta med seg 20 kg med bagasje.[] I løpet av 1980-årene utviklet Guebuza et upopulært program kjent som «operasjon produksjon» hvor arbeidsløse mennesker fra de urbane områdene ble flyttet til landsbygda i de nordlige delene av landet.[]

Etter Machels død i et flykrasj i Sør-Afrika, ble han del av en komité som etterforsket omstendighetene rundt krasjet, men som ikke fant en endelig konklusjon. Han representerte FRELIMO i fredsforhandlingene med RENAMO-geriljaen som førte til fredsavtalen i Roma som ble signert i 1994.

Etter at den sosialistiske økonomiske politikken til president Joaquim Chissano ble oppgitt, som førte til privatisering av statsselskaper, ble Guebuza en vellykket og rik forretningsmann, særlig innen byggebransjen, eksport og fiskeindustrien.[]

Han ble valgt som FRELIMOs presidentkandidat i 2002 etter en tøff intern kamp i partiet. Han ble generalsekretær i partiet samme år.

I august 2021 ble sønnen Ndambi Guebuza dømt for korrupsjon.

Referanser
----------

1. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 9. april 2014[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Munzinger Personen, oppført som Armando Emilio Guebuza, Munzinger IBA 00000025191, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Brockhaus Enzyklopädie, oppført som Armando Emílio Guebuza, Brockhaus Online-Enzyklopädie-id guebuza-armando-emilio[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   kiosk.incv.cv[Hentet fra Wikidata]
5. ↑   www.ordens.presidencia.pt[Hentet fra Wikidata]
6. ↑   Boletim da República[Hentet fra Wikidata]
7. ↑   archive.gazettes.africa[Hentet fra Wikidata]

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Prabook **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** Munzinger (iba)
 |
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Polens flagg Polen |
|  i skihopping: |
| Skihopping Verdensmesterskap |
| Bronse | 2021 Oberstdorf | Lagkonkurranse |
| Skihopping VM i skiflyging |
| Bronse | 2020 Planica | Lagkonkurranse |

**Andrzej Stękała** (ˈandʐɛj stɛŋˈkawa), (født 30. juni 1995 i Zakopane) er en polsk skihopper. Han representerer klubben AZS Zakopane.

Han debuterte i verdenscupen i Engelberg 19. desember 2015 med en 27.-plass, hvor han også tok sine første verdenscuppoeng. 10. februar 2016 endte han på en 6.-plass i Granåsen i Trondheim som beste polske utøver. Fire dager senere satte han personlig rekord med et hopp på 235 meter i Vikersundbakken under kvalifiseringen til det tredje rennet der.

Han var tilbake i verdenscupen på nasjonal kvote til verdenscupåpningen i Wisła i november 2018, men klarte ikke å kvalifisere seg. Han stilte igjen i Zakopane, hvor han lyktes å kvalifisere seg, men ble diskvalifisert i rennet. Foruten deltakelse på nasjonal kvote i Wisła og Zakopane, stilte han også i Sapporo, Willingen og Bad Mitterndorf, uten å gjøre seg bemerket.

Sesongen 2020/21 skulle bli det store gjennombruddet til Stękała. Under VM i skiflyging 2020 i Planica 10.-13. desember 2020 endte han på 10.-plass individuelt, og tok bronse i lagkonkurransen sammen med Piotr Żyła, Kamil Stoch og Dawid Kubacki. Etter VM presterte Stękała særlig godt, også under Hoppuka. Han satte ny karrierebeste med en 5.-plass i Titisee-Neustadt 9. januar 2021, og 17. januar tangerte han den med en ny 5.-plass i Zakopane. 13. februar tok han sin første pallplassering i Zakopane med en 2.-plass, bak vinneren Ryōyū Kobayashi og foran Marius Lindvik på 3.-plass. Stękała var med på det polske laget som tok bronse i lagkonkurransen i Ski-VM 2021 i Oberstdorf.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Andrzej Stękała – FIS (skihopping) Rediger på Wikidata

* (pl) Andrzej Stękała – skijumping.pl Rediger på Wikidata
***Out of the Snows*** er en amerikansk stum eventyrdramafilm fra 1920, regissert av Ralph Ince (også en hovedrolle). Filmen er basert på en roman fra 1913 av Edith Joan Lyttleton.

Handling
--------

Robert Holliday, et medlem av Royal Canadian Mounted Police, blir forlovet med den unge foreldreløse studenten Ruth Hardy. Men rett før bryllupet deres oppdager Ruth av John Blakeman at han og faren hennes tidligere hadde vært partnere når de skulle smugle pels, frem til Hardy ble drept av Robert Holliday under en skuddveksling mot politiet.

Rystet over denne avsløringen sender Ruth et brev til Robert for å ta farvel med ham, før hun reiser sammen med Blakeman til en handelspost ved Sampsons Pass. Men senere blir Robert stasjonert ved den samme stasjonen, og ønsker å møte Ruth igjen. Men han blir advart om å holde seg unna henne, av Blakeman. Men det viser seg etter hvert at det egentlig var Blakeman som hadde myrdet Ruths far.

Skuespillere
------------

* Ralph Ince som Robert Holliday
* Zena Keefe som Anitah
* Pat Hartigan som John Blakeman
* Gladys Coburn som Ruth Hardy
* Huntley Gordon som Graham
* Red Eagle som Lone Deer
* Jacques Suzanne som Antoine Dufresne

Referanser
----------

1. ↑  «AFI|Catalog». *catalog.afi.com*. Besøkt 25. april 2023.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Out of the Snows – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Out of the Snows* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Out of the Snows* på American Film Institute Rediger på Wikidata
**Dorothy Hansine Andersen** (født 15. mai 1901 i Asheville i Nord-Carolina, død 3. mars 1963 i New York) var en amerikansk lege. Hun var den første som beskrev cystisk fibrose og utviklet en test for å diagnostisere sykdommen.

Biografi
--------

Andersen gikk ved St. Johnsbury Academy og fikk i 1922 graden bachelor of arts fra Mount Holyoke College. Hun utdannet seg til lege ved Johns Hopkins University School of Medicine, der hun oppnådde graden Doctor of Medicine i 1926. I 1935 ble hun Doctor of Medical Science ved Columbia University. Andersen hadde også diplom i patologi fra American Board of Pathology.

Etter turnustjeneste ved Strong Memorial Hospital i Rochester, New York, underviste hun ved University of Rochester, for så å begynne ved patologisk institutt ved Columbia University College of Physicians and Surgeons. Mellom 1930 og 1935 forsket hun på hormonkjertler og kvinnelig reproduksjon. Mens hun arbeidet ved Babies Hospital ved Columbia-Presbyterian Medical Center studerte hun medfødte hjertefeil, særlig hos barn. I 1958 ble hun sjefpatalog ved Columbia-Presbyterian Hospital og professor i patologi ved Columbia University College of Physicians and Surgeons.

Arbeidet som patolog innebar at hun utførte obduksjoner og en av disse førte til at hun oppdaget og beskrev cystisk fibrose. Etter denne oppdagelsen arbeidet hun med å utvikle en diagnostisk test for sykdommen. I 1938 publiserte hun Cystic Fibrosis of the Pancreas and its Relation to Celiac Disease i American Journal of Diseases of Children. Arbeidet ble en klassiker. Hun studerte også glykogenose og arbeidet med hjertemedisin.

I 2002 ble hun innvotert i National Women's Hall of Fame.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5 6 7   The Biographical Dictionary of Women in Science, side(r) 31, bind 1[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   www.womenofthehall.org[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2  Damrosch, Douglas S.: Dorothy Hansine Andersen, The Journal of Pediatrics, vol. 65, nr. 4, 1964, s. 477-479.
4. 1 2 3 4  Dr. Dorothy Hansine Andersen, National Library of Medicine, National Institutes of Health. Besøkt 7. juni 2015.
***Pterycodes*** er en slekt av bittesmå biller som hører til familien fjærvinger (Ptiliidae).

Utseende
--------

En bitteliten (0,87-1,0 millimeter), oval og helvet, blank, litt gjennomskinnelig brun fjærvinge, tett kledt med korte, gylne hår. Antennene er forholdsvis lange, 11-leddete. De to innerste leddene er tykke, de følgende tynne, de to ytterste er større, økende i størrelse utover. Pronotum er stort, litt smalere mot roten, danner ikke en kontinuerlig kurve med dekkvingene. Disse er tvert abrutte bak, nokså lange. Føttene består av to korte og forholdsvis kraftige, og et langt og tynt, tredje ledd.

Levevis
-------

Fjærvinger finnes ofte i tilknytning til ulike slags råtnende materiale, som løvstrø, kompost og møkk. Andre arter lever knyttet til spesielle sopp-arter. Trolig spiser de fleste artene sopp eller soppsporer. Fjærvingebillene er ofte svært tallrike i løvstrø, men fordi de er så små kreves det spesielle innsamlingsmetoder for å få tak i dem.

Utbredelse
----------

Arten er beskrevet fra Guatemala.

Systematisk inndeling
---------------------

* Ordenen biller, **Coleoptera**
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien åtsel- og rovbiller, **Staphylinoidea**
			* Familien **fjærvinger, Ptiliidae** Heer, 1843
				+ Underfamilien fjærvinger, **Ptiliinae**
					- Stammen Ptinellini
						* Slekten ***Pterycodes*** Matthews, 1884
							+ *Pterycodes salvinii* Matthews, 1884

Referanser
----------

1. ↑  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 12. november 2020. Besøkt 12. november 2020.
2. ↑  «Artsdatabankens navneopplysninger med artstre». Artsdatabanken. 12. november 2020. Besøkt 12. november 2020.
3. ↑  A. Matthews (1884) Synopsis of North American Trichopterygidae. *Transactions of the American Entomological Society*, 11: 113-156.

Kilder
------

Hall, W.E. 1995. Ptiliidae, Featherwing beetles i Tree of life.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Pterycodes* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* *Pterycodes* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata