recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Oscar Sigvald Strugstad** (1887–1953) var en norsk offiser. Han var sønn av Oscar Strugstad (den eldre), som var forsvarsminister fra 1903 til 1905, og Hilda Louise Andersen.

I sin ungdom var Strugstad aktiv fotballspiller, og han var tapende finalist i norgesmesterskapet i 1905 for Akademisk Fodboldklub.

Strugstad tok examen artium i 1906, krigsskolens øverste avdeling i 1909 og militær høyskoleeksamen i 1911. Han ble kaptein i 1917. Strugstad tjenestegjorde i flere år i generalstaben: fra i 1912 til 1916 som aspirant, fra 1919 til 1924 som adjoint og fra som 1925 som kaptein. Etter studieopphold i den franske hær ble Strugstad i 1928 stabssjef ved 1. divisjon. 
Strugstad var sjef for Artilleriregiment nr 3 (AR 3) fra 1. november 1936 til april 1940. Han ble oberst i 1939.

Andre verdenskrig
-----------------

### Felttoget i Norge i 1940

På vei til å melde seg for Hærens overkommando ble Strugstad den 19. april 1940 beordret om å stå til rådighet for sjefen for Østerdalsgruppen. Etter oppløsningen av Østerdalsgruppen den 24. april 1940 ble han beordret til å ta over kommandoen i Tynsetavsnittet og samle de igjenværende avdelingene av Østoppland infanteriregiment nr. 5 (IR 5).

### I utlandet

Strugstad var militærattaché i Stockholm fra 1940 til 1941, deretter sjef for den norske brigade i Skottland i perioden 1941–1942. I februar 1942 ble han generalmajor, og fra 1943 til krigens slutt var han leder for Den norske militærmisjon (Nor M M) som representerte Forsvarets overkommando til Scottish Command med sjef Andrew Thorne og den Øverste allierte ledelse i Europa (SHAEF) i London.. Etter krigen tjenestegjorde han som sjef for Distriktskommando Trøndelag (DKT).

Familien Strugstads grav på Vestre gravlund i Oslo

Referanser
----------

1. 1 2   Folketellingen i Norge i 1910, www.digitalarkivet.no, oppført som Oscar Sigvald Strugstad[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Adresseavisen, type referanse dødsannonse, utgitt 16. mars 1953[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   www.begravdeioslo.no[Hentet fra Wikidata]
4. 1 2  Bj. Barth, red. (1930). *Norges militære embetsmenn 1929*. Oslo: A. M. Hanches forlag. s. 570.
5. ↑  «Cup final in Kristiania, September 10» **(engelsk)**. rsssf.no. Besøkt 20. september 2013.
6. ↑  Knut Bekkevahr (1995). *Artilleriregiment nr. 3's historie*. Trondheim: Fagbokforlaget. s. 30.
7. ↑  Jørgen Jensen (1953). *Krigen i Norge 1940. (3) : Operasjonene i Glåmadalføret, Trysil og Rendalen*. Oslo: Gyldendal Norsk Forlag. s. 195.
8. 1 2  Julian Holmås, red. (1997). *Den norske Skottlandsbrigaden 1940–1945*. Porsgrunn: Forlaget Grenland. s. 18, 31.
9. ↑  Eystein Fjærli (1982). *Den norske hær i Storbritannia 1940-1945*. Tanum Norli. s. 234.
10. ↑  Alfr. M Strand (19. mars 1953). «Oscar Strugstad». Verdens Gang.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Oscar Strugstad d.y. i Store norske leksikon


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Wikistrinda **·** Lokalhistoriewiki **·** Prabook **·** Historisk befolkningsregister
 |

Portal: Andre verdenskrig
**Jacques Reymond** (født 30. august 1950 i Sveits, død 6. mai 2020) var en sveitsisk skitrener.

Liv og virke
------------

Reymond arbeidet i mange år som skitrener for det sveitsiske skiforbund Swiss-Ski. Fra 1979 til 1995 var han sjefstrener og teknikktrener for det sveitsiske herrelandslaget. Han var også styrketrener for damelandslaget i mange år.

Blant dem han var trener for, var Erika Hess på damelandslaget. De giftet seg 6. mai 1988. De fikk tre sønner; den yngste kjører løp i Europacupen og i World Cup. Ekteparet bodde i Saint-Légier-La Chiésaz i kantonen Vaud, og der organiserte de konkurranser og treningsleirer for unge skiløpere.

Jacques var også politisk aktiv i Saint-Légier-La Chiésaz, som formann i kommunestyret.

Under covid-19-pandemiens tidlige fase i Europa ble Reymond smittet av covid-19. Han døde etter flere ukers sykdom den 6. mai 2020 i en alder av 69 år.

Referanser
----------

1. ↑  Marco Reymond hos *www.fis-ski.com*
2. ↑  «Ehemaliger Skitrainer Jacques Reymond gestorben». *SKINEWS.CH* **(tysk)**. 8. mai 2020. Besøkt 6. mai 2021.
***Actias artemis*** er en sommerfugl som tilhører familien påfuglspinnere (Saturniidae). Denne store, blekgrønne arten finnes i Japan, Korea, Kina, India og Malaysia, nordover til Kurilene.

 Utvokst larve

Utseende
--------

En ganske stor (vingespenn ca. 100 mm), blekgrønn spinner. Forvingenes fremkant og den fremste delen av brystet (kragen) er brunrøde. Hver vinge har en liten øyeflekk. Bakvingene er trukket ut til en forholdsvis kort og bred, utoverbøyd stjert. **Larven** er grønn, med kjegleformede utvekster som har en kvast av stive hår i spissen.

Levevis
-------

Larvene lever på vier (*Salix*), bjørk (*Betula*) og valnøtt (*Juglans*). Som hos andre påfuglspinnere har de voksne sommerfuglene reduserte munndeler, de tar ikke næring til seg og lever bare noen få dager. Hunnen sender ut feromoner som gjøre at de aktive hannene med sine fjærformede antenner kan finne den på lang avstand.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Actias artemis* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Actias artemis* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Actias artemis* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Actias artemis* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Actias artemis* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**Ana Alicia** (født **Ana Alicia Ortíz** 12. desember 1956 i Mexico by) er en meksikansk-amerikansk skuespiller som er mest kjent for sin rolle som Melissa i såpeoperaen *Falcon Crest*.

Tidlig liv
----------

Ana Alicia Ortíz' foreldre drev flere foretak i Acapulco da hun ble født. Da hun var seks år gammel døde faren. Moren tok med seg Ana Alicia og de tre brødrene hennes til El Paso i Texas, der de flyttet inn sammen med bestemoren og en onkel. Det var faren som hadde kjøpt huset i El Paso til bestemoren. 

Da hun gikk ut av high school i 1973, fikk hun et stipend til Wellesley College i Massachusetts. Etter det første året på Wellesley fikk hun tilbud om en rolle ved et teater i El Paso, og hun valgte da å flytte hjem og ta en bachelorgrad i drama ved University of Texas at El Paso ved siden av skuespillerjobben.[]

Karriere
--------

Ortíz har hatt gjesteroller i flere TV-serier, deriblant to separate roller i Glen A. Larsons serie *Battlestar Galactica*, før hun fikk rollen som den bortskjemte og egoistiske vingård-arvingen Melissa Agretti i serien *Falcon Crest*. Der tok hun over rollen fra Delores Cantu som hadde spilt Melissa i én episode i 1981. Hun var populær blant fansen og fortsatte i rollen i over seks år frem til 1988, da produsentene bestemte seg for å ta livet av rollefiguren. Bare noen måneder etter dette var hun igjen tilbake i *Falcon Crest* som Samantha Ross, en Melissa Agretti-lookalike, men denne rollefiguren medvirket bare i noen få episoder.

Referanser
----------

1. ↑   ČSFD, ČSFD person-ID 92474[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Ana-Alicia Biography

Eksterne lenker
---------------

* (en) Ana Alicia på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) Ana Alicia i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (en) Ana Alicia på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) Ana Alicia hos The Movie Database Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data)
 |
**Jacques Motel** (kinesisk: 穆迪我, alternativt navn: *Mu Diwo* 穆迪我, zi: *Huiji* 惠吉; Wade-Giles: *Mu Ti-wo*, *Hui-chi*, født i 1619 og døpt 10. august 1619 i Compiègne i Frankrike, død 2. august 1692 i Wuchang i Kina) var en fransk jesuittprest som virket som misjonær i Kina.

Han ble utsendt som kinamisjonær fra Vannes og seilte i 1654 fra Bordeaux og så fra Lisboa 23. mars 1655 på skuten *Capitaina*. Han ankom Macao 8. juli 1656.

Pater Motel virket i Jiangxi fra 1657, og var i 1661 grunnlegger av misjonen i provinsen Hukuang og residerte fra 1663 i Wuchang. Ved utbruddet av kristenforfølgelsen i 1660-tallet ble han ført til Beijing og så sendt til forvaring i Kanton. I 1671 kunne han vende tilbake til Hukuang, og grunnla flere misjonsmenigheter.

Han er kjent for å ha forfattet den kateketiske rettledningen *Shengxi guiyi* (聖洗規儀, 1689) om dåpsundervisning og dåpshandlingen, som blant annet forklarer at enhver (også legfolk) er tillatt og forpliktet til å administrere dåpens sakrament *in articulo mortis* (dødsfaresituasjoner).[] Latinsk undertittel i denne kinesiske boken er *Instructio ad baptismi susceptionem - a p. Jac. Motel SJ.*

Litteratur
----------

* Albert Chan (2002): *Chinese Books and Documents in the Jesuit Archives in Rome*, s. 151.
* Standaert, Nicolas (2000): *Handbook of Christianity in China*, bind 1, s. 624

Se også
-------

* Liste over kinamisjonærer tilhørende jesuittordenen

Eksterne lenker
---------------

* «Motel, Jacques 穆迪我 (1619-1692)», fransk kortbiografi

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** ISNI
 |
**Jacques Pierre N. Misonne** (født 11. desember 1892, død 1968) var en belgisk rytter som deltok i flere olympiske leker; 1920 i Antwerpen, 1924 i Paris og 1928 i Amsterdam.

Misonne vant en olympisk bronsemedalje i hestesport under OL 1920 i Antwerpen. Han var med på det belgiske laget som kom på tredjeplass i lagkonkurransen i feltritt, bak Sverige og Italia. Det belgiske laget besto av Bonvalet på hesten «Weppelghem», Oswald Lints på «Martha», Misonne på «Gaucho» og Roger Moeremans d’Emaüs på hesten «Sweet Girl». Misonne kom på 17.-plass i den individuelle konkurransen i feltritt og han ble nummer tjuefem i sprangridning med hesten «Gaucho».

OL-medaljer
-----------

* 1920 Belgias flagg Antwerpen - Bronse Bronse i hestesport, feltritt lag Belgias flagg Belgia

Referanser
----------

1. 1 2   Roglo, Roglo person ID p=jacques;n=misonne;oc=2[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Jacques Misonne – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Jacques Misonne – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
***Nr. 19*** er en norsk reality-TV-serie med Katrine Moholt som gikk på TV 2 i 2004. Konseptet gikk ut på at fire par skulle flytte inn i hver sin nedslitte leilighet. Parene fikk deretter 350 000 kroner og ti uker til rådighet til å pusse dem opp. Leilighetene ble så solgt i en direktesendt finale, og det paret som oppnådde høyest pris vant hovedpremien. Men for at alle parene skulle få noe igjen for strevet, fikk de utbetalt differansen mellom takst ved oppstart og endelig salgssum. Byggmester Otto Robsahm overvåkte og evaluerte arbeidet. Serien var basert på det australske konseptet *The Block*, som ble en stor suksess i hjemlandet.

*Nr. 19* hadde høye seertall. Mandagsprogrammene hadde med et snitt på 692 000 seere, mens spesialsendingene på onsdager hadde et snitt på 496 000. Finalen ble sett av 870 000. Til tross for suksessen ville ikke TV 2 lage en ny sesong, blant annet fordi det var vanskelig å få konseptet til å fungere, og at andre sesong i Australia ble en gedigen fiasko.

Serien ble tildelt Gullruten 2004 for beste reality/dokusåpe.

Deltakere
---------

Seieren gikk til Firhana Charania-Moursund (34) og Lasse Moursund (31). De andre deltakerne bestod av parene Erlend Aas (28) og Natalie Herland (24), Bengt Thuv (38) og Malcolm McKerlies (38), Karin Bredesen Bratten (44) og Jon Bratten (52).

Se også
-------

* Oversikt over norske Reality-TV-serier

Referanser
----------

1. ↑  VG - Satser på oppussingsreality (28.11.2003)
2. ↑  «Rekordtall på Nr. 19-finalen». *TV 2*. 8.6.2004. Besøkt 8. oktober 2016.
3. ↑  «Finalerekord for Nr 19». *kampanje.com*. 8.6.2004. Besøkt 8. oktober 2016.
4. ↑  Siste.no - Ingen ny «Nr. 19» (15.9.2004)[*død lenke*]
5. ↑  Her er «Gullruten»-vinnerne - VG Nett 9. mai 2004
6. ↑  «Klar seier i Nr 19». *www.dagbladet.no*. 7.6.2004. Besøkt 8. oktober 2016.
7. ↑  «Disse bor i «Nr 19»». *Side2*. 30.1.2004. Besøkt 8. oktober 2016. [*død lenke*]

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Nr. 19* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Nr. 19* hos Filmfront Rediger på Wikidata
Filial i Tsingtau (Qingdao)
Filial i Peking (Beijing)
**Deutsch-Asiatische Bank** (tradisjonell kinesisk: 德華銀行; pinyin: **Déhuá yínháng**, det kinesiske navnet betyr «Den tysk-kinesiske bank») var en tysk handelsbank med hovedsete i Shanghai i Kina. Den hadde filialer i Kina (Tianjin, Qingdao, Hankou, Hongkong, Jinan, Beijing, Guangzhou), Japan (Yokohama, Kōbe), India (Calcutta) og Singapore. 

Banken ble grunnlagt etter initiativ fra det tyske utenriksministerium den 12. februar 1889 med en grunnkapital på 5 millioner Shanghai-tael. Grunnleggelseskonsortiet bestod av tretten stor- og privatbanker: Disconto-Gesellschaft, S. Bleichröder, Deutsche Bank, Berliner Handels-Gesellschaft, Jacob S. H. Schiff, Norddeutsche Bank, Mendelssohn & Co. Robert Warschauer & Co. Darmstädter Bank für Handel und Industrie, M. A. von Rothschild & Söhne, Preußische Seehandlung, Sal. Oppenheim og Bayerische Hypotheken- und Wechselbank. Den skulle på den ene side underlette handelen mellom Tyskland og Østasia, på den annen side investere i den kinesiske jernbanevirksomhet og i dampskip. I 1906 fikk banken konsesjon til å utstede egne pengesedler i Kina. Som følge av de to verdenskriger ble banknettverket knust, og virksomheten bragt til opphør. 

I 1953 gjenopptok banken virksomhet i Hamburg, men ble senere sammenslått i *European Asian Bank*. Fra 1986 ble navnet *Deutsche Bank (Asia)*, men 1987/88 ble den opptatt med sine 14 avdelinger i Deutsche Bank.

Litteratur
----------

* Maximilian Müller-Jabusch: *Fünfzig Jahre Deutsch-Asiatische Bank 1890 - 1939*, Berlin 1940.
* Liu Jing: *Wahrnehmung des Fremden*, Dissertation, Freiburg 2001, S. 29 ff.. (PDF-Datei; 2,00 MB)
* Schaefer, Karl Christian: Deutsche Portfolioinvestitionen im Ausland 1870-1914. Banken, Kapitalmärkte und Wertpapierhandel im Zeitalter des Imperialismus. Lit-Verlag, Münster 1995

Eksterne lenker
---------------

* Bankgeschichte der Deutschen Bank.[*død lenke*]
* Deutsches Kolonial-Lexikon (1920), Band 1, S. 299. Arkivert 4. mars 2016 hos Wayback Machine.
* Michael Kunzel, Deutsche Dollars für Tsingtau.
**Filotera** (gresk: Φιλωτέρα, født 315/309 f.Kr. - død antagelig etter 282 f.Kr. og før 268 f.Kr.) var en gresk-makedonsk adelskvinne og en gresk-egyptisk prinsesse fra ptolemeerdynastiet i Egypt.

Filotera var en datter av Ptolemaios I Soter og hans andre Berenike I av Egypt. Hun hadde en eldre søster, Arsinoe og en yngre bror, den framtidige konge og farao Ptolemaios II Filadelfos. Fra hennes foreldres tidligere ekteskap hadde Filotera flere halvsøsken både på mors- og farssiden.

Lite er kjent om hennes liv. Filotera døde en gang før Ptolemaios II Filadelfos kom på den ptolemeiske tronen i Egypt og før Arsinoe døde. Det faktum at Filotera døde før sin søster er demonstrert i en hymne skrevet av poeten Kallimakhos fra Kyrene som arbeidet ved Biblioteket i Alexandria. Dette diktet ble skrevet ved Arsinoes død.

Etter at Filotera døde fikk hennes bror Ptolemaios II Filadelfos henne helliggjort som gudinne. Han reiste et tempel for henne i hovedstaden Alexandria. Grekere og egyptere dyrket henne ved siden av Arsinoe i den kult som Filadelfos opprettet for henne. I Louvre i Paris er det bevart en levning av en kultstatue som betegnes som hennes, *Heresânkh, prêtresse de «la fille royale Philotera»*, og er datert til styret til Filadelfos. Se bilde til høyre.

Filadelfos opprettet også en havneby ved Rødehavet som ble kalt for Filotera (dagens moderne by Safaga). Den antikke historikeren Strabon skrev at «Ved siden av er en by som er kalt for Filotera, oppkalt etter søsteren til den andre Ptolemaios; den var grunnlagt av Satyros som ble sendt ut for å undersøke jaktgrunnen for elefanter.»

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  «Philotera», *Ptolemaic Genealogy*
2. ↑   «Berenice I» Arkivert 5. oktober 2011 hos Wayback Machine. *Ptolemaic Genealogy*
3. ↑   «Arsinoe II», *Ptolemaic Genealogy*, fotnote 17
4. ↑  «Philotera» Arkivert 6. oktober 2012 hos Wayback Machine. *Maritime Incense Route*
5. ↑   Strabon: *Geografika*, c. 22 CE XVI.iv.4-17
**Jacques Rabelais** (født ca. 1547 – død ca. 1622) var en fransk forfatter og lærd i fransk renessanse av mindre betydning. Han er hovedsakelig kjent grunnet hans bånd til sin berømte bestefart François Rabelais. Sønnesønn Jacques skrev flere essayer og en bok som nedtegnet litteraturens historie.

Liv og virke
------------

Det meste av livet til Jacques Rabelais er ukjent. Hans fødselsdato er tilnærmet plassert på midten av 1574, og er basert på et brev datert 5. mars 1574 fra hans far Auguste Rabelais hvor han skrev at hans hustru hadde erfart «framskyndingen av Jacques» en uke før. Basert på verkene han skrev er det sannsynlig at han tilbrakte det meste av livet sitt i sørlige Frankrike. Et udatert brev dokumenterer at Jacques Rabelais døde da han var 75 år gammel.

Bibliografi
-----------

* Bok uten tittel (1612), en diskusjon om klosteret Thélème, en utopi oppfunnet av hans bestefar François Rabelais, og dens relevans i endringen av Frankrike.
* *History Vivante* (1618), en samling essayer og diskusjoner om fransk litteratur og evolusjonen av folkelige fortellinger, mye av det er fokusert på fortellingene til hans nevnte bestefar.

Litteratur
----------

* Holt, Mack P. (September 2007): *Renaissance and Reformation France: 1500-1648*, Oxford University Press, ISBN 978-0-19-873166-5
* Putnam, Samuel (1929): *Francois Rabelais. Man of the Renaissance. A Spiritual Biography*, Cape and Smith, New York

Portal: Litteratur
**Husmorferie** var opprinnelig betegnelsen på et statsstøttet ferieopphold for husmødre med økonomiske utfordringer, som var i virke i Norge fra like etter andre verdenskrig til 1981.

Målet med husmorferien var å sidestille hjemmearbeid med yrkesarbeid, og sammen med husmorvikarene handlet ordningen om å kunne gi hjemmeværende kvinner tilgang på samme velferdsgoder som lønnsmottakere.

Organisering
------------

Inspirasjon til husmorferien ble hentet fra Sverige. Kvinneorganisasjonene ønsket at arbeidet som ble lagt inn i hjemmet også skulle anerkjennes som en arbeidsinnsats, og ordningen ble drevet frem av Norsk Folkehjelp, Kvinnesekretariatet (nå: Det norske Arbeiderpartis kvinnebevegelse) og Norges Husmorforbund (nå: Norges Kvinne- og familieforbund). Disse organisasjonene tok ansvar for både gjennomføring av husmorferiene og det politiske presset på at ordningen skulle få statsstøtte. 

Ordningen var behovsprøvet, og husmorferien gjaldt både mor og barn. Ferien kunne eksempelvis være et to ukers opphold på pensjonat eller hotell, med kost og losji dekket.

Dagens bruk av begrepet
-----------------------

I dag brukes husmorferie ofte som humoristisk betegnelse for kvinners behov for en pause fra familien.

Referanser
----------

1. ↑  «husmorferie – Store norske leksikon». *Store norske leksikon*. Besøkt 11. januar 2016.
2. ↑  Skjelbred, Frode (2004). *Husmorens storhetstid : Arbeiderpartiets kvinnesekretariat og innføringen av husmorvikarer og husmorferie*. Universitetet i Oslo.
3. ↑  «HUSMORFERIE #ARKIVSOMMER – Vestfoldarkivet». *www.vestfoldarkivet.no*. Arkivert fra originalen 15. februar 2016. Besøkt 11. januar 2016.
**Mehdi-Selim Khelifi** (født 1. september 1992 i Prades, Pyrénées-Orientales, Frankrike) er en algirsk langrennsløper som bor i Frankrike og trener med en klubb i Pyreneene. Han var eneste deltaker fra Algerie under Vinter-OL 2010 og var følgelig også troppens flaggbærer. Han deltok i 15 km langrenn fristil i Vinter-OL 2010 og ble nr. 84 med tiden 41:38,5, som var 8:02,2 minutter bak vinneren Dario Cologna fra Sveits, som hadde tiden 33:36,3,

Det var en del diskusjon om hans deltakelse, da planen opprinnelig hadde vært å sende en alpinist fra Algerie. Men han klarte ikke å kvalifisere seg, noe Mehdi-Selim Khelifi gjorde gjennom flere testrenn i desember 2009. Delegasjonen besto av Khelifi, hans trener, en lege og Algeries medlem av IOC, som var delegasjonsleder.

Referanser
----------

1. ↑  «Kvalifisert for OL (fransk)». Arkivert fra originalen 10. juni 2015. Besøkt 23. februar 2010.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Mehdi-Selim Khelifi – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Mehdi-Selim Khelifi – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Mehdi-Selim Khelifi – FIS (langrenn) Rediger på Wikidata
* Resultatside for Mehdhi-Selim Khelifi
* Bilde av Mehdhi-Selim Khelifi som flaggbærer for Algerie
* Mehdhi-Selim Khelifis side hos with glowing heart[*død lenke*]
**Richard Jackson** (født 18. april 1980 i Whitby, North Yorkshire, England) er en engelsk fotballspiller som har spilt for tre engelske fotballklubber. Han er forsvarsspiller og spiller nå for Luton Town i Football League One.

Biografi
--------

Jackson startet sin fotballkarriere i Scarborough. Han ble hentet opp til A-stallen i 1997/98-sesongen, og debuterte den 1. november 1997 i en kamp mot Doncaster Rovers. I mars 1998 skrev han under på sin første profesjonelle fotballkontrakt med Scarborough, og totalt spilte han to ligakamper for klubben fra North Yorkshire.

Etter å ha fått med seg 20 ligakamper og to cupkamper for Scarborough i første del av 1998/99-sesongen ble Richard Jackson kjøpt av Derby County den 24. mars 1999. Scarborough fikk £30 000 ved overgangen, og ytterligere £50 000 da han i april 2002 hadde spilt 10 kamper for Derby. Hans første kamp for klubben fra Derbyshire var 6. mai 2000 mot Newcastle United, og åtte dager senere spilte han sin andre og siste ligakamp i 1999/00-sesongen. Sesongen etter ble det to ligakamper og en cupkamp før han fikk med seg sju ligakamper i 2001/02-sesongen. Denne sesongen ble han også kåret til årets unge spiller i Derby.

Sommeren 2004 skrev han under på ny 2-årskontrakt med klubben. Den 29. august 2005 spilte han sin klubbkamp nummer 100 for Derby County i en ligakamp mot Watford. Noe særlig grunn til å feire etterpå hadde Jackson ikke siden Watford vant 2-1 etter at jubilanten hadde blitt utvist på et tidspunkt da Derby ledet 1-0.

I januar 2006 skrev Richard Jackson under på en ny 2-årskontrakt med klubben som går fra sommeren 2006 og ut 2007/08-sesongen. Totalt spilte han 26 ligakamper i 2006/07-sesongen, mens han i den påfølgende sesongen fikk med seg 5 ligakamper og 2 cupkamper for *the Rams*. Den 6. august 2007 ble han enig med Derby om å kansellere sin kontrakt med klubben, og kun et par dager senere skrev han under på en 2-årskontrakt med Luton Town. Han debutere for Luton 11. august 2007 da de vant 2-1 over Hartlepool United i en ligakamp.

Karriere som spiller
--------------------

|
|  |
|  | Klubb | Klubbforbindelse | Klubbkamper | Ligakamper | Klubbmål | Ligamål | Periode |
| Englands flagg | Scarborough | Kontrakt | 24 | 22 | 0 | 0 | 10/1997 - 03/1999 |
| Englands flagg | Derby County | Kontrakt | 127 | 118 | 0 | 0 | 03/1999 - 08/2007 |
| Englands flagg | Luton Town | Kontrakt | 1 | 1 | 0 | 0 | 08/2007 - |

Meritter
--------

* Fikk *Sammy Crooks Young Player of the Year Award* i 2001/02-sesongen.
* Rykket opp til Premier League med Derby etter å vunnet playoff-finalen i 2006/07-sesongen.

Kilder
------

* Rollin, Glenda & Rollin, Jack: *SKYSPORTS FOOTBALL YEARBOOK 2006-07* (side 470).   
 Headline Book Publishing, London. ISBN 0-7553-1526-X
* Mortimer, Gerald (2004): *The Who´s Who of DERBY COUNTY*.   
 Breedon Books Publishing, Derby. ISBN 1-85983-409-4

Eksterne lenker
---------------

* (en) Richard Jackson – Soccerbase.com Rediger på Wikidata
Grønlangkål med forskjellige typer kjøtt og pølser  Foto: Wilfried Wittkowsky 
**Husmannskost** var opprinnelig betegnelsen for en grov og enkel kost som var vanlig på husmannsplasser. Begrepet stammer formentlig fra tysk *Hausmannskost*, men er også godt kjent i Skandinavia.

Husmannskosten omfatter tradisjonelle retter, basert på billige råvarer som poteter og andre rotfrukter, kornprodukter og fleskekjøtt. Blant de mest kjente retter er poteter med kjøttkaker eller stekt flesk, fleskeomelett, pannekaker og forskjellige grøtretter. Også typiske stedsbundne retter som grønlangkål defineres som husmannskost. Det var forøvrig karakteristisk at det ved denne type retter stort sett ikke ble anvendt krydderier. 

Den renessanse som foregår av denne type tradisjonell matlaging er i vid utstrekning preget av en modernisert tilgang til husmannskjøkkenet samtidig med at vesentlige elementer opprettholdes.

Referanser
----------

1. ↑  *Husmandskost*, denstoredanske.dk. Besøkt 25. mai 2015
2. ↑  *Husmands-kost,*, Ordbog over det danske Sprog. Besøkt 25. mai 2015

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |
**Richard F. Kjelstrup** (født 3. oktober 1917, død 23. desember 1997) var en norsk klarinettist og pedagog.

I en årrekke var han Norges ledende utøver på sitt instrument, og mange av dagens profesjonelle klarinettister og klarinettpedagoger har vært hans elever. Hans eldre bror var fiolinisten Aage Kjelstrup som spilte 2. fiolin i Oslo Filharmoniske Orkester i siste del av musikerkarrièren etter å ha vært fiolinist og kapellmester på restauranter i en årrekke.

Kjelstrup var elev ved 4. divisjon musikkskole i 1937, samtidig som han ble med som militærmusiker i Bergen 1937–41. Han studerte med Fritz Hofmann og spilte samtidig i Bergen Filharmoniske Orkester. Så bars det til Oslo for å studere med Oslo Filharmoniske Orkesters legendariske soloklarinettist Erling Carlsen. Senere studerte han med den franske klarinettlegenden Louis Cahuzac, og han førte Cahuzacs faglige prinsipper og spillestil til Norge.

Han var en tid musikksjef i Hans Majestet Kongens Garde. I hovedstaden spilte han i Nationaltheatrets orkester (1946–55) og deretter i Oslo Filharmoniske Orkester (1955–73). Fra 1962 var han orkestrets soloklarinettist.

Han var en av stifterne av Den Norske Blåsekvintett i 1955, og her musiserte han sammen med norske toppmusikere som fløytisten Ørnulf Gulbransen, oboisten Tom Klausen, hornisten Ivar Bratlie og fagottisten Torleiv Nedberg.

Han spilte regelmessig kammermusikk med Hindarkvartetten.

Han var førsteamanuensis i klarinett ved den nystartede Norges musikkhøgskole 1973–84, professor samme sted (1985), samt lærer ved Barratt Due musikkinstitutt 1973–94. Han var også dirigent for flere korps.

Til Kjelstrups minne er det utgitt en CD med arkivopptak av Kjelstrup som solist og kammermusiker. En av hans elever, dirigenten Ole Kristian Ruud, har skrevet tekstboken med biografisk stoff om Kjelstrup. Albumet rommer en rekke arkivopptak med Kjelstrup hvor han framfører verk av blant andre Bjarne Brustad og kan oppleves som solist og kammermusiker. Læreren Erling Carlsen kan også høres på Cd' en.

Premier
-------

* Lindemanprisen 1991

Referanser
----------

1. ↑  Richard Fredrik Kjelstrup i Store Norske Leksikon.
2. ↑  *Cappelens musikkleksikon*. Oslo: Cappelen. 1979. ISBN 8202036909.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Historisk befolkningsregister
 |
**Broder Dolcino** (født ca. 1250, død 1307) var en italiensk predikant som ble brent på bålet. Han beskrives ofte som en kjetter, inspirert av fransiskanske idéer.

Dolcino vokste opp som en oppvakt gutt, relativt kort og med et godt temperament.[] En dag anklaget en prest et familiemedlem for å ha stjålet penger, denne igjen anklaget Dolcino for å ha gjort det og ville torturere ham for å få en tilståelse. Dette ville ikke presten være med på, likevel flyktet Dolcino til Trento. Der ble han med i sekten apostelbrødrene, og ble forelsket i et annet medlem, Margherita di Trento. De to holdt sammen til slutten.

Dolcino ble i 1300 leder for apostelbrødrene, bevegelsen utviklet seg til de såkalte *dulcianerne*. Som en reaksjon på at de ble angrepet av katolske styrker, begynte de å plyndre landsbyer og drepe dem som var mot dem. Det ble satt igang et korstog mot dem, og det hele endte i fjellene ved Sesiadalen og i Biellaområdet i Piemonte den 23. mars 1307, da festningen deres på fjellet Rubello ble inntatt.

I 1907 reiste radikale arbeidere et monument over ham der den siste kampen hadde funnet sted. Det ble skutt i stykker av fascistene i 1927.

Han er omtalt i Dantes Den guddommelige komedie og er mye omtalt i Umberto Ecos roman *Rosens navn*.

Referanser
----------

1. ↑   datos.bne.es, BNE-identifikator XX5611792, oppført som Dulcino[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   commons.wikimedia.org[Hentet fra Wikidata]

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Deutsche Biographie **·** Encyclopædia Universalis **·** VIAF **·** GND **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** BNE
 |
**Raidet mot Cherbourg** fant sted i august 1758 under Syvårskrigen da en britisk styrke gikk i land på kysten av Frankrike ved hjelp av Royal Navy for å angripe byen Cherbourg som et ledd av de britiske myndighetenes planer om å ta franskekysten.

Bakgrunn
--------

Det hadde lenge vært politikken til den britiske myndigheten å benytte den sterke marinen sin til å utføre raid langs franskekysten for å trekke oppmerksomheten og ressursene til franskmennene bort fra Tyskland hvor de britiske allierte, PreusmΠosen, Hannover og Braunschweig var under kraftig press. I 1758 ba hertugen av Braunschweig britene om å sette denne politikken i live etter at den allierte styrken hans ble presset bakover. En stor marine- og militærstyrke ble samlet sør i England under admiral George Anson.

Raidet
------

De britiske styrkene ble kommandert av generalløytnant Thomas Bligh med Richard Howe som marinekommandant.[1] De seilte langs kysten av Normandie og truet flere havnebyer før de kom til Cherbourg den 7 august. Forholdene var gode og de kom seg trygt i land. Så snart de var i land fjernet de den lille franske styrken som forsvarte Cherbourg og erobret byen. De ødela festningsverkene og havnen. Den 16. august forlot britene Cherbourg og etter nøyaktig en uke.[2]

Ettervirkning
-------------

Toktet var oppmuntrende for britene. Planen hadde vært et av favorittprosjektene til William Pitt og han planla flere raid langs franskekysten. I september 1759 prøvde Bligh å erobre St. Malo, men været gjorde at han bare klarte å sette i land deler av styrken, som raskt møtte en langt sterkere fransk styrke. Bligh prøvde å trekke seg tilbake til skipene sine, som han til slutt klarte etter store tap i slaget ved Saint Cast. Dette førte til at britene stoppet disse raidene og satte heller inn stykene i Tyskland.[3]

Tross i dette hadde raidene vært en suksess fordi de svekket den franske moralen og overbeviste de om at selv det franske fastlandet var sårbart for den overlegne britiske marinen. Som svar til dette planla franskmennene en stor invasjon av Storbritannia i 1759, men planene ble skrinlagt etter tap til havs.

Litteratur
----------

* Rodger, N. A. M. *The Command of the Ocean: A Naval History of Britain, 1649-1815'".*
* Simms, Brendan. *Three Victories and a Defeat: The Rise og Fall of the First British Empire*. Penguin Books (2008)
* West, Fred. Crucible of War: *The Seven Years' War and the Fate of Empire in British North America, 1754-1766*. Faber & Faber, 2001

Referanser
----------

1. ↑  West s.303
2. ↑  Rodger s.270
3. ↑  West s. 303-04
**Rai 1** er en italiensk tv-kanal og allmennkringkasteren Rais hovedkanal. Den startet faste sendinger 3. januar 1954 og er Italias eldste tv-kanal. I 2020 hadde Rai 1 en markedsandel på 16,4 prosent, noe som også gjorde den til landets største. Rai 1 er en allmennkanal som retter seg mot et bredt publikum med programmer innen nyheter, underholdning, idrett og show.

Bakgrunn
--------

Italia begynte med prøvesendinger på fjernsyn i 1952, og i 1954 startet den italienske allmennkringkasteren Rai med regulære tv-sendinger. 

Den første sendingen gikk 3. januar 1954 klokken 11.00 da hallodamen Fulvia Colombo presenterte dagens program. Sendingen fant sted i Milano og ble kringkastet via senderne i Torino og Roma. Det første faste programmet gikk klokken 14.30 og kveldsprogrammet var teaterforestillingen *L'osteria della posta* av Carlo Goldoni. Kvelden ble avsluttet klokken 23.15 med idrettsprogrammet *La Domenica Sportiva,* som fremdeles sendes på Rai. Dette er selskapets lengstlevende tv-program.

Et annet kjent Rai 1-program er *TG1* (TeleGiornale 1, norsk oversettelse: *TeleJournal*), kanalens faste nyhetssendinger, etablert i 1952.

Kanalen har skiftet navn flere ganger. De første årene het den bare RAI, før den skiftet navn til Programma Nazionale (*Nasjonalt program*) da Rai 2 ble etablert i 1961. Siden het kanalen Rete 1 (*kanal 1*) og Rai Uno (*Rai én*).

Referanser
----------

1. ↑  «Rai – årsrapport for 2020» (PDF). Rai. januar 2021. Besøkt 23. januar 2022.
2. ↑  Donati, Silvia (3. januar 2014). «RAI TV Celebrates 60 Years». *ITALY Magazine*. Besøkt 22. desember 2017.

Eksterne lenker
---------------

* (it) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) RAI 1 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data)
 |
***Fleip eller fakta?*** er en norsk TV-quiz som ble sendt på NRK Fjernsyn i 1970, 1982, 1986 og 1991. I denne quizen var seks deltakere fordelt på to lag som skulle gjette på hvilken historie som var sann. Hvert lag ble presentert tre forklaringer vedrørende et bestemt ord eller gjenstand der bare en av forklaringene var riktig. Det lyttende laget skulle forsøke å finne ut av hvilken av forklaringene som var den riktige. Deretter ble rollene snudd. Deltakerne var kjente personer. Programledere var Lasse Espelid, Yngvar Ustvedt, Kari Sørby og Knut Th. Gleditsch.

Sesong 1982: *Skjønner De norsk?*
---------------------------------

Serien inkluderer en sesong som hadde undertittelen *Skjønner De norsk?* Den sesongen hadde premiere våren 1982 og bestod av åtte episoder; den handlet utelukkende om norske ord. Deltakerne bestod av to tremannslag som skulle servere hverandre tre forskjellige historier vedrørende betydningen av et bestemt ord. Deltakerne på det lyttende laget skulle deretter finne ut av hvilken av de tre historiene som var sann. Deretter ble rollene snudd. Programleder var Yngvar Ustvedt. Deltakere i denne sesongen var Kirsti Sparboe, Tore Hansen og Jahn Teigen på det ene laget, og Arne Bendiksen (i egenskap av direktør for plateselskapet Arne Bendiksen Records AS), Totto Johansen (direktør for plateselskapet PolyGram) og Ole Sørlie (direktør for plateselskapet Notabene Records) på det andre.

Referanser
----------

1. ↑  «Fleip eller fakta». *nrk.no*. Besøkt 13. april 2022.
2. 1 2  «Skjønner de norsk?». *nrk.no*. Besøkt 2. mai 2022. «Underholdningsserie. Spørrelek "Fleip eller fakta?"»
3. 1 2  «Skjønner De norsk?». *Altaposten*. 26. juni 1982. s. 12.
4. ↑  «TV i dag». *Arbeiderbladet*. 8. mai 1982. s. 39.

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen har ingen egenskaper for filmdatabaser i Wikidata*
**Rai 2** er en italiensk tv-kanal og en av de tre hovedkanalene til allmennkringkasteren Rai. Den startet faste sendinger 4. november 1961 og er Italias nest eldste tv-kanal. I 2020 hadde Rai 2 en markedsandel på 4,94 prosent, noe som gjorde den til Rais tredje største tv-kanal. Rai 2 er en allmennkanal som retter seg mot et bredt publikum med programmer innen nyheter, underholdning, idrett og show.

Bakgrunn
--------

Italia begynte med prøvesendinger på fjernsyn i 1952, og i 1954 startet den italienske allmennkringkasteren Rai med regulære tv-sendinger på Rai 1. I 1961 opprettet Rai sin andre tv-kanal, Rai 2, som da het Secondo Programma (*andre program*). Siden byttet kanalen navn til Rete 2 (*kanal 2*) og siden til Rai Due (*Rai to*).

Rai 2s faste nyhetssendinger heter *TG2* (TeleGiornale 2, norsk oversettelse: *TeleJournal 2*) og har gått siden starten i 1961.

I dag er Rai 2 en allmennkanal som sender et bredt spekter av programmer, men henvender seg til et noe yngre publikum enn moderkanalen Rai 1. Blant programmene er underholdning, tv-serier, tegneserier, filmer, idrett og reality-serier.

Referanser
----------

1. ↑  «Rai – årsrapport for 2020» (PDF). Rai. januar 2021. Besøkt 23. januar 2022.
2. ↑  «Rai 2». *www.rai.it* **(italiensk)**. Besøkt 23. desember 2017.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) RAI 2 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data)
 |
**Flekkefjord tingrett** var en tingrett i Vest-Agder. Den ble opprettet som Flekkefjord sorenskriveri etter kongelig resolusjon 25. september 1809, da Lister sorenskriveri ble delt i Lyngdal og Flekkefjord sorenskriverier. Sorenskriveriet hadde navn etter Flekkefjord og bestod opprinnelig av kun Feda tinglag. Ved kongelig resolusjon 19. desember 1837 ble 51 gårder i Bakke prestegjeld på vestsida av elva Sira overført fra Stavanger amt til Lister og Mandal amt. Jurisdiksjonsmessig ble de overført fra Jæren og Dalane sorenskriveri til Flekkefjord sorenskriveri. Ved kongelig resolusjon 1. mars 1839 ble distriktet delt i tre tinglag: Flekkefjord, Bakke og Feda (senere Kvinesdal). Ved senere fradelinger kom Sirdalen tinglag og Fjotland tinglag i tillegg. Fra 1. januar 1992 ble navnet endret fra Flekkefjord sorenskriveri til Flekkefjord tingrett, som senere er slått sammen med Lyngdal tingrett til Lister tingrett.

Arkiv
-----

Arkivet etter Flekkefjord sorenskriveri er avlevert til Statsarkivet i Kristiansand. Arkivet har et omfang på 153 hyllemeter.

Eksterne lenker
---------------

* Arkivkatalog for Flekkefjord sorenskriveri hos Statsarkivet i Kristiansand
* Skannede pantebøker fra Flekkefjord sorenskriveri hos Digitalarkivet
* Skannede skifteprotokoller og dødsfallsprotokoller fra Flekkefjord sorenskriveri hos Digitalarkivet[*død lenke*]
* Skannede ekstrarettsprotokoller fra Flekkefjord sorenskriveri hos Digitalarkivet[*død lenke*]
Bolinders verksted ved Klara sjö omkring 1872
**Bolinders** (grunnlagt i 1844) var et svensk mekanisk verksted, kjent i Norge for sine båtmotorer på tidlig 1900-tall.

Det var brødrene Jean og Carl Gerhard Bolinder som startet **J. & C. G. Bolinders Mekaniska Verkstad** på Kungsholmen i Stockholm. De første tiårene lagde man dampmaskiner, dreiebenker, råoljemotorer for båt og sag, samt ovner, kaminer og kjøkkenredskaper av støpejern. Man nevner her vaffeljern og kjøttkvern. 

Bolinders lagde i 1893 Sveriges første motor med intern forbrenning, tegnet av Weyland. I 1897 ble Rundlöf leid inn med en totakts råoljemotor som resultat. Erik August Bolinder overtok selskapet etter at brødrene gikk bort før 1900 en gang. I 1909 startet man også produksjonen ved Kallhälls gård i Järfälla. Deres første traktor fra 1913 var en totakter med to sylindre og 30 hestekrefter. De to fabrikkene hadde 1900 ansatte i 1919. På 1920-tallet drev den pålitelige og brennstoff-effektive Bolinder 80 % av alle verdens fiskebåter. 
I 1932 ble selskapet delt i to: Motorproduksjonen gikk sammen med Munktells i Eskilstuna og fikk navnet *Bolinder-Munktell*. Etter at dette ble kjøpt av Volvo i 1950 fikk man anleggsmaskinene BM-Volvo. 

Den andre delen fortsatte i Kallhäll med navnet **Bolinders Fabriks AB**. Utover på 30- og 40-tallet lagde man utenbordsmotoren *Trim*, oppvaskmaskiner og kjøkkenutstyr. Under den andre verdenskrig ble det levert en del utstyr til det svenske forsvaret (gassagregat). På 50-tallet gikk det i kjøleskap og stekeovner inntil man i 1956 ble kjøpt av AB Svenska Maskinverken som flyttet sin virksomhet til Kallhäll.
Et museum ble åpnet i 1988 i Kallhäll.

Bilder
------

* Bolinders vedkomfyrBolinders vedkomfyr
* Bolinders kjøleskapBolinders kjøleskap
* Utenbordsmotoren "Trim"Utenbordsmotoren "Trim"
* Emaljert bolindergryteEmaljert bolindergryte

Eksterne lenker
---------------

* (en) Bolinder's – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Lokalhistoriewiki **·** VIAF
 |
**Ārya Vimuktisena** (sanskrit; tibetansk: འཕགས་པ་རྣམ་གྲོལ་སྡེ་, *Pakpa Namdroldé*, wylie: *‘phags pa rnam grol sde*, 6. århundre e.Kr.) var en indisk paṇḍita og en disippel av Vasubandhu. Vimuktisena var også nevø av den store mesteren Buddhadasa.

Det sies at Vasubandhu hadde fire disipler som spesialiserte seg på bestemte emner. Vimuktisenas spesialområde var den store prajñāpāramitāsūtraen, og i denne sammenheng skrev han den eldste bevarte kommentar til *Abhisamayālaṃkāra*.

### Eksegese forfattet av Vimuktasena

Sanskrit-tittelen på denne kommentaren er *Ārya­pañcaviṃśatisāhasrikā-prajñāpāramitopadeśa-śāstrābhisamayālaṃkāra­vṛtti*, eller «en løpende kommentar til *Abhisamayālaṃkāra*. En avhandling med personlige instruksjoner i prajñāpāramitāsūtraen i 25 000 vers». Den tibetanske tittelen er  *'phags pa shes rab kyi pha rol tu phyin pa stong phrag nyi shu lnga pa'i man ngag gi bstan bcos mngon par rtogs pa'i rgyan gyi 'grel pa/* (འཕགས་པ་ཤེས་རབ་ཀྱི་ཕ་རོལ་ཏུ་ཕྱིན་པ་སྟོང་ཕྲག་ཉི་ཤུ་ལྔ་པའི་མན་ངག་གི་བསྟན་བཅོས་མངོན་པར་རྟོགས་པའི་རྒྱན་གྱི་འགྲེལ་པ།) (Toh. 3787). I Dergé Tengyur befinner den seg i folioene 14v-212r og opptar 397 sider. 

Kommentaren er ikke bevart på sanskrit eller i kinesisk oversettelse, men finnes utelukkende i en tibetansk oversettelse i Tengyur. Padmakara Translation Group har ennå ikke påbegynt oversettelsen av denne eksegesen (pr 19. oktober 2022).

Referanser
----------

1. 1 2  Perfection of Wisdomཤེས་ཕྱིན། · shes phyin/ Prajñāpāramitā, read.84000.co, besøkt 19. oktober 2022

Litteratur
----------

* Lobsang N. Tsonawa, *Indian Buddhist Pandits from The Jewel Garland of Buddhist History*, Dharamsala: Library of Tibetan Works and Archives, 1985.
**Boligtvistnemnda** er en tvisteløsningsnemnd som behandler saker om kjøp av ny bolig og avtaler om oppføring av bolig, dvs. slike saker som er omhandlet i boligoppføringsloven. Den er opprettet på grunnlag av en avtale mellom Forbrukerrådet og tre bransjeorganisasjoner (Boligprodusentenes Forening, Entreprenørforeningen Bygg- og anlegg og Norges Byggmesterforbund) og vedtektene er godkjent av departementet slik boligoppføringsloven § 63 forutsetter. Nemnda har fem medlemmer – to oppnevnt av Forbrukerrådet og to av bransjeorganisasjonene og i tillegg en formann som er jurist og oppnevnt i fellesskap. Nemnda behandler bare saker der den ene part er forbruker og den annen er medlem av én av de tre nevnte bransjeforeningene. Behandlingen er skriftlig; verken parter eller vitner gir muntlige forklaringer. Nemnda har et eget sekretariat som forbereder sakene.

Det er frivillig om man vil bringe en tvist inn for nemnda. Hvis det gjøres, er selgeren/entreprenøren avskåret fra å bringe tvisten inn for de alminnelige domstoler så lenge den er under behandling, mens kjøperen (forbrukeren) kan gjøre det. Mens saken behandles vil også foreldelsesfrister for kravene bli suspendert. Når nemnda har truffet vedtak i saken, vil partene vanligvis respektere avgjørelsen og oppfylle i tråd med den. Gjøres ikke det, kan vedtaket ikke tvangsfullbyrdes slik som f.eks. et vedtak i Forbrukertvistutvalget. I stedet må den vinnende part bringe saken inn for domstolene. Men i disse tilfeller er det ikke nødvendig å starte saken i forliksrådet, den kan bringes direkte inn for tingretten.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielle nettsider
**Lillian Polychron Hansen** (født 1890 i New York, død 28. oktober 1918 i København) var en norsk operasangerinne (sopran).

Lillian Polychron Hansen var datter av Hans Olaf Hansen og Lydia Engström. Hun ble 3. august 1918 gift med den svenske cabaretsangeren John Finnman. Bryllupet ble feiret i Villa Allegra på Lysaker.

Hansen studerte i flere år sang hos Ida Basilier-Magelssen, før hun var elev av sangpedagogen Raimund von Zür-Muhlen i London. Hun fikk 12. august 1913 sin debut som gjest ved Den nationale Scene i Bergen i rollen som *Philine* i operaen *Mignon* av Ambroise Thomas. Hun ga i flere sammenhenger konserter sammen med sin mann, og hadde dessuten opptredener i England og USA. I januar 1918 opptrådte hun ved en veldedighetsforestilling i Cirkus Verdensteater for krigsforliste sjøfolks etterlatte, sammen med John Finnman, Harald Steen og Signe Heide.

Etter å ha giftet seg i 1918, kjøpte Hansen og Finnman en villa i utkanten av København. I oktober samme år døde begge to av spanskesyken. De ble bisatt fra Vestre gravlund 7. november 1918.

Roller i utvalg
---------------

* *Philine* i operaen *Mignon* av Ambroise Thomas (Den nationale Scene, 1913)
* *Michaela* i *Carmen av Georges Bizet (Nationaltheatret, 1917)*

Referanser
----------

1. ↑  Folketelling 1900 for 0301 Kristiania kjøpstad: Bosted by: 0001 Vibes Gade 9
2. ↑  "New York Marriages, 1686-1980," database, FamilySearch ( : 10 February 2018), Hans Olof Hansen and Lydia Engstron, 05 Aug 1889; citing reference ; FHL microfilm 1,558,600.
3. ↑  *Norges Handels og Sjøfartstidende 1918.08.02*. Norge, Oslo. 1918. s. 3.
4. ↑  *Dagbladet 1915.02.28*. Norge, Oslo. 1915. s. 2.
5. ↑  *Hadeland 1918.11.05*. Norge, Oppland, Gran. 1918. s. 1.
6. ↑  *Aftenposten 1918.01.19*. Norge, Oslo. 1918. s. 1.
7. ↑  *Avisen (Oslo) 1918.10.29*. Norge, Oslo. 1918. s. 1.
8. ↑  *Norske Intelligenssedler 1918.11.05*. Norge, Oslo. 1918. s. 7.
9. ↑  *Romsdals Amtstidende 1917.11.03*. Norge, Møre og Romsdal, Kristiansund. 1917. s. 2.

Kilder
------

* Jensson, Liv (1981). *Biografisk skuespillerleksikon*. Universitetsforl. s. 135. ISBN 8200056228.
Plakat fra raidene, brukt for rekruttering til den britiske hæren
**Raidene på Scarborough, Hartlepool og Whitby** den 16. desember 1914, var et angrep fra den tyske keiserlige marinen på de britiske kystbyene Scarborough, Hartlepool, West Hartlepool og Whitby. Angrepet resulterte i et britisk tap på 592, mange av de sivile, og totalt 137 døde, og vakte enorm oppsikt i Storbritannia. Den britiske befolkningens forbitrelse var både overfor den tyske marinen, som man mente hadde utført et rent terrorangrep mot sivile mål, og mot landets egne sjøstridskrefter som ikke hadde forhindret det. 

Bakgrunnen for angrepet var et tysk forsøk på å trekke ut en underlegen britisk styrke, for så å ødelegge den med den samlede tyske Hochseeflotte, så forholdet mellom de tyske og britiske flåtestyrkene ble jevnere. Mens den tyske styrken var på over 20 slagskip var den britiske styrken på 6 slagskip og 4 slagkryssere. Grunnet restriksjoner i de tyske styrkenes ordrer, så den tyske admiralen seg tvunget til å unngå et sjøslag som i ettertid viste seg å ha vært den tyske marinens eneste mulighet for å utjevne styrkeforholdet.[1]

Referanser
----------

1. ↑  Strachan 2001, s. 426-429

Eksterne lenker
---------------

* «Battles - Raid on Scarborough, Hartlepool and Whitby, 1914», fra firstworldwar.com (engelsk)
* «The bombardment of Scarborough 1914», fra BBC Local (engelsk)
RFA «Sir Bedivere».
**Round Table-klassen** er en britisk skipsklasse med amfibiske krigføringsskip (*Landing Ship Logistics*). Den er også kjent som **Sir-klassen**. Skipene har roll-off-roll-on-lasteluker akter og i baug som leder inn til lastedekkene. Skipene er i stand til å grunnsette seg selv. Skipene har også helikopterlandingsplass på overdekket.

Alle skipene i klassen er oppkalt etter riddere fra myten om Det runde bord.

Ett av skipene i klassen, RFA «Sir Galahad», ble senket under Falklandskrigen og et annet, RFA «Sir Tristram», ble sterkt skadet. «Sir Galahad» ble erstattet med et nytt skip, mens «Sir Tristram» ble reparert og satt tilbake i tjeneste. Alle skipene i klassen er blitt erstattet av den nyere Bay-klassen, det siste skipet var RFA «Sir Bedivere» som ble strøket i 2008. Royal Australian Navy sitt skip, HMAS «Tobruk», er basert på Round Table-klassen.

| * v
* d
* r
Round Table-klassen |
| --- |
| RFA «Sir Bedivere» **·** RFA «Sir Galahad» **·** RFA «Sir Geraint» **·** RFA «Sir Lancelot» **·** RFA «Sir Percivale» **·** RFA «Sir Tristram» **·** RFA «Sir Galahad» (1987) **·** HMAS «Tobruk» |