recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Løsarbeid** er tilfeldig lønnsarbeid der en person ansettes en enkelt dag ad gangen eller i en kort periode. Løsarbeid er ofte ufaglært og manuelt, og ses især i landbruk og bygge- og anleggsnæringen. 

Løsarbeidere kan finne arbeid gjennom organisert arbeidsformidling eller mere uformelt ved å møte opp på velkjente steder, såsom gårder, gatehjørner og plasser. 

I Danmark har betegnelsen løsarbeider (*daglejer*) især vært knyttet til løsarbeidere ved landbruket, og løsarbeidere var tidligere en viktig arbeidskraft på landet. På 1800-tallet var mange husmenn nødt til å supplere deres innkomst ved å ta arbeid som løsarbeidere på de større bondebruk eller på godsene. Særlig til høsten var det etterspørsel på arbeidskraft, og der ble tilbudt en høyere lønn enn i resten av året. 

I store deler av verden, herunder Syd-Europa, USA, Afrika og Asia er løsarbeid stadig utbredt. I Europa og USA er det ofte tale om immigranter fra henholdsvis Afrika og Latin-Amerika.

Både historisk og i dag har løsarbeidere svake arbeidsrettigheter, for eksempel ingen kompensasjon ved sykdom samt risiko for å bli snytt eller utnyttet. Det betyr at ulykker, naturkatastrofer og økonomiske kriser kan føre til arbeidsløshet og sosiale problemer blant løsarbeidere og deres familier. Det sås eksempelvis etter jordskjelvet i Nepal 2015 og under koronaviruspandemien i 2019–2020.

Forfatteren Hans Kirk har i romanene *Daglejerne* og *Nye tider* fra 1936 og 1939 skildret overgangen fra bonde- til industrisamfunn og husmennenes og løsarbeidernes nye tilværelse som organiserte lønnsarbeidere.

Se også
-------

* Onn
* Prekariat

Referanser
----------

1. ↑  Husmænd, danmarkshistorien.dk, hentet 7. juli 2020
2. 1 2  Ridefogedvældet, weekendavisen.dk, hentet 7. juli 2020
3. 1 2  Plukkerne i Plastikhavet, weekendavisen.dk, hentet 7. juli 2020
4. 1 2  Udbyttede migrantarbejdere på amerikanske plantager går en lysere fremtid i møde information.dk, hentet 7. juli 2020
5. ↑  Daglejer i betonen, globalnyt.dk, hentet 8. juli 2020
6. 1 2  Nepals bygningsarbejdere kæmper mod arbejdsløshed, globalnyt.dk, hentet 8. juli 2020
7. 1 2  1,3 milliarder mennesker lukket inde i Indien, berlingske.dk, hentet 8. juli 2020

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** GND **·** LCCN **·** HDS
 |
**Verdalsøra ungdomsskole** ble åpnet 28. februar 1970. Da hadde skolen vært i bruk siden høsten 1968 da det første kullet ungdomsskoleelever begynte. Rommene ble tatt i bruk etter hvert som de ble ferdige, og svømmehallen sto ferdig i februar 1970.

Verdalsøra ungdomsskolekrets omfattet Verdalsøra barneskole-, Ness skole- og Vinne skolekrets. Ungdomsskolen ble bygget som en 4-parallellers skole.
I november 1970 flyttet Stiklestad Folkeboksamling (Verdal Bibliotek) inn i lokaler på skolen, og så lenge folkebiblioteket var her, var det et kombinasjonsbibliotek mellom folkebiblioteket og skolebiblioteket.

Da det første kullet hadde gått sine tre år ble det åpnet opp for et 10. frivillig år, en ordning som varte i noen få år, men som tok slutt da interessen forsvant.
Frem til 1975 var det kursplaner på skolen, men fra skoleåret 1975/76 gikk man over til ordningen med sammenholdte klasser.

Underveis var Ørmelen skolekrets blitt opprettet, og da elevene i denne kretsen kom til 7. klasse, fortsatte de der og Ørmelen ble således skilt ut fra Verdalsøra skolekrets. De siste elevene fra Ørmelen gikk ut ved Verdalsøra i 1979.

Til da hadde det vært trangt på skolen, og det hadde til tider vært både 5 og 6 paralleller ved skolen. Derfor var det nødvendig med utvidelse. Et storklasserom ble bygget til østfløyen. Ganske snart ble rommet delt i to ordinære klasserom. Formingssalen (sløydsalen) ble også utvidet.
I 1983/84 flyttet Verdal Folkebibliotek (Stiklestad Folkeboksamling) ut, og skolen tok lokalene i bruk selv.

Utviklingen på Ørmelen og Verdalsøra for øvrig førte til at Ørmelen Ungdomsskolekrets ble lagt ned og elevene flyttet til Verdalsøra Ungdomsskole i 1994. Samme år ble elevene fra Ness skolekrets flyttet til Vuku Ungdomsskole. Dette førte til en god del flere elever ved skolen.
I 19989/99 ble skolen på nytt utvidet med to klasserom, men fremdeles er den for liten selv om alle klassene nå har sitt eget klasserom. Utvidelse er planlagt, en utvidelse som vil bety mer rom for både elever, lærere og administrasjon.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Nasjonalt skoleregister
 |
***Narsiss og Gullmunn*** (tysk: *Narziß und Goldmund*) er en dannelsesroman av den tysk-sveitsiske forfatteren Hermann Hesse. Romanen ble opprinnelig publisert i tidsskriftet *Neue Rundschau* i årene 1929–1930, før den utkom i bokform i 1930.

Den lærde og asketiske Narsiss blir lærer på klosteret Mariabronn i den tyske middelalderen. Som elev får han den unge og kunstnerisk begavede Gullmunn, som vandrer søkende omkring på leting etter «meningen med livet». Gullmunn forlater klosteret etter en tid, blir landstryker i flere år, vender seg mot verden, mot livet og blir billedhugger. Når svartedauden kommer inn i området, møter Gullmunn den menneskelige eksistens på sitt verste. Etter mange år møtes de igjen, og de to hensetter seg i betraktninger over de ulike veier som deres liv har tatt, som kunstneren og tenkeren.

Liksom i de fleste av Hesses verker, er hovedtemaet vandrerens kamp for å finne seg selv, gjennom foreningen av to motpoler (*Mysterium Coniunctionis*). Gullmunn representerer kunsten og naturen og det «feminine sinn», mens Narsiss representerer vitenskap, logikk, Gud og det «maskuline sinn». Disse kvalitetene er hentet fra Carl Gustav Jungs arketypiske strukturer, og er hentet fra Hesses tidligere verker, spesielt *Demian*. Gjennom novellen blir Gullmunn i økende grad bevisst om minnene fra sin egen mor, som til slutt resulterer i hans ønske om å vende tilbake til «urmoren» (*Urmutter*).

Boken utkom for første gang på norsk i 1981 i Gyldendals lanternebøker (nr 478).

Referanser
----------

1. ↑  «Narcissus and Goldmund | novel by Hesse». *Encyclopedia Britannica* **(engelsk)**. Besøkt 25. januar 2020.
2. ↑  *Narsiss og Gullmunn - Deichman.no* **(norsk)**.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GND **·** BNF **·** BNF (data)
 |
**Thorvald Erling Johnsen** (født 30. november 1892 i Kristiania, død 25. mai 1968) var en norsk idrettsleder og sportsjournalist.

Johnsen var i 1907 med på å grunnlegge Ski- og Fotballklubben Trygg. I sin ungdom spilte han fotball og bandy for Trygg og Kristiania Skøiteklub, men han sluttet relativt tidlig som spiller og gikk over til å være dommer. Han ble kretsdommer i fotball i 1917, forbundsdommer i 1918 og dømte i 1920 landskampen Finland–Sverige. I 1922 dømte han cupfinalen mellom Odd og Kvik Halden. Johnsen hadde dessuten flere tillitsverv innen idretten. Han var formann i Trygg og i Oslo Fotballdommerlaug, viseformann i Oslo Fotballkrets i 1916 og forretningsfører i fotballkretsen i 1922.

Johnsen startet sitt virke som journalist i *Idrettsliv* i 1922. Han arbeidet i avisen inntil 1931 da han gikk over til *Sportsmanden*. Han var sjefredaktør i *Sportsmanden* fra 1945 til 1954.

Referanser
----------

1. ↑  Erling Ranheim, red. (1956). *Norske skiløpere: skihistorisk oppslagsverk i 5 bind. Østlandet Sør*. Oslo: Skiforlaget.
2. 1 2  «Thv. E. Johnsen død». *Aftenposten*. 27. mai 1968.
**Thorvald Ingolf Broch** (født 25. juli 1839 i Christiania, død 21. mai 1879 i Skien) var en norsk matematiker og lærer som skrev mattebøker.

Han ble uteksaminert fra Nissens Latin- og Realskole i 1857 og ble cand.real. 1863 ved Det Kongelige Frederiks Universitet. Fra 1860 til 1865 var han lærer ved Emil Schreiners skole (fra 1862 drevet av Fredrik Gjertsen). Allerede i 1861 var han formann i Realistforeningen (etablert 1859) og holdt foredrag om sammenhengene mellom geometri og differensialligninger, noe som inspirerte den senere kjente matematiker Sophus Lie (1842–1899). Fra 1862 til 1864 var han amanuensis samme sted, ved det såkalte Physiske Cabinet, og kunne i 1864 innkassere H.K.H. Kronprinsens gullmedalje for avhandlingen «Om Bøiningers Indflydelse paa Magneter». Fra 1863 til 1866 var han inspektør ved realavdelingen av den nystartede Aars og Voss' skole i Christiania. Fra 1866 til sin død i 1879 var han overlærer ved Skiens skole.

Han var sønn av kopist og tollbetjent Paul Resen Veljør Broch (1810–1875) og Thomasine Henriette Møinichen (1812–1842). I 1864 giftet han seg med Jeanette Marsilie Christiane Rosamunde Solberg (1843–1907) som var datter av en skomaker i Kristiania. De fikk flere barn.

Utgivelser
----------

* Broch, Thv. (1864). *Grundtrækkene af den elementære Arithmetik*. Christiania: Feilberg & Landmarks Forl.
* Broch, Thv. (1866). *Lærebog i Tal- og Bogstavregning*. Christiania: Feilberg & Landmark's Forl.
* Broch, Thv. (1874). *Indbydelsesskrift til Aarsexamen i Skiens offentlige Skole for den høiere Almendannelse i Juli*. Skien: Skiens offentlige Skole for den høiere Almendannelse.

Referanser
----------

1. ↑  Halvorsen, J.B. (1845-1900) (1885). *Norsk Forfatter-Lexikon 1814-1880: paa Grundlag af J.E. Krafts og Chr. Langes "Norsk Forfatter-Lexikon 1814-1856"*. Kristiania: Den Norske Forlagsforening.
2. ↑  Stubhaug, Arild (1948-) (2000). *Det var mine tankers djervhet: matematikeren Sophus Lie*. Oslo: Aschehoug. ISBN 8203222978.
3. ↑  Aars og Voss' skole (1888). *Aars og Voss's Latin- og Realskole 1863-1888: kortfattet Femogtyveaarsberetning*. Kristiania: [Skolen].
4. ↑  Thv. Ingolf Borch i en slektsdatabase.
**Løsningsrett** er et fellesbegrep på ulike rettigheter som gir rett til å overta et formuesgode. Uttrykket brukes særlig om rett til å overta fast eiendom, men er også praktisk for blant annet løsøre, sameieandeler og selskapsandeler (herunder aksjer). Løsningsrettigheter kan ha hjemmel i lov eller avtale, og det nærmere innholdet av retten vil komme an på hva som følger av rettsgrunnlaget.

Den mest kjente formen for løsningsrett er forkjøpsrett, som gir rett til å overta et formuesgode som har skiftet eier. En lignende form er tilbudsrett – forskjellen fra forkjøpsretten er at det i slike tilfeller enda ikke har skjedd noe eierskifte, kun et uttrykt ønske fra eieren om at han ønsker å avhende. Løsningsretter som gir en ubetinget rett for rettighetshaver til å overta gjenstanden uten noen forutgående hendelse kalles kjøperett eller opsjon. Andre praktiske løsningsretter er odelsrett og åsetesrett, som er særegne for Norge.

Ulike løsningsretter følger i norsk rett av en rekke lover, den mest generelle er løsningsrettloven fra 1994.

Litteratur
----------

* Thor Falkanger *Løsningsrettsloven - kommentarutgave* Universitetsforlaget 2015 ISBN 9788215025438

Eksterne lenker
---------------

* Løsningsrettloven
**Henri-André Laperrière** (født 12. juni 1925 i Québec, død 8. mars 2015) var en canadisk ishockeyspiller som deltok i de olympiske vinterleker 1948 i St. Moritz.

Laperriere ble olympisk mester i ishockey under vinter-OL 1948 iSt. Moritz. Han var med på det canadiske laget som vant turneringen foran Tsjekkoslovakia og Sveits.

Ishockeyturneringen ble avviklet som en enkeltserie med ni lag, der alle lagene møttes en gang. Både Canada og Tsjekkoslovakia vant sju kamper og spilte en uavgjort. Kampen mellom Canada og Tsjekkoslovakia endte 0-0 og begge lagene fikk 15 poeng. Canada vant serien på bedre målforskjell, +64 mål 69-5 mot Tsjekkoslovakias + 62 mål 80-18.

Laperriere ble verdensmester i ishockey i 1948, OL-turnering i St. Moritz var også det 15. verdensmesterskapet i ishockey.

OL-medaljer
-----------

* 1948 Sveits’ flagg St. Moritz - Gull **Gull** i ishockey Canadas flagg Canada

Eksterne lenker
---------------

* (en) Henri-André Laperrière – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Henri-André Laperrière – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Henri-André Laperrière – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Henri-André Laperrière – Eliteprospects.com Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
***Doomwatch*** er en britisk drama- og science fiction-serie som ble sendt på BBC fra 1970 til 1972. Serien handlet om en gruppe forskere som arbeidet i Doomwatch, en statlig organisasjon som hadde som oppgave å overvåke og forhindre miljøkatastrofer fra statlige såvel som private aktører, samt forhindre misbruk av ny teknologi. De måtte hanskes med alt fra plast-spisende bakterier og hyperintelligente rotter til kjemiske utslipp og genetiske mutasjoner. Organisasjonen var under konstant angrep, både fra enkelte i regjeringen og fiendtlig innstilte konsern. Organisasjonen ble ledet av den hissige men ukorrupte Dr Spencer Quist, spilt av John Paul. De andre ledende rollene ble spilt av Simon Oates og Robert Powell. Serien ble skapt av Kit Pedler og Gerry Davis.

*Doomwatch* hadde et økologisk budskap og ble regnet som forut for sin tid. Den vakte en viss oppmerksomhet hos både forskere, politikere og miljøvernere.

Serien var meget populær i starten og hadde 13 millioner seere i første sesong. Etter det falt populariteten en del.

Avledede produksjoner
---------------------

I 1972 kom en filmversjon*.* Denne var mer grøsserpreget enn serien og hadde Ian Bannen i hovedrollen.

I 1999 utgav Channel 5 tv-film kalt *Doomwatch Winter Angel*.

Referanser
----------

1. 1 2 3  «Doomwatch – Nostalgia Central». *nostalgiacentral.com* **(engelsk)**. 22. juni 2014. Besøkt 13. september 2022.
2. ↑  «BFI Screenonline: Doomwatch (1970-72)». *www.screenonline.org.uk*. Besøkt 13. september 2022.
3. 1 2  «Doomwatch». *www.bbc.com* **(engelsk)**. Besøkt 13. september 2022.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Doomwatch* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Doomwatch* på The Movie Database – TV Rediger på Wikidata
Denne artikkelen omhandler en form for dyp depresjon.  For maleri laget av Edvard Munch, se «Melankoli».
*Melencolia I* av Albrecht Dürer
**Melankoli** (gresk μελανχολία) er en form for dyp depresjon og inngår i gruppen psykiske sykdommer, som berører stemningsleiet - de affektive syndromene. Ordet kommer av gresk *melas* (= svart) og *choli* (= galle), basert på antikkens lære om de fire kroppsvæskene som var i balanse hos friske mennesker - hjertets blod, hjernens slim, leverens gule galle og miltens svarte galle. Det finnes ingen svart galle, men den ble like fullt beskrevet som «så tykk og klebrig» at legene så vidt kunne tappe den ut. Den utsondret svarte damper som steg opp i hjernen og formørket tankene. Personen ble bokstavelig talt svartsynt.

Diagnose
--------

Diagnosen melankoli stilles når den rammede personen ikke kan kjenne lyst eller glede, og ikke engang reagerer tilfeldig ved vanligvis positive stimuli. Dessuten skal minst tre av følgende symptomer foreligge:

* senket stemningsleie

* stemningsleiet er lavest på morgenen

* tidlig oppvåkning

* bevegelsesmønstret er betydelig raskere (ved agitert depresjon) eller langsommere enn normalt

* påtagelig appetittløshet eller vektreduksjon

* uttalte skyldfølelse eller mindreverdighetsfølelser, ofte av psykotisk art – de rammede har ikke kontakt med virkeligheten, og kan for eksempel tro at de har begått kriminelle handlinger

Behandling
----------

Edvard Munchs maleri «Melankoli» fra 1894
Behandlingen bør skje på sykehus, ettersom risikoen for selvmord er høy og kan øke i begynnelsen av behandlingen. Når pasienten begynner å fungere bedre, med forbedret evne til å ta initiativ, samtidig som mindreverdighetsfølelsene og følelsen av håpløshet er like ille, kan faren for selvmord øke. 

Personer med melankoli behandles med medisiner mot depresjon eller ECT, ettersom de ikke kan ta imot samtalebehandling i depresjonens dypeste fase.

Referanser
----------

1. ↑  Karin Johannisson: *Melankolske rom* (s. 31), forlaget Cappelen Damm, Oslo 2010, ISBN 978-82-02-32188-8

| * v
* d
* r
Følelser |
| --- |
| Elementære | Forbauselse  **·** Frykt  **·** Glede  **·** Sinne  **·** Sørgmodighet  **·** Vemmelse |
| Andre | Ambivalens  **·** Anger  **·** Angst  **·** Apati  **·** Begjær  **·** Blyghet  **·** Defaitisme  **·** Depresjon  **·** Ekstase  **·** Empati  **·** Ensomhet  **·** Eufori  **·** Fanatisme  **·** Forakt  **·** Forelskelse  **·** Forlegenhet  **·** Forventning  **·** Frustrasjon  **·** Frykt  **·** Hat  **·** Hevn  **·** Hovmod/Stolthet  **·** Hysteri  **·** Håp  **·** Interesse  **·** Kjedsomhet  **·** Kjærlighet  **·** Krenkelse  **·** Lidenskap  **·** Lyst  **·** Medlidenhet  **·** Melankoli  **·** Misunnelse  **·** Nysgjerrighet  **·** Panikk  **·** Paranoia  **·** Selvmedlidenhet  **·** Sinne  **·** Sjalusi  **·** Skadefryd  **·** Skam  **·** Skuffelse  **·** Skyldfølelse  **·** Sorg  **·** Sult  **·** Takknemlighet  **·** Tomhet  **·** Ydmykelse |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC **·** BNE
 |
**Derek Victor Shulman** (født 11. februar 1947 i Glasgow) er en britisk musiker, sanger og multiinstrumentalist. Fra 1970 til 1980 var han ledende vokalist for progrockbandet Gentle Giant, hvor han blant annet deltok sammen med brødrene Ray og Phil Shulman.

Biografi
--------

Shulman begynte sin profesjonelle musikalske karriere sammen med Pete O'Flaherty, Eric Hine, Tony Ransley og sine brødre Ray og Phil i rhythm and blues-/soul-/popbandet The Howling Wolves, som skiftet navn til The Road Runners og som i 1966 ble til Simon Dupree and the Big Sound. Bandet ble kjent etter utgivelsen av psykedelisk rock-singelen «Kite» høsten 1967, men etter flere utgivelser der de opplevde en begrenset kommersiell suksess, løste de opp bandet i 1969. Shulman-brødrene var ikke interssert i å bli presset til å stadig måtte skrive flere hit-låter. De grunnla Gentle Giant sammen med gitaristen Gary Green, keyboardisten Kerry Minnear og trommeslageren Martin Smith. Sistnevnte ble siden erstattet av Malcolm Mortimore, som igjen ble erstattet av John Weathers.

I Gentle Giant ble Derek Shulman kjent som en dynamisk frontmann i livemiljøet, og spilte inn tolv utgivelser med bandet over en periode på ti år. Mens bandet sikret seg en lojal fanskare oppnådde de aldri en bred kommersiell suksess, og med en noe dalende popularitet på slutten av 1970-tallet ble bandet oppløst etter utgivelsen av *Civilian*. På samme måte som resten av bandmedlemmene var Shulman multiinstrumentalist, og spilte blant annet saksofon, bass og en egen gitar kalt Shulberry (avbildet).

Etter Gentle Giant arbeidet Shulman som administrativ toppleder i plateselskaper, hvor han først startet som representant for A&R hos PolyGram, hvor han blant annet signerte Bon Jovi, Cinderella og Kingdom Come blant flere. Shulman ble også president i Atco Records, hvor han signerte progressive metal-bandet Dream Theater i tillegg til Pantera. Etter dette ble han president ved Roadrunner Records, hvor han tok hånd om signeringen av Slipknot og Nickelback, før han startet sitt eget plateselskap DRT Entertainment.

Referanser
----------

1. ↑   Discogs, Discogs artist-ID 342789, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3  «Gentle Giant: Biography». Allmusic. Besøkt 20. mars 2019.
3. ↑  «Simon Dupree and the Big Sound: Biography». Allmusic. Besøkt 20. mars 2019.
4. ↑  «A Few Words With...Derek Shulman». ProgSheet. Besøkt 20. mars 2019.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Derek Shulman på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
* (en) Derek Shulman på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Derek Shulman på MusicBrainz Rediger på Wikidata
* (en) Intervju med Shulman av Jason Rubin, våren 1991.
* (en) Classic Rock Revisited intervju av Ryan Sparks, i juli 2005.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Derek Lawrence** (født 16. november 1941, død 13. mai 2020) var en engelsk plateprodusent, kjent blant annet for sitt arbeid med Deep Purple. Lawrence var ubetalt assistent hos Joe Meek før han etter hvert gjorde selvstendig arbeid. Blant studiomusikerne han benyttet seg av, var Ritchie Blackmore, noe som førte til at han produserte Deep Purples tre første album. Hans farvel med Deep Purple ble singelen «Hallelujah (I am the Preacher)». Han presenterte bandet for låten, men endte ikke opp med å produsere den.

Andre artister Lawrence produserte var Jethro Tull, Kim Fowley, Garnet Mimms, the V.I.Ps (som senere ble Spooky Tooth), Tony Wilson, Wishbone Ash, Flash, Green Bullfrog (med Blackmore), Tiger, Chas And Dave, Dragonfly, Strange Days, Carl Wayne, E.F. Band, Fist, Quartz og Quiet Riot.

Andre studiomusikere Lawrence hyppig benyttet var Big Jim Sullivan (gitar), Chas Hodges (piano) og Dave Peacock (gitar).

Produksjonsarbeid (utvalg)
--------------------------

* Deep Purple: *Shades of Deep Purple* (1968)
* Deep Purple: *The Book of Taliesyn* (1968)
* Deep Purple: *Deep Purple* (1969)
* Wishbone Ash: *Wishbone Ash* (1970)
* Wishbone Ash: *Pilgrimage* (1971)
* Green Bullfrog: *Green Bullfrog* (1971)
* Wishbone Ash: *Argus* (1972)
* Angel: *Angel* (1975)
* Angel: *Helluva Band* (1976)
* Legs Diamond: *Legs Diamond* (1977)
* Quiet Riot: Quiet Riot (1977)
* Wishbone Ash: No Smoke Without Fire (1978)
* Fist: *Turn the Hell On* (1980)
* Quartz: *Stand Up and Fight* (1980)
* E.F. Band: *Last Laugh Is on You* (1981)

Referanser
----------

1. ↑   www.thehighwaystar.com[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2  *Encyclopedia Metallum* om Derek Lawrence
3. ↑  Intervju med Derek Lawrence ved Roger Dopson fra 1991 på *ToDoPurple*
4. 1 2  *AllMusic* om Derek Lawrence

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz **·** Discogs
 |
***Dora Brandes*** er en tysk stumfilm fra 1916, regissert av Magnus Stifter.

Handling
--------

Dora Brandes er en anerkjent skuespillerinne. Journalisten Gustave Calvi, en mann med politiske ambisjoner, ble hennes elsker. På grunn av dette har Dora gradvis trukket seg tilbake fra livet som artist, og heller viet seg helt til å promotere den politiske karrieren hans. Men fra en tidligere kjæreste får Dora penger som Calvi trenger for sin politiske karriere.

Med Doras hjelp klarer Calvi faktisk å bli utnevnt til parlamentsmedlem en dag. Men kort tid etter dette finner Calvi tilbake til sin tidligere kjæreste, og han forlater derfor Dora. Sjokkert over dette enorme svik, begynner Dora å misbruke alkohol. Noen år senere har Calvi satt seg høyere politiske mål, men motstandere hans har lenge planlagt hans undergang.

Skuespillere
------------

* Asta Nielsen som Dora Brandes
* Ludwig Trautmann som Gustav Calvia
* Max Laurance som d'Albert

Referanser
----------

1. ↑  «Dora Brandes» **(engelsk)**. Besøkt 11. juni 2022 – via mubi.com.
2. ↑  «Dora Brandes (1916)» **(engelsk)**. Besøkt 11. juni 2022 – via letterboxd.com.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Dora Brandes* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (da) *Dora Brandes* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata

* (de) *Dora Brandes* på filmportal.de Rediger på Wikidata
***Diloboderus*** er en slekt av biller som hører til gruppen hornbiller i familien skarabider (Scarabaeidae). Hannene ser ut som en mini-versjon av de store neshornbillene.

Utseende
--------

 Hunnene mangler horn
Middelsstore (ca. 20 millimeter), svarte biller. Hannene ligner sterkt på de mye større artene i gruppen Oryctini. De har et langt, krumt horn hå hodet og to tettsittende, kraftige horn på pronotum. Alle hornene har en brem av lange, gule hår på innsiden. Det vanlige hos hornbiller er at hornene blir forholdsvis større jo større individet er (allometri), men denne lille arten har noen av de største hornene i forhold til kroppsstørrelsen. Som vanlig hos hornbiller mangler hunnen horn.

Levevis
-------

Larvene lever i jorda, i et utgravd kammer.
Arten kan gjøre en del skade i jordbruk og i hager ved at larvene eter røtter og knoller.

Utbredelse
----------

Slekten finnes i det sørlige Brasil og i Argentina.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
			* Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
				+ Underfamilien hornbiller, Dynastinae MacLeay, 1819
					- Stammen Pentodontini
						* Slekten *Diloboderus* Reiche, 1859
							+ *Diloboderus abderus* (Sturm, 1826)

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Diloboderus* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Diloboderus* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Diloboderus* hos Fossilworks Rediger på Wikidata

* (en) *Diloboderus* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Diloboderus abderus* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Diloboderus abderus* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**Doping**, eller **dotering**, brukes ved produksjon av halvledere i elektronikkomponenter som transistorer og integrerte kretser. Doping er en prosess hvor meget rene halvledere tilsettes kontrollerte mengder «urenheter» av andre stoffer (doteringsstoffer), som opptar plass i krystallstrukturen. Doteringsstoffet og mengden velges ut ifra type halvledermateriale og ønskede egenskaper. Et doteringsstoff som tilfører flere elektroner i strukturen på grunn av løst bundne valenselektroner kalles en donor, mens et stoff som fanger inn elektroner og danner «hull» er en akseptor. Ekstra elektroner gir negativ ladningsmobilitet og kalles en n-type halvleder. Elektroner er majoritetsbærere og hull minoritetsbærere i n-type halvledere. Overskudd på hull gir positiv ladningsmobilitet og kalles en p-type halvleder. I p-type halvledere er hull majoritetsbærere og elektroner minoritetsbærere.

For halvledere i gruppe 14 som silisium og germanium, med fire valenselektroner, vil doping med gruppe 13 (Borgruppen), med tre valenselektroner (som bor) være akseptorer og gi opphav til hull, mens doping med gruppe 15 (Nitrogengruppen) med fem valenselektroner (for eksempel arsen) være donorer og gi frie elektroner.

Noen ikke-elementale halvledere som GaAs kan dopes med ett doteringsstoff som skaper to forskjellige ladninger. Et eksempel på dette er GaAs PN-overganger hvor Si erstatter Ga på N-siden og As på P-siden.

Antallet doteringsatomer som er nødvendig for å skape frie ladningsbærere (altså hull eller elektroner) er meget lite. Etter antallet doteringatomer er dopingen lett (ca. 1 doteringsatom pr 100 000 000 halvlederatomer) til tung (1 pr 10 000). Når dopingen er så høy at halvlederen oppfører seg mer som et normalt ledende materiale kalles materialet *degenerert*.

Man kan tilsette doteringsstoffere allerede når halvlederkrystallet vokser for å gi materialet en uniform startkarakteristikk. For å danne transistorer og andre halvlederelementer forandres lokale områder med tilsetning av nye doteringsstoffer ved diffusjon (belegg som avsettes på overflaten og diffunderer inn i halvlederen) eller ionisk implantasjon (bestråling med ioner). Områdene kontrolleres ved maskering med fotolitografi.

Referanser
----------

1. ↑  Pierret, Robert F. (1996). «2». *Semiconductor Device Fundamentals*. USA: Addison-Wesley Publishing Company. s. 39. ISBN 0-201-54393-1.
**Barne-, ungdoms- og familiedirektoratet** (**Bufdir**) er et norsk, statlig direktorat underlagt Barne- og familiedepartementet, med hovedkontor i Oslo. Direktoratet er det øverste organet i Barne-, ungdoms- og familieetaten (Bufetat), som har ansvaret for det statlige barnevernet og det statlige familievernet.

Bufdir ble etablert i 2004 gjennom en sammenslutning av Statens barnevern og familievern (SBF) og Barne-, ungdoms- og familieforvaltningen (BUFA). Fra og med 2014 er direktoratet nasjonalt fagorgan for hele barnevernet, det vil si både det statlige og det kommunale. 

Direktoratets ansvarsområder er innenfor oppvekst, barnevern, familievern, adopsjon, likestilling og ikke-diskriminering og vold og overgrep i nære relasjoner. Bufdir behandler saker knyttet til barnevernloven, adopsjonsloven, barneloven, ekteskapsloven og saker om rettferdsvederlag. Direktoratet er nasjonalt kontor for EU-programmet *Erasmus+*, og forvalter tilskuddsordninger knyttet til direktoratets fagfelt.

Bufdir driver nettstedet ung.no, som er en spørre- og informasjonstjeneste for barn og ungdom.

Se også
-------

* Barne-, ungdoms- og familieetaten (Bufetat)
* Barnevern i Norge

Referanser
----------

1. ↑  Barnevernloven § 2-2 *Statlige barnevernmyndigheters organisatoriske inndeling*
2. ↑  «Om Bufdir og Bufetat» på bufdir.no
3. ↑  «Ung.no – kvalitetssikret informasjon til ungdom»

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted
* Departementets instruks for økonomi- og virksomhetsstyring i Barne-, ungdoms- og familiedirektoratet (Bufdir), av 21. desember 2021

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** Forvaltningsdatabasen **·** Brønnøysundregistrene
 |
Avføring fra et 12 timer gammelt barn.
**Barnebek** eller **mekonium** (*latin* meconium) er spedbarnets første avføring og består av materiale barnet har svelget mens det befant seg i livmoren: tarmepitelceller, lanugo, slim, fostervann, galle og vann. Barnebek er ikke, i motsetning til tidligere trodd, steril, men består istedenfor av et komplekst mikrobiologisk samfunn som skiller seg fra tidlig avføring hos det fødte barnet. Den er viskøs og klebrig, lik tjære, og luktfri.

Mekonium blir normalt lagret i spedbarnets tarm til etter fødselen, men noen ganger blir den utstøtt i fostervannet før fødselen eller i forbindelse med veer. Av og til tykner mekoniumet og tetner til ileum (siste del av tynntarmen) i en tilstand som heter **meconium ileus**. Meconium ileus er ofte det første symptomet på cystisk fibrose.

Mekoniumaspirasjonssyndrom (MAS) opptrer når spedbarn får mekonium i lungene i forbindelse med fødselen.

Det kan tas prøver av mekonium for å fastslå eksponering *in utero* for ulike kjemikalier.

Referanser
----------

1. ↑  Rodríguez, Juan Miguel; Murphy, Kiera; Stanton, Catherine; Ross, R. Paul; Kober, Olivia I.; Juge, Nathalie; Avershina, Ekaterina; Rudi, Knut; Narbad, Arjan. «The composition of the gut microbiota throughout life, with an emphasis on early life». *Microbial Ecology in Health & Disease*. 0 **(engelsk)**. 26. PMC 4315782 Åpent tilgjengelig. PMID 25651996. doi:10.3402/mehd.v26.26050. Besøkt 28. februar 2017. CS1-vedlikehold: PMC-format (link)

Eksterne lenker
---------------

* Den første avføringen - barnebek

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store medisinske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi
 |
**Grått eikefly** (*Dryobotodes eremita*) er en sommerfugl som tilhører familien nattfly (Noctuidae). Denne arten finnes i det sørligste Norge.

Utseende
--------

Et middelsstort (vingespenn 33 – 37 mm), kraftig nattfly, fargen er ganske variabel, lysgrå til mørkt sjokoladebrun, også ofte grønnlig. Den kan ligne flere andre nattfly og har ingen spesielt slående kjennetegn. Forvingen virker spraglete og er mer eller mindre kontrastrikt farget – mørke eksemplarer har ofte påfallende, lyse flekker. Nyre- og ringmerkene er tydelige, under disse er det en svart lengdestrek (tappmerke) som er gaffeldelt innerst og framoverbøyd ytterst. Bakvingen er grå.

Levevis
-------

Grått eikefly er knyttet til eik (*Quercus* spp.) og finnes der denne vokser. Larvene utvikler seg i april – juni, først på eikas knopper og siden på de unge bladene. De voksne sommerfuglene flyr i august – oktober, arten overvintrer som egg.

Utbredelse
----------

Den er utbredt i Nord-Afrika, Europa, Lilleasia og Iran. I Norge finnes den nord til Oslo på Østlandet og til Bergen på Vestlandet.

Referanser
----------

1. 1 2  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 24. juli 2020. Besøkt 24. juli 2020.

Kilder
------

* Norges sommerfugler – Grått eikefly[*død lenke*]
* Aarvik, L. Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) *Catalogus Lepidopterorum Norvegiae*. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe/Norsk Institutt for Skogforskning. ISBN 82-995095-1-3
* Nettsiden *Svenska Fjärilar*, med bildegalleri: Dryobotodes eremita
* *Dryobotodes eremita* på UK moths

Eksterne lenker
---------------

* (en) *eremittfly* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *eremittfly* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *eremittfly* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *eremittfly* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *eremittfly* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *eremittfly* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Dryobotodes eremita* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata
**Barne- og ungdomsarbeiderfag** er et programfag på Vg2 (2. trinn) i den norske videregående skolen. Programfaget følger utdanningsprogrammet Helse- og oppvekstfag. For å kunne gå opp til fagprøve må man etter ett år med dette faget gå to år som lærling i en bedrift. Man kan også få generell studiekompetanse ved å gå 3. påbyggningsår etter Vg2 Barne- og ungdomsarbeiderfag.

Beskrivelse av programfagene
----------------------------

### Helsefremmende arbeid

Programfaget handler om hvordan fysisk og psykisk helse og positiv selvfølelse kan stimuleres. Videre handler faget om hvordan barn og unge utvikler evne til å ta medansvar for eget liv, og hvordan de bruker sine ressurser og sitt sosiale nettverk. Ulike sider ved barn og unges forhold til tobakk, rusmidler og kriminalitet inngår. Temaene kjønnsroller, selvfølelse, mobbing og rasisme er også en del av faget. Betydningen av utfordrende aktiviteter, utholdenhet og styrke som grunnlag for barn og unges vekst og utvikling inngår i faget. Videre handler faget om trygg og sunn mat for barn og unge.

### Kommunikasjon og samhandling

Programfaget handler om hvordan en kan stimulere vekst og utvikling hos barn og unge med ulik livssituasjon, kulturtilhørighet og funksjonsnivå. Faget handler videre om de voksne som rollemodell og betydningen av språkbruk og omgangsform. Sosialiseringsprosessen hos barn og unge, utvikling av sosial kompetanse, empati, respekt og toleranse inngår i faget. Programfaget handler også om samarbeid, gruppeprosesser og konflikthåndtering.

### Yrkesutøvelse

Programfaget handler om barn og unges oppvekstvilkår i et flerkulturelt og mediepåvirket samfunn, og om ulike typer aktiviteter som brukes i det pedagogiske arbeidet for barn og unge. Observasjon, planlegging, dokumentasjon, motivering, vurdering og valg av hensiktsmessige pedagogiske metoder er grunnleggende i faget. Betydningen av lek og aktivitet for læring og utvikling inngår i faget. Rammefaktorer, regelverk og måldokumenter som er styrende for pedagogiske virksomheter og andre arenaer der barn og unge oppholder seg, og yrkesforståelse, inngår i faget.

Referanser
----------

1. ↑  Vilbli.no. Hentet 16. januar 2014 fra .

Kilder
------

Læreplanen i faget
**Penelope Dora Harvey Boothby**, gift Geen, (født 2. august 1881 i Finchley i Middlesex, død 22. februar 1970) var en britisk tennisspiller.

Boothby vant i 1909 singletittelen i Wimbledonmesterskapet, hun beseiret Agnes May «Agatha» Morton med 6-4, 4-6, 8-6. 

Året derpå, i 1910, tapte Boothby sin tittel til Dorothea Douglass Chambers som vantChallenge Round med 6-2, 6-2 og tok sin fjerde singletittel i Wimbledon. I 1911 møttes de på nytt i Challenge Round, etter at Boothby hadde vunnet alle sine kamper i All Comers Round uten å tape et sett. Også denne gang ble Chambers en for tøff motstander, hun vant med 6-0, 6-0 i en kamp som kun varte i 25 minutter.

Boothby vant doubleturneringen i Wimbledon 1913 sammen Winifred McNair, de beseiret Chambers og Charlotte Sterry i finalen, (4-6, 2-4 oppgitt).

Boothby ble sølvmedaljevinner i singleturneringen under Sommer-OL 1908 i London, hun tapte finalen til Dorothea Douglass Chambers.

OL-medaljer
-----------

* 1908 Storbritannias flagg London - Sølv Sølv i tennis, single damer utendørs

Grand Slam-titler
-----------------

* Storbritannias flagg **Wimbledon:**
	+ Single damer – 1909 (hun beseiret Agnes Morton med 6-4, 4-6, 8-6 i finalen)
	+ Double damer – 1913 (sammen Winifred McNair)

Referanser
----------

1. 1 2 3 4   100 years of Wimbledon, side(r) 208[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   www.norwoodsociety.co.uk[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   www.norwoodsociety.co.uk[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   bestforpuzzles.com[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Dora Boothby – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Dora Boothby – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Dora Boothby – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Dora Boothby – ITF Tennis Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Grått kappefly** (*Lithophane consocia*) er en sommerfugl som tilhører familien nattfly (Noctuidae). Den forekommer nord til Trøndelag i Norge.

Utseende
--------

Et ganske stort (vingespenn 43 – 47 mm), kraftig, mørk grått nattfly. Fargen er noen ganger nesten svart. Forkroppen og forvingen er mørkgrå. **Forvingen** har en lys flekk ved roten som er avgrenset bakover av en kort, svart strek (rotmerket). Nyre- og ringmerkene er markerte, lyse, kantet med hvitt og svart, gjerne med noen rustbrune skjell i midten. Bak disse merkene er det en kort, kraftig, svart lengdestrek (tappmerke) som er gaffeldelt i begge ender. Langs ytterkanten går det en ujevn, svart og hvit tverrlinje (bølgelinje). **Bakvingen** er lyst brungrå. Arten skilles vanligvis greit fra beslektede arter på den mørke fargen.

Levevis
-------

Grått kappefly forekommer i løv- og blandingsskog. Larvene lever helst på gråor (*Alnus incana*), men kan også forekomme på svartor, bjørk og hassel. De voksne sommerfuglene fly i september – oktober før de overvintrer og flyr igjen i april – mai.

Utbredelse
----------

Arten finnes i Nord- og Mellom-Europa og videre østover til Stillehavet og Japan. I Norge forekommer den nord til Trondheim.

Kilder
------

* Norges sommerfugler – Grått kappefly [*død lenke*]
* Aarvik, L. Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) *Catalogus Lepidopterorum Norvegiae*. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe/Norsk Institutt for Skogforskning. ISBN 82-995095-1-3
* Nettsiden *Svenska Fjärilar*, med bildegalleri:

Eksterne lenker
---------------

* (en) *grått kappefly* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *grått kappefly* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *grått kappefly* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *grått kappefly* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *grått kappefly* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *grått kappefly* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Lithophane consocia* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata
**Barne- og ungdomsarbeiderforbundet (BUF)** er en partipolitisk uavhengig yrkesorganisasjon som organiserer barnepleiere, barnehageansatte, ansatte i skole og skolefritidsordningen, ungdomsklubber og institusjoner. Barnepleierne jobber på sykehus, føde- og barselavdelinger, og barneavdelinger.

BUF arbeider for gode arbeidsvilkår og faglig utvikling for sine medlemmer.

BUF er tilsluttet arbeidstakerorganisasjonen Delta som igjen er tilsluttet Yrkesorganisasjonenes Sentralforbund (YS). Delta er en partipolitisk uavhengig arbeidstakerorganisasjon som arbeider med å ivareta lønns- og arbeidsvilkår i offentlig og privat sektor.

Leder er Mariann Fjeldstad (2010).

BUF gir ut medlemsbladet BUF-posten.

Eksterne lenker
---------------

* Barne- og ungdomsarbeiderforbundet (BUF)

| * v
* d
* r
Yrkesorganisasjonenes Sentralforbund |
| --- |
| 
* AVYO
* Befalets Fellesorganisasjon
* Delta
* Farmasiforbundet
* Finansforbundet
* Kriminalomsorgens Yrkesforbund
* Lærernes Yrkesforbund
* Negotia
* Norges Politilederlag
* Norske Meierifolks Landsforening
* Norsk Tollerforbund
* Parat
* Personellforbundet
* SAFE
* Skatteetatens landsforbund
* Skolelederforbundet
* STAFO
* Yrkestrafikkforbundet

 |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
Den afghanske provinsen Nuristān slik den er i dag. Kafiristan viser til et noe større område som også omfattet deler av dagens Pakistan.
**Kāfiristān** eller **Kāfirstān** (persisk: کافرستان) var et historisk navn på Nurestan (Nuristan), en provins i Hindu Kush-regionen i Afghanistan og Pakistan, før 1896. Denne historiske regionen dekker ca. 13 000 km², og ligger på og utgjør i hovedsak nedslagsfeltene til elvene Alingar, Peche, Landai Sin og Kunar og de mellomliggende fjellkjedene. Området grenser til hovedkjeden til Hindu Kush i nord, byen Chitral i Pakistan i øst, Kunardalen i sør og Alishang-elven i vest. Navnet *Kafiristan* kommer fra områdets innbyggere, kafirene, et helt uavhengig folk med særegen kultur, språk og religion. De ble kalt kafir («vantro») av de muslimske nabofolkene fordi ikke var muslimer. 

Området var helt polyteistisk frem til slutten av 1800-tallet, da det ble omvendt muslimsk. Etter blodige kamper i 1890-årene ble nuristanerne underlagt Afghanistan og konvertert til islam. Noen få flyktet til Chitral på indisk (nå pakistansk) side av grensen, der de bevarte sin gamle religion frem til 1930-årene. Disse hendelsene ble beskrevet i 1896 av den britiske forfatteren og politikeren George Scott Robertson i hans bok *The Kafirs of the Hindu Kush*. Overgangen skjedde kort tid etter at emir Abdur Rahman Khan hadde invadert området. Han omdøpte området til Nuristan, som betyr «den opplystes land». Området ble plyndret og store deler av dets kunstskatter ble ødelagt, til tross for at noen av disse ble tatt med til Kabul og Paris. Det som havnet i Kabul ble senere også ødelagt, men disse kunstskattene er nå restaurert.

Området er beskrevet av kinesiske og russiske oppdagere. Det er også beskrevet i Rudyard Kiplings historie *Mannen som ville bli konge* (originaltittel: *The Man Who Would Be King*), som også ble filmatisert i 1975.

I dag
-----

I 2001 ble et område på 9 225 km² skilt ut som egen provins, Nuristān. Provinsen grenser til Pakistan. Befolkningen i området er fattig og lever av jordbruk. Landskapet består av snødekte tinder og trange, delvis skogkledde daler. Det dyrkes korn, mais og hirse. Det er stort husdyrhold i Nuristān, hovedsakelig geit, men også noe kveghold.

Se også
-------

* Shina
* Nuristanispråk

Eksterne lenker
---------------

* (en) Kart over Kafiristan
**Kristina Johansen** (født 27. januar 1977) er stipendiat i sosialt arbeid ved Universitetet i Stavanger, med bakgrunn som frilansskribent og forfatter. 

Hun har studert journalistikk ved Universidad de los Andes (Bogotá) og har hovedfag i sosialantropologi fra Universitetet i Bergen. Hun har arbeidet som ledsager for truede menneskerettighetsaktivister i Colombia og Mexico gjennom Peace Brigades International (PBI) og som daglig leder for Latin-Amerikagruppene i Norge (LAG).

Forfatterskap
-------------

I 2013 debuterte hun med *Frykten har et ansikt*, rapport fra Colombia.

Bibliografi
-----------

* *Frykten har et ansikt* (2013)

Referanser
----------

1. ↑   www.birthday.se[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Johansen, Kristina - UiS». *www.uis.no* **(norsk)**. Besøkt 29. august 2017. [*død lenke*]

Eksterne lenker
---------------

* Kristina Johansen: Stemmer fra Latin-Amerika
* Aschehoug forlag: Kristina Johansen[*død lenke*]
* Aschehoug forlag: *Frykten har et ansikt* Arkivert 21. november 2013 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF
 |
C. Iulii Caesaris quae extant, 1678
***Commentarii de Bello Gallico*** (norsk: *Kommentarer til gallerkrigen*, men også utgitt på norsk som ***Gallerkrigen***) er Julius Cæsars beretning om gallerkrigen, det vil si de ni årene han kjempet i Gallia.

Innhold
-------

Boken beskriver slag og intriger under felttoget for å legge Gallia under romersk styre. Området som omtales som Gallia er noen ganger hele Gallia unntatt Provincia Narbonensis (dagens Provence), hvilket betyr størstedelen av dagens Frankrike, hele Belgia og deler av Sveits; andre ganger bruker han begrepet kun om området fra Den engelske kanal til Lyon, det vil si området som var bebodd av keltere.

Den første boken omhandler kun den helvetiske krig i 58 f.Kr.. Cæsar tillot ikke at omkring 300 000 helvetere migrerte gjennom Provence eller gjennom områder styrt av stammer som var vennligsinnet overfor Roma. Helveterne, som trengte mer land, dannet derfor en allianse mot Cæsar. Senere bøker omhandler felttoget mot veneterne, akvitanerne, germanerne og bretonerne; Cæsars invasjon av Britannia, gallernes opprør mot romersk styre og Vercingetorix' nederlag i slaget ved Alesia.

Språk
-----

*De Bello Gallico* regnes som et godt eksempel på velskrevet, klart latin. Den har derfor tradisjonelt vært en av de første bøker latinelever har gitt seg i kast med, på linje med Xenofons *Anabasis* på gammelgresk. Stilen er enkel og elegant, og teksten går til kjernen i en tørr krønikestil fremfor den retoriske stil mange andre latinske forfattere hadde.

Betydning som kilde
-------------------

Boken er svært rik på detaljer. Den er den beste, og i mange tilfeller eneste, kilde til kunnskap om krigene, og den forklarer mye om gallernes levevis, religion, klær og annet. Det er også mange geografiske detaljer, som dels bidrar til å plassere tapte steder og dels gir god innsikt i romernes geografiske kunnskaper.

Dog bør det ikke glemmes at boken er skrevet av Cæsar selv, og derfor kan være partisk.

Eksterne lenker
---------------

* *De bello gallico*, originalteksten på latin
* *De Bello Gallico*, originalteksten på latin, med oversettelser til italiensk, engelsk, tysk

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** BIBSYS **·** VIAF **·** VIAF **·** VIAF **·** VIAF **·** VIAF **·** VIAF **·** VIAF **·** VIAF **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** SUDOC **·** NLA **·** BNE
 |
**Kristin Ørjasæter** (født 8. februar 1959) er en norsk litteraturviter som er direktør for Norsk barnebokinstitutt i Oslo.

Kristin Ørjasæter har vært redaktør for barnebøker i forlagene Carlsen Forlag Norge (1989–1990) og  N.W.Damm & Søn (1990–1995) samt på nettstedet barnebokkritikk.no (2003–2004).[]

Ørjasæter er dr. art. med doktorgradsavhandlingen *Selviakttakelsens poetikk. En litterær analyse av Camilla Wergelands dagbok fra 1830-årene* som ble utgitt i 2002. Året etter kom boka *Camilla. Norges første feminist* på Cappelen forlag. Kristin Ørjasæter har vært lektor ved Aarhus Universitet og underviser ved Institutt for nordistikk og litteraturvitenskap ved Universitetet i Oslo. Ørjasæter har sittet i juryer for Norsk kritikerlag og Brageprisen. Hun var med å starte en forening for kvinne- og kjønnsforskere i Norge (FOKK).

Bibliografi
-----------

* 2002: *Selviakttakelsens poetikk. En lesning av Camilla Wergelands dagbok fra 1830-årene*
* 2003: *Camilla. Norges første feminist*
* 2006: *Selvskreven. Om litterær selvfremstilling*
* 2008: *Åpninger*

Eksterne lenker
---------------

* Presentasjon på barnebokkritikk.no
* Intervju om FOKK i 2003

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** CRIStin
 |