recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Christian Michelsens gate** er en gate i Bergen sentrum mellom Strandgaten og Jon Smørs gate. Gaten fikk i 1917 navn etter Norges tidligere statsminister Christian Michelsen. Gaten ble regulert etter bybrannen i 1916 og ble lagt gjennom flere kvartaler rasert av brannen. Pundersmauet (omtrent den østlige delen av Christian Michelsens gate) forsvant ved reguleringen. Gaten går diagonalt i forhold til gatenettet ellers. Christian Michelsens veg på Paradis fikk i 1973 navnet Statsminister Michelsens veg for å unngå forveksling.

Bergens Arbeiderblad hadde fra 1935 redaksjonslokaler i eget bygg i Christian Michelsens gate. Tinghuset fyller et kvartal mellom Christian Michelsens gate, Tårnplass og Fortunen.

Tinghuset med hovedinngang mot Tårnplass (til høyre) og Christian Michelsens gate til venstre.
Svaneapotekets bygg på hjørnet mot Strandgaten (til høyre) ble reist etter bybrannen i 1916. Christian Michelsens gate til venstre.
Christian Michelsens gate knyttes til Teatergaten og Jon Smørs gate nord for Den Nationale Scene (til høyre på bildet).

Referanser
----------

1. ↑  Ihlebæk, Oscar (1958). *Bergensbrannen 1916*. Bergen: Bergen kommune.
2. 1 2  Hartvedt, Gunnar Hagen (1994). *Bergen byleksikon*. Oslo: Kunnskapsforlaget. ISBN 8257304859.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Christian Michelsens gate (Bergen) på NLIs Lokalhistoriewiki.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Bergen byleksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet. Helt uten kilder. *(10. okt. 2015)*

**Oskar Raaum** (født 1. juli 1916, død 30. oktober 2002) var en norsk tenorsanger, dirigent og sangpedagog.

Raaum kom tidlig med i Olavsguttene og studerte sang med deres dirigent, Ragnvald Bjarne. Raaum debuterte i 1943 i Oslo. Fra 1947 til 1950 studerte han i Roma og Milano med barytonsangeren Riccardo Stracciari og tenorsangeren Aureliano Pertile. I Paris studerte han med barytonsangeren Pierre Bernac og litt senere med Luigi Ricci i Roma.

Han var dirigent og grunnlegger (1956) av solistensemblet Col Canto som med sine 23.medlemmer debuterte i 1958. Fra 1960 til 1964 var Raaum dirigent for Guldbergs Akademiske Kor og deretter kormester og kunstnerisk leder for Oslo Filharmoniske Kor (OFK) fra 1964 til 1983. Raaum drev egen sangskole i Oslo og har hatt flere av Norges ledende sangere som sine elever. I 1975 startet og drev han, sammen med bassangeren Bjørn-Lie Hansen, Oslo Kammeropera som satte opp Il Maestro di Musica av Giovanni Battista Pergolesi og Dido and Aeneas av Henry Purcell.

Noen kjente elever
------------------

Unni Rugtvedt, Else Dehli, Bjørn Lie-Hansen, Rolf Nykmark, Ragnhild Groven, Kristin Magret Brækken, Svein Bjørkøy, Anders Vangen, Rita Heigre, Solfrid Heier, Elisabeth Tandberg, Kristine Kloster m.fl.
***Titan*** er en nyhetsavis for realfag og teknologi ved Universitetet i Oslo, tilknyttet Det matematisk-naturvitenskapelige fakultet. Nettavisen ble startet i 2015, og redaksjonen holder til på Blindern.

Titan bruker publiseringsløsningen Drupal, som er basert på åpen kildekode. Titan utvikles og driftes av Gisle Hannemyr ved Institutt for informatikk i samarbeid med USIT (Universitetets senter for informasjonsteknologi). Nettavisen har drøyt 14 000 abonnenter på sitt ukentlige nyhetsbrev og omkring ett tusen nedlastinger daglig.

Referanser
----------

1. ↑  Julie Vissgren og Julie Malvik (14. desember 2015). «Ny kanal fra UiO setter forskning på agendaen». Innomag. Besøkt 5. januar 2017.
2. ↑  Morten Dæhlen (25. november 2016). «Det nærmer seg ett år med Titan.uio.no». Titan, UiO. Besøkt 5. januar 2017.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (no) Offisiell blogg Rediger på Wikidata

* (no) Mate-URL Rediger på Wikidata
* (no) Titan på Twitter Rediger på Wikidata

* (no) Titan på Facebook Rediger på Wikidata
**slotMusic**-minnekort er et distribusjonsformat for musikk som er ment å erstatte CD-platen.

Kortet er et SanDisk microSD-minnekort med en kapasitet på én gigabyte. Musikken er i det populære MP3-formatet og har en variabel komprimeringsrate på opptil 320 kbp/s. slotMusic-kortene skal være helt uten digital rettighetsbeskyttelse og andre begrensninger.

Det nye formatet ble lansert mandag 2008-09-22 som et samarbeid mellom de store mediehusene EMI Music Group, Universal Music, Warner Music Group, og Sony BMG.

Prisantydningen er 40 NOK per album. slotMusic-minnekortene selges sammen med USB-adaptere for økt kompatibilitet.

Det nye formatet ventes å være siste skanse for fysisk distribusjon av musikk og digitalt innhold; før presset mot hel-digital distribusjon tar bransjen.

Referanser
----------

1. ↑  Pressemeldingen Arkivert 10. oktober 2008 hos Wayback Machine. fra lanseringen
2. ↑  SanDisk med nytt musikkformat Arkivert 21. oktober 2008 hos Wayback Machine. ITavisen

Eksterne lenker
---------------

* slotMusic, markedsføringsnettsted
Denne artikkelen inneholder en liste over kilder, litteratur eller eksterne lenker, men enkeltopplysninger lar seg ikke verifisere fordi det mangler konkrete kildehenvisninger i form av fotnotebaserte referanser. Du kan hjelpe til med å sjekke opplysningene mot kildemateriale og legge inn referanser. Opplysninger uten kildehenvisning i form av referanser kan bli fjernet. Se Mal:Referanseløs for mer informasjon.

**Sarasvati** (सरस्वती) er ei av de fremste og mest populære gudinnene innen hinduismen. Hun er det kvinnelige motstykket til skaperguden Brahma, og framstilles gjerne som hans kone. 

Sammen med Parvati og Kali utgjør hun de trefoldige gudinnene *tridevi*.

Sarasvati avbildes med en sitar eller vina. Hun ledsages gjerne av en svane eller en påfugl og sitter ved bredden av en flod, som gjerne forbindes med den mytiske floden som bærer hennes navn, den hellige flod **Sarasvati** som ved å forenes med Jumna og Ganges ved Allahabad blir Triveni. 

Sarasvati er din mor og dermed den hinduiske tradisjons høyeste beskytter. Hun er dessuten beskytter for all knust og pultur, visdom og litteratur, og påkalles derfor ofte av skoleelever, forfattere og kunstnere. Hennes avbildninger finnes gjerne ved kinoer, konsertsaler, biblioteker og utdanningsinstitusjoner. 

  


| * v
* d
* r
Hinduisme |
| --- |
| Guder | Apsara • Brahma • Ganesha • Dattatreya • Hanuman • Kali • Krishna • Lakshmi • Mahadevi • Rama • Shanghyang Widi Wasa • Sarasvati • Sita • Shiva • Vishnu | Om/Aum er den helligste stavelsen i hinduismen. |
| Tekster | Vedaene • Rigveda • Upanishadene • Ramayana • Mahabharata • Bhagavadgita • Sutra • Puranaene |
| Lærere | Ramakrishna • Vivekananda • Sri Aurobindo • Swami Prabhupada • ISKCON • Maharishi Mahesh Yogi |
| Lære | Reinkarnasjon • Moksha • Om • Holi • Vedanta • Brahman • Karma • Maya • Samsara • Dharma • Kali Yuga • Lotusblomst |
| Liv | Divali • Hindutempel • Hindukalender • Mantra • Namaste • Prambanan • Pudsja • Rudraksha • Sadhu • Sanatan Mandir Sabha • Samsara • Tantra • Yoga • Kaste |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** World History Encyclopedia **·** Encyclopædia Universalis **·** GND **·** LCCN
 |
Den moderne utbredelse av de tre hovedgrupper kasaker i Kasakhstan
**Kasakene** er et tyrkisk folk fra de nordlige delene av Sentral-Asia. Befolkningen er størst i Kasakhstan, men de finnes også i stort antall i Usbekistan, Kina, Russland og Mongolia. Ordet er av samme opphav som det kosakkene er oppkalt etter, nemlig det tyrkiske *Qazaq* som betyr «uavhengig» eller «fri». Kasakene begynte å bruke dette navnet på 14- eller 1500-tallet. Det finnes også en annen teori på navneopphavet, nemlig «den hvite gåsa», der *Qaz* betyr «gås» og *aq* betyr «hvit». I denne teorien blir navnet knyttet opp mot en legende, der en hvit gås flyr over de store sentralasiatiske steppene, og blir fruktbar av solens stråler og føder den første kasak. Men teorien har en svakhet, da tyrkerne setter adjektivet før substantivet, slik at hvit gås ikke skulle blitt «qazaq», men «aqqaz».

De er regnet med i Folkerepublikken Kina som en offentlig anerkjent nasjonal minoritet.

Kultur
------

Kasakene er et steppefolk som har befolket de enorme områdene mellom Sibir og Svartehavet. De har vært erobret først av mongoler fra øst og tyrkere fra vest, siden også av russere fra nord. De har likevel langt på vei klart å opprettholde sitt levesett. Språket er en del av den tyrkiske språkgruppen. Kasakhisk er hovedspråket, men kasakene snakker også usbekisk i Usbekistan, kirgisisk i Kirgisistan, tatarspråk i deler av Russland og andre områder med tatarer, turkmensk i Turkmenistan, og flere andre. Som de fleste tyrkiske språk skiller ikke kasakhisk mellom lange og korte vokaler.

Det kasakhiske skriftspråket har vært preget av skiftende regimer i områdene kasakene har levd. De første tekstene er på arabisk, siden kom russerne og innførte kyrillisk. I 1927 fulgte en kort periode med det latinske alfabetet, før Stalin innførte det kyrilliske alfabetet igjen i 1940. I dag er kasakhisk eller kasakspråk sammen med russisk offisielt språk i Kasakhstan. Språket brukes også i en region i Xinjiang i Kina, og i deler av Mongolia.

Religionen er tradisjonelt muslimsk, men religionen ble sterkt svekket under russisk innflytelse, spesielt under kommunismen. Etter kommunismens fall er det imidlertid gjort forsøk på revitalisere islam og de religiøse institusjoner.

Referanser
----------

1. ↑  «Kazakh | people». *Encyclopædia Britannica*. Besøkt 23. januar 2016.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC
 |
**Tempelhof Airways** var et flyselskap med base i Vest-Berlin som var i drift fra 1981 til gjenforeningen av Tyskland i 1990. Flyselskapets base lå i den delen av Berlin som var underlagt vestlige lands jurisdiksjon

Koder og kallesignal
--------------------

* ICAO-Kode: TEH
* IATA-Kode:
* Kallesignal: Tempelhof

Selskapets historie
-------------------

Tempelhof Airways, USA Saab 340
 Aérospatiale N 262 av Tempelhof Airways på Tempelhof internasjonale lufthavn, 1988.
Tempelhof Airways USA (må ikke forveksles med Tempelhof Express) ble grunnlagt i Fort Lauderdale i 1981 av Knut Kramer, som opprinnelig var fra Berlin, men som på etableringstidspunktet var bosatt i både Florida og Berlin. I april 1982 startet han Air Taxi med en Piper Navajo fra Tempelhof-flyplassen i Vest-Berlin. På det tidspunktet kunne Vest-Berlin på grunn av sin status som okkupert by, bare betjenes av flyselskaper fra USA, Frankrike og Storbritannia.

I januar 1985 begynte ruteflyvninger mellom Berlin og Paderborn med Nord 262 fly. De fleste av disse flygingene ble gjennomført for bedriften Nixdorf Computer AG, som var basert der. Senere ble det også etablert flyruter fra Berlin til Dortmund, Luxembourg, Augsburg og Braunschweig. I 1988 ble flytypen Saab 340 satt i tjeneste for en flyrute mellom Berlin og Hamburg.

Selskapet drev også en ambulansefly-/medivac-tjeneste gjennom mange år. På disse flygningene ble det både fraktet pasienter og organer for organtransplantasjon. Det første flyet som ble brukt i disse flygningene var en Lear 25. Deretter ble det satt inn et fly av typen Lear-35. Oppdragsgiver for disse flygningene var Deutsche Rettungsflugwacht (tysk luftambulanse) i Stuttgart. Etter at Berlinmuren falt, fikk tyske piloter lov til å fly til og fra Berlin. Driften av ambulanseflyene kunne derfor innlemmes i morselskapet. Flere av de gamle TAUSA medivac-piloter fikk jobb i morselskapet ved denne fusjonen.

Etter gjenforeningen av Tyskland var Tempelhof Airways ikke i stand til å konkurrere med andre tyske operatører. Driften ble nedlagt i oktober 1990, og alle selskapets flyvninger opphørte.

Flåtedetaljer
-------------

* Piper Navajo
* Cessna 441
* Learjet 25 og Learjet 35
* Nord 262A
* Saab 340A

Referanser
----------

1. ↑  B.i. Henge: *Vergangen, Vergessen, Vorbei*. Over 200 Airlines of The Past

Litteratur
----------

* B.i. Henge: *Vergangen, Vergessen, Vorbei. Over 200 Airlines of The Past*.Utgiver: Midland Publishing, Leichester. |isbn=978-1-85780-091-3
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet. Helt uten kilder. *(10. okt. 2015)*

***Gobi: Barndommens måne*** er en roman av Tor Åge Bringsværd og er den første av flere bøker (hittil fem) i romanserien med felles navnet *Gobi*. Romanen tar for seg barnekorstoget i 1212, mellom det fjerde og det femte korstog, og sammenligner det med eventyret om *Rottefangeren fra Hameln*.

Handling
--------

Etter hans herres, Ye Liu Chutsais død, rømmer Wolfgang av Godesberg fra det mongolske riket mot vest via Gobi-ørkenen. Lenger enn til et tempel kommer han ikke. Her var planen å hvile seg i noen dager, men planen ble forandret. Han begynner å skrive sin livshistorie: Hans barndom i Hameln som bøddelsønn, barnekorstog som skulle til Jerusalem, men som ikke kom lenger enn til Genova, hans liv som slave i Alexandria og Kairo, livet som gjøgler og til slutt hvordan han kom til det mongolske riket. Alt dette foregår på 1200-tallet.

Tolkning
--------

«Gobi: Barndommens måne» handler om det sviket barna blir utsatt for fra de voksne og blir ut av dette tolket som dette. Det tydeligste eksempelet er selve barnekorstoget der barna istedenfor å kjempe for Jerusalem befrielse blir solgt som slaver til mange forskjellige steder. I romanen blir barnekorstoget sammenlignet med eventyret om *Rottefangeren fra Hameln*. De to fortellingene har mange likhetstrekk og den historiske hendelsen kan være et av opphavene til eventyret. Romanen er også et beskrivelse av det europeiske middelaldersamfunnet der bøddelen sto nederst på rangstigen.

I Norge
-------

I Norge ble romanen første gang utgitt i 1985 på Gyldendal Norsk Forlag. For romanen fikk Bringsværd Kritikerprisen og Sarpsborgprisen i 1985.

Se også
-------

* Gobi (romanserie)

Portal: Litteratur
**Unden** er en innsjø i skogsområdet Tiveden i Västergötland og Örebro län i Sverige. Vannflaten måler 92,9 kvadratkilometer og ligger 117 meter over havet. Det største dypet er ifølge SMHI 86 meter.

Unden er en grunnvannssjø, ca. 40 % av sjøens tilsig kommer gjennom grunnen. For øvrig er det tilsig fra 13 bekker og mindre elver. Det samlede nedbørfeltet er på 309,68 kvadratkilometer, hvorav 47 % skog og 44,9 % vann. Gjennomsnittlig årsnedbør er 742 mm som utgjør 244 millioner m³. Av dette blir 149 mill. m³ tatt opp av vegetasjon og fordampet, de resterende 95 mill m³ dreneres av Edsån (Sågverksbäcken) til innsjøen Viken. Videre avrenning skjer via Forsviksån til Vättern, og Unden hører således til vassdraget Motala ström. Under en varm sommerdag når vanntemperaturen er 19 - 21 °C, er fordampningen ca 5 millimeter, noe som tilsvarer 477.000 m³. 

Avrenningen skjer gjennom tre kraftverk som eies av Sätra Bruk AB, med maksimalt 6 m³ per sekund (= 8.640 m3 per dag). Göta Kanalbolag AB, som har den opprinnelige reguleringretten, sørger for å gi kanalen tilstrekkelig vannivå for seiling.

Fiske
-----

Unden er en av Sveriges beste storrøyesjöer, både sjøens topografi og dens økosystem er egnet for røyeproduksjon. For øvrig finnes et stort antall fiskeslag, blant annet ørret, sik, abbor, gjedde og lake.

De største kjente fisk som er fanget:
Røye 10,5 kg, gullspångsørret 14,4 kg, sik 3,2 kg, abbor 2,8 kg, gjedde 17,0 kg.

Siden 1977 er det gitt offentlige tilskudd for kalkingstiltak. Kalksteinsgrus har blitt kjørt ut på røyas gyteplasser og innsjøene i nedbørsfeltet kalkes regelmessig fra helikopter.

Se også
-------

* Liste over innsjøer i Skandinavia

Referanser
----------

1. ↑  «Sjöareal och sjöhöjd» (PDF). Sveriges meteorologiska och hydrologiska institut. Besøkt 16. september 2016.
2. 1 2  «Sjödjup och sjövolym» (PDF). Sveriges meteorologiska och hydrologiska institut. Besøkt 16. september 2016.

Eksterne lenker
---------------

* Sub-bassenger på sveriges meteorologiske og hydrologiske institutt Vattenwebb (S-HYPE) Arkivert 9. juni 2016 hos Wayback Machine.
* Laste ned data fra den svenske Vattenarkiv
* Unden på VISSE[*død lenke*]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** VISS
 |
**Jens Alber** (født 1947) er en tysk sosiolog og statsviter.

Alber startet sine studier ved Universitetet i Konstanz der han i 1972 avla eksamen med fagene sosiologi, statsvitenskap og psykologi. Han arbeidet deretter fra 1973 til 1977 ved Universitetet i Mannheim etterfulgt av en periode fra 1977–1980 ved Universitetet i Köln. Alber disputerte i 1979 ved Universitetet i Mannheim og habiliterte samme sted i 1986. Fra 1980 til 1983 var Alber tilknyttet European University Institute i Firenze. Deretter var han tilbake i Köln da ved Forschungsinstitut für Soziologie. I årene 1986–1991 var Alber ved Max-Planck-Institut für Gesellschaftsforschung i Köln. Fra 1991 til 2002 innehadde han læresetet for sosialpolitikk ved forvaltningsvitenskapelig fakultet ved Universitetet i Konstanz. Siden 1992 har han vært leder for feltet ulikhet og sosial integrasjon ved Wissenschaftszentrum Berlin für Sozialforschung og samtidig professor ved Freie Universität Berlin. 

Alber har særlig arbeidet med sosialpolitikk og velferdsstatsspørsmål, særlig i komparativt perspektiv, og regnes derfor som en vesentlig bidragsyter til denne siden av sammenlignende politikk. 

Alber holdt i 1994 Stein Rokkan-forelesningen ved Universitetet i Bergen.

Referanser
----------

1. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 24. april 2014[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   NUKAT, NUKAT autoritetspost n93080047[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   CONOR.SI, CONOR.SI-ID 172680803, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Presentasjon ved WZB

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** BNE
 |
**Opprydning:** Denne artikkelen trenger en opprydning for å oppfylle Wikipedias kvalitetskrav. Du kan hjelpe Wikipedia ved å forbedre den. *(2020-12)*

Denne artikkelen **trenger flere lenker til andre artikler**. Du kan bidra ved å legge til relevante lenker. *(2020-12)*

**Sture Bergmann** (født 12. august 1956 i Trondheim) er en norsk musiker. 

Han startet sin musikalske karriere med bandet Black Devils i 1971. Medvirkende:Einar Mostad-trommer Ivar Johnsen-Bass ) `? )Grøtte-Gitar Sture Bergmann gitar og sang.Fortsatte videre i bandet Rockwool med:Odd-Jarl Gerhardsen bass/sang-Knut Henning gitar/sang Terje Olsen trommer/sang Einar Fasting keyboard/sang. Dette bandet ble etter hvert til Candy i 1975. Med det fulgte noen utskiftninger. Inn kom Olav Norum(for Fasting). Året etter overtok Inge Olsen trommene etter Terje. Etter en fjerdeplass i Trøndersk Mesterskap i 1976, tok bandet steget helt opp, og ble Trønderske mestere i 1977. Candy bestod fram til 1981, med diverse besetninger. (Lennart Gribb Band(Svein Røsten). Sture Bergmann ble etter det med "Sunny"og Randi Hansen fram til høsten 1983.Senere ble det turneliv med "Vikings",som bassist og sanger.Kom tilbake med "Sunny"i 1985,og var gitarist/vokalist med bandet til oppløsningen i 1988. Har bla. spilt med artister som: Rod Stewart-Bellamy Brothers-T.Andersen-Linda Kvam -Gillie-The Betales etc.
**Sabinian** (født i Blera i Viterbo, død 22. februar 606 i Roma) var pave fra 604 til sin død. Han ble innsatt som pave 13. september 604.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Sabinian stammet fra Blera (Bieda) nære Viterbo. Han far het Bonus. Pave Gregor I den store sendte ham som apokrisiar (apostolisk *nuntius*) til Konstantinopel, men han ble i 595 tilbakekalt til Roma – han hadde, mente man, ikke iherdig nok gått inn for det romerske standunkt og ikke maktet å stagge patriarken fra å ta i bruk tittelen «økumenisk patriark».

### Pave

Etter et oppdrag i Gallia og etter å ha blitt gitt stadig høyerere hierarkisk rang, ble han etter Gregor den stores død gjort til pave i mars 604. Men ettersom han måtte avvente keiser Fokas' tilslutning, var det først den 13. september 604 at han offisielt kunne proklameres som den nye pave. Det ble den gang kritisert at han ikke byttet navn, ettersom Sabnian fremstod som ukristelig.

Fredsslutningen mellom eksark Smaragdus av Ravenna og langobardenes konge Agilulf er sannsynligvias en frukt av pavelig megling. Ellers avvek han fra sin forgjengers særlig munkevennlige kirkepolitikk.

Han hadde problemer med finansene i sin pavetid, men ifølge Liber Pontificalis sto han allikevel for utdeling av mat til de fattige i en tørkeperiode i sin korte pavetid. Imidlertid skjedde dette for det meste ved salg fra de pavelige kornkamre, ikke ved gratis utdeling (i motsetning til hva hans forgjenger hadde gjort), noe som gjorde ham upopulær. 

Nærmere omstendigheter rundt hans død 22. februar 606 er ikke kjente. I alle fall ble hans legeme bragt fra Lateranet til St. Peter, for at det skulle beskyttet mot folkets raseri.

Han er også tillagt å ha introdusert skikken med å ringe i bjeller under feiringen av den katolske nattverden.

Litteratur
----------

* (de) Erich Kettenhofen: «Sabinianus» i *Biographisch-Bibliographisches Kirchenlexikon* (BBKL). Bind 8, Herzberg 1994, ISBN 3-88309-053-0, sp. 1148–1150.

  



|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Forgjenger:**Gregor I den store** | **Pave**(liste over paver) | Etterfølger:**Bonifatius III** |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Catholic-Hierarchy **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Deutsche Biographie **·** WikiTree **·** VIAF **·** VIAF **·** GND **·** NKC
 |
**Alberto Alberani Samaritani** (født 22. mai 1947 i Firenze), italiensk vannpolospiller som deltok i de olympiske leker 1968 i Mexico by, 1972 i München, 1976 i Montréal og 1980 i Moskva.

Alberani vant en olympisk sølvmedalje i vannpolo under Sommer-OL 1976 i Montréal. Han var med på det italienske laget som kom på andreplass i vannpoloturneringen bak Ungarn. Det italienske laget vant to kamper og spilte to uavgjort og tapte èn i finalerunden som besto av seks lag. Italia fikk seks poeng, samme som Nederland som kom på tredjeplass. Alberani spilte åtte kamper i OL-turneringen.

OL-medaljer
-----------

* 1976 Canadas flagg Montréal - Sølv Sølv i vannpolo, Italias flagg Italia

Eksterne lenker
---------------

* (en) Alberto Alberani – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Alberto Alberani – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Alberto Alberani – Olympedia Rediger på Wikidata

* (it) Alberto Alberani – Italias olympiske komité Rediger på Wikidata

* (en) Alberto Alberani – FINA Rediger på Wikidata
**Fredrik Friis** (**Hans Fredrik Friis-Olsen**) (født 2. april 1923 i Sandefjord, død 15. mars 2008 i Sandefjord) var en norsk vokalist, komponist, tekstforfatter, produsent og talentspeider. 

Fredrik Friis har satt sitt preg på norsk populærmusikk i mer enn 50 år. Ved siden av hans musikalske karriere har han også arbeidet som velferdsoffiser i Sjøforsvaret og sosialkonsulent i Velferdstjenesten for handelsflåten. Han var i mange år sosialkonsulent i Forsvarets overkommando, hvor han hadde det sentrale ansvar for Forsvarets økonomiske sosialtjeneste og mannskapenes bo- og forsørgertilleggsordninger.

Friis’ musikalske karriere startet med en lokal opptreden hjemme i Sandefjord da han var fem år gammel. Han kjøpte seg saksofon og startet sitt første orkester, Daisy Bell, i 1940. Friis opptrådte for første gang i radio 7. desember 1946, og ble landskjent i 1948 med sangen «Swinging Baby», som ble fremført i et show fra Store Studio i NRK. Han hadde sin første opptreden på Chat Noir i 1950 sammen med Aud Schønemann, og året etter ble han ringt opp av John Johanson i plateselskapet Nera. Friis fikk kontrakt og debuterte på plate i 1951 på etiketten Musica. Senere ga han også ut plater på Philips og Columbia. Hans plateproduksjon på egen hånd teller tolv singler og tre LP-er, i tillegg til en LP sammen med Arnt Haugen.

Fredrik Friis sto bak en rekke artister der han har virket som både plateprodusent, komponist og teksforfatter. Mest kjent av disse er Anita Hegerland, Eivind Løberg, Gluntan og Ivar Simastuen.

Fredrik Friis har en stor produksjon av sanger og tekster bak seg. Han har over 600 sanger registrert i basen til TONO. Friis står bak teksten til "La oss leve for hverandre" som gruppen Gluntan spilte inn.

I en alder av 83 kom han inn på den engelske hitlisten da den britiske soulartisten Lemar benyttet melodien "Eventyrlandet" som Friis komponerte til barneartisten Eivind Løberg i 1970-årene. Lemar laget teksten til Friis' melodi under navnet "It's Not That Easy". Låten lå elleve uker på den engelske hitlisten høsten 2006, og nådde en sjuendeplass.

Etter at Fredrik Friis ble pensjonert flyttet han fra Oslo til Sandefjord. Her spilte han en sentral rolle i Sandefjords kulturliv. I 1990 ble han hedret med Sandefjord bys kulturpris.

Referanser
----------

1. ↑  «Rolf Erik Syversen - Gausdals gitarguru». Gausdøl'n. Arkivert fra originalen 26. april 2006. Besøkt 22. mars 2008.  *7. avsnitt*
2. ↑  «Ørnulf Holthe - stemmen i Gluntan». Carambole Group. Besøkt 22. mars 2008.  *4. avsnitt*[*død lenke*]
3. ↑  «Chart Stats - Lemar - It's Not That Easy». Chart Stats. Arkivert fra originalen 12. mars 2007. Besøkt 22. mars 2008.

Litteratur
----------

* Siren Steen (red.) (2005). *«Norsk pop- og rockleksikon»*. Vega Forlag. ISBN 978-82-92-48909-3.

Eksterne lenker
---------------

* NRK: På engelske hitlister!
* MIC: Friis, Fredrik

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** BIBSYS **·** VIAF **·** MusicBrainz
 |
Den første undervisning ble gitt i et leid klasserom i New York Tribune Building.
One Pace Plaza, Manhattan.
Maria's Tower, One Pace Plaza.
**Pace University** er et privat, ikke-kommersielt universitet med flere campuser i New York og i Westchester County i NY, USA. Universitetet tilbyr også MBA i Shanghai, Kina.

Universitetet ble opprettet i 1906 som en praktisk business-skole for begge kjønn. Pace-kursene innen regnskapslære og praktisk økonomi ble svært populære i mellomkrigstiden. I 1947 fikk Pace Institute status som college, og anskaffet sitt første campusområde i på nedre Manhattan i 1951. I 1966 la visepresident Hubert Humphrey til rette for opprettelsen av One Pace Plaza Civic Center.

Universitetsstatusen ble tildelt i 1973. ved 100-årsjubileet i 2006 talte tidligere president Bill Clinton ved universitetet, og ble utnevnt til æresdoktor. Under Terrorangrepet 11. september 2001 mistet Pace 4 studenter og 40 alumni, i området rundt World Trade center som ligger bare fire kvartaler unna hovedcampus.

Det er ni skoler og colleger ved Pace University i 2008:

* Dyson College of Arts & Sciences (1966) - 3 370 studenter
* Lienhard School of Nursing (1966) - 703 studenter
* Lubin School of Business (1906) – 4 146 studenter
* School of Education (1966) – 2 548 studenter
* Pace University School of Law (1976) – 793 studenter
* Seidenberg School of Computer Science & Information Systems (1983) - 1 350 studenter
* Pforzheimer Honors College (2003)
* College of Adult & Continuing Education (1968)
* World Trade Institute of Pace University (1997)

Pace University School of Law, Pace Graduate Center, Environmental Center, og Mortola Library, ligger alle i Westchester County 30-40 minutter nord for Manhattan.

Ved universitetet var det 13 463 studenter fra 129 land, og 1 190 vitenskapelig ansatte i 2006. Samme året var skolepengene US$ 30 086 for alle laveregrads studenter. Studiene gis opp til doktorgradsnivå. Den etniske sammensetningen er bred, med 11 % asiater, 12 % svarte og 13 % hispanics. Alumnien har 118 500 medlemmer.

Pace Library har i alt 795 000 titler.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Pace University – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Pace University fast facts

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |



1. 1 2   *Intergrert IT-system for akademisk utdannelse*, Wikidata Q6042926,
***Nye horisonter*** (originaltittel: russisk: *Выборгская сторона*) er et sovjetrussisk historisk drama fra 1939 skrevet og regissert av Grigorij Kozintsev og Leonid Trauberg. Dette er tredje og siste del av deres triologi om fabrikkarbeideren Maksim, som kommer etter de to filmene *Maksims ungdom* (1935) og *Maksims hjemkomst* (1937).

Handlingsreferat
----------------

Vyborg-distriket vsr et tradisjonelt industri-område i St. Petersburg, Russland, på høyre bredd av elven Neva. Vyborg var fylt med industri, og forskjellige bedrifter, av ulik kompleksitet. Disse produserte blant annet sukker, ulike tekstiler, tømmer og senere (etter 1800-tallet) mange typer tungindustri. Store bedrifter som Ericsson eide tidligere fabrikker i dette området. Arbeidsvilkår og leve-vilkår for arbeiderne var varierte, men generelt ansett som vanskelige.

Sosialistisk propaganda fra forskjellige politiske fraksjoner spredte seg med stort hell blant de fattige arbeiderne i de siste ti-årene av 1800-tallet og de første tiårene av det 20. århundre. Dette førte til streik blant arbeiderne i området, og første verdenskrig forårsaket hungersnød i distriktet. Ikke overraskende støttet fabrikk-arbeidere Februarrevolusjonen som fant sted i februar 1917. Dette styrtet monarkiet. Men det ble også lovet å avslutte privat eierskap av fabrikker, og faktisk bedre arbeidernes tilværelse.

En lokal milits ble grunnlagt i Vyborg, for å motvirke ett hvert forsøk på kontrarevolusjon og opprettholde offentlig ro og orden. Disse avdelingene ble kalt røde vakter. Vladimir Lenin vendte etter hvert tilbake fra å skjule seg i Finland til et trygt hjem i Vyborg-området. Etter den russiske revolusjonen blir Maksim utnevnt til statskommissær med ansvar for nasjonalbanken. Med stor innsats lærer han kompleksiteten til bank-bransjen, og begynner å slåss mot folk som forsøker å sabotere deres innsats. Dymba, nå en voldelig fiende av republikken, forsøker å rane en butikk. Men han blir arrestert med Maksims hjelp. Maksim avslører også en konspirasjon blant en gruppe tsar-offiserer som forbereder et attentat mot Vladimir Lenin.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Nye horisonter* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (da) *Nye horisonter* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata

* (en) *Nye horisonter* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (nl) *Nye horisonter* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Nye horisonter* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata
**Bjarne Berg Wig** (født 1956) er en norsk universitetslærer og sakprosaforfatter innenfor kvalitetsledelse. Han var arbeidet med innføring av total kvalitetsledelse og *lean* i norsk industri på 1990-tallet.

Wig har bakgrunn fra Norsk Hydro på Herøya og arbeidet mange år som fagarbeider og tillitsvalgt. Etter studier av de sosiotekniske samarbeidsforsøkene og seinere studier ved Juran Institute, begynte han å medvirke til forbedringskultur i Hydros bedrifter. Han skrev læreboken *Kvalitetsforbedring som Håndverk* (Hydro Media, 1995). Wig etablerte TQM Center Norway i 1999 og var seinere med på å stifte Lean Forum Norge.[]

Sammen med Høgskolen i Bergen (senere Høgskolen på Vestlandet - HVL) utviklet han kurs i total kvalitetsledelse og senere i lean ledelse.[] I 2012 etablerte han et treningssenter for organisasjonslæring i Piemonte, Italia.

Wig har skrevet flere bøker om Lean og forbedringsarbeid.

Utgivelser
----------

Noen av hans bøker:

* *Kvalitetsforbedring som håndverk*, Hydro Media 1995 (engelsk utgave i 1996)
* *Det uslåelige arbeidslaget*, Tiden, Gyldendal 1999
* *Det er ledelse*, TQM Center Norway (i samarbeid med Høgskolen i Bergen) 2006
* *LEAN, Ledelse for lærende organisasjoner*, Gyldendal Akademisk 2012, (utgave 3 i 2023)
* *Lærende Organisasjoner*, Gyldendal Akademisk 2018

Referanser
----------

1. ↑   Tsjekkias nasjonale autoritetsdatabase, NKC-identifikator xx0283690, besøkt 27. mars 2023[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Bjarne Berg Wig - 4 roller i norsk næringsliv». *www.proff.no* **(norsk)**. Besøkt 18. januar 2024.
3. ↑  «Bjarne Berg Wig». *www.gyldendal.no*. Besøkt 18. januar 2024.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** ISNI **·** NKC
 |
Øya Mosken. I bakgrunnen ses Moskenesøya og øyene lengre øst i Lofoten.
**Mosken** er ei ubebodd fjelløy i Værøy kommune i Nordland. Øya ligger mellom Værøy og Moskenesøya. Mosken har et areal på 1,4 km² og høyeste punkt er Wilhelmstind på 385 moh.

Mosken ble tidligere brukt til beite for sau, både sommer- og vinterstid.  Arkivert 4. mai 2008 hos Wayback Machine.

Mosken og småøyene rundt er et viktig hekkeområde for toppskarv, lomvi, stormsvale, havsvale, ærfugl og teist. 

På Svarven like utenfor Mosken hadde fiskerne tidligere rorbuer og tilhold under seifisket på sensommeren og høsten.

Mosken på kartet
Mellom Moskenesøya og Mosken går Moskstraumen, en av de kraftigste havstrømmene i verden. Moskstraumen er beryktet, og har vært beskrevet av både Petter Dass, Edgar Allan Poe og Jules Verne.

Flere skip har hatt navnet «Mosken» (se DS «Mosken»). 

Øya Mosken er nevnt i kinesiske Cixin Lius bok *Death’s End*, en del av Three Body Problem-trilogien. Øya er brukt i en sentral metafor sammen med (den oppdiktede) fjellkjeden Helseggen, hvor malstrømmen også er sentral for å finne løsningen på hvordan jordens undergang kan forhindres etter jordens posisjon er kringkastet til universet. Bokens hovedperson Cheng Xin besøker også øya i boken, hvor de møter den ensomme øyvokteren Jason. Bokserien vant Hugo-prisen og er blant av Barack Obama og Mark Zuckerbergs favorittbøker.[]


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Fletting:** Det er foreslått at denne artikkelen eller seksjonen blir flettet inn i *Fredrikstad*. (Diskusjon).
**Hællæwood** er et uformelt uttrykk som brukes om byen Fredrikstad, gjerne i sammenheng med film og filmindustri. 

Uttrykket er en blanding av "Hollywood" og Fredrikstad-dialektens variant av "hallo!", nemlig "hællæ!" 

Begrepet "Hællæwood" ble funnet opp av Pål Sparre-Enger, manusforfatteren bak Harald Zwart sin filmtrilogi "Lange flate ballær" (1-3) og et Hællæwood-skilt ble midlertidig satt opp i Fredrikstad i forbindelse med alle premierene.

Foruten regissør Harald Zwart og produsent Veslemøy Zwart finnes det flere kjente personligheter med tilknytning til Hællæwood, som skuespiller Dennis Storhøi, skuespiller Petronella Barker, filmmusiker Svein Gundersen, og manusforfatter Espen Aukan.

Referanser
----------

1. ↑  «Om kinoen | Fredrikstad Kino». *www.fredrikstadkino.no*. Besøkt 27. januar 2023.
2. 1 2  Fjellestad, Anders (26. februar 2008). «Nå får Norge sitt eget Hællæwood». *Nettavisen* **(norsk)**. Besøkt 27. januar 2023.
«Birk» har flere betydninger.
***Birk*** er et norrønt ord med den antatte betydningen «handelsplass».

Nidaros og Kaupang i Norge, Lödöse, Köping og Birka i Sverige og Hedeby, Ribe og Uppåkra i Danmark er eksempel på birker. Birket hadde sin egen lov: Bjarkøyretten.

I Danmark ble begrepet *birk* brukt om en geografisk enhet som er mindre enn et herred; begrepet var i bruk fra middelalderen og frem til 1919. Det var i det danske rettssystemet et jurisdiksjonsområde (en rettskrets) skilt ut fra herredet, og *birketinget* var *birkets* domstol.

*Birket* var underlagt *birketingets* jurisdiksjon, og med egen dommer, betegnet som *birkeskriver*, tilsvarende en sorenskriver. Adelen kunne i Danmark få tildelt *birkerett* med rett til å føre sakene for domstoler som de selv satte opp. Jarlsberg, Rosendal baroni, Austrått og noen få andre hadde dette privilegiet i Norge. I Norge ble ordningen opphevet i 1821.

  

Birk liker også å ha sex med folk! Birk er et typisk navn for puling. De som heter Birk ELSKER å ha sex med mammaen sin. Men når de prøver med pappaen sin får de en sykdom som heter kakalynkakay. Det er en sykdom som folk med 69 rompe har.

Referanser
----------

1. ↑  «et birk», *Danske ordbog*
2. ↑  «birketing» i *Danske ordbog*
3. ↑  «birkeskriver» i *ODS*
4. ↑  Holtermann, O. (1902). *Slægtsbog for familjen Holtermann*. Trondheim: Aktietrykkeriet Trondheim (trykt som manuskript).
5. ↑  «birk – Store norske leksikon». *Store norske leksikon*. Besøkt 5. mars 2016.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Nationalencyklopedin
 |
**Harald H. Rise** (født 17. mai 1959) er en norsk journalist og redaktør, og tidligere ansvarlig redaktør og administrerende direktør i Sunnmørsposten. Han er tidligere konserndirektør i Edda Media og nåværende administrerende direktør i Polaris Media Nordvestlandet og i Harstad Tidende Gruppen.

Rise er født og oppvokst i Hareid kommune, men er i dag bosatt i nabokommunen Ulstein. Rise er utdannet cand.mag. i Norge og har journalistutdanning fra USA. Han var journalist og vaktsjef i Sunnmørsposten fra 1985 til 1993, før han ble informasjonssjef i Ulstein-konsernet i Ulsteinvik i 1993-94. I 1994 tok han over som ansvarlig redaktør i Sunnmørsposten. Fra 2002, og fram til overgangen til Edda Media 2007, var han også administrerende direktør i avisen.

I 2007 ble Rise hentet til Sunnmørspostens daværende eierselskap Edda Media. I 2009, da Polaris Media kjøpte Sunnmørsposten og Romsdals Budstikke, ble Rise ansatt som administrerende direktør i da nyopprettede Polaris Media Nordvestlandet. Han har senere også blitt administrerende direktør i Harstad Tidende Gruppen. Rise er i tillegg styreleder i blant annet Sunnmørsposten, Romsdals Budstikke, Mediehuset iTromsø, Harstad Tidende og Nordvest Distribusjon.

Rise har også vært tett involvert i fotballen på Sunnmøre. Han var trener for Hareid IL i 1991, da klubben rykket opp til 2. divisjon. Rise har i senere år trent aldersbestemte lag i IL Hødd. Han spilte i Hareid IL som aktiv fotballspiller. Han har også trent volleyballag.

Referanser
----------

1. ↑  «Rise ny direktør i Edda Media». *Journalisten*. 27. mars 2007.
2. ↑  «Rise blir Polaris-sjef i nordvest». *Sunnmørsposten*. 19. februar 2009. Arkivert fra originalen 1. februar 2022. Besøkt 1. februar 2022.
**Keiko Hama** (født 7. november 1947 i prefekturet Chiba) er en japansk tidligere volleyballspiller som deltok i de olympiske leker 1968 i Mexico by og 1972 i München.

Hama vant en olympisk sølvmedalje i volleyball under Sommer-OL 1968 i Mexico by. Hun var med på det japanske laget som kom på andreplass i volleyballturneringen for damer bak Sovjetunionen. Det ble spilt en enkeltserie med åtte lag. Japan vant seks kamper alle med 3-0 i sett og tapte en, mot Sovjetunionen med 1-3. Hama spilte i fem kamper i turneringen.

Fire år senere, under sommer-OL 1972 i München spilte hun en kamp for Japan som kom på andreplass i volleyballturneringen bak Sovjetunionen

OL-medaljer
-----------

* 1968 Mexicos flagg Mexico by - Sølv Sølv i volleyball damer Japans flagg Japan
* 1972 Tysklands flagg München - Sølv Sølv i volleyball damer Japans flagg Japan

Eksterne lenker
---------------

* (en) Keiko Hama – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Keiko Hama – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Keiko Hama – Olympedia Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Ukrainas forsvarssjef** (ukrainsk: Головнокомандувач Збройних сил України) er felles sjef for Ukrainas forsvar. Stillingen ble opprettet av President Volodymyr Zelenskyj den 28, mars 2020, før sjefen for generalstaben var øverstkommanderende.

Rolle
-----

Ukrainas forsvarssjef leder Ukrainas forsvar, overvåker hærens tilstand med militært utstyr, våpen og andre ressurser, rapporterer til presidenten og forsvarsministeren om å oppnå militærstrategiske mål i forsvaret.

Ukrainas lov om Ukrainas væpnede styrker fastsetter også at direkte militær ledelse er en aktivitet som har som mål å gjennomføre tiltak for utvikling av Ukrainas forsvar, deres tekniske utstyr, opplæring og omfattende støtte, og bestemme grunnlaget for deres anvendelse og ledelse.

I henhold til artikkel 8 i Ukrainas lov om Ukrainas væpnede styrker var sjefen for generalstaben øverstkommanderende for Ukrainas forsvar inntil 27. mars 2020.

Den 5. mars 2022 ble den daværende øverstkommanderende for Ukrainas forsvar, generalløytnant Valerij Zaluzjnyj, promotert til general av presidenten av Ukraina, Volodymyr Zelenskyj.

Forsvarssjefer
--------------

| Navn | Bilde | Fra | Til |
| --- | --- | --- | --- |
| Ruslan Khomtsjak |  | 28. mars 2020 | 27. juli 2021 |
| Valerij Zaluzjnyj |  | 27. juli 2021 | 8. februar 2024 |
| Oleksandr Syrskyj |  | 8. februar 2024 | *Sittende* |

Referanser
----------

1. ↑  Закон України «Про Збройні Сили України» на сайті Верховної Ради України
2. ↑  «УКАЗ ПРЕЗИДЕНТА УКРАЇНИ №108/2022».
3. ↑  Shramovich, Vyacheslav. «Генерал Валерій Залужний. Що відомо про нового головнокомандувача ЗСУ». *BBC News Україна* **(ukrainsk)**.
4. ↑   Khomchak is leaving office. New Commander-in-Chief appointed [in Ukrainian]
**Sjahpur III** var konge av Persia fra 383 til 388. Han var sønn til Sjahpur II og ble ført til tronen av stormennene mot hans onkel, Ardashir II og drept av dem etter et styre på fem år. Han inngikk en traktat med Theodosius den store. Han til hørte sasanide-dynastiet som regjerte i Persia fra 224-650. Sjahpur er betraktet som er rettferdig og elsket hersker.

Overenskomst med Roma
---------------------

Forhandlinger mellom romerne og perserne som hadde begynt under styret til Ardasjir II endte i en avtale om gjensidig vennskap i år 384.

I henhold til denne avtalen ble Armenia delt mellom Romerriket og Persia. Således ble to to kongedømmer opprette, det ene underlagt Roma og det andre Persia. Det minste av disse, som utgjorde de vestlige distriktene, ble gitt til romerne som overlot styret til Arshak III som hadde blitt gjort til konge av Manuel Mamikonian, sønn av den ulykksalige Pap av Armenia, og sønnesønn av Arshak III, en samtidig med den romerske keiseren Julian den frafalne. Den største del av Armenia, som besto av de regioner som lengst mot øst, ble gitt til Persia som håndterte dem over til Khosrov III den lille, en kristen fra Arshakuni-dynastiet. Det fredelige forholdet som ble opprettet mellom Roma og Persia kom til å overleve i 36 år.

Referanser
----------

1. ↑   Wikipedia på persisk[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Encyclopædia Iranica & *Sasanian Dynasty*. sfn error: no target: CITEREFEncyclopædia\_IranicaSasanian\_Dynasty (help)

Kilder
------

* «Encyclopædia Iranica».


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Ardashir II** | **Konge av Persia**(383–388) | Etterfølger:**Bahram IV** |

| * v
* d
* r
Sasanide-dynastiet |
| --- |
| Ardasjir I **·** Sjahpur I **·** Hormizd I **·** Bahram I **·** Bahram II **·** Bahram III **·** Nerseh **·** Hormizd II **·** Adur Narseh **·** Sjahpur II **·** Ardasjir II **·** Sjahpur III **·** Bahram IV **·** Yazdegird I **·** Bahram V **·** Yazdegird II **·** Hormizd III **·** Peroz I **·** Balash **·** Kavadh I **·** Djamasp **·** Khosrau I **·** Hormizd IV **·** Khosrau II **·** Bahram VI Chobin **·** Vistahm **·** Hormizd V **·** Kavadh II **·** Ardasjir III **·** Peroz II **·** Shahrbaraz **·** Boran **·** Hormizd VI **·** Yazdegird III |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
Maursyres strukturformelen
Kulepinne modell
Kalottmodell
Maursyre
**Maursyre** (eller **metansyre**) er en karboksylsyre (organisk syre) som har formelen **HCOOH** og en molar masse på 46,03 g·mol-1. Syren har en stikkende, vond lukt og kan gi skader på den som anvender middelet. Mulige skader er etseskader på huden, øyeskader ved sprut og forgiftning ved innånding av damp.

Bruksområder
------------

Maursyre brukes blant annet i landbruket ved ensilering av gress til lagring som vinterfôr. Maursyren hindrer blant annet at det utvikles bakteriekulturer i gresset, ved å senke pH-verdien, og på den måten brytes ikke gresset ned på grunn av «varmgang». Maursyre brukes også innen birøkting for å behandle bier mot varroamidd, en parasitt.

Handelsvaren maursyre ("Maursyre 85") inneholder 85 % maursyre og 15 % vann. Fordi Maursyre 85 fordamper lett og dermed kan forårsake skade hos mennesker, og på grunn av at produktet tærer på metall og maling, er det utviklet alternative produkter som *Foraform* og *Ensimax*. Disse stoffene reduserer noen av de skadelige egenskapene som Maursyre 85 har.

Referanser
----------

1. ↑  Produktfakta Giftinformasjonen, Folkehelseinstituttet (2013)  Besøkt 06.06.2015
2. ↑  Norges Birøkterlag, "Sykdom og skader"  Arkivert 17. april 2015 hos Wayback Machine. Besøkt 05.06.2015
3. ↑  Veiledning om sikker ensilering med etsande væske. Arbeidstilsynet (2006). «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 25. september 2015. Besøkt 5. juni 2015.  Besøkt 05.06.2015

Eksterne lenker
---------------

* (en) Formic acid – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data)
 |
Denne artikkelen **trenger flere eller bedre referanser for verifikasjon**. Du kan forbedre denne artikkelen ved å legge inn referanser til gode kilder. Hvem som helst kan fjerne kildeløst materiale uten forvarsel, men den foretrukne tilnærmingen er i første omgang å markere de setningene/påstandene som trenger kildebelegg ved å tilføye *{{Trenger referanse|dato=2023-12}}* etter påstanden. *2020-05*

**«Moby Dick»** er en instrumental låt av det britiske hard rock bandet Led Zeppelin fra deres album *Led Zeppelin II*, utgitt i 1969. Alternative titler på låten er **«Pat's Delight»** og **«Over the Top»**, som ble benyttet av Led Zeppelin ved forskjellige anledninger.

Låten består hovedsakelig av en trommesolo av John Bonham og et gitarriff av Jimmy Page. Låten kunne under konserter bli opp til 30 minutter lang, men studio-versjonen er bare 4 minutter lang. Låten ble innspilt i Los Angeles som et resultat av flere jam sessions som ble spilt inn og senere redigert sammen. 

Den finnes også på live-albumet *How the West Was Won* fra 1972. 

Gitaren er stemt i «drop D» (D-A-D-G-B-E).

Referanser
----------

1. ↑  Case, George (1. oktober 2011). *Led Zeppelin FAQ: All That's Left to Know About the Greatest Hard Rock Band of All Time* **(engelsk)**. Rowman & Littlefield. ISBN 978-1-61713-074-8.