recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
***Hevneren slår til*** (engelsk originaltittel: ***Death Wish***, også utgitt på norsk som ***Nådeløs by***) er en roman fra 1972 av Brian Garfield.

Bokens oppfølger kom i 1975 som *Dødsdommen* (engelsk originaltittel: *Death Sentence*).

Handling
--------

Paul Benjamin er en vanlig revisor i New York, omsorgsfull far og ektemann som forakter vold. En dag blir datteren hans slått og kona drept av en gruppe sadistiske innbruddstyver. Hendelsen forandrer hans liv for alltid og sakte, men sikkert tyr han til selvtekt. Han starter en enmannskrig mot forbryterne som overfaller uskyldige på gatene.

Norsk oversettelse
------------------

En norsk oversettelse kom som *Hevneren slår til* i serien Ekkos spenningsromaner i 1977, oversatt av Turi Ekko. Boken ble også nyutgitt på norsk i 1996 som *Nådeløs by*, denne gangen oversatt av Arvid Strandli.

Filmversjon
-----------

I 1974 ble en film basert på boken laget med Charles Bronson i hovedrollen. Den ble regissert av Michael Winner.

Referanser
----------

1. ↑  Garfield, Brian (1996). *Nådeløs by*. Sjøholt: Norild.  [Fulltekstversjon fra bokhylla.no, tilgjengelig for norske IP-adresser]
|  |
| --- |
|  |
| Klassifisering av fjellpå De britiske øyer |
| * Munro
* Corbett
* Donald
* Graham
* Murdo
* Nuttall
* Hewitt
* Wainwright
* Marilyn
 |

En **hewitt** er en topp i England, Wales eller på Irland med absolutt høyde på minst 2000 fot over havet, hvilket tilsvarer 609,6 meter over havet og en primærfaktor på minst 30 meter. Navnet er et akronym: **H**ills in **E**ngland, **W**ales and **I**reland over **T**wo **T**housand feet. 

Den engelske og den walisiske listen ble sammensatt og vedlikeholdes av Alan Dawson, mens den irske listen ble laget av Clem Clements. Definisjonen tar hensyn til kritikken mot nuttalls, som har en primærfaktor på minimum 15 meter og dermed omfatter mange subsidiære topper. De 125 minst prominente nuttalls er ekskludert i listen over hewitts. 

Det er totalt 525 hewitts:

* 178 i England
* 137 i Wales
* 211 på Irland

Sammenlagt gir dette 526, fordi Black Mountain telles både i England og Wales.

Skottland tas ikke med i listen, fordi det ville medføre at et meget stort antall topper som i skotsk målestokk er nokså små ville blitt med. Det har blitt publisert en liste over alle topper i Skottland som møter kriteriene, delt inn i munros, corbetts og grahams. Hadde de skotske toppene vært med ville det vært 2638 topper på listen.
**Hex River-fjellene** er en fjellkjede i provinsen Western Cape i Sør-Afrika. Fjellkjeden er den nest høyeste i Western Cape, og ligger omtrent 120 km nordøst for byen Cape Town. Fjellene utgjør en del av en stor antiklinal i fjellsystemet Cape Fold Belt, og danner et fjellsystem som går i både nordøst- og sørvestretning. Dette er kjernen av Cape Syntaxis mellom byene Worcester og De Doorns. Fjellene består i hovedsak av Table Mountain sandstein og de fleste har en høyde på 2 000 moh eller mer. Matroosberg er det høyeste fjellet med en høyde på 2 249 moh, noe som gjør det til det nest høyeste fjellet i provinsen etter Seweweekspoort Peak i fjellkjeden Swartberg. 

Vegetasjonen består i hovedsak av montane fybos og faller innenfor Capes middelhavsklima. Hex River-fjellene tilbyr noen rudimentære skimuligheter om vinteren, med Western Capes største snøfall som finner sted i og rundt denne fjellkjeden. I de omkringliggende dalene dyrkes det løvfellende frukter, hovedsakelig kirsebær og druer. 

Hex River-fjellene, med Buffelshoek Peak (2 060 m) og Milner Peak (1 995 m).

Eksterne lenker
---------------

* (en) Turisme i Hex River-dalen


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GeoNames
 |
Duved
**Duved** er et tettsted i Åre kommune i Jämtlands län i landskapet Jämtland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 663 innbyggere.

Duved har blant annet en skole og en kirke. De to største områdene med permanent bosetning heter Kvarnbacken og Kyrklägdan.

Duved er et vintersportsområde og inngår i Åres skisystem. En kjent person fra Duved er Julia Messelt, som har ledet TV-programmene *Myror i brallan* og *Packat & klart*.

Skansen
-------

Duveds skanse ble anlagt i 1658 og revet i 1808.

Skiområdet
----------

Duveds og Tegefjälls heissystem er sammenflettet og utgjør en del av Åres skiområde.

Referanser
----------

1. ↑  «Folkmängd i tätort och småort per kommun 2010». Statistiska centralbyrån. Arkivert fra originalen 3. mars 2016. Besøkt 26. desember 2015.

  


| * v
* d
* r
Åre kommune i Jämtlands län i Sverige |
| --- |
|  | Björnänge **·** Duved **·** Hallen **·** Järpen **·** Mörsil **·** Undersåker **·** Åre |  |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Robinsonlisten** er en intern liste i Det Centrale Personregister over forbrukere som har frabedt seg uoppfordrede skriftlige og telefoniske henvendelser i markedsføringsøyemed. Lignende ordninger finnes i de fleste andre vestlige land, bl.a. Tyskland og Storbritannia.

Navnet stammer fra figuren Robinson Crusoe i Daniel Defoes roman av samme navn, som bodde på en øde øy og dermed ikke fikk noen post. Opptak på Robinsonlisten fritar forbrukeren for markedsføring pr. e-post, brev, mobiltelefon, fastnettelefon eller fax − men ikke såkalte adresseløse forsendelser (tilbudsaviser m.v.). Opptak på listen skjer ved henvendelse til folkeregisteret. Før en virksomhet henvender seg til forbrukeren er den forpliktet til å undersøke om forbrukeren er oppført på Robinsonlisten. Hvis det er tilfellet, kan virksomheten ikke kontakte forbrukeren. Overtredelser kan medføre rettssaker. Vise virksomheter spesialiserer seg i å «vaske» databaser med navn og adresser − dvs. sortere ut forbrukere som er oppført på Robinsonlisten.

Personer med navn- og adressebeskyttelse opptrer dog ikke på listen, som oppdateres hvert kvartal og stilles til rådighet for virksomhetene av Det Centrale Personregister. Robinsonlisten har kun betydning for markedsføring, og man kan således fortsatt motta henvendelser fra foreninger, analyseinstitutter og forskere, liksom man også kun kan beskytte seg mot ubedt markedsføring. Folkeregistrene tilbyr dog også en såkalt forskerbeskyttelse.

Robinsonlisten ble innført i Danmark i 2000 gjennom en endring av markedsføringsloven og persondataloven. Registeret blir administrert av bopelkommunen, hvor tilmelding kan foretas.

Lekkasje
--------

Den 2. juli 2014 ble listen feilaktig utgitt med CPR-numre, hvormed 900.000 CPR-numre ble lekket. Datalekkasjen oppsto som følge av en feil hos CSC.

I kjølvannet av lekkasjen er det også kommet frem at adgangen til listen, frem til 3. juli 2014, var beskyttet med brukernavnet «robinson» og passordet «listen».

Referanser
----------

1. ↑  Uanmodede telefonopkald til forbrugere med henblik på salg er dog generel forbudt ved forbrugeraftaleloven. Der må alene ringes uanmodet til forbrugere med henblik på salg af bøger, abonnementer på aviser, tidsskrifter m.v. salg af forsikringer eller tegning af abonnement på redningstjenster eller sygetransport. Og kun såfremt det forinden er kontrolleret, at forbrugeren ikke står i Robinsonregistret.
2. ↑  Bendsen, Jørgen (3. juli 2014). «900.000 danskeres CPR-numre lagt frit frem». *Børsen*. Arkivert fra originalen 7. juli 2014. Besøkt 4. juli 2014.
3. ↑  Sandal, Jesper Stein (4. juli 2014). «Sådan skete CPR-lækket: CSC blev rykket for Robinsonlisten og udleverede halvfærdig version med CPR-numre». *Version2*. Besøkt 4. juli 2014.
4. ↑  Bendsen, Jørgen (4. juli 2014). «CPR-kontor gav samme password til 600 firmaer». *Børsen*. Arkivert fra originalen 14. juli 2014. Besøkt 4. juli 2014.

Eksterne lenker
---------------

* Om Robinsonlisten på borger.dk
En karikatur av en «kul», kvinnelig, jazzinteressert beatnik i amerikansk ungdoms- og musikkultur på 1960-tallet iført solbriller og mørke klær i form av alpelue, ettersittende trøye og trange bukser.
**Beatnik** er en stil og form som vokste frem på begynnelsen av 1960-tallet, definert med utgangspunkt i den amerikanske beat-generasjonen; ordet ble tatt i bruk av blant annet den amerikanske romanforfatteren Jack Kerouack på 1950-tallet. *Beatnik* kan også brukes om en person som følger denne stilen. Den minnet om hippie-stilen og var en protest mot det materialiserte forbrukersamfunnet. Beatnikene var ikke mye annerledes enn hippiene bortsett fra at de var mer opptatt av musikk enn politikk, derav navnet; *beat* betyr «rytme» på engelsk. Satt sammen med den slaviske endelsen *-nik*, som kan antyde at det gjelder en person, får ordet en ironisk, men også kul betydning i engelsk. Den etablerte kulturen brukte uttrykket mer generelt om en karikert stereotyp som hadde de ytre kjennetegnene på slike «kule» ungdommer.

  

* To beatniks fra California 1959.To beatniks fra California 1959.
* Unge «beatniks» på trappene til Stockholms konserthus i 1965.Unge «beatniks» på trappene til Stockholms konserthus i 1965.

Se også
-------

* Janis Joplin
* Hippie
* Jimi Hendrix
* Woodstock
* Hipster

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** GND **·** NKC
 |
**Oslojolle** er en klinkbygget seiljolle på 18 fot. Den ble konstruert av Erling L. Kristofersen i 1936. Båten ble opprinnelig bygget helt åpen med brede skvettganger. Senere ble den også bygget med dekk. Denne versjonen er kjent fra filmen ??? fra Hvalerskjærgården.

Båten fører fokk og storseil. Kjølen er av jern og utformet som svingkjøl. I sin første versjon var båten luggerrigget. Senere kom 7,5 m² og 9 m² bermudarigg. Med den største riggen er båten noe overrigget. Båten er relativt smal og derved rank. I en periode fra 1950-70 var dette en meget populær hyttebåt, særlig i Oslofjorden og på Sørlandet.

Båten ble fra 1964 også produsert i glassfiber av Sverre Westermoen Båtbyggeri på Sørlandet. Westermoen fikk i 1965 utmerkelsen «Merket for god design» for «Oslojolle 9 m² i plast».

Den første plastversjonen var lik med trebåten med dekk. Her var det åpent under fordekk og akterdekk, noe som gjorde det mulig å seile tur. Senere laget Westermoen en dobbelskrogversjon. Her var det en åpen cockpit, men ingen tilgang inn under dekk. All bagasje må dermed ligge mellom beina på mannskapet.

Kristofersen har også konstruert Knarr og Knarrens «lillesøster» Kutter. Begge disse båtene bygges på lest, en byggemetode som Kristofersen fant opp.

Referanser
----------

1. ↑  Om Knarr og Erling L. Kristofersen Arkivert 19. februar 2008 hos Wayback Machine.
2. ↑  Oslojolle 9 kvm. i plast Arkivert 2. november 2014 hos Wayback Machine. 17.11.1965

Eksterne lenker
---------------

* Engen, Ole: *Med linjer som hobby Arkivert 2. november 2014 hos Wayback Machine.*, KLASSISKE LINJER nr 18, juni 2010. Artikkel om Erling L. Kristofersen

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Dag Kjartan Bjerketvedt** (født 19. juli 1953) var rektor ved Høgskolen i Telemark i to perioder; fra 2003 til 2007 og deretter fra 2007 til juli 2011. Han ble etterfulgt i stillingen av Nils Kristian Bogen. 

Bjerketvedt er utdannet cand.real. med hovedfag i biologi (genetikk) fra Universitetet i Oslo. I 1989 ble han ansatt ved daværende Telemark distriktshøgskole ved Seksjon for natur- og miljøvernfag. 

Dag K. Bjerketvedt var prorektor ved Høgskolen i Telemark i to perioder fra 1997 til 2003, før han tok over som rektor fra 2003. 

I perioden 2000 til 2003 satt han i sentralstyret til Norsk Forskerforbund.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Publikasjoner av Dag Kjartan Bjerketvedt i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
* (no) Publikasjoner av Dag Kjartan Bjerketvedt i BIBSYS


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Arvid Gjengedal** | **Rektor ved Høgskolen i Telemark**(2003–2011) | Etterfølger:**Nils Kristian Bogen** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** CRIStin
 |
**Oslo Kammerkor** er et av Norges ledende kor. Siden 2005 har Håkon Daniel Nystedt vært kunstnerisk leder og dirigent. Koret består av 24 sangere, en blanding av profesjonelt skolerte sangere og amatører med solid korbakgrunn. Oslo Kammerkor har samarbeidet med mange av Norges fremste musikere og artister gjennom en rekke konserter, plateutgivelser og radio- og TV-opptredener.

Oslo Kammerkor ble stiftet av Grete Pedersen i 1984. 

Koret er kjent for sin allsidighet og evne til å variere mellom ulike sjangere – og har såvel gregoriansk og klassisk musikk som folkemusikk og jazz på repertoaret. Mest anerkjent er kanskje koret blitt for sin banebrytende utforskning av den vokale folkemusikken. Den gamle kvedertradisjonens enstemte religiøse folketoner er bragt inn i korsammenheng på en helt ny måte. Dette har resultert i platene *Dåm* og *Bergtatt* i samarbeid med kvederne Berit Opheim og Sondre Bratland. I den senere tid har koret videreført arbeidet med kvedertrasisjonen og folketonene, og skapt nye kunstneriske uttrykk i møtet mellom folkemusikken og den sakrale, klassiske kormusikken. På produksjonen *Strid* (2011) presenterer koret noen av disse møtene, i samarbeid med blant andre Kirsten Bråten Berg og Sondre Bratland.

Oslo Kammerkor har flere turneer og festivalbesøk i inn- og utland bak seg. Koret besøkte USA i 2007 og 2009, Italia i 2008, Japan i 2005 og 2008, Tyskland i 1987, 1989 og 2002, Baltikum i 1991, 1993 og 1996, og Frankrike i 1996, 2001 og 2002. Under EUs kulturbymønstring i København i 1996 representerte Oslo Kammerkor Norge. I september 2000 turnerte koret i Palestinsk område og Israel på oppdrag av Utenriksdepartementet. I tillegg kommer en rekke andre besøk i Danmark og Sverige. Koret har deltatt på festivaler og festspill over hele Norge, blant annet på OL på Lillehammer, Kirkens tusenårsjubileum på Moster i 1995, folkemusikkfestivalene i Bø og Førde, Kongsberg Jazzfestival, Kirkefestspillene i Kristiansand, Olavsfestdagene i Trondheim og en rekke ganger på Oslo Internasjonale Kirkemusikkfestival.

Oslo Kammerkor har også gjennom opptredener støttet flere ideologiske og humanitære prosjekter som «Krafttak for kreft» (TV-aksjonen 1998), «Lys i Mørke»-aksjonen i Oslo (Kirkens Bymisjon), åpning av dagsenter for HIV-smittede i Oslo (Kirkens Bymisjon) og «Artistdugnad» i Oslo domkirke til støtte for flyktningene i det tidligere Jugoslavia.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Bruuns repslageri** ligger i Fjøsangerveien 71 i bydelen Årstad i Bergen. Tidligere lå det to reperbaner her, *Mathisenbanen* fra 1856 og *Sørvigsbanen* fra 1831-1833. I 1996 brant Mathisenbanen ned. Etter det ble Fjøsangerveien utvidet til fire felt.

Sørvigsbanen
------------

Sørvigbanen ble opprinnelig bygget på Sukkerhusengen av repslagersvenn Frantz Sørvig. Byggingen ble finansiert med lån fra eieren av Sukkerhusengen, Heinrich Berle. I november 1834 ble reperbanen kjøpt på offentlig auksjon av kjøpmann Christian E. Busch. Den første repslagermester som eide banen var Garlow Monclair. Han drev banen fra 1838 til 1854, da eiendommen ble solgt til Ole Johan Johannessen.

Bruuns reperbane
----------------

Engelbrekt Christen Bruun (1839–1913), repslagermester og stortingsrepresentant for Bergen 1879-1881, kjøpte reperbanen av Johannessen i 1893. Med dette oppkjøpet ble Bruun eier av Bergens største repslageri med 100 tilsatte arbeidere. Sønnen Gerdt Henrik Meyer Bruun (1873–1945) overtok bedriften i 1897 og flyttet denne og reperbanen til Årstad i 1899. Her kunne man anvende gass og dampkraft, noe som var forbudt i sentrum på grunn av brannfare. En annen årsak til at reperbanen ble flyttet ut av sentrum var at kommunen hadde laget en ny reguleringsplan hvor Sukkerhusengen ble regulert til gater og bolighus. Det industrialiserte repslageriet i Fjøsangerveien fikk en mer allsidig produksjon, blant annet av fiskeredskaper og kokosveveri. Til anlegget ble det også bygget flere nybygg. Disse ble tegnet av de kjente bergensarkitektene Frederik Konow Lund og Egill Reimers.

Fredning
--------

I 1990 ble reperbanen i sin helhet fredet av Riksantikvaren. For å sikre den historiske og funksjonelle sammenhengen ble eksteriørene på de 13 andre byggene på eiendommen også fredet.

Litteratur
----------

* Harris, Christopher, (1996), *Katalog Ingvald Rognaldsens Samlinger, Reperbanen, Fjøsanger*, Hordaland fylkeskommune.

Eksterne lenker
---------------

* Bergen byleksikon på nett, om reperbaner
* Om Fjøsangerbanen
* Om Gerdt Henrik Meyer Bruun[*død lenke*]
* «Bruuns repslageri». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Riksantikvaren kulturminne
 |
***Footfalls*** er en amerikansk stumfilm fra 1921 regissert av Charles Brabin.

Handling
--------

Hiram Scudder er en blind skomaker, med en sønn som heter Tommy. Hiram bruker tiden på å lytte etter hvordan forbipasserende går, og identifiserer hvem de er. Sønnen hans Tommy er forelsket i Peggy Hawthorne. Peggy forteller Tommy at han er nødt til å skaffe seg en jobb, og bli berømt, før hun kommer til å gifte seg med ham. Tommy blir misunnelig på Alec Campbell, som også viser interesse for Peggy. Campbell, en ingeniør, bor rett over butikken hvor faren til Tommy arbeider. Tommy har en konflikt med Campbell. Hiram hører dette, men han faller og bryter beinet når han forsøker å gripe inn.

Men under kampen blir en lampe veltet, rommet tar fyr og en mann blir drept i brannen. Liket som blir funnet i brannen er forkullet til det ugjenkjennelige. Men ettersom Campbells klær og klokke også blir funnet der, antas liket å være hans. Tommy blir deretter ettersøkt for mordet. Hiram, som landsbyboerne nå tror er sprø, er sikker på at morderen kommer til å dukke opp igjen før eller senere. En natt hører Hiram skritt som han kjenner igjen. Han slåss mot inntrengeren og kveler ham til døde. Inntrengeren blir avslørt for å faktisk være Campbell. Tommy blir deretter frikjent for mordet.

Skuespillere
------------

* Tyrone Power, Sr. som Hiram Scudder
* Tom Douglas som Tommy Scudder
* Estelle Taylor som Peggy Hawthorne
* Gladden James som Alec Campbell
* Nora Cecil

Referanser
----------

1. ↑  «Footfalls». *catalog.afi.com*. American Film Institute. Besøkt 18. januar 2023.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Footfalls* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Footfalls* på AllMovie Rediger på Wikidata
**Bulverhythe**, også kjent som *West St Leonards, Bo Peep, Filsham, West Marina*, eller *Harley Shute*, er en engelsk landsby eller forstad til byen Hastings i grevskapet East Sussex. Stedet har en esplanade (strandpromenade) og en nær fem meter høy tykk mur som beskyttelse mot sjøen. Bulverhythe er oversatt til «Burghers' landing place». Bulverhythe var antagelig benyttet som en havn av danene, noe som antyder at *-hythe* eller *-hithe* hadde betydningen «havn». Tidligere var stedet under en liten odde eller nes, kalt for Gallows Head, men den er blitt vasket bort av overfylling. Stedets historiske betydning består i at her gjorde den normanniske hæren til Vilhelm Erobreren gjorde landgang her i 1066 under invasjonen og den påfølgende erobringen av England det samme året.

Steder å se
-----------

Landsbyen i Bulverhythe er lokalisert sørvest for området. Oldtidens landsby hadde en liten havn og utstikker, omtrent på det stedet hvor vraket av et seilfartøy fra 1700-tallet, «Amsterdam», ligger i dag.

Et kjent hus er Filsham Manor som ligger i Harley Shute Road har sin opprinnelse tilbake til angelsaksisk tid. Huset ble ombygget i 1682, og deler av dette står fortsatt.

Øst for området ligger hageanlegget West Marina Gardens som ble formet av James Burton (1761–1837), utvikler og byarkitekt. Landområdet ble kjøpt i 1886 og lagt ut som fornøyelsespark i 1891. Stedet er mye brukt og omfatter gress for kulespill, puttingbane og hageanlegg. Senere har det også kommet dekorativ belysning.

Skipsvrak
---------

I januar 1921 tauet en britisk taubåt en tysk undervannsbåt i Den engelske kanal da den brøt løs og kom i drift inntil den drev i land ved Bulverhythe. Ubåten var av en mindre type enn en annen som gikk på grunn ved Hastings i april 1919. Hendelsen ble rapportert i lokalavisen *Hastings Observer* under tittelen: «Another Submarine Visitor!» – *Enda et ubåt-besøk!*

Tre slepebåter forsøkte å slepe med seg ubåten, men uten suksess og etter at den ble meget ødelagt etter en storm ble den til slutt demontert.

Et annet skip som ble vasket i land var seilskuta «Amsterdam» fra Det nederlandske ostindiske kompani som hadde kurs for Java, men endte opp ved Bulverhythe. Levningene kan fortsatt bli sett.

Referanser
----------

1. ↑  Glover, Judith (1975): *The Place Names of Sussex*, s. 27, London: B.T. Batsford Ltd. ISBN 0 7134 2853 8
2. ↑   «Hithe – the definition of Hithe», *TheFreeDictionary.com*.
3. ↑  Brooks, Ken (2002): *Hastings: Then And Now*. SB Publications

Eksterne lenker
---------------

(en) Bulverhythe – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
**Tirm** er en havneby på Vestsiden av Ryggen. Byen er bygget opp systematisk med hus som blir høyere og høyere jo lengre inn i byen man kommer. Dette for å få bedre beskyttelse mot angripere. Det er en sentral skipsby.

Byen blir beskrevet for første gang da Eragon kommer dit i følge med Brom, der møter de Joar, som er en skipshandler som jobber i skjul for Varden.

Den blir beskrevet i den andre boken også da Roran, Eragons fetter, drar dit i følge med noen av innbyggerne i Karvahall. Denne gangen forlater de byen sammen med Joar.

| * v
* d
* r
Christopher Paolinis *Arven*-bøker |
| --- |
| Bøker | *Eragon **·** Den eldste **·** Brisingr **·** Arven* |
| Filmer | *Eragon* |
| Sentrale personer | Eragon **·** Safira **·** Brom **·** Arya **·** Galbatorix **·** Murtagh **·** Roran **·** Ajihad **·** Nasuada **·** Angela **·** Oromis **·** Andre… |
| Steder | Alagesia **·** Ryggen **·** Karvahall **·** Dras-Leona **·** Ellesméra **·** Farthen Dûr **·** Hadarakørkenen **·** Helgrind **·** Surda **·** Tirm **·** Urû'baen **·** fler… |
**Piotr Adam Wala** (født 16. desember 1936 i Bystra Śląska, død 22. oktober 2013) var en polsk skihopper som representerte Legia Zakopane.

Han deltok i den tysk-østerrikske hoppuka i årene 1961-1967, og ble nummer 11 sammenlagt i 1965/66. Beste plassering i enkeltrenn i Hoppuka var 9.-plass i Oberstdorf 30. desember 1965. Han var med i VM i 1962 og 1966, med 8.-plass i storbakken i Zakopane i 1962 som beste plassering. I OL i Innsbruck i 1964 ble han nummer 15 i storbakken i Innsbruck og 22 i normalbakken i Seefeld. Han ble polsk mester i både stor- og normalbakke i 1962 og i stor bakke i 1963. Piotr Wala deltok i Polarsirkelkarusellen i slutten av mars 1963. Det var en konkurranse som gikk i Bodø - Sulitjelma og med avslutning i Fageråsbakken i Mo i Rana. Han ble der nr. 6. sammenlagt. Deler av verdenseliten deltok.

Wala skulle ha deltatt i Hoppuka 1959/60, men alle Østblokklandene trakk seg fordi arrangøren i Oberstdorf nektet å heise det østtyske flagget. I stedet ble det arrangert renn i Øst-Tyskland, der han skadet kneet i et fall, og han gikk glipp av OL i Squaw Valley i 1960. I skiflygingsuka i Bad Mitterndorf (Kulm) i 1962 ble han nummer 3 og satte polsk lengderekord med 128 meter.

Piotr Wala er gift med Natalia Kot, som tok OL-bronse i turn i 1956.

Kilder
------

* Sports Reference: Piotr Wala Arkivert 16. desember 2012 hos Wayback Machine. (olympiaresultater, besøkt 9. august 2012)
* Jens Jahn, Egon Theiner: *Enzyklopädie des Skispringens*. AGON Sportverlag, Kassel 2004. ISBN 3-89784-099-5, flere sider
* Skijumping.pl: Mistrzowie Polski w skokach narciarskich w latach 1920-2002 (besøkt 9. august 2012)
* Najlepsi polscy skoczkowie w historii - Piotr Wala (besøkt 9. august 2012)

Referanser
----------

1. ↑   Arkivert 28. februar 2014 hos Wayback Machine.
2. ↑  Se *Najlepsi polscy skoczkowie w historii* og *Enzyklopädie des Skispringens* s. 213.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Piotr Wala – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Piotr Wala – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (pl) Piotr Wala – Polens olympiske komité Rediger på Wikidata

* (en) Piotr Wala – FIS (skihopping) Rediger på Wikidata
**144. motoriserte infanteridivisjon** (russisk: 144-я мотострелковая Виленская Краснознамённая, орденов Суворова, Кутузова и Александра Невского дивизия (fork. **144 мсд**), full betegnelse 144. Vilensk Røde Fane med Suvorov og Kutuzov orden motoriserte infanteridivisjon, er en divisjon underlagt 20. kombinerte armé i Vestre militærdistrikt i Russland. Divisjonen er forlagt med hovedkvarter i Jeljnja i Smolensk oblast.

Historie
--------

144. divisjon ble igjen oppsatt på slutten av 2016 på basis av to brigader:

* 23. motoriserte infanteribrigade med hovedkvarter i Valujki i Belgorod oblast‎
* 28. motoriserte infanteribrigade med hovedkvarter i Klintsy i Brjansk oblast

Referanser
----------

1. ↑  «В Смоленской области будет сформирована новая мотострелковая дивизия». *Первый смоленский!* **(russisk)**. 13.01.2016. Besøkt 22. april 2017.
**Dag Anton Malnes** (født 19. mars 1930 i Burfjord i Troms, død 17. august 2021 i Bærum) var en norsk sivilingeniør og oppfinner av beregningsprogrammet OLGA.

Malnes vokste opp i Burfjord i Troms og rømte med familien til Eidsvoll under 2.verdenskrig. Han tok examen.artium ved Eidsvoll landsgymnas og studerte senere ved NTH i Trondheim hvor han tok doktorgraden i 1967. Arbeidet fra doktorgraden videreførte han på Institutt for atomenergi (senere IFE) på Kjeller der han var forsker og senere forskningssjef 1967-1995.

Det var som forskningssjef på IFE at han utviklet beregningsprogrammet OLGA for transport av olje og gass i samme rørledning. OLGA ble en global suksess som brukes av de fleste større oljeselskaper. Flerfaseteknologien ble funnet opp sammen med hans kollega Kjell Bendiksen. Første versjon av OLGA ble finansiert av Statoil og var klar i 1980.

Flerfaseteknologien ble valgt som vinner av fagjuryen i Aftenpostens kåring av beste norske oppfinnelse siden 1980. Malnes var også hedret og innlemmet i Technology Hall of Fame i Houston, Texas.

Referanser
----------

1. ↑  «Hovedmann bak en av Norges viktigste oppfinnelser»Betalt abonnement kreves. *www.aftenposten.no*. 25. september 2021. Besøkt 26. september 2021.
2. ↑  Jan Nossen og Jan Boslo: *Dag Anton Malnes 1930-2021* - Minneord i Aftenposten 23. september 2021
3. ↑  «Kort om flerfaseteknologi». *www.statoil.com*. Besøkt 3. april 2016.
4. ↑  «Historien om OLGA — IFE». *www.ife.no*. Arkivert fra originalen 13. april 2016. Besøkt 3. april 2016.
5. ↑  «Rørene gjorde oljeeventyret mulig». *Aftenposten*. Besøkt 3. april 2016.
**Bund Deutscher Sportschützen** (**BDS**, direkte oversatt: *Forbundet av tyske sportsskyttere*) er et tysk skytterforbund som primært fremmer sportsskyting med kruttdrevne skytevåpen, som sådan fin- og grovkalibret pistol, revolver, rifle og hagle. Det er den nest største organisasjonen for sportsskyting i Tyskland i antall medlemmer etter Deutscher Schützenbund (*German Shooting and Archery Federation*), og er det største skytterforbundet med tanke på antall lisensierte skytevåpen. Per 2020 var det cirka 80 000 individuelle medlemmer og 2500 klubber i BDS. BDS er også den tyske representanten for International Practical Shooting Confederation og International Precision Rifle Federation.

Referanser
----------

1. ↑  «Regions - International Practical Shooting Confederation - IPSC».
2. ↑  «About – International Precision Rifle Federation» **(engelsk)**. Besøkt 13. august 2022.

Eksterne lenker
---------------

* Offisiell hjemmeside for Bund Deutscher Sportschützen

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** EU mva-nr.
 |
For bryteren, se Eino Leino (bryter)

**Eino Leino** (også **Armas Eino Leopold Lönnbohm**) (født 6. juli 1878 i Paltamo, 10. januar 1926 i Tusby) var en finsk forfatter, litteraturkritiker, oversetter og redaktør. Han regnes som en av Finlands største lyrikere. Leinos fødselsdag kalles *Eino Leinodagen, diktets og sommerens dag,* og er anbefalt flaggdag i Finland.

Liv og virke
------------

Leino var den sjuende og yngste sønn av landmåler Anders (Antti) Lönnbohm (tidligere Mustonen) og Anna Emilia Kyrenius. Paret fikk tilsammen ti barn. 

Tolv år gammel fikk han publisert sine første dikt i Hämeen Sanomat. Han begynte ved universitetet, men avsluttet aldri noe studium. Allerede i 1896, 18 år gammel utga han to diktsamlinger, *Maaliskuun lauluja* (Sanger i mars) og *Tarina suuresta tammesta* (Fortellingen om den store eika). Gjennom livet publiserte han tilsammen 32 diktsamlinger, 25 skuespill, 25 prosaverker og 16 oversettelser.

Eino Leino var gift tre ganger. Han fikk en datter Eya Helka, med sin første hustru Freya Schoultz, som han giftet seg med i 1905. Leino hadde allerede fra 1903 også hatt et forhold til forfatterinnen Hilja Onerva Lehtinen (L. Onerva). Forholdet til Onerva besto helt til hans død, riktignok etterhvert som et platonisk vennskap. Han giftet seg på ny i 1913 med Aino Kajanus, og igjen i 1921 med Hanna Laitinen.

Leinos forfatterskap tok utgangspunkt i en folkelig tradisjon. Han utvidet sitt forfatterskap mot europeisk litteratur, og er karakterisert som en intellektuelt sett, en verdensborger.

Den 6. juli som er Leinos fødselsdag, er i Finland kalt *Eino Leinodagen, diktets og sommerens dag*, og hører til de 13 anbefalte flaggdagene i landet.

Referanser
----------

1. 1 2   Encyclopædia Britannica Online, Encyclopædia Britannica Online-ID biography/Eino-Leino, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Gemeinsame Normdatei, besøkt 27. april 2014[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
4. 1 2   Brockhaus Enzyklopädie, Brockhaus Online-Enzyklopädie-id leino-eino[Hentet fra Wikidata]
5. 1 2 3  «BLF». *www.blf.fi*. Besøkt 29. mars 2018.
6. ↑  «Flaggdagar och tider». *Sisäministeriö* **(svensk)**. Besøkt 29. mars 2018.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Eino Leino – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Eino Leino – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Eino Leino på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
* (en) Eino Leino på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Eino Leino på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Eino Leino på AllMusic Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Uppslagsverket Finland **·** Biografiskt lexikon för Finland **·** Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Deutsche Biographie **·** Nationalencyklopedin **·** BIBSYS **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** NKC **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |
***The Long Island Incident*** (også kjent som ***Into the Lions Den***) er en amerikansk TV-film fra 1998 om skuddvekslingen på Long Island Rail Road i desember 1993. Filmen ble produsert av Barbra Streisands filmselskap Barwood Films, regissert av Joseph Sargent og sendt på NBC.

Filmen handler om den sjenerte og tilbakeholdne politikeren Carolyn McCarthy (Laurie Metcalf). En dag faller det fredelige forstadslivet i grus når mannen og sønnen blir ofre for en gal mann, som uten forvarsel skyter vilt rundt seg på Long Island Rail Road. Sønnen overlever så vidt, men mannen dør. Carolyn bestemmer seg for å kjempe for å forby de våpnene som drepte mannen. Den virkelige Carolyn McCarthy har selv en cameo i filmen.

Will Joyner fra *The New York Times* var fornøyd med filmen, og skrev: «Rettssaksscenene er effektive i sin kortfattethet. (...) [Selve] skytingen og det umiddelbare, blodige etterspillet blir ikke skildret, noe som bidrar til å gi produksjonen en barmhjertig, usensasjonell følelse.» Han roste videre Metcalf og Mackenzie Astin, som spilte henholdsvis mor og sønn, men mente at filmen etter hvert ble «forutsigbar».

Medvirkende
-----------

* Laurie Metcalf som Carolyn McCarthy
* Mackenzie Astin som Kevin
* Sandy Crawley som Dan Frisa
* Tyrone Benskin som Colin Ferguson

Referanser
----------

1. 1 2  Will Joyner (2. mai 1998). «TELEVISION REVIEW; After Massacre, Fact Meets Memory». *The New York Times*. Besøkt 15. august 2016.

Eksterne lenker
---------------

(en) *The Long Island Incident* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Long Island Incident* på AllMovie Rediger på Wikidata
**Ammassalik kommune**, grønlandsk: **Ammassalip Kommunia**, er den sydligste av Østgrønlands to tidligere kommuner. Den andre er Ittoqqortoormiit. 

Kommunen ble opprettet 1. januar 1963. Pr. 1. januar 2005 bodde det i alt 3018 innbyggere i kommunen, fordelt på 1852 i hovedbyen Tasiilaq og 1166 i de 5 bygder Kuummiut, Kulusuk, Tineteqilaaq, Sermiligaaq og Isortoq. Kommunen grenset til hele 10 andre kommuner, flere enn noen annen kommune på Grønland;

* Nanortalik kommune (sør)
* Narsaq kommune (vest)
* Qaqortoq kommune (vest)
* Paamiut kommune (vest)
* Maniitsoq kommune (vest)
* Sisimiut kommune (vest)
* Kangaatsiaq kommune (vest)
* Qasigiannguit kommune (vest)
* Nuuk kommune (vest)
* Ittoqqortoormiit kommune (nord)

Totalt areal er 250.000 km², ca. 5 ganger Danmarks størrelse. Det meste av kommunen er dekt av is. 

Kommunekontoret i Tasiilaq er en enkel og praktisk innrettet bygning. Den er mot sedvane i Grønland å avholde dyre arkitektkonkurranser, byggene tegnes og oppføres i stedet av fagfolk innenfor byggebransjen. 

Året rundt er det flere ukentlige flyforbindelser til kommunen via Kangerlussuaq lufthavn (Søndre Strømfjord), via Nerlerit Inaat lufthavn (Konstabel Pynt) og via Reykjavík på Island. Om sommeren går det mange rutefly mellem Reykjavík og Kulusuk, med 1 til 3 fly daglig. 

Man kan også reise dit med båt fra juni til oktober.

Ammassalik Museum holder til i Tasiilaqs gamle kirke. Museet er et lokalt kulturhistorisk museum, og et av de yngste lokalmuseer på Grønland. Det ble tatt i bruk i 1990.

Borgermester i kommunen er Vittus Mikaelsen.

Byer og tettsteder i Ammassalik kommune
---------------------------------------

* Ikkatteq (Ikâteq), 1 innbygger (ligger på en liten øy rett øst for Ammassalik Ø)
* Isortoq (Isertoq), 120 innbyggere
* Kulusuk (Cape Dan), 310 innbyggere (ligger på en øy øst for Ammassalik Ø)
* Kuummiut (Kúngmiut), 392 innbyggere
* Qernertuarssuit, fraflyttet 1. januar 2005 (1 innbygger pr 1. januar 2004)
* Sermiligaaq (Sermiligâq), 212 innbyggere
* Tiniteqilaaq, 148 innbyggere

Eksterne lenker
---------------

* Kommunens hjemmeside Arkivert 24. desember 2005 hos Wayback Machine.
* Foto av Kommunekontoret Arkivert 8. august 2007 hos Wayback Machine.

| * v
* d
* r
Grønland |
| --- |
| **Amt fra 1950 til 2008:** Nordgrønland **·** Vestgrønland **·**  Østgrønland | Grønlands flagg |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |
Et symbol på den gamle fønikiske gudinnen Tanit. Dette symbolet brukes av Guanchefolkets kirke.
**Iglesia del Pueblo Guanche** (norsk: «Guanchefolkets kirke») er en religiøs organisasjon som ble grunnlagt i 2001 i byen San Cristóbal de La Laguna på den spanske øya Tenerife. Organisasjonen har som mål å fremme Guanche-folkets gamle religion.

Organisasjonen ble stiftet av en gruppe av kanariske tilhengere av solgudinnen Chaxiraxi. Iglesia del Pueblo Guanches medlemmer gjennomfører dåp og bryllup i tråd med Guanchefolkets gamle skikker. I 2002 ble det holdt et bryllup på øya Tenerife med ritualer som ikke hadde vært praktisert siden den spanske erobringen av Kanariøyene på 1400-tallet.

Guanchefolkets kirke ønsker å etablere forbindelser med andre nyhedenske eller ikke-kristne bevegelser, spesielt bevegelser som tilber modergudinnen. Organisasjonens har tatt i bruk andre religioners symboler for modergudinnen.

Iglesia del Pueblo Guanche er én av mange ny-hedenske og ikke-monoteistiske bevegelser som har blitt etablert på 1900- og 2000-tallet. Andre eksempler er den greske dodekateismen og den nordeuropeiske åsatruen. I 2008 anslo man at Guanchefolkets kirke hadde om lag 300 medlemmer.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  Ramos-Martín, Josué. «La Iglesia del Pueblo Guanche: consideraciones metodológicas». *Morales Padrón, F. (ed.) XVIII Coloquio de Historia Canario-Americana, 2008, pp. 1608-1630.* **(spansk)**. Besøkt 6. juni 2020.
2. ↑  Martin, Veronica (2008): «Un 5% de canarios profesa una religión minoritaria», *La Opinión de Tenerife*, 3. oktober 2008.

Eksterne lenker
---------------

* (es) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Church of the Guanche People – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
**Eino Kauno Sandelin** (født 16. desember 1864, død 15. oktober 1937) var en finsk seiler som deltok i OL 1912 i Stockholm. 

Sandelin vant en olympisk bronsemedalje i seiling under OL 1912 i Stockholm. Han var med på den finske båten «Heatherbell» som kom på tredje og siste plass i 12-metersklassen bak den norske båten «Magda IX» og «Erna Signe» fra Sverige. Mannskapet på «Heatherbell» var; Max Alfthan, Erik Hartvall, Jarl Hulldén, Sigurd Juslén, Ernst Krogius, Eino Sandelin og Johan Silén.

Det var tre båter i 12-metersklassen, en svensk, en finsk og en norsk. Den norske båten «Magda IX» vant begge seilasene som ble avviklet 20. og 21. juli utenfor kysten ved Nynäshamn. Den svenske båten «Erna Signe» kom på andreplass og den finske «Heatherbell» kom på tredje og siste plass etter å ha kommet sist i begge seilasene.

OL-medaljer
-----------

* 1912 Sveriges flagg Stockholm - Bronse Bronse i seiling, 12-metersklassen

Eksterne lenker
---------------

* (en) Eino Sandelin – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Eino Sandelin – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Eino Sandelin – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Geni **·** ISNI
 |
Irrigasjon
Industriell kyllingkjøttproduksjon
**Industrielt jordbruk** er en moderne form for gårdsdrift som innebærer industrialisert produksjon av buskapen, fjærkre, fisk og avling. Metodene for industrielt jordbruk er tekniskvitenskapelige, økonomiske og politiske. De omfatter innovasjoner i jordbruksmaskiner og jordbruksteknikker, genetisk teknologi, teknikker for å oppnå økonomi i henhold til skalering av produksjonen, skape nye markeder for forbruk, søknader og håndhevelser av patentproduksjon av genetisk informasjon og global handel. Disse metodene er omfattende i utviklede eller industriland og er økende verden over. Det meste av hvete, meieriprodukter, egg, frukt og grønnsaker i supermarkedene er produsert som benytter disse metodene for industrielt jordbruk.

Det motsatte av industrielt jordbruk er konvensjonelt, tradisjonelt jordbruk eller småbruk.

Eksterne lenker
---------------

* Ressursutnytting, innføring
* Industrielt jordbruk: viktig for miljøet (PDF), foredrag av Jens Ulltveit-Moe 26. mai 2011

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Universalis **·** NKC
 |
**Tungehorn** er et rørbladinstrument som har vært brukt i norsk tradisjonsmusikk. Organologisk klassifiseres det som en aerofon. 

Rørbladprinsippet er heteroglott enkelt rørblad, dvs at det er ett enkelt rørblad som er festet til selve instrumentkroppen. Rørbladet har ofte blitt kalt for tunge, og har vanligvis vært laget av einer, men også andre treslag som gran, lønn og bjørkenever har vært brukt. Metall og jernblikk har også vært brukt som materialer til tunge. 

Instrumentet har vært lite beskrevet i litteraturen, har vært i ferd med å dø ut og har er derfor også vært lite kjent i norsk folkemusikkmiljø. Ut fra tilgjengelige empiriske data ser Norge ut til å være det landet der tungehornet er og har vært mest utbredt. Det er beskrevet minst 160 instrumenter i Norge, rundt 100 av dem er fotografisk dokumentert. Kjerneområdene er Hedmark, den østlige delen av Oppland og Trøndelag, samt agderfylkene. Utenfor Norge, Sverige og Finland er ikke tungehornet kjent. Det finnes imidlertid flere folkelige klarinetter i disse tre landene som er nært beslektet med tungehornet. 

Det har vært lansert to ulike teorier om opphavet til tungehornet. Den ene går ut på at instrumentet er inspirert av den europeiske klarinetten som kom til bygdene i Norden sist på 1700-tallet og var mye brukt i den folkelige musikken på 1800-tallet. Denne teorien kan bl.a. støttes av det faktum at den europeiske klarinetten var utbredt i kjerneområdene til tungehornet, at nesten alle de dokumenterte instrumentene later til å stamme fra 18- og 1900-tallet, samt at ingen kjente tungehorntradisjoner kan tidfestes til tidligere enn tidlig 1800-tall. Den andre teorien hevder at folkelige rørbladinstrumenter fantes i Norden før den europeiske klarinetten kom, og at de folkelige klarinettene og tungehornet har utviklet seg fra disse forholdsvis uavhengig av klarinetten. Denne teorien kan bl.a. støtes av at noen få instrumenter er datert tidligere enn den europeiske klarinetten var kjent i Norge og Sverige, og at spilleteknikken kan relateres til middelalderinstrumenter som sekkepipe snarere enn den europeiske orkesterklarinetten.

På landsbasis er det kjent ca 25 melodier som har vært spilt på tungehorn. Et fåtall av disse er dokumentert på tungehorn, de andre er enten spilt på andre instrumenter eller er noteopptegnelser. Med så få melodier er det vanskelig å snakke om et eget repertoar for instrumentet.

Litteratur
----------

* Atle Lien Jenssen, 2010. *Tungehornet i Norge*. Masteroppgave ved Høgskolen i Telemark, Institutt for folkekultur, Rauland.
* Reidar Sevåg, 1973. *Det gjallar og det læt*. Samlaget.
**Industrimekaniker** er en yrkesgruppe som utfører vedlikehold og montering av maskiner og utstyr. Faget kalles "Industrimekanikerfaget".

De arbeider innen en rekke virksomheter, som i olje- og gassvirksomhet, prosessindustri, matvareproduksjon, offshore, mekaniske verksteder og servicebedrifter. Industrimekanikerfaget er svært variert og man må kunne tenke helhetlig, jobbe tverrfaglig og selvstendig. Man må kunne bruke PC-baserte vedlikeholdsprogrammer, lagerstyring og overvåkningsprogrammer i tillegg til å være allsidig i sin evne.

Daglige gjøremål kan være alt fra rørarbeid, platearbeid, monteringsarbeid og feilsøking på maskiner og prosessutstyr. Man må kunne utføre sponfraskillende arbeid med ulike typer verktøy samt kjenne til sammenføyningsmetoder (Sveising og Lodding). I tillegg må man ha kunnskap om hydraulikk, pneumatikk, elektriske styresystemer og kunne tolke skjemaer og tekniske tegninger.

Industrimekanikerfaget er fysisk krevende og det innebærer også en del overtidsarbeid da vedlikehold av maskiner kan kreve produksjonsstans.

I Norge kan utdannelsen tas som to års videregående opplæring i skole og to år som lærling. Du kan også ta påbygg etterpå og få generel studiekompetanse

Eksterne lenker
---------------

* Utdanning.no sin yrkesbeskrivelse av industrimekaniker
**Valentina Grigorjevna Misjak** (russisk: Валентина Григорівна Мишак født 16. januar 1942 i Tiraspol i nåværende Moldova) var en sovjetisk volleyballspiller som deltok i de olympiske leker 1964 i Tokyo.

Misja kvant en olympisk sølvmedalje i volleyball under OL 1964 i Tokyo. Hun var med på det sovjetiske laget som kom på andreplass i volleyballturneringen for damer bak Japan. Seks lag deltok, det ble spilt en enkeltserie der alle lagene møttes én gang. Sovjetunionen vant fire tapte én kamp. Misjak spilte fem kamper i turneringen.

OL-medaljer
-----------

* 1964 Japans flagg Tokyo - Sølv Sølv i volleyball damer Sovjetunionens flagg Sovjetunionen

Referanser
----------

1. ↑   www.olympedia.org[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Valentina Misjak – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Valentina Misjak – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Valentina Misjak – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Valentina Misjak – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata
**Huangpuparken** (forenklet kinesisk: 黄浦公园; tradisjonell kinesisk: 黃浦公園; pinyin: *Huángpǔ Gōngyuán*) er navnet på et trekantet grøntområde i den nordlige enden av The Bund i Shanghai, der Suzhouelven møter Huangpuelven. Dette er Shangais minste parkanlegg, og det første som ble åpnet for almenheten. På området står Monumentet for Folkets Helter, som ærer dem som bidro til å fri Kina fra fremmed okkupasjon. The Bund Historiske Museum er også her, og viser The Bunds historie ved hjelp av gamle fotografier.

Parken var stengt for kinesere mellom 1890 og 1928, og en urban legende som har stor utbredelse fantes det en plakat ved porten som forkynte *«No dogs or Chinese allowed»*. Det er imidlertid ingenting som tyder på at historien om skiltet er sann. Derimot viser fotografier fra denne perioden et annet oppslag, som lister opp et tipunkts regulativ. Punkt 1 heter *The Gardens are reserved for the Foreign Community*, og punkt fire at *Dogs and bicycles are not admitted*. Uansett, at kinesere ikke hadde adgang til parken (som fikk navnet Huangpuparken etter annen verdenskrig og en rekke andre parker i landet har etset seg inn i mange kineseres erindring som eksempel på de ydmykelser som fremmede makter utsatte dem for på siste del av 1800-tallet og deler av 1900-tallet. 

Parken fikk ny utforming i 1990-årene.

Referanser
----------

1. ↑  Robert A. Bickers and Jeffrey N. Wasserstrom. "Shanghai's 'Dogs and Chinese Not Admitted' Sign: Legend, History and Contemporary Symbol." *China Quarterly,* no. 142 (1995): 444-66.
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Kypros’ flagg Kypros |
| Friidrett: |
| Friidrett U18-EM i friidrett |
| Gull | Jerusalem 2022 |  Slegge |

**Valentina Savva** (født 17. mai 2005) er en kypriotisk friidrettsutøver som konkurrerer i kastøvelser. Hun vant sleggekast under U18-EM i friidrett 2022.

Idrettskarriere
---------------

### Sesongene 2019-2020

Savva kom på fjerdeplass i sleggekast under det kypriotiske U18- og U20-mesterskapet i friidrett i 2019, og hun kom på sjetteplass under det kypriotiske mesterskapet i friidrett. I 2020 vant hun sleggekast (3 kg) under det kypriotiske U18-mesterskapet, og hun fikk bronse i sleggekast under det kypriotiske mesterskapet i friidrett.

### Sesongen 2021

Hun vant kulestøt i U18-klassen under det kypriotiske «vintermesterskapet» i friidrett (utendørs i april), og hun kom på andreplass i sleggekast i seniorklassen. Under det kypriotiske U20-mesterskapet i friidrett fikk hun gull i sleggekast og bronse i kulestøt, og hun vant sleggekast under det kypriotiske «vårmesterskapet». Hun kom på andreplass i sleggekast og sjetteplass i kulestøt under det kypriotiske mesterskapet i friidrett 2021.

I juli vant hun sleggekast (3 kg) og kulestøt (3 kg) under det kypriotiske U18-mesterskapet i friidrett. Hun ble tatt ut til å delta i U20-EM i friidrett 2021, og kom der på niendeplass i sleggekast. Hun deltok også i U20-VM i friidrett 2021, der hun ble nummer fem i sleggekast med ny nasjonal juniorrekord (U20) på 62,18 meter.

### Sesongen 2022

Savva fikk sølv sleggekast under det kypriotiske «vintermesterskapet» i mars 2022. Under det kypriotiske U20-mesterskapet i friidrett vant hun kulestøt og kom på andreplass i sleggekast. Hun vant sleggekast under Gymnasiaden (verdenslekene for skoler), og hun vant sleggekast og kulestøt under det kypriotiske U18-mesterskapet i friidrett i juni. Under det kypriotiske mesterskapet i friidrett 2022 ble hun nummer to i sleggekast, med ny nasjonal juniorrekord (U20) på 62,70 meter. Hun deltok i U18-EM i friidrett 2022, og vant der sleggekast, foran Villő Viszkeleti og Emilia Kolokotroni.

Referanser
----------

1. 1 2 3  World Athletics - *Valentina Savva - Results*, besøkt 12. juli 2022.
2. ↑  U18-EM i friidrett - *Result - Hammer Throw Women Final* Arkivert 12. juli 2022 hos Wayback Machine. besøkt 12. juli 2022.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Valentina Savva – World Athletics Rediger på Wikidata

* (en) Valentina Savva – TheSports.org Rediger på Wikidata
* (en) Valentina Savva Arkivert 12. juli 2022 hos Wayback Machine. – U18-EM 2022