**Fredrik Corbin "Boots" Blesse** (født 22. august 1921 i Colón i Panamakanalsonen, død 31. oktober 2012 i Melbourne i Florida i USA) var en amerikansk generalmajor og flyveress. Han ble begravet 22. mars 2013 på Arlington National Cemetery med fulle militære æresbevisninger, offisielt «Flyin West».

Biografi
--------

Han ble uteksaminert fra United States Military Academy i 1945. Han fløy under Koreakrigen og gjennomførte 67 oppdrag med F-51, 35 oppdrag med F-80 og 121 oppdrag med F-86. Under den andre turen i en F-86 ble han offisielt kreditert for å ha skutt ned ni MiG-15 og en La-9.

Da han kom tilbake til USA i oktober 1952, var han USAs ledende jetflyver.

General Blesse forble jagerflyver i praktisk talt hele sin militære karriere. I 1955 vant han Air Force Gunnery Championship, han vant alle seks troféer for individuell ytelse, en prestasjon som aldri siden er tangert. Under Vietnamkrigen var han to omganger i Sørøst-Asia, og på sin første tur i 1967-1968 fløy han 156 kampoppdrag.

I desember 1952 ble general Blesse overført til Nellis Air Force Base, Nevada, der han virket som instruktør.

General Blesse skrev boken *No Guts, No Glory*. Denne boken er blitt brukt som en basis lærebok i Royal Air Force, U.S. Marine Corps, Chinese Nationalist, Korean Air Force og US Air Force siden 1955. Så sent som i 1973 ble 3 000 eksemplarer sendt til taktiske enheter i felten.

I februar 1956 ble han overført til Randolph Air Force Base, Texas, som sjef for Fighter Divisjon av Crew Training Air Force. General Blesse ble plassert ved 32. Fighter Interceptor-Skvadronen, Soesterberg Air Base, Nederland, i juli 1958, og her fungerte han som base- og skvadronsjef for F-100 Super Sabre, F-102-organisasjonen. Han kom tilbake til USA i august 1961 som medlem av Air Staff, som generalinspektør for Norton Air Force Base, California.

I 1965 ble han valgt til å delta på National War College i Washington, D.C. Under dette oppdraget gikk han på kveldskurs og tok en mastergrad i internasjonale relasjoner ved George Washington University.

Generelle Blesse meldte seg igjen som frivillig, og i april 1967 ble han direktør for operasjoner for 366. Taktiske Fighter Wing ved Da Nang Air Base i Sør-Vietnam. I løpet av dette ett-års oppdraget, fløy han 108 kampoppdrag over Nord-Vietnam og ytterligere 46 i Laos og Sør-Vietnam. Han ble dekorert for tapperhet for å ha hjulpet med å losse bomber fra et brennende F-4 Phantom II-fly under et rakettangrep.

I mai 1968 ble han igjen stasjonert ved Nellis Air Force Base, denne gangen som leder for operasjoner av U.S. Air Forces første General Dynamics F-111-ving, og i juni 1969 ble han dens sjef. I juli 1970 ble general Blesse sjef for den 831. Air Division ved George Air Force Base i California, og deretter sendt for en ny omgang til Vietnam, nå som assisterende direktør for operasjoner for Syvende Air Force, Tan Son Nhut Air Base.

I september 1971 var han assisterende nestleder for operasjoner ved hovedkvarteret for Pacific Air Forces, Hickam Air Force Base, Hawaii, og i mars 1972 assisterende stabssjef for operasjoner. I november 1973 ble han tildelt rollen som senior Air Force-medlem med oppgave å evaluere våpensystemer ved forsvarsministerens kontor.

Generelle Blesse ble i august 1974 utnevnt til assisterende generalinspektør for US Air Force.

Han pensjonerte seg fra USAF 1. april 1975, med mer enn 6 500 flytimer i jagerfly og mer enn 650 timer i luftkamp.

Utmerkelser og dekorasjoner
---------------------------

Hans militære utmerkelser og priser omfatter Distinguished Service Medal; Siver Star med to eikeblad; Legion of Merit med eikeblad ; Distinguished Flying Cross med fire eikeblad ; Broze Star med "V" ; Air Medalje med 20 eikeblad ; Air Force Commendation Medalje med eikeblad ; Hæren Commendation Medal; Purple Heart; og flere utmerkelser fra Republikken Vietnam (Cross og Gallantry med to gullstjerner og National Order of Vietnam, 5. Klasse).

Han fløy mer enn 6 500 flytimer, de fleste i jagerfly inklusive P-40, P-47, P-51 Mustang, P-80, F-86, F-100, F-102, A-7, F-104, F-106, F-4, og F-111, og han rangeres som USAs sjette flyveress.

I 2016 ble han posthumt tildelt The Explorers Club-Medaljen.

Referanser
----------

* «Biographies». USAF. Arkivert fra originalen 15. februar 2008. Besøkt 1. mars 2008.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** NKC
 |