recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**NTR** er et nederlandsk kringkastingsselskap som ble etablert i 2010 etter en fusjon mellom kringkasteren *Nederlandse Programma Stichting* (NPS) og de to skolekringkasterne *Televisie Academie* (Teleac) og *Radio Volksuniversiteit* (RVU). Selskapet er en av hovedkringkastere som leverer programmer til den nasjonale kringkasterorganisasjonen Nederlandse Publieke Omroep (NPO). NTR har hovedansvaret for å produsere kultur- og undervisningsprogrammer til NPOs radio- og fjernsynskanaler.

Bakgrunn
--------

### Nederlandsk kringkasting

Allmennkringkasting i Nederland har en annen struktur og organisasjonsform enn de fleste andre land i Europa. Landets allmennkringkasting innen radio og fjernsynbestår av en rekke kringkastingsselskaper som i fellesskap leverer programmer og sendinger til landets riksdekkende TV- og radiokanaler. Kringkasterne koordineres og administreres av organisasjonen Nederlandse Publieke Omroep (NPO). Nederlandsk medielovgivning regulerer fordelingen av sendetid og ressurser mellom de ulike selskapene.

Utdypende artikkel: Allmennkringkasting i Nederland

Seks medlemsbaserte kringkastere produserer radio og TV til NPO. Disse kringkasterne ble i sin tid etablert ut fra sosiale og religiøse grupperinger i det nederlandske samfunnet – kjent som pillarisering. I tillegg er det to ikke-medlemsbaserte, uavhengige kringkastere som produserer programmer: NOS og NTR.

Referanser
----------

1. 1 2  NTR, Omroep. «Over NTR». *NTR* **(nederlandsk)**. Besøkt 12. desember 2017.
2. ↑  Zaken, Ministerie van Algemene. «The role of public broadcasters - The media and broadcasting - Government.nl». *www.government.nl* **(engelsk)**. Besøkt 10. desember 2017.
3. ↑  Daalmeijer, Joop (1. januar 2004). «Public Service Broadcasting in The Netherlands». *Trends in Communication*. 1. 12: 33–45. ISSN 1383-8857. doi:10.1207/s15427439tc1201\_4. Besøkt 10. desember 2017.
4. ↑  Prof. Egbert Dommering. «The Dutch System of Financing of Public Broadcasting» (PDF). ivir.nl. Besøkt 10. desember 2017.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) NTR – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
**Journalistakademiet** var en ettårig privatskole etablert i Oslo som gav utdanning i journalistikk. Skolen var eid av Norsk Presseforbund og daværende Norske Avisers Landsforbund i fellesskap, men var finansiert hovedsakelig med statsmidler. Skolen åpnet 5. september 1951 og holdt til i Klingenberggaten 8, Oslo. Restauratør og revysanger Einar Rose leide ut lokalene.

Skolens rektor var pressemannen Carl Just. På Journalistakademiet tok han opp mellom 15 og 20 studenter hvert år. Just var den eneste fast ansatte ved skolen. Storparten av foreleserne ble innleid på timebasis fra universiteter, organisasjoner og andre fagmiljøer.

Journalistakademiet ble høsten 1965 avløst av Norsk journalistskole, som de første årene holdt til i Trondheimsveien 84-86. Den gav en ettåring journalistutdanning fram til 1972, deretter ble skolen toårig. I 1974 ble den innlemmet i høyskolesystemet.

Referanser
----------

1. ↑  Erichsen, Rolv Werner (1960). *Samarbeid og konkurranse i norsk presse gjennom femti år*. Bergen: Eide. s. 223.
2. ↑  Skjegstad, A. (1971). *Norsk journalistlag gjennom 25 år*. Oslo: Eget forlag. s. 53.
En **mislykket stat** er en stat som har gått i oppløsning og som ikke lenger er i stand til å oppfylle sine borgeres grunnleggende behov eller til å ta det ansvar for å levere offentlige tjenester som forventes av en suveren regjering.

Det skilles mellom *mislykkede stater* («failed states») og *sårbare stater* («fragile states»). Washington DC-baserte Fund for Peace sier at en sårbar stat kjennetegnes av følgende egenskaper:

* Tap av kontroll over eget territorium, inklusive evnen til å håndheve statens maktmonopol.
* Tap av legitim autoritet til å fatte kollektive beslutninger.
* Manglende evne til å levere offentlige tjenester.
* Manglende evne til å delta i som et fullverdig medlem av det internasjonale samfunn.

Når disse vilkårene er tilstede ser man ofte en utbredelse av utstrakt korrupsjon og kriminalitet, sterk økonomisk nedgang, flyktningstrømmer og involvering fra ikke-statlige aktører.

Hvilken grad av kontroll det forventes av et statsapparatet for at det skal unngå betegnelsen mislykket stat ("failed state") kan variere. Betegnelsen mislykket stat er kontroversiell og betegnelsen kan ha geopolitiske konsekvenser dersom den kommer fra en kilde med stor autoritet.

Begrepet har også høstet kritikk. For det første for å være en overgeneraliserende og en fellesbetegnelse for en rekke ulike statlige problemer blant høyst ulike land, uten å ta høyde for naturlige forskjeller mellom stater. For det andre har begrepet blitt kritisert for å bli brukt politisk for å legitimere militær innblanding og/eller statsbyggingsprosjekter etter vestlig mønster.

Referanser
----------

1. ↑  Ole Jacob Sending og Morten Skumsrud Andersen: «Liberia og fredsbygging: en institusjonell forskningsagenda», *Internasjonal Politikk*, årgang 68, nr. 2, 2010, s. 275.
2. ↑  «What Does "State Fragility" Mean?», The Fund for Peace. Lest 10. juli 2016.
3. ↑  Woodward, Susan (2017). *The Ideology of Failed States*. Cambridge University Press.
4. ↑  Grimm, Sonja (2016). *The Political Invention of Fragile States: The Power of Ideas*. Routledge.

Eksterne lenker
---------------

* Fragile States Index *Fund for Peace*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC
 |
***Cimbrishamns-Bladet*** ble grunnlagt i 1857 som Simrishamns første og, med unntak av i 1914 (*Simrishamns-Tidningen Sydöstra Skåne*, 16. desember 1913-31. desember 1914), eneste avis. Den politiske retningen hadde i 1935 endret seg fra frisinnet til moderat og deretter 1937 til høyre. Beskjeden om nedleggelsen 1. desember 1944 opprørte Simrishamnsboerne. De hadde, som sjefredaktør Harald Göranson (1899-1995) skrev i sin avskjedsleder: «lärt sig betrakta Cimbrishamns-Bladet som en gammal kär vän, den man känner det mycket svårt att skiljas från».

**Utviklingen for Cimbrishamns-Bladet**

| Opplag |  1900  |  1908  |  1916  |  1920  |  1930  |  1943  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 1 400 | 2 100 | 2 200 | 3 500 | 2 900 | 2 800 |
|

| Utgivelsestakt |  fra 1857  |  fra 1919  |  fra 1921  |  fra 1935  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 3/u | 6/u | 3/u | 6/u |
|

Allerede i 1905 hadde *Cimbrishamns-Bladet* startet en avlegger i Tomelilla, *Tomelilla Tidning*. I 1935 kom *Ystads Dagblad* til. Begge ble nedlagt i 1944.

Referanser
----------

1. ↑  *Den svenska pressens historia, III* 2001,s. 297f
2. ↑  Sven Tollin, *Svenska dagstidningar 1900-1967* 1967
**Jotunheimvegen** er en sommeråpen fjellveg mellom Bygdin, Vang kommune og Skåbu, Nord-Fron kommune. Vegen drives av det private selskapet Jotunheimvegen og er avgiftsbelagt med bompenger. Veien tar av fra 51Fylkesvei 51 ved Vinstris vestre ende og følger innsjøens nordside til østre ende. Derfra går den videre mot nordøst til Karistugu i Skåbu der den går over i offentlig vei.

Knutepunkter
------------

  

 **Vang**  

*Uten navn*

* 51Fylkesvei 51 fra Bygdin til Riksvei 15 i Vågå og mot Europavei 16 Fagernes i Nord-Aurdal
* Bygdin bomstasjon

  

 **Øystre Slidre**  

Lykkjestøladn  

Sendestøladn  

Sanddalen  

Vassklepp  

Røsstøladn  

Listølen  

Mørstadstøladn  

Bjødnhølen

  

 **Nord-Fron**  

*Uten navn*   


|  |
| --- |
| * Høyeste punkt Høyeste punkt ved Austhøflågan (1 202 moh.)
 |

* Finnbøle bomstasjon
* Fv2612Fylkesvei 2612 fra Karistugu til 255Fylkesvei 255 Skåbu

Eksterne lenker
---------------

* Jotunheimvegens hjemmeside

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Terje Sinding** (født 1945 i Stavanger) er en norsk oversetter som har bodd i Frankrike siden 1969. Han er bosatt i Montpellier. Han er kjent for å ha oversatt skandinavisk dramatikk og litteratur til fransk.

Terje Sinding var elev ved Stavanger katedralskole.
Han har doktorgrad om Henrik Ibsens dramatikk. Tidligere har han arbeidet ved teateret Comédie-Française i Paris, samt forelest ved Université de Paris X-Nanterre. Sinding oversetter fra dansk, norsk og svensk til fransk. 

Av norske forfattere har han oversatt verk av blant andre Fredrik Brattberg, Tomas Espedal, Eivind Hofstad Evjemo, Hans Herbjørnsrud, Henrik Ibsen, Jon Fosse, Arne Lygre, Cecilie Løveid, Olaug Nilssen, Per Petterson, Geir Pollen, Tore Renberg, Petter Rosenlund, Øystein Stene og Demian Vitanza.

Sinding ble i 2011 utnevnt til ridder av 1. klasse av Den Kongelige Norske Fortjenstorden «for fortjenstfullt virke for norsk litteratur og samtidsdrama i Frankrike».

Referanser
----------

1. ↑  Stavanger Aftenblad: "Fransk doktorgrad på Henrik Ibsen", 8. februar 1979 s.10.
2. ↑  Hjørdis Smedvig: «Mord til ettertanke», *Stavanger Aftenblad*, 27. april 2004, s. 40.
3. ↑  «Littérature norvégienne parue en français» Arkivert 26. januar 2012 hos Wayback Machine. Ambassade Royale de Norvège, Paris.
4. ↑  «Tildeling av ordener og medaljer: Søk i arkivet», kongehuset.no.
5. ↑  «Terje Sinding reçoit une distinction honorifique» Arkivert 3. april 2012 hos Wayback Machine. Ambassade Royale de Norvège, Paris.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** BIBSYS **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
***Februarmotstrømmen*** (kinesisk: 二月逆流; pinyin: **Èryuè nìliú**) under *kulturrevolusjonen*, på engelsk gjengitt som *The February Countercurrent* eller *February Adverse Current*, er de felles anstrengelser fra en gruppe av kommunistiske partiveteraner for å motsette seg den ultra-venstre radikalismen som utfoldet seg tidlig under kulturrevolusjonen.

De hendelser som skulle få betegnelsen *februarmotstrømmen* var en rekke stormfulle møter mellom Politbyrået og Folkerepublikken Kinas ledende militære, og som fant sted i perioden januar og februar 1967. Her stod de kommunistiske revolusjonsgeneralene Tan Zhenlin, Chen Yi, Xu Xiangqian, Nie Rongzhen og andre mot maoistiske radikalere anført av Lin Biao, Kang Sheng, Jiang Qing og Zhang Chunqiao. Veteranene fremholdt at Kulturrevolusjonen var i ferd med å kaste landet inn i kaoset, og at dens egentlige siktemål åpenbart var å få foretatt utrenskninger i toppledelsen av kommunistpartiet og de væpnede styrker. Mao Zedong kom ikke i konflikt ansikt til ansikt med generalene, men misbilliget stilltiende deres fremferd.

Generalene ble fordømt av forsvarsminister og visestatsminister Lin Biao under det 11. plenum av den 8. partikongress i september 1967 for sin «farlige anti-parti-aksjon».

I 1972 slo Mao retrett hva gjaldt den offisielle karakterisering av *februarmotstrømmen* etter general Chen Yis død. Dette skjedde på et tidspunkt da Mao opplevde seg stadig mer politisk isolert. Mao hastet ut av sengen for å rekke å foreta en uventet fremtreden ved Chen Yis begravelse. Dette ble sett på et signal på en vilje om å strekke ut hånden til sine gamle kamerater fra borgerkrigstiden og som nå var blitt utrensket eller på annet vis kommet til skade under Kulturrevolusjonen.

Etter Maos død reverserte etterhvert kommunistpartiet sin dom over de som stod for den såkalte *februarmotstrømmen*. Saken er senere for det meste gått i det offisielle Kinas glemmebok.

Referanser
----------

1. ↑  «多维历史：陈丕显亲述二月逆流真相». *Duowei News*. 8. august 2013. Arkivert fra originalen Bruk av `|arkiv_url=` krever at `|arkivdato=` også er angitt (hjelp). Besøkt 5. mai 2016.  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 4. mars 2016. Besøkt 5. mai 2016.

| * v
* d
* r
Kulturrevolusjonen |
| --- |
| Viktige hendelser | 
* Den sosialistiske dannelsesbevegelse
* Lushankongressen
* Ut på landet-bevegelsen
* Wuhanhendelsen
* Lins kuppforsøk
* Kritiser Lin, kritiser Konfucius
* Tiananmenepisoden

 |
| Viktige personer | 
* Mao Zedong
* Liu Shaoqi
* Zhou Enlai
* Lin Biao
* Deng Xiaoping
* Firerbanden
	+ Jiang Qing
	+ Zhang Chunqiao
	+ Yao Wenyuan
	+ Wang Hongwen
* Peng Dehuai
* Wu Han
* Peng Zhen
* Chen Boda
* Wang Dongxing
* Xie Fuzhi
* Kang Sheng
* Mao Yuanxin

 |
| Dokumenter | 
* *Bombarder hovedkvarteret*
* *Maos lille røde*
* *Hai Rui avsettes fra embedet*

 |
| Konsepter | 
* De fire gamle
* Kampsesjon
* De to enhver
* Dazibao
* Demokratimuren
* Arr-litteratur

 |
| Grupper | 
* Rødegardistene
* Kulturrevolusjonsgruppen

 |
| Relaterte artikler | 
* Maoisme
* Det store spranget
* Klassekamp

 |
| 
* Kategori
* Portal:Historie

 |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Monetær økonomi**, også kalt **pengeteori** eller **penge- og kredittlære**, er et fagområde i samfunnsøkonomi som analyserer pengers funksjon, herunder pengers verdi, hvordan de oppstår, deres effekt på samarbeidet mellom mennesker og regulering av penger og finansinstitusjoner. Faget er tradisjonelt nært knyttet til makroøkonomi. Begrepet monetær er fra fransk *monétaire*, av latin *monetarius*, i betydningen det i økonomien «som hører til eller har sammenheng med myntvesen, pengevesen».

Monetær økonomi som fag gir et rammeverk for å analysere penger og vurderer dets funksjoner (blant annet som byttemiddel og verdi), og vurderer hvordan penger får aksept utelukkende på grunn av dets bekvemmelighet som et offentlig gode.

Referanser
----------

1. ↑  monetær, *NAOB*
2. ↑   Samuelson, Paul A. (1958): «An Exact Consumption-Loan Model of Interest with or without the Social Contrivance of Money», *Journal of Political Economy*, **66**(6), s. 467, 481-482 (PDF). Arkivert (PDF) den 20. juli 2011

Eksterne lenker
---------------

* *Journal of Money, Credit and Banking*
* *Journal of Monetary Economics*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND **·** LCCN
 |
**Trachealtube** er et rør beregnet til å føres ned i luftrøret (trachea). Det legges med den nedre enden mellom stemmebåndet og luftrørets deling til venstre og høyre lunge. 

Hensikten er å gi pasienten kunstig ventilasjon; å puste for pasienten, vanligvis i narkose under en operasjon, eller under gjenopplivingsforsøk. Dette kan gis ved hjelp av en respirator, eller med en ballong som presses med håndmakt for å tilføre pasienten luft. Lufta kan være blandet med oksygen og flere forskjellige narkosegasser. Man kan også føre ned en trachealtube for å skape frie luftveier og lette pasientens egen respirasjon. 

Vanlig størrelse for menn er 8-10 mm indre diameter, kvinner 7-8 mm. For barn og nyfødte er størrelsene mindre, helt ned til 2 mm. Trachealtube for voksne har gjerne en *cuff* nær enden, dette er en krage festet på utsiden som kan blåses opp gjennom en tynn slange. Hensikten med cuffen er å tette mot luftrørets vegg. 

En trachealtube kan føres ned gjennom nese eller munn. 

En tracheostomi kan gjøres ved å føre en tracheostomitube inn gjennom en kunstig åpning i halsen, forfra gjennom huden og inn til luftrøret.

Det å sette ned en trachealtube kalles intubasjon.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store medisinske leksikon
 |
**Monfalcone** (lokal dialekt: *Mofalcòn*) er en by og kommune i provinsen Gorizia i regionen Friuli-Venezia Giulia i Italia og ligger ved Triestebukten.

Byen er et industrisentrum for skipsbygging, flybygging, tekstilindustri, kjemisk industri og oljeraffinering. Byen er blant annet hovedbasen for det store skipsbyggeriet Fincantieri Cantieri Navali Italiani.

Geografi
--------

Monfalcone er den femte største byen i regionen Friuli-Venezia Giulia og er hovedsenteret i det såkalte Bisiacaria-området. Med de omkringliggende områdene utgjør det urbane området rundt 50 000 innbyggere. Byen ligger mellom Carso-fjellene og Adriaterhavet og er den nordligste havnen i middelhavsområdet. Byen ligger ved utløpet av elvene Isonzo og Timavo (inkl. Reka).

Historie
--------

I området var det en rekke befestede landsbyer allerede før Romertiden, altså fra ca. 1000 f. Kr. Disse landsbyene ble kalt Castellieri. Etter at romerne anla byen Aquileia i 181 f.Kr. ble det anlagt badebygninger i høydene ved byen, disse ble kalt Insulae Clarae.

Etter Napoleonskrigene ble området en del av Østerrike-Ungarn og var viktig som hovedsetet for skipsbygging for dobbeltmonarkiet. Området lå i frontlinjen for kampene i Italia under første verdenskrig med tilsammen tolv slag som ble utkjempet i området. Først ved fredsslutningen etter første verdenskrig ble området en del av Italia. 

Satellittbilde av utløpet av Isonzo i Monfalcone

Referanser
----------

1. ↑  «Superficie di Comuni Province e Regioni italiane al 9 ottobre 2011». Istituto nazionale di statistica. Besøkt 16. mars 2019.
2. ↑  «Popolazione Residente al 1° Gennaio 2018». Istituto nazionale di statistica. Besøkt 16. mars 2019.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Monfalcone – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Monfalcone – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
Et **kollegieuniversitet** eller **nettverksuniversitet** er et universitet som er delt in i kollegier. Kollegiene spiller en vesentlig rolle i den akademiske virksomheten, i tillegg til universitetet selv, og dets fakulteter. Oxford og Cambridge er de to beste eksemplene på kollegieuniversiteter, da disse fortsatt har kollegier som i det vesentlige er autonome og spiller en vesentlig rolle i institusjonenes akademiske virke. De er her blant annet alene ansvarlig for opptak av studenter til lavere grad, og undervisning i såkalte *supervisions*. Dette i tillegg til at de fungerer som residens for flesteparten av studentene, og tilbyr kantine og bibliotek og andre ressurser for sine medlemmer. Mange studenter og alumni føler seg ofte tettere knyttet til sitt kollegium enn til universitetet.

Det at universitetet er delt inn i kollegier i tillegg til fakulteter skaper et mye tettere samarbeid på tvers av den faglige inndelingen mellom fakultetene, da det ofte er vanlig at dagens måltider, både av akademisk ansatte og studenter, inntas i kollegiet.

I Storbritannia er University of London og Durham de eneste universitetene ved siden av Oxford og Cambridge som fortsatt opererer som et kollegieuniversitet, men kollegiene spiller her en langt mindre rolle i universitetenes akademiske virksomhet. Få amerikanske universiteter er kollegiale, men blant annet Yale og Rice University har en variant av kollegiesystemet, men disse universitetenes kollegier har liten akademisk funksjon, og det er av vesentlig mindre betydning hvilket *college* man har gått på.
**Joseph Dickson** (født 15. januar 1775 i Cumberland County i Pennsylvania, død 1844 i Sangamon County i Illinois, var en trapper fra Illinois, aktiv i Illinois og det daværende Missouriterritoriet. Han er for etterverdenen kjent som en av de to fangstmenn som overtalte Lewis og Clark til å la John Colter vende tilbake med dem til villmarken da Lewis og Clarks ekspedisjon var på hjemvei etter to år i felt.

Familieliv
----------

Joseph Dickson giftet seg i Pennsylvania i 1798 med en irsk kvinne ved navn Susan. Samme år flyttet de til Tennessee der deres to eldste barn ble født. De fikk ni barn. I 1802 flyttet de til Cahokia i Illinois. Familiefaren livnærte seg der på tømmerhugging og pelsfangst.

Trapper i Missouri
------------------

På tømmerhugging hadde Joseph Dickson lært å kjenne Forrest Hancock fra Missouri, som av Daniel Boone hadde fått opplysninger om Lewis og Clarks ekspedisjon. De bestemte seg for å gi seg i vel i ekspedisjonens kjølvann for å bedrive pelsfangst langs Missouriflodens øvre løp. Vinteren 1804-1805 tilbragte de i det som nå er de vestre deler av Iowa. De hadde hell med fangsten, men fikk alle sine pelsverk stjålne. Vinteren 1805-1806 inngikk de i et større fangstlag, men deres pelsverk ble stjålet av lakotaindianere og Dickson ble skadet i et slagsmål.

Rocky Mountains
---------------

I august 1806 var Dickson og Hancock atter på vei til fangstmarkene, der de møtte Lewis og Clarks-ekspedisjon i nærheten av mandanenes byer. De overtalte Lewis til å la Colter ta avskjed og følge med dem tilbake til villmarken. Ved Missouriflodens kilder ble fangstmennene uenige, og Colter og Hancock etterlot Dickson for å overvintre alene. Det gjorde han ved å grave en jordkule i en slutning, der han bodde. Han ble imidlertid snøblind og trodde at han skulle dø. Men etter å ha bedt til Gud, gjorde han et omslag av bark som restituerte hans syn. Han kunne begi seg til St. Louis med en pelsfangst, som han fikk solgt til god pris, og vendte tilbake til sin familie i Illinois.

Illinois
--------

Joseph Dickson kom seg vel hjem til Illinois. Han dro ikke tilbake til Rocky Mountains, men han fortsatte med jakt i Missouri om vintrene. Om somrene drev han sin gård. På grunn av sine opplevelser i villmarken gjennomgikk han en religiøs vekkelse og ble en aktiv metodist.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5  Illinois State Museum: "Joseph Harrison Dickson, Illinois Fur Trader" 2013-02-21.
2. ↑  Dan L. Thrapp, *Encyclopedia of Frontier Biography* (Glendale 1988), vol. 1, s. 403. 2013-02-21.
**Monero** (**XMR**) er en åpen-kildekode kryptovaluta opprettet i april 2014 som fokuserer på personvern, desentralisering, og skalerbarhet som kan brukes med Windows, MacOS, Linux, Android, og FreeBSD. Monero bruker en offentlig kontoplan til å registrere transaksjoner samtidig som nye enheter blir opprettet gjennom en prosess som kalles for mining. Monero har som mål å forbedre eksisterende kryptovalutadesign ved å skjule avsender, mottaker og beløp for hver transaksjon som er gjort, så vel som å gjøre miningprosessen mer egalitær.

Historikk
---------

Den underliggende CryptoNote-protokollen som Monero bruker ble opprinnelig lansert av pseudonymforfatteren Nicolas van Saberhagen i oktober 2013. Monero ble først lansert av en Bitcoin-forumbruker kjent som «thankful\_for\_today» under navnet BitMonero, som er sammensatt av *Bit* (som i Bitcoin) og *Monero* («mynt» på esperanto). Fem dager senere valgte valutaens tilhengere å forkorte navnet til «Monero». I september 2014 ble Monero utnyttet en ukjent angriper en feil i CryptoNote. CryptoNote rettet senere opp feilen, noe Monero implementerte. Monero opplevde en rask vekst i markedsverdi og transaksjonsvolum i løpet av 2016, delvis på grunn av valutaens popularitet i 2016 på det store «mørkemarkedet» *AlphaBay.*, som ble stengt i juli 2017 Den 10. januar 2017 ble personvernet til Monero-transaksjonene styrket ytterligere ved innføring av Bitcoin Core-utvikleren Gregory Maxwells algoritme for konfidensielle transaksjoner.

Referanser
----------

1. ↑  .
2. ↑  «Offisielle Monero Websiden».
3. ↑  «Drugs, Code and ICOs: Monero's Long Road to Blockchain Respect - CoinDesk». *CoinDesk* **(engelsk)**. 4. februar 2017. Besøkt 6. desember 2017.
4. ↑  «Monero network exploit post-mortem - CryptoNote Forum». *forum.cryptonote.org* **(engelsk)**. Arkivert fra originalen 7. november 2017. Besøkt 6. desember 2017.
5. ↑  Jan Macheta, Sarang Noether, Surae Noether og Javier Smooth (12. september 2014). «Counterfeiting via Merkle Tree Exploits within Virtual Currencies Employing the CryptoNote Protocol». *Monero Reserach Lab*. Arkivert fra originalen 7. november 2017. Besøkt 6. desember 2017.
6. ↑  «Monero, the Drug Dealer's Cryptocurrency of Choice, Is on Fire». *WIRED* **(engelsk)**. Besøkt 6. desember 2017.
7. ↑  Popper, Nathaniel; Ruiz, Rebecca R. (20. juli 2017). «2 Leading Online Black Markets Are Shut Down by Authorities». *The New York Times* **(engelsk)**. ISSN 0362-4331. Besøkt 6. desember 2017.
8. ↑  «Increased Hashrate Forces Premature Monero Hard Fork - CoinDesk». *CoinDesk* **(engelsk)**. 8. september 2017. Besøkt 6. desember 2017.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Mate-URL Rediger på Wikidata

* (en) Monero – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Monero på Twitter Rediger på Wikidata
* (no) Monero guide for nybegynnere
**Februus** var i henhold til etruskisk mytologi en guden for både død og renselse. Måneden februar har fått sitt navn etter ham. For etruskerne var han også en gud for rikdom (penger/gull) og død, begge forbundet med underverden på samme naturlige vis som en langt bedre kjente romerske gud Pluto.

Renselseritualer
----------------

Februus ble en del av romersk mytologi under samme navn, men som en gud hovedsakelig for renselse. For romerne ble han også *Febris*, guddom for malaria. Febris på latin betyr feber. Disse er muligens forbundet med utsvetting av feber, noe som var betraktet som en prosess med avføring, vasking og renselse.

Februus er muligens navngitt i ære for den langt eldre *Februa*, (også *Februalia* og *Februatio*), en vårfestival med vasking og renselse. Februus' hellige måned var *Februarius* (av Februa), derav den norske ordet februar, en måned navngitt for en vårlig festivalen for renselse, *Februa/februalia*, som skjedde den 15. denne måneden. Måneden februar også hellig for Juno, gudinne for ekteskapet, og hun fikk derfor epitet *Februata* eller *Februtis*. Navnet Februus i romersk sammenheng er knyttet til *februare* («å rense») og *februae* («lutring, renselser»).

Disse våraktivitetene renselsene skjedde på omtrent samme tid som Lupercalia, en romersk festival i ære for faunene, satyrlignende vesener i villmarken, og for ulven som oppfostret Romulus og Remus. I løpet av denne festivalen ble rituelle renselser framført sammen med forsonende ofringer. Grunnet dette sammentreffet har det blitt spekulert i om disse Februus på et eller annet vis var forbundet med faunene.

Referanser
----------

1. ↑  Holleman, A.W.J. (1976): «End and Beginning in the Ancient Roman Year (A Sabine element ?») Arkivert 24. september 2015 hos Wayback Machine. (PDF) i: *Revue belge de philologie et d'histoire*. Tome 54 fasc. 1,. Antiquite — Oudheid. s. 52-65
2. ↑  Lindemans, Micha F.: «Februus», *Encyclopedia Mythica*
3. ↑  «Februus», *Roman Myth Index*
***Kollektivet*** er et norsk humor- og underholdningsprogram som gikk på TV 2 fra 2011 til 2015. Det ble laget 8 sesonger av programmet som hadde sin første sending 16. september 2011 og sin siste sending 19. november 2015. Programledere og skuespillere i serien var Sebastian Trulsrud Brynestad, Kevin Vågenes, Cecilie Steinmann Neess, Jakob Schøyen Andersen og Fridtjof Josefsen. Brynestad og Vågenes var de to eneste som var med i alle åtte sesongene.

Kollektivet la også ut en rekke videoer fra TV-programmet på YouTube.

Faste programledere
-------------------

Oversikt over skuespillerne som har vært programledere de enkelte sesonger. «X» indikerer fast programleder og «O» viser ikke-deltakende i sesongen. 

| Programleder | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Sebastian Trulsrud Brynestad | X | X | X | X | X | X | X | X |
| Kevin Vågenes | X | X | X | X | X | X | X | X |
| Cecilie Steinmann Neess | X | X | X | O | O | O | O | X |
| Jakob Schøyen Andersen | X | X | X | X | X | X | X | O |
| Fridtjof Josefsen | X | X | X | X | X | X | X | X |

Referanser
----------

1. ↑  Slutt for Kollektivet på TV 2: – Selvfølgelig er vi triste! tv2.no 12. november 2015
2. ↑  Her er Norges nyeste humortalenter Arkivert 1. februar 2014 hos Wayback Machine. kjendis.no, 16. september 2011

Eksterne lenker
---------------

* Kollektivet på TV2s nettsider
* Kollektivets kanal på Youtube

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz
 |
En sepak takraw-ball av rotting.
**Sepak takraw** er en sport som stammer fra sørøstasia. Sporten minner om volleyball, men det er kun lov å berøre ballen med føttene, knærne, brystet eller hodet. Ballen er laget av rotting.

En sepak takraw-bane er 6,1 meter bred og 13,4 meter lang med et nett i midten. Nettets høyde skal være 1,52 meter for menn, og ti centimeter lavere for kvinner. Det er tre spillere på hvert lag, og man spiller til 21 poeng i best av tre eller fem sett.

Sepak takraw har siden 1990 vært med på programmet i Asialekene. Sporten er populær i Malaysia, Indonesia, Thailand, Singapore, Myanmar, Vietnam, Kambodsja, Laos og Filippinene.

| * v
* d
* r
Sepak takraw under Asialekene |
| --- |
| Beijing 1990 **·** Hiroshima 1994 **·** Bangkok 1998 **·** Busan 2002 **·** Doha 2006 **·** Guangzhou 2010 **·** Incheon 2014 **·** Jakarta 2018 |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Britannica
 |
**Hill deg, Maria** (latin ***Ave Maria***, kalles også **Engelens hilsen**) er en katolsk bønn rettet til jomfru Maria. 

Bønnen lyder på bokmål:

Hill deg, Maria, full av nåde,
Herren er med deg,
velsignet er du iblant kvinnene,
og velsignet er ditt livs frukt, Jesus.
Hellige Maria, Guds mor,
be for oss syndere,
nå og i vår dødstime.
Amen.

  

På nynorsk:

Ver helsa, Maria, du som har fått nåde,
Herren er med deg.
Velsigna er du mellom kvinner,
og velsigna er ditt livs frukt, Jesus.
Heilage Maria, Guds mor,
be for oss syndarar,
no og i vår dødstime.
Amen.

  

På latin:

Ave Maria, gratia plena
Dominus tecum, benedicta tu
In mulieribus et benedictus
Fructus ventris tui Iesus.
Sancta Maria, Mater Dei,
Ora pro nobis peccatoribus,
Nunc et in hora mortis nostrae.
Amen
De første fire linjene er hentet fra engelen Gabriels hilsen til Maria i *Evangeliet etter Lukas*. De tre siste linjene er en bønn om Marias forbønn. 

Bønnen brukes både for seg selv og i kombinasjon med andre bønner, og er den mest fremtredende del av rosenkransbønnen. Den er også sentral i angelusbønnen. 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Nationalencyklopedin **·** NKC
 |
**Kong Seonjo av Joseon** (koreansk: hanja: 宣祖; hangul: 선조; revidert: *Seonjo*; MR: *Sŏn-jo*; 1552–1608), født **Yi Yeon** (李蚣; 이연; *I Yeon*; *I Yŏn*), var Koreas konge fra 1567 til sin død i 1608 og Kongedømmet Joseons fjortende monark. I sine første år ble Seonjo regnet som en god konge som elsket sitt folk, men siden ble han grådig og korrupt. 

Han var landets konge under Imjinkrigen, hvor Japan under Toyotomi Hideyoshi forsøkte å erobre Korea. Selv om erobringen mislyktes, måtte Seonjo og hans følge flykte til nord for Pyeongyang til det kinesiske Ming-dynastiet under Wanli-keiseren kom til hans unsettning. 

Da kong Seonjo kom tilbake til Seoul måtte han først bruke Deoksugung som sitt palass, siden alle de andre palassene i byen var blitt ødelagte under krigen. I dag regnes Seonjo som en av Koreas mest ubrukelige herskere, særlig på grunn av hans behandling av I Sun-sin, som mange koreanere følte fortjente å bli belønnet for alle hans seiere over japanernes overlegende styrker, men som Seonjo en gang degraderte til en vanlig soldat.

Kong Seonjos fulle navn posthumt
--------------------------------

* Seonjo Sogyung Jeongryun Ripgeuk Seongdeok Hongryeol Jiseong Daeeui Gyeokcheon Heeun Gyungmyung Sinryeok Honggong Yungeop Hyeonmun Euimu Seongye Dalhyo Daewang
* 선조소경정륜립극성덕홍렬지성대의격천희운경명신력홍공융업현문의무성예달효대왕
* 宣祖昭敬正倫立極盛德洪烈至誠大義格天熙運景命神曆弘功隆業顯文毅武聖睿達孝大王


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Myeongjong av Joseon** | **Koreansk monark**(Huset Yi)**(1567–1608)** | Etterfølger:**Gwanghaegun av Joseon** |

Portal: Korea

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
Den nåværende **Ford Escort** er en kompaktbil som selges på det kinesiske og det taiwanske markedet av Ford. Etter sin kunngjøring i midten av 2013 at de hadde til hensikt å gjenopplive "Escort" navnet på en bil basert på en eldre versjon av Ford Focus, Ford lanserte den nye Escort i januar 2015.

Historie og linje
-----------------

Ford hadde brukt eskortnavnet på tre tidligere billinjer; for det første på en variant av Ford Squire solgt i Storbritannia 1955 til 1961, deretter på den bedre kjente europeiske Ford Escort solgt fra 1968 til 2004, og den nordamerikanske Ford Escort solgt mellom 1980 og 2003.

I 2013 annonserte Ford sin intensjon om å gjenopplive "Escort" stemplet på det kinesiske markedet i 2014, med en kompakt utøvende bil basert på den nåværende Ford Focus Classic, selv en versjon av den andre generasjonen Ford Focus. Den kinesiske Escort skulle være den tekniske etterfølgeren til Focus Classic og posisjonert under den nåværende tredje generasjonen Ford Focus.

Referanser
----------

1. 1 2  Tycho de Feijter (25. juli 2013). «New Ford Escort will hit the China car market in 2014». CarNewsChina.com. Besøkt 29. august 2013.
2. ↑  «Ford Escort launched on the Chinese auto market». 5. januar 2015. Besøkt 21. oktober 2015.
**Seoul stasjon** (tidligere navn *Keijo stasjon* og *Namdaemun stasjon*) er den største og viktigste jernbanestasjonen i Seoul, Sør-Korea. I 2005 benyttet 24,7 millioner passasjerer stasjonen. På stasjonen knyttes mange av byens undergrunnsbane- og toglinjer sammen. Dette gjelder Gyeongbulinja (lokal) Gyeongbulinja (ekspress), samt Gyeonguilinja, samt høyhastighetstog, ekspress, og lokale jernbaneforbindelser innenlands. I tillegg kommer de to undergrunnsbanelinjene i Seouls undergrunnsbane, linje 1 og linje 4.

Tilbud
------

Stasjonen er endeholdeplass for Korea Train Express og ekspresstilbudet til Busan stasjon, samt lokale tilbud til Dorasan stasjon. Stasjonen trafikkeres også av et dusin tog på Honamlinja og dennes ekspressdel til Gwangju stasjon og Mokpo. Stasjonen var tidligere også hoveddestinasjonen for langdistansetog på Gyeongbulinja, Honamlinja, Jeollalinja og Janghanglinja, men tidlig i 2004 ble de fleste avgangene flyttet til Yongsan stasjon.

Seoul stasjon gir overgangsmuligheter til Seouls undergrunnsbane linje 1 og linje 4.

Historie
--------

Stasjonen åpnet i 1900 som «Gyeongseong stasjon» og ble gitt navnet «Namdaemun stasjon» i 1905 på grunn av nærheten til Namdaemun. I 1910 ble bynavnet på dagens Seoul endret fra Hanseong til Gyeongseong («Keijo» på japansk), og stasjonen endret derfor også navn i 1915 til «Gyeongseong stasjon» in 1915.

Gamle Seoul stasjon
-------------------

Den gamle Gamle Seoul stasjon (구서울역사, 舊서울驛舍), het opprinnelig Keijo (Gyeongseong) stasjon og designet av Tsukamoto Yasushi ved Tokyo Imperial University, og ble ferdigstilt i november 1925. Den røde mursteinsbygningendesignet i eklektistisk stil, består av en bysantinskaktig sentral dom, med et sentralisert og symmetrisk utseende. Stasjonen fikk nytt navn i 1947. Stasjonen ble utvidet etter Koreakrigen og en ny terminal ved siden av den gamle ble ferdigstilt i 2004, samtidig som høyhastighetstoget Korea Train Express begynte å gå.

Generell informasjon
--------------------

Panorama over Seoul station
KTX-plattformen
* Korail Seoul stasjon
	+ Åpnet: 8. juli 1900
	+ Operatør: Korail
	+ Adresse: 43-205, Dongja-dong, Yongsan-gu, Seoul (1 Namdaemunno)
	+ Plattformer: 16 (inkl. 4 på Seouls undergrunnsbane)
* Seouls undergrunnsbane linje 1, Seoul station
	+ Åpnet: 15. august 1974
	+ Operatør: Seoul Metro
	+ Adresse: Bongnaedong 2-ga, Jung-gu, Seoul
	+ Plattformer: 2
* Seouls undergrunnsbane linje 4, Seoul station
	+ Åpnet: 18. oktober 1985
	+ Operatør: Seoul Metro
	+ Adresse: Dongja-dong, Yongsan-gu, Seoul
	+ Plattformer: 2
* AREX Seoul stasjon
	+ Åpnet: planlagt til desember 2010
	+ Operatør: Airport Express Co.

Referanser
----------

1. ↑  «서울역사 (Seoul Station Building)». Seoul Metropolitan Government. 2003. Arkivert fra originalen 16. august 2004. Besøkt 19. august 2009.  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 16. august 2004. Besøkt 16. august 2010.

  

Portal: Korea

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Josias von Heeringen** (født 9. mars 1850 i Kassel, død 9. oktober 1926 i Berlin) var en tysk offiser. Han ble Preussens krigsminister, og senere general på Vestfronten under første verdenskrig.

Bakgrunn
--------

### Bakgrunn

Han var sønn av den kurhessiske *Oberhofmarschall* og teaterintendant Josias von Heeringen (1809–1885) og hans hustru Karoline von Starkloff (1817–1871). Hans yngre bror var August von Heeringen (\* 26. november 1855 i Kassel; † 29. september 1927 i Berlin) tjenestegjorde senere som høytstående marineoffiser og var sjef dor admiralstabeb.

### Karriere

Josias von Heeringen ble offiser i 1867 og ble hardt skadet i den fransk-prøyssiske krigen 1870-71. Han fikk i 1895 kommandoen over det 117. infanteriregiment, ble generalmajor og avdelingssjef i krigsministeriet i 1898, generalløytnant i 1901, øverstkommanderende for 22. divisjon i 1903 og, med generals grad, øverstkommanderende for 2. armékorps i 1906.

#### Krigsminister

I 1909-13 var han Preussens krigsminister og lyktes i å gjennomføre den store utvidelsen av arméen. 

#### Første verdenskrig

Da første verdenskrig brøt ut i 1914 fikk Heeringen kommandoen over 7. armé, som fikk i oppgave å forsvare Alsace-Lorraine-grensen. I oktober ble Heeringens armékvarter flyttet til den franske fronten og ble der satt inn mellom 1. og 3. armé. 

I august 1916 ble Heeringen forflyttet til kystforsvaret ved Østersjøen. I november 1918 forlot han militæret.

Referanser
----------

1. 1 2   Gemeinsame Normdatei, besøkt 9. april 2014[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 10. desember 2014[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* (de) Thilo Vogelsang: «Heeringen, Josias Oskar Otto von.» I *Neue Deutsche Biographie* (NDB). Bind 8, Duncker & Humblot, Berlin 1969, ISBN 3-428-00189-3, s. 196 f. (digitalisering).


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Karl von Einem** | **Preussens krigsminister**(1909–1913) | Etterfølger:**Erich von Falkenhayn** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Deutsche Biographie **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |

Portal: Første verdenskrig
En Boeing 767-33P/ER fra Uzbekistan Airways på Domodedovo internasjonale lufthavn i 2006  Foto: Gennady Misko 
**Uzbekistan Airways** (usbekisk:**O`zbekiston Havo Yo`llari**) er det nasjonale flyselskapet i Usbekistan.

Historie
--------

Uzbekistan Airways Boarding Pass (International flyvning fra Tasjkent til Almaty i Kasakhstan).
Etter oppløsningen av Sovjetunionen ga den usbekiske presidenten Islom Karimov i 1992 beskjed om at det måtte dannes et nasjonalt flyselskap. Uzbekistan Airways ble dannet med intensjonen om å modernisere og utvikle landets flyplasser og øvrig infrastruktur. Selskapet hadde sin første flyvning fra Tasjkent til London.

Selskapet startet også innenriksruter med fly som tilhørte Aeroflot. Når selskapet startet å satse på utenlandsruter, ble det i 1993 leaset inn Airbus-fly. Flåten som brukes utenlands er i dag en miks av Boeing- og Airbus-fly.

Uzbekistan Airways betjener mer enn 50 destinasjoner innenlands og utenlands fra sin base på Tasjkent internasjonale lufthavn. Selskapet eier også 11 flyplasser, som alle har internasjonal status. Uzbekistan Airways offentliggjorde 29. juli 2008 at de blir med i flyalliansen SkyTeam

Uzbekistan Airways Technics har verksted for å reparere flytypene IL-76, IL-62, AN-2, YAK-42 og flymotorene An-25, ТА-6А, ТА-8. A-, B-, C-, D-, IL-Check of Boeing 767, Boeing 757, Airbus 310, RJ-85.

Code Share
----------

Uzbekistan Airways har codeshare-avtaler med disse flyselskapene:

* Air Baltic
* Indian Airlines
* Korean Air
* Malaysia Airlines

Flåte
-----

Uzbekistan Airways' flåte inneholder disse flyene (1. september 2008) :

* 3 Airbus A310-300
* 3 Antonov An-24RV
* 8 Antonov An-24V
* 3 Avro RJ85 (ett av flyene opereres av den usbekiske staten)
* 6 Boeing 757-200
* 5 Boeing 767-300ER (ett av flyene opereres av den usbekiske staten)
* 1 Ilyushin Il-62M
* 7 Ilyushin Il-76TD Candid
* 3 Tupolev Tu-154B Careless (ett av flyene opereres av den usbekiske staten)
* 3 Tupolev Tu-154M Careless
* 9 Yakovlev Yak-40 Codling

### I ordre

* 6 Airbus A320-200
* 2 Boeing 787

1. september 2008 var Uzbekistan Airways' flåte i gjennomsnitt 9,7 år gammel ().

### Tidligere fly

Uzbekistan Airways har tidligere hatt disse flyene:

* Antonov An-12V Cub
* Ilyushin Il-62
* Ilyushin Il-86
* Ilyushin Il-114

Referanser
----------

1. ↑  «Company | Uzbekistan airways». *www.uzairways.com*. Arkivert fra originalen 23. september 2018. Besøkt 5. januar 2017.
2. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 16. juli 2011. Besøkt 9. oktober 2008.  Uzbekistan Airways blir med i SkyTeam (på engelsk).

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Uzbekistan Airways – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Uzbekistan Airways Fleet

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN
 |
**Josie Bissett** (født Jolyn Christine Heutmaker, 5. oktober 1970) er en amerikansk skuespiller.

Bissett er kjent for sin rolle som Jane Mancini i TV-serien *Melrose Place*. Tolv år gammel fikk hun oppdrag som modell i reklamer. Da hun var 16 år, flyttet hun hjemmefra og til Japan for å arbeide som skuespiller og ett år senere bosatte hun seg i Hollywood. Tidlig i 1990 fikk Bissett en fast rolle i komiserien *The Hogan Family*, som gikk over to sesonger. I 1992 fikk hun en rolle i såpeoperaen *Melrose Place*. Bisset fortsatte i denne serien i fire og en halv sesong frem til halvveis i 1996/1997-sesongen, da hun hadde en spontanabort. Bisett tok seg da litt fri fra TV-serien, men returnerte i 1998 for å spille inn sin siste sesong.

Hennes gjennombrudd som skuespiller kom i 1991 i regissør Oliver Stones film *The Doors*. Bissett har også skrevet en barnebok, *Tickle Monster*, utgitt i april 2008. Bisset og skuespiller Rob Estes (som også spilte i *Melrose Place*) giftet seg i 1992, og skilte seg i 2006. Paret fikk to barn sammen, Mason Tru (født 21. juli 1999) og Maya Rose (født 14. april 2002). Bisset er bosatt i Seattle.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Josie Bissett på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) Josie Bissett i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (fr) Josie Bissett på Allociné Rediger på Wikidata

* (en) Josie Bissett på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) Josie Bissett hos The Movie Database Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** BNE
 |
Ford Eifel roadster 1936
**Ford Eifel** er en bil som ble bygget av Ford-fabrikken i Tyskland mellom 1935 og 1940. Opprinnelig var den et suppelement til Ford Köln, men etter hvert erstattet den denne bilmodellen. I sin tur ble Ford Eifel erstattet av Ford Taunus. Mellom 1937 og 1939 ble Eifel også sammensatt i Ungarn og Danmark. Eifel var utviklet fra Ford Model C Ten, og den fikk navn etter fjellkjeden Eifel i Vest-Tyskland

Ford Eifel kom med mange forskjellige karosserityper, slik som to-dørs sedan, en to-dørs coach, to- eller flire-seters cabriolet, to-seters roadster og en liten lastebil. Limousine-karosseriene kom fra from Ambi Budd-fabrikken i Berlin, mens saloon og sedan ble bygget av Drauz coachbuilders. flere andre karosserifabrikker var involvert, bl a. Gläser coachbuilders i Dresden som bygget noen .

Motor og girkasse
-----------------

Motoren var en fire-sylindret fire-takts sideventilert motor på 1172 cc. Som utviklet maksimumum 34 hp (25 kW) ved 1250 rpm. den hadde en tre-trinns manuell synkronisert gear box..

Utgaver
-------

Ford Eifel roadster 1938 (i.e. post-face-lift).

Bilens popularitet i Tysklsnd økte etter en mindre ansiktsløfting i 1937 som kom samtidig med et større utvalg av karosserityper som ikke var så meget ulikt de britiske modellene, også erstatning av de tidligere hjul med eiker til moderne stålhjul. Ny frontgrill som var blitt et kjennemerke på tyske Ford sent på 1930-tallet.

Referanser
----------

1. ↑  Oswald, Werner (2001). *Deutsche Autos 1920-1945, volume 2* **(tysk)**. Motorbuch Verlag. s. 112 & 115. ISBN 3-613-02170-6.
2. ↑  Oswald, Werner (2001). *Deutsche Autos 1920-1945, volume 2* **(tysk)**. Motorbuch Verlag. s. 116. ISBN 3-613-02170-6.
3. ↑  Oswald, Werner (2001). *Deutsche Autos 1920-1945, volume 2* **(tysk)**. Motorbuch Verlag. s. 117. ISBN 3-613-02170-6.
4. ↑  Oswald, Werner (2001). *Deutsche Autos 1920-1945, volume 2* **(tysk)**. Motorbuch Verlag. s. 115. ISBN 3-613-02170-6.
***Maugli*** (originaltittel: *Маугли*) er en sovjetisk animert film fra 1973, regissert av Roman Davydov.

Handling
--------

Et lite barn, Mowgli, blir adoptert av en flokk ulver, ledet av Akela, i jungelen. Men den fryktede tigeren kjent som Shere Khan ønsker å spise opp Mowgli en dag. Etter hvert som han vokser opp lærer Mowgl å jakte av Baloo, som skjeller Mowgli fordi han løper som en mann. Bagheera, en leopard, lærer Mowgli til å klatre og hoppe mellom trærne. Men senere blir Mowgli kidnappet av andre mennesker, når han sover - og de tar ham med til byen deres. Baloo og Bagheera løper etter ham, men bestemmer seg for at de trenger hjelp fra en tigerpyton ved navn Kaa. Sammen med en gruppe apekatter klarer de å redde Mowgli.

Etter som årene går vokser Mowgli, og tar sin rettmessige plass i flokken. Men en forferdelig trussel ruver over ulvestammen, og alle de som holder til i jungelen. En stor gruppe asiatisk villhunder har dukket opp, og de ødelegger alt i deres vei. Men Shere Khan ønsker ikke å være med på å beskytte jungelen. Han vil heller reise videre nordover, frem til hele konflikten er overstått. Etter å ha vunnet det endelige slaget mot villhundene blir Mowgli utpekt som leder for hele ulveflokken. Men han står fremdeles ovenfor sin største erkefiende: Shere Khan.

Referanser
----------

1. ↑  Акела промахнулся
2. ↑  Маугли (1973)

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Maugli* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) *Maugli* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (en) *Maugli* på The Movie Database – TV Rediger på Wikidata
**Ford Köln** er en bil fra Fords bilfabrikk i Köln, bygget fra 1933 frem til 1936.

Opprinelse
----------

Engelske Ford-fabrikker hadde utviklet bilen som ble intrdusert i 1932 som Ford Model Y.mDen tysk-bygde versjonen som fikk navnet Ford Köln for å fremheve at det var en tysk bil ble først sett under Berlin Motor Show i 1933. De første biler ble bygget av komponenter fra britiske fabrikker, men i løpet av det første år ble disse i større grad sikret av lokal produsjon.

Utvikling
---------

Samtidig som den tyske fabrikken kunne tilby alternative karosserier av egen design, spesielt for den noe rimelførre åpne1934-35"Cabrio-Limousine" med ramme av treverk med kledning av synthetisk lær, i likhet med noen av de mindre DKW og Adler. Denne bilen ble markedsført som en *bil for hvermann* ("*Wagen für Jedermann*") og som i 1935 hadde en prisapphos enkelte forhandlere på 1 850 Mark ]noe som var 360 Mark mindre enn
produsentens averterte pris en to-dørs sedan/saloon.

Tekniske spesifikasjoner
------------------------

Köln hadde en fire-sylindret, fire-takts motor på 933 cc. Med en ytelse på 21 hp (16 kW) ved 3 400  omdreininger. Toppfarten var 85 km/t (53 mph). Den hadde en tre-trins girboks (plus revers), synkronisert andre og tredje gir. Det var en liten bil. Chassiet veide bare 540 kg (1 190 lb): en tom bil med karosseri veide mellom 700 kg (1 543 lb) og 750 kg (1 653 lb).

Salg
----

Publikums reaksjon var lunken på grunn av fjæroppheng og akser som virket gammeldagse på grunn av de stive fjærer. I sin klasse møtte bilen sterk konkurranse, spesielt fra Opel, DKW og Adler: Det ble bygget 11 121 Ford Köln mellom 1933 og 1936. was not a great success. Adler bygget 24 013 av deres tilsvarende Trumpf Junior i mindre enn to år mellom 1934 og 1935. Ford Kölns volum var også skuffende, sammenlignet med britenes produksjon av tilsvarende model, 153 117 som ble bygget den engelske Ford-fabrikken.