recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Stempelpapirforvalter** var et embete opprettet ved kongelig resolusjon av 5. april 1811. Stempelpapirforvalterne solgte stempelpapirer, som var skjemaer som var utstedt av staten til bruk ved formalisering av kontrakter og andre juridiske handlinger.

I begynnelsen hadde stempelpapirforvaltere ikke fast lønn, men fikk provisjon av verdien av de stempelpapirene som ble solgt. Da Norge ble overført fra Danmark til Sverige i 1814 ble stempelpapirordningen videreført på samme vilkår som tidligere; selv om landet var en del av Danmark-Norge hadde Norge hatt sitt eget stempelpapir siden 1701. Ved en endring i kgl.res. av 10. juli 1879 ble stempelpapirforvalterembetet omgjort til et lønnet embete. Endringen innebar også at stempelpapirforvalteren overtok de forretningene som sportelkassereren i Statssekretariatet tidligere hadde hatt, blant annet å innkreve bevillingsgebyrer og bestallingsgebyrer. Stempelpapirforvaltningen ble nedlagt ved kgl.res. av 13. juni 1969. Arbeidsoppgavene ble da overført til Avgiftsdirektoratet.

Referanser
----------

1. 1 2  «Arkivportalen.no - Aktørdetaljer». *www.arkivportalen.no*. Arkivert fra originalen 3. januar 2017. Besøkt 3. januar 2017.
2. ↑  «Stempelpapir». *www.rafner.dk*. Besøkt 3. januar 2017.
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Canadas flagg Canada |
| Kjelkehockey |
| Paralympiske vinterleker |
| Sølv | 2018 Sør-Koreas flagg Pyeongchang | Kjelkehockey |
| Bronse | 2014 Russlands flagg Sotsji | Kjelkehockey |
| VM i kjelkehockey |
| Gull | 2017 Sør-Koreas flagg Gangneung | Kjelkehockey |
| Sølv | 2015 USAs flagg Buffalo | Kjelkehockey |
| Gull | 2013 Sør-Koreas flagg Goyang | Kjelkehockey |

**Steve Arsenault** (født 6. september 1988 i Hamilton) er en canadisk kjelkehockeyspiller. Han har to paralympiske medaljer i kjelkehockey for Canada, og tre VM-medaljer.

Bakgrunn
--------

Arsenaults funksjonshemming skyldes avaskulær nekrose i lårbenshodet, dette er dødt benvev som skyldes manglende blodtilførsel. Han hadde en vokseperiode da han var ti år gammel, som svekket lårbeinet og bekkenet, og et kirurgisk inngrep forårsaket komplikasjoner som gjorde lårbeinet deformert og svekket.

Han begynte med kjelkehockey i 2004, og debuterte på det canadiske landslaget i 2005. Han tok pause fra kjelkehockey fra 2007 til 2010, etter at hans mor døde og hans far mistet den ene foten i en arbeidsulykke.

Idrettskarriere
---------------

Han spilte på Canadas lag som kom på andreplass i Japan Para Ice Sledge Hockey Championship 2011. Samme år cant Canada World Sledge Hockey Challenge 2011, som ble arrangert i London. Canada fikk sølv i World Sledge Hockey Challenge 2012. 

VM i kjelkehockey 2013 ble arrangert i Goyang i Sør-Korea, og Canada vant mesterskapet etter seier 1-0 over USA i finalen. Canada vant World Sledge Hockey Challenge 2013, og fikk bronse i kjelkehockey under Paralympiske vinterleker 2014. 

I 2015 fikk Canada bronse i World Sledge Hockey Challenge, og de fikk sølv i VM i kjelkehockey 2015, der USA vant finalen med 3-0. De vant Turin Para Ice Hockey International Tournament 2015, og fikk sølv i begge World Sledge Hockey Challenge-turneringene i 2016. Canada kom på andreplass i Stillehavsmesterskapet i kjelkehockey (IPC Pan-Pacific Championship) i 2016, etter tap 1-4 mot USA i finalen.

I VM i kjelkehockey 2017 vant Canada mesterskapet, etter at de slo USA 4-1 i finalen. I World Sledge Hockey Challenge 2017 kom Canada på andreplass, og de vant Turin Para Ice Hockey International Tournament 2017. 

I 2018 representerte han Canada under Paralympiske vinterleker 2018 i Pyeongchang. Canada tapte der finalen 1-2 mot USA.

Referanser
----------

1. ↑  Canadian Paralympic Comittee - *Steve Arsenault*, besøkt 29. mars 2018.
2. ↑  Stony Plain Reporter - *Arsenault skates back onto Team Canada* Arkivert 30. mars 2018 hos Wayback Machine. besøkt 29. mars 2018.
3. ↑  Team USA Hockey - *2016 IPC Pan-Pacific Championship*, besøkt 30. mars 2018.

Eksterne lenker
---------------

* Biografi hos IPC
* Profil hos Hockey Canada
* Profil hos Canadas paralympiske komité
* Profil hos Pyeongchang 2018 Arkivert 30. mars 2018 hos Wayback Machine. (PL 2018)
* Profil hos Sochi2014.com Arkivert 30. mars 2018 hos Wayback Machine. (PL 2014)
* Presentasjon ved paralympiske vinterleker 2014

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
***Havråtunet*** er en norsk dokumentarfilm fra 1952 regissert av Sigurd Agnell. Den ble produsert av Statens filmsentral

Øvrige medarbeidere (utvalg)
----------------------------

Kommentarene ble lest av Hartvig Kiran: Robert Kloster er kreditert for faglig ledelse av filmprosjektet, sammen med Brita Gjerdåker. Lokal medarbeider var Johannes Marselius Revheim.

Innhold
-------

Filmen skildrer arbeidslivet i Havrå i Haus kommune, der driftsmåter og arbeidsmetoder praktisk talt ikke hadde forandret seg de siste århundrene.

Andre filmer basert på samme råfilmmateriale
--------------------------------------------

### Langfilm fra 1950

*Havråtunet* er en forkortet versjon av *Havretunet*, som ble produsert i 1950 i en versjon på 130 minutter. Den lange originalversjonen har aldri blitt vist offentlig på kino. 

### Publikumsversjon fra 1956

Senere ble filmen klippet ned til en «publikumsversjon» på 65 minutter under tittelen *Havråtunet*, som ble sensurert i 1956.

Kilder
------

* Det norske filminstitutt: *Filmen i Norge : norske kinofilmer gjennom 100 år* Oslo 1995, ISBN 8241701950, s. 207
Denne artikkelen **trenger flere lenker til andre artikler**. Du kan bidra ved å legge til relevante lenker. *(2020-12)*

**Evald Fjærgård** (født 10. februar 1970) er en norsk forfatter, låtskriver og musiker. Han er fra Løten, men er bosatt i Oslo.

Biografi
--------

Evald Fjærgård vokste opp i utkanten av Brenneriroa i Løten. I 1987 fikk han tilbud om å bli med i et gammaldansorkester som blant annet tok seg til landsfinalen i Ungdommens Kulturmønstring det samme året. I 1994 startet han bandet Englefjes sammen med Jørn William Kolberg. Det debuterte med singelen «Et sekund» i 2003.

I 2017 begynte Evald Fjærgård på debutalbumet *Stor,* som utkom i 2018. Det er en hyllest til barndommen på Slettmoen Øst. Oppfølgeren *Engler* ble utgitt i 2020.

I 2022 fikk Evald Fjærgård Løten Kommunes kulturpris for sine sanger om Løten og for sitt engasjement for lokal musikk.

I 2022 debuterte Evald Fjærgård som forfatter med biografien *Riktige venner – min historie om Håkon Banken* om artisten Håkon Banken. I 2023 ga han ut en inspirasjonsbok om loppemarkeder.

Evald Fjærgård bor på Grünerløkka i Oslo med kone og tre barn.

Utgivelser
----------

### Bok

* *Riktige venner – min historie om Håkon Banken (2022)*
* *Loppeboka* (2023)

### Plateutgivelser som soloartist

* *Stor* (2018)
* *Engler* (2020)

### Med Englefjes

Album
* *Blå* (2005)
* *Tre grønne menn* (2009)
* *Ronnie* (2012)

EP-er
* «Elsker du meg?» (2003)
* «Ingen vet sannheten vol. I» (2015)
* «Ingen vet sannheten vol. II» (2015)
* «Ingen vet sannheten vol. III» (2015)

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* *Artikkelen har ingen egenskaper for musikkdatabaser i Wikidata*
Flaggkart over Stor-Nederland, inkludert Nederland og Flandern.
**Stor-Nederland** (nederlandsk: *Groot-Nederland* eller *Grootneerlandisme*) er et politisk ønske fra enkelte innbyggere i Nederland og Flandern om en samling av disse områda under en stat.

Ideologien baserer seg på at nederlenderne, flamlendingene og de nederlandsk talende belgierne, har felles historie, kultur og språk. Argumentene som har vært brukt for en slik samling er at det vil føre til en mektigere politisk og økonomisk blokk, og at en ettspråklig stat vil være mer effektiv og mindre byråkratisk. En unionen med Flandern har derimot ikke vært en politisk sak i Nederland.

Referanser
----------

1. ↑  "Dutch Would Reunify with Belgium's Flanders." Arkivert 5. juli 2008 hos Wayback Machine. *Angus Reid Global Monitor*. 25. august 2007. vitja 10. januar 2008.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Greater Netherlands – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Whole-Netherlands (in politics) – Government and Politics Research

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet. Helt uten kilder. *(10. okt. 2015)*
Gammel pakke Gitanes
**Gitanes** («sigøynerkvinner») er et fransk sigarettmerke. Det er for tiden[*når?*] eid av Altadis, og var før det eid av SEITA. Det ble opprinnelig rullet av mørk eller *brun* tobakk, i motsetning til *blondes*. I samsvar med navnet viser pakkene en silhuett av en spansk sigøynerkvinne som spiller tamburin. Pakkene har alltid vært i fargene svart, blå og hvit.

Merket selges i dag både som den nyere «Gitanes Blondes» og som den klassiske «Gitanes Brunes».

Produksjonen i Frankrike er nylig innstilt, med kun en fabrikk i drift i Nederland. Dette skyldes hovedsakelig økningen av tobakksavgifter i Frankrike, som har presset opp prisen på franske sigaretter til samme nivå som de produsert i USA, noe som har ført til at de mere aggressivt promoterte merkene som Marlboro nå har overtatt storparten av markedet.
**Helleristningene på Leiknes** er et av Norges største og mest spektakulære veideristningsfelt fra eldre steinalder. Feltet ligger på et svaberg et par kilometer sør for Korsnes i Tysfjord kommune, Nordland, på vestsiden og helt i munningen av Tysfjorden. Berget har fra gammelt av vært kalt *Dyreberget*, så ristningene må ha vært kjent lokalt i lange tider. Feltet ble imidlertid oppdaget av arkeologer først i 1915. Det ble første gang beskrevet inngående av Gutorm Gjessing i 1932. Feltet er skiltet av Nordland fylkeskommune.

Hovedfeltet dekker nesten 500 m², Det inneholder 33 mer eller mindre fullstendige dyrefigurer, alle framstilt som konturtegning og ganske naturtro, slik at det stort sett er meget enkelt å artsbestemme dem. De fem dyreartene er svane, elg, rein, bjørn og spekkhogger. Den største figuren er spekkhoggeren som er hele 7,6 meter lang. Men den kanskje mest kjente figuren er av to svaner som er tegnet sammen.

Normalt er helleristninger hugget i bergflaten, men Leiknesfeltet tilhører en gruppe veideristninger som er slipt inn i berget. Man antar at dette er et alderdommelig trekk, og at dette kanskje er noen av de aller eldste ristningene, kanskje så gamle som 9000 år før nåtid. 

Hamarøys kommunevåpen har motiv av to svaner og inspirert av helleristningene på Leiknes

Referanser
----------

1. ↑  *Helleristningsfund i Tysfjord. Interessante og vakre helleristninger*. Norge; Troms; Tromsø: Tromsø Stiftstidende. 8. november 1915.

Litteratur
----------

* Gutorm Gjessing: Arktiske helleristninger i Nord-Norge. *Instituttet for Sammenlignende Kulturhistorie Serie B Skrifter XXI*, Oslo 1932.

Eksterne lenker
---------------

* Leiknes 1: (no) «Helleristningene på Leiknes». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
* Leiknes 2: (no) «Helleristningene på Leiknes». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
**Cirkus Agora** er et norsk omreisende sirkus som ble etablert i 1989 av direktør Jan-Ketil Smørdal, som da var 25 år gammel. Agora ble slått konkurs i november 2008. De startet opp igjen i mars 2009 og turnerte en periode under sjangeren nysirkus, uten dyr i manesjen.

I 2012 oppstod Cirkus Agora i lite format som show på scenen ved fornøyelsesparken Tusenfryd.

I 2017 startet Cirkus Agora turne på vestlandet. og senere reiste de Norge rundt. I 2018 og 2019 turnerte de Norge rundt, fra Lindesnes i sør til Nordkapp i Nord.

Cirkus Agora måtte grunnet Covid-19 avlyse sessongen 2020. Agoras cirkusdirektør underholdt derfor eldre som bodde på sykehjem i Bergensområdet.

Historie
--------

Agoras første sirkusforestilling var i Hamar, den 14. april 1989.

Referanser
----------

1. ↑  Agora opp av sagmuggen, Bergens Tidende, 14. februar, 2009
2. ↑  tusenfryd.no:  *TusenFryd lanserer fire attraksjoner i en - Sirkus til folket* Arkivert 11. mai 2012 hos Wayback Machine. hentet 8. oktober 2012
3. ↑  Wuttudal, Anna (20. mars 2017). «Cirkus Agora rullar igjen». *fjordabladet.no*. Besøkt 20. mars 2017.
**Cato Magnar Grønnern** (født 1968) er en norsk tidligere fotballspiller.

Grønnern startet karrieren hos Drøbak-Frogn, hvor hans far var fotballformann. Da han i 1989 flyttet til Bergen for å studere ved Norges Handelshøyskole, kjøpte Brann ham for 40 000 kroner foran 1990-sesongen. Hos Brann fikk han med seg 5 kamper i Eliteserien i 1990-sesongen. Fordi han synes det for hardt å kombinere skolegang med toppfotball, valgte han rundt påsketider i 1991 å legge opp som fotballspiller for å vie tiden sin til studiene. Da han var ferdig med studiene i 1993 snøret han igjen på seg fotballskoene, for å spille for Ås i 5. divisjon. Deretter spilte han sesongene 1994 og 1995 for Drøbak-Frogn.

Hans lillebror, Henning Grønnern, spilte også for Drøbak-Frogn og har spilt en rekke U-landskamper for Norge.

Referanser
----------

1. ↑   transfermarkt.com, oppført som Cato Grönnern, Transfermarkt spiller-ID 418569, besøkt 13. april 2024[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Terje Anthonsen (14. februar 1990). «Til Brann for 40.000». *Akerhus Amtstidende*. s. 10.
3. ↑  Lars Richard Bache (3. april 1991). «Cato har sluttet i Brann». *Akerhus Amtstidende*. s. 9.
4. ↑  Torgeir Snilsberg (1. april 1993). «Cato Grønnern til Ås». *Akerhus Amtstidende*. s. 14.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Cato Grønnern – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (no) Cato Grønnern – Norges Fotballforbund Rediger på Wikidata
* Profil hos historie.brann.no
**Viggo Egil Valle** (født 1954) er en norsk journalist og medieprofil i NRK. Han er kjent som programleder for radioprogrammet *Påskelabyrinten* som går hver påske på NRK P1 og som han har ledet siden oppstarten i 1987. Han er fetter til politikeren Ågot Valle.

Han har tidligere vært programleder for TV-programmene *Billetten* og *OL-quiz* og han har jobbet som webredaktør for blant annet *Newton* og *Schrödingers katt*. Valle jobber i NRK Radio, der han blant annet har vært programleder for *Stjerneklart* i NRK P1. Høsten 2013 var han programvert for *Frokostradioen* på den digitale radiokanalen NRK P1+.

Valle startet utdanningen på elektrolinja på NTH i 1974, men sluttet og gikk over til programingeniør-utdanningen i NRK i 1977. Etter at han fullførte utdanningen i 1979, har han jobbet i NRK. Valle driver enkeltpersonforetaket Valle Media. 

Høsten 2008 ga han ut boken *Der ingen skulle tro at noen kunne bo* og våren 2016 kom boka *Påskelabyrinten*, begge utgitt på Kagge Forlag. Han skrev diktet «Himmelmerket» som et frieri til samboeren, et dikt niesen Marthe Valle har tonesatt og gitt ut på albumet *Fant fram* fra 2014.

Etter 23 år i Hommelvik, har han siden høsten 2007 vært bosatt i Stjørdal.

Referanser
----------

1. ↑  Solheim, Helene (9. april 2017). ««Påskelabyrinten» er 30 år». *NRK* **(norsk nynorsk)**. Besøkt 15. mars 2021.
2. ↑  Stjerneklart i NRK P1 Arkivert 23. desember 2008 hos Wayback Machine.
3. ↑  Berg, Kristin Ma (24. mars 2024). «Viggo Valle slutter i NRK: – Jeg har ingen arvtager». *Nettavisen*. Besøkt 25. mars 2024.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
***Psychopathia sexualis*** av Richard von Krafft-Ebing utkom første gang i 1886 og er hans mest kjente verk.

Krafft-Ebing var psykiater og rettsmedisiner. I sitt verk beskriver han seksuelle avvik og perversjoner ved hjelp av eksempeltilfeller og kategoriserer dem under nye begrep som masochisme og sadisme. Av forsiktighetshensyn skrev han de delene av teksten som kunne bli oppfattet som spesielt støtende på latin.

Etter flere gangers revidering, og med innarbeidelse av flere studier av tilfeller, kom verket ut i sin 12. utgave ett år etter forfatterens død i 1903. Det ble oversatt til sju språk. Etter flere revisjoner kom verket i sin 17. tyske utgave i 1924.

Krafft-Ebing skriver i sitt forord til 12. utgave *«Den store suksessen hos bokhandlerne er vel det beste beviset på at det også finnes talløse ulykkelige som søker og finner trøst for skremmende åpenbaringer av sitt eget seksualliv i bøker som ellers bare er viet vitenskapens menn.»*

Litteratur
----------

* Richard von Krafft-Ebing: *Psychopathia sexualis.* Nytt opplag 1997, Matthes & Seitz Berlin, ISBN 3-88221-351-5.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Krafft-Ebing Psychopathia Sexualis – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Krafft-Ebing Psychopathia Sexualis – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** GND **·** BNE
 |
**Jan Vos** (født 17. april 1888 i Utrecht, død 25. august 1939 i Dordrecht) var en nederlandsk fotballspiller som deltok i de olympiske lekene i 1912 i Stockholm.

Vos vant en olympisk bronsemedalje i fotball under OL 1912 i Stockholm. Han var med på det nederlandske fotball-landslaget som kom på tredjeplass i OL-turneringen bak Storbritannia og Danmark. Nederland spilte fire kamper i turneringen, i første runden vant de over Sverige med 4-3 og i kvartfinalen beseiret de Østerrike med 3-1. De tapte semifinalen mot Danmark med 1-4. I bronsefinalen som ble spilt den 4. juni møtte de Finland som de vant over med 9-0. Vos scoret åtte mål i turneringen hvorav fem i bronsefinalen.

OL-medaljer
-----------

* 1912 Sveriges flagg Stockholm - Bronse Bronse i fotball (Nederland)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Jan Vos – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Jan Vos – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Jan Vos – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Jan Vos – national-football-teams.com Rediger på Wikidata

* (en) Jan Vos – FootballDatabase.eu Rediger på Wikidata

* (en) Jan Vos – EU-Football.info Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni
 |
**Jan Eivind Brudvik** (født 1970) er en norsk tidligere fotballspiller som spilte for Brann.

Brudvik ankom Brann som attenåring foran 1988-sesongen fra spill i 4. divisjon for Tertnes, og spilte seg rett inn i seniorstallen. I 1989 var han del av Branns juniorlag som vant junior-NM. Brudvik spilte 12 seriekamper for Brann fordelt over fire sesonger uten å oppleve et definitivt gjennombrudd. Etter 1991-sesongen ble han vraket fra seniorstallen. Han valgte i 1992-sesongen å gå på utlån til Fana, hvor han var en sentral spiller til han forlot klubben til fordel for Åsane i 1999. Han var en viktig spiller gjennom en rekke sesonger også for Åsane, hvor han ga seg etter 2006-sesongen for å bli trener for Tertnes.

Karriereoversikt
----------------

| Sesong | Klubb | Land | Nivå | Liga | Kamper | Mål
  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1988 | Brann | Norges flagg | 1
  | 1. divisjon | 3
  | 0
  |
| 1989 | Brann
  | Norges flagg | 1
  | 1. divisjon | 5
  | 0
  |
| 1990 | Brann
  | Norges flagg | 1
  | Eliteserien | 0
  | 0
  |
| 1991 | Brann
  | Norges flagg | 1
  | Eliteserien | 4
  | 0 |

Referanser
----------

1. ↑   transfermarkt.com, Transfermarkt spiller-ID 416973, besøkt 13. april 2024[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Jan Eivind Brudvik – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (no) Jan Eivind Brudvik – Norges Fotballforbund Rediger på Wikidata
* Profil hos historie.brann.no
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet.

**Geir Åstorp (Reehorst)** (født 1954) - President i Norges judoforbund, NJF, i perioden 30.april 2016-2018

Aktiv / trener i Kataskolen i Nadderudhallen fra 2012. Initiativtaker og leder av NJF historikkprosjekt, startet i 2012. Redaktør av judoinfo.no sidene fra starten i 2014.

Innehar 5.dan i judo

Klubber
-------

* **Ippon Judoklubb, 2009-**
* Marienlyst Judo Club, 1979-1986
* Fredrikstad Judoklubb, 1972-1979

Meritter som utøver
-------------------

Aktiv judoutøver i perioden 1972-1986. Deltatt på senior landslag, NM-gull for lag (MJC), NM-gull for lag med Ippon JK, 2018. Sølv og Bronse for lag med MJC i Kieler Woche 1979 og 1982. Sølv og bronse NM individuelt. Deltatt i Nordisk, bronse, og EM. Aktiv veteranutøver fra 2012, bronse nordisk 2012.

Referanser
----------

1. ↑   Proff, oppført som Geir Ola Åstorp / Mann, født 1954, besøkt 13. april 2024[Hentet fra Wikidata]
**Peter Wilhelm Kreydahl Bøckman** (1927–2006) var professor i religionsvitenskap ved Universitetet i Trondheim og forfatter av flere bøker om teologiske emner.

Biografi
--------

Han tok examen artium i Tromsø i 1944 og ble cand.theol. fra Universitetet i Oslo i 1953. praktikum tok han ved Union Theological Seminary, New York i 1956, og samme sted tok han Master of Theology i 1961 på en avhandling om Walter Rauschenbuschs betydning for politisk etikk. 

Fra 1959 var Peter Wilhelm Bøckman vikarprest i Oslo bispedømme, men i 1962 fikk han et forskningsstipend hos NAVF og deretter ble han universitetsstipendiat i teologi ved Universitetet i Oslo. I 1967 ble han universitetslektor i kristendomskunnskap der. Fra 1975 til han ble pensjonist i 1997 var han professor i religionsvitenskap ved Universitetet i Trondheim. Gjennom årene hadde han en rekke studieopphold i Sverige, USA og Tyskland.

Verv
----

Peter Wilhelm Bøckman deltok aktivt i økumenisk arbeide og var styremedlem i Nordiska Ekumeniska Institutet fra 1976 til 1983 og formann 1982-83, rådsmedlem i Conference of European Churches fra 1979 til 1986 og medlem av Mellomkirkelig Råd for Den norske kirke fra 1974 til 1983. Han var formann i Norske Kirkeakademikers Kontaktråd/Fellesråd fra 1978 til 1983 og 1985-86.

Han var formann i Nordiske kristne buddhistmisjon 1992-96 og formann i Vår Frues menighetsråd 1990-91. Han var representant for Høyre i Trondheim bystyre fra 1980 til 87 og medlem av Videnskabernes Selskab i Throndhjem siden 1977.

Bibliografi
-----------

I tillegg til å skrive bøker, skrev han en lang rekke artikler. Han var Morgenbladets faste spaltist om teologi i en årrekke. 

* (no) Publikasjoner av Peter Wilhelm Bøckman i BIBSYS
* *Gud og menneske : en kristen troslære* 2004 ISBN 82-91925-10-0
* *Kristen tro og etisk handling : dogmatikk og etikk* 1992
* *Mørket før daggry : studiehefte til* Det skjulte nærvær *av Svein Ellingsen ISBN 82-03-12384-8*
* *Den norske kirke : historisk og aktuelt* 1989 ISBN 82-519-0984-8
* *Liv, fellesskap, tjeneste. En kristen etikk* 1970, kom i fire opplag, ISBN 82-00-01159-3
* *«Teologi på tidens torg»* festskrift utgitt til ham i forbindelse med hans 60-årsdag i 1987.

Referanser
----------

1. 1 2   www.strindahistorielag.no[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* Hvem Hva Hvor 1978 side 92
* Hans Rognstad: *Peter Wilhelm Kreydahl Bøckman* Minneord i Aftenposten Kultur 27. desember 2006 side 15.
* *Peter Wilhelm Bøckman 70 år* Omtale i Nordlys 14. mai 1997 side 22.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Wikistrinda **·** Prabook **·** Historisk befolkningsregister **·** BIBSYS **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |
***Men in the Raw*** er en amerikansk stumfilm fra 1923 regissert av George Marshall.

Handling
--------

Windy Watkins forteller ofte de andre kundene ved Bar Nothing Ranch en rekke spennende eventyr, og en fremmed blir snart interessert i henne. Så Windy fortsetter å fortelle ham en historie om hvordan Phil Hollis ble myrdet, og Windy ble anklaget for å stå bak dette dødsfallet.

Windy fullfører hele historien, men så overrasker den fremmede dem ved å si at Windy fortalte sannheten og at han var en føderal marskalk som kom til området for å arrestere Wendy. Hun blir derfor nødt til å stikke av, og avsløre den virkelige gjerningspersonen hvis hun skal unngå å havne i fengsel.

Skuespillere
------------

* Jack Hoxie som Windy Watkins
* Marguerite Clayton som Eunice Hollis
* Sid Jordan som Bill Spray
* J. Morris Foster som Phil Hollis
* Tom Kerrick som Les Elder
* William Lowery som Marshal Flynn

Referanser
----------

1. ↑  «AFI|Catalog». *catalog.afi.com*. Besøkt 11. april 2024.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Men in the Raw* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Men in the Raw* på AllMovie Rediger på Wikidata
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet. Helt uten kilder. *(10. okt. 2015)*

**Marit Johanne Selbæk** (født 25. mai 1966) er en norsk vokalist fra Lensvik i Sør-Trøndelag.

Marit Selbæk er bachelor med hovedvekt på musikkfag fra Augustana College i Sør-Dakota hvor hun studerte i perioden 1991–1993. Før dette studerte hun ved Universitetet i Trondheim og Trondheim Lærerhøgskole.

Allerede fra 1986 turnerte hun med delvis eget materiale og holdt en lang rekke kirkekonserter. Fra 1993 til 2015 bosatt i Mosjøen, hvor hun har medvirket i utallige konserter og fremføringer på Helgeland, blant annet sammen med Sigrid Brennhaug, Stein Ivar Mortensen, Hans Petter Kaggerud, Kenneth Søttar, Marit Thrana, Mosjøen Hormusikk, Granmoen Storband, Helgeland Gitarunion m.fl. Hun har vært sentral i *Tenne på musikk*-showene som ble laget i perioden 2003–2011, samt forestillinger som f.eks. «Edle dråper», «Med James Bond i sikte», «Ladies Night» og «Sound of Silence».

Hun har arbeidet som sangpedagog ved Mosjøen videregående skole, musikklinja. Fra 2002 tll 2010 arbeidet hun også deltid for Frelsesarmeen med musikkaktiviteter for barn og unge.

Selbæk flyttet i 2015 tilbake til Trøndelag og er nå bosatt i Lensvik. I tillegg til sangoppdrag har hun nå en deltidsstilling i kommunal kulturskole.

Selbæk har medvirket i en rekke CD-innspillinger, både med eget materiale og sammen med andre artister. Hun har også her hatt oppdrag for Frelsesarmeen, bl.a på CD-en *Lengsel* fra 2009.

Har også gitt ut en del egne singelinnspillinger de siste årene, bl.a. "Til trøst", "I mårra" og "Hvis du går".

Hun brukes i tillegg ofte til konferansieroppdrag, hvor hun kombinerer artistrollen med å lede større arrangementer.
**Hemmelig Sekt** er en norsk grime-gruppe fra Kristiansand og Mandal. Tor Even Børufsen og Petter Langfeldt fra Vågsbygd Handy utgjøre sammen med André Hadland fra Son of Light gruppen.

Hemmelig Sekt musikk messing ligger klart nærme Grime "Grime opplever en STERK andrebølge nå om dagen, så kanskje tiden er inne for den mørke, hektiske og kryptiske sounden på albumet «Skyggen av Skyggen»" nevner *Martin* Bjørnersen 

Men historien om hvordan Hemmelig Sekt ble til, er et ganske tilfeldig resultat av at de to medlemmene i Vågsbygd Handy, Peter Langfeldt og Tor Even Børufsen, skulle samarbeide om oppfølgeralbumet til debuten «Undervansmusikk» fra 2015*.*

Debutalbumet *Skyggen Av Skyggen* ble lansert i 2016 og ble produsert av Morten Martens. Runar Gudnason i *Dagbladet* kalte den en «instant classic» i norsk hiphop.

Albumer
-------

* *Skyggen Av Skyggen (2016)*

Referanser
----------

1. ↑  Myklebust, Eva (7. mai 2018). «Dette er Hemmelig sekt». *Fedrelandsvennen*. Besøkt 28. mars 2024.
2. ↑  Bjørnersen, Martin (23. april 2018). «På vei opp». *Klassekampen*. Besøkt 28. mars 2024.
3. 1 2  Hestman, Ida Madsen (16. februar 2019). «Musikktips fredag 27. april». *Subjekt*. Besøkt 28. mars 2024.
4. ↑  Gudnason, Runar (29. april 2018). «Ein ny instant classic i den norske hip-hopkanonen». *Dagbladet*. Besøkt 28. mars 2024.
5. ↑  Asp, Marius (27. april 2018). «Musikktips fredag 27. april». *VG Nett*. Besøkt 28. mars 2024.

Eksterne lenker
---------------

* SoundCloud
**«Tikenli yol»** (oversatt til norsk: *Tornefull sti*) 
er en poplåt skrevet og fremført av den ukrainske sangeren og låtskriveren Natalia Papazoglu. 
Sangen var Ukrainas bidrag til Tyrkvisjonens sangkonkurranse i Istanbul i 2020. Bidraget ble tildelt høyest samlede poengsum og ble dermed erklært som konkurransens vinnermelodi. Sangen ble fremført på gagausisk.

Natalia Papazoglu skrev «Tikenli yol» i 2016 med det formål å presentere den som Ukrainas bidrag til Tyrkvisjonens sangkonkurranse senere samme år. 
Som følge av at konkurransen dette - og de tre påfølgende årene - ble avlyst, ble Papazoglus deltakelse utsatt til 2020. «Tikenli yol» er en rask og moderne popmelodi med innslag av tradisjonelle instrumenter fra to kulturer. 
Teksten, som er oversatt til gagausisk ved hjelp av Ljudmila Bazadzji, handler ifølge Papazoglu om den tornefulle stien hun selv må gå. Med sangen ønsker Papazoglu å gi alle den styrken hun selv har inni seg til å gå videre og til å trosse frykten.

Som en følge av covid-19-pandemien og ble ingen av melodiene som deltok i Tyrkvisjonens sangkonkurranse i 2020 fremført direkte på scenen. I likhet med andre bidrag, ble en videoinnspilling av Papazoglus fremføring av «Tikenli yol» produsert på forhånd og vist under konkurransen. Papazoglu fremførte «Tikenli yol» kledd som en fattig kriger som går barføtt langs den tornefulle stien.

Med en samlet offisiell poengsum på 226, ble «Tikenli yol» erklært som sangkonkurransens vinnermelodi.

Referanser
----------

1. 1 2  Eurovoix-World 8. desember 2016.Natalie Papazoglu to sing… (arkivert side). Besøkt 23. mai 2021. (en)
2. ↑  Eurovoix World 8. desember 2020. Intervju med Natalia Papazoglu. Besøkt 23. mai 2021. (en)
3. ↑  Eurovoix-World 8. desember 2020. …a Sneak Peak Behind her Performance. Besøkt 24. mai 2021. (en)
4. ↑  Haberler 20. desember 2020 på turkvizyon.tv, 2020 Türkvizyon Şarkı Yarışması Kazananı Ukrayna’dan Natalya Papazoğlu! Arkivert 21. desember 2020 hos Wayback Machine.. Besøkt 24. mai 2021.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forrige vinner:**«Kim bilet»med Jiydeş İdirisova** | **Vinnermelodi iTyrkvisjonens sangkonkurranse**(2020) | Neste vinner:**Ikke kåret** |
***The Midnight Alarm*** er en amerikansk stumfilm fra 1923 regissert av David Smith.

Handling
--------

Kort tid etter å ha blitt gjort til eksekutor for en velstående manns eiendom, myrder en mann sin velgjører. Deretter forsøker han å kurtisere enken etter den avdøde mannen, men mannen avviser ham. For å unnslippe ham tar kvinnen med seg sin lille datter på tur, men dør i en bil-ulykke. Datteren hennes blir reddet, men forsvinner etter ulykken. Besteforeldrene hennes bruker deretter flere år på å lete etter det lille barnet, det samme gjør bobestyreren som drepte faren hennes.

For hvis den lille jenta blir funnet igjen, kommer hun til å arve eiendommen - og eksekutoren kommer ikke til å få en eneste krone. Eksekutoren har til hensikt å se at jenta aldri kommer til å bli funnet igjen, og hvis hun dukker opp planlegger han å se til at hun ikke kommer til å leve lenge nok til å kunne gjøre krav på boet.

Skuespillere
------------

* Alice Calhoun som Sparkle / Mrs. Thornton
* Percy Marmont som Harry Westmore
* Cullen Landis som Chaser
* Joseph Kilgour som Silas Carrington
* Maxine Elliott Hicks som Aggie
* George C. Pearce som Mr. Tilwell

Referanser
----------

1. ↑  «AFI|Catalog». *catalog.afi.com*. Besøkt 12. april 2024.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Midnight Alarm* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
**Henry Gorud** (1908–1990) var en norsk bonde fra Hokksund og oppnevnt NS-ordfører i Øvre Eiker fra 1942 til 1945.

Han ble i 1931 forlovet med Hilda Nordengen fra Modum.

Gorud var i 1936 med på å stifte Hokksund bondeungdomslag, og ble lagets første formann. Han var utover i 1930-åra engasjert i kurs- og foredragsvirksomhet i bondeungdomsbevegelsen.

Det er usikkert når han meldte seg inn i NS. Han ble oppnevnt som varaordfører i Øvre Eiker i desember 1941. I april 1942 rykket han opp til ordførervervet, etter at Ole Krekling trakk seg fra vervet. I 1944 var han tett på å bli likvidert. I forbindelse med en tysk razzia ved Hoensvannet møtte han 31. oktober 1944 tilfeldig på Milorgjegeren Alfinn Engebretsen i skogen. Gorud var på vei til hytta si ved Hoensvannet. Ettersom Gorud var kjent som nazist og angiver måtte Engebretsen ta ham i forvaring. Han ble holdt igjen i noen timer, og det pågikk hektiske diskusjoner om hvorvidt han skulle likvideres. Til slutt kom man til at det var bedre å slippe ham fri. Den tyske aktiviteten i området betydde uansett at man måtte finne nye skjulesteder, og at Engebretsen og andre måtte komme seg unna.

I 1947 begynte saken mot Gorud under rettsoppgjøret. Det kommer fram at han var medlem av Nasjonal Samling, NS Kamporganisasjon (KO) og Rikshirden. Ut over medlemskap i disse organisasjonene omfatta tiltalen propagande-foredrag for NS, vervene som lagfører i Øvre Eiker lag av NS og kretsfører i Eiker, flere angiverier, frivillig deltakelse i Den norske legion og Germanske SS Norge. Som ordfører bevilget han 18 700 kroner til legionen og Frontkjemperkontoret, 8000 kroner til Nasjonal Samlings Ungdomsfylking og 300 kroner til Buskerud faglige samorganisasjon. Han ble også tiltalt for politiske avskjedigelser.

Dommen mot ham falt den 25. mars 1947 og lød på seks års tvangsarbeid, 3 000 kroner i inndragning og 5 000 kroner i erstatning.

Referanser
----------

1. 1 2   Historisk befolkningsregister, Historisk befolkningsregister ID pc00000003447107, besøkt 13. april 2024[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «NS Årbok» (PDF).
3. ↑  «Forlovelse».
4. ↑  «Formann i bondeungdomslaget».
5. ↑  «Ole Krekling trakk seg».

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Ole Krekling** | **Øvre Eikers ordfører**(1942–1945) | Etterfølger:**Fridjof Ristvedt** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Lokalhistoriewiki **·** Historisk befolkningsregister
 |
**Erik Gustaf Smaaland** (født 1986) er en norsk musikkprodusent og låtskriver. Han er signert på Warner/Chappell Scandinavia og startet i 2014 musikkproduksjonsselskapet GoToGuy sammen med Kristoffer Tømmerbakke. Per 2020 driver han produksjonsselskapene Head Candy AS og Smaaland Music. Han var tidligere frontfigur i pop-bandet Lucky Stroke, og har vært bandleder i Erik og Kriss.

Smaaland har gitt ut låter med artister som Ava Max, Alan Walker, Robin Schulz, Sonny Alven, Moti, Lvanscape, Kajander, Loke, A1, Mohombi, Alexandra Joner, Erik og Kriss, Gabrielle, Gaute Ormåsen, Matilda, Adelén, Benji & Fede, Rein Alexander, Staysman, Alexander Rybak, Atle Pettersen, Tone Damli, Vinni, DJ Smaaland, Cir.Cuz, Katastrofe, Marcus & Martinus, Håndballandslaget, Morgan Sulele, Sandra Lyng, Suite 16, V6, KissMyFt2.

Smaaland ble i 2017 nominert til Musikkforleggerprisen i klassen årets gjennombrudd innen populærmusikk av foreningen Musikkforleggerne. Han står også bak låten «Fy faen» med HKeem og Temur som toppet VG-lista i 2017. Låten ble samme år strømmet over 30 millioner ganger og var den femte mest spilte låten i Norge i 2017.

I 2020 fikk han sitt internasjonale gjennombrudd som produsent og låtskriver for låtene «Alone, Pt. II» med Alan Walker og Ava Max og «In Your Eyes» med Robin Schulz. Han fikk Spellemannprisen 2023 i klassen årets internasjonale suksess. Sammen med medkomponistene ble han nominert til Musikkforleggerprisen 2024 i klassen årets verk innen populærmusikk for låten «Lay Low» utgitt av Tiësto.

Referanser
----------

1. ↑  «Erik Gustaf Smaaland – 3 roller i norsk næringsliv». *www.proff.no*. Besøkt 19. januar 2020.
2. ↑  «Musikkforleggerprisen 2017 | Musikkforleggerne». *www.musikkforleggerne.no*. Arkivert fra originalen 26. oktober 2020. Besøkt 19. januar 2020.
3. ↑  «Fy faen». *VG-lista 2020*. Besøkt 19. januar 2020.
4. ↑  Red, - (5. desember 2017). «Kygo mest strømmede norske artist i 2017». *ballade.no*. Besøkt 19. januar 2020.
5. ↑  «Årets Spellemann: Undergrunn». *nrk.no*. 4. april 2024. Besøkt 8. april 2024.
6. ↑  «Kristoffer Lo, Emma Steinbakken og Eivind Buene blant de nominerte til Musikkforleggerprisen 2024». *ballade.no*. 11. januar 2024. Besøkt 11. januar 2024.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Erik Smaaland på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Erik Smaaland på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Erik Smaaland på MusicBrainz Rediger på Wikidata
* Smaaland Music Arkivert 14. juni 2013 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** MusicBrainz **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Amarillosapote** eller **canistel** er frukten fra treet *Pouteria campechiana* i sapodillefamilien.

Det blir vanligvis ikke mer enn 8 m høyt, men på gunstige steder kan det bli 27–30 m høyt med en stammediameter på 1 m. Barken er brun og furete, og plantedelene inneholder mye lateks. De eviggrønne bladene sitter spredt, men de fleste sitter på enden av greinene. Bladene er avlange, 11–28 cm lange og 4–7,5 cm brede. Blomstene er hvite og dufter.

Frukten varierer mye i form og kan være kulerund med eller uten spiss, eggformet eller spoleformet. Lengden varierer mellom 7,5–12,5 cm og bredden mellom 5–7,5 cm. Det finnes også en buskaktig form, var. *palmeri*, med små, kulerunde frukter. Umoden frukt er grønn med hardt fruktkjøtt som inneholder lateks. Den modne frukten er skinnende gul med søtt, melent fruktkjøtt. Den inneholder 1–4 brune frø.

Arten er avhengig av tropisk eller subtropisk klima. Den vokser naturlig i Belize, El Salvador, Guatemala og sørlige Mexico. Artsepitetet *campechiana* viser til den meksikanske byen San Francisco de Campeche. Amarillosapote blir også dyrket blant annet på Bahamas og i Costa Rica, Sør-Florida og tropisk Asia.

Litteratur
----------

* «*Pouteria campechiana*». World Agroforestry Centre. Besøkt 8. mai 2020.
* *Navn på frukt, bær og nøtter*. Ås: Statens fagtjeneste for landbruket. 1993. s. 49. ISSN 0803-2173.

Eksterne lenker
---------------

Frukt og frø
* (en) *Amarillosapote* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Amarillosapote* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Amarillosapote* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Amarillosapote* hos The International Plant Names Index Rediger på Wikidata

* (en) *Amarillosapote* hos Tropicos Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Lucuma campechiana* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Pouteria campechiana* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Lucuma campechiana* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Stratonike** (gresk: Στρατoνικη; 200-tallet f.Kr.) var datter av Antiokos I Soter (281–261 f.Kr.), konge av Selevkideriket, og Stratonike av Syria.

Stratonike, oppkalt etter sin mor, ble gift med Demetrios II Aitolikos (278–229 f.Kr.), konge av Makedonia. Hun fødte ham en datter ved navn Apama en gang rundt 250 f.Kr. Perioden for deres ekteskap er ikke kjent, men det synes som om hun oppholdt seg i Makedonia fram til 239 f.Kr. Da forlot hun Demetrios II i avsky etter at han hadde tatt til seg en andre hustru, Fthia, datter av Olympias II av Epirus. Hun reiste da til Syria.

I Syria forsøkte hun forgjeves å få sin nevø Selevkos II Kallinikos (246–225 f.Kr.) til å hevne den fornærmelse hun var blitt utsatt for ved å erklære krig mot den makedonske kongen. I henhold til en annen redegjørelse håpet hun på å overtale Selevkos til gifte seg med henne, men monarken var helt og holdent opptatt av å gjenerobre Babylonia og de østlige provinsene av riket. Mens han var opptatt i øst, grep Stratonike, som en prinsesse av Selevkideriket, anledningen til å gjøre opprør mot ham i Antiokia, men da Selevkos kom vestover igjen ble hun forvist fra byen av dens borgere. Hun søkte da tilflukt østover i byen Seleukia ved bredden av Tigris. Selevkos fulgte etter, beleiret byen, tok henne til fange og fikk henne henrettet. Kanskje i år 235 f.Kr.

Referanser
----------

1. ↑  Eusebius av Cæsarea: *Chronicon* (Schoene red.), s. 249
2. ↑  «Apame III» Arkivert 3. mars 2016 hos Wayback Machine. *Livius.org*
3. ↑   Junianus Justinus: *Epitome of Pompeius Trogus*, xxliii. 1; Josefus: *Pros Apiona (Mot Apion)*, i. 22

Litteratur
----------

* «Stratonice (4)» Arkivert 24. januar 2015 hos Wayback Machine. i: Smith, William (red.) (1867): *Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology*, Boston
* Gabelko, O.L. & Kuzmin, Yu.N. (2008): «Matrimonial Policy of Demetrius II of Macedonia. New Solutions of Old Problems» i: *Vestnik drevnej istorii* 264, s. 141-164

Eksterne lenker
---------------

* «Stratonice II», *Livius.org*
* «Stratonice of Macedon» Arkivert 5. mars 2016 hos Wayback Machine. *Seleucid-genealogy.com*
Pikselkunst av en katt. Det er forstørret, men er opprinnelig tegnet opp på et lerret som er 64 piksler bredt og høyt. Nederst til venstre er det et overlagt detaljbildet av kattens høyre øye.
**Pikselkunst** (fra engelsk *pixel art*) er digital billedkunst bygget opp av tydelige piksler, som ofte assosieres med eldre datamaskiner, arkadespill og videospillkonsoller. I stedet for å ty til vanlige tegne- og maleteknikker, er det større fokus på å plassere hver enkelte piksel for å skape et bilde der pikslene ofte forblir tydelige i det ferdige verket.

I dataspill
-----------

Som stil er pikselkunst blitt sentral i mange dataspill og er spesielt vanlig innen uavhengige utgivelser. Formen er anvendt innen uavhengige spill på grunn av lav kostnad, nybegynnervennlighet og at det er lett å bygge videre på, ettersom disse spillene ofte er utviklet av små grupper eller enkeltstående utviklere som ikke har tilgang til store mengder midler. Pikselkunst er i noen tilfeller også sett på som nostalgiske, ettersom det kan minne om eldre videospill på blant annet 8-bit- eller 16-bit-konsoller.

Noen spill hvor pikselkunst er anvendt i grafikken er *Habbo* (2000), *Minecraft* (2011), *Terraria* (2011), *Shovel Knight* (2014), *Undertale* (2015), *Owlboy* (2016), *Stardew Valley* (2016) og *Celeste* (2018).

Referanser
----------

1. ↑  NRK (30. september 2003). «Skap kunst - prikk for prikk». *NRK*. Besøkt 29. mars 2024.
2. 1 2 3  Shinkle, Ky (5. juli 2021). «How Indie Games Are Expanding Beyond Pixel Art». *ScreenRant* **(engelsk)**. Besøkt 29. mars 2024.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Art at pixel scale – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
Denne artikkelen omhandler oppgåtte tråkk som kalles *sti*.  For øyeinfeksjonen som kalles *sti*, se Hordeolum.
Skogsti i Norge
Sti på høyfjellet
Sti i fjellterreng (Utah)
Sti i Argentina
En **sti** er et smalt oppgått tråkk i terrenget.

Enkelte stier er så gamle at de må antas å ha vært oldtidsveier.

Stien er ofte korteste og alltid letteste vei mellom to steder. Slyngene på stien er for å gi best mulig fotfeste og minst mulig gåing i vann og steinur. Noen steder er der ryddet for å gi plass og farbarhet for hest med kløv. Andre steder har en lagt inn stein til fotfeste. På noen stier kan bare folk og geiter ferdes (geitesti). I bekker ligger enten steiner til å stige på, eller så har man lagt en klopp av to-tre trestammer. Det kan også finnes bekkekryssinger med vad, der stien da er lagt slik at den passerer bekken på et grunt sted. Langs innmark var stien oftest på utsiden av gjerdet. Turskiløyper vil ofte følge stienes traseer.

Store og velbrukte stier mellom landsdelene ble kalt *sleper* (jf. Nordmannsslepa fra Vestlandet over Hardangervidda til Numedalsområdet.) Disse er så etablerte at de kan sees fra fly når sola står i riktig vinkel.

Annen bruk av begrepet
----------------------

* Sykkelsti se også: Sykkelløype
* Ridesti se også: Ridevei
* Sti, betennelse i øyelokket

Se også
-------

* Den Norske Turistforening

Eksterne lenker
---------------

* (en) Trails – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Trail – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND **·** LCCN **·** NDL **·** NKC
 |
**Stortingsmelding nr. 25 (1973–74)**, titulert «Petroleumsvirksomhetens plass i det norske samfunn», er en stortingsmelding fra Trygve Brattelis andre regjering som etablerte retningslinjer for bruken av Norges oljeinntekter og rammer for oljeproduksjonen. Det sentrale temaet var hvordan petroleumsproduksjonen kunne bidra til et kvalitativt bedre samfunn, der en unngikk at resultatet bare ble en rask og ukontrollert vekst i bruken av materielle ressurser, uten at samfunnet ellers ble vesentlig endret. Meldingen ble et referansepunkt for ulike regjeringer i mange år etter fremleggelsen.

Meldingen ble godkjent ved kongelig resolusjon 15. februar 1974 etter at finansminister Per Kleppe hadde foredratt for Kongen i statsråd.

St.meld. nr. 25 (1973–74) er blitt beskrevet som et av høydepunktene i Finansdepartementets historie, både i faglig bredde og kvalitet. Også drøftingen av risikoen for det som senere er kalt «hollandsk syke» er blitt fremholdt i internasjonal faglitteratur.

> I en periode da de fleste europeiske land vil ha vansker med sin tilgang av energi og andre råvarer, har petroleumsfunnene satt Norge i en meget begunstiget stilling.
> 
> 
> 

I 2024 ble meldingens 50-årsjubileum markert.

Referanser
----------

1. ↑  Finansdepartementet (21. februar 2024). «Fagseminar for å markere 50-årsjubileet for St. meld. nr. 25». *Regjeringen.no*. Besøkt 31. mars 2024.
2. ↑  St.meld. nr. 25 (1973–1974)
3. ↑  «Petroleumsfondet og handlingsregelen – bakgrunn og utviklingstrekk. Noen glimt fra innsiden av Finansdepartementet». *Samfunnsøkonomen*. Besøkt 31. mars 2024.
4. ↑  Finansdepartementet (13. februar 2024). «50-årsmarkering for St. meld. nr. 25. om petroleumsvirksomhetens plass i det norske samfunn». *Regjeringen.no*. Besøkt 31. mars 2024.
**John Strasberg** (født 20. mai 1941) er en amerikansk teaterregissør, skuespiller og skuespillerinstruktør.

Biografi
--------

John Strasberg ble født 20. mai 1941 i New York. Han er sønn av teaterregissøren, teaterprodusenten, skuespilleren og skuespillerinstruktøren Lee Strasberg og skuespillerinnen og skuespillerinstruktøren Paula Strasberg. Han hadde en eldre søster, skuespillerinnen Susan Strasberg.

I løpet av en lang karriere som teaterregissør har Strasberg regissert oppsetninger av William Shakespeare, Henrik Ibsen, Eugene O'Neill, Clifford Odets og Aristophanes.

Strasberg underviser i skuespillerteknikken Organic Creative Process, som skiller seg fra method acting, gjort kjent av folk som Konstantin Stanislavskij og Strasbergs far. Han har skrevet en bok om sine teknikker og erfaringer, *Accidentally on Purpose: Reflections on Life, Acting, and the Nine Natural Laws of Creativity*.

På 1970-tallet jobbet Strasberg hos National Film Board of Canada og var sjefsdirektør hos Lee Strasberg Theatre and Film Institute. På 1980-tallet var han med på å stifte The Mirror Repertory Company i New York. Hans tidligere skuespillerskole, John Strasberg's The Real Stage, har avdelinger i New York, Paris og Montréal.

Bibliografi
-----------

* Strasberg, John (1996). *Accidentally on Purpose : Reflections on Life, Acting, and the Nine Natural Laws of Creativity*. Applause Theatre Book Publishers.

Referanser
----------

1. ↑   Internet Broadway Database, Internet Broadway Database person-ID 16273, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* John Strasberg Studios
* (en) John Strasberg på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) John Strasberg hos Internet Broadway Database Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** ICCU
 |