recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
«Folkebladet» har flere betydninger.
Faksimile av Troms Folkeblads førsteutgave 15. november 1965.
***Folkebladet*** er en lokalavis som dekker Midt-Troms, og utkommer på Finnsnes. Avisen kom inntil uke 11 i 2024 med papiravis seks dager i uken, mandag-lørdag. Den var da Norges minste dagsavis i opplag (nettoopplag på 5993 1. halvår 2023).Dager med papiravis er nå tirsdag, torsdag og fredag.

Avisen ble grunnlagt i 1965 som ***Troms Folkeblad***, med Halvdan Kvernmo som den første redaktør. Georg Prahl Harbitz regnes også som en blant flere av avisens gründere. Avisen endret til sitt nåværende navn, Folkebladet i november 1990.

Folkebladet dekker Torsken, Berg, Tranøy, Lenvik, Sørreisa, Målselv, Bardu, Lavangen, Salangen og Dyrøy. Avisen har i dag totalt rundt 30 ansatte med hovedkontor ved Ringveien på Finnsnes, og lokalkontorer i Sjøvegan og Bardufoss.

I dag er Folkebladet en del av mediekonsernet Polaris Media.

Folkebladets offisielle papiropplag var i 2012 på 6873 eksemplarer ifølge Mediebedriftenes Landsforening. Nettutgaven Folkebladet.no hadde i august 2016 gjennomsnittlig 42 702 sidevisninger per dag, og det gjennomsnittlige antall unike brukere per dag lå på 10 568. (Kilde: TNS Metrix/Scores offisielle målinger). Folkebladet har også en egen kanal for nett-TV, Folkebladet-TV.

Øvrig ledelse i Folkebladet: Nyhetsredaktør Maria Holm Simonsen, utviklingsredaktør Trond Sandnes, økonomisjef Tore Mikal Jensen, salgsleder Kirsti Pettersen og opplagsleder Heidi Moen Jakobsen.

Folkebladets redaktører
-----------------------

* Halvdan Kvernmo (1965–1968)
* Adrian Skogmo (apr.-nov. 1968)
* Georg Prahl Harbitz (apr.-nov. 1968 sammen med Skogmo)
* Kjell A. Aarstein (nov. 1968-jan. 1969)
* Rolf Lofthus (1969–1971)
* Torstein Witthington Tengelsen (1972–1973)
* Jarle A. Larssen (1974–1987)
* Adrian Skogmo (1987–1989)
* Rolf A. Erstad (1989–1997)
* Steinulf Henriksen (1997-)

Opplag
------

Bekreftede netto opplagstall fra Mediebedriftenes Landsforening:

* 2006: 7 743
* 2007: 7 778
* 2008: 7 779
* 2009: 7 545
* 2010: 7 394
* 2011: 7 042
* 2012: 6 873
* 2013: 6 450
* 2014: 6 110
* 2015: 5 657
* 2016: 5 508
* 2017: 5 425

Referanser
----------

1. ↑  Aviskatalogen, tall fra nettsidene til Mediebedriftenes Landsforening Arkivert 25. februar 2012 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* Folkebladet.no

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store norske leksikon
 |
**Ekte gummitre** er en art i vortemelkfamilien, og det økonomisk viktigste medlemmet i slekta *Hevea*. Den er økonomisk viktig fordi melkesafta, kjent som lateks, kan utnyttes i produksjon av naturgummi.

Treet kan bli over 30 meter høyt. Den hvite eller gule lateksen finnes i lateksganger i barken, for det meste utenpå phloemet. Disse årene går opp stammen i en høyrevridd spiral som ligger i en vinkel på ca. 30 grader fra det vannrette planet. 

Når treet er 5-6 år gammelt, kan innhøstingen begynne. Det skjæres snitt vinkelrett på lateksgangene, akkurat dypt nok til å tappe årene uten å skade treets vekst. Lateks samles i små bøtter. Eldre trær gir mer lateks, men slutter å produsere etter 26-30 år.

Historie
--------

*Hovedartikkel: Gummiboomen.*
Ekte gummitre vokste opprinnelig bare i Amazonasregnskogen. Økende etterspørsel og oppdagelsen av vulkanisering i 1839 førte til økonomisk vekst i dette området, særlig for byene Manaus og Belém. Se Gummiboomen.

I 1873 forsøkte man å dyrke gummitre utenfor Brasil, men dette mislyktes. I 1875 ble det gjort flere forsøk, og etter ble treet videnspredt i britiske kolonier. I dag finnes de fleste gummiplantasjer i Sørøst-Asia og noen i tropisk Afrika. Forsøk på å kultivere treet i Sør-Amerika har ikke hatt tilfredsstillende resultater.

Annet
-----

Treverket fra dette treet brukes i produksjon av møbler. Densitet ved 15 % fuktighet er ca. 0,65 g/cm3 (omtrent som bjørk).

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Ekte gummitre* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Ekte gummitre* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Ekte gummitre* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Ekte gummitre* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Ekte gummitre* hos The International Plant Names Index Rediger på Wikidata

* (en) *Ekte gummitre* hos Tropicos Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Hevea brasiliensis* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Hevea brasiliensis* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Hevea brasiliensis* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie
 |
**John Torgersen Fagerland** (født 8. november 1896 i Valestrand (Sveio), død 24. februar 1975 i Haugesund) var en norsk sjøkaptein og krigsseiler.

Fagerland reiste til sjøs første gang i 1912. Han seilte i mange år på skip som tilhørte Haugesundsrederiet Knut Knutsen O.A.S. som styrmann og senere som kaptein.

I april 1916 ble D/S *Lisbeth*  hvor Fagerland var andrestyrmann, senket av en tysk ubåt mens skipet var på vei fra Rotterdam til England. Etter ni timer i livbåt ble alle reddet av en hollandsk fiskebåt. Han tjenestegjorde deretter i den norske marinen under resten av 1. verdenskrig.

Under 2. verdenskrig var Fagerland kaptein på M/T *Kaia Knudsen*, kun med et kortere avbrudd fra november 1941 til februar 1942. I alt fraktet M/T *Kaia Knudsen* 435.818 tonn last og seilte en distanse på 280.510 nautiske mil under krigen. Skipet krysset Atlanterhavet 51 ganger, de fleste turene som "Escort Oiler".

I april 1941 var M/T *Kaia Knudsen* og et annet norsk skip del av en konvoi på syv tankskip som hadde kommet inn fra Atlanterhavet, utenfor Milford Haven i Wales. Skipene ble angrepet av to tyske bombefly. *Kaia Knudsen* ble truffet av to bomber og fikk store skader. Tredjestyrmannen Olav Gerhard Skogseide ble hardt såret og døde dagen etter på sykehuset i MIlford Haven. Flere andre ble skadet. *Kaia Knudsen* var lastet med 14 000 tonn tungolje som til alt hell ikke ble antent. Det andre norske skipet, M/T *Hildefjord*, led store tap. Kapteinen, Hans Gullestad, og 28 mann omkom.

I november 1942 deltok M/T *Kaia Knudsen* i invasjonen i Nord-Afrika. I 1949 ledet han bergingen av et engelsk skipsmannskap i Nord-Atlanteren.

Kaptein John Fagerland ble tildelt den britiske orden O.B.E. (Order of the British Empire) og ble også hedret med Krigsmedaljen og Rederiforbundets gullmedalje.

Referanser
----------

1. 1 2   Slekt og Datas Gravminnebase, «Minneside basert på bilder og gravminnedata for John T. Fagerland, (08.november 1896 - 24.februar 1975).», besøkt 3. januar 2022[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Krigsseilerregisteret, oppført som John Torgeirsen Fagerland, norsk krigsseileregister person-ID 353527[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  John Torgersen, Valestrand. Folketelling 1910 - digitalarkivet.no
4. ↑  «Knut Knutsen OAS Shipping AS. Fleetlist». Arkivert fra originalen 13. februar 2012. Besøkt 30. oktober 2016.
5. ↑  M/T Kaia Knudsen- warsailors.com
6. ↑  Nortraships flåte, 1. del 1940–1941, side 189-190, av Jon Rustung Hegland (Dreyers Forlag 1976)
7. ↑  Leif M. Bjørkelund: Haugesund-tankere i faresonen - Haugesunds Avis 24.06.2016, besøkt 30.10.2016
8. ↑  M/T Kaia Knudsen- warsailors.com

Kilder
------

* *Knut'n* nr. 3 - 1973, rederiblad for Knut Knutsen O.A.S. Haugesund
* Informasjon gitt av Fagerlands familie.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister **·** Krigsseilerregisteret
 |
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet.
Skolisse
**Skolisse** er en snor som en bruker for å snøre fast sko eller annet fottøy strammere om føttene. Skolissene går gjennom flere hull eller kroker på skoene og samles i en knute på toppen slik at lissene ikke skal bli slakke eller skli ut. På hver ende av skolissen er en egiett av plast eller metall for å holde på plass trådene i tuppen slik at det går lettere å tre lissen gjennom hullene.

Det er forskjellige typer lisser. «Krøllete», spiralsnodde lisser henger seg fast i hverandre og sklir ikke like lett ut av hullene slik at knuten holdes knytt og en til og med kan la være å knyte. Lisser laget for vernesko for brannmenn er dekket av nomex, et brannsikkert stoff.

### Lengder på skolisser

Lengdene på skolisser varierer i forhold til hvor mange hull det er i skoene.

Her er en tabell av hvordan lengden på skolissen varierer i forhold til hullene eller krokene på skoen.

| Antall hull | Lengde (cm) |
| --- | --- |
| 2 | 45 |
| 3 | 65 |
| 4 | 75–85 |
| 5 | 85–90 |
| 6 | 100 |
| 7 |  |
| 8 | 120 |
| 9 |  |
| 10 | 130 |
| 11 |  |
| 12 | 150 |
| 13 |  |
| 14 | 180 |
| 15 |  |
| 16 | 200

 |

Lissing
-------

Lissing er å tre lissen gjennom hullene eller rundt krokene på skoen for å holde sidene av skoen stramt sammen. Det er mange forksjellige måter å lisse en sko på. Faktisk så er det hele to billioner forskjellige måter å lisse sko på en sko med seks hull. Den mest vanlige å bruke er "sikk-sakk" metoden. Dette er og den sterkeste og mest effektive metoden av alle, men passer ikke perfekt til alle sko. Slik som dress sko f.eks Oxfords, hvor sidene av skoen ikke kommer stramt nok når det blir brukt den vanlige "sikk-sakk" metoden.

Mange typer lissing er laget kun for syns skyld. Slike som sjakkbrett metoden

Lisseknyting
------------

Det er utrolig mange måter å knyte en skolisse på, men den mest vanlige er "sløyfen". Sløyfen er en enkel knute som i tillegg til å holde lissen stram, tar opp mye av skolissen og gjør at den ikke blir like lang på enden. I tillegg til sløyfen er det mange andre sikre knuter.

Historie
--------

Det eldste funnet av en skolisse var på Areni-1 skoen som forskere antar er 5500 år gammel. Dermed antar forskerne at skolissen og skoen oppfunnet på samme tid. I og med at dette er den eldste skoen noen gang funnet.

Se også
-------

* Snøring

Eksterne lenker
---------------

* (en) Shoelaces – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Shoelaces – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
**Kongsrudtjern naturreservat** ligger på åsen mellom Glomma og Leira i Lillestrøm kommune. Området er ulendt fra 148 til ca 230 meter over havet. Selve Kongsrudtjernet er grunt og ligger lavest nede i en myrkledd dalbunn omkranset av bratte fjellvegger, sentralt i reservatet. 

Ved etablering av beverhytte ved utløpet like utenfor reservatet i sør, har tjernet blitt hevet og bredt seg utover myrområdene rundt. Området er en kjent zoologisk lokalitet med fem amfibiearter og et rikt insektliv, særlig når det gjelder øyenstikkere. I nordvest utgjør Breimosen med Breimosetjern en verdifull lokalitet for storsalamander.

Området er særdeles variert og med uvanlig mange vegetasjonstyper. Foruten spesielle mose- og lavarter er det registrert over 300 arter karplanter. Under den marine grense, som ligger ca 205 moh, finnes velutviklet lågurtgranskog og forekomster av småbregneskog, storbregneskog og gråor-heggeskog. 

Berggrunnen består av grunnfjellbergarter, hovedsakelig glimmerskifer og gneiser.

Referanser
----------

1. ↑  (no) Kongsrudtjern naturreservat i Miljødirektoratets nettsted Naturbase

Eksterne lenker
---------------

* Kart over naturreservatet på miljostatus.no
* Kongsrudtjern på Store norske leksikon

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store norske leksikon **·** Naturbase
 |
**Mjøsjødalen naturreservat** ligger på begge sider av kommunegrensa mellom Lillestrøm og Aurskog-Høland, langs dalsenkningen mot nordøst fra Søndre Mjøsjøen. Reservatet rommer gammel gran- og furuskog, særlig i tre kjerneområder. Det finnes død ved i alle nedbrytningsfaser, og det er registrert rødlistede sopp- og lavarter. Skogen her er lite påvirket av hogst, i motsetning til mange områder omkring.

Det er også en naturfaglig verdi knyttet til overgangen (gradienten) fra furuskog på de tørrere stedene øverst i dalsøkket, til rikere granskog på fuktigere områder nedover dalen.

Det er ikke tillatt å endre naturmiljøet. Vegetasjon og dyreliv er vernet mot ødeleggelse, men ordinær jakt er tillatt. Motorisert ferdsel er forbudt, dessuten er ridning kun tillatt på eksisterende stier.

Referanser
----------

1. ↑  (no) Mjøsjødalen naturreservat i Miljødirektoratets nettsted Naturbase
2. ↑  «Forskrift om vern av Mjøsjødalen naturreservat, Lillestrøm og Aurskog-Høland kommuner, Viken». Lovdata. Besøkt 27. mai 2022.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Naturbase
 |
**Under arbeid:** Denne artikkelen inngår i et prosjekt om bruk av Wikipedia i skolen. Den er under arbeid, og det kan derfor forekomme store og/eller hyppige endringer.

**Storgata 7** er en vernet boligeiendom som befinner seg i Moss sentrum. Storgata[] er blant de eldste gatene i Moss. Gaten var også den mest sentrale i mange år grunnet at den lå i mellom havnen og møllene. Bygget hadde matrikkelnummer 296 når det ble bygget og ble endret til Storgaden 4 (Dansk skrivestil) da gatenavn kom til Moss. Senere i 1870 ble adressen endret til Storgata 7 som bygget har beholdt til i dag. Bygget ble vernet i 4. januar 2018.

Byggestil
---------

Storgata 7 er bygget i 1836 med typisk empirestil[] som kan kjennetegnes med at det er en mangel på dekorasjon i tillegg til lite utsmykking. Bygget er også symmetrisk som også er sentralt ved empirestil. Senere har bygningen blitt ombygget med takutstikk. Bygget er hovedsakelig delt i to deler horisontalt, den øvre og nedre etasjen, med leiligheter på toppen og butikk fronter nederst.

Historie
--------

I 1836 hadde bygget matrikkelnummer 296. På den tiden var det vanlig med matrikkelnummer. Det betyr at bygget ikke hadde et gatenummer. I 1841 så fikk bygningen gatenummeret Storgaden 4. Denne endringen ble gjort fordi gatenavn ble vanligere i Moss. På denne tiden var Storgata en av de eldste og viktigste gatene i Moss. Grunnen til dette er fordi Storgata lå sentralt mellom møllene og havna. Storgaten strakk seg fra nordre jernbaneovergang og hele veien til Henrich Gerners gate. I 1870 ble adressen endret igjen til Storgata 7 som den fremdeles er den dag i dag. Tidligere virksomhet i bygningen er blant annet Skomaker verksted (1907), Jacob Jansen jernvarer og hvitvarebutikk. (1959).

### Verning

Eiendommen er vernet etter plan- og bygningsloven, ettersom det blir regnet som et kommunalt verneverdig kulturminne. Det ble vernet i 2018, og blir regnet som bevaringsverdig på bakgrunn av alder, autentisert og representativitet. Storgata 7 er også et kulturminne og har kulturminne-id 232023.

Eierskap
--------

| Eier | År |
| --- | --- |
| Holmenskjær | 1970 |
| Jacob Jansen | 1950 |
| Valborg Hansen | 1933 |
| Fredy Ihlen, Kitty Nielsen og Ivan Thorne | 1923 |
| Statsraad Johan Thornes | 1920-1884 |
| Procurator Harris | 1841 |

Referanser
----------

1. 1 2  «Storgata (Moss) – lokalhistoriewiki.no». *lokalhistoriewiki.no*. Besøkt 27. oktober 2023.
2. ↑  «Empirestil – lokalhistoriewiki.no». *lokalhistoriewiki.no*. Besøkt 27. oktober 2023.
3. ↑  «Storgata 7». Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning. Besøkt 29. januar 2024.

Eksterne lenker
---------------

*Artikkelen har ingen egenskaper for offisielle lenker i Wikidata*

* (no) «Storgata 7 (Moss)». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Riksantikvaren kulturminne
 |
**Røsheia naturreservat** ligger i Inderøy kommune i Trøndelag. Naturreservatet ligger i tidligere Mosvik kommune og har en utstrekning på 7,9 km langs høydedraget mellom vassdraget Mossa-Meltingvatnet i sør og Verrasundet i nord. Høyeste punkt er ved Solskinnshøgda, omtrent 395 moh. laveste høyde 175 moh. Store deler av området er gammel furuskog. På Røsheia når naturreservatet over skoggrensa.

Området ble vernet i 2018 med formål om å bevare et område med eldre, delvis urskogspreget skog av typen oseanisk furuskog med tilhørende arter. Formålet omfatter også bevaring av det samiske naturgrunnlaget.

Adkomst inn i naturreservatet på skogsveier både øst og vest for innsjøen Langen. Skihytte ved Svarttjønna lengst øst i naturreservatet.

Referanser
----------

1. ↑   Common Database on Designated Areas, besøkt 26. juni 2021[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  (no) Røsheia naturreservat i Miljødirektoratets nettsted Naturbase
3. ↑  «Forskrift om vern av Røsheia naturreservat».

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Naturbase
 |
*«Hordaland» har flere betydninger*

***Hordaland*** er en avis som blir utgitt på Voss i Vestland.

*Hordaland* ble grunnlagt i 1883 og var ei Venstre-avis fram til 1972. Siden har den vært partipolitisk frittstående. Olaus Alvestad kjøpte avisa i 1896 sammen med Lorentz Nybø og redigerte den til 1903.

Avisa er nå eid av et familieaksjeselskap, med Astrid Kløve-Graue som hovedeier. Hun var også avisas disponent i en årrekke. Redaktør i 2012-2013 var Frode Myhra Gjerald, som tok over etter Sigmund Midttun. Elin Madsen var redaktør fra 2013 til 2015. Fra 2015 har Geir Geitle vært redaktør for Hordaland. 15. februar 2024 meldte Amedia i en pressemelding at mediekonsernet overtar avisa Hordaland, Hordaland Trykk og Vaksdalposten. Avisene har vært partneraviser i Amedia siden 2021 og er en del av +Alt-nettverket.

Sommeren 2021 ble det kjent at avisa inngår et samarbeid med Amedia. 26. oktober 2021 ble den nye nettavisen lansert.

Utgivelse og dekningsområde
---------------------------

Hordaland kommer ut tirsdag, torsdag og lørdag i tabloidformat (omlagt fra fullformat i oktober 2003). Gjennomsnittlig sidetall er omkring 28 sider.

Dekningsområdet er kommunene Voss, Ulvik, Granvin, Vaksdal og Modalen. Avisa har en husstandsdekning på over 93 prosent i Voss kommune, om lag 85 prosent i Ulvik og Granvin.

Opplag
------

Bekreftede netto opplagstall fra Mediebedriftenes Landsforening:

* 2006: 9 585
* 2007: 9 600
* 2008: 9 582
* 2009: 9 489
* 2010: 9 386
* 2011: 8 812
* 2012: 8 777
* 2013: 8 748
* 2014: 8 342
* 2015: 8 104
* 2016: 7 880
* 2017: 7 885
* 2019: 8 043

Trykkeri
--------

*Hordaland* har eget trykkeri i avishuset på Svartenakken. Trykkeriet består idag av en trykklinje som kan produsere opptil 40 sider, derav 32 sider farge og 8 sider mono. Trykkeriet har idag fire Global Web Systems firehøyder trykkverk, et Goss Community mono trykkverk og en Global Web Systems 121 fals.

I tillegg til å trykke egen avis trykker *Hordaland* lokalavisen for Vaksdal og Modalen. Trykkeriet produserer også noen kommersielle reklameaviser.

Trykkeriet har også en linje for adressering og pakking av aviser og en linje for pakking/utkjøring.

Referanser
----------

1. ↑  Brattetveit, Ørjan (22. oktober 2021). «Hordaland kjem i ny drakt». *Avisa Hordaland* **(norsk)**. Besøkt 31. oktober 2021.
2. ↑  Brattetveit, Ørjan (26. oktober 2021). «No har Hordaland fått ny nettavis: – Målet er eit meir robust Hordaland». *Avisa Hordaland* **(norsk)**. Besøkt 31. oktober 2021.
3. ↑  Aviskatalogen, tall fra nettsidene til Mediebedriftenes Landsforening Arkivert 25. februar 2012 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Finnmarksvier** (*Salix bebbiana* var *bebbiana*) er en busk av pilefamilien (vierfamilien) av maksimalt 2 - 5 meters høyde og oppreist. Den er relativt sjelden i Norge. Arten vokser hos oss i indre Finnmark, dvs på Finnmarksvidda og videre innover nordre Finland og Kolahalvøya. Den foretrekker sandjord, furumoer, sandmoer, elvebredder, grusmark, skråninger eller steinur.. Den kan av og til danne hybrid med krypvier eller ørevier.

Finnmarksvier i USA.  Foto: Matt Lavin 
Finnmarksvier er en busk på normalt 50 - 200 cm lengde, i sjeldne tilfeller opp til 500 cm (5 meter). Den er oppstigende med gråbrun bark og såkalte vedåser. Årskvistene og ferske skudd er loddengrå. Bladene er lansettformede, spisse i begge ender, og inntil 4 cm lange. Blandskivene er mellomgrønne oppå og gråblå-grønne under. De er tett krushåret oppå og lodne under. Bladene er nærmest elliptisk formet. Antall sidenerver er 6-8 par. Ørebladene er fraværende. Blomstringen foregår i juni. 

Raklene er korte og relativt glisne, de står på ullhårete grålodne skaft med få blader på. Raklene er lyst brune eller blekbrune. Den hårete og blanke kapselen er lang, og har en kort griffel med kløvde og utover-buede arr.

Utbredelse
----------

Finnmarksvier vokser i Sibir og er i Norden utbredt i nordlige Finland og inn på Finnmarksvidda. Den vokser også i store deler av Canada og i USA spredt i Rocky Mountains, og dessuten rundt De store sjøene ned til Chicago og ned til New York City.

### Varianter og hybrider

Finnmarksvier danner tidvis to ulike hybrider:

* *Hybrid* Finnmarksvier-ørevier *(Salix bebbiana x aurita)*
* *Hybrid* Finnmarksvier-krypvier *(Salix repens x bebbiana)*

Kilder
------

* Stenberg, Lennart & Bo Mossberg, Steinar Moen (norsk red.), *Gyldendals store nordiske flora*, Gyldendal, Oslo 2007. ISBN 978-82-05-32563-0.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *finnmarksvier* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *finnmarksvier* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *finnmarksvier* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *finnmarksvier* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *finnmarksvier* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *finnmarksvier* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *finnmarksvier* hos The International Plant Names Index Rediger på Wikidata

* (en) *finnmarksvier* hos Tropicos Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Salix bebbiana* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Salix bebbiana* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Taido** stammer fra Okinawa og har røtter i tradisjonell karate. Den ble stiftet i 1965 av Seiken Shukumine og er ansett som en moderne budo. Målet med Taido er å bli et bedre fungerende menneske i samfunnet ved å dyrke helse, strategi og kreativitet.

Teknikker - Bevegelser
----------------------

Alle teknikkene i Taido må utføres sammen med en grunnbevegelse. Ved å endre kroppens akse flytter man den unna angrep fra motstander samtidig som det genererer kraft til motangrep. Taido inneholder også gymnastiske øvelser.

Konkurranser
------------

* *Hokei* er utførelse av teknikker i et forhåndbestemt mønster. Hokei kan kjøres individuelt eller i lag på fem.
* *Jissen* er fight. For å få poeng i jissen må både teknikk og treff være riktig. Akkurat som i hokei kan man konkurrere både som lag og individuelt. Slag eller spark mot hodet er ikke lov.
* *Tenkai* er en koreografert fight hvor en «helt» bekjemper 5 «fiender».

Turneringer er vanligvis delt inn i klasser basert på beltefarge og kjønn.

Belter/Gradering
----------------

Taido har graderingssystem med belter.

| Kyu | Farge |
| --- | --- |
| 6 og 5 | Blå |
| 4 og 3 | Grønn |
| 2 og 1 | Brun |

Etter 1.kyu får man 1.dan og svart belte. Det finnes 8 nivåer av svart belte.

Utbredelse
----------

Taido praktiseres i følgende land: Japan, Sverige, Finland, Portugal, Danmark, Norge, Frankrike, Storbritannia, Nederland, Australia, USA og Costa Rica.

Taido ble etablert i Norge i 2009. Foreløpig er Halden Taidoklubb den eneste klubben i Norge.

Eksterne lenker
---------------

* Halden Taidoklubb Arkivert 13. desember 2018 hos Wayback Machine.
* World Taido Federation
***Gobi: Djevelens skinn og ben*** er en roman fra 1989 av Tor Åge Bringsværd og er den tredje av flere bøker (hittil fem) i romanserien med felles navnet *Gobi*. Romanen regnes som den mest kompliserte i serien og handler om ondskapens problem, bøddelens rolle og identitet.

Handling
--------

Et følge går gjennom Gobi-ørkenen. Blant de som er med, finner vi Ye Liu Chutsais sønn, Chu, og Wolfgang fra Godesbergs fiende, munken Eusebius. De jakter etter Wolfgang, som er sporløst forsvunnet. Samtidig må Eusebius fortelle en historie for Chu, som vil hevne seg på ham for Wolfgang, for å redde livet sitt. Eusebius forteller historiene om Volund Smed. Underveis stopper han og forteller om sitt livs historie: Hvordan det er å være sønn av en bøddel i Helsingør og hvordan han ble den munken vi kjenner. Mye av hans livshistorie er ikke ulikt Wolfgangs sin. I tillegg blir Eusebius hjemsøkt mange drømmer: drømmer om basilisker, om haner, om sin barndom, om sine barn og om ondskap.

Tolkning
--------

«Gobi: Djevelens skinn og ben» handler om Det ondes problem, bøddelens rolle og identitet og blir ofte tolket ut fra dette. Ondskapens problem blir betegnet som det onde i oss selv der man konfronteres og identifiseres med døden som vinner over nestekjærligheten. Om bøddelens rolle i samfunnet viser romanen den dobbelfunksjonen bøddelen har, den frastøtende og aksepterte funksjonen i samfunnet. Om identitet blir de dualistiske motsetninger ført samme innenfor mange grupper filosofert der forholdene mellom bøddel-offer, herre-tjener, forteller-tilhører og far-sønn blir illustrert. Romanen trekker dessuten en parallell til eventyrsamlingen *Tusen og én natt*, der munken Eusebius må fortelle historier for å leve. Med dette tolkes hva som får oss til å fortelle og hvorfor man blir fascinert av dette.

I Norge
-------

I Norge ble romanen første gang utgitt i 1989 på Gyldendal Norsk Forlag. Romanen ble dessuten nominert til Nordisk råds litteraturpris i 1990.

Se også
-------

* Gobi (romanserie)

Referanser
----------

1. ↑  Nominerede 1962-2016[*død lenke*]. Nordisk samarbeid. Besøkt 2017-04-04

Portal: Litteratur
*Artikkelen omhandler Sportsklubben Brage fra Oslo. For idrettslaget med samme navn fra Trondheim, se Sportsklubben Brage. Brage har også andre betydninger.*

**Sportsklubben Brage** (stiftet 23. april 1923) var et norsk idrettslag fra Oslo øst som var medlem av Arbeidernes Idrettsforbund. Klubben meldte seg inn i AIF i 1927, og forble medlem fram til sammenslutningen mellom AIF og Landsforbundet for idrett i 1940. 15. februar 1946 slo Brage seg sammen med to andre tidligere arbeideridrettslag, Sportsklubben Grane og Sportsklubben Varden, og dannet Vahl Sportsklubb.

Bandy
-----

Brage var en av de ledende bandyklubbene i AIF. Klubben vant i 1933 det første kretsmesterskapet som ble arrangert i Oslo. I 1936, 1937 og 1940 vant Brage arbeidermesterskapet i bandy. Da AIF i 1935 nedsatte et landsutvalg for bandy, ble Brages medlem Thorleif Andresen valgt til formann. Samme år spilte seks av klubbens spillere på AIF-landslaget som slo Sverige 2–1 i en arbeiderlandskamp. Reidar Haanes, tennisspiller og grunnlegger av Sportsklubben Njård, spilte bandy for Brage i perioden 1938–1940.

Klubben deltok ikke i de illegale bandymesterskapene som ble arrangert under krigen. Brage deltok i det første norgesmesterskapet som ble arrangert etter at idretts-Norge i 1945 var forent i Norges Idrettsforbund, men ble slått ut i første runde.

Friidrett
---------

Flere av Brages friidrettsutøvere hevdet seg godt i arbeidermesterskapene på 1930-tallet. Ragnar Pedersen var i flere år forbundets beste mangekjemper. I 1932 ble han arbeidermester i 5- og 10-kamp, samt på 110 meter hekk og i lengde. I mesterskapet året etter vant Pedersen igjen mangekampøvelsene, mens Leif Olsen vant 110 meter hekk. I arbeidermesterskapet i 1936 seiret Olsen både på 110 og 400 meter hekk. Asbjørn Jansgård vant 800 meter i 1935, i tillegg vant Brage dette året 4 x 400 meter stafett samt Østkantstafetten.

Referanser
----------

1. 1 2  Petter Larsen (1979). *Med AIF-stjerna på brystet: glimt fra norsk arbeideridrett*. Oslo: Tiden. s. 166. ISBN 8210018531.
2. ↑  Asbjørn Halvorsen, red. (1947). *Norges Fotballeksikon*. Oslo: Prent forlag. s. 386.
3. ↑  Sverre Gundersen og Edvard Nilsen, red. (1952). *Norsk fri-idretts historie fra 1896 til 1950*. Oslo: Nasjonalforlaget A/S. s. 282, 295, 315, 318, 325.

Eksterne lenker
---------------

* Tidligere Brage-formann Rolf Karlsrud forteller (Vålerenga historielag, 2012).

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Oslo Byleksikon
 |
Moraca-elvens delta er et sumpområde med våtmark som har Ramsar-status.
**Skadarsko jezero nasjonalpark** (Shkodërsjøen nasjonalpark) er en nasjonalpark i Montenegro, som omfatter hele den delen av Shkodërsjøen som ligger i Montenegro. Den ble vernet som nasjonalpark i 1983.

Parken omfatter store våtmarksområdet langs nordvestbredden – som hovedsakelig består av det sumpaktige elvedeltaet til elven Morača. Dette er et av de største fuglereservatene i Europa med 270 fuglearter, blant annet noen av de siste krøllpelikanene i Europa. Innsjøen inneholder også mye måke og hegre, i tillegg til store mengder fisk, som karpe, laue og ål. 

I 1996 ble området en del av Ramsar-konvensjonens liste over våtmarksområder av internasjonal betydning.

Referanser
----------

1. ↑  NP Skadarsko Jezero *Nacionalni parkovi Crne Gore*

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Skadar Lake National Park – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND
 |
**Abgar Aram Diego Barsom** (født 4. juli 1977) er en svensk tidligere fotballspiller av arameisk opprinnelse. 

Han begynte sin karriere i Örebro-klubben BK Forward i 1999. I 2000 ble han solgt til Djurgården, der han hadde stor suksess.

Barsom hadde spilt de seks første kampene av 2002-sesongen da han i juni ble satt ut av startoppstillingen grunnet en konflikt om hans kontrakt. Med ambisjoner on overgang til en større klubb i utlandet, valgte Barsom å avstå fra å forlenge kontrakten som utløp ved sesongslutt. Som respons besluttet Djurgården at spillere som ikke er kontraktsbundet utover den pågående sesongen ikke ville bli satset på.

I august 2002 ble han solgt til den nederlandske storklubben SC Heerenveen, men dro raskt tilbake til Djurgården på grunn av lite spilletid. På tross av skade bidro han sterkt til Djurgårdens seriegull i Allsvenskan sesongen 2005. 

På slutten av sommeren 2006 ble han skadet og var borte resten av sesongen. Da han ble kontraktsløs i januar 2007, skrev han under en seksmåneders kontrakt med det greske 2.-divisjonslaget Messiniakos. 27. august 2007 gikk han til Örebro SK, som blir regnet som «storebroren» til BK Forward. Fra 1. januar 2008 spilte han for Fredrikstad FK, med nummer 77 på drakten. Nummeret gjenspeiler at han ble født i 1977. Han var i FFK ut 2009-sesongen, da klubben rykket ned.

Under en kamp mot Odd Grenland i oktober 2009 gikk han bevisst inn i en takling mot John Anders Bjørkøy som gjorde Bjørkøy fotballinvalid. Som følge av å ha blitt truffet av Barsoms albue pådro Bjørkøy seg en hodeskade som tvang ham til å legge opp. Barsom fikk ingen reaksjoner fra NFF for dette, selv om flere tok til ordet for det. 

I 2010 meldte han overgang til den svenske klubben Syrianska FC.

Referanser
----------

1. ↑  «Djurgården petar Barsom». *Svenska Dagbladet*. 12. juni 2002. s. 29.
2. ↑  Fredrikstad blad: FFK møter overgangsvinduet med 16 spillere
3. ↑  Helene Husvik (12. juni 2011). «Bjørkøy snakker ut om sjokktaklingen som ødela karrieren». TV2. Besøkt 7. november 2021.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Abgar Barsom – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Abgar Barsom – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) Abgar Barsom – WorldFootball.net Rediger på Wikidata

* (sv) Abgar Barsom – Sveriges fotballforbund Rediger på Wikidata

* (en) Abgar Barsom – FBref Rediger på Wikidata
* Abgar Barsoms spillerprofil på ffksupporter.net
* Svenska Fotbollförbundet

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Ptuj** (tysk *Pettau*, latinsk *Poetovio*, i skriftlige kilder også kalt *Petovio, Petabio, Petavio, Poetavio, Potabio og Patavio*, gresk *Ποτόβιον Potabion* og *Παταβίων Patabion*) er Slovenias eldste by.

Geografi
--------

Ptuj ligger i den slovenske regionen Štajerska (tysk: Untersteiermark) ved Drava, 25 km oppstrøms langs elven fra Maribor.

Historie
--------

De første bosettinger fant sted i yngre steinalder. Stedet fikk relativ betydning først under Romerriket. Vespasian ble av de danubiske legionene i år 69 utropt til keiser i Ptuj, og byen nevnes første gang i skriftlige kilder samme år. Under keiser Trajan fikk stedet bystatus. Byen ble i år 103 et viktig militært, kommersielt og administrativt sentrum under tittelen *Colonia Ulpia Traiana Poetovio*. Da hunnerne plyndret Ptuj i år 450 hadde byen ca 40 000 innbyggere. 

Avarer og slaviske stammer okkuperte stedet i år 570. Under den slaviske fyrsten Pribina var Ptuj del av Frankerriket. Etter dette tilfalt området erkebiskopen i Salzburg og fra ca 1 500 til 1919 det habsburgske hertugdømmet Steiermark. 

Ptuj var slagmark under de ottomanske krigene i Europa og ble brent i 1684, 1705, 1710 og 1744.

Da jernbanen mellom Wien og Trieste ble bygget mot slutten av 1800-tallet ble stasjonen lagt til Maribor. Innbyggertallet i Ptuj begynte deretter å falle. 

Etter Østerrike-Ungarns fall i 1918/19 gjorde den kortlivede staten Deutschösterreich krav på området. Ptuj ble imidlertid uten folkeavstemning lagt til Jugoslavia. Den opprinnelig tyskspråklige befolkningen i Ptuj som i 1910 utgjorde 86 % av indre by, ble stadig mindre i tiden mellom de to verdenskrigene. I de omkringliggende landsbyene var språket fra 1919 gjennomgående slovensk.

Under nasjonalsosialismen ble den slovenske befolkningen delvis deportert. Hjemmene deres ble i samsvar med 1939-avtalen mellom Mussolini og Hitler overtatt av tysktalende som selv var blitt forflyttet fra Sør-Tyrol og Gottschee i hertugdømmet Krain. I 1945 ble disse innflytterne sammen med de opprinnelig tysktalende innbyggerne deportert til Østerrike, og mange flyttet også til Amerika. Fra 1945 er Ptujs innbyggere nærmest utelukkende slovenere.

* Utsyn fra slottetUtsyn fra slottet
* Det gamle rådhuset som ble brukt til inn i 1900-talletDet gamle rådhuset som ble brukt til inn i 1900-tallet
* Gate i Ptujs bykjerneGate i Ptujs bykjerne
* Det nye rådhusetDet nye rådhuset

Kjente personer
---------------

* Victorinus fra Poetovio, død 303 eller 304, forfatter av den første latinske bibelkommentar.

Litteratur
----------

* Rudolf Pertassek: *Pettau, Die älteste steirische Stadt*, Graz 1992, Edition Strahalm, ISBN 3-900526-57-5

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Ptuj – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Ptuj – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** GeoNames
 |
*Se her for* Tryggve Olavsson d.y.
**Tryggve Olavsson** (født mellom 925-935, død 963) var sønn av Olav Geirstadalv Haraldsson og far til Olav Tryggvason, norsk konge 995-1000. Han var en lokal stormann på Østlandet.

Håkon Adalsteinsfostre var konge på Vestlandet etter Eirik Blodøks. I Trøndelag var han nok anerkjent som øverste herre, men her rådde først og fremst Sigurd Håkonsson Ladejarl. Noen reell innflytelse på Østlandet hadde han neppe. 

Ågrip forteller at Tryggve bodde på Ranrike. Forfatteren av Historia Norvegiæ skriver at han ble oppfostret på Romerike. Forfatteren av Fagrskinna har ingen opplysninger om hvor han bodde. Snorre forteller at kong Håkon lot brorsønnene Tryggve Olavsson og Gudrød Bjørnsson sitte med styret i Viken. I realiteten var dette dansk område på denne tiden, og det er lite trolig at Snorres beretning har noe for seg. Snorre forteller at da det i 952 brøt ut krig mot Danmark, var Tryggve i vesterviking i Irland og Skottland. Han kom hjem samme vinter og fikk da overdratt kongedømmet i Viken med plikt til å forsvare landet mot ufred. Deretter hersket han ifølge Snorre uavhengig i Viken. Men han rådet også i Østfold og på Raumarike. Eirikssønnene angrep ham, men måtte vike. Etter Håkons død i 961 hersket han fremdeles i Viken. I Vestfold hersket hans unge søskenbarn, Gudrød Bjørnsson, men Tryggve var overkonge og den som styrte. I 962 inngikk han forbund med Håkon jarl, og Snorre beretter han han deltok i Håkon jarls konspirasjon mot Eirikssønnene sammen Gudrød Bjørnsson og Dale-Gudbrand.

Snorre beretter videre at Tryggve skal ha blitt drept øst for Sotenäs ved Veggir i Båhuslen i et bakhold av Gudrød Eiriksson, bror til kong Harald Gråfell

Trygve var gift med Astrid Eiriksdatter, som ifølge sagaen var datter av Eirik Bjodaskalle på Obrestad.

Noter og referanser
-------------------

1. 1 2   The Peerage[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Snorre Sturlason, Håkon jarls saga, kap. 4
3. ↑  Ågrip, kapittel 13.
4. ↑  Historia Norvegiæ: 31
5. ↑  Snorre, Håkon jarls saga, kap. 4
6. ↑  Snorre forteller en sagnhistorie om at hun var med barn da Tryggve ble drept. Snorres fortelling begynner med en dramatisk beretning om hvordan hun bare med nød og neppe berget seg og vesle Olav Tryggvason unna den onde dronning Gunhild og hennes menn, som lik en Herodes var etter barnet for å drepe det. Til sist søkte Astrid øst i Gardarike, der hennes farbror Sigurd Eiriksson var i kong Valdemars tjeneste, og her vokste Olav opp, Norges kommende konge.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Geni
 |
**Eilert Sundt** (født 9. juni 1881, død 25. januar 1973) var en norsk fjellklatrer, forretningsmann og konsul for Argentina 1924–48. Han drev import og eksport mellom Norge og Sør-Amerika.

Import og eksport
-----------------

Etter Vestheim skole og eksamen artium fra Aars og Voss' skole i 1900, flyttet han til Argentina og fikk jobb innen landmåling. Etter å ha vært med på ekspedisjoner, var han tilsatt i farens Farmand 1903–07. Med broren Hans Sundt (1884–1969) drev han Sundt Hnos. & Cia i La Plata-området der onkelen Mauritz Sundt var en ledende skikkelse. Firmaet med broren gikk nedenom og hjem på 1920-tallet, men Sundt startet *Eilert Sundt & Co.* som han drev fra Oslo. Fra 1924 til 1948 var han argentinsk konsul i Oslo.

Idrettsleder og fjellklatring
-----------------------------

Sundt var nestleder i Skiforeningen og leder av Norsk Tindeklub i to perioder: 1908–11 og 1916–18. Omkring 1910 gjorde han flere førstebestigninger sammen med den svenske Carl Wilhelm Rubenson (1885–1960). Han var, sammen med Olaf Lützov-Holm og Thorleif Bache (1880–1964), den første nordmann til å bestige Aconcagua i Argentina. Dette gjorde han i 1915, og det ble den sjette bestigningen av dette fjellet og den første vinterbestigningen. Han skrev flere bøker fra Sør-Amerika.

Familie
-------

Han var av slekten Sundt, sønn av Therese Ellingsen (1853–1935) og Farmand-redaktør Einar Sundt (1854–1917), og derved sønnesønn av samfunnsforskeren Eilert Sundt. I 1918 giftet han seg med Marie Jacoba (Trulte) Falsen Sundt (1897–1964/73) som var aktiv innen behandlingsformen Mensendieck.

Utgivelser
----------

* *Pampas og cordilleras*. Christiania: Cammermeyer Boghandel. 1906.
* *Amasonfloden*. Cammermeyer. 1941.
* Eilert Sundt (1942). *Patagonia på kryss og tvers*. Cammermeyer.

Referanser
----------

1. 1 2  *Studentene fra 1900: biografiske opplysninger samlet til 50-års-jubileet 1950*. Oslo: Bokkomitéen. 1950. s. 153.
2. ↑  Dette er beskrevet i Hans Sundt, en artikkel fra lokalhistoriewiki.no, lest den 9. november 2017.
3. ↑  Mot toppen av Aconcagua Arkivert 7. august 2017 hos Wayback Machine.; budstikka.no, 21.8.2007
4. ↑  *Studentene fra 1900: biografiske oplysninger samlet til 25-aars-jubilæet 1925*. Oslo: Grøndahl & Søn. 1925. s. 322.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Lokalhistoriewiki **·** Historisk befolkningsregister **·** VIAF
 |
Hertug Johann I av Kleve-Mark, ca 1460
**Soestfeiden** var en konflikt mellom byen Soest og erkebiskopen av Köln som varte fra 1444 til 1449.

Den umiddelbare årsaken til konflikten skyldes at den betydningsfulle hansabyen Soest 5. juni 1444 valgte å ikke lenger anerkjenne overhøyheten til erkebispen av Köln, Dietrich von Moers. Erkebispen forsøkte å gjenopprette sin overhøyhet, en politikk Soest møtte ved å akseptere en ny *Landesherr*, hertug Johann I av Kleve-Mark, som forsvarte byens gamle retter og kjempet for noen nye. Konsekvensen ble at keiser Fredrik III av Det tysk-romerske rike lyste byen i bann (*Reichsacht*).

Ved siden av Kleve og en rekke westfaliske stater sto fremfor alt den mektige hertug Filip III av Burgund på Soests side. For Filips vedkommende var ikke dette bare et spørsmål om graden av en bys frihet, men om maktfordelingen i det vestlige Tyskland som helhet.

I 1447 ble Soest beleiret av 12 000 leiesoldater uten at de klarte ikke å innta den. Fredsavtalen viser at Soest ble gitt større frihet enn en fri riksstad. Denne situasjonen varte helt fram til byen ble inkorportert i Preussen, men byens økonomiske makt ble likevel lenge hindret av at den lå som en enklave inne i Kölns territorier.

Eksterne lenker
---------------

* «Juni 1444 - Der Beginn der Soester Fehde», om Soestfeiden (tysk)
**Tverrbergkastet naturreservat** ligger på østsiden av Holsfjorden nordøst i Lier, mellom fjorden og fylkesvei 285.

Terrenget er ganske bratt, så jordsmonnet er sparsomt. Berggrunnen utgjøres av rombeporfyr.

Formålet med naturreservatet er å bevare et barskogområde som er lite påvirket av inngrep. Vegetasjonen er artsrik lågurtgranskog, med blant annet marisko. Langs elva i Djupdalen sør i området finnes edelløvskog av typen alm-lindeskog. På de tørreste stedene finnes lavfuruskog.

Bruk av sykkel er ikke tillatt utenom eksisterende vei, og bålbrenning er forbudt hele året.

Referanser
----------

1. ↑  «Norgeskart». Kartverket. Besøkt 22. september 2021.
2. ↑  (no) Tverrbergkastet naturreservat i Miljødirektoratets nettsted Naturbase
3. ↑  «Forskrift om vern av Tverrbergkastet naturreservat, Lier kommune, Buskerud». Lovdata. Besøkt 22. september 2021.

Eksterne lenker
---------------

* «Tverrbergkastet». Svein Ivar Berg. Besøkt 22. september 2021.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Naturbase
 |
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Russlands flagg Russland |
| Friidrett |
|  Paralympiske leker |
| Gull | London 2012 | T12 - 100 meter |
| Sølv | London 2012 | T12 - 200 meter |
| Gull | London 2012 | T12 - 4x100 meter |
|  VM i friidrett for blinde (IBSA) |
| Bronse | Antalya 2011 | 100 meter |

**Fjodor Trikolitsj** (Фёдор Триколич, født 2. mars 1985) er en russisk funksjonshemmet friidrettsutøver, som konkurrerer i klassen T12. Dette er en klasse for blinde og svaksynte.

Karriere
--------

Ved Paralympiske sommerleker 2008 i Beijing kom han på femteplass på 100 meter. Russland var også påmeldt i 4 x 100 meter stafett, men stilte ikke til start. 

Ved VM i friidrett for blinde i 2011 (*IBSA World Championships and Games*) i Antalya i Tyrkia stilte han i klassen B2, og fikk bronse på 100 meter, bak Mateusz Michalski og Artem Loginov.

Han deltok ved Paralympiske sommerleker 2012 i London. På 100 meter fikk han gull, med ny personlig rekord på 10,81 i finalen. På 200 meter fikk han sølv, bak Mateusz Michalski, som satte verdensrekord med tiden 21,56. Trikolitsj var også med på det russiske stafettlaget som fikk gull på 4 x 100 meter.

Referanser
----------

1. ↑  IBSA - *2011 IBSA World Championships and Games* Arkivert 30. august 2012 hos Wayback Machine. (PDF), besøkt 24. september 2012.

Eksterne lenker
---------------

* London 2012 - Fedor Trikolich
* London 2012 - Athletics - Men's events (resultater PL 2012)
**Jona** er en by i valgkretsen See-Gaster i kantonen St. Gallen i Sveits. Jona ble 1. januar 2007 innlemmet i distriktet Rapperswil-Jona. Innbyggertallet ble i desember 2006 oppgitt til å være 17 799.

Byen er oppkalt etter elven Jona, hvis navn er kjent siden 834 etter Kristus. Det anses komme fra keltiske språks *Jauna* (den kalde) – Jonaelven omgis av mye skog, eller fra det indoeuropeiske ordet *yamam*, som betyr *vassdrag*. Senere forskning hevder det indoeuropeiske ordet *jeu* betyr *bevege seg*, fulgt av gammelhøytyskens navn *Jouna*.

Sport
-----

I 2003 ble VM i orientering arrangert her og i Rapperswil.

Referanser
----------

1. ↑  Website detten.ch: Jonafloden Arkivert 6. juli 2011 hos Wayback Machine. og Galleri Arkivert 6. juli 2011 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Jona – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** HDS **·** GeoNames
 |
**Nite Rocket** var en norsk lokalradio. Den ble startet i 1992 og hadde hele Oslo og deler av Akershus som dekningsområde. Etter eget utsagn kunne de nå 1,6 millioner lyttere.

Kanalen hadde sendetid hver dag fra kl 23 til 06, og det ble sendt live fra studio mellom 23 og 02. Spilleprofilen var rock, heavy metal og lignende sjangre. Ansvarlig redaktør og programleder var Rune Kjelldahl. Som en av få radiostasjoner hadde Nite Rocket ikke signert Vær Varsom-plakaten.
Radioen ønsket å være et talerør for de som ellers ikke ville fått så mye oppmerksomhet, og som ble forbigått av kapitalfokuserte stasjoner som satte ønsket om størst mulig overskudd foran sendingenes innhold. Nite Rocket var en alternativ radio for de som ikke ble tiltrukket av de andre stasjonenes radiotilbud. Nite Rocket gav et tilbud til mindre og ukjente band som ønsket promotering.

Nite Rocket var sterkt imot TONO og Gramo og spilte derfor kun musikk som var signert utenfor Romakonvensjonen, og promoterte usignerte band.

Nite Rocket var kjent som en alternativ radiostasjon. Programleder og ansvarlig redaktør Rune Kjelldahl kommenterte ofte under sending hvor primitivt studioet var satt opp, men med den beste lyden av alle. En viktig del av stasjonens profil var lytterne som ringte inn og gikk direkte på lufta uten sensur. 

Nite Rocket hadde en periode på begynnelsen av nittitallet stempel som en naziradio i Oslo som sendte nazipropaganda, hadde nynazister på besøk i studioet og sendte hilsener nynazister imellom. På grunn av alt bråket dette førte med seg og aksjoner for å få radioen ut av studioet i Østerdalsgata kvittet Kjelldahl seg med disse elementene og startet opp i nytt studio i Schweigaards gate i 1995. Etter dette var det kun Kjelldahl man fikk høre på lufta, men fortsatt med innringere, ønskelåter, "night call" og rocka damer i redaksjonen. I 1997 ble det påstått at radioen hadde økonomiske problemer, og den mistet etterhvert konsesjonen til tross for at radioen var på lufta. Nite Rocket fikk innvilget ny konsesjon høsten 2001 for neste konsesjonsperiode. Konsesjonen trådte i kraft 1. januar 2002 med den første sendingen siden 1998 fra Arups gate i Gamlebyen. 
På grunn av stasjonens fortid ble beboere i miljøet rundt Arups gate bekymret og demonstrerte mot radiostasjonen i mars 2002. Rune Kjelldahl bestemte seg derfor for å flytte radioen fra lokalene i Arups gate. En kort periode holdt Nite Rocket til ved Helsfyr, men fra 2003 sendte radioen fra et kontorbygg i Ole Deviks vei 26 på Alnabru i Oslo.

Under den meget omstridte tildelingen av nye konsesjoner høsten 2008 fikk Nite Rocket fornyet konsesjon.

På nyåret 2012 ble Nite Rocket truet med tvangsfravikelse fra lokalene i Ole Deviks vei 26 på grunn av påstått brannfare i studioet. Kjelldahl kjempet for å beholde lokalene, men lokalene ble stengt. Han ble ikke gitt mulighet til å rette forholdene og fikk ikke anledning til å flytte utstyret fra studioet. Kjelldahl døde før saken kom opp.

Den siste tiden engasjerte stasjonen seg sterkt i kampen mot overgangen fra FM til digitalradio.

Eksterne lenker
---------------

* Nite Rocket sin offisielle hjemmeside
* Rølperadio kastes på gaten
* JA til FM