recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
«***Emor og Thora***» er et skillingstrykk av ukjent opprinnelse.

Teksten
-------

**1.**En vennlig aften under rosers ly satt Emor ved sin elskede Thoras side,  

alt skumret trygt i skog og mark og by, thi det var hen ved midnatts tause tide.  

  

**2.**Da hevet seg skyldfrie Emors bryst, hans hjerte slo så ømt av hellig varme,  

hans mørke øye ble så klart og lyst da han om Thora slynget sine arme.  

  

**3.**O elskede, sagde han, på dette sted hvor dine barndomsår i fred henflyte,  

her hvor du svor meg troskaps dyre ed her skal du snart min grav med roser pryde.  

  

**4.**Oh Thora ble han ved, og hevet fro sitt øye mot den stjernerøde bue  

der skal vi dog engang forenet bo hist oppe hvor de klare stjerner lue.  

  

**5.**Da svever kjærlighetens engel blid i lysende gestalter om de gode,  

der som et rov for ondskaps hat og nid adskilte vandre må på sorgens klode.  

  

**6.**Oh Thora snart jeg hen til døden går mitt blod skal snart din hårde fader fryde  

forlatt og sorgfull igjen du stor, din tåre ene skal like flyte.  

  

**7.**Nei elskede Emor, sagde Thora, nei ei ene skal du dø, din kjære pike  

vil følge deg skjønt på en farlig vei opp til allfaders lyse himmelrike.  

  

**8.**Oh engleskjønne da med fryd jeg dør, velsignet siste time du meg være  

da skal jeg jo iblant Vallhalls møer i morgen favne deg du englekjære.  

  

**9.**Nu timen slo, de elskede skiltes ad, hun ilte hjem og han til mørke fengsel,  

der vekteren ved skumle inngang satt og ventet på ham med urolig lengsel.  

  

**10.**På himmelens østre bue natten vek alt smilte frem den unge morgenrøden  

da Thoras grumme fader stolt besteg den høy hvor Emor skal som offer bløde.  

  

**11.**I jomfruburet smykket som sin brud satt Thora mer skjønn enn morgenrøden,  

og sendte fromme bønner opp til Gud om tålmod, styrke, mot og kraft i døden.  

  

**12.**Da ser hun Emor rolig trede frem, hun ser det tunge sverd hans hode ramme  

tilgi meg milde Gud min brøde glem hun ropte høyt og borgen sto i flamme.  

  

**13.**Mot himmelen den røde lue steg, da Thoras fader sto som rammet av torden,  

som marmor støtte sto han kold og blek thi Thoras ånd var ikke mer på jorden.  

  

**14.**I myrtlelunden på det elskede sted hvor Emor hørte titt sin Thora kvide  

der senket man til ro dem begge ned og plantet over graven roser spede.  

  

**15.**Hist hvor ei sorgens piler trenger frem hvor døden ikke skal for ondskap segne  

der vandrer Thora med sin elskede venn i evighetens lyse blide egne.

Kilder
------

* Oldemors visebok av Eli Støre Erichsen, Cappelen 1976
Denne artikkelen omhandler lokalpolitikeren.  For stortingsrepresentanten, se Olav Jørgen Sæter.
**Olav Sæter** (født 8. september 1932, død 10. november 2007) var en norsk lokalpolitiker for Arbeiderpartiet som var ordfører i Elverum fra 1984 til 1994.

Han ble først valgt inn i kommunestyret i Elverum i 1955 for lista «Kommunister og uavhengige». Senere meldte han overgang til Sosialistisk Folkeparti. I 1970 ble han med i Arbeiderpartiet, og ble varaordfører fra 1. januar 1972.

Sæter var sønn av tidligere Elverumsordfører Olav Jørgen Sæter.

Han ble tildelt Kongens fortjenstmedalje 1. juli 1994. Sæter var aktiv som lokalhistoriker, og var med på etablere Elverum historielags årbok *Alfarheim* i 1986. Han var redaktør for årboka, skrev artikler der og skrev også to lokalhistoriske bøker: *Glimt fra Østerdal politidistrikt gjennom 100 år : 1901-2001* og *Elverum by og firmaet Yngvar Christensen A/S : 1935-2000*.

Referanser
----------

1. ↑  Finn Arne Eriksrud (27. november 1982): Olav Sæter klar førstemann hos Arbeiderpartiet i Elverum: Gir det billett til ordførerjobben? *Hamar Arbeiderblad*, side 10.
2. ↑  HA (13. desember 1971): Bækken gjenvalgt som ordfører i Elverum. *Hamar Arbeiderblad*, side 8.
3. ↑  Olav Sæter; kongehuset.no
4. ↑  Olav Sæter er død; Østlendingen, 12. november 2007
5. ↑  Sæter, Olav (1999). *Elverum by og firmaet*. Yngvar Christensen AS.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Kjersti Borgen** | **Elverums ordfører**(1984–1994) | Etterfølger:**Per-Gunnar Sveen** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Jacob Kielland** (født 17. november 1825 i Stavanger, død 19. oktober 1889 i Stavanger) var en norsk offiser og politiker.

Offiser
-------

Sjøkadett 1838. Sekondløytnant 1844. Tjeneste i den franske marine 1847-1848. Ved utbruddet av det slesvig-holsteinske opprøret ble han hjemkalt til å føre kommando over noen troppetransportfartøy i Malmö. Fra 1849 på skip med base i Fredriksværn, fra 1852 med base i Horten. Premierløytnant 1856. 1866 avskjed i nåde fra marinen med kapteinløytnants grad.

Proprietær
----------

Arving til Ledaal i Stavanger. Etter å ha gjennomgått et kurs ved «Den høiere Landbruksskole paa Aas», drev han Ledaal som mønsterbruk, deltok i landbruksutstillinger og i Landhusholdningsselskapets forhandlinger. Hagen ble omlagt i engelsk stil, flere forsøk ble satt i gang med oppdrett og dyrkning. Samtidig ble han direktør for Stavanger Sjømannsskole. Medlem av Jærbanens direksjon, styremedlem i Stavanger Kemiske Fabrik, og Det Stavangerske Dampskibsselskab.

Politiker
---------

Medlem av Hortens representantskap. Innvalgt til Stavangers formannskap, der han i flere år var ordfører. Møtte som suppleant på Stortinget 1871-1873 for valgkretsen Stavanger og Haugesund, og som stortingsrepresentant 1874-76. Politisk utpreget konservativ, spesielt som motstander av forandringer i Grunnloven. 1883 fikk han trykt et foredrag «Kongens Sanctionsret belyst af Grundloven» i Stavanger Adresseavis.

Ridder av Svärdordenen.

Referanser
----------

1. 1 2   Stortinget og statsraadet: 1814–1914. B. 1 D. 1 : Biografier A-K, side(r) 469[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Slekten Kielland». Besøkt 6. november 2017.
3. ↑  «Stavanger Amtstidende og Adresseavis N. 146. 1883». Stavanger. 27. juni 1883. s. 1.
4. ↑  «Stavanger Amtstidende og Adresseavis N. 147. 1883». Stavanger. 28. juni 1883. s. 1. []

Eksterne lenker
---------------

* (no) Jacob Kielland hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Historisk befolkningsregister
 |
Hovedbygningen Foto: Riksantikvaren 
Borgstue ved prestegården Foto: Riksantikvaren 
**Åmot prestegård** ligger på østsiden av Koppangveien på Rena, et stykke nord for stasjonen og kirken.

Hovedbygningen ligger helt i sør på prestegårdstunet, mens driftsbygningen i øst strekker seg et stykke nordover. Vest på tunet er borgstue (sidebygning), vognskjul og forpakterbolig.

Hovedbygningen er en toetasjers tømmerbygning med utvendig panel som antas å være oppført midt på 1800-tallet. Borgstuen antas å være fra overgangen mellom 1700- og 1800-tallet. Disse to bygningene er fredet.

Prestegården har i perioder vært brukt til andre formål enn prestebolig, for eksempel ungdomsklubb, og har båret preg av slitasje.

Prestegården ble sist bebodd av prest i 2014, og er lagt ut for salg.

Referanser
----------

1. ↑  Kulturminnesøk
2. ↑  Søgård, Kristin (4. september 2007). «Prestegården er en skammens gård». *Østlendingen*. Besøkt 15. september 2016.
3. ↑  Søgård, Kristin (24. desember 2015). «Selger Åmot prestegård». *Østlendingen*. Besøkt 15. september 2016.  (Også gjengitt på pressreader.com.)

Kilder
------

* OVFs salgsprospekt for Åmot prestegård[*død lenke*]
* Morten Krogstad, red. (1995). *Lokalhistorisk vandring på Rena*. Fortidsminneforeningen. s. 62-63. ISBN 82-90052-47-2.

Eksterne lenker
---------------

* «Åmot prestegård». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
*Por haber nacido en otra parte* («Fordi hun er født et annet sted») av Francisco Goya fra perioden 1814-1823. Tegningen viser hvordan den spanske inkvisisjonen stigmatiserte og merket den straffedømte med en høy, spiss hatt (kalt *coroza* eller *Flammenhut*) og en kappe (*sanbenito*) der en skrev dommen for å ydmyke offeret. Iført dette måtte offeret gå i offentlig prosesjon, en såkalt autodafé. Tittelen på tegningen viser kunstnerens syn på inkvisisjonens ofte absurde og rasistiske avgjørelser.
I zoologisk betydning er *stigma* en større åpning til trake-systemet, slik som hos denne skarabidelarven, *Eremitt*. Åpningene sees som små brune «knapper» nederst på hvert kroppsledd. Foto: Magne Flåten 
**Stigma** (fra gresk *στíγμα* (*stigma*), er et «merke» eller «tegn», flertall *stigma*, *stigmaer* eller (kun på riksmål i betydningen «sårmerke») *stigmata*) har flere betydninger. Uttrykkets opprinnelse er kroppslige tegn (brent eller skåret inn i huden) av slaver, kriminelle, forrædere; personer av dårlig moral man måtte holde seg unna, spesielt offentlig. Slik stigmatisering ble også foretatt som æresstraff for å ydmyke og vanære en person. []. 

Etter kristendommens inntog har to nye betydninger blitt vanlige, nemlig *stigmata*, kroppslige tegn på guddommelig nåde i form av sårdannelser i huden, og den medisinske referansen til dette i form av fysiske tegn [].

Botanikk
--------

* Arr, en del av hunnblomstens fruktemne, spesifikt enden av fruktemnet
* En spirakel eller annen liten flekk

Zoologi
-------

* Stigma (zoologi), åpningen til trakeer hos insekter, edderkopper og andre leddyr, et spirakle
* Sprøytehull, en redusert gjelleåpning hos kappedyr og hos lansettfisk
* Markert farget flekk i framkanten av vinger hos enkelte insekter, kalt *vingemerke* (*pterostigma*)
* Flekker på vingene hos sommerfugler

Andre betydninger
-----------------

* Sosialt stigma, et tegn på skam eller vanære, eller bebreidende karakteristikker
* Stigma (anatomi), en liten flekk, merke, arr eller lite hull, spesielt på overflaten av Graafs follikkel
* Stigma (patologi), røde områder på huden, oppstått enten ved at blod siver ut i vevet eller ved økt blodgjennomstrømning i kapillærårene
* Stigma (geometri)
* Stigma (bokstav), en ligatur av de greske bokstavene sigma og tau, også brukt som tallet 6 i greske tallsystemer
* Stigma (album), et album utgitt av gruppen EMF i 1992
* Stigma (sang), en sang fra albumet Wings utgitt av gruppen BTS, 10. oktober 2016

Se også
-------

* Astigmatisme
* Brennemerking (straff)

Dette er en pekerside og inneholder kun pekere til forskjellige betydninger av dette ordet. Hvis du har fulgt en lenke hit, kan du kanskje gå tilbake og rette den, så den peker direkte til riktig artikkel. Se alle artikler som begynner med *Stigma*.
Linnaeustorentje
**Universitetet i Harderwijk** (eksisterte fra 1648 til 1811), også kjent som *Gelres akademi*, lå i hansabyen Harderwijk i De forente Nederlandene. Universitetet var grunnlagt av hertugdømmet Gelderns styre (Staten van Gelre). 

Mange som var ferdige med studiene sine reiste til De forente Nederlandene for å ta doktorgraden da republikken var kjent for å ha gode universiteter. Universitetet i Harderwijk hadde lavere avgifter enn Leidens, og dermed skapte dette et økonomisk skille mellom studentene. Videre var tiden for å nå en doktorgrad i Harderwijk kortere, noe som gjorde at mange derfor valgte å studere der. Universitetet hadde ikke et godt rykte, antagelig på grunn av den korte studietiden.

Blant studentene fra andre land som tok doktorgraden ved Harderwijk, var Carl von Linné. Han reiste til republikken og Harderwijk, da det på den tiden ikke var mulig å disputere i Sverige. Linnés opphold ved universitetet varte en uke, og mye av den tiden ble brukt til å trykke hans avhandling.

Et nidvers sa:  

«*Harderwijk is een stad van negotie,  
Men verkoopt er bokking, blauwbessen en bullen van promotie.*»
«*I Harderwijk kjøpslås rundt om,  
Der selges røkt fisk, blåbær og doktorsdiplom.*»
Noen kjente doktorer fra Universitetet i Harderwijk er (år da doktorgraden ble nådd):

* Oppdageren Jacob Roggeveen (1690)
* Legen Herman Boerhaave (1693)
* Naturvitenskapsmannen Carl von Linné (1735)
* Statsmannen Herman Willem Daendels (1783)
* Poeten A.C.W. Staring (1787)

En del av disse er fremdeles kjent som store vitenskapsmenn, selv om universitetet hadde et mindre godt rykte.

Universitetet ble stengt da Frankrike invaderte og okkuperte De forente Nederlandene under Napoleonskrigen. Kong Vilhelm I prøvde senere å starte det opp igjen, men uten suksess.

I Harderwijks sentrum står fremdeles noen av universitetets bygninger, blant disse er en hortus og Linnaeustårnet.

Eksterne lenker
---------------

* Pedel regeert weer op universiteit (nederlandsk)
* Universiteit van Harderwijk niet in de top 100? (nederlandsk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Orchard Hills** er en bydel i Sydney, i delstaten New South Wales i Australia. Orchard Hills ligger 56 kilometer vest for Sydney sentrum, i kommunen City of Penrith og er en del av Greater Western Sydneyregionen.

Orchard Hills er en landlig bydel med ubebygde åser og mange utsiktspunkt. Landskapet består for det meste av jorder og vinranker. Bydelens sørlige grense er Sydney Waters vannrørslinje. Bydelen har gradvis blitt bygget ut med flere og flere hus. Bydelen er et eksempel på kommunen City of Penriths visjon for en region med balanse mellom urbane og landlige kvaliteter.

Historie
--------

Orchard Hills tar navnet sitt fra de engelske ordene orchard (åker) og hill (ås). I 1806 tildelte guvernør Philip King 600 acre i området nå kjent som Orchard Hills til Mary Putland, datteren av den neste guvernøren, William Bligh. Hun gav tomten navnet Frogmore. Ved siden av Frogmore Estate var York Estate, originalt eiet av York-familien. Når tomten ble delt opp i 1880-årene ble den solgt for det meste som åkre og vinranker. Tidlig på 1900-tallet ble et lite jordbrukssamfunn og et lite tettsted etablert. Mount Hope Methodist-kirken ble bygget i 1904 og York Estate Public School ble bygget i 1910. Før denne tid gikk området under forskjellige navn, blant annet Frogmore, York og Mount Hope. Et offentlig møte ble holdt i oktober 1910 på den nye skolen og navnet Orchard Hills ble valgt.

Referanser
----------

1. ↑  .
2. ↑  «Penrith Local Suburb Profiles - Orchard Hills». Penrith City Council. Arkivert fra originalen 25. juli 2008. Besøkt 8. juni 2008.

Eksterne lenker
---------------

* Penrith Local Suburb Profiles

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Honoratus** (*Saint Honorat* eller *Saint Honoré*; født ca. 350, død 6. januar 429) var en tidlig erkebiskop av Arles som også var abbed av abbediet Lérins. Han æres som hellig i den katolske kirke.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Det er en uavklart uenighet om hans fødested, og dødsdatoen kan det også være litt strid om. Det antas at han ble født i det nordlige Gallia og at han stammet fra en romersk konsulfamilie. Honoratus fikk en fremragende utdannelse.

### Kristen

Han konverterte til kristendommen sammen med sin bror Venantius, og seilte med ham fra Marseille rundt år 368, under ledelse av en hellig mann ved navn Caprasius, for å besøke de hellige steder i Palestina og dessuten lauræ i Syria og Egypt. Men så døde Venantius plutselig i Methone i provinsen Achaia, og dermed kunne de ikke reise videre. De vendte tilbake til Gallia via Italia, og etter et opphold i Roma på veien, dro Honoratus til Provence.

### Eneboer

Der, etter oppmuntring fra biskop Leontius av Fréjus, slo han seg ned på en av Lérinsøyene (nå kalt Île Saint-Honorat) i den hensikt å bo der som eneboer.

Mange disipler flokket seg snart om ham, blant dem Lupus av Troyes, Eucherius av Lyon og Hilarius av Arles. slik oppstod abbediet Lérins, som skulle bli så berømt, og på 400- og 500-tallet var inkubasjonsstedet for mange fremstående biskoper og bemerkelsesverdige kirkelige forfattere. Hans *Regel* var for det meste bygget på St. Pachomius' regel. Det antas at St. Patrick fikk opplæring her for sitt misjonsarbeid i Irland.

### Erkebiskop

Honoratus' ry for stor hellighet var så stor i det sørøstlige Gallia at han i 426, etter mordet på erkebiskop Patroclus av Arles, ble kalt ut av sitt eneboerliv og gjort til hans etterfølger på erkebispestolen, som var blitt alvorlig rokket av ariansk og manikeistisk tankegods.[] Hsn synes å ha lyktes med å gjenopprette orden og ortodoksi, og samtidig utøve ledelsen fra anstand over munkene i Lérins.[] Imidlertid er det ikke blitt bevart noe skriftlig fra hans styre.

Han døde i Hilarius' armer. Dette var en av hans disipler og sannsynligvis en slektning, som så etterfulgte ham på erkebispestolen i Arles.[] Hilarius skrev *Sermo de Vita Sancti Honorati* sannsynligvis rundt år 430.

Billedgalleri
-------------

* St HonoratusSt Honoratus
* St Honoratus til venstre.  St Trophimus-katedralen i Arles.St Honoratus til venstre. St Trophimus-katedralen i Arles.

Referanser
----------

1. 1 2  Butler, Alban. *The Lives or the Fathers, Martyrs and Other Principal Saints*, Vol. I, D. & J. Sadlier, & Company, 1864
2. 1 2  Staley, Tony. "So long ago, but not really", *The Compass News*, Archidiocese of Green Bay

Litteratur
----------

* Attwater, Donald and Catherine Rachel John. *The Penguin Dictionary of Saints*. 3rd edition. New York: Penguin Books, 1993. ISBN 0-14-051312-4.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN
 |
**Roberto Tucci** (født 19. april 1921 i Napoli i Italia, død 14. april 2015 i Roma) var en av Den katolske kirkes kardinaler, og en av de få kardinaler som ikke er bispeviet.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Han ble født i Napoli, og døpt i den anglikanske kirke - hans engelske mor tilhørte denne kirke. Senere ble han som 13-åring døpt *sub contio* i den katolske kirke. Under hele sitt liv satte han den angliksnske form for kristendom høyt, og var i det hele tatt svært åpen mot den engelskspråklige verden.[]

### Jesuitt, prest

Tucci trådte etter skoletiden som 15-åring inn i jesuittordenens novisiat, og fikk etter den prestelige grunnutdannelse prestevielsens sakrament i 1950. Etter videre studier tok han doktorgraden i filosofi i Napoli, og doktorgraden i teologi i Roma.

Så fulgte noen år i vanlig sjelesorg. Deretter ble han redaktør og utgiver at det italienske katolske tidsskriftet *La Civiltà Cattolica*, og deltok under annet vatikankonsil som sakkyndig innen området katolsk sosiallære.[] Senere ble han rådgiver for Vatikanet i sosiale spørsmål. Fra 1961 til 1982 var han stedfortredende president for den italienske katolske presseforening, og i årene 1967–1969 var han generalsekretær for jesuitterordenens italienske provins.

I 1973 utnevnte pave Paul VI ham til administrerende direktør for Radiovaticana. Han var i denne post til 1985. Han var også medlem av styret for Georgetown University i Washington fra 1977 til 1983. I mange år, siden tiden han virket i Vatikanradioen og fremover, var Roberto Tucci reiseplanlegger og -ledsager for pave Johannes Paul IIs utenlandsreiser. Han var blant annet med på å planlegge pavens reise til de fem nordiske land i 1989.[] Arbeidet medførte planleggingsbesøk i forkant, ofte flere ganger, og ledsagelse av paven under selve reisene.

### Kardinal

Pave Johannes Paul II kreerte ham til kardinal i 2001, med *Sant'Ignazio* som tittelkirke. Han bad om å bli fritatt fra den sedvanlige bispevielse som gis til kardinaler som ikke innehadde denne.[]

Referanser
----------

1. 1 2   Find a Grave, Find a Grave 145032670, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Kardinal Tucci er død, katolsk.no besøkt 16. april 2015

Eksterne lenker
---------------

* Fyldige kardinalsbigrafier på norsk – katolsk.no
* Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Catholic-Hierarchy **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** ICCU
 |
Ahoy Rotterdam
**North Sea Jazz Festival** (etablert 1976) er en årlig nederlandsk sommerfestival, kjent som en av jazzens viktigste. Initiativtaker Paul Acket hadde allerede første året samlet ledende skikkelser innen jazzen som Sarah Vaughan, Count Basie, Dizzy Gillespie og Stan Getz til Kongressenteret i Haag.

I 1989 startet *Gigs for kids*, en arena for svært unge talenter; i 1998 startet det årlige samarbeidet med International Association for Jazz Education (IAJE), der unge utvalgte musikere, ofte under utdanning, har sin mulighet.

I 1990 startet de to ukeslange *North Sea Jazz Heat* på tre friluftsscener, samt *Midsummer Jazz Gala*, avholdt i forkant av selve jazzfestivalen. Fra 2000 har en «søsterfestival» vært avholdt i Cape Town. Festivalen hadde avholdt 220 arrangementer for 100 000 tilskuere i 2005. I 2006 ble hovedscenen flyttet til *Ahoy* i Rotterdam, da senteret i den Haag ble avviklet.

Festivalen har siden 1985 gitt ut Bird Awards, og siden 1998 har den nederlandske musikkindustrien delt ut Edison Jazz Awards under festivalen. I 1990 og 1992 ble festivalen utropt til «verdens beste» av det amerikanske tidsskriftet *JazzTimes*. den har også mottatt «Fidof Diploma» av International Organization of Festival Organizers.

* Miles Davis (1985)Miles Davis (1985)
* Marcus Miller & Grégoire Maret (2007)Marcus Miller & Grégoire Maret (2007)
* Brecker Brothers (2012)Brecker Brothers (2012)
* Ibrahim Maalouf 2022Ibrahim Maalouf 2022

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) North Sea Jazz Festival – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) North Sea Jazz Festival – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* northseajazz.nl
* capetownjazzfest.com

Portal: Jazz
**Jean Vaysse** (født 28. april 1900 i Albi, død 17. oktober 1974 i Albi) var en fransk sportsutøver som deltok i de olympiske leker 1924 i Paris.

Vaysse vant en olympisk sølvmedalje i rugby union under OL 1924 i Paris. Han var med på det franske laget som kom på andreplass i rugbyturneringen. Det var kun tre lag som deltok og kampene ble spilt i perioden 4. til 17. mai 1924. Frankrike vant første kampen med 59-3 over Romania men tapte siste kampen mot USA med 3-17.

OL-medaljer
-----------

* 1924 Frankrikes flagg Paris - Sølv Sølv i rugby union (Frankrike)

Referanser
----------

1. 1 2 3 4   deces.matchid.io[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Jean Vaysse – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Jean Vaysse – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Jean Vaysse – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Jean Vaysse – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Jean Vaysse – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Jean Vaysse – ESPN Scrum Rediger på Wikidata
**Jean Van de Velde** (født 29. mai 1966 i Mont-de-Marsan) er en fransk golfspiller. Han ble profesjonell i 1987, og har spilt på Europatouren siden 1989, med en 13.-plass på *Order of Merit* i 1999 som beste resultat. Siden da har Van de Velde vært plaget av en kneskade, som nesten gjorde slutt på golfkarrieren hans, men han kom sterkt tilbake under Open de France i 2005, der han tapte i omspill mot landsmannen Jean-François Remésy. Han vant for første gang på Europatouren i 1993, og 13 år senere, i 2006, kom seier nummer to. For ettertiden vil Van de Velde trolig bli best husket for hvordan han lot seieren i The Open Championship glippe i 1999.

British Open 1999
-----------------

Van de Velde ble for alvor kjent utenfor Frankrike under British Open i 1999, da han ledet med tre slag før det 18. og siste hullet på Carnoustie i Skottland. Med en dobbelbogey, to slag over par, på par fire-hullet ville han bli den første franskmann siden 1907 til å vinne turneringen.

Han valgte overraskende å bruke driver på utslaget, og havnet langt ute i roughen på høyresiden. I stedet for å spille seg sikkert ut i fairway valgte han å forsøke å spille seg inn på greenen på annetslaget. Ballen for igjen ut til høyre, traff tribunene ved siden av greenen, og spratt nesten 50 meter bakover og endte i svært tykk rough. Derfra kunne han bruke fire slag og fortsatt vinne turneringen, men han forsøkte på nytt å gå for greenen med det tredje slaget. I den tykke roughen slo han et dårlig slag som havnet i bekken *Barry Burn*. Van de Velde tok av seg sko og sokker og vasset ut i bekken, men bestemte seg etter hvert for å droppe ballen med påfølgende straffeslag. Deretter slo han sitt femte slag, og havnet i en bunker ved siden av greenen. Han satte bunkerslaget cirka 2,5 meter fra hullet, senket putten og fikk med det en trippelbogey, 7 slag.

Dermed ble det omspill over fire hull mellom ham, Paul Lawrie og Justin Leonard, som Lawrie til slutt gikk hen og vant.

Meritter
--------

### Seire på Europatouren

* 1993: Roma Masters
* 2006: Madeira Island Open

Van de Velde deltok på det europeiske Ryder Cup-laget i 1999.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Jean Van de Velde – PGA-touren Rediger på Wikidata

* (en) Jean Van de Velde – Europatouren Rediger på Wikidata

* (en) Jean Van de Velde – Verdensrankingen Rediger på Wikidata

Portal: Golf

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND
 |
Pacemaker (uten elektroder)
**Pacemaker** er et hjelpemiddel for å opprettholde tilnærmet normal hjerterytme hos personer som av forskjellige årsaker har mistet dette. Pacemaker består av en «kanne», dvs en liten metallboks, på ca. 3x3 cm bestående av et innkapslet batteri, sensorer for registreringer av hjerterytmen, foruten en liten pulsgenerator som via en eller flere elektroder kan sende ut små impulser til forskjellige deler av hjertet. Dette hjelpemiddelet har i dag stor utbredelse for mange hjertepasienter og kan bidra til både forlenget overlevelse og økt livskvalitet.

Den første pacemakeren ble innoperert i en hjertepasient i 1958 av den svenske legen Åke Senning.

Se også
-------

* Implanterbar hjertestarter
* Hjernepacemaker

Referanser
----------

1. ↑  «E-Pages». *eavis.aftenposten.no*. Besøkt 8. oktober 2018.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Encyclopædia Universalis **·** Nationalencyklopedin **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL **·** NKC
 |
***The Railroad Builder*** er en amerikansk stumfilm fra 1911.

Handling
--------

Byggingen av en ny jernbane, designet for å bringe velstand til et nytt område av landet, bringer også sorg til ett av hjemmene i området. En gammel invalid oppdager at at hans eget hjem må vike for fremgang, fordi den nye tog-linjen er designet for å skjære rett gjennom gården hans. Men dette området har vært i familien eie i flere generasjoner. Han forsøker selvfølgelig å slåss mot denne planen, men dette mislykkes snart. Den gamle mannens sorg vekker sympati hos datteren hans, som forsøker å lykkes der faren hadde mislyktes. 

En annen ung bonde, som forgjeves har forsøkt å få henne til å gifte seg med denne datteren, ser nå en mulighet til å vinne hennes takknemlighet og kanskje også hennes kjærlighet. Han får flere av naboene sine til å bli med, og bøndene ødelegger arbeidet som allerede er gjennomført i nærheten av landsbyen deres. De starter også en brann der, og den unge ingeniøren som er ansvarlig for arbeidet ankommer etter at brannen er godt i gang. Han ser raskt at han og arbeiderne hans ikke kan håpe på å takle de store flammene på egen hånd.

Ingeniøren skynder derfor med hest vekk fra landsbyen, for å ri til en nærliggende by - hvor det finnes et brannvesen. Men bøndene griper tak i ham, og forlater ham i skogen. Men den unge kvinnen blir vitne til de andre bøndenes handlinger, og oppførselen til naboene hennes kommer veldig overraskende på henne - og gjør henne redd. Hun hadde aldri tenkt på å gjennomføre brannstiftelse selv. Den unge ingeniøren var også den eneste av jernbane-arbeiderne som tidligere hadde snakket hyggelig til henne før dette. Hun bestemmer seg for å redde ingeniøren, og forsøke å hjelpe ham.

Referanser
----------

1. ↑  THE RAILROAD BUILDER

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Railroad Builder* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
**Gjesåssjøen** er en innsjø i Åsnes kommune i Innlandet.

Sjøen er veldig grunn og har uvanlig nok både innløp og utløp i nord. Dette er fordi en diger isklump ble liggende og smelte der på slutten av siste istid. Sjøen har form som en peanøtt. Hovedtilløpet er Skyåa som kommer fra nord, det kommer også en liten bekk fra Baksjøen i sør, kalt Bakåa. Sjøen har utløp gjennom elva Søndre Hasla, som etter 4-5 km løper sammen med Nordre Hasla og danner Hasla, som renner videre gjennom Haslemoen og ut i Glåma.

Rundt hele sjøen er det åker og gjødselutslippene har ført til at sjøen er i ferd med å gro sammen.[]

Referanser
----------

1. 1 2  «NVE Atlas». *Vassdrag – Innsjødatabase.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 24. april 2015
2. ↑  «NVE Atlas». *Vassdrag – Nedbørfelt – Regine-enhet.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 24. april 2015

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Signe Marie Cohen** (født *Jansen* 15. juli 1968) er en norsk religionshistoriker bosatt i USA. 

Hun har en magistergrad i sanskrit fra Universitetet i Oslo og en doktorgrad i sanskrit fra University of Pennsylvania (1999). Hun har vært *associate professor* i religionshistorie ved University of Missouri, Columbia siden 2001. Hennes forskningsfelt er hinduisme, buddhisme og sanskritlitteratur. 

Hun har utgitt *Text and Authority in the Older Upanishads* (Brill, 2008), *Ramayana* (Bokklubben, 2006), *Vediske skrifter* (Bokklubben, 2003), samt flere oversettelser og artikler. 

Hun deltok i 1990 i *Kvitt eller dobbelt* med emnet «Henrik Ibsen». Hun røk ut på det siste og avgjørende 96 000-kroners spørsmålet.

Referanser
----------

1. ↑  «Cohens presentasjonsside ved University of Missouri». Arkivert fra originalen 18. mars 2015. Besøkt 3. mai 2015.
2. ↑  «96.000 kroner på hengende håret»; NTB 26.5.1900
3. ↑

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** LCCN **·** SUDOC **·** NKC
 |
Superposisjon av nesten plane bølger og bølger skapt av endene. Linearitet gjelder bare tilnærmelsesvis i vann.
**Superposisjonsprinsippet** betegner innenfor fysikken en egenskap for alle lineære system, nærmere bestemt at effekten av to samtidige «stimuli» av systemet er lik summen av effekten hver stimulus ville hatt alene.

Man kan beskrive det lineære systemet matematisk som *F(x)=y* der *x* er stimulus eller input til systemet og *y* effekten eller responsen. Derav følger:

{\displaystyle F(x\_{1}+x\_{2}+\cdots )=F(x\_{1})+F(x\_{2})+\cdots }.
Det betyr at hvis man kjenner effekten av {\displaystyle x\_{1}} og {\displaystyle x\_{2}} separat, fremgår det hva den samlede effekten av disse vil bli. 

Et lineært system er et system som kan skildres med lineære ligninger og superposisjonsprinsippet følger direkte fra definisjonen på en lineær ligning. Mange systemer kan beskrives omtrentlig med lineære ligninger og superposisjonsprinsippet er derfor et viktig verktøy.

Elektroteknikk
--------------

Innenfor elektroteknikk kan superposisjonsprinsippet brukes til å finne verdiene i en elektrisk krets med to eller flere elektriske kilder. Dette gjøres ved at man kun ser på hvordan én og én kilde alene innvirker på kretsen mens alle andre kilder legges døde.

Når en kilde skal legges død blir:

* alle strømkilder erstattet med et åpent brudd.

* alle spenningskilder erstattet med en kortslutning.

Etter at innvirkningen fra alle kildene i kretsen er funnet, legges verdiene sammen og man vil ende opp med det totale bildet.

Se også
-------

* Interferens

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN
 |
***Skate 2*** (ofte skrevet ***skate 2***) er et rullebrettspill, som er utviklet av EA Black Box og gitt ut av Electronic Arts. Handlingen foregår fra et Tredjepersonsskytespill

Spillet er oppfølgeren til spillet *Skate fra 2007*. *Skate 2* ble gitt ut i januar 2009 på PlayStation 3 og Xbox 360. Oppfølgeren *Skate 3* ble gitt ut i mai 2010.

Handlingen
----------

Spilleren befinner seg i den fiktive byen San Vanelona, ​​og skal kontrollere en skateboard-utøver om nettopp har blitt løslatt fra fengsel etter å ha blitt arrestert for 5 år siden. San Vanelona har blitt rammet av et jordskjelv, og etterlot byen i ruiner. Byrådet og handelskammeret anser nå skateboarding som en forbrytelse, og em organisasjon kalt Mongocorp har kjøpt opp og gjenoppbygd det meste av byens eiendom.

Bedriften har også installert en privat sikkerhetsstyrke for å hindre innbyggerne fra å drive med skateboarding. Rett etter å ha blitt løslatt fra fengsel møter spilleren Giovanni Reda, som skal følge spilleren gjennom hele spillet og tilbyr kommentarer. Spilleren må deretter gjenoppbygge sin karriere, og gjøre skateboard veldig populært i San Vanelona igjen.

Spilleren kan få poeng ved å utføre triks. Et kart er tilgjengelig i spillets meny, som også viser utfordringer over hele San Vanelona, ​​og lar spilleren teleportere direkte til de områdene man ønsker. Hvis spilleren ikke deltar i utfordringer, kan man fritt vandre over resetn av spillets miljø. Spilleren får også tilgang til en mobiltelefon i spillet, som kan brukes til å få tilgang til en liste over kontakter.

Referanser
----------

1. ↑
2. 1 2  «IGN Confirm January 2009 Release». IGN. 31. oktober 2008. Arkivert fra originalen 3. november 2008. Besøkt 31. oktober 2008.
3. ↑  «MAXConsole Confirm January 21st/23rd 2009 Release». MAXConsole. 25. november 2008. Arkivert fra originalen 22. desember 2008. Besøkt 25. november 2008.

Eksterne lenker
---------------

* Skate 2

Portal: Videospill
**Skathelle** er en presisjonsidrett med røtter i Jostedalen i Sogn og Fjordane, der målet er å oppnå poeng og sett ut i fra hvor nære målet man klarer å kaste en steinhelle.

Regler
------

Skathelle spilles vanligvis som et lagspill med tre kastere på hvert lag, og der to lag konkurrerer i en kamp. Man spiller på en rett bane der det er ca 25 meter mellom to steiner på rundt 3x2 cm kalt for målene. Rundt målene er det gjerne en sirkel med jord/grov sand for å bedre oversikteligheten og gjøre at hellene ikke spretter for mye. Hellene man kaster er naturstein man gjerne hogger til for å bli en effektiv kastehelle. Den bør være flat under, gjerne svakt buet oppå, og ha et godt grep for kastehånden. Vekt og størrelse er valgfri, men å ha styrke til å kaste en større helle er gjerne en fordel. Normalvekt ligger nok i overkant av kiloen, men kan både være lettere og tyngre etter egne preferanser. 

De seks kasterne på de to lagene i en kamp kaster annenhver gang mot et av målene. Laget som har hellen som ligger nærmest målet får tildelt 1 poeng. Hvis målet treffes og faller, vil man tildeles 3 poeng hvis dette er det første av de to målene som treffes i et sett, og 2 poeng hvis dette er det andre av de to målene. Poengsummen man tildeles ved slag på de respektive steinene forblir konstant til man begynner et nytt sett. Vinneren av hver runde er pliktig til å kaste først i den neste runden. Hvis flere spillere treffer målet er det det siste slaget som gjelder. Det kreves 5 poeng for å oppnå et sett, men man er også nødt til å lande på akkurat 5 poeng. Det er dermed mulig å oppnå et sett ved å slå målet både frem og tilbake på banen. Slår man derimot målet som gir 3 poeng to ganger på rad, vil man oppnå 6 poeng og dermed være 1 poeng over summen som gir sett. Man nedgraderes da til 1 poeng. Har man f.eks. 4 poeng og slår 3´er-målet, får man 2 poeng over, og er dermed tilbake på 2 poeng. Man har også muligheten til å slå seg opp igjen. Dvs at hvis en fra samme lag slår målet i samme runde som en annen fra det laget har slått seg ned, vil man kansellere ut det forrige slaget og bli stående på summen man hadde fra før. Man kan også velge å stå over å kaste i en runde av taktiske grunner. Første laget som når 5 sett står som vinnere. Lengden på matchene varierer stort ut ifra hvor mange ganger lagene slår seg ned igjen i poengsum.

Mesterskap
----------

Et årlig mesterskap holdes i Dølaheimen i Jostedalen en helg i juli. De siste årene har det ligget mellom 6-10 konkurrerende lag. Man spiller seg videre til dag to og finalene ved å slå ut laget man møter den første dagen. Vinneren og andreplassen blir premiert. 

Et mesterskap for kvinner holdes samtidig ved godt nok oppmøte. Her spiller man 3-settsmatcher med en noe kortere bane.

Annet
-----

Det er mulig å kaste Skathelle individuelt.
Orgelfasade fra Frederiksborg slottskirke  Foto: Ib Rasmussen 
**Nicolaus Maass** (født ca. 1550, død i august 1615) var en orgelbygger som virket i blant annet Stralsund og i Danmark. 

Navnet kunne tyde på at han stammet fra Nederlandene, men fødested og foreldre er ikke kjent. Senest fra 1582 var han en aktiv orgelbygger i Vorpommern, hvor han manifesterte seg som en av fagets førende mestre. En arvesak kan tyde på at han har hatt familie i Stralsund. 

1592 fikk han borgerrett i byen, men i 1603 valgt han allikevel å slå seg ned i København. Her fikk han tittel av *kongelig majestæts orgelmager*, og etterfulgte således Hans Brebus i rollen som hoffets faste orgelbygger. Et av hans praktverker kan ses i Nikolai kirke i Flensborg. Et annet var det berømte positiv *sølvorgelet* fra Frederiksborg slottskirke, som ble rikt dekorert i Hamburg. 

Maass døde i august 1615, mens han arbeidet med det store orgel til Frederiksborg slottskirke. Hans tidligere elev Johan Lorentz bygget orgelet ferdig.

Maass var gift med Anne Pedersdatter.

Litteratur
----------

* Douglas Earl Bush, Richard Kassel: *The Organ: An Encyclopedia*, Routledge, 2006

Eksterne lenker
---------------

* Nicolaus Maass på natmus.dk[*død lenke*]

  

Portal: Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Dansk biografisk leksikon
 |
**Ida Østerås** (født 7. august 1993) er en norsk friidrettsutøver, som konkurrerer i terrengløp, mellomdistanseløp og hekkeløp. Hun representerer Verdal IL.

På nasjonalt nivå har hun to medaljer fra NM i friidrett. Ved NM i friidrett 2009 vant hun sølv i terrengstafett, der hun representerte Nord-Trøndelag sammen Kristin Brøndbo og Runa Falch. Ved NM i friidrett 2010 i august 2010 fikk hun bronse på 1500 meter, bak Ragnhild Kvarberg og Hanne Lyngstad. Hun løp på tiden 4.27,75. Tidligere i måneden deltok hun også i Junior-NM 2010, der hun vant tre medaljer i U19-klassen. Hun fikk gull på 3000 meter (10.08,36), sølv på 2000 meter hinder (7.00,06) og sølv på 1500 meter (4.37,69). I september ble det bronse på 800 meter ved Ungdomsmesterskapet, da hun løp inn til ny personlig rekord på 2.16,54.

I 2009 vant hun sitt første gull i junior-NM, da hun vant 2000 meter hinder i J19-klassen ved junior-NM, med tiden 7.09,86. Martine Kongsten tok sølvet.

Ved NM i terrengløp 2010 fikk hun sølv i 17-årsklassen, bak Tsige Gerberhan Oqbazqi.

Referanser
----------

1. ↑  Norsk Friidrett - *Junior NM Askøy*  Arkivert 9. mai 2012 hos Wayback Machine.
2. ↑  Verdal Friidrett - *Medalje til Verdal FIK også på UM's siste dag* Arkivert 14. desember 2009 hos Wayback Machine.
3. ↑  Kondis.no – *2000m hinder KJ19 år- Gull til Verdal og Ida Østerås*
4. ↑  Trønder-Avisa – *Hallgeirs første NM-medalje*[*død lenke*]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Ida Østerås – World Athletics Rediger på Wikidata
***Skattejakten*** er en norsk eventyrserie for barn som ble sendt på NRK i 2005. Serien handler om fire søskenbarn som er på jakt etter sin forsvunne oldefar. Den eneste ledetråden er en merkelig rebus ungdommene fant sist sommer. Jakten på svar leder dem ut på en spennende og historisk reise fra Norge til Frankrike og der kommer de på sporet av en gammel skatt. Serien ble opprinnelig sendt på lørdagskvelder, like etter Barne-TV.

Serien er en selvstendig oppfølger til *Veddemålet* fra 2004.

Om serien
---------

Serien handler om søskenbarna Sigge (12), Siw (16), Kathrin aka Katta (13) og Jarle (16) som legger ut på en eventyrlig reise på jakt etter sin forsvunne oldefar. Forsvinningen er en gåte, og en mystisk rebus tar dem med til Frankrike. Samtidig som de leter etter oldefaren, har de et annet stort problem. De risikerer å miste feriestedet sitt på Sørlandet, hvis de ikke kan løse inn en pant så fort som mulig. Koordinatene ungdommene fant på steingulvet i klosteret Mont St. Michel, har ført dem til Sør-Frankrike og en gammel katarborg. Katarene var middelalderens første store kjetterbevegelse, som forkynte det samtiden så på som vranglære. Her finner de nye spor, nemlig et mystisk pentagram. Med lokal hjelp får de vite at pentagrammet er en del av den gamle folketroen i området og at det skal lede til en skatt tilhørende katarene.

I rollene
---------

* Ingrid Unnur Giæver – Katta
* Niklas James Knudsen – Jarle
* Sally Frejrud Carlsson – Siw
* William Svedberg – Sigge
* Per Oscarsson
* Peter Andersson
* Øystein Røger – Oscar
* Klara Døving – Ada
* Siv Charlotte Klynderud – Gabriella
* Michael Nyqvist

Referanser
----------

1. 1 2   Internet Movie Database, IMDb-nummer tt0434718, besøkt 5. mars 2019[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2  «Satser stort på barnas «Da Vinci-kode»». *VG*. 23.9.2005. Besøkt 14. oktober 2016.
**Idaho State University** (forkortet **ISU**) er et delstatseid universitet i Pocatello i delstaten Idaho, USA. Det tilbys også studier i Boise og to mindre steder i Idaho.

*ISU* ble grunnlagt i 1901 som *Academy of Idaho*, og fra 1915 kalt *Idaho Technical Institute*. Fra 1963 bærer universitetet dagens navn – som det andre fire-årige universitetet i staten Idaho.

I 2006 hadde universitetet i alt 12 679 studenter og 908 vitenskapelig ansatte. Skolepengene dette året var US$ 4 190 årlig for de studentene som var folkeregistrert i delstaten Idaho.

*ISU* tilbyr utdanning innen klassiske *liberal arts*-fag, lærerutdanning, helsefag, og businessfag. Utdanningen innen farmasi rangerer høyt i USA og tilbyr doktorgrad.

Skolene og collegene er følgende, med angivelse av noen spesialiserte studieprogrammer:

* College of Arts and Sciences
	+ James E. Rogers Department of Mass Communication
	+ Military Science Department (ROTC)
* College of Business
* College of Education
* College of Engineering
* *Kasiska* College of Health Professions
	+ Institute of Rural Health Studies
* College of Pharmacy
* College of Technology
	+ Law Enforcement Program

Mer enn 2 000 studenter tar høyere studier på master- eller doktorgradsnivå. Doktorgrad tilbys innen farmasi, fysioterapi, rådgivning, ingeniørfag, kjernefysikk, undergrunnsfysikk, skoleledelse, psykologi, statsvitenskap, matematikk og engelsk.

Til universitetet hører *Idaho Health Sciences Library*, *Eli M. Oboler Library*, og *Arthur P. Oliver Law Library*.

Referanser
----------

1. 1 2   *Integrated Postsecondary Education Data System*, Wikidata Q6042926,
2. ↑  «Graduate Programs». Arkivert fra originalen 24. desember 2007. Besøkt 4. februar 2008.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Idaho State University – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** GeoNames
 |
**Joe Slovo** (1926–1995) var en sørafrikansk kommunistisk politiker og leder for Det sørafrikanske kommunistpartiet SACP, og samtidig ledende medlem av Den afrikanske nasjonalkongressen, ANC. 

Slovo var født i Obeliai i Litauen i en jødisk familie som utvandret til Sør-Afrika da han var åtte år gammel. Hans far arbeidet som lastebilsjåfør i Johannesburg. Han sluttet på skolen i 1941 og begynte å arbeide som funksjonær i transportbransjen hvor han ble fagorganisert, og som tillitsvalgt var han med på å organisere en streik. Han meldte seg inn i kommunistpartiet i 1942. Inspirert av Den røde armé og dens kamp mot nazistene på østfronten under andre verdenskrig meldte Slovo seg som frivillig til de sørafrikanske styrkene som kjempet sammen med den britiske hæren i krigen.

Mellom 1946 og 1950 studerte han rettsvitenskap, og i 1949 giftet han seg med Ruth First og fikk tilsammen tre døtre. Både First og Slovo var registrerte som kommunister og kunne verken siteres eller delta i offentlige møter etter loven om undertrykking av kommunismen fra 1954. Men han ble likevel aktiv i ANC og arrestert som ANC-aktivist både i 1956 og 1960. I 1961 ble Slovo valgt til en av lederne i *Umkhonto we Sizwe* (Spydet til Nasjonen), som var den væpnede grenen til ANC. I 1963 måtte han dra i eksil og bodde både i Storbritannia, Angola, Mosambik og Zambia. Slovo ble siden valgt til generalsekretær i SACP i 1984. 

I 1990 vendte han tilbake til Sør-Afrika i for å være med i «samtalene om samtaler» mellom ANC og den daværende regjeringen. Han var på dette tidspunktet syk og ble etterfulgt av Chris Hani som partileder i 1991. Slovo fikk deretter tittelen æresleder i SACP og ble bostedminister i Nelson Mandelas første regjering. Slovo var den ledende teoretikeren i både kommunistpartiet og ANC. Han erkjente svakhetene i den sovjetiske samfunnsmodellen og tok avstand fra stalinismen. Han spilte en stor rolle i frigjøringskampen i Sør-Afrika og i kampen for demokrati og like rettigheter for alle.

Referanser
----------

1. 1 2   Munzinger Personen, Munzinger IBA 00000019685, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Brockhaus Enzyklopädie, Brockhaus Online-Enzyklopädie-id slovo-joe, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   Find a Grave, Find a Grave 8202640, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w6bd929b, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
5. ↑   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
6. ↑   www.prazskyhradarchiv.cz[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* ANC.org.za – Biografi om joe Slovo på ANCs nettsider

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Prabook **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Deutsche Biographie **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** BBC Things **·** Munzinger (iba)
 |
**Joel Alon** (født **Károly Brichta** 5. januar 1935 i Újpest i Ungarn) er en israelsk diplomat. Han var Israels ambassadør til Norge fra 1990 til 1994.

Da Ungarn begynte jødeforfølgelsene i 1944, ble Alon sammen med tvillingbroren Andras og moren deportert til Auschwitz-Birkenau, hvor Josef Mengele, som var spesielt interessert i «eksperimenter» på tvillinger, var leirlege. Grunnet krigens slutt ble det med noen få «undersøkelser» hos Mengele, og i mai 1945 kunne familien reise hjem til Ungarn. Også Alons far overlevde Holocaust, etter at han hadde rømt fra tysk tvangsarbeid. I august 1945 reiste familien illegalt ut av Ungarn, og 1949 fikk de tatt seg fra Bari til Israel.

Etter at han var ambassadør i Norge ble Alon Israels ambassadør til Ungarn.

Referanser
----------

1. ↑  «Mengeles offer krysser sitt spor». *Aftenposten Morgen* (9. juli 1994)
2. ↑  «Norsk-ordboken fulgte med». *Aftenposten* Morgen (16. februar 1997)

Eksterne lenker
---------------

* (hu) «Joel Alon» i *Újpest Lexikon*


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Yehiel Yativ** | **Israels ambassadør til Norge**(1990–1994) | Etterfølger:**Michael Shiloh** |
**Susning.nu** er et svensk nettsted som fra 2001 til 2004 ble drevet som en åpen oppslagsverkslignende wiki, i likhet med internettleksikonet Wikipedia. Redaktørene og bidragsyterne til Susning hadde imidlertid ingen ambisjon om å lage et leksikon, og dermed var innstillingen til hva slags artikler man aksepterte der forholdsvis liberal. I denne tiden ble Susning Sveriges største wiki, og verdens nest største wiki – i alle fall om alle de forskjellige språkversjonene av Wikipedia regnes som én wiki – og havnet på tiendeplass i bladet Internetworlds liste over Sveriges 100 beste internettsider. Personer som redigerte artikler på Susning.nu, ble ofte kalt for *susare*.

I april 2004 ble muligheten for å redigere Susning-artikler for allmennheten stengt, og veksten har siden avtatt. Ved stengingen hadde Susning så mange artikler at den forble den største svenskspråklige wikien i mer enn et halvt år (14. januar 2005 ble svensk Wikipedia større enn Susning, og er nå den største svenskspråklige wikien). Etter stengingen er det bare et fåtall utvalgte brukere som har anledning til å redigere artikler på Susning.

Eksterne lenker
---------------

* (sv) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata