recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Skogbåndmåler** (*Xanthorhoe annotinata*) er en sommerfugl i gruppen av de egentlige målere (Geometridae). Den er funnet over det meste av Norge, mest i indre strøk.

Utseende
--------

En middelsstor (vingespenn 22 – 30 mm), slank, grå måler. Den kan kjennes fra andre arter i slekten *Xanthorhoe* på at vingene er lite kontrastrikt tegnet, forvingenes brede tverrbånd er lite eller ikke mørkere enn vingens grunnfarge. Hannen har smalt fjærformede antenner, hunnen trådformede. **Forvingen** er lysgrå, ved roten ved et smalt, ofte utydelig, grått tverrbånd. Rundt midten er det et bredt tverrbånd som ofte er nesten samme farge som vingens grunnfarge (men det er tydelig da det har mørke kanter). Dette båndet er ved fremkanten høyst en og en halv gang så bredt som ved bakkanten, på yttersiden stumpvinklet utbuktet i midten. Nær fremkanten er det en liten, trekantet, mørk flekk. Ellers mangler forvingen tydelige tegninger, men det er gjerne et par utydelige, smale tverrbånd langs ytterkanten. **Bakvingen** er silkeaktig gråhvit.

Larven er naken bortsett fra noen korte, stive børster, og brunspraglete.

Levevis
-------

Arten lever i skog. Larvene finnes på blåbær (*Vaccinium myrtillus*) og skal også kunne gå på hønsegras (*Polygonum* spp.).

Utbredelse
----------

Skogbåndmåleren er en nordlig art som i Europa bare finnes i Skandinavia, Finland, Baltikum og Russland. Den finnes også i Nord-Asia. I Norge er den funnet over det meste av landet, men nesten utelukkende i indre strøk.

Litteratur
----------

* Aarvik, Leif, Berggren, Kai, Hansen, Lars Ove. 2000. *Norges Sommerfugler. Catalogus Lepidopterorum Norwegiae.* Norsk entomologisk forening. 192 sider. ISBN 82-995095-1-3
* Aarvik, Leif, Hansen, Lars Ove, Vladimir Kononenko. 2009. *Norges Sommerfugler. Håndbok over Norges dagsommerfugler og nattsvermere.* Norsk entomologisk forening, Naturhistorisk museum, Universitetet i Oslo. 432 sider. ISBN 978-82-996923-2-8

Eksterne lenker
---------------

* (en) *skogbåndmåler* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *skogbåndmåler* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *skogbåndmåler* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *skogbåndmåler* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *skogbåndmåler* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *skogbåndmåler* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Xanthorhoe annotinata* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata
* Nettsiden *Svenska Fjärilar*, med bildegalleri
* www.nhm.uio.no/fakta/zoologi/insekter/norlep/ Norges sommerfugler – Et norskspråklig nettsted om norske sommerfugler.
* Bilde av larven, fra Kimmo's Lep site Arkivert 2. september 2008 hos Wayback Machine.
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Friidrett |
| Konkurrerte for Russlands flagg Russland |
|  VM |
| **Diskvalifisert** | Osaka 2007 | 1500 meter |
|  Innendørs-VM |
| **Diskvalifisert** | Valencia 2008 | 1500 meter |
| Sølv | Moskva 2006 | 1500 meter |

**Jelena Soboleva** (født 3. august 1982) er en russisk friidrettsutøver (mellomdistanseløper).

Sobolevas første store mesterskap var VM 2005 i Helsingfors, der hun ble nummer fire på 1500 meter. Samme plassering oppnådde hun i EM i Göteborg 2006. 

I 2006 satte hun ny innendørs verdensrekord på 1500 meter med tiden 3.58,28, og bare en måned senere to hun sølv i innendørs-VM i Moskva. 

Under VM 2007 i Osaka ble det nok en sølvmedalje, hun hadde bare Maryam Yusuf Jamal foran seg. Året etter, i innendørs-VM tok hun sin første mesterskapstittel. Hun gikk til topps på 1500 meter og slo sin egen verdensrekord fra Moskva, den nye rekorden lød på 3.57,71.

I 2008-sesongen valgte hun å satse på 800 meter, og under et stevne i Tula 5. juli løp hun på 1.55,7. I det russiske mesterskapet 2008 slo hun Pamela Jelimos årsbestenotering da hun noterte 1.54,85. Dette var den sjuende raskeste tiden noen sinne på distansen, og den raskeste noe hadde løpt siden 1997, da Ana Fidelia Quirot løp på 1.54,82.

Foran OL 2008 ble hun utestengt på grunn av dopingmistanker. De ble senere bekreftet av det russiske friidrettsforbundet, som 20. oktober samme år gav henne to års utelukkelse for bloddoping.

Referanser
----------

1. ↑   www.lequipe.fr[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (de) Jelena Soboleva – Munzinger Sportsarchiv Rediger på Wikidata

* (en) Jelena Soboleva – World Athletics Rediger på Wikidata

* (en) Jelena Soboleva – Diamond League Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Munzinger (sport)
 |
«**Break It Off**» er en sang av den barbadiske plateartisten Rihanna og den jamaicanske rapperen Sean Paul fra Rihannas andre studioalbum, A Girl Like Me (2006). Sangen ble skrevet av Sean Paul, Donovan Bennett, K. Ford og Rihanna, mens Don Corleon sto for produksjonen. Sangen ble utgitt 13. november 2006 som albumets fjerde og siste singel. «Break It Off» er en futuristisk pop - dancehall-sang, som er lagt oppå en elektro - reggae-beat. Kritikken av sangen var positiv, med anmeldere som lovpriste samarbeidet mellom Rihanna og Paul som en tilbakevending til røttene deres. «Break It Off» kom på singellistene i USA og Belgia. Den nådde nummer ni på den amerikanske Billboard Hot 100-lista og nummer én på Pop Songs. I Flandern-regionen i Belgia, nådde den nummer ti. Rihanna fremførte sangen på Radio One Big Weekend i 2007, og den var inkludert på setlisten på Good Girl Gone Bad Tour (2007-09), og ble senere tatt med på den medfølgende DVD-utgivelse, med tittelen Good Girl Gone Bad live.

Listeplasseringer
-----------------

| Hitliste (2007) | Plassering |
| --- | --- |
| Belgia (Ultratip 50 Flanders) | 3 |
| US Billboard Hot 100 | 9 |
| US Pop Songs (*Billboard*) | 1 |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz
 |
**Breaking the Silence** (hebraisk **שוברים שתיקה** *Shovrim Shtika*) er en israelsk Ikke-statlig organisasjon og lokalisert i den vestlige delen av Jerusalem. Den ble stiftet av soldater og veteraner fra Israels forsvar for å samle og få frem vitnemål om deres militærtjeneste i Øst-Jerusalem, Vestbredden og Gazastripen.

Bakgrunn
--------

Organisasjonens formål er å «bryte tausheten» (engelsk, «Breaking the Silence») for israelske soldater som vender tilbake til det sivile og «oppdager gapet mellom virkeligheten de møter i de okkuperte områdene og tausheten om det hjemme». Organisasjonen har siden 2004 drevet et prosjekt for å samle vitnemål under betegnelsen «Snakk ut soldater» (engelsk, «Soldiers Speak Out» og har dokumentert og offentliggjort erfaringer fra flere hundre soldaters tjenestegjøring. Breaking the Silence håper ved innsamling og offentliggjøring å tvinge det israelske samfunnet til å erkjenne problemene som okkupasjonen medfører.

Organisasjonen har av noen blitt kritisert for å være anti-israelsk, mens andre (blant de den pensjonerte generalmajoren Amiram Levin) hevder at Breaking the Silence bidrar til å styrke Israels forsvar.

Referanser
----------

1. ↑  Philip A. Johannesborg (27. april 2022). «Ori Givati: – Du kan ikke ta kontroll over fem millioner mennesker uten å bruke vold». Aftenposten. Besøkt 30. april 2022. «Å få slutt på okkupasjonen er nettopp målet til organisasjonen Breaking the Silence, som han representerer. Siden 2004 har den hentet inn vitnesbyrd fra israelske soldater om hva de har vært med på. I tillegg tar de med seg utenlandske aktører til Vestbredden for vise dem hva som skjer.»

Eksterne lenker
---------------

* Breaking the Silence, organisasjonens nettsted (engelsk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
Bream Head i Northland.
**Bream Head** er et klippeframspring på østkysten av Northland på Nordøya på New Zealand. Klippeframspringet ligger i enden av en 30 km lang halvøy som stikker ut i Stillehavet sørvest for Whangarei. Øygruppa Hen and Chicken Islands ligger 12 km utenfor.

Bream Head, som utgjør en framstående klippe med en høyde på rundt 490 m, er restene av en vulkan fra miocentiden. Klippen danner den nordlige utstrekningen til *Bream Bay*, og vokter innløpet til Whangarei Harbour, som er en naturlig havn som går innover mot nordvest. Oljeraffineriet på Marsden Point ligger på motsatt side av havna, rundt fem kilometer mot vest. Like nord for Bream Head ligger en lengre sandstrand som heter Ocean Beach.

Galleri
-------

* Ocean Beach sett fra nordOcean Beach sett fra nord
* Ocean Beach sett fra sørOcean Beach sett fra sør
* Bream Head og øyer utenfor sett fra Mount ManaiaBream Head og øyer utenfor sett fra Mount Manaia
* Den østre delen av Bream HeadDen østre delen av Bream Head

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** GeoNames
 |
Forordningen fra reichspräsident Hindenburg oppslått på en reklamesøyle i Berlin.
**Preußenschlag** eller «det prøyssiske statskuppet», var et av de større skritt mot ødeleggelsen av den tyske Weimarrepublikken (1919–1933) og mot Adolf Hitlers maktovertagelse. Den 20. juli 1932 utstedte rikspresident Paul von Hindenburg et nød-dekret i henhold til artikkel 48 i Weimarforfatningen, som oppløste regjeringen i den største tyske delstaten, Fristaten Preussen.

Historie
--------

Den formelle påskuddet for dekretet var de voldelige urolighetene i enkelte områder av Preussen, og den prøyssiske regjeringens angivelige manglende evne til å håndtere urolighetene. Den utløsende hendelsen var et sammenstøt mellom kommunister og demonstranter fra Sturmabteilung i byen Altona i den prøyssiske provinsen Schleswig-Holstein den 17. juli 1932. Hendelsen krevde 18 menneskeliv og ble kjent som «den blodige søndagen i Altona» *(Altonaer Blutsonntag)*.

Den virkelige årsaken til dekretet var at den prøyssiske regjeringen, under ledelse av ministerpresident Otto Braun, var en av de siste mektige republikanske motstandere av Rikskansler Franz von Papen.

Dekretet ble videre fremmet av den ustabile situasjonen i den prøyssiske regjeringen. Den regjerende koalisjonen av sosialdemokrater, det katolske Deutsche Zentrumspartei og det liberale Deutsche Staatspartei, hadde mistet sitt flertall i Den prøyssiske landdagen, men fortsatte å styre som en mindretallsregjering ettersom ingen alternativer eksisterte. Opposisjonen som hovedsakelig bestod av kommunistpartiet og nasjonalsosialister, var ikke istand til å samarbeide med hverandre eller med andre partier.

Papen manglet flertallets støtte i den tyske Riksdagen. Hans eneste måte å styre på var gjennom kriseerklæringer og dekréter som ble utstedet av den senile president Hindenburg, som Papen hadde stor innflytelse over. Papen og hans støttespillere, som stort sett bestod av nasjonalister og monarkister, avskydde den demokratiske Weimarrepublikken, og ønsket å erstatte Weimarforfatningen med en autoritær og udemokratisk styreform.

Den 20. juli 1931 ble Papen utnevnt til rikskommissær *(Reichskommissar)* i Preussen, med direkte kontroll over de prøyssiske myndighetene. 

Den 25. oktober 1932 erklærte den tyske forfatningsdomstolen (*Staatsgerichtshof* ) at *Preußenschlag* var grunnlovsstridig hva angikk den formelle eksistensen til det nye prøyssiske kabinettet. Papens makt ble likevel opprettholdt, og kabinettet bevarte retten til å representere Preussen i Riksrådet.

Preussen forble under direkte administrasjon fra den føderale regjeringen frem til April 1933. Da ble Hermann Göring valgt til ministerpresident av det prøyssiske parlamentet, som nå var kontrollert av nasjonalsosialistene.

I likhet med andre tyske stater, var imidlertid Preussen fratatt all makt under det tredje rike, og Görings rolle var stort sett seremoniell. Den prøyssiske staten ble 25. februar 1947 formelt oppløst av de allierte etter opphøret av andre verdenskrig.

Referanser
----------

1. ↑  Bildung, Bundeszentrale für politische. «25. Februar 1947 | bpb». *www.bpb.de* **(tysk)**. Besøkt 28. desember 2017.
**Preußische Staatseisenbahnen** (de prøyssiske statsjernbaner) var det statlige jernbaneselskapet i Preussen. Den første prøyssiske jernbanen, Berlin-Potsdamer Eisenbahn, som ble åpnet i 1838, var privat. Den prøyssiske stat finansierte først omkring 1848 sine første jernbaner med Preußische Ostbahn og Königlich-Westfälische Eisenbahn. Senere fulgte i 1875 Preußische Nordbahn og Königlich Preußische Militär-Eisenbahn. Fra 1849 ble dessuten private jernbaner kjøpt opp. Etter den prøyssisk-østerrikske krig i 1866 kom statsbanene i de nyvunne landene også i prøyssisk besittelse. Dermed hadde de prøyssiske statsbaner frem til slutten av første verdenskrig et strekningnett på nesten 37 500 km.

De prøyssiske statsjernbaner ble i 1920 slått sammen med jernbanene i de andre tyske forbundsstatene til Deutsche Reichsbahn.

Bilder: Preußische P 8, G 8 und T 18| Preußische P 8 | Preußische G 8 | Preußische T 18 |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND
 |
**Brexitpartiet** (egentlig **The Brexit Party**) er et britisk politisk parti som ble opprettet i begynnelsen av 2019. Partiet stiller til valg i Storbritannia, dvs. i Skottland samt i England og Wales, men ikke i Nord-Irland. Siden sommeren 2016 har UK Independence Party (UKIP) rykket mot høyre; dette er én av grunnene til at Brexitpartiet er blitt dannet.

Politikk
--------

Brexitpartiet ønsker at Storbritannia trer ut av EU, som det ble besluttet ved folkeavstemningen den 23. juni 2016. Partiet argumenterer for en «hard» brexit.

Politikere
----------

Ved valget til Europaparlamentet i 2014 fikk UKIP 24 av de 73 britiske parlamentssetene. Som en følge av UKIPs høyredreining forlot 21 europaparlamentarikere gradvis UKIP etter sommeren 2016. De fleste utmeldelsene fant sted etter at Gerard Batten ble leder av partiet i februar 2018.

I slutten av april 2019 hadde 14 av de tidligere europaparlamentarikerne fra UKIP tilsluttet seg Brexitpartiet.

I midten av februar 2019 kom Nigel Farage (tidligere leder i UKIP) og syv andre europaparlamentarikere fra UKIP. Senere i februar innmeldte Paul Nuttall seg; han hadde vært leder av UKIP fra november 2016 til juni 2017. I april 2019 meldte de siste fem europaparlamentarikerne seg inn i Brexitpartiet.

Referanser
----------

1. ↑  ; besøksdato: 15. september 2019.
2. ↑  «Changes to the registers of political parties made since 27 January 2019: The Brexit Party» (PDF). Electoral Commission. Besøkt 29. april 2019.
3. ↑  «Brexit Party: Registration Details». Electoral Commission. Besøkt 29. april 2019.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** BBC Things
 |
**Prevalens** brukes i medisinsk statistikk til å beskrive *hvor mange individer i en bestemt gruppe som har en gitt tilstand eller sykdom, gjerne på et gitt tidspunkt*. Man skiller således mellom prevalensen ved et visst tidpunkt, **punktprevalens**, og prevalensen i en periode, **periodeprevalens**.

Prevalens oppgis vanligvis i prosent av befolkningen eller som antall av en begrenset gruppe, som «1 av 1000».

Prevalensen sier noe om hvor vanlig en bestemt tilstand, for eksempel en sykdom, er i en befolkning. 

Et eksempel på prevalensmåling er Folkehelseinstituttets to årlige dager når man teller opp tallet på dem som er rammet av sykehusinfeksjoner på helseinstitusjoner i Norge. Høsten 2007 var dette 24. oktober, og av 10 167 pasienter denne dagen hadde 639 sykehusinfeksjon. Dette gir en prevalens på {\displaystyle {\frac {639}{10167}}=0,063=6,3\%}. Av disse var 188 postoperative sårinfeksjoner. Om man regner prevalensen av alle pasienter blir den 1,8 %. Regner man den av bare de 2524 nyopererte, blir den 7,4 %.

Begrepet må skilles fra statistikkbegrepet insidens, som sier *hvor mange nye individer i en bestemt gruppe som får en gitt tilstand i en gitt tidsperiode*, for eksempel nye tilfeller av astma per år.

Det er ikke uvanlig at prevalens og insidens er forskjellig mellom forskjellige grupper (som for eksempel mellom kvinner og menn eller ved forskjellige alderstrinn). Ved statistiske beregninger kan det defineres spesielle grupper etter kjønn, alder, bosted, yrke, utdannelse, sykdomstrekk eller risokofaktorer. Slike definerte grupper kalles ofte for en kohort.

Begrepet livstidsprevalens anvendes for andelen av en befolkningsgruppe som noen gang i sin levetid får en bestemt sykdom. En livstidsprevalens på 1 %, som for schizofreni, innebærer at 1 av 100 vil få en slik diagnose i løpet av sitt liv.

Se også
-------

* Insidens

Referanser
----------

1. ↑  Raymond S Greenberg et. al. (2005). *Medical epidemiology*. New York: Lange Medical Books. ISBN 0-07-141637-4.
2. ↑  Resultater fra prevalensundersøkelsen høsten 2007, fra Folkehelseinstituttet[*død lenke*]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store medisinske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** GND
 |
***Bohemiellina*** er en slekt av biller som hører til den store underfamilien småkortvinger (Aleocharinae) i familien kortvinger (Staphylinidae). Det er beskrevet 10 arter, to av dem er funnet i Norge.

Utseende
--------

En liten (1,3-1,5 millimeter), avlang kortvinge, mørkbrun med gulbrune dekkvinger. Antennene er middels lange. Hodet er stort og firkantet med små fasettøyne, bak sterkt innsnevret slik at dyret får en påfallende tydelig "hals". Pronotum er rundet, bredest foran midten, med en dyp midtfure, knapt bredere enn hodet og mye smalere enn dekkvingene, som har parallelle sider og markerte "skuldre". Bakkanten er ganske rett. Bakkroppen er forholdsvis kort og bred, bredest i den bakre delen. Beina er lange og tynne.

Levevis
-------

Disse kortvingene finnes gjerne mellom råtnende plantemateriale, i kompost, også i gammel møkk.

Utbredelse
----------

Slekten stammer trolig fra Nord-Amerika, men er nå spredt over mye av Europa. Arten er funnet innført til Norge, men det er ikke noe som tyder på at den er etablert her

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, **Coleoptera**
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien åtsel- og rovbiller, **Staphylinoidea**
			* Familien kortvinger (Staphylinidae) Latreille, 1802
				+ Underfamilien småkortvinger (Aleocharinae) Fleming, 1821
					- Stammen Falagriini Mulsant & Rey, 1873
						* Slekten ***Bohemiellina*** Machulka, 1941
							+ *Bohemiellina flavipennis* (Cameron, 1920)

Referanser
----------

1. ↑  Fremmedartsbasen 2018 - *Bohemiellina flavipennis*  Besøkt 14.4. 2022

Eksterne lenker
---------------

* Bilde av arten
* (en) *Bohemiellina* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *Bohemiellina* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *Bohemiellina* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *Bohemiellina* hos NCBI Rediger på Wikidata

* *Bohemiellina* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**Bohinjsjøen** (slovensk: *Bohinjsko jezero*) er med et overflateareal på 3,18 km² den største permanente innsjøen i Slovenia. Innsjøen ligger i Bohinjdalen i regionen Gorenskaja i De juliske Alper. Bohinjsjøen ligger også i området til Triglav nasjonalpark.

Bohinjsjøen er om lag 4 km lang og 1 km bred, og er en bresjø som er blitt oppdemmet av en morene. Den største tilførselen, bekken Savica («Lille Sava»), kommer fra Črno jezero («Sortsjøen»), den mest lavtliggende innsjøen i Triglavdalen. Utløpet i den østre enden av innsjøen heter Jezernica, som løper sammen med Mostnica og danner Sava Bohinjka, som senere danner Sava ved samløpet med Sava Dolinka. Som vitenskapsmannen Belsazar Hacquet påviste på 1700-tallet, så renner det ut mye mer vann fra Bohinjsjøen enn det som kommer inn; noe som er blitt forklart med at innsjøen fôres med vann fra undersjøiske kilder. 

Det klare vannet i sjøen er habitat for ørret, lake, stam, ørekyt og røye, samt åtte arter av bløtdyr og en rekke algearter. 

Innsjøen er en populær destinasjon for dagsturister som bruker den til bading og andre vannsporter.

Noter
-----

**Type numrering**
1. ↑  Den periodiske Cerknicasjøen er større enn Bohinjsjøen, men tørker helt ut i perioder med lite nedbør.

Referanser
----------

1. ↑  «Characteristics of Biological and Landscape Diversity in Slovenia». *Biological and Landscape Diversity in Slovenia: An Overview* (PDF). Ljubljana: Environmental Agency of the Republic of Slovenia, Ministry of the Environment and Spatial Planning. 2001. s. 13. ISBN 961-6324-17-9. Arkivert fra originalen (PDF) 25. november 2012.  Arkivert 25. november 2012 hos Wayback Machine.
2. 1 2 3 4 5 6  Lake Bohinj, Slovenia *Lakepedia.com*

Eksterne lenker
---------------

* (en) Lake Bohinj – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Lake Bohinj – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** SUDOC **·** GeoNames
 |
**Floyd Nathanial Hills** (født 1982) er en amerikansk musikkprodusent mest kjent under sitt artistnavn «**Danja**». Han er kompanjong til den kjente produsenten Timothy «Timbaland» Mosley. Han er født i Virginia Beach i USA.

Danjas og Timbalands plateselskap er Mosley Music Group.

Danka har produsert låter sammen med Timbaland til stjerner som Justin Timberlake, Nelly Furtado og Keri Hilson. Han produserer album til bl.a. Britney Spears, Natasha Bedingsfield, Eve, Madonna, Simple Plan, Duran Duran, Chris Brown, Keri Hilson, Jessica Simpson, Missy Elliott og Nicole Scherzinger.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Danja på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
* (en) Danja på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Danja på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Danja på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Danja på AllMusic Rediger på Wikidata

* (en) Danja på AllMusic Rediger på Wikidata
* Danja på Twitter Rediger på Wikidata

* Danja på Facebook Rediger på Wikidata

* Danja på Instagram Rediger på Wikidata

* Danja på YouTube Rediger på Wikidata

* Danja på Myspace Rediger på Wikidata

* Danja på Tumblr Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** Discogs **·** AllMusic **·** AllMusic
 |
Portfestningen med Bymurene. Foto: Ewa og Marek Wojciechowscy 
**Portfestningen i Warszawa** (polsk *Barbakan warszawski*) er en portfestning reist rundt 1548 mellom Gamlebyen og Nybyen, tegnet av Giovanni Battista fra Venezia. Den er en av få gjenværende deler av det komplekse nettverket av historiske fortifikasjoner som en gang omgav Warszawa.

Historie
--------

Portfestningen sett fra innsiden. I bakgrunnen synes Helligåndskirken.  Foto: Ewa og Marek Wojciechowscy 
Portfestningen var fra begynnelsen av anakronistisk og hadde ingen større beskyttende funksjon, hovedsakelig på grunn av utviklingen av artilleriet. Den ble brukt til beskyttelsen av byen kun én gang, under krigen med Sverige, da den ble gjeninntatt av hæren til kong Jan II Kasimir den 30. april 1656. 

I det 18. århundre ble portfestningen delvis revet, og i det 19. århundre ble restene innlemmet i mursteinshus bygd i dens plass. I årene 1937–1938 ble et av husene revet og deler av murene samt den vestlige del av broen rekonstruert under ledelse av Jan Zachwatowicz. 

Under den tyske invasjonen av Polen i 1939 samt Warszawaoppstanden ble hele Gamlebybebyggelsen ødelagt. Etter krigen ble det bestemt å ikke gjenoppbygge mursteinshusene som hadde stått på plassen til bymurene på grunn av pengemangel, derimot valgte man å gjenoppbygge portfestningen. Rekonstruksjonen ble gjennomført i årene 1952–1954 under ledelse av Wacław Podlewski etter tegninger fra det 17. århundre. Man tok blant annet i bruk gotisk murstein fra revne mursteinshus i Wrocław og Nysa.
**Blue Team** er en uformell betegnelse på en gruppe politikere og journalister i Amerikas forente stater som løst knyttes sammen ved deres tro på at Folkerepublikken Kina er en betydelig sikkerhetspolitisk trussel mot USA. De fleste innen gruppen er konservative, republikanere eller såkalte neokonservative. Betegnelsen «Blue Team» kommer fra krigsspill, hvor «Red Team» var USAs fiende mens «Blue Team» representerte USA.

De fleste innen gruppen arbeider for det amerikanske forsvaret, for amerikansk etterretning og for ulike tankesmier. Massakren på Den himmelske freds plass og Kinas veldige økonomiske ekspansjon har vært forhold som «Blue Team» mener kan utfordre USAs stilling i verden.

Eksterne lenker
---------------

* Essay om Blue Team (engelsk)
* Fra *Time.com* The «Hard Liners – A Blue Team blocks Beijing» av Jay Branegan for *Time* magazine April 16, 2001 (engelsk Arkivert 10. mars 2005 hos Wayback Machine.
* Oversikt over Blue Team (engelsk)
* Om Blue Team og søk etter en fiende (engelsk)
Et **kirkesamfunn** eller et **kristent trossamfunn** er et religiøs gruppering som er identifiserbar ved sitt navn, sin struktur og/eller sin lære. Kristenheten er sammensatt av (men ikke avgrenset til) fem hovedgrener av kirkesamfunn: Den katolske kirke, Den ortodokse kirke, orientalsk-ortodokse kirker, Den anglikanske kirke og protestantiske kirker.

Innenfor hver og en av disse er det igjen undergrupperinger, selv om de kan være av forskjellig dybde. Innenfor katolisismen kan man for eksempel skjelne mellom 23 autonome delkirker – men de er likevel grunnleggende i enhet med hverandre. I motsatt ende av skalaen er de protestantiske, som kan deles i en rekke hovedstrømninger med klare læremessige forskjeller (som mellom luthersk og pentekostal kristendom), og disse hovedstrømningene er igjen atskilt i mindre enheter både etter teologiske, organisatoriske og nasjonale/regionale skillelinjer. Innenfor pinsebevegelsen i Norge oppfattes og organiseres hver egen lokalmenighet som eget kristent trossamfunn, der medlemskapet ikke er territorielt definert. 

Et begrep som kunne oversettes som *kirkesamfunn* fins ikke i Bibelen. Selv om det var oppstått en rekke skiller innen kristenheten forut for 1500-tallet, tok man ikke i bruk begrepet før omtrent et århundre etter reformasjonen som navn på de kirkeavdelingene som da var blitt sluttresultatet av reformasjonsårhundret. I de lutherske bekjennelsesskrifter, som oppstod før dette, finner man ikke noe ord for kirkesamfunn. 

Ordene kirkesamfunn og trossamfunn fungerer i Norge nå som et av de juridiske rammebegreper for religionsfrihetsbegrepet. 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN **·** BNF **·** BNF (data)
 |
**Alfred Dunhill, Ltd.** er et britisk-basert selskap som har spesialisert seg på luksusartikler for menn. Konseptet ble utviklet av *Alfred Dunhill* etter at han arvet sin fars sadelmakerfirma i Euston Road, London i 1893. Han begynte med alt i styling for den tids biler, så som hovedlys, horn, lærfrakker,kjørehansker, kjørebriller, picnic-korger med glass, og bestikk og klokker. Reklameslagordet var: «Alt for bilen utenom motoren».

I 1905 tok han patent på en snadde som skulle kunne røkes i åpen bil mens man kjørte, uten at den ble ødelagt av trekken eller spredte glør og aske rundt seg. Dette ga støtet til at han startet egen butikk for tobakksvarer og piper med alskens tilbehør i 1907. Beliggenheten var nær de britiske gentlemann-klubbene i Duke Street, St. James's, London SW1.

I 1909 åpnet han egen pipefabrikk, der pipene var framstilt og preparert slik at de smakte bra fra første stopp. Han la inn et aluminiumsrør i pipehalsen. For at dette skulle komme rett vei ned i pipen, ble der preget en prikk på munnstykket, noe som etter hvert ble til en del av varemerket. (The White Spot Guarantee)

I butikken anla han en egen avdeling for kunder som ville lage sin egen mikstur. Hver oppskrift ble utstyrt med et nummer, og kunden trengte siden bare å bestille «My Mixture No.\_\_» for å få samme blandingen. Noen av disse blandingene ble så populære, at de ble solgt på verdensbasis.

Butikken ble ødelagt av bomber i den andre verdenskrigen, men er restaurert og gjenåpnet fra 1956.

Dunhill sto også for den første enhåndsbetjente lighteren – og en langvarig salgssuksess med den beste gasslighteren som kom i 1956. Fra 1963 fikk en også Dunhill sigaretter, mens parfymeartiklene, som per i dag selges gjennom Procter and Gamble ble overtatt av dette firmaet ved oppkjøp av Wella. Corporation.

Carreras Tobacco Company overtok 51% av aksjemajoriteten i 1967, men ble selv overtatt av Richemont.

Sponsor
-------

*Alfred Dunhill* er sponsor for golf tournaments, opprinnelig Alfred Dunhill Cup, nå Alfred Dunhill Links Championship.

Se også
-------

* Tobakk
* Piperøyking
* Tobakkspipe

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Alfred Dunhill, Limited – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Alfred Dunhill Pipes website

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data)
 |
Porticus Octaviae slik det framstår idag
[*Skal ikke forveksles med Porticus Octavia*.)
**Porticus Octaviae** (Octavias portal; italiensk: *Portico di Ottavia*) er en bygningsdel i Roma som stammer fra oldtiden. 

Bygningen ble reist rundt år 27 f.Kr. av keiser Augustus i sin søster Octavia den yngres navn, rundt templene til Jupiter og Juno, rett ved Marcellusteateret.

Ifølge Dio Cassius ble det bygget etter 33 f.Kr. av bytter etter krigen i Dalmatia. Det brant i år 80 og gjenoppbygget, sannsynligvis av Domitian, men brant igjen i 203 og gjenoppbygget av Septimius Severus og Caracalla. Den var dekket av marmor og var fylt med kunstskatter. 

Ruinene tettere på
I tillegg til templene inneholdt den lukkede anlegget et bibliotek reist av Octavia til minne av hennes sønn Marcellus, en såkalt *kuria* og en militær enhet. Det er usikkert om disse delene var ulike deler av samme bygning, eller separate bygninger. Det er sannsynlig at senatet holdt sine møter i kuriaen. Plinius den eldre kalte anlegget *Octaviae opera*.

I middelalderen ble anlegget redusert til et fiskemarked, og dette varte helt fram til slutten av 1800-tallet. Rollen som fiskemarked blir husket gjennom navnet på den tilhørende kirken Sant'Angelo in Pescheria (italiensk for *St. Angelus i fiskemarkedet*).

Eksterne lenker
---------------

* (en) Portico di Ottavia (Rome) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Portico di Ottavia – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Presentasjon

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND
 |
**Boris Floricic** (født 8. juni 1972, død mellom 17. og 22. oktober 1998 i Berlin), kjent under pseudonymet «**Tron**», var en hacker og friker. Han deltok i angrep på kommersielle krypterings- og autentifiseringssystemer som f.eks. betalingsfjernsyn og telefonkort. I 1997 utviklet han en ny teknologi for kryptering av telefonlinjer. Videreutviklingen av systemet «Cryptophon» til «Cryptron», som skulle bli et kommersielt masseprodukt til bruk på internett, ble forhindret av Floricics tidlige død. Årsakene til dødsfallet er fremdeles gjenstand for spekulasjoner. Floricics foreldre har fra 2005 gjennom det tyske rettssystemet forsøkt å forhindre Wikipedia i å nevne Floricics navn, og gjennom en klage oppnådde de at en domstol 17. januar 2006 avsa en midlertidig kjennelse som forbød den tyske Wikimedia-stiftelsen å omdirigere sitt domene wikipedia.de til tysk Wikipedia, som utgis fra Florida USA. Kjennelsen ble opphevet 9. februar, og videre klager ble avvist.

Referanser
----------

1. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 9. april 2014[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Burkhard Schröder: *Tron: Tod eines Hackers*. rororo, 1999, ISBN 3-499-60857-X

Eksterne lenker
---------------

* (de) Verk av og om Boris Floricic i katalogen til det tyske nasjonalbiblioteket

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND
 |

Portal: Tyskland
**Holger Sinding** (født 29. juli 1853 på Karmøy, død 13. oktober 1929) var en norsk journalist, forfatter og redaktør av vittighetsbladet *Tyrihans*.

Sinding fikk sin skolegang i Stavanger, men hoppet av i 1872 et halvt år før han skulle tatt eksamen artium. I stedet begynte han på Chalmerske Slöydskolan i Göteborg, men avsluttet ikke her heller. I 1877 overtok han redaksjonen av *Stavanger Amtstidende*. I 1882 flyttet han til Christiania og levde der som journalist og forfatter.

Sinding skrev en rekke romaner, fortellinger og skuespill, blant annet *Gjest Baardsen: en Forbryders Livsroman*, utgitt ca. 1890 under pseudonymet «Halle Sira». Denne romanen, som var en svært fri bearbeidelse av Gjest Bårdsens selvbiografi, ble grunnlaget for filmklassikeren Gjest Baardsen fra 1939. Det var også Holger Sinding som skrev den første versjonen av «Fjellsangen», som ble populær etter at Alfred Maurstad sang den i filmen.

Litteratur
----------

* Halvorsen, J. B. (1885): *Norsk forfatterleksikon 1814–1880*, Den Norske Forlagsforening

Eksterne lenker
---------------

* (en) Holger Sinding – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Lokalhistoriewiki **·** Historisk befolkningsregister **·** BIBSYS **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC
 |
**Alfred «Håsjö» Dahlqvist** (født 31. mai 1914 i Håsjö, Jämtland, død 21. oktober 1983) var en svensk langrennsløper. Han var med på å utvikle diagonalstilen, og ble ansett for å være Sveriges inntil da fremst motbakkeekspert. Han vant 18 km og tok ytterligere to medaljer under Ski-VM 1941, et mesterskap som ble annullert etter krigen. Han tok sølv på samme distanse i VM 1938 i Lahtis, og vant 18-kilometeren samme sted i 1941. I alt vant han sju individuelle svenske mesterskap i perioden fra 1938 til 1942.

Alfred Dahlqvist
I 1941 ble han tildelt Svenska Dagbladets gullmedalje for årets fremste svenske idrettsprestasjon. I 1949 gav han ut selvbiografien *Karusellen går*.

Referanser
----------

1. ↑  SvD. «Bragdmedaljörer genom tiderna». *SvD.se*. Besøkt 23. januar 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Alfred Dahlqvist – FIS (langrenn) Rediger på Wikidata


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forrige mottaker:Henry Kälarne & Håkan Lidman | **Svenska Dagbladets gullmedalje**(1941) | Neste mottaker:Gunder Hägg |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Nationalencyklopedin
 |
**Alfred Bloch** var en fransk fotballspiller som deltok i de olympiske leker 1900 i Paris.

Bloch spilte på det franske laget *Union des Sociétés Françaises de Sports Athlétiques* under verdensutstillingen og OL 1900 i Paris. Det ble spilt kun to fotballkamper mellom tre lag som demonstrasjonsport på Vélodrome de Vincennes i Paris. Det franske laget spilte kamp den 20. oktober 1900 mot det britiske laget *Upton Park F.C.* som de tapte med 0-4. Tre dager senere beseiret de det belgiske laget *Université de Bruxelles* med 6-2. I ettertid har International Olympic Committee valgt å utse tre medaljevinnere, gull til Storbritannia, sølv til Frankrike og bronse til Belgia.

OL-medaljer
-----------

* Sølv 1900 Frankrikes flagg Paris - Sølv i fotball Frankrikes flagg Frankrike

Referanser
----------

1. ↑   sports-reference.com, Sports-Reference.com olympisk utøver-ID bl/alfred-bloch-1, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Alfred Bloch – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Alfred Bloch – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Alfred Bloch – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Alfred Bloch – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Alfred Bloch – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata
**Pierre Gaviniès** (1728–1800) var en fransk fiolinist og komponist.

Liv og virke
------------

Pierre Gaviniès var sønn av fiolinbyggeren François Gaviniès.

I trettenårsalderen opptrådte han sammen med Joseph-Barnabé Saint-Sevin i en duo av Jean-Marie Leclair under et *Concert spirituel*-arrangement. Gaviniès var allerede fra ung alder en ettertraktet virtuos i Paris, men han nektet å gå i tjeneste ved de kongelige kapell. I unge år hadde han en affære med en adelig hoffdame, noe som førte til at han måtte tilbringe et års tid bak lås og slå. I fengselet skrev han en berømt *Romance*.

I 1760-årene fikk Gaviniès en enestående suksess med sine konserter, blant andre var far og sønn Mozart tilhørere. I kompaniskap med François-Joseph Gossec og Simon Leduc ledet Gaviniès Concert Spirituel fra 1773 til 1777, dette var perioden da komposisjoner for flere solistiske (dvs. konserterende) instrumenter med orkester, den såkalte Sinfonia concertante, nådde sitt høydepunkt.

I det etter-revolusjonære Paris var Gaviniès, Pierre Rode, Pierre Baillot og Rodolphe Kreutzer fiolinlærere ved den nye *Conservatoire de Paris*. Gaviniès var en høyt verdsatt pedagog, ikke minst på grunn av sin vennlige omgangstone. Av hans mange elever kan nevnes Nicolas Capron, Simon Leduc, Marie-Alexandre Guénin, Louis-Henry Paisible (1745–1781), Antoine-Laurent Baudron (1742–1834) og Joseph Bologne, Chevalier de Saint-Georges.

Gaviniès skrev sine sonater i barokk-tradisjonen med besifret bass. Stilistisk ligger disse komposisjonene i overgangen mellom seinbarokk og klassisisme.

Giovanni Battista Viotti anerkjente Gaviniès som en mesterfiolinist, og kalte ham den «franske Tartini».

Verk
----

* Opus 1; 6 fiolinsonater 1760
* *Le Prétendu intermède*, italienisk komedie i tre akter, uroppført 6. november 1760 i Paris.
* *Recueil d'airs à 3 parties* for to fioliner, bratsj og bass 1763
* Opus 3; 6 fiolinsonater 1764
* Opus 4; 6 fiolinkonserter 1764
* 2 *Suites sur des noëls* (julesuiter) 1764
* 3 solosonater for fiolin (inkludert *Le Tombeau de Gaviniès*) 1770
* Opus 5; 6 fiolinsonater 1774
* Det mest kjente verket i dag er 24 *«Vingt-quatre Matinées, études caprices pour le violon»* fra 1794.

Referanser
----------

1. 1 2   Gemeinsame Normdatei, besøkt 29. april 2014[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   Brockhaus Enzyklopädie, Brockhaus Online-Enzyklopädie-id gavinies-pierre[Hentet fra Wikidata]
4. 1 2   International Music Score Library Project, IMSLP-identifikator Category:Gaviniès,\_Pierre, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Pierre Gaviniès – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Fritt tilgjengelige noter av Pierre Gaviniès i International Music Score Library Project

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Deutsche Biographie **·** Encyclopædia Universalis **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** BNE **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
Canal Grande sett fra luften
Canal Grande
Canal grande med kirken Santa Maria della Salute i bakgrunnen
**Canal Grande** er den bredeste kanalen som går gjennom Venezia. Navnet betyr *Stor-kanalen* eller *den store kanalen*. Den er en hovedtrafikkåre i en by hvor trafikken går med båt. Kanalen går i bue som en speilvendt S, og går gjennom de sentrale deler av byen. Den starter fra lagunen nær jernbanestasjonen og møter Canale della Giudecca nær Markusplassen. Kanalen er mellom 30 og 70 meter bred, opp til 5 meter dyp og nesten 4 kilometer lang.

Broer
-----

Fire broer krysser Canal Grande, Ponte dei Scalzi ved jernbanestasjonen, den berømte Rialtobroen og Ponte dell'Accademia. Rialtobroen var lenge den eneste broen som krysset kanalen; først i 1854 ble Ponte dell'Accademia bygget. Det diskuteres nå (2011) hvorvidt broen bør erstattes av en betongbro. I 1934 ble Ponte dei Scalzi bygget. Den nyeste er Ponte dell'Constituzione, bedre kjent som Ponte Calatrava, etter den spanske arkitekten som tegnet den. Broen åpnet i 2009, etter en langvarig beslutningsprosess. Broen fører fra Piazzale Roma (buss-stasjonen) til jernbanestasjonn Santa Lucia.

Palass
------

Langs Canal Grande ligger flere av Venezias fineste palasser, eller *casaer* (*casa* er italiensk for hus). De har opp gjennom årene huset byens finere familier og slekter. Storslagen arkitektur og overdådig utsmykning kjennetegner palassene. I mange av dem er det nå museer.
Her er en liste over noen av de mest kjente palassene langs Canal Grande (Ca' er forkortelse for *casa*):

* Ca' d'Oro
* Ca' Rezzonico
* Palazzo Foscari
* Palazzo Barbarigo
* Dogepalasset (Palazzo Ducale)

Kirker
------

* Santa Maria della Salute

Kilder
------

* Venice.jc-r.net: Palaces in Venice, Italy Besøkt 11. oktober 2017

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** GeoNames
 |
**Voksi-posen** er en norskdesignet barnepose som kom på markedet i 1985. Posen har vunnet flere priser og har vært markedsledene på det norske markedet siden slutten av 1980-tallet.

Historie
--------

Fra starten i 1985 ble den produsert av firmaet Ullkorga i Rindal som eies av Voksi-pose-konseptskaperen og gründeren Bodil Korshamn. Fra 2007 tok barnestolprodusenten HTS Hans Torgersen & Sønn i Buskerud over rettighetene til å produsere Voksi-posen, og flyttet produksjonen til Estland.

Priser
------

I 2005 vant posen prisen Klassikerprisen for god design som da ble delt ut av Norsk Designråd. Posen har vunnet flere andre priser, som Prisen for årets bedrift i hjemkommunen Rindal (1991), Orkideprisen i februar 1993, KJERRINGA mot strømmen i 1993, Møre og Romsdal fylkeskommunes likestillingspris i 1994, ST-prisen, Norsk Designråds Merket for god design i 2006, Landbruksdepartementets 100-årsjubileumspris, *Norges beste barneprodukt* i 2006.

Referanser
----------

1. ↑  Øystein Windstad (19. januar 2007). «Slutt for Voksi-posen». NRK. Arkivert fra originalen 4. november 2008. Besøkt 4. november 2008.
2. ↑  «Klassikerprisen for god design VOKSI». Arkivert fra originalen 4. november 2008. Besøkt 4. november 2008.
3. ↑  Marte Mona (7. desember 2005). «Ullkorga utvider». Avisa Sør-Trøndelag. Arkivert fra originalen 4. november 2008. Besøkt 4. november 2008.
4. ↑  «UTMERKELSER PRISER». Ullkorga. Arkivert fra originalen 4. november 2008. Besøkt 4. november 2008.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted
* - Tenker ikke på pengene i VG
**Alfred "Fredy" Bieler** (født 18. april 1923 i St. Moritz, død 24. april 2013 i Zürich) var en sveitsisk ishockeyspiller som deltok i de olympiske vinterleker 1948 i St. Moritz.

Bieler vant en olympisk bronsemedalje i ishockey under vinter-OL 1948 i St. Moritz. Han var med på det sveitsiske laget som kom på tredjeplass i turneringen bak Canada og Tsjekkoslovakia.

Ishockeyturneringen ble avviklet som en enkeltserie med ni lag, der alle lagene møttes en gang. 
Sveits vant seks kamper og tapte to, de tapte med 0-3 mot Canada og 1-7 til Tsjekkoslovakia. Sveits fikk tolv poeng og ble nummer tre i tabellen bak Canada og Tsjekkoslovakia som begge fikk femten poeng. Canada vant serien med to måls bedre målforskjell enn Tsjekkoslovakia.

OL-medaljer
-----------

* 1948 Sveits’ flagg St. Moritz - Bronse Bronse i ishockey Sveits’ flagg Sveits

Referanser
----------

1. ↑   «Fredi Bieler im Alter von 90 Jahren gestorben|nachrichten.ch»[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Alfred Bieler – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Alfred Bieler – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Alfred Bieler – Eliteprospects.com Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Pierre Fulke** (født 21. februar 1971) er en svensk profesjonell golfspiller på Europatouren.

Fulke er født i Eksjö. Som ung spilte han, foruten golf, håndball og fotball, men i 1988 hoppet han av gymnaset og ble profesjonell golfspiller. I 1991 og 1992 spilte han på Challenge-touren, og vant to ganger det siste året for å kvalifisere seg til Europatouren, hvor han har spilt siden. Den første seieren på Europatouren kom i den franske turneringen *Trophée Lancôme* i 1999. Fulkes beste sesong var 2000 da han vant det skotske PGA-mesterskapet og Volvo Masters, og endte som nr. 12 på *Order of Merit* (pengelisten). I en periode i 2001 lå han som nr. 1 på pengelisten og nr. 32 på verdensrankingen i golf. Fulke var med på det europeiske laget i Ryder Cup i 2002.

Meritter
--------

### Seire på Europatouren

* 1999: Trophée Lancôme
* 2000: Scottish PGA Championship; Volvo Masters

Eksterne lenker
---------------

* (en) Pierre Fulke – Europatouren Rediger på Wikidata

* (en) Pierre Fulke – Verdensrankingen Rediger på Wikidata

Portal: Golf
**Asgaut**, også skrevet **Aasgaut** og **Asgot**, antakelig død 1083/84, var biskop i Norge på siste halvdel av 1000-tallet, og regnes som den første biskopen av Oslo.

Asgaut kom fra England men kan ha vært av norsk herkomst. Han var nevø av biskop Grimkjell, og også i familie med stormannen Ketil Kalv. Hans søstersønn Jon nevnes som biskop i Trondheim.

Han blir omtalt i Adam av Bremens krønike Gesta Hammaburgensis ecclesiae pontificum (Beretningen om Hamburg stift, erkebiskopenes bedrifter og øyrikene i Norden). Ifølge Adam var Asgaut kalt til Norge fra England av kong Harald Hardråde, og hadde blitt ordinert av paven. Erkebiskop Adalbert av Bremen tok dette «ille opp» og lot Asgaut ta til fange da han var «på vei hjem fra apostelbyen Roma». Han ble sluppet fri og sendt bort med gaver etter at erkebiskopen hadde fått troskapsed fra ham.

Eivind Berggrav mente Asgaut var virksom som biskop i Viken allerede fra rundt 1050. Albert J. Lange viser til to forskjellige kilder, «Bartholin» som sier han ble biskop i 1062 og «Rigsarkivar Jørgensen» som setter bispevielsen til 1047.

Referanser
----------

1. ↑  Lange (1891) s.9
2. 1 2 3  Oslo bispedømme 900 år, s.238
3. ↑  Birkeli (1995), s.180
4. ↑  Kolsrud (1958) s.176
5. ↑  Frihagen (1993), ss.133,213
6. ↑  Lange (1891) s. 7

Litteratur
----------

* Birkeli, Fridtjov (1995). *Tolv vintrer hadde kristendommen vært i Norge*. Verbum. ISBN 82-543-0692-3.
* Frihagen, Anne-Katrine og Bjørg Tosterud Danielsen, red. (1993). *Adam Bremensis: Beretningen om Hamburg stift, erkebiskopenes bedrifter og øyrikene i Norden*. Oslo: Aschehoug. ISBN 8203200281.
* Kolsrud, Oluf (1885-1945) (1958). *Noregs kyrkjesoga*. Oslo: Aschehoug.
* Lange, Albert J. (1891). *Biografiske meddelelser om biskoperne i Oslo bispedømme under katholicismen*. Kristiania: A.J. Lange.
* *Oslo bispedømme 900 år: historiske studier*. Oslo: Universitetsforlaget. 1974. ISBN 8200089908.