Al-Ghazalis verk *Ihya 'ulum al-din* (*Gjenopplivelse av religionens vitenskaper*) er et av hans hovedverk, hvor han bygger bro mellom mellom mystikk og rasjonalitet. 
**Abu Hamid Muhammad ibn Muhammad al-Ghazali** (født 1058 i Tus i Khorasan, Persia, død 19. desember 1111 i Tus) var en muslimsk teolog og filosof, kjent som **Algazel** i den vestlige middelalderske verdenen.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Det lille man vet om hans unge år, stammer antagelig fra en tradisjon som oppstod etter hans død. Ifølge denne skal han ha mistet sin far i ung alder, og da skal han og hans bror, Ahmad, ha blitt tatt vare på av en sufi. Al-Ghazalis samtidige og første biograf, 'Abd al-Ghafir al-Farisi, skriver imidlertid bare at al-Ghazali begynte å få undervisning i *fiqh* (islamsk rettsanvendelse) fra Ahmad al-Radhakani, en lokal læremester.

### Karriere

Etter at hans senere læremester al-Juwayni (1028-1085) døde, dro Ghazali til Nizam al-Mulks hoff. Han var seldsjukksultanenes vesir, og utnevnte ham til professor ved det sunnittiske lærestedet al-Nizamiyya i Bagdad.

Al-Ghazali underviste 1091–95 i islamsk lov og teologi ved al-Nizamiyya, og skrev omfattende kritiske verker mot en rekke av tidens filosofiske og teologiske retninger. I denne stilling opparbeidet han seg ry som den aller fremste lærde i det islamske Bagdad; han var også etterspurt som politisk rådgiver.

I ettertid er Al-Ghazali ofte blitt framstilt som syndebukken og årsaken til at den frie islamske tenkningen stagnerte, blant annet ved at han i verket *Filosofenes villfarelser* (*Tahâfut al-falâ-sifa*) angivelig avviser tanken om årsakssammenhenger. Denne syndebukkrollen er en foreldet forenkling, og de lærde strides om hva han egentlig mente om årsakssammenhenger.

Etter en sjelelig krise i tiden etter mordet på Nizam al-Mulk, orienterte han seg i retning av sufismen (islamsk mystikk), og forlot lærestedet og Bagdad i 1095 for å leve som en omstreifende asket i noen år, i Palestina og i Syria. Deretter vendte han tilbake til hjembyen Tūs, der han - med unntak av en kort gjenopptakelse av professorvirksomhet i professor i Nishapur (1106), forble frem til sin død og levde et tilbaketrukket liv.

I sin selvbiografi *Al-munqidh min al-dalal* (*Redning fra villfarelsen*), argumenterte han i ettertid for en teologisk posisjon som forkastet den rene skolastikken og bygde på den personlige opplevelsen/erfaringen (*ma'rifa*) av Guds kjærlighet og frykt for Guds dom. Han arbeidet for å bygge bro mellom mystikk og rasjonalitet, og «med sitt suverene utgangspunkt i islamsk teologi og jus greide han å sikre mystikken en plass i offisiell islam».

Al-Ghazali skal ha påvirket europeiske tenkere som Thomas Aquinas og Blaise Pascal.

Referanser
----------

1. ↑   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   IES / Gazali Mukhammad, kildekvalitet specified date of Islamic calendar[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Encyclopaedia of Islam, side(r) 1038, bind 2, utgitt 1991[Hentet fra Wikidata]
4. 1 2 3   Encyclopædia Iranica, www.iranicaonline.org[Hentet fra Wikidata]
5. 1 2  Abu Hamid Ghazali i Store norske leksikon
6. ↑  *Ihya 'ulum al-din* i engelsk oversettelse; ghazali.org
7. 1 2  Kilde for sitat og vurderinger er Amund Bjørsnøs' innledning til *Klassiske islamske tekster*, 2013. Utdrag fra *Filosofenes villfarelser* er gjengitt i antologien *Klassiske islamske tekster*.
8. ↑  Amund Bjørsnøs. Arabisk vitenskapshistorie bringes ned fra elfenbenstårnet Arkivert 5. mai 2014 hos Wayback Machine.; salongen.no; 10.1.2013
9. ↑  Engelsk oversettelse av *Al-munqidh min al-dalal*; ghazali.org
10. ↑  Per Kværne (1992). *Kunnskapsforlagets religionsleksikon*. Oslo: Kunnskapsforlaget. ISBN 8252521533.
11. ↑  Jan Opsal (1994). *Lydighetens vei: islams veier til vår tid*. Universitetsforlaget. s. 182. ISBN 8200039609.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Al-Ghazali – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* ghazali.org, privat nettsted «dedicated to academic study of Abu Hamid al-Ghazali»

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Stanford Encyclopedia of Philosophy **·** Deutsche Biographie **·** Encyclopædia Universalis **·** Nationalencyklopedin **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** NLA **·** NLA **·** NDL **·** NKC **·** ICCU **·** BNE **·** BNE **·** CiNii
 |