recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Fransk Gonon 41 hevnerdolk  Foto: KEN 
**Fransk hevnerdolk** (Couteau poignard Mle 1916 – *Dolk modell 1916*) er en fransk militær dolk fra 1916. Populært gikk den under navnet «Le Vengeur de 1870» (*Hevneren fra 1870*) som refererer til franskmennenes tap mot tyskerne i den Den fransk-prøyssiske krig i 1870.

Dolken var offisiell kampdolk for franske styrker under første- og andre verdenskrig. Soldatene hadde bruk for dolker til selvforsvar da mye av kampene foregikk i skyttergraver, og ofte ved mann til mann-kamper da fienden tok over skyttergravene. Disse ble kalt for skyttergravsdolker- og kniver. Etter at Frankrike ble okkupert av tyskerne under andre verdenskrig overtok disse produksjonen, og utstyrte sine egne soldater med dolkene. Et stort antall ble tatt med og lagt igjen i Norge etter krigen. Svenske fallskjermjegere fikk dolken fra Norge og brukte den som testmodell for en svensk kampkniv på 1950-tallet, men da med lærslire som var mer lydløs.

Dolken har skaft av tre og en kryssgard av stål, merket med «B» og en «\*» (stjerne). Det er to modeller, med og uten metallbånd (ferrule) over kryssgarden. Den uten er første modell, den med er andre modell. Bladet er dobbeltegget (derav dolk), og er av samme type som den amerikanske U.S. M1918 dolken, som tok designet på bladet fra den franske Hevnerdolken. Balgen er laget av metall, med et enkelt feste til belte på baksiden.

Typer
-----

Dolken ble produsert av flere produsenter, og fikk normalt på inngravering til produsenten:

* *ASTIER-PRODON.THIERS* i en sirkel med en kløver inni
* En lilje med *DÉPOSÉ* under (house DELAIRE)
* En krone med *DELAIRE* skrevet over
* *COUTELLERIE THIERS* i en dobbel sirkel med *31 BRESSET* inni
* *L.PRADEL* horisontalt.
* *PATAUD* i en halv-sirkel.
* *PATAUD* med *THIERS* skrevet horisontalt under.
* *S.G.C.O* i en oval
* Et kineserhode med *BOURGADE* som flette
* Et enkelt kløverblad.
* *41* med *GONON* i en halvsirkel under
* *8* med *CHABROL* vertikalt under.
* *76* som er BESSET-MURE.
* Ingen merkinger

Portal: Andre verdenskrig
Togoland ble i 1916 delt i en franskkontrollert del (rødt) og en britiskkontrollert del (grønt). Fransk Togoland var et mandatområde under Folkeforbundet og tilsynsområde under FN, før det i 1960 ble selvstendig som Togo
**Fransk Togoland** var et område i Vest-Afrika kontrollert av Frankrike fra 1916 til 1960, da det ble selvstendig som republikken Togo.

Fransk Togoland ble til i 1916 under første verdenskrig etter at Frankrike okkuperte den ene delen av det tyske protektoratet Togoland. Storbritannia okkuperte den andre delen. I 1919 ble Fransk Togoland et mandatområde under Folkeforbundet. Etter andre verdenskrig fikk det status som tilsynsområde under FN.

I 1956 ble det holdt folkeavstemning der velgerne ble spurt om de foretrakk om området skulle fortsette som tilsynsområde eller bli et selvstyrt område i Den franske union. 93,4 % av velgerne støttet det sistnevnte alternativet. Resultatet ble imidlertid ikke anerkjent av FN, siden velgerne ikke fikk anledning til å stemme over selvstendighet.

Området ble selvstendig som Togo 22. april 1960.

Referanser
----------

1. ↑  «French Togoland (1947-1960)»[*død lenke*], Dynamic Analysis of Dispute Management (DADM) Project, University of Central Arkansas.
2. ↑  Friis, Finn og Tom Vraalsen: *FN i fokus*, Oslo: Gyldendal, 1975, s. 143.
3. ↑  «Elections in Togo», African Elections Database.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND
 |
«Grenader» har flere betydninger.
Prøyssiske grenaderer fra Infanterieregiment Nr. 6 1715 med håndgranater, musketter og sabler. Uniformene består av våpenkjoler (justaucorps) med rabatter, oppslag og oppbrettede frakkeskjøter i fôrets farge, grenaderluer, bandolærer, knebukser og høye gamasjer i samtidens europeiske militærmote.
**Grenader** (fra fransk *grenadier*, granatkaster) var opprinnelig en betegnelse på en spesialisert stormsoldat for beleiringsoperasjoner, først opprettet som en særskilt rolle tidlig i det 17. århundre. Betegnelsen grenader ble en betegnelse på en elite-infanterist allerede før 1700.

Historisk bakgrunn
------------------

Grenaderer var soldater som stormet strender og kastet granater, dvs. de tidligste former for håndgranater som var en jernkule fylt med krutt og en lunte. Man måtte meget nær inn på fienden for å kaste granaten, grenaderene måtte være spesielt modige eller vågale. Mange grenaderer ble drept på grunn av at granaten eksploderte i ansiktet på kasteren.

Se også
-------

* Fusilier, fotsoldat utrustet med flintelåsgevær (fusil)
* Grenader, dagens benevnelse på en vervet soldat i den norske hæren og luftforsvaret.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Grenadiers – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GND **·** NKC
 |
**Provinsen Ancona** (it. *Provincia di Ancona*) er en provins i regionen Marche i det sentrale Italia. Ancona er provinsens hovedstad. 

Provinsen er på 1940 km² og hadde i 2001 en befolkning på 448.473. Den ligger mellom Adriaterhavet i øst og Appenninene i vest. Storparten av befolkningen er langs kysten; en fjerdedel av dem bor i provinshovedstaden Ancona. Andre viktigere byer i provinsen er Castelfidardo, Chiaravalle, Fabriano, Falconara Marittima, Jesi, Loreto, Osimo og Senigallia.

Blant kjente personer fra provinsen Ancona kan nevnes maleren Gentile da Fabriano (født i Fabriano), komponisten Gaspare Spontini (født i Maiolati, nå kalt Maiolati Spontini), Vito Volterra (Ancona), pave Leo XII (Genga, skjønt noen mener at han var født i den umbriske byen Spoleto), pave Pius IX (Senigallia), og Maria Montessori (Chiaravalle).

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Province of Ancona – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Province of Ancona – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
Provinser i Marche |
| --- |
| Regionen Marches flagg | Ancona **·** Ascoli Piceno **·** Fermo **·** Macerata **·** Pesaro og Urbino | Italias flagg |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
*For det norske debatt- og aktualitetsprogrammet Tabloid på TV 2, se Tabloid (fjernsynsprogram).*
**Tabloid** er et avisformat. De nøyaktige målene på tabloidformatet varierer. Dette ikke minst mellom ulike land, fordi forskjellig praksis har etablert seg, grunnet i ulike tekniske spesifikasjoner på trykkpresser og papirbredder. Tabloid er alltid halvparten av fullformat, trykt under de samme tekniske forholdene. I PIRAs «Dictionary of Printing and Publishing» heter det at tabloid avisformat omtrentlig tilsvarer format A3 (297 x 420) («newspaper size approximating A3»). I Norge har målene 280 x 400 mm (bredde x høyde) blitt standard. – Ordet brukes også, etter engelsk mønster, som adjektiv for å beskrive en viss type «underholdningspregede» og «lett tilgjengelige» nyheter eller aviser og massemedier som inneholder slikt stoff.

Avisformat
----------

Tabloidformatet er det minste av de to utbredte avisformatene, det andre er et større format, kalt fullformat, som tradisjonelt har vært assosiert med høyere kvalitet på journalistikken som blir utøvd. Et tredje mye utbredt format for aviser er Berlinerformatet, som ligger mellom fullformat og tabloid.

Det er en økende trend at såkalte seriøse aviser også går over til å bruke tabloidformatet. Etter at *Bergens Tidende*, *Adresseavisen*, *Stavanger Aftenblad* og *Fædrelandsvennen* la om til tabloidformat 16. september 2006, var *Møre-Nytt* den eneste avisen i Norge som ble trykket i fullformat. Den 24. november 2007 la også Møre-Nytt om til tabloidformat som siste avis i Norge. I Storbritannia har tre av de mest kjente avisene (*The Independent*, *The Times* og *The Scotsman*), tidligere av stort format, gått over til tabloidformatet. På grunn av ordets dårlige konnotasjoner blant mange lesere kalles disse imidlertid «kompakte» utgaver i stedet.

Tabloidpresse
-------------

Betegnelsen *tabloidpresse* brukes for å referere til aviser som fokuserer på mer kuriøst innhold, som kjendisnyheter, sport og sensasjonalistisk krimstoff. Tabloidpressen har store overskrifter og bilder som tar det meste av plassen i avisen. Tekstene er korte og mangler for det meste bakgrunnsinformasjoner. De fire norske avisene som er mest typiske eksponenter for denne typen stoff er *VG*, *Dagbladet*, *Bergensavisen* og *Rogalands Avis*.

Noen synonymer til *tabloidpresse* er *boulevardpresse*, *sladder*- eller *kjendispresse*.

Tabloid kan også referere til et format i radio og TV der programstilen er enkel og ukomplisert for bedre å nå et publikum som først og fremst er ute etter underholdningsverdien. TV 2 og TVNorge er typiske eksempler på norske TV-kanaler i tabloidformat.

Se også
-------

* Den gule presse

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GND
 |
Anders Eikeland
***Vigrid: Siste oppgjør*** er en norsk dokumentarfilm om den høyreekstreme organisasjonen Vigrid. Filmen ble skapt av Anders Eikeland og Tommy Myrbostad, og ble våren 2008 lagt ut på YouTube og SOS Rasismes hjemmesider. Originalopptakene fra intervjuene med Tore Tvedt og Øyvind Heian ble gjort av Daniel Langøen Nilsen.

Filmen fikk stor mediaoppmerksomhet, og inneholdt blant annet tidligere upubliserte klipp av Tore Tvedt og Øyvind Heian. I mai 2008 gikk Heian til sak mot filmskaperne med krav om at filmen blir fjernet fra nettet og krav om oppreisning for ærekrenkelse. Oslo tingrett kom frem til at filmen skulle bli værende på nett da terskelen for forhåndssensur skal være høy i Norge, samtidig som retten anså ytringene i filmen som grovt infamerende og krenkende, og at en del av disse ytringene ikke hadde dekning i fakta. Heian gikk videre med saken, men på grunn av flere rettsrunder der det var uenighet om saken skulle opp i Oslo eller i Romsdal tingrett var det ikke før i mai 2009 at saken ble berammet for Romsdal tingrett i Molde. I september 2009 ble søksmålet imidlertid trukket av Heian. Årsaken var at Heians organisasjon NorgesPatriotene ble lagt ned etter et elendig valgresultat. Myrbostad og Eikeland fjernet derfor filmen fra Internett, noe Eikeland begrunnet med at var «en direkte konsekvens av Øyvind Heians løfte om å legge ned partiet sitt og trekke seg ut av det offentlige søkelys».

Både Øyvind Heian og ungguttene holdt løftene sine. Heian har i ettertid blitt student.

Referanser
----------

1. ↑  «Dom i Oslo Tingrett 08-073828PRI-OTIR/06». Oslo tingrett/Wikikilden. 11. juni 2008. Besøkt 24. januar 2010.
2. ↑  «Angriper Vigrid på YouTube». Aftenposten.no. 18. april 2008. Besøkt 24. januar 2010.
3. ↑  «Saksøkt av høyreekstreme». NRK Møre og Romsdal. 27. mai 2008. Besøkt 24. januar 2010.
4. ↑  «Må utsette behandling av sak om Vigrid-film». VG Nett. 27. mai 2008. Besøkt 24. januar 2010.
5. ↑  «Får vise YouTube-film». Aftenposten.no. 11. juni 2008. Besøkt 24. januar 2010.
6. ↑  «Vigrid-saken for retten». NRK Østafjells. 18. mai 2009. Besøkt 24. januar 2010.
7. ↑  «Norgespatriot trekker YouTube-søksmål». Aftenposten.no. 23. september 2009. Besøkt 24. januar 2010.

Eksterne lenker
---------------

* Vigridfilmens offisielle hjemmeside

|  |  |
| --- | --- |
| Wikisource | Dom fra Oslo Tingrett 11. juni 2008 – originaltekst fra Wikikilden |
***Ancognatha sellata*** er en bille som hører til gruppen hornbiller i familien skarabider (Scarabaeidae).

Utseende
--------

En middelsstor (ca. 20 millimeter), avlang, blank, rødbrun hornbille. Dekkvingene har et bredt, buet, uregelmessig, svart tverrbånd ved roten, også et mørkt felt på ytterkanten. Den har ikke horn på hodet eller groper på pronotum, som vanlig hos Cyclocephalini kan hannen kjennes på at den har utvidete forføtter og særlig påfallende store klør på forbeina. Undersiden er tett kledt med korte, bleke hår. Hodet er svart og har en rundet "snute" med fin rand. På beina er lårene rødlige, legger og føtter mørkbrune.

Levevis
-------

De fleste av artene lever i høyereliggende områder. De kommer gjerne til lys om natten. Forøvrig er lite kjent om biologien deres.

Utbredelse
----------

Arten lever i Mellom-Amerika (Guatemala, El Salvador, Honduras og Nicaragua).

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
			* Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
				+ Underfamilien hornbiller, Dynastinae MacLeay, 1819
					- Stammen Cyclocephalini
						* Slekten *Ancognatha* Erichson, 1847
							+ ***Ancognatha sellata*** Arrow, 1911

Kilder
------

* Generic Guide to New World Scarab Beetles - *Ancognatha*  Arkivert 6. juli 2017 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Ancognatha sellata* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Ancognatha sellata* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* *Ancognatha sellata* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* Dynastidae du monde- nettside om arten
**Store Kongensgade** er en av hovedgatene i bydelen Ny-København i København, anlagt i 1663 som Ny Kongensgade. Gaten løper fra Kongens Nytorv til Østerport med et knekk ved Esplanaden.

Store Kongensgade inngår i Ring 2 og er enveiskjørt fra Østerport mot Kongens Nytorv, mens Bredgade/Grønningen er enveiskjørt i den motsatte retning. Disse ensretningene ble innført 9. april 1940.

I husrekken mellom nummer 7 og nummer 17B er det inngang til etablissementet Boltens Gård. Gullsmedfirmaet A. Dragsted ligger i Store Kongensgade 20. I gaten ligger også Ritzaus Byrå (i nr. 14) og *Dagbladet Information* (i nr. 40C, i Sankt Annæ Passage).

Mellom Store Kongensgade og Bredgade ligger Marmorkirken, og Marmorkirken Station, som er under oppførelse, kommer til å ha hovedtrapp ut mot Store Kongensgade.

Mellom Store Kongensgade og Grønningen er et lite bornholmerkvarter med gatene Hammerensgade, Jens Kofods Gade, Poul Ankers Gade og Bornholmsgade. I nordenden av Store Kongensgade, hvor den støter sammen med Grønningen, er det et lite grønt anlegg, hvor skulpturen *Atlas* bærende Himmelkuglen paa Skuldrene *er oppstilt.*

Portal: Danmark
Sarawak (i brunt) med Kuching-divisjonen i grønt
Kuching er et malayisk ord for «katt», og i hovedstaden er der et eget kattemuseum.
**Bahagian Kuching** (engelsk: *Kuching Division*, norsk: *Kuching-divisjonen*) er en av de elleve administrative divisjonene i Sarawak i Øst-Malaysia. Området ligger mellom sørkysten av Datu-bukta og grensa til Indonesia i den helt sørvestlige delen av Sarawak. Det har et samlet areal på 4 559,5 kvadratkilometer. Folketallet er på 705 546 (2010).

Sarawaks administrasjonssenter, Kuching, med delstatens viktigste havn og flyplass ligger her.

Landområdene som utgjør Kuching het *Sarawak* og lå under sultanen av Brunei inntil de ble gitt til James Brooke, som fikk tittelen *rajah*. Kuching-divisjonen ble etablert den 1. juni 1873 som den første i Sarawak.

Kuching-divisjonen er delt inn i tre administrative distrikter:

* Bau
* Kuching
* Lundu

I juli 1986 ble Samarahan utskilt som egen divisjon.

Referanser
----------

1. ↑  Sarawak Facts and Figures 2011 Arkivert 7. juni 2016 hos Wayback Machine.. Besøkt 29. september 2013. (en)
2. 1 2  MMM's Everything is Possible 25. oktober 2019: Kuching at a Glance. Besøkt 29. september 2013. (en)

Eksterne lenker
---------------

* Offisiell hjemmeside: Pejabat Residen Kuching
**Hagaby GoIF** (stiftet 22. januar 1926) er en svensk orienteringsklubb som har tilholdssted i de nordre bydelene i Örebro i Sverige. 

Klubben har rundt 350 medlemmer (2015). Klubbens farger er blå og hvit og klubbdrakten prydes av en stor V. Hagaby GoIF har virksomhet for løpere på elite-, ungdoms-, barne-, og mosjonsnivå. 

Orienteringsklubben har flere løpere i stallen som har hevdet seg internasjonalt, både på dame- og herresiden.

Hagaby vant herrestafetten under Tiomila to år på rad, både i 1975 og 1976. De har også vunnet Smålandskavlen to ganger. Seirene kom i 1973 og 1976.

Meritter
--------

Tiomila, herrer *(2)* :

* 1975, 1976

Smålandskavlen, herrer *(2)* :

* 1973, 1976

Kjente løpere
-------------

* Sveriges flagg Filip Dahlgren (2017-)
* Sveriges flagg Beata Falk
* Sveriges flagg Martin Regborn

Kjente tidligere løpere
-----------------------

* Sveriges flagg Karin Rabe
* Sveriges flagg Rolf Pettersson

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Arkivert 1. mars 2016 hos Wayback Machine.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Michael** («**Mike**») **Harari** (født 18. februar 1927 i Tel Aviv, død 21. september 2014 samme sted) var en agent for den israelske etterretningstjenesten Mossad, og ifølge norsk påtalemyndighet en av lederne for Mossad-gruppen som i 1973 kom til Norge og utførte «Lillehammerdrapet».

Bakgrunn og virke
-----------------

Michael Harari ble født i Tel Aviv 18. februar 1927, og i tenårene ble han med i den jødiske militsen Haganah. Etter andre verdenskrig var over ble han sendt til Europa for å hjelpe jødiske overlevende etter Holocaust å emigrere til Israel, noe som var forbudt i den britiske mandatperioden. Etter etableringen av staten Israel i 1948 arbeidet han for sikkerhetsorganisasjonen Shin Bet. Harari begynte å arbeide for Mossad i 1954, og i 1970 ble han leder for seksjonen for spesialoperasjoner, kjent som Caesarea.

Den 21. juli 1973 skjøt en gruppe fra Mossad ned den marokkanske kelneren Ahmed Bouchikhi på åpen gate i Lillehammer. Han ble forvekslet med Ali Hassan Salameh, en leder i den palestinske aksjonistgruppen Svart september som blant annet drepte elleve israelske idrettsmenn under OL i München i 1972.

Norsk etterforskning kom etterhvert til den konklusjon at en annen agent, Gustav Pistauer, var opprinnelig leder av aksjonen mot den mannen israelerne trodde var Salameh. Han skadet imidlertid benet og fikk legebehandling. Han synes å ha reist fra Norge før selve drapet. Etter dette ble lederfunksjonen overtatt av Mike Harari som antakelig anvendte identiteten Eduard Laskier.

I 1976 deltok Harari i planleggingen og utførelsen av Operasjon Entebbe, hvor palestinere hadde kapret et fly fra Air France og tvunget det til å lande i Entebbe i Uganda. Ved å utgi seg for å være italiensk forretningsmann skal Harari i forkant av aksjonen klart å komme inn på flyplassområdet.

Førstestatsadvokat Lasse Qvigstad sendte, etter at politiet i 1996 hadde igangsatt en fornyet granskning av saken, en rettsanmodning til Israel om avhør av Harari. Norske myndigheter mente med sikkerhet å vite at Harari befant seg i hjemlandet Israel. Etter dette ble han etterlyst internasjonalt i juni 1998. Oslo forhørsrett har utferdiget pågripelsesbeslutning 28. juni 1998. Men landet fulgte vanlig kutyme med ikke utlevere egne borgere, og viste dessuten til «nasjonens sikkerhet». Senere ble etterlysningen av Harari avlyst..

Ved Michael Hararis død uttalte daværende forsvarsminister i Israel, Moshe Ya'alon, at Harari tilhørte den sjeldne gruppen som hadde bidratt til å etablere Israel.

Referanser
----------

1. 1 2 3  Weber, Bruce (27. september 2014). «Michael Harari, Israeli Agent Likened to James Bond, Dies at 87». *New York Times*.
2. ↑  Tveit 2015, s. 143, 710
3. ↑  Tveit 2015, s. 700-701

Litteratur
----------

* Vegard Bye: *Forbuden fred. Det store spillet om Mellom-Amerika i åtti-åra*, Cappelen, 1990. ISBN 82-02-12409-3
* Odd Karsten Tveit: *De skyldige : Israel og Palestina - krigen, menneskene, spillet*, Kagge forlag, 2015 ISBN 9788248916871

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data)
 |
**«Deg være ære»** er en salme satt til melodien «See, the Conqu'ring hero comes» fra Händels oratorium *Judas Maccabaeus*. Teksten er en oversettelse av salmen **«À toi la gloire»** skrevet av sveitseren Edmond Louis Budry i 1885. Den ble oversatt til norsk av Arne Fjelberg i 1947. Salmen er med i Norsk Salmebok.

«À toi la gloire» er oversatt til en rekke språk, blant annet engelsk «Thine Be the Glory» (Richard Hoyle, 1925) og nederlandsk «U zij de glorie» (Jan Willem Schulte Nordholt).

Salmeteksten
------------

Deg være ære,
Herre over dødens makt!
Evig skal døden være
Kristus underlagt.
Lyset fyller haven,
se, en engel kom,
åpnet den stengte graven,
Jesu grav er tom!
Refr.:
Deg være ære,
Herre over dødens makt!
Evig skal døden være
Kristus underlagt.
Se, Herren lever!
Salig morgenstund!
Mørkets makter bever.
Trygg er troens grunn.
Jubelropet runger:
Frelseren er her!
Pris ham, alle tunger,
Kristus Herre er!
Frykt ikke mere!
Evig er han med.
Troens øye ser det:
Han gir liv og fred.
Kristi navn er ære,
seier er hans vei,
evig skal han regjere,
aldri frykter jeg.

Norske innspillinger (i utvalg)
-------------------------------

* Karsten Ekorness med strykeorkester. Dir.: Ragnar Danielsen. Arr.: Ragnar Danielsen. Utgitt på 78-platen Philips P 53089 H i 1957.
* Olav Werner med Rolf Holger, orgel. Utgitt på singlen Odeon ND 7378 i 1960, på EP-platen Odeon GEON 49 samt på LP-platen *Hans navn skal kalles Jesus* (Odeon MOCN 1002).

Referanser
----------

1. ↑  Se plateetiketten
2. ↑  Se plateetiketten

Eksterne lenker
---------------

* (en) Thine Be The Glory – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Salmeteksten
**Kári Leivsson** (født Petersen, 22. august 1950 i Tórshavn), kjent som **Kári P**, er en færøysk psykolog, dikter og sanger. Han er utdannet psykolog, og jobbet som dette i Arendal og Oslo i Norge 1995–1999. Han flyttet tilbake til Tórshavn sommeren 1999, hvor han har jobbet ved Sernámsdepilin og Landssjúkrahúsið og senere i privat praksis.

Leivsson har gitt ut musikkalbumene *Vælferðarvísur* (1979) og *Hinumegin Ringvegin* (1991). Begge består av hans egne dikt i sangform, og han ble tildelt M.A. Jacobsens Heiðursløn for skjønnlitteratur for *Hinumegin Ringvegin* i 1995. Han ble tildelt Mentanarvirðisløn Landsins i 2010.

Leivsson byttet navn til et patronymikon fra familienavnet Petersen i voksen alder, men har beholdt Kári P som pseudonym.

Eksterne lenker
---------------

* Kári Leivsson hos Rithøvundafelag Føroya

Portaler: Litteratur | Færøyene

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** ISNI **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |
***Prosopocoilus estellae*** er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

Utseende
--------

En middelsstor (hannene 20-40 millimeter) hjortebille, hannen er gulbrun, mørkere langs midten. Hannens kjever er moderat forstørrede, knivformede, sagtakkede på innersiden. Hodet, beina og den midtre delen av promnotum er mørkt rødlige, dekkvingene har en kileformet, svart midtflekk. Hodet er firkantet, uten påfallende groper, knøler eller tenner, pannen er bredt U-formet innbuktet, hodet er litt utvidet bak fasettøynene. Antennene har en tre-leddet vifte. Pronotum er betydelig bredere enn langt, rundet. Hunnen er mindre enn hannen, mangler de førstørrede kjevene, hodet er rundet, dekkvingenes mørke midtflekk er bredere og mer jevnbred.

Levevis
-------

Larvene utvikler seg i råtne trestammer. Utviklingen tar trolig ett år. De voksne billene drikker gjerne sevje fra trær.

Utbredelse
----------

Arten er utbredt i Kamerun.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
			* Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
				+ Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
					- Stammen *Cladognathini*
						* Slekten *Prosopocoilus* Westwood, 1845
							+ Underslekten *Hoplitocrenum* Jakowlew, 1896
								- ***Prosopocoilus (Hoplitocranum) estellae*** Desfontaine & Moretto, 2003

Eksterne lenker
---------------

* Bildegalleri over slekten (preparerte eksemplarer)
* Nettside om arten
* *Artikkelen har ingen egenskaper for arter i Wikidata*
* (en) Prosopocoilus – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
«Grenader» har flere betydninger.
**Grenader** (fra fransk *grenadier*, granatkaster) er en yrkestittel på vervede soldater ansatt i den norske Hæren eller Luftforsvaret. I Sjøforsvaret er motstykket til en grenader en matros.

Personell som har signert kontrakt med Forsvaret etter fullført førstegangstjeneste, kalles vervede. Vervede kan være inne til daglig tjeneste eller de kan stå på beredskap. En vervet som er ansatt i daglig tjeneste i Luftforsvaret eller Hæren, kalles «grenader». De er personell uten militær lederutdanning som tar en kontraktsbefestet ansettelse, ofte på mellom 3 og 5 år i en militær stilling. Vervede må derfor ikke forveksles med befal eller offiserer som må ha gått befalskolen, ev. også krigsskolen.

I de fleste andre NATO-land finnes det såkalte underoffiserskorps som innebærer en egen karrierestige parallelt med offiserers. Norges forsvar har ikke lenger et underoffiserskorps, men i likhet med menige og korporaler vil grenaderer til sammenlikning falle inn under denne samlekategorien. Forsvarsstaben og Hærstaben utreder hvordan et slikt underoffiserskorps kan innføres i Norge.

I andre land praktiseres sjelden grenader som grad. Mer vanlig er at grenader der er en type soldat, slik som maskingeværskytter eller liknende. En grenader er da gjerne en tyngre utstyrt soldat.

Norske grenaderer og deres forhold reguleres av Forsvarets personellhåndbok del D.

Se også
-------

* Militære grader
* Grenader (infanterist)

Eksterne lenker
---------------

* Forsvarets Personellhåndbok, Del D, Forvaltning av grenaderer og matroser Arkivert 3. mai 2006 hos Wayback Machine.
**Károly Kárpáti** (født 2. juli 1906 i Eger, død 23. september 1996 i Budapest) var en ungarsk bryter som deltok flere olympiske leker, 1928 i Amsterdam, 1932 i Los Angeles og 1936 i Berlin. 

Kárpáti vant en olympisk sølvmedalje i bryting under OL 1932 i Los Angeles. Han kom på andreplass i den tredje letteste vektklassen, bantamvekt opp til 66,0 kg, i fristil bak franske Charles Pacôme. Det var sju vektklasser i både gresk-romersk- og fristil. 

Fire år senere, under OL 1936 i Berlin, ble Zombori olympisk mester i bryting fristil i lettvekt foran tyske Wolfgang Ehrl.

OL-medaljer
-----------

* 1936 Tysklands flagg Berlin - Gull **Gull** i bryting, Lettvekt fristil
* 1932 USAs flagg Los Angeles - Sølv Sølv i bryting, lettvekt fristil

Eksterne lenker
---------------

* (en) Károly Kárpáti – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Károly Kárpáti – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Károly Kárpáti – FILA Rediger på Wikidata

* (en) Károly Kárpáti – TheSports.org Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** ISNI
 |
En **pileus** (Latin for *kappe*) eller kappesky er en horisontal sky som kan oppstå over godt utviklede cumulusskyer, vanligvis cumulus congestus eller cumulonimbus calvus, og får det til å se ut som om cumulusskyen har en «hette», «kappe» eller «sydvest». Disse skyene endrer raskt form. De oppstår ved at kraftig vertikal luftstrøm, gjerne 30-50 km/t, fører fuktig luft raskt oppover, og får luften til å kondensere. Dermed er de vanligvis et tegn på at cumulusskyen er i ferd med å utvikle seg til en fullt utviklet cumulonimbussky (bygesky) pga. de kraftige vertikale bevegelsene i skyen. De tyder således på at intens nedbør, kanskje også torden, er i vente.

Cumulus congestus pileus i Den tsjekkiske republikk
Skyene som får disse kappeskyene over seg, blir gjerne kalt «-sky med kappe» eller «-sky med pileus», for eksempel «en cumulonimbussky med pileus».

Eksterne lenker
---------------

* En samling med forskjellige typer cumulonimbusskyer Arkivert 25. september 2006 hos Wayback Machine..



| * v
* d
* r
Skyer |
| --- |
| Høye skyer (Type A) | Cirrus (Ci) **·** Cirrus uncinus **·** Cirrus Kelvin-Helmholtz **·** Cirrostratus (Cs) **·** Cirrocumulus (Cc) **·** Pileus **·** Kondensstriper |
| Mellomhøye skyer (Type B) | Altostratus (As) **·** Altostratus undulatus **·** Altocumulus (Ac) **·** Altocumulus undulatus **·** Altocumulus makrellsky **·** Altocumulus castellanus **·** Altocumulus lenticularis |
| Lave skyer (Type C) | Stratus (St) **·** Orografisk stratus **·** Nimbostratus (Ns) **·** Cumulus humilis (Cu) **·** Cumulus mediocris (Cu) **·** Stratocumulus (Sc) |
| Konvektive skyer (Type D) | Cumulonimbus (Cb) **·** Cumulonimbus incus **·** Cumulonimbus calvus **·** Cumulonimbus med mammatus **·** Cumulus congestus  **·** Pyrocumulus |
| Andre skyer | Perlemorskyer **·** Lysende nattskyer |
Altmarkt er torget til venstre i bildet. Torget med byggearbeider til høyre er Neumarkt.
Altmarkt omkring 1900. Tårnet på Kreuzkirche i bakgrunnen.
**Altmarkt** er Dresdens historiske midtpunkt. Torget ble første gang nevnt i et dokument fra 1370 som omtaler det som byens markedsplass. Rett ved siden av det ligger Kreuzkirche, den viktigste hellige kirken i byen i århundrer. Dagens kirke ble reist mellom 1764 og 1792 etter at den første var blitt ødelagt i sjuårskrigen; den ble helt ødelagt i 1945, men er gjenoppbygd med stor nøyaktighet etter krigen. Det årlige Striezelmarkt, et av de eldste julemarkedene i verden blir avholdt på Altmarkt. Det har blitt holdt siden 1434.

Mye av de historiske bygningene på Altmarkt ble ødelagt i andre verdenskrig. Bare korskirken ble rekonstruert. Rekonstruksjonen av vestsiden og østsiden samt de tilstøtende kvartalene fant sted på 1950-tallet i henhold til de 16 prinsippene for byutvikling i en arkitektonisk stil som fortsetter kulturarven og er basert på det barokke bybildet i Dresden. I motsetning til disse planene ble en modernistisk ensom bygning, Kulturpalast, bygget på nordsiden. Etter slutten av DDR ble sørsiden av torget stengt i 1990 med to bygninger som stilistisk var løst tilpasset nabobygningene.

Referanser
----------

1. ↑  *Stadtlexikon Dresden A–Z*. Dresden: Verlag der Kunst. 1995. ISBN 3-364-00300-9.

Portal: Tyskland

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND **·** NKC
 |
**Grendel** er en sang av den britiske rockegruppa Marillion. Sangen var B-spor på Marillions debutsingle *Market Square Heroes*, som kom ut i oktober 1982. Grendel har fått til dels kultstatus blant de av Marillions fans som foretrekker gruppas progressive side, men det er i dag delte meninger blant fansen om sangen.

Melodien er skrevet av Fish, Steve Rothery, Pete Trewavas, Mark Kelly, Michael Pointer, Diz Minnett og Brian Jellyman. Teksten er skrevet av sanger Fish. Med en lengde på 17 minutter og 14 sekunder var sangen Marillions lengste, fram til «Ocean Cloud» kom i 2004 på albumet *Marbles*.

Opprinnelsen til sangteksten finnes i det angelsaksiske heltekvadet Beowulf, der Grendel er et monster som henter danskekongen Hrothgars krigere, og som senere blir drept av helten Beowulf. Fish hentet sin inspirasjon fra romanen Grendel, skrevet av den amerikanske forfatteren John Gardner. Boka presenterer historien sett fra monsterets side, og beskriver kongens krigere som grådige, korrupte og onde, og monsteret som et følsomt, intelligent vesen. Denne synsvinkelen fanget Fish' interesse.

Melodisk og oppbygningsmessig har sangen Grendel likheter med Genesis' lange sang «Supper's Ready», og det var med på å gi mange fans inntrykket av at Marillion var sterkt inspirert av Genesis. Marillion selv har imidlertid alltid benektet dette.

Grendel finnes i to versjoner. Sangen (lengde 17.15) var med på Marillions debutsingle (egentlig en EP) *Market Square Heroes* i oktober 1982. Denne versjonen var også med på samlinga *B'Sides Themselves*, ei samling med single-B-sider som kom ut på CD i 1988. Samme versjon var også med i CD-boksen *The Singles '82-'88*, som ble utgitt i 2000. På bonus-CD-en til den remastrede utgaven av Marillions debutalbum *Script for a Jester's Tear*, utgitt i 1997, finnes en annen versjon av sangen – «Grendel (Fair Deal Studios version)», innspilt i 1982 og med lengde 19.10. Marillion har heller aldri spilt sangen etter at Fish sluttet i gruppa i 1988. Småbiter av melodien har imidlertid vært spilt ved noen få anledninger. Den er utgitt live på både CD og DVD.

Referanser
----------

1. ↑  «Informasjon om albumet Script for a Jester's Tear og forhistorien på Marillions nettside». Arkivert fra originalen 18. juli 2011. Besøkt 16. mars 2007.

Eksterne lenker
---------------

* Sangteksten til Grendel på Marillions nettside
Seremonielt kors til ære for John Frum, en sentral skikkelse i cargokulten på Vanuatu. Bildet er tatt i 1967.
En **cargokult** (av engelsk *cargo*, transportlast) er en religiøs vekkelsesbevegelse som har utspring i tradisjonelle førindustrielle stammesamfunn, hovedsakelig i avsidesliggende områder av Ny-Guinea og andre melanesiske og mikronesiske kulturer. Kultene fokuserer på materiell rikdom (derav ordet «cargo») gjennom spirituelle og religiøse ritualer og praksis. Kultmedlemmer tror materielle goder er en gave fra deres guder og forfedre. Lignende kulter har også dukket opp andre steder i verden.

Tilber varer
------------

Utbredelsen av cargokulter i Stillehavet økte betraktelig under og rett etter andre verdenskrig, da innbyggerne i regionen observerte japanske og amerikanske militærstyrker importere store mengder varer. Da krigen var over ble militærbasene stengt, og ingen flere varer ble sendt. I et forsøk på å tiltrekke seg nye leveranser av varer, utfører sektene rituelle praksiser som å male imitasjoner av flystriper på bakken, og å etterligne adferden til militært personale de hadde observert.

I løpet av de siste seksti årene har sektene nesten forsvunnet.

John Frum og Prins Philip
-------------------------

John Frum, en skikkelse som er blitt tilbedt siden 1930-årene, er antageligvis en forvanskning av «John from America» («John fra Amerika») og var spesielt populær på Vanuatu, som engang var kjent som Ny-Hebridene. I 1957 opprettet Nakomaha «Tanny Army», en ikke-voldelig organisasjon som oppfører en avart av militærparader med rituell ansiktsmaling og hvite T-skjorter med påskriften «T-A USA» (Tanna Army USA). Paraden finner fortsatt sted hver 15. februar.

Også Philip, hertug av Edinburgh, dronning Elisabeth II av Storbritannias gemal, er gjenstand for sin egen kult med utspring i Yaohnanen-stammen på øya Tanna i Vanuatu.

Referanser
----------

1. ↑  Berkshire Publishing: «Cargo cults» Arkivert 28. februar 2011 hos Wayback Machine.
2. ↑  Phil Mercer (15. februar 2007). «Vanuatu cargo cult marks 50 years» **(engelsk)**. BBC. Besøkt 28. desember 2012.
3. ↑  Richard Shears (3. juni 2006). «Is Prince Philip a god?» **(engelsk)**. The Mail on Sunday. Besøkt 28. desember 2012.
4. ↑  Nick Squires (27. februar 2007). «South Sea tribe prepares birthday feast for their favourite god, Prince Philip» **(engelsk)**. The Daily Telegraph.
5. ↑  Richard Shears (8. november 2009). «Heir to the tribe: South Pacific tribe who worship the Duke of Edinburgh want to meet Prince William» **(engelsk)**. Mail Online. Besøkt 23. august 2014.

Eksterne lenker
---------------

* Engineering and science fra Caltech: Cargo Cult Science (PDF)
* Smithsonian Magazine: «In John They Trust» Arkivert 23. februar 2009 hos Wayback Machine.
* Encyclopædia Britannica Online, s. v. "cargo cult," accessed March 16, 2013.
* Encyclopædia Britannica Online, s. v. "Melanesian culture," accessed March 16, 2013.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** NKC
 |
Cunningham-Hall PT-6F frakfly bevart i en samling i Minnesota i 2006
**Cunningham-Hall Aircraft Corporation** var en amerikansk flyprodusent fra dets dannelse i 1928 til dets avslutning i 1948.

Historie
--------

Selskapet ble dannet i 1928 i Rochester, New York. Det var et selskap dannet av Randolph F. Hall og noen tidligere ansatte i Thomas-Morse Aircraft Corporation og James Cunningham, Son and Comlany som bygde biler. Selskapet bygget fem forskjellige flytyper, de fleste ble bare bygget i lite antall, eller noen ikke mer enn prototyper. Siste konstruksjon dukket opp i 1937 og selskapet konsentrerte seg om sub-kontrakt av komponenter før det ble oppløst i 1948.

Flykonstruksjoner
-----------------

* Cunningham-Hall PT-6
* Cunningham-Hall X-89 "Mystery ship" biplan.
* Cunningham-Hall X-90
* Cunningham-Hall GA-21

Cunningham-Hall GA-36 i Langley

Se også
-------

* Cunningham (bil)

Referanser
----------

1. ↑  *Popular Mechanics*: 15. januar 1930.  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)

Litteratur
----------

* *The Illustrated Encyclopedia of Aircraft  (-1985)*. London: Orbis Publisering.
**E.G. Records** var et britiskbasert artistadministrasjons– og plateselskap som for det meste var aktivt på 1970- og 1980-tallet. 

Initialene «E.G.» stod for etternavnene til David Enthoven og John Gaydon, som var grunnleggerne av selskapet. Disse to inngikk kontrakt om å være managere for progrockbandet King Crimson tidlig i 1969, da bandet ble etablert og før utgivelsen av deres første plate *In the Court of the Crimson King*. 

Enthoven og Gaydon ble også managere for T.Rex, Emerson Lake and Palmer og Roxy Music. Gaydon forlot for øvrig selskapet allerede i 1971, mens Enthoven sluttet i 1977. Noen år senere startet Sam Alder og Mark Fenwick plateselskapet med samme navn, og utga plater med King Crimson og andre fra Brian Eno, Killing Joke, Loose Tubes, Human Chain, Man Jumping, Iain Ballamy, Earthworks og U.K.

Alder og Fenwick hadde investert penger i Lloyd's of London, og fikk pengeproblemer som følge av selskapets store tap tidlig på 1990-tallet. Dette førte til omfattende rettssaker med flere av artistene som E.G. Records hadde kontrakt med, og da spesielt med Robert Fripp. E.G ble solgt til Virgin Records i 1992, og fortsatte driften til 1996. Etter at Virgin ble solgt til EMI samme år, ble E.G. fusjonert inn i Virgin.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz **·** Discogs **·** Discogs
 |
**E.A. Smith AS** er et norsk handelsselskap som eier de øvrige selskaper i konsernet *Smith-gruppen*. Det har hovedkontor i Trondheim. 

Firmaet ble grunnlagt i 1869 av grosserer Elias Anton Smith (1842–1912), som via sin far Peter Høeg Smith (1813–1881) ble syvende generasjons handelsmenn i familien Smith. Gjennom sin mor Marie Severine Cappelen (1814–1900) og sin farmor Karen von Cappelen var han etterkommer etter Cappelen-slekten. 

Fra begynnelsen var forretningsdriften konsentrert om handel med jern og jernvare, olje- og farvevarer samt sement og smikull. Disse varene skulle bli firmaets hovedinteresse gjennom årene. Elias Anton Smiths forretning blomstret og ble kjent både blant byens publikum og i en større kundekrets i distriktene i Trøndelag og i Nord-Norge.

Det er i dag et av landets eldste handelsforetak. Firmaet eies og drives fortsatt av hans etterkommere, idag av Trond Reinertsen som konsernsjef. 
Det er etablert i store deler av landet, og er leverandør av stål, metaller, byggevarer, trelast, armering og verktøy med kundetilpassede service- og logistikkonsepter. Hovedbasen er fortsatt i Trondheim med fellesfunksjonene finans, regnskap, inkasso, lønn og IT-tjenester for hele Smith-gruppen.

Referanser
----------

1. ↑  «www.smith.no (hjemmeside)».

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Brønnøysundregistrene
 |
**Grenadas kvinnelandslag i fotball** representerer Grenada i internasjonal fotball.

I Gold Cups mesterskap i 2006. etter å ha kommet seg foran første hinder ved at Guyana trakk seg, endte Grenada i pulje med Trinidad og Tobago, Saint Vincent og Grenadinene og Dominica. Grenada spilte uavgjort mot Dominica, men tapte stygt mot de to andre motstanderne, og endte dermed sist. I kvalifiseringen til OL i Beijing endte Grenada i pulje med Trinidad og Tobago og Saint Vincent og Grenadinene igjen, i tillegg til Surinam. Surinam og Trinidad og Tobago ble for gode, om enn Grenada hadde redusert avstanden fra 0-10 til 06 på kort tid. Saint Vincent og Grenadinene greide Grenada imidlertid å slå, og dermed endte de på tredjeplass i gruppen. 

I 2010-mesterskapet gikk det imidlertid dårligere. De havnet i gruppe med Anguilla og Barbados i en miniturnering på Barbados, og tapte for begge.

Se også
-------

* CONCACAF
* CONCACAF Gold Cup for kvinner
* Liste over kvinnelandslag i fotball

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

  


| * v
* d
* r
Nasjonale fotballandslag for kvinner i Nord-Amerika, Mellom-Amerika og Karibien (CONCACAF) |
| --- |
|  | 
* Anguilla
* Antigua og Barbuda
* Aruba
* Bahamas
* Barbados
* Belize
* Bermuda
* Canada
* Caymanøyene
* Costa Rica
* Cuba
* Dominica
* De amerikanske Jomfruøyer
* De britiske Jomfruøyer
* De nederlandske Antiller
* Den dominikanske republikk
* El Salvador
* Fransk Guyana
* Grenada
* Guadeloupe
* Guatemala
* Guyana
* Haiti
* Honduras
* Jamaica
* Martinique
* Mexico
* Montserrat
* Nicaragua
* Panama
* Puerto Rico
* Saint Kitts og Nevis
* Saint Lucia
* Saint-Martin
* Saint Vincent og Grenadinene
* Sint Maarten
* Surinam
* Trinidad og Tobago
* Turks- og Caicosøyene
* USA

 |  |
***The Greatest Power*** er en amerikansk stumfilm fra 1917, regissert av Edwin Carewe.

Handling
--------

Miriam Monroe og John Conrad er to unge vitenskapelige arbeidere som, uavhengig av hverandre, har oppdaget et nytt kjemikalie kalt Eksonitt. Miriam oppdaget stoffet samtidig som hun var på jakt etter en kur mot kreft. Men Conrad brukte stoffet som grunnlag for å produsere et veldig kraftig eksplosiv. Når Conrad påpeker for henne at bruken av Eksonitt faktisk kan skape verdensfred, begynner Miriam å arbeide sammen med ham - i håp om å perfeksjonere formelen.

Etter at Miriams far, direktør for en større bedrift, mottar nyheter om at landet deres blir truet av krig, vurderer han og partneren hans, Albert Bernard, å forsyne eksonitt til myndighetene deres. Men Conrad nekter å bruke formelen sin til krig. Miriam, som nekter å ta et nei for et svar, bryter seg deretter inn i laboratoriumet deres for å skaffe formelen. Men der oppdager hun Bernard, som faktisk er en hemmelig tysk spion, som planlegger å skaffe kjemikaliet til myndighetene hans.

Skuespillere
------------

* Ethel Barrymore som Miriam Monroe.
* William B. Davidson som John Conrad.
* Harry Northrup som Albert Bernard.
* Frank Currier som Randolph Monroe.
* William Black som Bradford Duncan.
* Cecil Owen som Eric Johansen.
* Frederick Truesdell som Professor Poole.
* Redfield Clarke som majorgeneral Foster.
* Rudolph De Cordova som Williams.
* W.M. Armstrong som Kaptein Herbert.

Referanser
----------

1. ↑  THE GREATEST POWER

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Greatest Power* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Greatest Power* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) *The Greatest Power* på Silent Era Rediger på Wikidata
***Neolucanus perarmatus*** er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

Utseende
--------

En stor (46-73 millimeter) og bred, blank, rødbrun til svart hjortbille. Hannens kjever er forholdsvis lange og smale, mer enn dobbelt så lange som hodet, noe krumme med en bred, opp- og innoverrettet tann på oversiden og en kam av fine tenner i spissen. Hodet har et trekantet framspring under og foran hvert fasettøye. Pronotum er avrundet, stort og bredt, med en tann langt bak på hver side, kraftig innsnevret bak denne. Dekkvingene er nokså jevnbrede, litt innsunkne på sidene foran, beina er svarte. Hunnen ligner hannen bortsett fra at kjevene ikke er like forstørrede (dog større enn hos mange andre hjortebille-hunner), kroppsformen er litt bredere. Arten er en av de største i slekten *Neolucanus*.

Utbredelse
----------

Arten er utbredt i Thailand, Laos, Vietnam og det sørlige Kina.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
			* Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
				+ Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
					- Stammen *Odontolabini*
						* Slekten *Neolucanus* Thomson, 1862 – 57 arter
							+ ***Neolucanus perarmatus*** Didier, 1925
								- ***Neolucanus perarmatus goral*** Kriesche, 1926 - Guangdong
								- ***Neolucanus perarmatus perarmatus*** Didier, 1925 - Thailand, Laos, Vietnam, Fujian

Kilder
------

* Nettside om arten, med utbredelsesdata

Eksterne lenker
---------------

* Bildegalleri
* (en) *Neolucanus perarmatus* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata
* (en) Neolucanus – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Firn finner man mellom breisen og overflatesnøen
**Firn** (fra gammelhøytysk *firni*, dvs «fjorårets») eller **firnsnø** er en betegnelse på snø som er minst et år gammel og har gjennomgått en ablasjonsperiode.

Firn oppstår når snøkrystaller gjentagende ganger tiner og fryser. Enkeltkrystaller nær smeltepunktet er nesten flytende og så glatte at de glir langs andre krystaller. Rommet mellom krystallene fylles opp og fører til at snøens tetthet øker. Lufta som var mellom snøkrystallene presses opp til overflaten eller samles i luftbobler.

Resultatet av denne prosessen er større, graupelaktige, kornete strukturer med en massetetthet mellom 0,4 og 0,8 g/cm³; åtte meter nysnø blir til omtrent en meter firn. Konsistensen minner om våt sukker, og firn er så hard at den er svært tung å måke.

Den laveste høyden der firn akkumuleres på en isbre kalles *firngrensen*, og kan sees som grensen mellom breens blåis og det sammenhengende sommersnødekket over. Den delen av breen som ligger over firngrensen kalles også *firnfelt*. 

Det neste trinnet i omvandlingsprosessen fra snø til breis kalles *firn-is* og den dannes framfor alt gjennom trykk.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Glossary of Selected Glacier and Related Terminology*
* (en) *Fundamentals of Physical Geography*
* (de) Juliane Dietrich (Freie Universität Berlin): *Die Entstehung und Eigenschaften von Gletschern*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** GND
 |
Firflettet bord fra Hallingdal.Firflettet bord fra Hallingdal.
**Firfletting** eller *frynsefletting* er en håndarbeidsteknikk hvor tråder flettes til mønsterborder. Navnet firfletting viser til hvordan teknikken utføres med fire tråder av gangen, mens frynsefletting henviser til hvordan det er en teknikk som ofte blir gjort med de løse renningstrådene på et vevd tøystykke.

Utføring
--------

Firfletting gjøres med fire tråder av gangen, med to tråder i hver hånd. Det kan enten gjøres med løse renningstråder som et avslutning på et vevd tøystykke eller med løse tråder. Firfletting har de de fire underteknikkene grunnbinding, store kryss, små kryss og veier. Teknikken er beslektet med kniplinger.

Historikk
---------

 Firflettet pyntehandkle fra Vest-Telemark.Firflettet pyntehandkle fra Vest-Telemark.
Teknikken har vært kjent i Skandinavia siden vikingtiden, og heter *fransflätning* på svensk og *trendfletning* på dansk. Teknikken har tradisjonelt vært gjort med frynsekantene på finere tekstiler som lin og bomull.

Julehandkle
-----------

I Midt-Telemark og i Valdres kan man fortsatt finne spor av tradisjonen med å pynte til jul med et julehandkle, som er et hvitt stykke brodert eller umønstret tøy som gjerne er avsluttet med firfletting.

Referanser
----------

1. 1 2  Dovre mønster. *Den Store håndarbeidsboken*. Oslo. s. 301.
2. ↑  «Firfletting - Magasinet Bunad». *www.bunad-magasinet.no*. Arkivert fra originalen 4. oktober 2015. Besøkt 1. oktober 2015.
3. ↑  Hougen, Eva (1987). *Snorer, bånd og belter: trådteknikker uten spesialredskap*. NKS-forlaget. s. 33. ISBN 8250805712.
4. ↑  Sjøvold, Aase Bay (1983). *Bolig og bohave i eldre tid*. Landbruksforlaget.

Eksterne lenker
---------------

* Film om firfletting på Digitalt fortalt