recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Jimmy McCulloch** (født 4. juni 1953, død 27. september 1979) var en britisk musiker, født i Glasgow, som er mest kjent for ha å spilt gitar i Paul McCartneys Wings fra 1974 til 1977. 

Før tiden i Wings var McCulloch medlem av Thunderclap Newman da han var 15 år gammel og Stone the Crows. Han har deltatt på mange plateinnspillinger, kanskje mest påtagelig på John Entwistles *Whistle Rymes* i 1972 og som førstegitarist spilte han sammen med en ung Peter Frampton på to spor — «Apron Strings» og «I Feel Better». McCulloch var en venn av The Who og hans band Thunderclap Newman ble oppdaget av og produsert av Pete Townshend.

I 1976, mens de øvde på den første konserten for Wings Over America Tour i Fort Worth småsloss McCulloch for moro skyld med David Cassidy, og brakk håndleddet. Uhellet forsinket konsertturnen med flere uker og McCartney var ikke spesielt fornøyd.

McCullochs utstyr besto vanligvis av en Gibson SG, Gibson Les Paul, og stundom spilte bass da McCartney spilte piano eller akustisk gitar.

Etter å ha forlatt Wings var han en kort tid med i et gjenforent Small Faces for en kort klubbturne og hadde minimal deltagelse i bandets to comeback-album. McCartney skal etter sigende ha ringt til Steve Marriott og sagt: «Du kan beholde ham!»

Jimmy McCullochs siste band var The Dukes. Hans siste innspilte sang, «Heartbreaker», ble utgitt på deres første og siste album, *The Dukes*.

McCulloch døde av en heroinoverdose i 1979 i London da han var kun 26 år gammel. Ironisk nok var han komponisten av antidop-sangen «Medicine Jar» på Wings’ album *Venus and Mars*, og den tilsvarende «Wino Junko» på *Wings at the Speed of Sound*.

Referanser
----------

1. ↑   Discogs, Discogs artist-ID 351748, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   www.bbc.co.uk[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   www.bbc.co.uk[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Jimmy McCulloch – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Jimmy McCulloch på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
* (en) Jimmy McCulloch på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Jimmy McCulloch på MusicBrainz Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | WikiTree **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** BNE **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Theofil Skaletz** (født 1910 i Bobrech, død 20. mars 1947) var en tysk Gestapo-offiser og SS-Hauptscharführer, mest kjent for sin tjeneste som sjef for politifengslet i Stavanger under andre verdenskrig.

Tjeneste under andre verdenskrig
--------------------------------

Under krigen fikk Skaletz sin beryktede omdømme som sjef for politifengslet i Stavanger. Lokale rapporter karakteriserte ham som en "*ren Jævel*" på grunn av hans grusomme behandling av fanger, inkludert norske og russiske krigsfanger. Han var også knyttet til Stapo Prag - Pankrac-fengselet fra april 1940 til august 1942, før han ble overført til KdS Stavanger som fengselsvakt fra desember 1944. I desember 1944 ble han forfremmet til fengselsleder.

Skaletz var også involvert i hentingen av britiske flygere og personlig utførte flere henrettelser av russiske krigsfanger ved nakkeskudd. I tillegg styrte han en fengselsavdeling hvor Gestapo trente hunder og brukte fanger som mål. I 1945 hadde denne avdelingen 12 tyske fangevoktere, hvorav Hovedvaktmester Theofil Skaletz, en mann i 35-årsalderen, var den fremste.

Fengselsavdelingen som lå direkte under Gestapo ble styrt av en rekke beryktede individer, inkludert Theofil Skaletz, Willy Bachner, Fritz Lorentz og Fritz Feuerlein (kjent som "Barabass").

Etter krigen ble Theofil Skaletz repatriert av britene og stilt for krigsrett. Han ble funnet skyldig i krigsforbrytelser mot russiske krigsfanger og dømt av britene. Skaletz døde den 20. mars 1947 mens han var i russisk fangenskap. Hans nøyaktige omstendigheter rundt dødsfallet er ikke kjent.

Referanser
----------

1. 1 2 3  Nøkleby, Berit (2003). *Gestapo : tysk politi i Norge 1940-45*. Norge: Aschehoug. ISBN 8203227880.
2. 1 2  Schanche, Gerd (1979). *Stritt folk. [1] : Det illegale Sandnes 1940-1945*. Dreyer bok. ISBN 8270960705.
**Teistholmen naturreservat** består av en holme vest for Hjartøyna i Øygarden kommune. Området ble som ett av 69 naturreservater i daværende Hordaland fylke, vernet 3. april 1987 og inngår i verneplan for sjøfugl. Fra og med 15. april til og med 31. juli er det forbud mot ilandstiging.

Verneforskriften sier at formålet med vernet er 

«å sikre best mogelege vilkår for sjøfuglane i området samt å ta vare på ein viktig hekkelokalitet med dei plante- og dyrearter som naturleg er knytta til området.»
Registrerte hekkende arter i 2014 (18. juni)

* Svartbak 2 par.

Referanser
----------

1. ↑  «faktaark». Naturbase. Besøkt 1. april 2024.
2. 1 2  «Forskrift om vern for Teistholmen naturreservat, Øygarden kommune, Hordaland». Lovdata. Besøkt 1. april 2024.
3. ↑  Stein Byrkjeland (1. november 2015). «Hekkande sjøfugl i Hordaland 2014. Forvaltingsplan for 69 sjøfuglreservat, samt oppdatert bestandsoverslag for dei ulike sjøfuglartane i fylket.» (pdf). Fylkesmannen i Hordaland, miljøvern- og klimaavdelinga. s. 191. Besøkt 1. april 2024.
**Hilde Opoku** (født 4. mai 1968 i Trondheim) er en norsk politiker i Partiet Sentrum. Hun var en av Miljøpartiet De Grønnes (MDG) to nasjonale talspersoner 2014–2016. Hun var varaordfører i Trondheim fra 2015 til 2017. Opoku har tidligere vært landsstyremedlem i partiet. Før overgangen til De Grønne i 2010 satt hun i bystyret i Trondheim for SV. Hun meldte seg i november 2020 inn i Partiet Sentrum.

Hun har også vært nestleder i Framtiden i våre hender og fylkesleder i Grønn Hverdag i Sør-Trøndelag.. Opoku er utdannet statsviter med industriell økologi som spesialfelt.

Politisk karriere
-----------------

Opoku ble valgt inn i Trondheim bystyre i 2003, da som representant for Sosialistisk Venstreparti. Hun var medlem av Oppvekstkomiteen. I 2007 ble hun gjenvalgt til bystyret, og ble også leder for oppvekstkomiteen. I 2010 meldte hun overgang til Miljøpartiet De Grønne, og gikk over til kontrollkomiteen. I 2011 ble hun igjen valgt inn i bystyret, nå på De Grønnes liste, og hun fikk vervet som nestleder i kultur-, idrett- og friluftslivskomiteen.

Hun ble valgt inn i landsstyret i MDG i 2011 og hadde også flere andre verv i partiet, før hun i april 2014 ble valgt som en av partiets to nasjonale talspersoner, sammen med Rasmus Hansson. Hun tok da over etter Hanna Marcussen som hadde vært den kvinnelige talspersonen i seks år..

I 2015 toppet Opoku MDGs liste til bystyret i Trondheim og ble gruppeleder for MDGs fem representanter. Hun tiltrådte som varaordfører i oktober 2015. I 2017 søkte hun om ett års permisjon for å være rådgiver for regjeringen i Ghana. Hun var partiets gruppeleder i bystyret i Trondheim fram til september 2017 da Opoku begynte som spesialrådgiver for FNs Bærekraftsmål (SDGs) for regjeringa i Ghana. Her initierte og ledet Opoku arbeidet med å utvikle det første system for SDG budsjettering og regnskaps analyse i verden, samt den første "SDG Investment fair" i Afrika.

Familie
-------

Navnet Opoku er fra språket twi og er ervervet ved ekteskap med Paul Opoku fra Ghana.

Referanser
----------

1. ↑   www.strindahistorielag.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Opoku blir varaordfører». *NRK nyheter*. 16. september 2015.
3. 1 2  «Velkommen til Hilde Opoku».
4. ↑  Granviken, Simen (16. oktober 2020). «(+) With, Opoku og Hildrum til nytt parti». *adressa.no*. Besøkt 23. november 2020.
5. 1 2  Våre kandidater Arkivert 4. mai 2014 hos Wayback Machine. - MDG Trondheim. Lest 4. mai 2014
6. ↑  Opoku, Hilde - Politikerprofil, Trondheim kommune. Lest 4. mai 2014
7. ↑  «Ny toppledelse i Miljøpartiet De Grønne». Arkivert fra originalen 4. mai 2014. Besøkt 4. mai 2014.
8. ↑  Nilsen, Petter Moen. «Hilde Opoku har søkt om permisjon fra jobben som varaordfører i Trondheim». *NRK*. Besøkt 9. oktober 2018.
9. ↑  HEYERDAHL, RAGNHILD (9. september 2015). «Hilde Opoku frir til fagbevegelsen». *frifagbevegelse.no*. Besøkt 13. november 2020.

Eksterne lenker
---------------

* Opokus tale på MDGs landsmøte i 2014 (YouTube)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Wikistrinda
 |
*Denne artikkelen handler om en isbre på det antarktiske fastlandet. For isbreen på Heardøya i Australia med samme navn, se Allisonbreen (Heardøya).*

**Allisonbreen** er en liten isbre i Victoria Land i Antarktis. Toppunktet til breen ligger like nord for Mount Huggins, et stort kjegleformet fjell som går ned fra vestsiden av Royal Society-fjellene, og breen munner ut i Skeltonbreen. Abbottryggen skiller den lavere enden av Rutgersbreen fra Allisonbreen. Allisonbreen ble navngitt av Advisory Committee on Antarctic Names (US-ACAN) i 1963 etter orlogskaptein John K. Allison fra den amerikanske marinen, som var sjef for avdelingen VX-6 som overvintret ved McMurdo-basen i 1959. New Zealand Antarctic Place-Names Committee (NZ-APC) godkjente navnet 27. juni 1963.

Se også
-------

* Liste over isbreer i Antarktis

Referanser
----------

1. 1 2  John Stewart (2011). *Antarctica: An Encyclopedia*. 1 (2 utg.). McFarland. s. 28. ISBN 978-0786435906.

* Allison Glacier SCAR *Composite Gazetteer of Antarctica* (New Zealand). Katalognr. 248

* Allison Glacier SCAR *Composite Gazetteer of Antarctica* (USA). Katalognr. 248

 Denne artikkelen inneholder stoff fra United States Geological Survey-artikkelen «Allison Glacier» Arkivert 1. juli 2020 hos Wayback Machine. som er i offentlig eie (innhold fra Geographic Names Information System).

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** GNIS **·** SCAR

 |

Portal: Antarktis
**Gullrekka** er en betegnelse for fire TV-programmer som sendes på NRK1 fredag kveld fra 19.30 og utover (fra januar 2010 19.40 og utover), men NRK bruker tidvis også betegnelsen på hele deres kveldsprogram i helgene. 

Gullrekka åpner som regel med *Norge Rundt*, og deretter *Beat for beat*, men dette varierer. Våren 2008 ble *Showbiz* sendt i stedet, og senere samme år ble *Michael Palins nye Europa* sendt. Våren 2009 ble først *Mesternes Mester* sendt, før den andre sesongen av *Showbiz* ble sendt. Deretter følger *Nytt på nytt* kl. 20.55, som er et av Norges mest sette TV-programmer. Etter *Nytt på nytt* ble talkshowet *Først & sist* sendt frem til høsten 2007. I perioden høsten 2007–våren 2009 ble talkshowet *Grosvold* sendt etter Nytt på nytt. Høsten 2009 startet NRK å sende det norsk-svenske talkshowet *Skavlan* etter Nytt på nytt. Etter disse programmene sender NRK1 oftest en krim-/spenningsserie i programposten Detektimen.

De fleste programmene i gullrekka ble startet på slutten av 1990-tallet, mens media startet å bruke selve begrepet i 2003.

Liste over programmer som har vært i Gullrekka
----------------------------------------------

### Distriktsmagasin (klokken 19.30, fra januar 2010: 19.40)

* *Norge Rundt* (1976 – d.d.)

### Underholdningsprogram (klokken 19.55, fra januar 2010 20.05)

* *Beat for beat* (1999–d.d.)
* *På tråden med Synnøve* (høsten 2006)
* *Showbiz* (våren 2008, våren 2009)
* *Mesternes Mester* (våren 2009)
* *Lyngbø og Hærlands Big Bang* (våren 2010)
* *PopStokk* (våren 2011, våren 2012)
* *QuizDan* (våren 2013)
* *Det store spranget* (høsten 2016)
* *Familiens ære* (høsten 2020, høsten 2021)

### Satireprogram (klokken 20.55, fra januar 2010 21.05)

* *Nytt på nytt* (1999–d.d.)

### Talkshow (klokken 21.25)

* *Først & sist* (1998–2007)
* *Grosvold* (høsten 2007–våren 2009)
* *Skavlan* (høsten 2009–2018)
* *Lindmo* (høsten 2018–2024)

Referanser
----------

1. ↑  «Popstokk». Besøkt 25. juli 2022.
2. ↑  «Det store spranget». Besøkt 25. juli 2022.
3. ↑  Ikke mer «Grosvold» av Jeanette Pjaaka Hauge, Dagbladet.no 27. februar 2009

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Silent Aircraft Initiative** var navnet på en studie utført av universitetene Cambridge og MIT med mål om å finne måter å redusere flystøy så mye at det nesten ville være umerkelig for folk utenfor flyplasser.

Historie
--------

Programmet ble lansert i november 2003 og har blit støttet av Rolls-Royce, Boeing og Marshall Aerospace. Studien har siden blitt finansiert av det britiske finansdepartementet og industripartnere.

Brattere nedstigning
--------------------

En del av studien var å undersøke om brattere kontinuerlig nedstigning til en flyplass kunne redusere støynivået. I tillegg til teoretisk analyse skulle det utføres feltforsøk med jetfly.

Skrog- og motordesign
---------------------

En stor del av studien var å utvikle design av motorer og jetpassasjerfly for å redusere flystøy.

Det foretrukne skrogdesignet ble blandet vinge og skrog (*blended wing design*) med motorene plassert på den oversiden av vingene for å skjerme bakken fra motorstøyen. Siden den blandede vingen er for grunn til tvillingmotorer ble det foreslått et firemotors oppsett.

Det foretrukne motordesignet var en turbovifte med veldig lav spesifikk skyvekraft, altså veldig høyt forhold av forbipasserende luft («*bypass*»-forhold). Dette gir mindre effektiv eksosgasshastighet (lavere jetstøy) og dermed lavere motoreffisiens, og kan oppnås i landingsfasen ved bruk av en endedyse med variabelt tverrsnitt for å tilpasse viften. Videre kan akustisk behandling i luftinntak og eksosrør minimere støy fra turbomaskinen.

Se også
-------

* Toroidpropell
* Lockheed Martin X-59

Referanser
----------

1. ↑  Silent Aircraft Initiative (SAI) at The Cambridge-MIT Institute
2. ↑  New 'blended-wing' plane is green and serene (New Scientist)
Lomboksundet sørøst for Bali

**Lomboksundet** er et sund mellom de indonesiske øyene Bali og Lombok, og er en havsled mellom Indiahavet og Balisjøen (som er i Javahavet som en østlig utløper av det).

Beskrivelse
-----------

I sundet ligger øya Nusa Penida inn mot siden nærmest Bali, og de mindre Giliøyene nærmere Lombok.

Sundet er på det smaleste 18 kilometer bredt, og omkring 60 kilometer langt. Det smaleste punktet er ved den sørlige åpningen mellom Lombok og Nusa Penida. Mot nord er stredet omkring 40 km bredt. 

De nordlige og sentrale områdene har dybder opp til 1400 meter. Mot sør deler Nusa Penida stredet i to. Vest for øya (denne delen heter Badungstredet og er da ikke en del av det som kalles Lombokstredet) er dybden under 100 meter, mens den øst for øya er omkring 250 meter. Lomboksundet har slik forstått en gjennomgående dypde på minst 250 meter.

Dybden gjør at sundet blir benyttet som alternativ farled av skip som er for dyptgående for Malakkasundet på vei mellom Indiahavet og Stillehavet, skip som størrelsesmessig har oversteget det som kalles *«Malaccamax»*. Sundet er også en hovedpassasje for den indonesiske gjennomstrømmen som utveksler vann mellom Indiahavet og Stillehavet (Filippinerhavet, i mindre grad Sørkinahavet).

Sundet utgjør en del av en skarp biogeografisk grenselinje mellom faunaen i Sørøst-Asia og den australske regionen, en skillelinje som blir kalt Wallacelinjen, etter Alfred Russel Wallace som først beskrev den. Biologer mener at det er Lomboksundets store dybde som har holdt dyregruppene på hver side isolerte fra hverandre. Da havnivåene sank i de pleistocene istider, ble Bali, Java og Sumatra forbundet med hverandre og med det asiatiske fastland, slik at de kunne dele den asiatiske faunaen. Men Lombokstredet isolerte Lombok og de øvrige små Sundaøyer mot øst fra det asiatiske fastlandet, og de i stedet ble kolonisert av den australske faunaen.

Det finnes indikasjoner på at *Homo erectus* allerede før for 800 000 år siden har krysset sundet på flåter.[]

Lomboksundet har stor strategisk betydning. Det er så dypt at amerikanske og kinesiske atomubåter kan passere uten å bli oppdaget i motsetning til Malakkastredet. Skip med større vekt enn 200 000 tonn kan heller ikke bruke Malakkastredet, og må bruke Lomboksundet når de seiler mellom Stillehavet og Indiahavet.

Referanser
----------

1. ↑  Susanto, R. Dwi; Leonid Mitnik; Quanan Zheng (Desember 2005). «Ocean Internal Waves Observed in the Lombok Strait» (PDF). *Oceanography*. The Oceanography Society. 18 (4): 80-87. Besøkt 18. august 2014.
2. ↑  François-Xavier Bonnet (2020). «Charting submarine routes in Southeast Asia». *Hérodote*. 176 (1): 25–41.

Litteratur
----------

* van Oosterzee, Penny (1997). *Where Worlds Collide: the Wallace Line*.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GeoNames
 |
**Västerdalsbanan** er en ikke-elektrifisert jernbane langs Västerdalälven i Dalarnas län (Borlänge–Repbäcken–Vansbro–Malung–Malungsfors). Persontrafikken har vært nedlagt siden desember 2011.

Trafikk
-------

En ganske omfattende godstrafikk går mellom Borlänge og Vansbro, hvor tømmer lastes ved Dalasågen på Inlandsbanan ved Vansbro. Godstrafikk går også mellom Vansbro og Rågsveden. Godstog med skogsprodukter går fra Malungsfors ofte med destinasjon i en havn eller stort fjernvarmeverk.

Historie
--------

Banen, som opprinnelig fortsatte helt til Särna, ligger i dag igjen til mellom Malung og et punkt omkring en kilometer bortenfor Malungsfors. Banedelen nord for Malung drives av et selskap bestående av flere store skogsforetak og kommunen som deleier som rustet opp den siste biten og gjenoppbygde terminalen i Malungsfors.

Banen er opprinnelig en sammenslåing av et antall banestrekninger som ble bygget ved litt forskjellige tidspunkter. Sist kom *Statsbanan Vansbro−Malung* (1934, over Äppelbo og Yttermalung). Før dette nådde togene Malung og Limedsforsen via en sidebane til Inlandsbanan som ble bygd i 1892 fra Brintbodarna mellom Vansbro og Mora. Disse banene var dog ikke noen del av dagens Västerdalsbanan. Den ble utvidet på 1920-tallet fra Limedsforsen via Sälen til Särna. 

Repbäcken–Björbo var en del av Falun–Västerdalarnes Järnväg (åpnet 1905), som gikk Falun–Björbo, men som i dag er fjernet mellom Falun og Repbäcken. Björbo–Vansbro var en del av jernbanen Tillberga–Ludvika–Vansbro som ble innviet 1907 og var eid av Stockholm–Västerås–Bergslagens Järnvägar.

### Nedleggelse og gjeninnvielse

Persontrafikken opphørte i 1961 på strekningen Sälen- Särna og i 1969 på strekningen Malung-Sälen. Jernbanen mellom Malungsfors og Sälen ble lagt ned i 1972 og ble straks fjernet. Mellom Malung og Malungsfors var vedlikeholdet avslutta siden midten av 2000-tallet men ble gjenopptatt med gjenåpningen av terminalen i Malungsfors.

Den 10. desember 2011 gikk det siste passasjertoget mellom Borlänge og Malung og siden har persontrafikken vært nedlagt.

Referanser
----------

1. ↑  Historiskt om Svenska Järnvägar - Järnvägar i historien
2. ↑  Trafikverket
3. ↑  Signerat: Tut,tut, nu är det slut
***Sofa*** er et norsk underholdningsprogram og realityserie som opprinnelig gikk på NRK1 fra 2014 til 2017 og deretter på TV 2 fra 2021 i en kjendis-versjon. Hver episode fulgte en rekke norske familier, par og venner gjennom deres ulike TV-kveldereneDe diskuterte, lo og gråt av programmene de ser på. Da serien ble sendt på NRK, var episodene 29 minutter, og tok for seg seks-sju ulike TV-programmer hver gang. Da serien flyttet til TV 2, ble episodene 44 minutter lange. Deltakerne i *Sofa* ser programmer fra alle de norske TV-kanalene.

Produksjonsselskapet Strix produserte serien for NRK i fire sesonger, og serien ble vist på torsdager. Siste episode ble vist 16. mars 2017. I 2021 overtok TV 2 programkonseptet og laget en kjendis-versjon hvor første sesong hadde premiere januar 2021. Andre sesong hadde premiere i oktober 2021, mens sesong 3 ble sendt fra januar 2022. Den 19. januar 2023 har sesong 4 premiere på TV 2. Serien er en norsk versjon av den britiske *Gogglebox* på Channel 4.

De to første sesongene på NRK ble i snitt sett av 345 000. Premieren av tredje sesong ble sett av 363 000.

Priser
------

*Sofa* vant prisen i klassen beste nye programserie under Gullruten 2015 mens første sesong av TV 2-utgaven vant klassen beste reality under Gullruten 2021. I tillegg er den blitt nominert i kategorien beste reality under både Gullruten 2015 og 2016 mens Sofa-paret Jan Ridd og Silvia Leine ble nominert som årets deltakere under Gullruten 2015.

Referanser
----------

1. ↑  «NRK TV – Sofa». Besøkt 11. februar 2020.
2. ↑  «TV 2 lager kjendisversjon av NRK-suksessen «Sofa»». *nettavisen.no*. 17. desember 2020. Besøkt 9. mai 2021.
3. ↑  «Vil lage mer «Sofa»-tv». *kampanje.com*. 20.3.2015. Besøkt 18. november 2016.
4. ↑  ««Sofa» vant tv-kvelden». *kampanje.com*. 2.10.2015. Besøkt 18. november 2016.
5. ↑  «Dette er årets Gullruten-vinnere». *nettavisen.no*. 8. mai 2021. Besøkt 9. mai 2021.
6. ↑  Dette er Gullruten-vinnerne nrk.no (9. mai 2015)

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Sofa* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Sofa* på NRK TV Rediger på Wikidata

* (en) *Sofa* på The Movie Database – TV Rediger på Wikidata
Skyttergravsfot på en ukjent soldat under første verdenskrig
**Skyttergravsfot** (engelsk *trench foot)* eller **livbåtfot** er en soppinfeksjon på føtter som har vært kalde og våte over tid, og regnes som kuldeskade. Spesielt under første verdenskrig, da soldater vasset i vann og søle som samlet seg i bunnen av skyttergravene, ble mange angrepet. Ofte måtte de stå i vann til over anklene flere dager i strekk.Hele 115 000 tilfeller ble registrert. Under andre verdenskrig ble det registrert 60 000 tilfeller.

Tilstanden oppstår når kroppsvev utsettes for en kombinasjon av fuktighet og kulde over lengre tid. Skyttergravsfot er ikke en frostskade, da temperaturen i vevet aldri synker under null grader, derfor dannes det heller ingen iskrystaller i vevet. Skyttergravsfot kan utvikles ved eksponering for fuktighet og kulde så raskt som på 6-8 timer, men det tar som regel lengre tid (over to døgn). Skyttergravsfot er en sykdom man bærer resten av livet.

Soldater fra første verdenskrig fortalte hvordan føttene hovnet opp og ble så numne at man kunne stikke en bajonett i dem uten å føle noe som helst. Unngikk man amputasjon, og hevelsen la seg, begynte torturen. Voksne menn hylte og skrek av smerte, og til sist bli nødt til å amputere. Hvalolje var til stor hjelp som forebyggelse. Det gjaldt å holde soldatenes støvler vanntett, og hvalolje er velegnet til impregnering. En tropp på tusen mann brukte 40-50 liter hvalolje daglig, bare til støvelpuss. Britene oppførte all hvalolje - også uraffinert - på sin liste over kontrabande. Vinteren 1915 tok de derfor beslag i hvalkokeriet «Esperanza» utenfor Cornwall, noe som skapte bekymring hos norske hvalfangere og dermed et anstrengt forhold mellom britiske og norske styresmakter.

Symptomer
---------

Symptomer av skyttergravsfot er:

* Kalde, våte føtter, etterhvert nummenhet.
* Blek hud med dårlig sirkulasjon, langsom kapillærfylning
* Ved oppvarming av føttene kommer smerter og hevelse.

Referanser
----------

1. ↑  Kuldeskade, arbeidsskadeforsikring, *regjeringen.no* (pdf)
2. ↑  Roy Andersen: *Norge under første verdenskrig* (s. 53-54), Aschehoug, ISBN 978-82-03-30894-0

Eksterne lenker
---------------

* Alt om helse

| * v
* d
* r
Helsemessige forbehold |
| --- |
| Helsenotis | Du bør aldri bruke informasjon fra internett, inkludert Wikipedia, som eneste kilde til avgjørelser eller tiltak i helsemessige spørsmål. Ved legemiddelspørsmål bør du rådspørre apotek eller lege, ved helsespørsmål relevant autorisert helsepersonell, og ved dyresykdom bør du rådspørre veterinær. Bruk aldri reseptbelagte legemidler uten etter råd fra lege. Søk råd på apoteket ved bruk av reseptfrie legemidler, kosttilskudd og naturmidler, spesielt om du også bruker reseptbelagte midler. Bruk av flere legemidler samtidig kan gi utilsiktede effekter. |

Portal: Første verdenskrig

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Philippe-Henri Dacoury-Tabley** (født 1948) er en ivoriansk økonom. Han var sentralbanksjef i Sentralbanken for de vestafrikanske statene fra 2008 til 2011.

Før han ble sentralbanksjef kom han fra jobben som direktør for AfDB (African Development Bank) i Tunis. Utnevnelsen av ham som sentralbanksjef ble annonsert på et to-dagers toppmøte i Den vestafrikanske økonomiske og monetære union (UEMOA) 17. januar 2008, og han ble tatt i ed 29. mars i bankens hovedkontor i Dakar. Han ble valgt inn for en 6-årsperiode, men gikk av i januar 2011. Han gikk av etter press fra Den vestafrikanske økonomiske og monetære unions *Conference of Heads of State and Government*, etter at han nektet å anerkjenne Alassane Ouattara som president etter presidentvalget i Elfenbenskysten i november 2010, og at Outtara skal kunne disponere sentralbankens kontoer.

Jean-Baptiste Compaore, som var visesentralbanksjef da Dacoury-Tabley ble avsatt, overtok som midlertidig sentralbanksjef, fram til 30. mai 2011, da Tiémoko Meyliet Kone ble utnevnt til ny sentralbanksjef.

Dacoury-Tabley er også rådgiver for FNs kapitalutviklingsfond (UNCDF).

Referanser
----------

1. ↑  «L'ivoirien Philippe-Henri Dacoury-Tabley nommé gouverneur de la BCEAO». Rewmi.com. 18.01.2008. Besøkt 02.06.2008.
2. ↑  «Cruise log». USA Today. Besøkt 04.06.2008.
3. 1 2  Association of African Central Banks - *BCEAO : Mr. Tiémoko Meyliet KONE appointed Governor of the Banque Centrale des Etats de l'Afrique de l'Ouest* Arkivert 25. februar 2014 hos Wayback Machine. besøkt 6. november 2011.
4. ↑  All Africa - *UNHCR Builds Camp in Nimba for 30,000*, besøkt 6. november 2011.
5. ↑  «United Nations Advisors Group On Inclusive Financial Sectors». UNCDF.org. Arkivert fra originalen 25. juni 2008. Besøkt 04.06.2008.

Eksterne lenker
---------------

* BCEAO – *Le Gouverneur*
* African Development Bank
* Sentralbanken for de vestafrikanske statene


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Damo Justin Baro** | **Sentralbanksjef for Sentralbanken for de vestafrikanske statene**(2008–2011) | Etterfølger:**Jean-Baptiste Compaore(midlertidig)** |
**Steve Burtenshaw** (1935–2022) var en engelsk fotballspiller og manager.

Burtenshaw var en «klubb-mann» som spiller, der han spilte over to hundre kamper for Brighton & Hove Albion FC mellom 1952 og 1966. Etter sin aktive karriere ble han trener i Brighton, og en av de spillerne som han tok under sine vinger var Howard Wilkinson, som senere som manager skulle lede Leeds til ligatittelen.

Burtenshaw kom til Arsenal som trener i 1971, der han erstattet Don Howe som gikk til WBA. Burtenshaw ble i klubben i to år før han sluttet, på tross av at klubben nådde en FA-cup-finale og kom på andreplass i ligaen.

Kort tid senere tok han over som manager i Sheffield Wednesday, og var der i to år. Senere ble han trener i Everton, og tok midlertidig over som manager i tre kamper i januar 1977 (etter at Billy Bingham fikk sparken). Deretter var han manager i Queens Park Rangers fra 1978 til 1979.

Burtenshaw returnerte senere til Arsenal som trener og talentspeider, og var midlertidig manager mellom mars og mai 1986, etter at Don Howe forlot klubben. Arsenal kom på sjuendeplass den sesongen, og han fortsatte som trener i klubben etter at George Graham ble utnevnt som manager sommeren samme året. Hans tid i klubben ble overskygget av innrømmelsen av å ha tatt i mot penger i sammenheng med signeringen av John Jensen. Den samme skandalen førte til at George Grahan fikk sparken som manager i Arsenal. Burtenshaw fikk en bot på £ 10 000 av den engelske FA.

Etter at han forlot Arsenal sammen med Bruce Rioch i 1996, ble Burtenshaw sjefsspeider i QPR under Rioch, og på tross av et mindre slag i 2001, var han speider i Manchester City under manager Kevin Keegan, før han pensjonerte seg.

Referanser
----------

1. ↑   «Former Brighton and Arsenal man Steve Burtenshaw dies»[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Steve Burtenshaw – Transfermarkt (manager) Rediger på Wikidata

* (en) Steve Burtenshaw – Soccerbase.com (manager) Rediger på Wikidata

* (en) Steve Burtenshaw – FootballDatabase.eu Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
En bruker har foreslått å slette denne siden. Siden vi setter pris på alle forsøk på å forbedre leksikonet, inviteres du til å gi uttrykk for dine synspunkter ved å følge denne lenken: **Wikipedia:Sletting/Michele Waagaard**.

Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet. Helt uten kilder. *(10. okt. 2015)*

**Michele Waagaard** (født 1980 på Hønefoss) er en norsk-thailandsk modell, skuespiller og programleder. 

Waagaard begynte karrieren sin i 1995 da hun spilte i musikkvideoen til Thailands største popstjerne Bird Thongchai Mcintyre. I 1996 ble hun over et veddemål med på en modellkonkurranse for ungdomsbladet «The Boy». Waagaard vant konkurransen som «The Boy's female model of the year».

Samme år ble hun headhuntet på en bar i Bangkok av en talentspeider fra Grammy Entertainment. Etter å ha signert kontrakt med Grammy, kom Michele sammen med sju andre nye talenter i Grammy ut med albumet *Teen 8 Grade A*. Blant disse åtte ungdommene var de fire jentene Michele, Jennifer, Anna og Por. I 1999 kom disse fire jentene ut med albumet *JAMP*.

Michele Waagaard fortsatte modellkarrieren, og var en av de mest ettertraktede ansikter på catwalken.[]

I 2002 begynte hun som produsent og programleder (VJ) for MTV Thailand.

Etter ca. 10 år i Bangkok flyttet hun i 2004 tilbake til Norge, og har begynt som programleder for Svisj på NRK2.

Per 2022 bor hun i Berlin og arbeider med å lede live-streaming for TikTok.

Referanser
----------

1. 1 2 3  Ingvild Drange Tronhus: «Dette gjør Michele (42) i dag: – Jeg er en glemt popstjerne», *Ringerikes Blad* 13. august 2022; besøkt 1. april 2024.
2. ↑  Torbjørn Berg: «Norske Michele stjerne i Thailand», *Dagbladet* 22. april 2001; besøkt 1. april 2024.
3. ↑  Jonas Tjernsland: «Fra MTV til NRK2», *VG* 8. desember 2004; besøkt 1. april 2024.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Michele Waagaard – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Michele Waagaard på Facebook Rediger på Wikidata
Åbo Svenska Teater i Eriksgatan, Åbo
**Åbo Svenska Teater** er et svenskspråklig teater i Åbo. Teaterbygningen fra 1839 ligger i Eriksgatan i sentrum av Åbo. Bygningen er den eldste teaterbygningen i Finland som fortsatt er i bruk. 

Teaterhuset har to scener: Stora scenen og Studioscenen. De rommer henholdsvis 365 og 100 tilskuere. Dessuten spilles mindre forestillinger på kaféscenen Tiljan. Teateret er også et regionteater hvilket innebærer turneringer med forestillinger i Åboland, i Raseborgsregionen og på Åland.

Teateret har åtte faste skuespillere. Fra 2016 har Jukka Aaltonen vært teatersjef.

Teaterhuset eies av *Stiftelsen för Åbo Akademi*, og teateret drives av *Åbo Svenska Teaterförening*.

Historie
--------

Teaterhuset fra 1839 ble på 1800-tallet benyttet av omreisende teaterselskap (mest svenske). I 1894 ble det et fast punkt for det omreisende *Svenska inhemska teatern*. Dette ble i 1919 omdannet til *Åbo Svenska Teater*. I 1980 fikk teateret status som regionteater.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Turku Swedish Theater – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* *Uppslagsverket Finland*, Åbo Svenska Teater[*død lenke*]
**Selmer Malvin Norland** (født 2. juli 1875 i Stavanger, død 27. desember 1931) var en norsk fotograf. Han virket i Bergen i mange år, og drev senere også fotografvirksomhet i Arendal, Kristiania og Skien.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Han var eldste sønn av fotograf Børre Norland og Guriana Blom, gift med Ellen Kristine Talle (1873-1917). 

Hulda Garborg, fra Nasjonalbibliotekets samlinger.
### Karriere

Rundt 1900 kjøpte han P. Christiansens fotograffirma i Bergen (etablert før 1875), og drev dette stort med mange medarbeidere. I 1904 ble svogeren Otto Talle medinnehaver. I 1908 overtok Norland firmaet alene og fortsatte det med firmabetegnelsen Fotograf Norland. Han averterte i *Hordaland Folkeblad* 26. november 1910 at Fotograf Norland var «den største, billigste og uden Sammenligning den BEDSTE fotograf i Bergen». Firmaet averterte også med «Sølvmedalje i Skien 1891», noe som ser litt underlig ut. Muligens har Norland fått medaljen da han arbeidet sammen med faren, før han begynte for seg selv, men i 1891 var han bare 16 år, så det er mer sannsynlig at det var faren som i sin tid fikk den.

19. oktober 1908 startet Norland sammen med Einar Aulie og sannsynligvis Kristian Talle kinoen A/S Verdenstheateret i Bergen. I 1916 kjøpte han av Hulda Szaciński det firmaet som Ludwik Szaciński hadde startet i Christiania i 1869 og som hun hadde drevet videre etter mannens død i 1894. 
Han startet så firmaet Selmer Norland & Co. med adresse Torvet 11 (Elephantapotheket), senere Carl Johans Gade 20, og drev dette stort og effektivt med 10–15 ansatte, blant annet utlærte frisørdamer. 

I 1912 hadde han sammen med Samson Brathole overtatt det firmaet i Arendal som var grunnlagt av Anders Dedekam i begynnelsen av 1860-årene, overtatt av H. P. Nielsen i 1865 og av sønnen Charles Nielsen i 1892. I 1923 overlot han dette til Fred Schønberg, som igjen overlot det til Kjell Lund Hvoslef i 1949. Han hadde også firma i Skien, men det er usikkert når det ble startet. Det ble imidlertid bestyrt av Ola Brøndelsbo 1914-24. Det hersker usikkerhet om hvem som overtok firmaet i Oslo.

Referanser
----------

1. 1 2   Folketellingen i Norge i 1910, www.digitalarkivet.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Aftenposten, type referanse dødsannonse, utgitt 29. desember 1931[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2  (no) Selmer Malvin Norland i Fotografregisteret.

Litteratur
----------

* Bonge, Susanne (1980). *Eldre norske fotografer: fotografer og amatørfotografer i Norge frem til 1920*. Bergen: Universitetsbiblioteket i Bergen. s. 304–305. ISBN 8271300148.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Lokalhistoriewiki **·** Historisk befolkningsregister **·** NMFF **·** Geni **·** KulturNav
 |
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet.
**SEQUEL** (**Structured English Query Language**) er et spørrespråk som ble utviklet av IBM, og var forløperen til den mer kjente Structured Query Language (SQL). Etterhvert tok andre selskaper (Oracle, SyBase, Informix) i bruk lignende konsepter, og SEQUEL-språket utviklet seg til å bli en «uskreven standard».

SEQUEL var et av de første språkene som brukte Edgar Frank Codd sin relasjonsmodell. På 2000-tallet har etterfølgeren SQL blitt det mest brukte relasjonsdatabasespråket.

Historie
--------

På begynnelsen av 1970-tallet ble SQL utviklet hos IBM i samarbeid mellom Raymond Francis Boyce og Donald D. Chamberlin. Den første versjonen het SEQUEL, og var basert på originalspråket deres kalt SQUARE (*Specifying Queries As Relational Expressions*). SEQUEL ble designet for å manipulere og hente data i relasjonsdatabaser. I 1974 publiserte Chamberlin og Boyce "*SEQUEL: A Structured English Query Language*" som gav detaljer om deres forbedringer av SQUARE og introduserte datauthentingsaspektene ved SEQUEL.

SEQUEL ble senere omdøpt til SQL, angivelig fordi SEQUEL var et varemerke registrert av flyselskapet Hawker Siddeley. Etterfølgeren til SEQUEL var SQL, som i 1986 ble ordentlig standardisert for første gang med SQL-86 av American National Standards Institute (ANSI), og i 1987 av Den internasjonale standardiseringsorganisasjonen (ISO). Det offisielle navnet var da "Database Language SQL".

Selv om SEQUEL i praksis ikke brukes lenger og SQL har tatt over så henger navnet "SEQUEL" fortsatt igjen, og brukes fremdeles av enkelte som kallenavn når de egentlig mener SQL.

Se også
-------

* ISO/IEC 9075, den internasjonale SQL-standarden, hvis opprinnelse kommer fra SEQUEL

Referanser
----------

references/>

1. ↑  Chris Collins. «History of SQL».
2. ↑
**Platte** eller **Plate** (engelsk: Platte Island, fransk: Île Platte) er ei øy i De sørlige koralløyene i Seychellene i Indiahavet.

Navn
----

Den franske løytnant Lampériaire (eller Lampérière) på «La Curieuse» ga øya navn i 1769 og kalte den Platte på grunn av at øya er lav og flat.

Geografi
--------

Øya ligger 140 km sør for Victoria, hovedstaden i Seychellene. Sammen med naboøya Coëtivy regnes Platte som del av De sørlige koralløyene.

Platte har en flate på 0,54 km². Øya er lav og flat. Den har et rev som danner en lagune. Karett yngler på strendene.

Langs stranden som omgir øya vokser det saltresistente planter. På land hekker brunnoddy og småtropikkfugl, tidligere også rødfotsule og sotterne. Smånoddy og tøyleterne søker tilhold der om natten. Rødvever, en introdusert fugleart, hekker også på øya.

Historie
--------

Franske sjøfarere på skonnerten «La Curieuse» oppdaget øya i 1769.

En periode fra 1838 forsøkte britene å benytte øya som karantenestasjon. Forsøket var uten større hell. Fra 1840-årene ble det tatt ut guano, en virksomhet som fortsatte noen år ut på 1900-tallet. Kokospalmer trivdes også på øya og det var kommersiell produksjon av kokosnøtter.

Ved folketellingen i 1971 hadde øya 30 innbyggere.

Forvaltning
-----------

Øya regnes som en del av De ytre øyene i Seychellene, også kalt Outer Islands eller Zil Elwannyen Sesel.

Samfunn
-------

Øya har en befolkning på tre. Innbyggerne driver jordbruk og fiske i liten skala.

Pratte eies av den seychelliske stat og forvaltes av det statlige selskapet Islands Development Company.

Det er flystripe på øya og Island Development Company (IDC) sørger om nødvendig for flygninger til Mahé.

Referanser
----------

1. 1 2 3  «History» Arkivert 2. april 2016 hos Wayback Machine. Islands Development Company. Lest 10. januar 2016.
2. 1 2  «Location and topography» Arkivert 4. mars 2018 hos Wayback Machine. Islands Development Company. Lest 26. desember 2016.
3. ↑  «Outer Islands» Arkivert 2017-08-14, hos Wayback Machine. Seychelles Tourism Board. Lest 29. desember 2016.
4. 1 2 3  «Platte» Arkivert 5. januar 2018 hos Wayback Machine. Seychelles Tourism Board. Lest 26. desember 2016.
5. 1 2 3  «Flora and fauna» Arkivert 5. mars 2018 hos Wayback Machine. Islands Development Company. Lest 26. desember 2016.
6. ↑  Mohamed Amin, Duncan Willetts, Adrian Skerrett og Judith Skerrett: *Journey Through Seychelles*, Nairobi: Camerapix Publishers International, 1994, s. 170.
7. ↑  *Geografisk leksikon. 5: Norge–Steppe*, Oslo: Cappelen, 1982, s. 308. Fulltekstutgave fra Nasjonalbiblioteket.
8. ↑  Schedule 1, *Constitution of the Republic of Seychelles*. WIPO.
9. ↑  «The Creation of the Islands Development Company» Arkivert 4. mars 2018 hos Wayback Machine. Islands Development Company. Lest 26. desember 2016.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
Kiryat Moshe
**Kiryat Moshe** (hebraisk: קריית משה) er et nabolag i Jerusalem, oppkalt etter den britiske jødiske filantropen Moses Montefiore. Kiryat Moshe grenser til nabolaget Givat Shaul.

Historie
--------

Kiryat Moshe ble grunnlagt i 1923 finansiert av  *Moses Montefiore Testimonial Fund* i London. Den var en av de hageforsteder som ble etablert i Jerusalem i 1920-årene, likesom Beit Hakerem, Talpiot, Rehavia og Bayit VaGan. De ble tegnet av den tyske jødiske arkitekt Richard Kauffmann, med frittstående familiehjem omgitt av hager og grønne friområder.

Fra begynnelsen av var Kiryat Moshe tiltenkt «hebraiske» poinerer, for blant annet kjøpmenn og denere lærere og bussjåfører, begge grupper av en viss prestisje i det nye jødiske samfunn siom vokste frem. Kiryat Moshe var tenkt som et nasjonalreligiøst nabolag, med mange rabbinerer og leder av bevegelsen Mizrachi bosatt der.

Kjente beboere
--------------

* Ben-Zion Dinur
* Yehuda Liebes, kabbalahlærd
* Meir Shalev
* Yitzhak Yaakov Yellin
* Ishay Ribo, singer-songwriter

Referanser
----------

1. ↑  Kark, Ruth; Oren-Nordheim, Michal (31. januar 2001). *Jerusalem and Its Environs: Quarters, Neighborhoods, Villages, 1800-1948*. Wayne State University Press. ISBN 0814329098 – via Google Books.
2. ↑  «Jerusalem during the British Mandate». Arkivert fra originalen 16. desember 2015. Besøkt 15. februar 2023.
3. 1 2 3  The Makings of History, Haaretz
4. ↑  Karpal, Dalia (13. mars 2009). «דמותו של פרופ' יהודה ליבס: חוקר קבלה שנוי במחלוקת ודתי ציוני». *Haaretz* **(hebraisk)**. Besøkt 11. januar 2017.
5. ↑  The Genizah at the House of Yellin Arkivert 4. mars 2016 hos Wayback Machine. Jewish Quarterly
6. ↑  Shalev, Ben (3. juli 2019). «מה הסוד של ישי ריבו, כוכב-העל שמצליח בקרב חרדים, סרוגים וחילונים?» **(hebraisk)**. Haaretz. Besøkt 15. mai 2020.

(en) Kiryat Moshe – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
**Agder og Rogaland Heimevernsdistrikt 08** er et distrikt i Heimevernet som har militært ansvar over fylkene Rogaland og Agder. Distriktet ble opprettet 1. august 2009 ved å slå sammen Agder Heimevernsdistrikt 07 og Rogaland Heimevernsdistrikt 08.

Distriktet bestod i 2009 av rundt 6000 befal og soldater, et tall som i 2018 ble redusert til 4200. Disse er fordelt på 27 HV-områder, i tillegg til distriktsstaben og innsatsstyrkene. Hovedkvarteret ligger i Vatneleiren i Sandnes.

Distriktssjefer
---------------

Sjefer for Agder og Rogaland heimevernsdistrikt:

2009–2014 Oberst Rolf Wold

2014–2016 Oberst Tor Mjelstad

2016–2021 Oberst Bjørn Arild Siljebråten

2021– Oberstløytnant Øystein Fossum Nilsen

Distriktssersjanter
-------------------

Etter innføringen av ny ordning for militært tilsatte så fikk HV-distriktene sin sjefssersjant, ofte kalt Distriktssersjant. HV-08 har etter dette hatt følgende distriktssersjanter:
2016-2023 Kommandérsersjant Terje Framnes
2023- Kommandérsersjant Ronny Johansen

Innsatsstyrkene
---------------

Distriktets innsatsstyrke het «Osprey-Varg» frem til 1. januar 2018. «Osprey» var navnet på en av Kompani Linges operasjoner under andre verdenskrig. Operasjonen ble iverksatt 11. desember 1943. Fire mann ble sluppet i fallskjerm over Rogaland for å opprette radiosamband, etablere sabotasjeceller rettet mot kommunikasjoner, ta imot og lagre våpen, instruere jegere og rekognosere mot flyplassen på Sola. De hadde ikke lov til å ta kontakt med Milorg, og alle aksjoner skulle godkjennes av London på forhånd. «Varg» refererer til en av Milorgs baser.

Fra og med 1. januar 2018 er Osprey og Varg igjen delt opp i to separate innsatsstyrker – Osprey med hovedsete i Vatneleiren i Sandnes, og Varg med hovedsete i Kristiansand. Varg er øremerket operasjoner i Nord-Norge.

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑
3. ↑  «Heimevernet». *www.facebook.com*. Besøkt 23. juli 2018.

Eksterne lenker
---------------

* Heimevernets innsatsstyrker på Forsvaret.no
**Franz Karl Reichleitner** (født 2. desember 1906 i Ried im Traunkreis, død 3. januar 1944) var et østerriksk medlem av SS som deltok i Operasjon Reinhardt under Holocaust. Reichleitner tjente som den andre og lengste kommandør i utryddelsesleiren Sobibór fra 1. september 1942 til leiren ble nedlagt den 17. oktober 1943. Som kommandør ved leiren var Reichleitner direkte involvert i folkemordet på jøder.

Han ble medlem i NSDAP i 1936 og SS i 1937. Han hadde graden *Hauptsturmführer* i SS og var tilknyttet *SS-Totenkopfverbände.*

Etter avslutningen av Aksjon Reinhardt reiste han sammen med Odilo Globocnik til Trieste. Han ble drept av partisaner i Italia i 1944.

Referanser
----------

1. ↑  The Holocaust: Lest we forget: Extermination camp Sobibor
2. ↑  Arad, Yitzhak (2018). *The Operation Reinhard Death Camps, Revised and Expanded Edition: Belzec, Sobibor, Treblinka*. Indiana University Press. doi:10.2307/j.ctv3dnq8z.52.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Geni **·** VIAF **·** GND
 |
**Hið íslenska kvenfélag** (Den islandske kvinneforeningen) var en islandsk kvinnesaksorganisasjon. Den ble grunnlagt i Reykjavík i 1894. Foreningen hadde som formål å arbeide for å styrke kvinners rettigheter og informere dem om de rettighetene de hadde. Grunnleggerne var velutdannede og velstående kvinner, og foreningen var særlig opptatt av jenters og kvinners utdanning. Den var ikke den første kvinneforeningen på Island – Thorvaldsensfélagið, en veldedig organisasjon som også engasjerte seg for kvinners utdanning hadde blitt grunnlagt av velstående kvinner i 1875 – men den var den første med et politisk program for å styrke kvinners rettigheter. Foreningen vegret seg i begynnelsen for å støtte kvinners stemmerett, og den progressive eller liberale fløyen i foreningen, ledet av foreningens medstifter Bríet Bjarnhéðinsdóttir, etablerte derfor Kvenréttindafélag Íslands i 1907.

Referanser
----------

1. ↑  Auður Styrkársdóttir, «Hvaða konur voru öflugar snemma í kvennabaráttunni aðrar en Bríet Bjarnhéðinsdóttir?», *Vísindavefurinn* (Háskóli Íslands)
2. ↑  (no) «Briet Bjarnhéðinsdóttir» i *Store norske leksikon*
Michael Treschows våpenskjold i nyere fremstilling.
**Michael Treschow** (1741–1816) var embetsmann og på slutten av sitt liv adelsmann i Danmark og Norge.

Familie
-------

Treschow ble født i Vågå, hvor faren Herman Treschow var prest.

Treschow giftet seg den 8. april 1778 med Christina Elisabeth Wasserfall (døpt 26. juli 1753–31. mars 1823), datter av kjøpmann Peter Wasserfall og enken etter Peter Henningsen, deputert i Det tyske Kancelli. Ekteparet hadde sønnene Herman Gerhard Treschow (1780–1836), amtmann, Willum Frederik Treschow (1786–1869; senere kjent som *Frederik Wilhelm*) og Michael Hendrich Johan Daniel Treschow (1791–1869).

Datteren Petronelle Marie (1781-1849) var gift med professor og eidsvollsmann Georg Sverdrup.

Utdannelse og yrkesliv
----------------------

Treschow ble i 1755 privat dimittert til Københavns Universitet, hvor han studerte teologi og deretter byttet studium for i 1764 å avlegge latinsk-juridisk embetseksamen.

Treschow ble i 1766 sekretær i Det danske Kancelli, datidens regjering i staten Danmark–Norge. Der gjorde han seg fordelaktig bemerket som sekretær for forskjellige viktige kommisjoner.

Treschow var fra 1771 høyesterettsassessor og mellom 1800 og 1808 amtmann over Roskilde amt. Treschow var fra 1774 justisråd, fra 1779 etatsråd, fra 1784 konferensråd og fra 1812 kommandør av Dannebrogordenen.

I tillegg innehadde Treschow flere verv. Etter en vitenskapelig utenlandsreise i 1775 ble han medlem av direksjonen for Det kongelige Teater, samt i 1784 medlem av den da nedsatte kommisjon som skulle undersøke teaterets tilstand. Treschow ble i 1781 medlem og i 1798 leder av *Det kongelige danske Selskab for Fædrenelandets Historie og Sprog*, og til det av selskapet utgitte *Nye danske Magazin* inngav han et betydelig antall bidrag.

Treschow ble i 1812 adlet som dansk og norsk adelsmann. Han er således stamfar til den første adelige slekt Treschow.

Se også
-------

* Treschow

Referanser
----------

1. 1 2   Dansk biografisk leksikon[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   www.danskeselskab.dk, besøkt 22. april 2019[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  Dansk biografisk Lexikon: Treschow, Michael Digital versjon hos Prosjekt Runeberg.
4. ↑  Dansk Biografisk Leksikon via Runeberg, lest 19. juni 2016.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Dansk biografisk leksikon **·** Geni
 |
Bubbers Badekar var et dansk barne-tv-program ledet av Niels Christian Meyer, også kjent som Bubber – et navn han har hatt siden barndommen.

Programmet oppsto i 1998 som en del av morgenprogrammet Morgenflimmer på den lokale TV-stasjonen i København Kanal 2. Programmet ble utskjelt for Bubbers muntre og barnslige måte å snakke til seerne på, som var en nyhet i dansk barne-tv, men det var populært. med barna.

I 1990 flyttet programmet til riksdekkende fjernsyn på TV 2 under navnet Sytten-nul-dut, som var en referanse til sendetidspunktet lørdag kl. 17.00. På folkemunne var imidlertid programmet fortsatt kjent under navnet Bubbers Badekar.

Programmet ble bygget rundt Bubber, kledd i en bredstripet genser, flip flops og en baklengs caps, sittende i badekaret sitt – uten vann i – og lest fra barnebøker, presentert tegningene som seerne sendte inn og vise små filmer på fjernsynet i badekaret.

Et fast element var at seerne kunne ringe inn til programmet. Via TV-skjermen kunne de «finne Holger» ved å rette kameraet rundt et oppslag i en Finn Holger-bok, og de fikk synge en sang som fikk den mekaniske «rockeblomsten» til å danse. Samtalen endte med at Bubber og seeren måtte se hvem som kunne legge på først.

I tillegg til Bubber dukket karakteren General Dryptud, spilt av Arne Siemsen, opp både ved badekaret og i småfilmer. Kamelen Johanna dukket også opp i de små filmene. Figurene General Dryptud (under navnet Generalen) og Johanna dukket opp i 2001 på egen hånd i filmen Ørkenens juvel.

Tittelsporet til Sytten-nul-dut ble årets bestselgende singel i 1990, med 40 000 solgte eksemplarer.