recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Forskningsgrad** er en type akademisk grad som tildeles på grunnlag av forskning av et visst omfang som normalt anses å utgjøre flere års arbeid. Slike grader utgjør den øverste typen akademiske grader, og skiller seg fra grader som tildeles etter eksamen. For å tildeles en forskningsgrad skriver man en avhandling som tilfører ny vitenskapelig kunnskap. Doktorgrad, lisensiatgrad og magistergrad er i norsk sammenheng eksempler på forskningsgrader; i dag anses en norsk doktorgrad (ph.d.) å tilsvare 2,5 års forskning, mens eldre doktorgrader og lisensiatgraden ikke hadde noen formell tidsnormering. Magistergraden hadde opprinnelig heller ikke noen formell tidsnormering, men ble etterhvert normert til 3 års forskning. Internasjonalt finner man en lang rekke ulike grader som er forskningsgrader. Det er et typisk kjennetegn på forskningsgrader at det ikke gis karakterer, men bare godkjent eller ikke godkjent.

Tidligere norske hovedfag innebar at man skrev en hoved*oppgave*, og i enkelte fag utviklet det seg en tradisjon for forholdsvis høyt faglig nivå, slik at norske hovedfag i en del tilfeller kan anses å ligge et sted mellom en høyere grads eksamen og en forskningsgrad. Enkelte hovedoppgaver kunne holde et nivå på høyde med avhandlinger levert for forskningsgrader. De generelle kravene til vitenskapelig nivå på hovedoppgaver var imidlertid ikke sammenlignbare med kravene til *forskningsgrader* som doktorgrad, lisensiatgrad og magistergrad. En viktig forskjell er at det ble gitt karakterer ved hovedfag og at en dårlig hovedoppgave dermed kunne godkjennes med en dårlig karakter, mens *avhandlinger* innlevert for forskningsgrader som doktorgrad, lisensiatgrad eller magistergrad bare kunne godkjennes hvis de holdt et høyt vitenskapelig nivå (per definisjon laudabelt).

Masteroppgaver, som vanligvis er normert til mellom noen få måneders og et års arbeid, anses sjelden som vitenskapelig litteratur, og mastergrader er derfor heller ikke forskningsgrader.
**Kari Slungård** (født Østby 17. mars 1946 i Tydal) er en norsk lokalpolitiker fra Venstre. Hun var ordfører i Tydal kommune i Trøndelag fra 2007 til 2011 etter at Venstre gjorde et godt valg i 2007 og fikk 30,6 prosent av stemmene. Ordførerjobben ble sikret med støtte fra Senterpartiet.Tydal Venstre stilte ikke liste ved kommunestyrevalget i 2015.

Slungård er pensjonist og har vært lærer ved Tydal barne- og ungdomsskole i over 40 år.

Hun er datter av gårdbruker Håkon Østby og Maren Østbyhaug på Nordre Østby (Bersvendsgården) i Østbygrenda i Tydal. Hennes brødre Joralf Østby og Ole Bjarne Østby samt svoger Erling Lyngen har også vært ordførere. Hun er gift med Nils Slungård.

Referanser
----------

1. ↑  Ukas navn: Kari Slungård - venstre.no 5. januar 2009
2. ↑  Tydal Venstre ut av politikken[*død lenke*] - Selbyggen 20. mars 2015
3. ↑  Tøsse, Sigvart og Aas, Reinert (1994). «Østby». *Bygdebok for Tydal*. 4. Tydal kommune. ISBN 82-991658-4-9. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)
**Henry Draper-katalogen** (engelsk *Henry Draper catalogue*) er en astronomisk katalog med astrometriske og spektroskopiske data over mer enn 225 000 av de mest lyssterke stjernene synlig fra den nordlige halvkulen.

Katalogen ble publisert for første gang mellom 1918 og 1924. Den ble satt sammen av Annie Jump Cannon og medarbeidere ved Harvard College Observatory under ledelse av Edward C. Pickering. Katalogen ble navngitt i Henry Drapers ære; Drapers enke stod for finansieringen av katalogen.

Stjernene i katalogen har middels tilsynelatende størrelsesklasse, ned til rundt 9m (rundt 50 ganger lyssvakere enn de mørkeste stjernene som kan fornemmes med det blotte øye. Stjernene fremstår som middels lyse, relativt sett, i amatørteleskop, og lyssterke, relativt sett, i profesjonelle instrumenter. Katalogen dekker hele stjernehimmelen og er blant de første storskalaforsøkene på å katalogisere stjernenes spektralklasser.

Katalogens konsekvenser
-----------------------

Opprettelsen av katalogen banet vei for det systematiske studiet av stjernenes lysstyrke, noe som igjen resulterte i riktig rekkefølge blant spektralklassene og til slutt forholdet mellom spektralklasse og lysstyrke i Hertzsprung-Russell-diagrammet.

*HD*-tallene brukes i dag ofte for stjerner som mangler Bayer- eller Flamsteedbetegnelse. Stjerner med numrene 1–225 300 er fra den opprinnelige katalogen og ble nummerert i rektascensjonsrekkefølge i epoken 1900.0. Stjernene med numrene 225 301–359 083 er fra utvidelsen av katalogen i 1949. Betegnelsen *HDE* brukes kun for stjerner i denne siste utvidelsen (*Henry Draper catalogue Extension*), men også disse betegnes med HD siden nummereringen forsikrer at det ikke oppstår tvetydigheter.

Portal: Astronomi

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** Nationalencyklopedin
 |
En **forskrift** er etter norsk rett et vedtak som gjelder rettigheter eller plikter til et ubestemt antall eller en ubestemt krets av personer (i motsetning til et enkeltvedtak).

Forskrifter fastsettes ofte med hjemmel i en lov. Forskrifter gis som regel av Kongen i statsråd, et departement eller et kommunestyre eller fylkesting, alt etter hva den aktuelle lovhjemmelen bestemmer. Forskriften må holde seg innenfor lovhjemmelen, og må ikke være i strid med andre lover; i så fall vil den ikke kunne gjøres gjeldende. I tillegg må forskriften kunngjøres for å ha rettslig virkning.

Å overtre forskrifter kan være straffbart. Dette forutsetter at enten den aktuelle hjemmelsloven eller forskriften selv foreskriver dette. Vanligvis vil hjemmelsloven inneholde straffetrusselen, men hvis dette ikke er tilfelle finnes det en bestemmelse i Almindelig borgerlig Straffelov § 339 som gir forskriftsmyndigheten hjemmel til å foreskrive straff (bot) ved å henvise til denne. Bestemmelsen har vært kritisert, og vil trolig ikke bli videreført i den nye straffeloven, som er under utarbeiding.

Referanser
----------

1. ↑  Lov om behandlingsmåten i forvaltningssaker (forvaltningsloven) § 2
2. ↑  straffeloven § 339
3. ↑  NOU 2002: 4 *Ny straffelov* kapittel 10

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Kari Werner Øfsti** (født 3. desember 1940 i Trondheim, død 28. januar 2011) var en norsk kringkastingsmedarbeider. 

Øfsti startet som programsekretær i NRK Trøndelag i 1972 og var redaksjonssjef fra 1980 til 1983. I perioden 1983 til 1987 var hun distriktssjef.

Fra 1987 og fram til 1990 var hun programredaktør i NRK P2, før hun fra 1990 til 1992 var assisterende programdirektør. Hun arbeidet som assisterende radiodirektør for NRK Radio og var kanalsjef for NRK P1 fra 1992 til 2000. Fra 2000 til 2003 var hun direktør for NRKs programvirksomhet i Trondheim. Fra 2003 til 2007 var hun Kringkastingssjefens stedfortreder.

Fra 2008 og til sin død i 2011 var hun styreleder i Trondheim Symfoniorkester, hun satt også i styret for Adresseavisen AS.

Referanser
----------

1. 1 2   www.strindahistorielag.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Kari Werner Øfsti er død» NRK Trøndelag 28. januar 2011, besøkt 28. januar 2011

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Wikistrinda
 |
**Alf Knag** (født 13. februar 1892 i Bergen, død 20. april 1975) var en norsk møbelsnekker. Han overtok driften av møbelfirmaet Chr. Knag i Bergen, etter sin far Christopher Severin Knag, i 1929.

Historie
--------

Alf Knag var sønn av snekkermester Christopher Severin Knag og Elvina Sophie Amalie Pettersen. Etter å ha startet i gjørtlerlære tok han teknisk skole og kurs i tegning, og begynte deretter på handelsskole. Han skrev referater fra svømmestevner og andre idrettsarrangement, og derfor fikk han en stilling som journalist i Bergens Tidende, der han arbeidet fra 1910 til 1914.

Det var meningen at broren Johan skulle overta farens møbelfirma, men Johan døde av sykdom i 1914. For å forhindre nedlegging av bedriften, ble Alf bedt om å overta. Han gikk inn i driften ved sin fars side fra 1915.

Det viste seg at Alf hadde et annet syn på måten å drive forretning på en faren. Han ønsket å ekspandere og gjøre større innkjøp av verktøy, maskiner og materialer, noe den svært nøkterne og forsiktige faren motsatte seg. Tross motsetningene drev de bedriften godt sammen.

I likhet med sin far, var Alf Knag en dyktig møbeltegner. Selv om han ikke hadde gått i lære hadde han likevel tilegnet seg mye fagkunnskaper fra barndommen av. Siden firmaet var en familiebedrift, var mange av familiemedlemmene involvert i driften på en eller annen måte. Alf fortsatte sin fars linje ved å lage stilmøbler etter egne tegninger. Både far og sønn hentet impulser og inspirasjon fra reiser i utlandet.

Ved siden av å drive et møbelfirma var Alf Knag ivrig i foreningslivet. I perioder var han medlem av blant annet Bergen Bystyre, Det kommunale badeutvalg, Møbelsnekkermestrenes gruppe i Bergen, Møbelprodusentenes Landsforening, Bergens Rotary Klubb, Bergens Svømme Club og Bergens Særkreds for svømming. Han var en ivrig forkjemper for en ny svømmehall i Bergen, og ble medlem av byggekomiteen for Sentralbadet.

Av ulike årsaker gikk det i etterkrigstiden dårligere med bedriften Chr. Knag. Noen av årsakene var billigere fabrikkmøbler og dyrere lønninger til de ansatte. Det var generelt sett dårlige tider for håndverksproduserte møbler, kundene ønsket billigere møbler. Alf Knag klarte likevel å holde det gående, med stadig færre ansatte. De siste årene arbeidet han så godt som alene, men da hovedsakelig med reparasjoner for gamle kunder. Alf Knag døde 83 år gammel i 1975, og hadde vært yrkesaktiv til sin siste dag. Etter hans død ble bedriften lagt ned.

Referanser
----------

1. 1 2 3   www.disnorge.no[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* Arkivet etter Christopher og Alf Knag. Bergen Byarkiv
* Reigstad, Ingebjørg: Christopher Knag. En bergensk møbelkunstner. Bergen 1997

Eksterne lenker
---------------

* Knag, Christopher og Alf. Snekkermestre - oppslagsverket oVe, artikkel av Ine Merete Baadsvik, Bergen Byarkiv.Oppslagsverket
* Nettutstilling, Bergen Byarkiv

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister
 |
**Spansk åpning, Birds forsvar**  
Stilling etter  
*1. e4 e5  
2. Sf3 Sc6  
3. Lb5 **Sd4***

**Henry Edward Bird** (1830–1908) var en av de beste engelske sjakkspillerne på 1800-tallet.

Liv og karriere
---------------

Bird var bokholder av profesjon, men «levde for sjakken og spilte mot hvem som helst, hvor som helst, når som helst og under hvilke forhold som helst.»

Som 21-åring ble Bird invitert til den store sjakkturneringen i London 1851. Dette var en ren utslagsturnering og Bird røk ut allerede i første runde mot Bernhard Horwitz (1,5–2,5). I 1858 spilte Bird enkelte partier mot Paul Morphy og i 1866 tapte han en match mot sjakkverdensmester Wilhelm Steinitz. Han tapte også mot Emanuel Lasker i 1890 med resultatet 3,5-8,5 og i 1892 med 0-5. 

Tapene til tross, Bird hadde en original spillestil og var en respektert mann i sjakkverdenen. I New York 1876 vant han den første skjønnhetsprisen i sjakkhistorien, en sølvpokal for et parti mot James Mason.

Bird skrev enkelte sjakkbøker, sjakkhistorikken *Chess History and Reminiscences* (1893) og komponerte noen sjakkoppgaver.

Birds navn lever videre gjennom Birds åpning (**1.f2-f4**, ECO A02 og A03) og Birds forsvar i spansk åpning (ECO C61).

Verkliste
---------

* *Chess Masterpieces* (London: Dean, 1875)
* *The Chess Openings, Considered Critically and Practically* (London: Dean, 1877; New York: Lockwood, 1880, 1886)
* *Chess Practice* (London: Sampson Low, Marston, Searle & Rivington, 1882; Sampson Low, Marston & Company, 1892)
* *Chess history and reminiscences* (London: Dean, 1893)
* *Chess Novelties and Their Latest Developments* (London, New York: F. Warne, 1895)

Referanser
----------

1. ↑  Maskinanalyse på lichess.org
2. ↑  "lived for chess, and would play anybody anywhere, any time, under any conditions." Sitat fra Harold C. Schoenberg, *Grandmasters of Chess*, W.W. Norton & Co. New York, Rev. Ed. 1981, s. 66.
3. ↑  Komposisjoner av Bird, *Die Schwalbe*

Eksterne lenker
---------------

* (en) Henry Bird – chessgames.com Rediger på Wikidata

* (en) Henry Bird – 365Chess.com Rediger på Wikidata
* 22 av Birds spill på pgn-format
* Henry Birds verk på Wikisource
* Komposisjoner av Bird, *Die Schwalbe*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** NLA **·** NKC
 |
**Alf «Mamen» Martens Meyer** (født 15. juli 1908 i Bergen, død i april 1989 i Bærum) var en norsk hjemmefrontmann. Han var en av hovedmennene bak etterretningsorganisasjonen Stay Behind og enhetens første sjef.

Under andre verdenskrig var han tilsluttet FO IV som spesialist på forholdene på Vestlandet. Senere konsentrerte han seg mest om etterretningsnettverket Delfinus som drev etterretning ved hjelp av norsk skipsfart. I forlengelse av denne operasjonen ble etterretningstjenestens Marjata-fartøy gitt navn etter forbokstavene til Meyer-familien: M’en for han selv – «Mamen» – A for hans kone Annie Signe, og deretter følger sønnene Roy, Jan og Alf og svigerdøtrene Turid og Anne Lise.

Kapteinløytnant Meyer var senere lærer ved sjøfartsskolen samt marine- og etterretningsoffiser.

Han ble dekorert med St. Olavsmedaljen med ekegren for sin innsats under andre verdenskrig.

Historie
--------

Alf Martens Meyer ble innbeordret til tjeneste i Forsvarsstaben i april 1948 der E-sjef Vilhelm Evang innsatte ham som sjef for avdelingens sjette kontor som fikk ansvaret for oppbyggingen av Stay behind. Det var flere private organisasjoner som fungerte som "faddere" for denne organisasjonen, bl.a. Arbeidsgiverforeningen, Libertas, Industriforbundet og Rotary.

Referanser
----------

1. 1 2   Aftenposten, side(r) 15, utgitt 25. april 1989[Hentet fra Wikidata]
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑
6. ↑

Se også
-------

Nordmenn i Vietnamkrigen

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister **·** VIAF **·** LCCN
 |
**Alf Lidén Lande** (født 21. juli 1952) er en norsk mediemann.

Biografi
--------

Han er sønn av Krf-politikeren Ingri Lidén Lande og bror til Anne Kari Lande Hasle, tidligere departementsråd i Helse- og omsorgsdepartementet.

Lande er utdannet cand.mag. med fagkretsen Statsvitenskap og Sosiologi mellomfag og Offentlig Rett. Han var også leder av Studenttinget ved Universitetet i Oslo fra 1979 til 1980.

Lande har vært den sentrale pådriveren for å få innført dabteknologien i radiomediet - og derav slukkingen av det nasjonale FM-nettet i Norge. 

Han ledet det første kontor for Eksternt Finansiert Virksomhet ved Universitetet i Oslo fra 1982 til 1983. Han har senere vært adm. dir i Viking Film AS (1987–89), Radio Nettverk AS (1989–91), Radio 1 Norge AS (1994–96) og senere Landeandcompany AS. Han var direktør i stab med ansvar for forretningsutvikling i Norsk Aller fra 1991-1996 og arbeidet som storkundeansvarlig i Geelmuyden.Kiese fra 1996-2000, før han sammen med Bjarne Hareide gründet Landeandcompany, senere LAC AS. Lande og Hareide solgte i 2008 LAC AS til Teleplan. Lande og Hareide kjøpte 1. mai 2010 tilbake selskapet LAC, ga det denne gangen navnet LAC 2.0 og Medianordix som driver nettverket New Media Network. Lande kjøpte ut Hareide fra begge disse selskapene i 2017, og har senere fusjonert disse til LAC AS. Alf Lande har siden 2021 vært CEO in Gateway Digital AS Norge.

Referanser
----------

1. ↑  «Alf Lande profil».
2. ↑  Schreurs, Nard. «Teleplan kjøper LAC». *Computerworld* **(norsk)**. Besøkt 5. juni 2019.
3. ↑  «Lande ut av Teleplan». *kampanje.com*. Besøkt 5. juni 2019.
**Michigan-Huronsjøen** er den største av De store sjøer i Nord-Amerika. Michigansjøen og Huronsjøen har tradisjonelt vært regnet som to separate sjøer, men hydrologisk sett er de én sammenhengende sjø der de to delene forbindes via det åtte kilometer brede og 37 meter dype Mackinacstredet. Sjøen ligger 176 meter over havet.

Michigansjøen ligger i sin helhet i USA, mens Huronsjøen ligger på grensen mellom USA og Canada.

Med sine totalt 117 400 kvadratkilometer dekker Michigan-Huronsjøen 48 prosent av de store sjøenes totale areal og er dermed den største ferskvannsinnsjø i verden. Det kaspiske hav er betydelig større, men er en saltsjø. Øvresjøen har mindre areal enn Michigan-Huron med sine 82 100 kvadratkilometer, men inneholder mer vann enn denne (12 100 km³). Totalt har de store sjøene et volum på 22 810 kubikkilometer, noe som gjør dem til verdens største ferskvannsansamling etter Bajkalsjøen, som inneholder 23 600 kubikkilometer vann.

I den seneste istiden var Michigan-Huronsjøen to helt separate sjøer. I denne sammenheng kaller geologene Michigansjøen Lake Chippewa og Huronsjøen Lake Stanley.

Referanser
----------

1. 1 2  Department of Environmental Quality, State of Michigan: *Great Lakes Map*
2. 1 2  Michigan and Huron: One Lake or Two ? fra Pearson Education, Inc: Information Please Database, 2007.
3. ↑  Glacial lakes in Michigan – www.geo.msu.edu

Eksterne lenker
---------------

* (en) Lake Michigan-Huron – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
Vaffeljern for vedkomfyr
Firkantet elektrisk vaffeljern til steking av belgiske vafler.
Et **vaffeljern** er en innretning som i husholdningen benyttes til steking av bakverket vafler. Varianter av vaffeljernet kan spores tilbake til 1400-tallet, men i 1869 ble et forbedret vaffeljern for komfyr patentert av amerikaneren Cornelius Swarthout. Det er i stor grad dette patentet senere vaffeljern har bygget videre på. I Norge ble de første spesialbygde vaffeljernene produsert av støpejern fra 1880 men det eldste kjente er fra 1685. Siden 1937 har det blitt produsert elektriske jern.

De fleste vaffeljern har et innvendig rutemønster av tagger inspirert av vokskakene i en bikube. Stekingen foregår ved at disse taggene varmes opp. Produktet har ofte også en regulerbar termostat og et teflonbelegg som hindrer at vaflene setter seg fast.

Vaffeljernet blir produsert i ulike varianter. I Norge er det mest vanlig med et sirkelformet jern som er delt inn i fire, fem eller seks hjerter per plate. Et dobbeljern gir muligheten for steking av to plater samtidig. En annen vanlig variant er jern som steker firkantige belgiske vafler.

Se også
-------

* Gorojern
* Krumkakejern

Referanser
----------

1. ↑  DigitaltMuseum: Vaffeljern Arkivert 22. juli 2014 hos Wayback Machine.. Besøkt 21. mai 2013.
2. ↑  Fylkesarkivet: Vaffeljern frå Nordfjord Arkivert 18. desember 2014 hos Wayback Machine.. Besøkt 21. mai 2013.
3. ↑  Vaffeldama: Vaffelhistorie. Besøkt 21. mai 2013.
4. ↑  eHow: How Does a Waffle Maker Work?. Besøkt 21. mai 2013 (en) .

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data)
 |
Connemaraponni
**Connemaraponnien** er en gammel, irsk ponnirase. Den er hardfør og stabil, og egner seg like godt som turponni i fjellet, som sprangponni. Rasen er med andre ord svært allsidig, og det er få hestesporter du ikke finner en connemara.

Historikk
---------

Connemaraen er omtalt i Irland allerede for 1000 år siden. Da ble den brukt som arbeidshest, og var bondens trofaste arbeidskamerat i århundrer. Gjennom tidene er det også blitt innblandet andre raser, som engelsk fullblod og araber. Hestene som levde fritt på den karrige vestkysten, fikk også innblanding av andre, tyngre heste- og ponniraser. I 1923 ble The Connemara Pony Breeder's Society stiftet, og avlen ble da satt mer i system. Stamboken ble imidlertid ikke lukket for andre raser før i 1964. Den første connemara- ponnien kom til Norge i begynnelsen av 1970-tallet.

Rasebeskrivelse
---------------

Connemaraen skal være harmonisk bygget, med god dybde og lengde. Hodet skal være uttrykksfullt, og pannen bred. Skuldrene skal være lange og skrå. Beina skal være sterke og tørre, med brede ledd. Bevegelsene skal være frie, lette og veivinnende..

Bruksområde
-----------

Connemaraen er en allsidig ponni som hevder seg godt i mange av ridesportens grener, også kjøring. Sprangridning er allikevel den ridegrenen connemaraen utmerker seg i. Mange eliteponnier i sprangsporten er renrasede connemaraponnier, eller connemarablandinger. 
Rasen skal være hardfør, nøysom, sterk og intelligent med et meget vennlig gemytt, noe som også gjør at den egnet til distanseridning, eller rett og slett som en ridekompis på hobbybasis.

Farge
-----

Alle farger er tillatt, med unntak av flekket. Avblekbar- og konstantskimmel er de vanligste fargene. Borket, brun og sort er også vanlig.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
Budva (høyre), øyen Sveti Nikola, og nabobyen Becici (venstre) som også tilhører Budva kommune.
De eldste, katolske kirkene fra 600- og 700-tallet.
Området som inngikk i Venezia fra 1420 til 1797.
Budvas *Stari Grad* på postkort fra 1900.
Marinaen i Budva, med synlige tegn på den nye rikdommen.
**Budva**(Serbisk: Будва) er en by og kommune i Montenegro, ved Adriaterhavet mellom Bar og Kotor. Kommunen omfatter Becici og Petrovac i øst, har om lag 16 000 innbyggere og vokser raskt. tettstedet Budva har om lag 11 000 innbyggere.

Navnet kan komme fra *Boutoua* – en gresk seiler som skal ha oppdaget øya hvor gamlebyen i dag ligger.

Budva ligger ved en relativt bratt fjell- og klippekyst, og ligger langs en 16 km lang strand. Byen er Montenegros kanskje fremste turistsenter, som naturlig midtpunkt i regionen *Budvanska rivijera*. her er en rekke sandstrender og to befestede middelalderbyer som danner basis for sterk utbygging av nisje- og pakketurisme.

Ved sørenden av stranden går en odde (antakelig en tidligere øy) ut i havet hvor gamlebyen – Stari Grad – ligger med befestede venetianske murer fra senmiddelalderen, tre kirker fra 600- og 700-tallet, og et citadell fra 1835. Byen er svært malerisk og vakker, og har sterkt økende turisme.

Historie
--------

Budva ble etter legenden grunnlagt på 400-tallet f.Kr av enden den fønikiske prinsen kadmos, eller av greske kolonister, og gikk i Romertiden under navnet Illyria. grensen mellom de øst- og vestromerske rikene gikk her etter delingen i 395. I middelalderen ble byen styrt av lokale eller serbiske fyrster. 

Fra 1420 til 1797 var byen en del av sjøimperiet til Venezia. Venetiansk språk holdt seg her til innpå 1800-tallet. Fra 1814 til 1918 var Budva under Østerrike-Ungarn. Deretter ble det en del av den nye staten Jugoslavia etter Versaillesfreden, men var okkupert av Italia fra 1941 og deretter direkte av Tyskland til 1944, da serbiske tropper frigjorde byen. 

Byen er med sine 2 500 år den eldste ved Adriaterhavet, og eldst i Montenegro.

Turisme og samfunnsliv
----------------------

Budva har sykehus og en rekke hoteller. Om lag 45% av befolkningen er montenegrinere og 40% serbere. Det er også en stadig økende russisk befolkning som slår seg ned her i nybygde villaer og egne boligstrøk – høsten 2007 ble 100 russiske barn skrevet inn ved skolene i Budva.

Utenfor stranden ligger øya Sveti Nikola med kirken av samme navn. Øya er privat, den var i lokalt eie før Andre verdenskrig, og etter kommunismens fall i Jugoslavia tilfalt øya igjen den lokale familien som eide den før krigen.

Eksterne lenker
---------------

* (cnr) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Budva – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN **·** NKC **·** GeoNames
 |
Henry O'Neil, *Pre-rafaelittene*, en satire på pre-rafaelittene, malt av O'Neil i 1857.**The Clique** (= *Klikken*) var en gruppe viktorianske malere som ble dannet av Richard Dadd. De øvrige medlemmene var Augustus Egg, Alfred Elmore, William Powell Frith, Henry Nelson O'Neil, John Phillip og Edward Matthew Ward.

Gruppen kom sammen på slutten av 1830-tallet og på begynnelsen av 1840-tallet i mer eller mindre uformelle sammenkomster. Gruppen ble derimot oppløst i 1843 da Dadd ble sinnssyk og sperret inn etter å ha myrdet sin far. De øvrige ble etterhvert medlemmer av Royal Academy of Arts og de maleriene de skapte ble støttet og priset av det nylig opprettede kunstmagasinet *The Art Journal*.

The Clique kan karakteriseres ved deres avvisning av akademisk kunst til fordel for genremaleri i kjølvannet og i tradisjonen av William Hogarth og David Wilkie. På møtene pleide de å lage tegninger av det samme subjektet og deretter få ikke-kunstnere til å bedømme resultatene. Det var i henhold med deres syn at kunsten skulle bli bedømt av publikum og ikke i overensstemmelse med akademiske idealer.

På begynnelsen av 1850-tallet ble de fleste medlemmene av The Clique inngrodde fiender av en gruppe malere som kalte seg for Det pre-rafaelittiske broderskap. Gruppen mente at pre-rafaelittenes kunst var bevisst eksentrisk og primitivt. Frith og O'Neil skrev mange aggressive avisinnlegg som angrep pre-rafaelittenes kunstidealer. Augustus Egg derimot ble en venn og støtte for William Holman Hunt.

Portretter av medlemmene ble bestilt av Patrick Allan-Fraser for Hospitalfield House i Arbroath.

På 1860-tallet var det en annen gruppe engelske kunstnere med tilsvarende holdninger som ble kjent som St. John's Wood Clique.

Litteratur
----------

* Cowling, Mary. *Victorian Figurative Painting.* London, Andreas Papadakis Publisher, 2001.
* Valentine, Helen, ed. *Art in the Age of Queen Victoria: Treasures from the Royal Academy of Arts Permanent Collection.* New Haven and London, Yale University Press/Royal Academy of Arts, London, 1999.

Portal: Kunst
Dette er et japansk navn. Slektsnavnet er «Kamada».

**Michiaki Kamada** (født 15. januar 1890, død 18. oktober 1947) var en admiral i den keiserlige japanske marinen som under andre verdenskrig tjenestegjorde i Stillehavet. Han fikk etterhvert kommandoen over den japanske marinen på Borneo.

Kamada ble etter krigen dømt til døden og henrettet for krigsforbrytelser.

Kamada ble forfremmet til kontreadmiral, den 15. oktober 1941. Han tjenestegjorde i New Guinea fra oktober 1942 til desember 1943. Den 23. august 1944 tok Kamada over kommandoen over den japanske marinen som var stasjonert i Borneo, noe som gjorde ham til den militære guvernøren i nederlandsk Borneo. Kamadas styrker ble senere involvert de harde kampene mot de allierte styrkene på Borneo i 1945. Kamada ble forfremmet til viseadmiral, den 1. mai 1945.

Sersjant Leonard Siffleet halshogges på Kamadas ordre
Kamada overga sine styrker til den australske generalmajor Edward James Milford ombord på HMAS Burdekin, den 8. september 1945. Etter Japans kapitulasjon ble han stilt for retten anklaget for krigsforbrytelser i en nederlandsk militærdomstol i Pontianak. Den 29. juli 1947 ble han dømt til døden for krigsforbrytelser. Dommen kom på bakgrunn henrettelser av minst 1500 innfødte sivilpersoner i det vestlige Borneo i 1944, og den dårlige behandlingen av 2000 nederlandske krigsfanger som ble holdt fanget av japanerne på Flores Island. Han ble henrettet ved hengning den 18. oktober 1947.

Referanser
----------

1. 1 2  Borch, Frederic L. (2017). *Military Trials of War Criminals in the Netherlands East Indies 1946-1949* **(engelsk)**. Oxford University Press. ISBN 978-0-19-877716-8.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |

Portal: Andre verdenskrig
*Bibliotheca historica*, 1746
**Diodorus Siculus** (latinsk for *Diodoros fra Sicilia*; gresk Διόδωρος Σικελιώτης), var en gresk historiker som levde omkring Kristi fødsel. Han var født i Agyrium, i dag kalt Agira, på Sicilia, og bodde senere i Roma.

Med unntak av hentydninger i hans eget verk *Bibliotheca historica* (*Det historiske bibliotek*) og er det ikke bevart noen videre informasjon om Diodorus’ liv. Kirkefaderen Hieronymus skriver hans *Chronicon* i året for «Abraham 1968», det vil 49 f.Kr.: «Diodorus fra Sicilia, en skribent av gresk historie, ble berømt». Hans engelske oversetter, Charles Henry Oldfather, har bemerket at den «påfallende tilfeldighet» at en av kun to kjente greske inskripsjoner fra Agyrium (*I.G. XIV, 588*) er på gravsteinen til en «Diodorus, sønnen til Apollonius».

Diodorus er kjent for et meget langt verk på over førti bind. Deler av verket er bevart. Det synes ikke å være det beste verket man har, siden det i høy grad inneholder notater og sitater. Men gjennom ham er en rekke opplysninger bevart fra tidligere verk som er gått tapt.

Litteratur
----------

* Diodorus Siculus: *Library of History*. Oversatt av Oldfather, C. H.; Loeb Classical Library. Cambridge, MA. Harvard University Press, 1935.
* Lloyd, Alan B.: *Herodotus Book II, Introduction*, Leiden, E.J.Brill, 1975.
* Buckley, Terry: *Aspects of Greek History* London, 1996.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** World History Encyclopedia **·** Deutsche Biographie **·** Encyclopædia Universalis **·** Nationalencyklopedin **·** BIBSYS **·** VIAF **·** VIAF **·** VIAF **·** VIAF **·** VIAF **·** VIAF **·** VIAF **·** VIAF **·** VIAF **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** NLA
 |
**Meløy videregående skole** er en skole med tre avdelinger, lokalisert til Glomfjord, Ørnes og Inndyr (Gildeskål kommune). Skolen har skoleåret 2009-2010 om lag 240 elever. 

Skolen tilbyr følgende utdanningsprogrammer:

* Studiespesialisering (Ørnes)
* Service og samferdsel (Ørnes)Lagt ned
* Elektrofag (Glomfjord)
* Design og håndverk (Glomfjord) Lagt ned i et år med økt ungdomskull og samarbeid med offentlig, privat og frivillig sektor, for eksempel ved kongens og dronningens besøk og utsmykning Meløytunet
* Helse- og oppvekst (Glomfjord)
* Kjemi- og prosessfag (Glomfjord)
* Teknikk og Industriell produksjon TIP (Glomfjord)
* Naturbruk (Inndyr) Fylkets eneste vgo-tilbud på akvakultur

Skolens rektor er Roar Jensen, avdelingsleder for Ørnesavdelingen er Kirsti Kvehaugen, avdelingsleder Inndyravdelingen er Svein Solvoll.

OPUS Meløy
----------

Meløy videregående skole OPUS er lokalisert til avdeling Glomfjord med studieverksted. Skoleåret 10/11 gis tilbud innen Helsearbeiderfsg, barne-og ungdomsarbeiderfag,produksjon og industriell teknikk (PIT), Automatiker, fag til generell studiekompetanse, studiespesialisering (ta fag i ordinær klasse på Avd Ørnes), Fritidsbåtfører/Fiskeskipper Kl C, for arbeidssøkende registrert i NAVarbeid, eller personer i en usikker arbeidssituasjon, kjøres Prosjekt 300 Del I og II. Del 1 involverer avklaring, veiledning, realkompetansevurdering, der målet er å utarbeide individuell karriereplan som viser hvordan deltakeren kan få fullført videregående opplæring og være aktiv jobbsøker. Del II er (tiltak) videregående opplæring, enten gitt i ordinære klasser i en av fylkets videregående skoler, eller gjennom Nordland fylkeskommunes tilbud for voksne på nett, Den Åpne Skolen (DÅS).

Eksterne lenker
---------------

* Skolens hjemmeside

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Nasjonalt skoleregister
 |
Fullstendige fossiler av **dinosaurer i Norge** har ikke blitt funnet. Under boring i Nordsjøen i 1997 ble det imidlertid funnet noe som skulle vise seg å være deler av en Plateosaurus-knokkel, og på Svalbard har det blitt funnet flere spor etter dinosaurer.

Dinosauren på Snorre-feltet
---------------------------

*Plateosaurus*.
I 1997 ble det funnet skjelettrester under boring på Snorre-feltet i Nordsjøen. Fossilet ble funnet hele 2 256 meter under havbunnen, hvilket gjør funnet til verdens dypeste dinosaurfunn (det er funnet en fiskeøgle som har ligget enda dypere). Der har den ligget i 200 millioner år, men på den tiden var Nordsjøen en enorm elveslette. Først i 2006 ble det fastslått at det er et fossil av en dinosaur som var funnet. Funnet besto av fragmenter fra en knust knokkel. På grunnlag av den uvanlige beinstrukturen på innsiden av knokkelen, har Jørn Hurum fra Universitetet i Oslo kunnet fastslå at funnet tilhører gruppen *Plateosaurus*, en tidlig langhalsdinosaur.

*Plateosaurus* kunne bli opptil ni meter lang og veie fire tonn. Den levde i Europa og på Grønland for 210–195 millioner år siden, mot slutten av triasperioden. *Plateosaurus* var den første store langhalsede planteeteren, og den første dinosauren som spesialiserte seg på å spise deler av plantene som vokste høyt oppe.

Dinosaurer på Svalbard
----------------------

Fotspor funnet på Festningen og Kvalvågen på Svalbard tyder på at det kan ha vært en mangfoldig dinosaurfauna der i Tidlig Kritt. Sporene antyder en middelstor rovdinosaur og en større ornithopod, trolig en av nebbdinosaurene.

Kilder
------

1. 1 2  Ingrid Spilde (21. april 2006). «Her er Norges første dinosaur!». forskning.no. Arkivert fra originalen 27. januar 2012.
2. ↑  Jørn H. Hurum, Jesper Milàn, Øyvind Hammer, Ivar Midtkandal, Hans Amundsen & Bjørn Sæther (2006). «Tracking polar dinosaurs - new finds from the Lower Cretaceous of Svalbard» (PDF). *Norwegian journal of geology*. 86: 397. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)[*død lenke*]
**Malangen** er en tidligere selvstendig kommune i Troms fylke. Opprinnelig var Malangen en del av Balsfjord formannskapsdistrikt. 1. januar 1871 ble Malangen skilt ut som egen kommune med 1 425 innbyggere. Samtidig ble en del av Lenvik med 70 innbyggere overført til Malangen.

1. januar 1873 ble en del av Malangen med 287 innbyggere overført til Tromsøysund.

I 1891 ble noen parseller på Målsnes i Malangen med 30 innbyggere overført til Målselv.

1. januar 1964 ble det meste av Malangen og Balsfjord slått sammen til en kommune som fikk navnet Balsfjord. Malangen hadde ved sammenslåingen 1 940 innbyggere. Navaren og Målsnes i Malangen med 118 innbyggere gikk inn i Målselv kommune. Gården Skogli ved Heia i Balsfjord med 2 innbyggere, gikk likeledes inn i Målselv.

Valgkrets
---------

Malangen var 3. valgkrets i Tromsø amt ved stortingsvalget 1918. Valget var direkte flertallsvalg i enmannskretser. Malangen valgte således én representant og én personlig vararepresentant

Valgkretsen Malangen bestod av herredene Målselv, Lenvik, Hillesøy, Balsfjord, Malangen og Tromsøysund med 22 150 innbyggere og 9 618 stemmeberettigede.

Gårdbruker Meyer Nilsen Foshaug, Målselv, stilte for Socialistene, og ble valgt med 2 294 stemmer (58,3%). Motkandidaten for Venstre; banksjef Anton Jakobsen, Tromsøysund, fikk 1 635 stemmer (41,6%). Gårdbruker Rønning Tollefsen ble valgt til vararepresentant.

Referanser
----------

1. ↑  *Historisk oversikt over endringer i kommune- og fylkesinndelingen*. Statistisk sentralbyrå. mai 1999. ISBN 82-537-4684-9. ISSN 0806-2056. Wikidata Q76137154.
2. ↑  «Historisk oversikt over endringer i kommune- og fylkesinndelingen» (PDF). Statistisk sentralbyrå. 1999.
3. ↑  Haffner, Vilhelm (1949). *Stortinget og statsrådet 1915–1945 : Med tillegg til Tallak Lindstøl: Stortinget og Statsraadet 1814–1914*. Oslo: Aschehoug. s. 69.
4. ↑  Haffner, Vilhelm; Wessel-Berg, P.A. (1919). *Norges offisielle statistikk, VI. 150. Stortingsvalget 1918* (PDF). Kristiania: Aschehoug. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Lokalhistoriewiki
 |
**DinSide** er et norsk forbrukernettsted som i hovedsak dekker bil, data, mobil, bolig, personlig økonomi og reise.

Historikk
---------

Nettstedet ble startet opp 15. april 1998. Initiativtaker og gründer Bernhard A. Steen hadde et mål om at DinSide skulle bli et referansested for folk som søker informasjon og råd om kjøp av ulike produkter. Driften skulle være reklamefinansiert. I dag publiserer nettsiden daglige nyheter, tips, råd og tester.

Redaksjonen bestod i starten av seksjoner for bilstoff, data og personlig økonomi. I 2000 ble den utvidet med en reiseseksjon, og i 2006 kom en helseseksjon på plass etter oppkjøpet av helsemagasinet Mozon. Dette området ble senere overført til andre redaksjoner i Aller Media. Bolig ble skilt ut fra personlig økonomi, og står nå for mye av stoffet på nettsiden.

DinSide ble raskt blant Norges mest besøkte nettsteder innen sine nisjer, og hadde i 2009 rundt 20 ansatte journalister, og om lag 465 000 besøkende pr. uke. Ved årsskiftet 2012/2013 var lesertallene oppe i 600 000 besøkende ukentlig.

Eierforhold
-----------

DinSide var tidligere en del av Katalysator Media, som ble kjøpt av Allergruppen i 2004. I dag er DinSide en del av Aller Media AS. All digital virksomhet i Allergruppen sorterer under dette selskapet.

Referanser
----------

1. ↑  «DinSide». Aller Internett. Arkivert fra originalen 30. november 2010. Besøkt 27.09.2009.
2. ↑  «Lesertall». Aller Internett. Arkivert fra originalen 30. november 2010. Besøkt 27.09.2009.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
**Connecticut College** er et privat, amerikansk universitet i New London i staten Connecticut, nord for New York. Det ble grunnlagt i 1911, og er et humanistisk, naturvitenskapelig og samfunnsvitenskapelig universitet med svært høye skolepenger (44.240 amerikanske dollar i studieåret 2005-06). Det tildeles grader opp til Mastergrad.

Studentene kommer fra 72 ulike land (2008). Universitetet har seks inter-disiplinære sentra.

Rangeringer
-----------

*U.S. News & World Report* rangerte Connecticut College som nummer 45 blant liberal arts-collegene i USA i 2015, *Forbes* plasserte det på 92.-plass blant alle colleger i USA, mens *Washington Monthly* rangerte det som nr. 90 av amerikanske liberal arts-colleger i 2014.

Connecticut College var ikke å finne blant de 500 beste universitetene i verden i Times Higher Education World University Rankings 2014-2015, i QS World University Rankings for 2014 eller i Academic Ranking of World Universities (Shanghai-rankingen) for 2014.

Referanser
----------

1. ↑  Connecticut College Arkivert 22. oktober 2012 hos Wayback Machine. - U.S. News & World Report
2. ↑  America's Top Colleges - Forbes
3. ↑  2014 Liberal Arts College Rankings Arkivert 29. juni 2015 hos Wayback Machine. - Washington Monthly
4. ↑  World University Rankings 2014-15 - THE World University Rankings
5. ↑  QS World University Rankings® 2014/15 - QS Top Universities
6. ↑  Academic Ranking of World Universities 2014 Arkivert 19. januar 2015 hos Wayback Machine. - Academic Ranking of World Universities

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Connecticut College – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** NKC **·** NKC **·** GeoNames
 |
Hebei i Tianjin
Nordbanegården i Hebei
**Hebei** (forenklet kinesisk: 河北区; tradisjonell kinesisk: 河北區; pinyin: *Héběi Qū*) er et bydistrikt i byprefekturet Tianjin i Folkerepublikken Kina. Hebei har et areal på 27 km² og ca. 620 000 innbyggere (2004).

Navnet Hebei består av tegnene for «flod» 河 og «nord» 北, det vil si at provinsen heter «nord for floden», – og floden er Hai He. Zhongshanparken ligger i dette bydistriktet.

Kulturminner
------------

I Hebei er Wanghailou-kirken og huset til Liang Qichao, begge oppført på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner.

Administrative enheter
----------------------

**Subdistrikter**:

* Guangfudao (光复道街道); Wanghailou (望海楼街道); Hongshunli (鸿顺里街道); Xinkaihe (新开河街道); Tiedonglu (铁东路街道); Jianchangdao (建昌道街道); Ningyuan (宁园街道); Wangchuanchang (王串场街道); Jiangdulu (江都路街道); Yueyahe (月牙河街道).

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Hebei District, Tianjin – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
***The Circus Man*** er en amerikansk stumfilm fra 1914, regissert av Oscar Apfel.

Handling
--------

David Jenison, anklaget for en forbrytelse han aldri har begått, slipper unna vaktene sine og blir ansatt ved et omreisende sirkus. Mrs. Braddock, kona til sirkus-eieren, liker David umiddelbart og overbeviser ektemannen sin til å gi ham en jobb som en klovn. Mrs. Braddocks datter Christine, forelsker seg i David. Alle utøverne blir venner med den nye klovnen, bortsett fra Ernie Cronk - en pukkelrygget mann som også beundrer Christine. Han misliker David voldsomt, og forsøker å drepe ham. Men David redder senere Ernie fra å bli banket opp av en gjeng bøller. Men Ernie skriver han en beskjed til etterforskerne som arbeider med Davids sak. Han informerer dem om hvor David arbeider, forkledd som en klovn.

Men Dick Cronk, Ernies bror, får vite om sistnevntes forræderi mot David. Han tar Davids plass som klovn, samtidig som David stikker av. Dick Cronk konfronterer også Davids onkel Frank, som han føler seg ganske sikker på er mannen som egentlig begikk forbrytelsen David er mistenkt for. Ett par dager senere får de vite at Davids onkel og en beryktet advokat har kranglet og drept hverandre. Men onkelen rakk å tilstå sine forbrytelser, og David blir dermed fullstendig frikjent for alle anklager. Før David forlater sirkuset, innrømmer han sin kjærlighet til Christine.

Han ber fru Braddock om tillatelse til å gifte seg med henne. Men fru Braddock lover David at han kan han gifte seg med Christine om fem år, hvis han fremdeles elsker henne. Så David reiser sin vei, men lover å komme tilbake. Oberst Grand, forelsket i Mrs. Braddock og som har fulgt sirkuset, sikrer seg endelig kontroll over sirkuset. Men fru Braddock og Christine forlater sirkuset, og returnerer hjem til New York. Senere, i New York, møtes Braddock og oberst Grand. Men Braddock blir arrestert, anklaget for å ha forsøkt å drepe oberst Grand. Han havner derfor i fengsel, i fem år.

Skuespillere
------------

* Theodore Roberts som Thomas Braddock.
* Mabel Van Buren som Mary Braddock.
* Florence Dagmar som Christine Braddock.
* Hubert Whitehead som Frank Jenison.
* Jode Mullally som David Jenison.
* Raymond Hatton som Ernie Cronk.
* Howard Hickman som Dick Cronk.
* Fred Montague som oberst Grand.
* William Elmer som Isaac Perry.
* James Neill som Richard Jenison.

Referanser
----------

1. ↑   *Freebase-data fra Google*, Google, Wikidata Q15241312,
2. ↑  THE CIRCUS MAN
3. ↑  Alan Goble. *The Complete Index to Literary Sources in Film*

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Circus Man* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Circus Man* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) *The Circus Man* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *The Circus Man* på Silent Era Rediger på Wikidata
**Malate** er et distrikt i Manila på Filippinene. Sammen med distriktet Ermita er det Manilas senter for forretningsliv og turisme.

Etymologi
---------

Navnet *Malate* antas å være en forvanskning av tagalog-ordet *maalat* («salt» - smak).[]

Historie
--------

Malate Church i 1831
I den spanske kolonitiden var Malate et åpent felt med en liten fiskerlandsby.[] Sentrum for samfunnslivet ble etterhvert kirken Malate Church, dedisert til La Nuestra Señor de los Remedios.

Etter at USA annekterte Filippinene i 1898 som følge av den spansk-amerikanske krig, valgte amerikanske byplanleggere å utvikle Malate til det nyeste og mest toneangivende residensielle området reservert for amerikanske familier.[] Ameriner og noen lokale fra gamle spanske mestizofamilier bodde der i bungalower og moderne høyhus.

Trass i de store skadene området fikk under annen verdenskrig stod det igjen mange hus og bygninger; velstående familier kom tilbake etter krigen og gjenoppbygde sine private villaer og slik forble distriktet et boligområde frem til 1970-årene. Fra da av utviklet det seg til et forretningssentrum; noen av de gamle villaene står der, men omgjort til små hoteller, restauranter og kafeer.[]

I president Ferdinand Marcos' tid trakk mange kunstnere og skuespillere til Malate som slik tildels ble et kunstnerkvarter.[]

Litteratur
----------

* *By Sword and Fire: The Destruction of Manila in World War II, 3 February-3 March 1945* by Alphonso J. Aluit (1994) Bookmark, Inc. © 1994 National Commission for Culture and the Arts ISBN 971-569-162-5

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
**Retrokognisjon** (også kjent som **postkognisjon** eller **etterpåklokskap**) er en form for ekstrasensorisk persepsjon hvor en person mottar syns- eller sanseinntrykk fra fortiden. Det kan være inntrykk fra flere årtusen tilbake i tid som skjer gjennom paranormale sanser.
 Begrepet ble nevnt av Frederic WH Myers.

Oversikt
--------

Retrokognisjon har lenge vært utnevnt av vitenskapelige forskere at det og lignende synske fenomener ikke kan bevises. For å kunne verifisere en retrokognisjon, vil det være nødvendig å kunne konsultere eksisterende dokumenter og kunnskap.

Som et eksempel, om du med retrokognisjon påstår at: "*Winston Churchill drepte en papegøye*", vil eneste måten å bekrefte det være å finne til eksisterende kilder som viser oversikt over alt det Churchill har gjort. Hvis det blir oppdaget at han faktisk gjorde det, kan det beskrives "enkelt" som en kunnskap (med telepati eller klarsyn), snarere enn at det er direkte oppfattet - i form av etterkjenning av Churchills fortid.

Det har vært lite eksperimentell undersøkelse av parapsykologer om retrokognisjon. Å kunne bevise retrokognisjon er svært begrenset og knyttet opp til å være tilfeldigheter. Det mest kjente tilfellet av retrokognisjon er visjonene i 1901 av Annie Moberly og Eleanor Jourdain; to elever og tidligere admistratorer av den britiske universitetsutdanningen for kvinner. De forsøkte å finne veien til hvor Marie Antoinettes private slott, Petit Trianon ligger. I det dem kom bort fra veien, trodde dem at de heller var ved dronningen nærvær. De publiserte en beretning om opplevelsen i 1911 som et eventyr. Moberly og Jourdain beskrev hvordan de gjennom ukene ble overbevist om at personer de så og snakket med - ble gitt spesifikke detaljer om at kjole, aksent, topografi og arkitektur må være en antatt erindring fra Marie Antoinette, 10. august 1792 som en av de aller siste dagene i Trianon i 1789. Etter at hun ofte har vært i populærlittaturen som bevis for retrokognisjon, er boken umiddelbart avskjedet av Eleanor Sidgewick som er et ledende medlem av Britishy Society for Psychial forskning.

I populærkulturen
-----------------

* Mange fiktive karakterer i TV og filmer har evnen, som Phoebe Halliwell i Tv-serien Charmed, Allison DuBois i Tv-serien Medium og Emery Waterman i TV-serien Rose Red.
* Litterære karakerer er personer som Sarah Parson og forfedrene på hennes mors side i boktrilogien *Amber House*.
* I TV-serien Fringe dukker begrepet opp i åpningssekvensen i sesong 3.

Se også
-------

* Déjà Vu

Referanser
----------

1. ↑  Fischhoff B (2003). "Hindsight not equal to foresight: the effect of outcome knowledge on judgment under uncertainty. 1975". Qual Saf Health Care. 12 (4): 304–11, discussion 311-2.
2. ↑  Underveis - langs erkjennelsens grenseland. Johan Lem Besøkt 27. januar 2020
3. ↑  Rhine, J. B. (1977). History of experimental studies. In B. B. Wolman (Ed.), Handbook of Parapsychology (pp. 25-47). New York, NY, US: Van Nostrand Reinhold.
4. ↑  Sidgwick, E. M. (1911). [Review of An Adventure]. Proceedings of the Society for Psychical Research, 25.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
***Dictionnaire d’archéologie chrétienne et de liturgie*** er et oppslagsverk for områdene kristen arkeologi og liturgihistorie. Det ble initiert av det franske forlaget *Letouzey et Ané* i Paris innen rammene av en planlagt Encyclopédie des sciences ecclésiastiques, og utgitt av Fernand Cabrol (1855–1937) og Henri Leclercq (1869–1945).

Leksikonet omfatter 15 bind som for det meste er bundet i 30 halvbind. De første bidragene kom i 1903 (det første bindet var ferdig i 1907), de siste som manuskripter som ble redigert av Leclercq selv (bindene 14,2 – 15,2) ble etter hans død fullført av Henri-Irénée Marrou (1904–1977) frem til året 1951.

De fleste artiklene er forfattet av Henri Leclercq, som kompilerte stoffet på British Museum i London og Bibliothèque nationale de France i Paris. Mesteparten av arbeidet skjedde i lesesalen i British Museum. Bidragene er så overveldende og fyldige at de enn i dag (2008) gir forskere en solid start for sin forskning. Det er også en del stoff som er flyktig eller ensidig presentert, noe som betinger at forskeren dobbeltsjekker. En særegenhet er de ofte svært utførlige biografiske artikler om enkeltforskere, skjønt det er ofte her at en uhemmet partiskhet skinner igjennom.

Litteratur
----------

Theodor Klauser: *Henri Leclercq, 1869–1945. Vom Autodidakten zum Kompilator großen Stils*. Münster, Aschendorff 1977, ISBN 3-402-07079-0