recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
En tradisjonell framstilling av Kali 
**Kali** (sanskrit:काली) er en hinduisk gudinne.

Kali dyrkes ofte i egen kraft, men like gjerne som kona til Shiva eller Shivas feminine aspekt. Hun regnes ofte for å være det vredesfulle aspektet av Parvati, en av de 3 høyeste Gudinnene i hinduistisk mytologi, eller en av de tre feminine aspekter av Trimurti, den vediske treenigheten. Hun kan være nådeløs og ta liv, ofte med rask kompromissløs transformasjon av noe negativt til noe bedre som mål. Hun kan være snill og beskytte mennesker, men da i gudinnens fredlige aspekt, under navnet *Parvati*. På noen bilder har Kali flere armer og har et kjede av kranier rundt halsen. Hun kan sammenlignes med en dødsengel.

Hun avbildes ofte med et bloddryppende hode i den ene hånden. Dette hodet tilhører Ravana, en svært ond demon. I en annen hånd holder hun en skål så blodet ikke drypper på jorden. Hver bloddråpe vil skape en ny Ravana og hun beskytter jorden mot dette samtidig som hun har kappet av hodet til Ravana. Dette illustrerer hennes natur, å transformere kompromissløst, men samtidig med stor kjærlighet. 

Kali blir ofte avbildet stående på Shiva. Dette blir ofte misforstått, men Shiva er her det maskuline aspekt av Gud som er bortenfor skaperverket, mens Kali er det feminine aspekt som beveger seg i skaperverket. Hun må bruke det umanifesterte aspektet (Shiva) for å få fotfeste i skaperverket. Man kan gjerne si det de to symboliserer Gud i forskjellige aspekter.

Litteratur
----------

Jacobsen, Knut A. red.: Bhagavadgita og andre hinduistiske skrifter, 2001 (Verdens hellige skrifter), ISBN 978-82-525-4101-1.

| * v
* d
* r
Hinduisme |
| --- |
| Guder | Apsara • Brahma • Ganesha • Dattatreya • Hanuman • Kali • Krishna • Lakshmi • Mahadevi • Rama • Shanghyang Widi Wasa • Sarasvati • Sita • Shiva • Vishnu | Om/Aum er den helligste stavelsen i hinduismen. |
| Tekster | Vedaene • Rigveda • Upanishadene • Ramayana • Mahabharata • Bhagavadgita • Sutra • Puranaene |
| Lærere | Ramakrishna • Vivekananda • Sri Aurobindo • Swami Prabhupada • ISKCON • Maharishi Mahesh Yogi |
| Lære | Reinkarnasjon • Moksha • Om • Holi • Vedanta • Brahman • Karma • Maya • Samsara • Dharma • Kali Yuga • Lotusblomst |
| Liv | Divali • Hindutempel • Hindukalender • Mantra • Namaste • Prambanan • Pudsja • Rudraksha • Sadhu • Sanatan Mandir Sabha • Samsara • Tantra • Yoga • Kaste |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** World History Encyclopedia **·** Encyclopædia Universalis **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** NKC
 |
Artisten Slim Thug iført en durag
**Durag**, **do-rag** eller **du-rag** (engelsk for *hairdo-rag*, «frisyre-fille», eller *dew-rag*, «svette-fille») er et hodetørkle som dekker mesteparten eller hele håret og hodet. Plagget kan ha ulik utforming og knyttes eller draperes på forskjellig vis. En durag er opprinnelig ment å bidra til raskere utforming av dreadlocks eller for at fletter og waves skal holde på formen mens man sover.

Bakgrunn
--------

Durags har sin opprinnelse fra afroamerikanske kvinnelige slaver og arbeidere som på 1800-tallet brukte dem for å beskytte håret. Utover 1900-tallet ble durags i større grad bruk for å beskytte og holde på frisyrer. I etterkant av bevegelsen Black Power mot slutten av 1960-tallet ble durag et motesymbol spesielt i afroamerikanske miljøer, brukt av både kvinner og menn.

Etter at Rihanna ble avbildet med durag på fremsiden av det britiske ukebladet Vogue fikk hodeplagget en ny renessanse som motesymbol.

Se også
-------

* Hodetørkle
* Hijab, skaut brukt av muslimske kvinner
* Palestinaskjerf, keffiyeh
* Skjerf
* Tagelmust
* Turban
* Klaft, oldegyptisk hodebekledning
* Sjal, lett eller bredt skjerf som legges om skuldrene
* Slør, gjennomsiktig hodebekledning eller tekstil
* Bandanna, moderne, fargerikt hodetørkle båret av kvinner og menn
* Dupatta, tradisjonelt indisk sjal

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑  Tom Dalzell (2009), *The Routledge Dictionary of Modern American Slang and Unconventional English*, Routledge, ss. 308, ISBN 978-0-415-37182-7
3. ↑  «Rihanna makes history: 'Did I ever imagine that I would see a durag on the cover of Vogue?'». *the Guardian* **(engelsk)**. 31. mars 2020. Besøkt 2. november 2020.

Eksterne lenker
---------------

* (en) People wearing durags – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
**Tuomo T. Vimpari** (født 29. august 1968) er en finsk katolsk prest og pavelig diplomat. I 2006 ble han opptatt i Den hellige stols diplomatiske tjeneste som det første finske medlem i dets historie.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Vimparis familiegren tilhører etterkommerne av den finske frihetskjemperen Pekka Vesainen fra 1500-tallet.

Tuomo T. Vimpari gikk på en katolsk gutteskole i Frankrike. Han ble uteksaminert fra *Tammerfors svenska samskola* i 1988 og fullførte en mastergrad i statsvitenskap ved Universitetet i Helsingfors i 1994. 

### Prest

Han ble ordinert til prest i 1999. Han forsvarte sin doktorgrad i kanonisk rett ved Pontificia Universitas Gregoriana i Roma i 2003 og fullførte den avsluttende eksamen i Vatikanets pavelige diplomatiske akademi i 2006 og et lisensiat i teologi ved Péter Pázmány katolske universitet i Budapest i 2008.

Vimpari har vært direktør for det katolske informasjonssenter og generalvikar for det katolske bispedømme Helsingfors. Som diplomat ved Den hellige stol har han tjenestegjort i nuntiaturer i blant annet Ukraina, Tyskland, India og Nigeria, og i Statssekretariatet for Den hellige stol i Vatikanet. Fra juni 2023 var han stasjonert ved det apostoliske nuntiatur i Romania.

Referanser
----------

1. ↑   Kuka kukin on 2015, side(r) 1013[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Paavo Tekijä=Saukkonen: *Vesaisesta nykyaikaan. Pekka Vesaisen jälkeläistauluja 1500-luvulta vuoteen 2000*, Myllykoski, P. Saukkonen, 2001, 2. korjattu painos, Sivu=727 ISBN 952-91-2923-8
3. ↑  Katolinen hiippakuntalehti Fides, 14/1998, s. 2.
4. ↑  Katolinen hiippakuntalehti Fides, 08/2009, s. 3, 03/2015, s. 3 ja 02/2018, s. 3.
5. ↑  *Mons. Vimparista nuntiatuurineuvos* Katolinen.fi, Katolinen tiedotuskeskus, 3.8.2015, lest 6.8.2015
6. ↑  *Prelaatti Vimpari siirtyy Vatikaaniin* Fides - Katolinen hiippakuntalehtim 2020-07-13
7. ↑  *Prelaatti Vimpari siirtyy Bukarestiin* Fides - Katolinen hiippakuntalehti, 2023-06-04
**Felix Frithjof Rudolf von Oefele Andersen** (født 16. mars 1896, død 6. desember 1972) var en norsk offiser, hirdregimentfører, frontkjemper og brannsjef i Aker under den tyske okkupasjonen. Hans var også medlem av Politiets alminnelige særdomstol. Før krigen var han tekstilagent.

Felix Andersen ble født i Kristiania som sønn av oberstløytnant Fritdjov Andersen (f. 1860) og Clothilde (f. 1868). Hans mor var av tysk adelig slekt.

Han ble medlem av Nasjonal Samling den 1. juli 1940. Han tjenestegjorde i Waffen-SS på Østfronten og ble etterhvert forfremmet til Sturmbannführer. Etter tjenestetidens slutt ble brannsjef i Aker og hirdregimentsfører. Han var også meddommer i Politiets alminnelige særdomstol som den 22. mai 1944 dømte den norske motstandsmannen Olaf Hansen Moen fra Lisleherad ved Notodden til døden. Moen ble dømt til døden for å ha advart tre norske ungdommer mot å møte opp til tjeneste i okkupasjonsmaktens Arbeidstjeneste (AT). Han ble henrettet ved skyting samme dag.

Under landssvikoppgjøret i 1948 ble Andersen dømt for medvirking i drap. Han ble dømt til 12 års tvangsarbeid, rettighetstap, samt tap av stilling i Hæren. Han ble i lagmannsretten dømt til livstid (aktor lad ned påstand om dødsstraff), men etter en anke til Høyesterett ble straffen redusert til 12 år. Han ble løslatt fra Akershus Landsfengsel allerede 22. mai 1950.

Referanser
----------

1. ↑   Folketellingen i Norge i 1910, www.digitalarkivet.no, besøkt 23. januar 2024[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Aftenposten, type referanse dødsannonse, utgitt 8. desember 1972[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Fridjof Andersen Gravminner-DIS Norge
4. ↑  «Histreg - Personside». *www.histreg.no*. Besøkt 7. mai 2021.
5. ↑  Eirik Veum: Nådeløse nordmenn - Statspolitiet s. 947
6. ↑  «Nordlands Framtid 1946.12.13». Norge;Nordland;;Bodø;;;;. s. 1.
7. ↑  «Oppland Arbeiderblad 1948.06.02». Norge;Innlandet;;Gjøvik;;;;. s. 1.

Litteratur
----------

* Eirik Veum: *Statspolitiet 1941-1945* s. 275-277, Kagge forlag, 2012. ISBN 978-82-489-1299-6

Portal: Andre verdenskrig

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister **·** Geni
 |
**Sverre Spjeldnæs** (født 27. februar 1882, død 16. april 1948) var en norsk offiser. Han var bataljonssjef for I/IR 13 i Narvik ved krigsutbruddet i Norge 9. april 1940.

Spjeldnæs tok eksamen ved Krigsskolens øverste avdeling i 1903. Han ble premierløytnant samme år og kaptein i 1911. Han tjenestegjorde som kompanisjef, og gikk fra 1930 i overtallig stilling som major. I det sivile arbeidet han i forsikringsselskapet Pallas, fra 1942 som administrerende direktør.

Han var far til professor i geologi Nils Spjeldnæs og kunsthistoriker og forfatter Johanne Huitfeldt, født Spjeldnæs.

Andre verdenskrig
-----------------

Han er særlig kjent for å ha gått i front foran sine soldater fra I/IR 13 under den spektakulære utmarsjen, bløffen, ut av Narvik sentrum om morgenen 9. april foran øynene på de tyske soldatene som hadde beleiret byen, og etter at øverstkommanderende i Narvik, oberst Sundlo, hadde kapitulert. 

Den første skuddveksling på norsk jord mellom norske infanterisoldater og tyske infanterisoldater hadde denne gruppen ved Ytre Djupvik, like etter utmarsjen fra Narvik om morgenen 9. april 1940. Under ledelse av den nye avsnittssjefen major Sigurd Omdal og major Spjeldnæs kom denne styrken seg ut av byen og de forsvarte Ofotbanen i en uke. Styrken var på under 190 mann ut av Narvik, men ble på nærmere 210 med dem som allerede var utstasjonert ved Norddalsbrua fra samme bataljon og enkelte andre som kom til senere. 11. april tok de en tysk speiderpatrulje på 14 mann til fange. I et forsøk på å hindre tyskerne i å kunne ta i bruk og ha nytte av banen senere, ødela de 13. april banelegemet og sprengte malmvogner i tuneller, og dagen etter ble Norddalsbrua forsøkt sprengt og ødelagt, men den ble bare delvis ødelagt pga. mangel på sprengstoff. Styrken ble nedkjempet om morgenen 16. april ved og i nærheten av Bjørnfjell stasjon etter harde kamper, samme dag som de skulle ha dratt av gårde for å slutte seg til de øvrige norske styrkene i nord. Fem nordmenn falt 16. april, og en hadde falt dagen før på Spionkopen under et patruljeoppdrag. 6 offiserer og 45 soldater ble tatt til fange. Noen helt få kom seg av gårde til øvrige norske styrker, mens resten kom seg over til Sverige der de ble internert. Tyskerne oppga minst en død i slaget 16. april.

Referanser
----------

1. 1 2   Folketellingen i Norge i 1910, www.digitalarkivet.no[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Aftenposten, type referanse dødsannonse, utgitt 19. april 1948[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  «Dødsfall». *Aftenposten*, 20. april 1948.

Kilder
------

* Abrahamsen, R. (1997). *Forsvar av Ofotbanen*. Narvik
* Hembre, O. (2017). *Et familieanliggende*. Oslo
* Sandvik, T. (1965). *Operasjonene til lands i Nord-Norge,* bind I. Oslo

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister **·** Geni **·** WikiTree
 |
**Dorthea Dahl** (født 20. mars 1881 Osen i Åmot, daværende Hedmark fylke, død 11. september 1958 Coeur d'Alene, Idaho, USA) var en norsk-amerikansk forfatter. Hun skrev noveller for magasiner, utga novellesamlinger og en roman. Hennes fortellinger dreide seg om småbyen og migrantenes liv. 

Dahl kom til USA i en alder av to år og gikk på skole i Sør-Dakota. I 1902 gikk hun på St. Olaf College i Northfield. Hun behersket norsk og engelsk like godt.

Dahls fremste ønske var å bli misjonær, men hennes helsetilstand var for svak. Hun engasjerte seg i avholdsbevegelsen og ga høytlesninger på møtene. Allerede i ung alder ble hun medlem av styret i Syd-Dakota Totalavholdsselskab. Dahl fikk utgitt sine første skjønnlitterære stykker i *Reform*, avholdsbevegelsens organ. Hennes første stykke kalt «Ungdommens Ven», ble oppdaget av hennes søster og innsendt uten Dortheas viten. Siden skrev hun i *Familiens Magasin*, *Lutheraneren*, *Jul i Vesterheim* og andre tidsskrifter.

I 1903 bosatte hun seg i Moscow, Idaho og ble ansatt som regnskapsfører i et kornselskap. Hun deltok aktivt i religiøst organisasjonsarbeid, var blant annet leder av søndagsskolen i Moscow og visepresident i Rocky Mountain Women's Missionary Federation.

Hennes første samling av fortellinger «Fra hverdagslivet» (Minneapolis, 1915), vant i 1917 (noen kilder sier 1918) den årlige prisen til Det Norske Selskab i Amerika. Hennes andre novellesamling «Returning Home» (1920), var skrevet kun på engelsk. Hennes eneste roman «Byen paa Bjerget» (1925) ble skrevet på norsk.

«Byen paa Bjerget» inneholder en historie om Drummund i Dakota Territory, fra starten og inntil kirken er ferdig etablert. Den følger Otto Lervang og hans familie fra 1890-årene og til første verdenskrig. Boken gir nære og utfyllende beskrivelser av begivenhetene i samtiden.

Referanser
----------

1. 1 2   Store norske leksikon, Store norske leksikon-ID Dorthea\_Dahl[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Find a Grave, Find a Grave-ID 7064476, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2  «The Scandinavian Immigrant Writer in America by Dorothy Burton Skardal (Volume 21: Page 14)». *www.naha.stolaf.edu*. Besøkt 19. april 2020.
4. 1 2  *Souvenir "Norse-American women" 1825-1925*. St. Paul, Minn: Lutheran Free Church Publishing Co. 1926. s. 331.
5. 1 2  «Norwegian-American Fiction, 1880-1928 By Aagot D. Hoidahl (Volume V: Page 61)». *www.naha.stolaf.edu*. Besøkt 19. april 2020.
6. ↑  Brungot, Hilde Petra (1. mars 2020). «Dorthea Dahl». *Norsk biografisk leksikon*. Besøkt 19. april 2020.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Geni **·** VIAF
 |
**Nils Lauritsen** (født 1540 i Flensburg, død 1614 i Mandal) var lagmann i Christiansand og Agdesidens lagdømme mellom 1599–1604.

Embetskarriere
--------------

Hans bestallingsbrev ble datert 30. august 1600. Han ble etter tidligere vurderinger avsatt på herredagen i Bergen sommeren 1604, men dette er ikke dokumentert.

Niels Lauritsen var først rådmann, siden borgermester i Tønsberg 1585–1598. 

En dom Nils Lauritsen avsa i en eiendomssak fra 1602, er kjent fra Agdesidens dombok 1636.

Familie
-------

Han ble gift i 1592 med Randi Lauritsdatter Holck, født 1540 i Tønsberg og død der i 1597. Randi Lauritsdatter var søster av Oluf Lauritsen Holck som var lagmann i Fredrikstad 1599–1607.

Niels Lauritsen og Randi Lauritsdatter hadde flere barn. Sønnene Iver Nilsen og Laurits Nilsen ble begge borgermestre i Tønsberg. Det samme var Randis svoger Jon Kristensen gift med Maren Lauritsdatter. Også Jon Holck, sønn til broren Oluf Lauritsen Holck ble borgermester i Tønsberg.

Nils og Randis datter Anne Nilsdatter ble gift med biskop i Trondheim Peder Schelderup. 

Deres datter Maren Nilsdatter ble gift med sokneprest i Hjelmeland i Ryfylke Daniel Jørgensen, sønn av biskop i Stavanger Jørgen Eriksen.

Referanser
----------

1. ↑  Norske rigsregistranter III 1600 s. 607 Arkivert 8. mai 2014 hos Wayback Machine.
2. ↑  Langes embetskalender.
3. ↑  Agder dombok s. 165

Litteratur
----------

* Riksarkivet (1998). *Agdesiden dombok 1636*. Oslo: Riksarkivet. ISBN 8254800472.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Lokalhistoriewiki
 |
Wiktionary har ordbokoppføringer om ***gå over bekken etter vann***

**Gå over bekken etter vann** er et idiom som beskriver å gå langt etter noe som egentlig finnes nært, gjøre noe overflødig eller løse et problem på en unødig tungvint måte.

På andre språk
--------------

Lignende uttrykk på andre språk er 

* Carry coals to Newcastle (engelsk)
* Bier nach München tragen (tysk) «Frakte øl til München»
* Porter de l'eau à la rivière (fransk) og Bære vann til Elben (tysk)
* Søke vann midt i elven (latin Medio flumine quaerere aquam) (latin)
* Gi bakerens barn brød (dansk/norsk)

Ugler til Athen
---------------

*Å bringe ugler til Athen* (γλαῦκας εἰς Ἀθήνας κομίζειν eller γλαῦκ᾿ Ἀθήναζε ἄγειν) er et tilsvarende uttrykk fra Antikkens Hellas. Aristofanes brukte uttrykket i sin satiriske komedie *Fuglene*, ca. 400 f.Kr. Der skriver han i vers 301 i kommentar til at en ugle flyr forbi: *Hvem har tatt med en ugle til Athen?*

På den tiden var uglen et symbol på byens beskytter, gudinnen Athene, og det fantes derfor mange av dem der. Det var altså ingen grunn til å bringe ugler til Athen, også fordi de jo selv kunne fløyet dit fortere på egen hånd. Uglene sto for visdom, og uttrykket har derfor også blitt tolket til å bety at det ville være fullstendig fåfengt å forsøke å bringe visdom til byen. Det er likevel mer sannsynlig at det rent faktisk dreide seg om mynter, som på den tiden var preget med ugler på baksiden. Aristofanes skrev at det skulle være unødvendig å bringe med seg mynter til det allerede rike Athen. Han skriver i vers 1106 at *Det kommer aldri til å mangle ugler.*

Romerske historikere adopterte uttrykket under begrepet *ululas Athenas*. Latin hadde også uttrykke «ligna in silvam (ferre)» (Bringe tre / ved til skogen) (Horats, Satirer I,10,34)..

Referanser
----------

1. ↑  «*Bekk i Bokmålsordboka*». Arkivert fra originalen Bruk av `|arkiv_url=` krever at `|arkivdato=` også er angitt (hjelp). Besøkt 15. mars 2018.
2. 1 2 3  Erichsen, Gerda Moter (1939-) (1977). *300 uttrykk og vendinger på norsk, engelsk, tysk og fransk*. [Oslo]: Kunnskapsforlaget. s. 2. ISBN 8257300098.
3. 1 2  Evensberget, Snorre (1923-2010) (1983). *Bevingede ord: nær 12000 litterære sitater, historiske ytringer, ordtak og talemåter, sentenser og fyndord*. Oslo: Kunnskapsforlaget. s. spalte 297. ISBN 8257302139.
4. ↑  Rosbach, Johan Hammond (1921-2004) (1984). *Levende ord: etymologi for alle*. Oslo: Aventura. s. 443. ISBN 8258811185.
5. ↑  «*Hvor stammer uttrykket «Bringe ugler til Athen» fra? (tysk)*». Arkivert fra originalen 26. juli 2015. Besøkt 27. januar 2015.
6. ↑  «*Des Quintus Horacius Flaccus Satiren - forklart av Ludwig Friedrich Heindorf (tysk)*». Besøkt 15. mars 2018.
**Ryggstreng** eller **notochord** er en seig og tøyelig bruskstruktur som finnes på fosterstadiet hos alle ryggstrengdyr, derav navnet på denne gruppen. Den er dannet av celler fra mesodermen, og utgjør den aksen i fosteret under fosterutviklingen. Hos en del ryggstrengdyr bevares ryggstrengen gjennom hele livet, mens den hos de fleste virveldyr erstattes av virvlene som utgjør ryggsøylen. Ryggstrengen bevares som de bløte kjernene i bruskskivene som ligger mellom knoklene i ryggsøylen, og er med på å gi den smidighet. Hos bruskfisk bevares en tynn rest av ryggstrengen som strekker seg gjennom alle virvlene. Hos enkelte virveldyr, som blåfisken, er ryggvirvlene tilbakedannet og ryggstrengen beholdes hele livet.

Ryggstrengen ligger over tarmen, men under ryggnerven. I tidlige deler av fosterutviklingen er den med på å signalisere og tilrettelegge utviklingen av organsystemene rundt seg, selv om den ofte tilbakedannes og erstattes senere i utviklingen.

Ryggstrengen var den første formen for hardt skjelett, og den eneste harde delen i tidlige ryggstrengdyr slik som *Haikouichthys*. Slike ryggstrenger utgjorde en stor fordel for de første fiskene, som en struktur musklene kunne være koblet til. Ryggstrengen tillot effektive svømmebevegelser, og var samtidig mindre stiv og tung enn et ytre skjelett, slik vi finner det hos leddyrene, som dominerte de tidlige periodene i dyrenes utvikling.

Referanser
----------

1. ↑  D.-G. Shu, S. Conway Morris, J. Han, Z.-F. Zhang, K. Yasui, P. Janvier, L. Chen, X.-L. Zhang, J.-N. Liu, Y. Li og H.-Q. Liu (2003). «Head and backbone of the Early Cambrian vertebrate Haikouichthys». *Nature*. 421: 526–529. doi:10.1038/nature01264.
2. ↑  Long, J. H.; Koob, T. J.; Irving, K.; Combie, K.; Engel, V.; Livingston, N.; Lammert, A.; Schumacher, J. (1. desember 2006). «Biomimetic evolutionary analysis: testing the adaptive value of vertebrate tail stiffness in autonomous swimming robots» (PDF). *Journal of Experimental Biology*. 209 (23): 4732–4746. doi:10.1242/jeb.02559. Arkivert fra originalen (PDF) 6. mars 2012. Besøkt 7. april 2019.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store medisinske leksikon **·** Encyclopædia Britannica
 |
Denne artikkelen inneholder en liste over kilder, litteratur eller eksterne lenker, men enkeltopplysninger lar seg ikke verifisere fordi det mangler konkrete kildehenvisninger i form av fotnotebaserte referanser. Du kan hjelpe til med å sjekke opplysningene mot kildemateriale og legge inn referanser. Opplysninger uten kildehenvisning i form av referanser kan bli fjernet. Se Mal:Referanseløs for mer informasjon.

  

Altor Equity Partners er et private equity selskap med i overkant av 100 ansatte og kontorer i Stockholm, Oslo, København, Helsingfors og Zürich. Selskapet ble stiftet i 2003 av blant andre Harald Mix og har investert i ca. 100 selskaper gjennom i sine fonder, primært i mellomstore selskaper i Norden og DACH regionen. I Altors portefølje er det rundt 50 selskaper på kryss av geografier og sektorer, hvor en stor del av selskapene eies i partnerskap med grundere og tidligere eiere.

  

Altors forvalter mer enn 10 milliarder Euro, som brukes til å kjøpe og utvikle selskaper. Fra 2014 har Altor sine fond vært lokalisert i Sverige og med det ble Altor det første store private equity selskapet med fond basert i Norden.

  

Investorene i Altors fond består i hovedsak av stiftelser, pensjonskasser og forsikringsfond. Mer enn tre fjerdedeler av kapitalen kommer fra investorer utenfor Norden, over 40 prosent fra USA.

Eksterne lenker
---------------

* Altor Equity Partners (selskapsside)
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for SverigeSverige Sverige |
| Alpint |
| Alpint Vinter-OL for ungdom |
| Sølv | 2024 i Sør-Koreas flagg Jeongseon | Slalåm |
| Sølv | 2024 i Sør-Koreas flagg Jeongseon | Mikslag |

**Elliot Westlund** (født 8. mai 2006 i Sandviken) er en svensk alpinist, som representerer Kungsbergets Alpina Klubb.

Idrettskarriere
---------------

Westlund deltok i sitt første FIS-renn i november 2022. Han ble nummer to i slalåm under Vinter-OL for ungdom 2024, bak Zak Carrick-Smith fra Storbritannia. Han fikk også sølv i parallell mikslag, sammen med Astrid Hedin. Han ble nummer sju i super-G og nummer seks i kombinasjonen.

Westlund driver også med vannski, og fikk sølv hopp under Junior-VM i 2023, og han fikk også sølv i slalåm og hopp under Junior-EM i 2023.

Referanser
----------

1. 1 2  Gangwon 2024 - *Elliot Westlund*, besøkt 10. februar 2024.
2. ↑  VIA.TT. *VM Silver i Chile till Elliot Westlund på U-17 VM i vattenskidor*, besøkt 10. februar 2024.
3. ↑  VIA.TT - *Vattenskidor - JEM silvermedaljer i både slalom och hopp till Elliot Westlund i Spanien*, besøkt 10. februar 2024.

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen er ikke koblet til Wikidata*
**Romsdal sogelag** er et historielag for Romsdal (tidligere: Romsdal fogderi), det vil si kommunene Aukra, Fræna, Midsund, Molde, Nesset, Rauma, Sandøy og Vestnes.

Romsdal sogelag har årlig utgitt et årskrift. Årskrift for 2008 var nummer 72 i rekken. Tilsammen utgjør disse årskriftene godt over 10 000 sider. Det er laget en CD-plate med alle årsskrift 1921-1995, sammen med et register med omtrent 7 000 oppslagsord. Sogelaget har publisert 40 temabøker, særlig stor har produksjonen vært rundt år 2000.

Årbok for 2023 fikk god omtale i Romsdals Budstikke.

Historikk
---------

Romsdal sogelag ble stiftet 25. august 1921 etter initiativ fra Romsdal Ungdomssamlag. I det første styret var det medlemmer fra hele sogelagets region. Leder eller formann som det hett dengang var Bjarte Rekdal. De andre i styret var J. Nørbech (referent), A. O.Sand og Agnar Skeidsvoll (styremedlemmer). Varamenn var Knut Foss og Hermann Baartveit. Bjarte Rekdal døde i 1922, året etter, og Jørgen Olafsen-Holm tok over som leder.

**Formenn / ledere**

* Bjarte Rekdal – 1921-1922
* Jørgen Olafsen-Holm – 1922-1957
* Nils Parelius – 1958-1984
* Bjørn Austigard – 1984-

På 1970-tallet hadde Romsdal sogelag rundt 220 medlemmer. Fra da av økte både medlemsantallet og sogelagets aktivitet. 1. januar 2008 var medlemstallet 1 056.

Margit og Morten Parelius minnefond ble etablert i 1996 etter en testamentarisk gave fra søskenparet Helene og Nils Parelius. Romsdal sogelag har to representanter i styret. Minnefondet gir støtte til lokalhistorisk arbeid i Romsdal. Det er utdelt over 1,4 millioner kroner fra fondet siden etableringen.

Referanser
----------

1. 1 2  www.romsdal-sogelag.no - Historikk Arkivert 15. februar 2005 hos Wayback Machine. (besøksdato 22. mars 2009)
2. ↑  Tomren, Jan Inge (1. desember 2023). «(+) Sterk historie». *rbnett.no* **(norsk)**. Besøkt 10. februar 2024. «Romsdal Sogelag fortsetter å imponere med sine årsskrift. I årets utgave av Romsdal er det en artikkel fra «nyere» tid vi vil løfte fram.»
3. ↑  Tall fra 2009. *Årsmelding 2008.* Romsdal sogelag.

Eksterne lenker
---------------

* Romsdal sogelag

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Brønnøysundregistrene
 |
**William Crean** (født 16. desember 1951 i Tralee i County Kerry i Irland) er en irsk prelat og katolsk biskop av [[Cloyne99.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

William Crean vaR sønn av Patrick og Margaret Crean (*née* O'Donnell). Flere prester utgikk fra denne familien. Han fikk sin første skoleutdanning i hjembyen Tralee og fortsatte ved *Saint Brendans College* i Killarney. Deretter begynte han å studere katolsk teologi og filosofi ved *Saint Patrick's College* i Maynooth, som han fullførte med en bachelorgrad. Deretter begynte han på doktorgradsstudier ved Det pavelige gregorianske universitet i Roma, hvor han tok lisensiatgrad i teologi i 1977.

### Prest

Biskopen av Kerry, Eamon Casey, ordinerte ham til prest den 20. juni 1976. I 1987 tok han diplom i religionsundervisning fra *Mount Oliver Institute of Education* i Dundalk. Etter noen sjelesørgeriske oppgaver ble han utnevnt til kannik og var direktør for religiøs voksenopplæring i Killarney fra 1987 til 1996. Fra 1998 til 1999 studerte han ved søndagsskolen ved *Weston School of Theology* i Boston (STM). Han fungerte som president i *Adult Religious Education National Association* (ARENA) i to år.

=Biskop av Cloyne
-----------------

Den 24. november 2012 utnevnte pave Benedikt XVI ham til biskop av Cloyne. Han ble ordinert til biskop av den apostoliske nuntius til Irland, erkebiskop Charles Brown, den 27. januar 2013; Medkonsekratorer var Dermot Clifford, erkebiskop av Cashel og Emly, og William Murphy, biskop av Kerry.
**Eamon Casey** (født 24. april 1927 i Firies i County Kerry i Irland, død 13. mars 2017 i Newmarket-on-Fergus) var en irsk prelat og misjonær, katolsk biskop av Galway og Kilmacduagh i Irland.

Liv og virke
------------

### Prest

Eamon Casey studerte katolsk teologi og filosofi og ble ordinert til prest for bispedømmet Kerry den 17. juni 1951.

### Biskop av Kerry

Den 17. juli 1969 ble Eamon Casey utnevnt av pave Paul VI til biskop av Kerry. Han ble ordinert til biskop den 9. november 1969 av den apostoliske nuntius til Irland, erkebiskop Gaetano Alibrandi. Medkonsekratorer var biskopen av Limerick, Henry Murphy, og biskopen av Ferns, Donald J. Herlihy.

### Biskop av Galway og Kilmacduagh

Den 21. juli 1976 ble biskop Casey utnevnt til biskop av bispedømmet Galway og Kilmacduagh og til apostolisk administrator av Kilfenora. 

I 1980 var han i San Salvador øyenvitne til massakren uder begravelsen til erkebiskop Oscar Romero, somvar blitt skutt etter ordre fra militæroffiserer, og som utløste borgerkrig i El Salvador. Deretter aksjonerte han mot amerikansk militærhjelp i FN, Det hvite hus og overfor regjeringer internasjonalt. Under et besøk til Irland av USAs president Ronald Reagan i 1984, nektet han å ta imot Reagan.[1]

I 1992 ble det avslørt i irske medier at Casey var i et forhold med en kvinne ved navn Annie Murphy. Sammen hadde de fått sønnen Peter, som ble født i Dublin i 1974. Annie Murphy nektet å adoptere barnet sitt og lot Caseys sønn oppdra ved hjelp fra foreldrene. Da Annie Murphy publiserte dette i irske medier i 1992, trakk Casey seg som biskop i Galway og dro til Sør-Amerika som misjonær. Hans etterfølger som biskop var James McLoughlin. 

I Ecuador virket han for *Missionary Society of St. James* i et landsens sogn. Etter at hans femårskontrakt gikk ut, virket han i en menighet i Sussex i England.
**David James Oakley** (født 28. november 1955 i Stourbridge i Storbritannia) er en britisk geistlig og katolsk biskop av Northampton.

Liv og virke
------------

### Prest

Etter å ha studert filosofi og katolsk teologi ved *St. Mary's College* i Oscott, ble David James Oakley presteviet av erkebiskopen av Birmingham, George Patrick Dwyer, den 5. juli 1980. Han tok doktorgraden i pastoralteologi fra University of Hull. Oakley fikk også lisensiat i katolsk teologi fra Katholieke Universiteit Leuven og en mastergrad fra Maryvale Institute.

David James Oakley var så kapellan ved *Saint Patrick Parish* i Birmingham før han ble kapellan ved *Corpus Christi Parish* i Wolverhampton i 1982. Fra 1985 til 1988 var han kapellan ved *Saint Peter Apostle Parish* i Leamington Spa. Oakley ble deretter sogneprest i *Saint Joseph Parish* i Whitnash. David James Oakley var sokneprest for *Christ the King Parish* i Kingstanding fra 1992 til 1999, og sokneprest for *St Giles Parish* i Cheadle fra 1999 til 2003. I 2003 ble Oakley sogneprest for *Our Lady of the Assumption Parish*. 

Parallelt med sitt pastorale arbeid underviste han ved Institutt for familie og katekese ved *Maryvale Institute* i Birmingham. David James Oakley var rektor ved *Saint Mary's College Seminary* i Oscott fra 2013 og har også vært medlem av *Cathedral Chapter* for *St. Chad's Cathedral* i Birmingham fra 2016.

### Biskop av Northampton

Den 8. januar 2020 utnevnte pave Frans ham til biskop av Northampton.[1] Erkebiskopen av Westminster, kardinal Vincent Nichols, ordinerte ham til biskop den 19. mars samme år i *Northampton Cathedral*; medkonsekratorer var erkebiskopen av Birmingham, Bernard Longley, og biskop emeritus av Northampton, Peter John Haworth Doyle.
Denne artikkelen **trenger flere eller bedre referanser for verifikasjon**. Du kan forbedre denne artikkelen ved å legge inn referanser til gode kilder. Hvem som helst kan fjerne kildeløst materiale uten forvarsel, men den foretrukne tilnærmingen er i første omgang å markere de setningene/påstandene som trenger kildebelegg ved å tilføye *{{Trenger referanse|dato=2024-02}}* etter påstanden. *2019-07*

**Martin Alfsen** (født 1959) er musiker, komponist og kordirigent fra Oslo. Han leder koret Reflex .

Martin Alfsen spilte i Ruseløkka Skolekorps ledet av trombonisten Frode Thingnæs. Etter militærtjeneste i Gardemusikken i 1979 begynte Alfsen musikkstudier på Østlandets Musikkonservatorium i 1980.

Martin Alfsen har skrevet verk som spiritualmessen Shout All Over God's Heaven (2004), pasjonsverket 7 døgn i Jerusalem (2000) og gospelkantaten «The River» (2006).

Martin Alfsen er forfatter av bøkene *Jesus i musikken*(2002),*Jazz-Gospel-Soul-Pop KOR* (2007) og *Låtskriverhåndboka* (2010).

I 2014 skrev Martin Alfsen adventsmessen «Stjerneskinn». 

Alfsen ga ut selvbiografien *Dirigenten – musikalske og mindre musikalske minner* på Hermon Forlag i mars 2019.

Referanser
----------

1. ↑  «Om Martin Alfsen». *Martin Alfsen*. Besøkt 22. juli 2019.
2. ↑  «Dirigenten». *Hermon.no* **(norsk)**. Besøkt 22. juli 2019.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** Discogs
 |
Fylkesmann i Aust-Agder, Øystein Djupedal, åpner Internasjonalt Marked i Arendal 2010  Foto: KEN 
**Internasjonalt Marked** er et marked med hensikt å skape gjensidig forståelse på tvers av kulturelle og etniske skillelinjer. Det arrangeres årlig i Arendal sentrum på Kanalplassen i månedsskiftet juni/juli. 

Markedet gikk av stabelen for første gang 20. august 1994, og karakteriseres på markedets egen nettside som «et sydende og fargerikt organisert kaos med gatemarked, internasjonal folklore, gjøglere, konserter, utstillinger, kurs m.m.» Markedet ble startet som en motreaksjon mot blant andre Folkebevegelsen mot innvandring. 

Kulturavdelingen i Arendal kommune står bak arrangementet. Blant dem som har åpnet markedet er blant andre Thorvald Stoltenberg som leder av Norges Røde Kors, Odd Einar Dørum som statsråd, og Fatma Bhanji Jynge som regiondirektør i Husbanken. Internasjonalt Marked er en viktig del av Arendal kommunes integreringsarbeid, og kommunen har fått to priser for arbeidet. I 2004 fikk kommunen hedersprisen «Internasjonal Kommune» av Fredskorpset og KS. I 2009 ble markedet åpnet stortingsrepresentant Freddy de Ruiter, mens i 2010 var det Fylkesmann i Aust-Agder, Øystein Djupedal som åpnet markedet (se bilde).

Bilder
------

* Underholdning av mange slag, her ved Ary Morais  Foto: KENUnderholdning av mange slag, her ved Ary Morais  Foto: KEN
* Små boder står på rekke og rad og tilbyr gjenstander fra mange land  Foto: KENSmå boder står på rekke og rad og tilbyr gjenstander fra mange land  Foto: KEN
* Det settes opp langbord midt på Kanalplassen  Foto: KENDet settes opp langbord midt på Kanalplassen  Foto: KEN
* Det lages og selges mat fra mange nasjoner  Foto: KENDet lages og selges mat fra mange nasjoner  Foto: KEN

Eksterne lenker
---------------

* (en) Internasjonalt marked i Arendal – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Internasjonalt marked i Arendal – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Internasjonalt Markeds hjemmeside
* Fatma Bhanji Jynges åpningstale i 2004[*død lenke*]
**Robert Philip Reed** (født 11. juni 1959 i Boston i USA) er en amerikansk prelat og katolsk hjelpebiskop i Boston.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Robert Reed gikk på *Saint John Preparatory School* i Danvers i Massachusetts. Han studerte filosofi og katolsk teologi ved *Saint John's Seminary* i [[Brighton (Bosron)|}} og deretter som alumnus ved Pontifical North American College ved Det pavelige universitet Gregoriana i Roma, hvor han tok en baccalaureat i katolsk teologi i 1984. Han fikk også en mastergrad i katolsk teologi fra Angelicum i Roma i 1985, og mange år etter en mastergrad i kringkastingsadministrasjon fra Boston University i 2012.

=Prest
------

Robert P. Reed mottok oble presteviet for erkebispedømmet Boston den 6. juli 1985.

Fra 1985 til 1990 var Robert Reed kapellan ved *Immaculate Conception Parish* i Malden og fra 1990 til 1994 ved *Saint Catherine of Siena Parish* i Norwood. Han ble deretter sogneprest i *Saint Matthew Parish* i Dorchester og i 1997 sognprest i *Saint Theresa of Avila Parish* i Roxbury. I tillegg fungerte Reed i *Clergy Personnel Board* fra 1992 til 1997 og som direktør for erkebispedømmet til *Boston Radio Station* fra 1993 til 1998. Fra 1998 til 1999 var Reed sogneprest ved *All Saints Parish* i Haverhill. I 1999 ble han sogneprest i *Holy Ghost Parish* i Whitman. I 2005 ble Robert Reed direktør for katolsk TV i Watertown. Han var også midlertidig president for *iCatholic Media* fra 2013 til 2015. Siden 2015 var Reed også sekretær for *Catholic Media Group/BCTV* i Braintree.

### Hjelpebiskop i Noston

Den 3. juni 2016 utnevnte pave Frans ham til titulærbiskop av *Sufar* og hjelpebiskop i Boston. Erkebiskopen av Boston, kardinal Seán Patrick O'Malley OFM.Cap. ordinerte ham og Mark William O'Connell, som ble utnevnt sammen med ham, til biskoper den 24. august samme år. Medkonsekratorer var biskopen av Portland, Robert Deeley og Boston-hjelpebiskop Arthur Kennedy.
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet.
**Tårekanal**ene er tynne rørformede passasjer fra øyekroken nær neseryggen og til nesehulen. Overskytende tårevæske får dermed avløp som ikke medfører rennende øyne, og nesehulen tilføres fuktighet. Saltet i tårene gir en svak desinfiserende virkning.

Ved forkjølelser og andre infeksjoner kan tårekanalen lett gå tett. Dette går seg vanligvis til etter en tid.

Tåreskylling
------------

Det er mulig å skylle tårekanalene, spesielt ved mistanke om tette kanaler ved unormal tåreflod. Tårekanalene bedøves med lokalbedøvelse i dråpeform, og skylles med isotont saltvann, det vil si vann med like mye saltkonsentrasjon som i kroppsvæskene. Tåreskyllingen er dermed både en undersøkelse om tårekanalene er tette, og om det er hindringer som skylles vekk er tårskyllingen behandling.

Også andre dyr der øynene skal holdes fuktige har lignende arrangementer.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store medisinske leksikon **·** Encyclopædia Britannica
 |
**Erik Egeland** (født 21. juli 1921 i Aker, død 19. mars 1996 i Bærum) var en norsk journalist, forfatter, avistegner og billedkunstner.

Egeland vokste opp på Bekkelaget og Frogner. Han ble uteksaminert fra Oslo handelsgymnasium i 1941 og studerte deretter hos maleren Carl von Hanno (1901–1953) ved Statens Håndverks- og Kunstindustriskole. Våren 1945 tok han examen artium ved Haagaas Artiumskursus.

Han startet så i *Morgenbladet*, der han først var nattassistent. Etter et opphold ved Fresno College i USA ble han i 1948 medarbeider ved *Morgenbladets* kontor i London. I 1950-årene forlot han *Morgenbladet* igjen for å studere ved malerskolen Académie Julian i Paris. Da han kom tilbake til Norge ble han redaksjonssekretær i *Billedbladet NÅ*, før han vendte tilbake til *Morgenbladet*. Der han skrev han en rekke artikler med forslag til løsninger, blant annet om Kon-Tiki som etterhvert fikk eget museum, og sammen med kurator Reidar Revold (1918–1973) bidro han til etableringen av Riksgalleriet. Fra 1955 til 1958 var han formann for Oslo kunstforening.

Fra 1960 var han kulturredaktør i *Morgenbladet*. Han var formann i Oslo Riksmålsforening 1965–1967. Fra 1970 var han journalist og kunstkritiker i *Aftenposten*. Han utgav biografier om Kai Fjell og Jakob Weidemann i 1977 og 1978. Han var medlem av Det Norske Akademi for Språk og Litteratur og fra 1980 involvert i barnekunst som stifter og styreleder i Stiftelsen Barnas Historie, Kunst og Kultur.

Han var sønn av direktør John Oscar Egeland (1891–1985) og Eva Barthea Puntervold Winther (1896–1969). Gift med Gunn Bergve og far til journalisten John Olav Egeland (født 1951) og filmklipper Einar Egeland (født 1956).[] Han var oldebarn av skipsreder Tønnes Puntervold.

Utgivelser
----------

*Se digitaliserte bøker hos Nasjonalbiblioteket*

Referanser
----------

1. 1 2 3   Slekt og Datas Gravminnebase, «Minneside basert på bilder og gravminnedata for Erik Egeland, (21.juli 1921 - 19.mars 1996).», besøkt 14. august 2021[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w6bk5wcc, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  *Erik Egeland in memoriam* (Asbjørn Aarnes) Artikkel i Morgenbladet 29. mars 1996
4. ↑  Ole Rikard Høisæther, *Erik Egeland* i Store norske leksikon.
5. ↑  Egeland, Erik, *Tidsinnstilt: fra liv og presse*, Dreyer, 1987
6. ↑  «Kommentariatet: Listen fortsetter». *morgenbladet.no*. 11. september 2009. Besøkt 5. november 2017.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Prabook **·** BIBSYS **·** Geni **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** BNE
 |
«Stift» har flere betydninger.
Et **stift** eller **kirkestift** er et kirkelig geografisk område, som er utstyrt med visse legater og rettigheter til eiendommer for religiøst bruk, og som utgjør en institusjon som er styrt av en geistlig organisasjon. Navnet kommer fra tysk *Stift* (flertall: *Stifte* eller *Stifter*), via dansk.

Bruken har variert fra land til land. I Tyskland har benevnelsen hatt en mer omfattende bruk, og gjenfinnes i benevnelser som Kollegiatstift, Erkestift, Hochstift, domkapitler, Frauenstift, m.m. I Norge har benevnelsen *stift* vært avgrenset til bispedømmer, og i Danmark til prostier.

Stift i Norge
-------------

Stift er den tidligere betegnelsen på protestantiske bispedømmer i Den norske kirke. Benevnelsen stift ble innført etter reformasjonen da de tidligere katolske bispedømmene ble til protestantiske bispedømmer, med unntak av Hamar bispedømme som ble lagt til Oslo stiftamt. Betegnelsen bestod inntil stift ble erstattet av bispedømme fra den 1. januar 1919, samtidig som man byttet fra amt til fylke. I Sverige og Danmark bruker man fortsatt benevnelsen *stift*.

**Stiftsbok** var benevnelsen på biskopens jordebok, hvilket var en kronologisk nedtegnelse over hendelser, avtaler, plikter, gårdsbruk, eiendommer og andre verdier som tilhørte stiftet (kirken).

### Stiftene

* Christiania stift *1537(1541)–1919*
* Hamar stift *1864–1919*
* Christianssand stift *1641–1919*
* Stavanger stift *1537(1541)–1641*
* Bergen stift *1537–1919*
* Trondhjems stift *1537(1546)–1919*
* Tromsø stift *1804–1919*

Årstall i parentes angir når den den første *superintendenten* ble utnevnt.

Se også
-------

* Bispedømme
* Jordebok
* Stiftamt

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GND **·** HDS
 |
Foto fra Rio Ulúa.
Deltaet ved Det karibiske hav.
**Río Ulúa** er den største elva i det vestre Honduras, og renner fra høylandet sør i Honduras og nordover ut i Det karibiske hav ved byen Puerto Cortéz. Den starter i Intibucá sørvest i Honduras. Río Ulúa er 358 km lang og nedslagsfeltet til elva er på 22 817 km². nederst heter elvadalen Valle de Sula og utgjør landets industrisentrum, konsentrert med millionbyen San Pedro Sula.

Sideelvene omfatter Río Sulaco, Río Humuya, Río Blanco, Río Otoro, Río Jicatuyo, og nederst den meget store Río Chamelecon som deler deltaet med Ulúa-elva. ***Río Comayagua*** er ei mindre sideelv og renner blant annet gjennom byen Comayagua 80 km fra hovedstaden Tegucigalpa. Den er regulert gjennom El Cajón-demningen.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Río Ulúa – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GeoNames
 |
**Hammerdalssjön** er en innsjø sør i Strömsund kommune i Jämtlands län, Sverige. Sjøen flyter sammen med Edessjön nedstrøms, men disse regnes av myndighetene som én innsjø. Arealet er dermed 15,29 km².

Sjøen får tilførsel hovedsakelig fra Sikesån og Öjån. Utløpet er i sør, der en kort elvestrekning renner gjennom Edeforsens naturreseervat til Forsvatnet som ligger fire meter lavere.

Sjøens økologiske status er vurdert som «moderat» (svensk: «måttlig»). Det er et vedtatt mål å oppnå «god økologisk status» i 2021.

Europavei 45 krysser sjøen over en 280 meter lang bro like nord for Hammerdal.

Referanser
----------

1. ↑   Vattendirektivet - 2016 rapportering, cdr.eionet.europa.eu, utgitt 11. april 2017, besøkt 17. juni 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Min karta». Lantmäteriet. Besøkt 6. juni 2021.
3. ↑  «Hammerdalssjön». *Vatteninformationssystem Sverige*. Länsstyrelserna. Besøkt 6. juni 2021.
4. ↑  «Google maps». *Street view*. Google. Juli 2019. Besøkt 6. juni 2021.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VISS
 |
**Stanisław Budzik** (født 25. april 1952 i Łękawica i Polen) er en polsk teolog og katolsk erkebiskop av Lublin.

Liv og virke
------------

=Prest
------

Stanisław Budzik gikk inn på presteseminaret etter endt videregående skole, studerte katolsk teologi og filosofi og mottok prestevielsens sakrament for bispedømmet Tarnów av biskop Jerzy Karol Ablewicz den 29. mai 1977. Etter å ha stått i menighetssjelesorgen fra 1977 til 1982, dro han for å studere dogmatikk ved det teologiske fakultet ved Universitetet i Innsbruck. I 1988 mottok han sin teologiske doktorgrad. 

Etter at han kom tilbake til Tarnów, ble han Caritas-direktør og foreleser ved seminaret. Fra 1997 til 2004 underviste han ved Det pavelige teologiske akademi i Kraków. I 2001 ble han utnevnt til dekan for katedralkapittelet i Tarnów.

### Gjelpebiskop i Tarnów

Den 24. februar 2004 utnevnte pave Johannes Paul II ham til hjelpebiskop i Tarnów og titulærbiskop av *Hóla*r. Biskopen av Tarnów, Wiktor Skworc, ordinerte ham til biskop den 3. april samme år; medkonsekratorer var erkebiskopen av Lublin, Józef Życiński, og erkebiskop Józef Kowalczyk, apostolisk nuntius til Polen.

I 2007 ble han valgt til generalsekretær for Den polske bispekonferanse.

### Erkebiskop av Lublin

Den 26. september 2011 utnevnte pave Benedikt XVI ham til erkebiskop av Lublin.[1] Innsettelsen i embedet fant sted den 22. oktober 2011 i St. Johanneskatedralen i Lublin.
Denne artikkelen **trenger flere eller bedre referanser for verifikasjon**. Du kan forbedre denne artikkelen ved å legge inn referanser til gode kilder. Hvem som helst kan fjerne kildeløst materiale uten forvarsel, men den foretrukne tilnærmingen er i første omgang å markere de setningene/påstandene som trenger kildebelegg ved å tilføye *{{Trenger referanse|dato=2023-12}}* etter påstanden. *2018-10*

Jungel i Box Log Falls, Lamington Nasjonalpark, Queensland, Australia.
En **jungel** er en tett skog i et varmt klima, slik som tropisk regnskog. Navnet stammer fra sanskrit *jangala*. Rundt 6% av jordens landmasse klassifiseres som jungel. Jungler er viktige for å bevare jordens økosystem; rundt 57 % av alle artene på jorden lever i jungler.

Ordet jungel brukes bl.a. i mange språk på det indiske subkontinent, og betegner en tropisk regnskog eller en sumpskog. Ikke alle skoger som blir kalt jungler er regnskoger; mange vil bruke ordet jungel om skogene i det nordlige Thailand eller det sydlige Guangdong i Kina, som i vitenskapelig forstand betegnes som monsunskoger og ikke som regnskoger.

Etymologi
---------

Ordet «jungel» stammer fra sanskrit-ordet *Jangla* (sanskrit: जङ्गल), som betyr ubrukt land. Selv om sanskritordet refererer til tørt land, har det vært antydet at en engelsk-indisk tolkning førte til dens bibetydning som et tett «flettet område», mens andre har hevdet at det er et begrep på urdu som refererer til *skog.* Begrepet er utbredt i mange språk på det indiske subkontinent, og det iranske platået, der det vanligvis brukes til å referere til plantevekst som erstatter urskog eller til tropisk regnskog som tar over udyrkede eller forlatte områder.

Referanser
----------

1. ↑  Francis Zimmermann (1999). *The jungle and the aroma of meats: an ecological theme in Hindu medicine. Volume 4*. Motilal Banarsidass. ISBN 81-208-1618-8
2. ↑  Dove, Michael R. (1992). "The Dialectical History of 'Jungle' in Pakistan: An Examination of the Relationship between Nature and Culture". *Journal of Anthropological Research*. **48** (3): 231–253.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Jungles – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** NKC **·** BBC Things
 |
**Kirkelig fellesråd** er et organ innen Den norske kirke, og finnes i alle norske kommuner. Kirkelig fellesråd så dagens lys i 1997 ved at den kommunale forvaltningen av kirken lokalt innenfor personal, økonomistyring, byggdrift og gravplassforvaltning ble flyttet fra kommunen til dette nyopprettede forvaltningsorganet. Kirkelig fellesråd er ikke en del av kommunens organisasjon ved at det etter utskillelsen er to separate rettssubjekter og har hver sine folkevalgte organer.[]

Rådet sammensettes av representanter fra de valgte menighetsrådene i kommunen samt en prest utpekt av biskopen. I tillegg kan kirkelig fellesråd ha en representant fra kommunen.[]

Rådets oppgaver er å ivareta kirkegårder, kirkebygg og kontorer for kirkelige ansatte, samt å fremme og koordinere samarbeid mellom menighetsrådene. Rådets daglige virksomhet ledes av kirkevergen.[]

Rådet er arbeidsgiver for alle ansatte i lokalkirken utenom de prestene som er ansatt sentralt: Diakoner, kateketer, undomsarbeidere, organist, kirketjener, graver, klokker, lokalt ansatte prester, menighetsforvalter, menighetssekretær, kontormedarbeidere.[]

Om lag ⅔ av kostnadene for Den norske kirke bæres av kommunene og forvaltes av kirkelig fellesråd.[]

Eksterne lenker
---------------

* Kirken.no - Kirkelige fellesråd