recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Inga Elvina Lerfald** (8. mai 1921 – 13. oktober 1967) var en norsk kvinne tilknyttet Sonderabteilung Lola, bedre kjent som "Rinnanbanden", under andre verdenskrig. Hun var ansatt i gruppen fra 1942 til frigjøringen i 1945. Lerfalds deltakelse ble imidlertid redusert i løpet av 1943, angivelig grunnet økende motvilje mot arbeidet. Hun begikk selvmord i 1967.

Bakgrunn
--------

Lerfald ble født i Sparbu som datter av Edvard Eriksen Lerfald (1892–1965) fra Hegra og Anna Sofie Lerfald, født Hoås (1893-1933) fra Lånke. Da hennes mor døde da hun var bare 12 år gammel, ble hun plassert hos fremmedfolk i hjemkommunen. Fra 1938 viste Lerfald sympati for Nasjonal Samling, men meldte seg ikke inn i partiet. Under krigen mistet hun jobben som serveringsdame ved Hærens arbeidsskole på Værnes da tyske Luftwaffe tok over flyplassen i april 1940.

Rinnanbanden
------------

I mars 1942 ble Lerfald ansatt av Henry Rinnan i Sonderabteilung Lola som kontor- og hushjelp. Hun var en del av opprettelsen av denne gruppen, underlagt Sicherheitsdienst i Trondheim. Lerfald ble sendt på forskjellige oppdrag langs kysten og til andre deler av Norge, og etter hvert ble hun en nyttig agent for Rinnan. Aktiviteten som agent ble imidlertid trappet ned i løpet av 1943, da Lerfald hevdet å ha utviklet en økende motvilje mot arbeidet.

Under rettsoppgjøret etter krigen ble Lerfald dømt av Frostating lagmannsrett den 20. september 1946 til tvangsarbeid på livstid, etter at aktor hadde lagt ned påstand om dødsstraff. Hun begynte soning den 4. august 1947 og ble løslatt fra Bredtveit kvinnefengsel den 21. desember 1951 som den siste av kvinnene fra Rinnanbanden.

Etter krigen
------------

Lite er kjent om Lerfalds liv etter løslatelsen, men på 1960-tallet arbeidet hun som hushjelp hos en enkemann i Brunlanes. I 1964 giftet hun seg med enkemannen, men høsten 1967 begikk hun selvmord ved å skyte seg selv med stesønnens salongrifle, 46 år gammel.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  Lind, Idar (2012). *Kvinnene i Rinnanbanden*. Samlaget. ISBN 9788252182347.
2. ↑  Veum, Eirik (2015). *Nådeløse nordmenn. [3] : Gestapo : 1940-1945*. Kagge. ISBN 9788248916024.
3. ↑  Sivertsen, Aage Georg (2023). *Rinnanbanden : infiltrasjonen, torturen, oppgjøret*. Kagge forlag.
4. ↑  Holand, Arnfinn (1995). *Leka under krigen : dagligliv og dramatikk fra ufredsårene 1940-45*. Leka bygdemuseumslag.
5. ↑  «Rinnanbanden». *Rinnanbanden*. Besøkt 13. april 2024.
6. ↑  Grøneng, Klaus (1950). *Rinnan-banden*. K. Grøneng.
**Jacob Lund** (1952–2024) var en norsk finansmann som var sponsorsjef i DNB-konsernet fra 1992 til 2012. Han var fra Vigrestad i Hå kommune i Rogaland.

Lund var cand.philol fra Universitetet i Bergen, med hovedfag i historie. Han jobbet som lektor på Marikollen skole i Bergen frem til 1984. Deretter var han informasjonssjef for Bergen Lysverker (1984–1992).

For sin innsats som sponsorsjef for DNB, inkludert merkevarene Postbanken, Vital, Cresco og Nordlandsbanken, ble han første mottaker av «Sponsor,- og Eventforeningens Ærespris», og han vant førstepris for beste kultursponsorat i Europa med DNBs sponsing av Ibsenåret 2006. I 2010 ble han kåret til norsk idretts niende mektigste person av Sportsanalyse.no.

Han startet i 2012 eget konsulentselskap innen sponsorarbeid, markedsføring og merkevarebygging.

Referanser
----------

1. ↑   TV 2 Sport, Ole Henrik Hansen, Espen Langeveld, «Sponsorkongen Jacob Lund er død», verkets språk bokmål, utgitt 17. februar 2024, besøkt 17. februar 2024[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Stavanger Aftenblad: "En vital vigrestbu", 11. november 1999 s.37.
3. ↑  «Portrettet: Jacob Lund - Vår mann i Torino». Ukeavisen Ledelse. 15. februar 2006. Besøkt 1. april 2015.
4. ↑  Tor Gunnar Tollaksen (9. juni 2010) Her er idrettens maktliste Arkivert 6. oktober 2014 hos Wayback Machine. Stavanger Aftenblad.
5. ↑   *Maktlisten: Jacob Lund den sterkes (sic) kommersielle aktøren* Arkivert 14. oktober 2014 hos Wayback Machine.
6. ↑  Trond Roger Nydal (5. januar 2012) Sponsorkongen går solo Bergens Arbeiderblad.
**Nikos Xylouris** (1936–1980) var en kjent gresk komponist og sanger fra landsbyen Anógeia på Kreta.

Hans mange sanger og fengende musikk har fanget og beskrevet den greske psyke og holdning, og har ført til at Xylouris har fått tittelen «erkeengelen på Kreta».[] Han kjøpte sitt første musikkinstrument i en alder av tolv år og han fremviste allerede da et stort potensial til å spille lokal folkemusikk fra hjemstedet.[] Xylouris var 17 år gammel da han begynte med sine opptredener på Kastro folkemusikk-restaurant i Heraklion.

Han opptrådte for første gang utenfor Hellas i 1966, da han vant førsteprisen i San Remo folkemusikkfestival. Innspillingen av albumet *Anyfantou*, som ble utgitt i 1969, ble en stor suksess.[] Xylouris begynte snart med forestillinger overalt i Athen i tillegg til turneer i resten av Hellas og noen ganger i utlandet også.

Han døde i februar 1980 av en hjernesvulst i en alder av 44 år.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Nikos Xylouris – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Nikos Xylouris på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
* (en) Nikos Xylouris på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Nikos Xylouris på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Nikos Xylouris på Last.fm Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** GND **·** ISNI **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |


1. ↑  gresk: Νίκος Ξυλούρης
**Kunta Kinteh Island**, tidligere **James Island**, er ei lita øy midt i elva Gambia, 30 km fra elvemunningen, nær byen Jufureh i Gambia. På 1600- og 1700-tallet var øya og fortet som ble bygd der, et senter for europeisk okkupasjons- og handelsvirksomhet, særlig slavehandel. Som et symbol for denne virksomheten er øya i dag et verdensarvminne.

Historie
--------

De første europeerne som bosatte seg på øya kurlendere som kom dit i 1651. De hadde flere koloniinteresser i nærheten. De ga øya navn etter st. Andreas. Øya ble deretter erobret av britene i 1661, og navnet ble endret til *James Island*, etter den senere kong James.

Britene bygde Fort James. Med utgangspunkt på den strategisk plasserte øya hadde de kontroll over det meste av handelen på Gambiaelva. James Island ble stasjon for handel med gull, elfenben, krydder, voks, tømmer og pels. Senere samlet de slaver på fortet før transport til Amerika. Rundt 600 slaver ble fraktet herfra hvert år. 

Fortet var en firkantet bygning med kanontårn i hvert hjørne. Det hadde lagerbygninger og boenheter for 60-70 soldater og fastboende slaver. 

Øya og fortet opplevde stadig uro, og ble ødelagt og gjenoppbygd flere ganger. Flere slaveopprør fant sted her, og britene var stadig i konflikt med franskmennene, som hadde en tilsvarende kolonipost i Albreda, på nordbredden av Gambiaelva. Franske tropper tok kontroll over øya i 1695, ga den tilbake to år etter, og erobret den på ny i 1702. Under den amerikanske uavhengighetskrigen tok franske styrker øya og brente fortet ned til grunnen.

Da Storbritannia i 1807 vedtok å forby menneskehandel ble James Island på ny tatt i bruk, og fortet ble nå et senter for soldater som hadde i oppdrag å stoppa andre lands handel med slaver. Øya ble fraflyttet for siste gang i 1829, da vokterne ble flyttet til den mer strategiske St. Mary's Island, som er blitt til dagens Banjul.

I dag
-----

I Alex Haleys roman *Røtter* blir forfatterens stamfar og romanens hovedperson, *Kunta Kinte*, sendt som slave til USA fra denne øya.

Over 15 000 turister besøker den vesle øya hvert år. De fleste er afroamerikanere og europeere. Øya skiftet i 2011 navn fra *James Island* til *Kunta Kinteh Island*; motivasjonen var at øya skulle ha et afrikanskbasert navn.

Referanser
----------

1. ↑  gambiarootsfestival2011. «Renaming of James Island to Kunta Kinte Island during the International Roots Festival 2011–Gambia, West Africa». Arkivert fra originalen 27. juli 2012.  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 27. juli 2012. Besøkt 28. juli 2017.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Kunta Kinteh Island – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* antislavery.org: *Gambia*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** LCCN **·** GeoNames
 |
Denne artikkelen inneholder en liste over kilder, litteratur eller eksterne lenker, men enkeltopplysninger lar seg ikke verifisere fordi det mangler konkrete kildehenvisninger i form av fotnotebaserte referanser. Du kan hjelpe til med å sjekke opplysningene mot kildemateriale og legge inn referanser. Opplysninger uten kildehenvisning i form av referanser kan bli fjernet. Se Mal:Referanseløs for mer informasjon.
**Relevans**: Denne artikkelen omtaler et emne som kan ha tvilsom relevans for Wikipedia. Artikkelen bør endres slik at det fremkommer hvorfor emnet er relevant for Wikipedia, ellers kan den bli slettet. Angitt grunn: *En lokal festival som har vært arrangert to ganger* *(9. april 2024)*

**Huinndagan** er en festival som årlig blir arragert ved Alsvåg Hovedgård i Alsvåg, Øksnes. Festival ble etablert i 2021 av brødrene Trond Jørgen og Truls Petter Hanssen fra Alsvåg (gjennom selskapet Vesterålen Lyd).

Høsten 2023 ble festivalen overført til medlemmene, og dermed er det nå foreningen Huinndagan som står som arrangør av festivalen fra og med Huinndagan 2024. 

Festivalen arrangeres over to dager i slutten av juli. Lørdag formiddag under festivalen arrangeres det gratis familiearrangement tilpasset alle aldre, hvor unge lovende artister, dansere, etc får lov til å opptre på festivalscenen. 

Første festival skulle opprinnelig være i 2021, men på grunn av koronapandemien ble denne avlyst.

Festivaler
----------

### Huinndagan 2024

19.–20. juli 2024

* Heimsnekkarlaget (NO)
* Sofie Svensson og Dom Där (SE)
* Dance With a Stranger (NO)
* Infinity (NO)
* Skaar (NO)
* The Hoochie Koo's (NO)
* Manna (NO)
* Moillrock (NO)

### Huinndagan 2023

21.–22. juli 2023

* Admiral P (NO/ZAM)
* RSP og Thomax (NO)
* Norwegian Creedence (NO)
* Merkd (NO)
* Donkeyboy (NO)
* Crazy Ass (NO)
* Pargas (NO)
* Pitchlock (NO)
* Ramona's Teaparty (NO)
* Heimsnekkarlaget (NO)

### Huinndagan 2022

29.–30. juli 2022

* Too Far Gone (NO)
* Solid Base (SE)
* BALLINCIAGA (NO)
* Lyse Netter (NO)
* Anti Social Rejects (NO)
* Ska Patrol (NO)
* Rakafant (NO)
* Heimsnekkarlaget (NO)

### Huinndagan 2021

Avlyst på grunn av koronapandemien.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted
**Maren Elisabeth Bang** (1797–1884) var en norsk kokk og kokebokforfatter. Hun utga i 1831 den første norske kokeboken: *Huusholdnings-Bog, indrettet efter den almindelige Brug i norske Huusholdninger*. Den mer kjente kokeboken fra denne tiden, Hanna Winsnes' *Lærebog i de forskjellige Grene af Husholdningen*, kom ikke ut før 14 år senere, i 1845.

Hun var datter av Hans Arnt Poulsen (1768–1809) og Sara Elisabeth Bergström (1770–1845). Faren var proprietær, og hun vokste opp i Kongsvinger.

Hennes bror Bastian Paulsen (1799–1866) ble rittmester og var far til Hans Arnt Hartvig Paulsen, også kjent som "Køla-Pålsen" og den som forsynte gamle Kristiania med kull og annen energi midt på 1800-tallet.

I 1817 giftet Maren Elisabeth seg med fogdesønn løytnant Lauritz Christian Steen Bang (1794–1862). Mannen ble kopist, men havnet i fengsel på grunn av underslag. Mens han satt i fengsel, livnærte Maren seg med å lage og selge mat, både hjemme og for levering, – og i 1831 utga hun oppskriftene sine i landets første kokebok. Hun utga boken under psevdonymet «En Forening af Huusmødre».

Flere bøker kom på 1840-tallet da hun hadde flyttet til Halden for å være nær mannen. I 1849 flyttet de til Kristiansand og startet vertshus. Etter mannens død i 1862, samme året som hun utga en bok om vin, flyttet hun til hovedstaden der hun døde i 1884.

Utgivelser
----------

* Bang, Maren (1831). *Huusholdnings-Bog: indrettet efter den almindelige Brug i norske Huusholdninger*. Christiania: Trykt paa Davidsen Forlag hos Johan Krohn.
* Bang, Maren (1842). *Huusholdningsbog: indeholdende Land- og Byhuusholdning, Brygning, Bagning af alle Slags, Syltning, Tillavning af Vine og Liqeurer, Slagtning, Farvning, Opbevaring af Havegrönt og Frugt m.m. : indrettet for norske Huusholdninger*. Frederikshald: Trykt hos H. Larssen.
* Bang, Maren (1862). *Vinbog indeholdende Anviisning med Hensyn til Tillavning af forskjellige Slags Punsch, Frugtvine, Liqueurer, Limonade, Rum m.m*. Christiansand: Berge.

*Se "Bang,%20Maren%20Elisabeth" Nasjonalbibliotekets alle scannede bøker forfattet av Bang*

Referanser
----------

1. ↑  Henry Notaker, *Maren Elisabeth Bang* i Store Norske Leksikon.
2. ↑  Hans Andreas Fristad (1989). *Køla-Pålsen: Kristiania-gründer og byoriginal*. Oslo: Gyldendal. ISBN 8205177198.
3. ↑  Espeland, Velle (1990). *Tippoldemors oppskrifter*. Norsk Folkeminnelags skrifter. Oslo: Norsk Folkeminnelag/Aschehoug. s. 11. ISBN 978-82-03-16326-5.
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet. Helt uten kilder. *(10. okt. 2015)*
Kart over Storbritannia som viser A21.
A21 nær Sevenoaks og Hildenborough
A21
**A21** er en større vei fra London i det sørøstlige London til Hastings i East Sussex. 

Fra Lewisham går den sørøstover gjennom Bromley og utenfor Orpington. Den krysser grensen til Kent i nærheten av Sevenoaks, og her kommer M25, ringveien rundt London, inn på A21. Den blir herfra en firefeltsvei fram til et punkt sør for Tonbridge. Med unntak av en omkring 5 km lang strekning ved Pembury nær Tunbridge Wells er den en tofeltsvei det aller meste av den gjenværende strekningen. 

Det er planlagt at veien i løpet av 2005 skal legges utenom Lamberhurst, og det er allerede laget en ny trasé som går utenom Robertsbridge. Før den når Hastings går den gjennom Battle, der slaget ved Hastings sto. 

A21 er også en verdensomspennende organisasjone mot moderne slaveri, trafficking, se

Eksterne lenker
---------------

* (en) A21 road (England) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
Sandvikskirken i Bergen
**Sandviken prestegjeld** var et prestegjeld tilhørende Bergen domprosti. Det omfattet sogn i Bergen kommune i Hordaland fylke, og hovedkirken var Sandvikskirken.

Sandvikens kirkesogn er nå en del av Bergen kirkelige fellesråd, og underlagt Bergen domprosti i Bjørgvin bispedømme i Den norske kirke.

Historikk
---------

Strøket Sandviken ble skilt ut fra Korskirken prestegjeld som eget sognekall i 1875. Det *... indbefattende hele Sandvigen eller alle de Dele af det nuværende Korskirkesogn, der ligger i søndre Bergenhus Amt, samt hele Skudevigsdalen indtil den gamle Sandvigs- vei med en Grændse mod Byen, der udgaar fra Søen nordenfor Sverresborg og fortsætter i en ret Linie syndenfor Skudevigsveien indtil Stølen og herfra gjennem den gamle Sandvigsvei indtil Nordsiden af Kirkegaarden "Fredens Bolig" samt videre langs denne op imod Fjeldet.*

Grensen mellom Maria og Sandviken fastsatt nærmere 1919: "Grænsen gaar fra sjøen ved Skuteviken i en ret linje nordenfor Sverresborg til Helgesensgt. og gjennem denne og Ladegaardsgt. (den gl. Sandviksvei) indtil Breistølsveien, hvorefter grænselinjen følger denne - saaledes at eiendommene paa nordsiden og paa sydsiden av grænselinjen tilhører henholdsvis Sandvikens og Mariakirkens menigheter."

Den 1. januar 1928 ble St. Olav sogn skilt ut fra Sandviken kirkesogn. Ytre Sandviken prestegjeld ble skilt ut i 1957.

Fra 2004 ble prestegjeldene som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk de også ut av lovverket.

Kirkesogn
---------

Prestegjeldet hadde ved sin avvikling følgende sogn og kirker:

* Sandviken

Referanser
----------

1. ↑  Prestegjeld og sogn i Bergen, arkivverket.no
2. ↑  Fornyings-, administrasjons-og kirkedepartementet (20. desember 2011). «Endringer i gravferdsloven og kirkeloven». *Regjeringen.no* **(norsk)**. Besøkt 5. mars 2023.
3. ↑  «Kirkelig enheter og endringer i prosti og menigheter». *docplayer.me*. Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste AS. 2009. Besøkt 5. mars 2023.
**jtL** (hangul: 제이티엘) er en koreansk hiphop-gruppe. Den består av de tidligere medlemmene av gruppen H.O.T. som ikke lenger ønsket å jobbe for manager- og produsentselskapet SM Entertainment. Selv om gruppen ikke ble oppløst offisielt, har de ikke vært aktive på flere år, og alle bandmedlemmene arbeider nå med egne solokarrièrer.

Bandet har hatt suksess i Asia med en koreansk versjon av Multicydes låt «A Better Day». Denne er igjen basert på visen «Vårsøg» av den norske artisten Henning Sommerro.

Medlemmer
---------

* Jang Woo Hyuk
* Tony An
* Lee Jae Won

Diskografi
----------

### Album

* 1 – *Enter The Dragon*, 2001
* 1.5 – *Love Story*, 2002
* 2 – *Run Away*, 2003

### Singler

* *Just Say Goodbye*
* *Enter The Dragon*

Referanser
----------

1. ↑  «Tapte millioner på Vårsøg» – fra nrk.no

Eksterne lenker
---------------

* (en) JTL på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) JTL på Songkick Rediger på Wikidata

* (en) JTL på Last.fm Rediger på Wikidata

Portal: Korea

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz
 |
Trekkvogn med semi-trailer.
Semi-trailer uten trekkvogn
Brønnsemi opplastet med dumper
En **semitrailer** er en lang tilhenger som trekkes etter en trekkvogn. Den forreste delen av semitraileren vil ligge over trekkvognens bakerste aksling(er), noe som belaster trekkvognen med ca. 40 % av tilhengerens vekt. Semitraileren kobles til trekkvogna med en «king-pin» og «svingskive». Semitrailer er et av de mest brukte transportmidlene innen godstrafikk. Dette fordi det er svært praktisk med kun en åpning – kontra kombinasjonen lastebil og henger, hvor man da må laste/losse bil og henger hver for seg. Mange semitrailere blir benyttet innen termotransport, og de er da utstyrt med ett eller to aggregater for kjøl/frys/varme. En semitrailer i "norsk" størrelse har plass til 33 Europaller (3x11) på gulvet. Ofte settes pallene to i høyden ved hjelp av bommer som holder det øverste laget oppe. Totalt fraktes da 66 paller i en semitrailer. Mange semitrailere har også sideåpning – det vil si at hele den ene langsiden kan åpnes for å lette lasting og lossing av ukurant gods. Ordet *semitrailer* brukes ofte om hele den sammensatte enheten – altså både trekkvognen og tilhengeren. Maksimal lengde og vekt for trekkvogn med tilhenger i Norge er 17,5 meter og 50 tonn uten dispensasjon fra Statens vegvesen.

Videre finnes det mange variasjoner av semitrailere.

* jumbosemi = Scenen (de 3–5 fremste metrene av traileren) er høyere enn den bakre delen som da blir nedsenket
* brønnsemi = Scenen (de 3–5 fremste metrene av traileren) er høyere enn den bakre delen, men den midtre delen er bygget så lav som mulig. Traileren blir da høy-lav-normal
* rett semi = Hele traileren har lik høyde hele veien.

Alle disse kombinasjonen bortsett fra brønnsemi finnes i både åpen og lukket versjon. Brønnsemi finnes normalt bare som åpen versjon.

En semitrailer kan også være del av et modulvogntog.

Se også
-------

* Vekselsbeholder, konteiner brukt på tog og lastebiler

Referanser
----------

1. ↑  «Veglister for modulvogntog». *Statens vegvesen*. Besøkt 30. november 2021.

Eksterne lenker
---------------

* Lovdata.no – Forskrift om tekniske krav og godkjenning av kjøretøy, deler og utstyr (kjøretøyforskriften).
* 
* 
* Søk etter *Semitrailer* i Bokmålsordboka og Nynorskordboka eller i Det Norske Akademis ordbok

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Nationalencyklopedin
 |
**Call of Cthulhu** er et rollespill utgitt av det amerikanske rollespillforlaget Chaosium. Rollespillet er basert på H.P. Lovecrafts fiksjonelle univers der menneskene får glimt av den store kosmiske ondskap.

Rollespillet har fått navnet sitt fra Lovecrafts novelle "The Call of Cthulhu".

Om settingen
------------

Spillet er lagt til en mørkere versjon av vår egen verden der mesteparten virker normalt, men når man pirker i overflaten og undersøker mer får man et glimt av mørke, skremmende og ondsinnede entiteter og krefter som styrer universet. Spillerne oppmuntres til å spille rollefigurer som gjenspeiler rollefigurer i Lovecrafts verden; gjerne figurer som trekkes mot det overnaturlige eller som har hatt overnaturlige opplevelser. Vanlige rolletyper er antikvitetshandlere, detektiver, kunstnere, krigsveteraner og forfattere.

Spillene åpner ofte uskyldig nok - gjerne med etterforskning av en overnaturlig hendelse, men etterhvert blir mer og mer av det skjulte tatt frem i lyset. Etter som rollefigurene avdekker mer og mer av verdens virkelige skremsler og menneskenes uviktige plass i universet, tærer det kraftig på rollefigurenes mentale helbred. 

Ferdiglagde fortellinger og ressursbøker er oftest lagt til tre hovedperioder:

* 1890-tallet: "Cthulhu by Gaslight", gjerne inspirert av Sherlock Holmes-fortellinger
* 1920-tallet: Lovecraft sin egen æra.
* Nåtid: Cthulhu Now

Om regelsystemet
----------------

Regelsystemet er en forenklet og tilpasset versjon av Basic Roleplaying (BRP). 

Call of Cthulhu har som et av de få tradisjonelle rollespill ikke et mål i seg selv at rollefigurene skal utvikle sine evner, få nye og kraftigere evner og bekjempe stadig kraftigere fiender. Rollefigurene utvikler seg, men utviklingen spillmekanisk er kun marginal.

Eksterne lenker
---------------

* Chaosium

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN
 |
**Elvira Nikolaisen** (født 16. juli 1980 på Moi) er en norsk sanger innen popmusikk.

Nikolaisen kommer fra en familie med rike musikktradisjoner. Faren er kirkeorganist og søsknene Emil og Hilma (Serena Maneesh), samt Ivar (Silver og Kvelertak), er også musikere.

Nikolaisen debuterte i 2006 med musikkalbumet *Quiet Exit*, hvor hitsinglene «Egypt Song» og «Love I Can't Defend» er hentet fra. Albumet er produsert av Knut «Euroboy» Schreiner. Nikolaisen har skrevet både tekster og melodier. Albumet fikk gode kritikker og solgte bra. I oktober 2006 sang hun duett med Bjørn Eidsvåg på sangen «Floden» som ble utgitt på Eidsvågs album *Nåde*. I denne sangen synger Nikolaisen på sin egen dialekt fra Moi. Foran Spellemannprisen 2006 ble hun nominert i fire klasser: kvinnelig artist og årets nykommer for albumet, årets hit for «Love I Can't Defend» og årets musikkvideo sammen med Eidsvåg for «Floden». Hun ble også nominert til Alarmprisen 2007 som årets nykommer.

I april 2008 gav hun ut sitt andre album *Indian Summer* som holdt seg i samme musikkstil som debutalbumet. Den ble produsert av samboeren Christer Engen. *Indian Summer* fikk lunken kritikk og singelen «The One You Cannot Keep» ble aldri noen stor hit.[]. 

Nikolaisen kommer fra en religiøs familie, men avviste selv sin kristne tro da hun var 18 år. En del av tekstene i musikken hennes reflekterer hvordan denne forandringen påvirket på hennes liv. «Eg ønskjer ikkje å hykle. Men det har vore tungt å gå bort frå trua. Eg har nesten måtta skifte ut heile nervesystemet mitt. Trua sat så djupt i kroppen» har hun sagt.

Nikolaisen har også vært skuespiller i flere musikkvideoer.

Diskografi
----------

| Album |
| --- |
| **År** | **Tittel** | **Listeplasseringer** |
| VG-lista Topp 40 |
| 2006 | *Quiet Exit* | #2 (35 uker på lista) |
| 2008 | *Indian Summer* | #13 (6 uker på lista) |
| 2011 | *Lighthouse* | #25 (3 uker på lista) |

| Singler |
| --- |
| **År** | **Tittel** | **Listeplasseringer** |
| VG-lista Topp 20 |
| 2005 | «Love I Can't Defend» | #3 (12 uker på lista) |
| 2006 | «Egypt Song» | #6 (18 uker på lista) |
| 2008 | «The One You Can Not Keep» | - |

Referanser
----------

1. 1 2 3   www.nrk.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Spellemennene klare». *nrk.no*. 3. januar 2007. Besøkt 23. januar 2024.
3. ↑  «Hit-nominasjonene klare». *nrk.no*. 10. januar 2007. Besøkt 23. januar 2024.
4. ↑  «Satyricon åpner Alarm-showet». *vg.no*. 12. oktober 2007. Besøkt 23. januar 2024.
5. ↑  «Elviras exit»[*død lenke*], Vårt Land mars 2006

Eksterne lenker
---------------

* (en) Elvira Nikolaisen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Elvira Nikolaisen på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
* (en) Elvira Nikolaisen på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Elvira Nikolaisen på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Elvira Nikolaisen på Songkick Rediger på Wikidata

* (en) Elvira Nikolaisen på AllMusic Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Prabook **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** ISNI **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |
Omtrentlig forhold mellom miniatyrstørrelser og skalaer.
**Miniatyrfigurer**, også kalt figurer, modeller, skubbedukker, tinnsoldater, lekesoldater, er små figurer som brukes i miniatyrspill, rollespill, miniatyrmaling, dioramaer og modelljernbane, og som leketøy og samlerobjekter. De lages vanligvis av forskjellige plaststoffer eller metall. I miniatyrspill brukes figurene til å framheve de visuelle sidene ved spillet, og til å bestemme posisjon og siktlinjer.

Selv om det lages figurer med korrekt nedskalerte proporsjoner, såkalte skalamodeller, er det vanligere at hode, hender og føtter blåses opp i større eller mindre grad. Miniatyrfigurer produseres i forskjellige størrelser. Innenfor miniatyrspill er såkalt 28 mm det vanligste (Warmachine, Hordes, Warhammer). I prinsippet er det regnet etter øyenhøyde for en voksen mann, men i praksis er det et stort spenn i figurenes høyde. Også 20 mm, 15 mm og 6 mm er utbredt. Samlere og malere bruker gjerne skala 1:43 eller større. Mens samlere, modelljernbanemiljøer og militære dioramabyggere gjerne benytter skalamodeller, forholder de forskjellige miniatyrstørrelsene bare løselig til skalaer. 6 mm korresponderer omtrentlig med 1:285 og 1:300, som er henholdsvis en amerikansk militærskala og angivelig en NATO standardskala og passer til den svært sjeldne jernbaneskalaen ZZ. 28 mm figurer korresponderer løselig med skalaene 1:43 (nær jernbaneskalaen O) til 1:64.

Referanser
----------

1. ↑  The Miniatures Page *The World of Miniatures – An Overview*.
2. ↑  The Miniatures Page *All about scale*.

Eksterne lenker
---------------

* The Miniatures Page
* CoolMiniOrNot
**Rollespill.net** var en dedikert norsk nettside og diskusjonsforum for rollespill. Nettsiden ble lansert i desember 2003, og hadde stor aktivitet før den gikk ned i 2007.

Historie
--------

Nettsiden vokste ut fra miljøet på  diskusjonsgruppen no.fritid.spill.rollespill (NFSR). Flere brukere der ønsket å opprette en ny nettside for rollespill etter at informasjonssiden rollespill.org ble tatt ned. Det var et ønske om en mindre statisk side som samlet rollespillmiljøet, samt tok i bruk mer moderne forum-teknologi fremfor det aldrende brukergrensesnittet til diskusjonsgruppene på Usenet. 

Jørgen Kjøge Næss opprettet våren 2003 en prosjektgruppe og fikk ordnet lån av serverplass fra Hyperion. Da prosjektgruppen sitt arbeide stoppet opp tok Ørjan Langbakk initiativ til å opprette en nettside basert på en html-løsning. 

Ikke lenge etterpå ble et forum basert på phpbb opprettet og koblet til nettsiden. I løpet av kort tid vokste rollespill.net med forumet til et viktig møtested for norske rollespillere. Til forumet kom de fleste brukerne av NFSR, men et stort antall nye brukere tok også forumet i bruk.

Effekt
------

Rollespill.net og særlig forumet har, sammen med stiftelsen av Hyperion, bidratt til en rekke positive effekter for norsk rollespillmiljø. Diskusjoner på forumet førte til RISK-konkurransen med en rekke nye norske rollespill. Kontakten over forumet og det yrende miljøet førte direkte til stiftelse av Spillskaperlaget og avleggelse av Spill NÅ!-løftet for flere spillskapere. Nettstedet har også bidratt til oppstart av spillfestivalen HolmCon og Imagonems gjenoppstandelse som nettfanzine.

Deltagelse
----------

Flere publiserte norske spillforfattere var aktive på rollespill.net og bidro til at nettsiden utviklet seg. Profilerte personligheter i miljøet som Tomas H.V. Mørkrid (Fabula, Cappelen 1999), Matthijs Holter (Draug, Spartacus 2004) og Bjørn T. Bøe (en rekke White Wolf-utgivelser), Johannes H. Berg (oversatte Dungeons & Dragons til norsk i 1989) og realitykjendis Martin Bull Gudmundsen (Heia Tufte!) har alle vært aktive på rollespill.net.

Se også
-------

* Rollespill
* Laiv
* Hyperion
* RISK-konkurransen

Eksterne lenker
---------------

* (en) Role playing games – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* rollespill.net
Polykarp
**Polykarp** (gresk: Πολύκαρπος - **Polykarpos**) (ca 69 - ca 155) var biskop i Smyrna i Lilleasia (dagens Izmir i Tyrkia), og avla i 154 biskop Anicetus i Roma et besøk for å få fastlagt tidspunktet for påskefeiringen. En troverdig beretning fra menigheten i Smyrna forteller at Polykarp ble brent på bål som martyr. Dette er den eldste bevitnelse av et martyrium utenfor *Det nye testamente.* 

Polykarp sies å være døpt som barn, og som ung var han elev av evangelisten Johannes. Da Polykarp rundt år 96 ble utnevnt til biskop av Smyrna, skal Johannes ha foretatt vigslingen av ham. Selv skal Polykarp ha videreført tradisjonen etter Johannes til sin egen elev, Ireneus av Lyon. Det er Ireneus som har fortalt om Polykarps bakgrunn og tilknytning til apostelen Johannes som også skal ha innsatt ham som biskop i Smyrna. Den «*engelen for menigheten i Smyrna*» som omtales i Johannes' åpenbaring 2,8 ble tolket som Polykarp.

Han tillegges *Polykarps brev til menigheten i Filippi*, hvor han siterte 1. Johannesbrev 4,3 («*Men enhver ånd som ikke bekjenner Jesus, er ikke av Gud. Det er ånden til Antikrist, som dere har hørt skal komme. Og den ånden er allerede nå i verden*») og dermed advarte filipperne mot gnostikeren Markions vranglære. Dette brevet skal fortsatt ha blitt lest opp i kirkene i Hieronymus' levetid, dvs. rundt år 400. Polykarp sies å ha kalt Markion «Satans førstefødte» da de stod ansikt til ansikt på gaten i Roma.

Antoninus Pius var romersk keiser i årene 138-61 og ikke kjent for kristenforfølgelser. Likevel skal det være i hans tid at Polykarp ble ført til amfiteateret i Smyrna, hvor den romerske stattholderen skal ha bedt ham avlegge ed til keiserens skytsånd og avsverge Kristus. Polykarp skal ha svart at han hadde tjent Kristus i 86 år og ikke kunne svikte ham. På vei til bålet skal Polykarp ha tatt av seg ytterklær og sko, og løsnet sitt belte slik man gjør når man kommer hjem. Han ba høyt mens bøddelen tente bålet. Polykarps minnedag er 23. februar.

Referanser
----------

1. ↑  *Store norske leksikon* (2005-07): «Polykarp» i *Store norske leksikon* på snl.no. Hentet 3. april 2024 fra
2. ↑  «Polykarp», *katolsk.no*
3. ↑  Joh åp 2,8, *nettbibelen.no*
4. ↑  «Polykarp», *haugianeren.net*
5. ↑  1. Joh 4,3, *nettbibelen.no*
6. ↑  «Den hellige Polykarp av Smyrna», *katolsk.no*
7. ↑   «Senantikken - kristenforfølgelser: Antoninus Pius», *centerforhistorieformidling.dk*
8. ↑  Tor Jakob Welde: «Polykarp av Smyrna», *luthersk-kirke.no*

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Deutsche Biographie **·** Nationalencyklopedin **·** BIBSYS **·** VIAF **·** VIAF **·** VIAF **·** VIAF **·** VIAF **·** VIAF **·** VIAF **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** NLA **·** NKC **·** ICCU
 |
**Det Danske Missionsselskab** (**DMS**) var et dansk protestantisk misjonsselskap stiftet den 17. juni 1821 av Lyngby-presten Bone Falch Rønne. Selskapet ble 1. januar 2000 slått sammen med Dansk Santalmission og hette deretter Danmission.

Selskapets motto var «Frygt ikke! Tro ikkun!» (stammer fra Bibelen fra enten Lukasevangeliet 8,50a eller Markusevangeliet 5,36). 

I 1914 hadde selskapet 1 241 misjonskretser og selskapets publikasjon *Dansk Missionsblad* ble trykket i 12 600 eksemplar. Antallet misjonskretser var i 1927 økt til 1 972. Samme år hadde selskapet 77 utsendte danske misjonærer i Kina, der selskapet drev 21 menigheter, og 54 i India, der selskapet holdt gudstjeneste på 60 steder.

Referanser
----------

1. ↑  *Salmonsens Konversationsleksikon*, 2. utgave, bind V (1916), sp. 787
2. ↑  *Salmonsens Konversationsleksikon*, 2. utgave, bind XXVI (1930), sp. 264.

Eksterne lenker
---------------

* *Salmonsens Konversationsleksikon*, 2. utgave, bind V (1916), sp. 787; oppslag: Dansk Missionsselskab
* *Salmonsens Konversationsleksikon*, 2. utgave, bind XXVI (1930), sp. 264; oppslag: Dansk Missionsselskab

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** VIAF
 |
Ølen kirke
**Ølen prestegjeld** var et prestegjeld inntil 1. januar 2002 tilhørende Sunnhordland prosti i Bjørgvin bispedømme. Det omfattet sogn i tidligere Ølen kommune i Hordaland fylke, og hovedkirken var Ølen kirke.

Ølens kirkesogn er nå en del av Vindafjord kirkelige fellesråd, og underlagt Nordre Ryfylke prosti i Stavanger bispedømme i Den norske kirke.

Historikk
---------

*Njarðheim* eller *Ǫlund sókn* (norrønt) har sin opprinnelse fra kristningen av landet. Ølen antas å være lagt under Fjelberg prestegjeld i førreformatorisk tid, da det var behov for å tilpasse den kirkelige inndelingen til folketallet og bosetningsmønsteret etter Svartedauden.

Ved kgl.res. av 31. oktober 1952 ble Fjelberg prestegjeld delt, ved at fastlandsdelen med Ølen og Bjoastrand kirkesogn ble skilt ut som et eget sognekall, gjeldende fra 1. mars 1954 1. januar 1966 ble Austre Vikebygd sogn overført fra Sveio prestegjeld.

Den 1. januar 2002 ble Ølen prestegjeld overført fra Sunnhordland prosti i Bjørgvin bispedømme til Nordre Ryfylke prosti i Stavanger bispedømme.

Fra 2004 ble prestegjeldene som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk de også ut av lovverket.

Kirkesogn
---------

Prestegjeldet hadde ved sin avvikling følgende sogn og kirker:

* Ølen
* Bjoa (inntil 1954 Bjoastrand)
* Austre Vikebygd

Referanser
----------

1. ↑  Rygh, O. (Oluf) (1910). *Norske Gaardnavne*. xx: Fabritius. s. 91.
2. ↑  Dietrichson, L. (Lorentz) (1888). *Sammenlignende Fortegnelse over Norges Kirkebygninger i Middelalderen og Nutiden*. Malling. s. 78.
3. ↑  Hole, Ivar (1950). *Hosanger kyrkje og Hosanger prestegjeld gjennom 200 år*. s. 18-19.
4. ↑  Forskrift om nytt Ølen prestegjeld, lovdata.no
5. ↑  *Vikebygd kyrkje*. xx#: [Vikebygd sokneråd]. 1987. s. 42.
6. ↑  Prestegjeld og sogn i Hordaland, arkivverket.no
7. ↑  Fornyings-, administrasjons-og kirkedepartementet (20. desember 2011). «Endringer i gravferdsloven og kirkeloven». *Regjeringen.no* **(norsk)**. Besøkt 5. mars 2023.
8. ↑  «Kirkelig enheter og endringer i prosti og menigheter». *docplayer.me*. Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste AS. 2009. Besøkt 5. mars 2023.
**Sylting** er en konserveringsmetode for matvarer. Den er spesielt brukt til frukt, bær og grønnsaker. Frukt og bær har et naturlig innhold av sukker og pektin som er viktig for et godt resultat, bl.a god smak og fyldig konsistens. Dersom råvarene har lavt naturlig innhold, kan pektin og sukker tilsettes under tilberedningen.

Koking er viktig for å bryte ned gjær- og muggsopper og andre mikroorganismer. Like fullt skal koketiden være kort for at råvarene ikke skal koke i stykker. Koking reduserer også råvarens vitamininnhold.

Ferdigkokt masse fylles i varme, steriliserte glass som forsegles med skrulokk (Norgesglass), eller med et lag syltevoks. Deretter er rask avkjøling viktig for at ikke nye mikroorganismer skal få utvikle seg. Ved nedkjøling vil innholdet i uskadde glass med forsegling og lokk få mindre volum slik at inneholder får undertrykk og blir hermetisk forseglet.[]

Sylting var tidligere en fast høstaktivitet i norske husholdninger, men i dag dominerer industriell fremstilling. Blant populære råvarer til sylting er hagebær som jordbær, bringebær, rips, solbær, stikkelsbær og viltvoksende som blåbær, tyttebær, rognebær, bjørnebær og multer. Frukt som epler, pærer, plommer og rabarbra er også velegnet til syltetøy, marmelade eller mos.

Sursylting
----------

Sursylting eller eddiksylting av rødbeter, småagurk, løk og sølvløk, blomkål, tomater, gresskar, zucchini og squash brukes for å lage forskjellige smakstilsetninger og garnityr til middagsretter. Noen brukes alene, men gjerne med forskjellige kryddersorter, mens andre brukes i blandinger som pickles, pariseragurk og lignende.

Referanser
----------

1. ↑  «sylting». *Store norske leksikon* **(norsk)**. 7. februar 2024. Besøkt 24. mars 2024.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** NKC **·** BBC Things
 |
Smørås, Fana, Bergen Foto: Frode H. Korneliussen 
**Smørås** er et boligområde i Fana bydel i Bergen, mellom Øvsttun i nord, Kirkebirkeland i øst, Skjold i vest og Rådal i sør. Området består for det meste av villabebyggelse, boligblokker og rekkehus. Her ligger også Apeltun skole og Smørås skole. Hovedveien gjennom området er Smøråsvegen.

Smørås grunnkrets hadde 786 innbyggere 1. januar 2014, og et areal på 2,29 km², hvorav 0,05 km² er ferskvann. Smørås omfatter i tillegg østlige deler av Krohnåsen grunnkrets. 

Strøk og boligområder i Bergen kommune

Eksterne lenker
---------------

* (en) Smørås – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
Fana bydel |
| --- |
| Brattland **·** Dyngeland **·** Fanahammeren **·** Fjøsanger **·** Helldalsåsen **·** Hop **·** Kaland **·** Kirkebirkeland **·** Krokeide **·** Midtun **·** Nesttun **·** Nordvik **·** Paradis **·** Rådal **·** Skjold **·** Smørås **·** Storetveit **·** Sædalen **·** Totland **·** Øvsttun |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Commentum Forlag AS** var et norsk forlag etablert i 2005 som gikk konkurs i 2018. Forlaget hadde gitt ut bøker av både lokal og nasjonal karakter.[] Forlaget lå i Sandnes kommune i Rogaland. Hovedsatsingsområde var innen historie og fakta, men forlaget utga også skjønnlitteratur.[]
Forlaget hadde 25–30 årlige utgivelser[] og var medlem av Den norske Forleggerforening.

Eierskap og navn
----------------

Commentum var datterselskap av *Publica Bok AS*. I desember 2018 skiftet *Publica Bok AS* navn til *Bokedia AS* og nesten samtidig skiftet datterselskapet *Commentum Forlag AS* navn til *CF Informasjon AS*. Det tredje selskapet i forlagsfamilien var *Turbine AS* som var stiftet i 2015 og ble oppløst i 2018. Før jul i 2017 ga forlagene beskjed til Forleggerforeningen at alle tre forlagene ville bil fusjonert inn i *Forlagshuset Vest AS*. Forlagshuset Vest er stiftet i 2008, men det var ikke drift i selskapet før i 2016.

*Publica Bok* (*Bokedia*) var heleid av Per Gerhard Jansen og Tom Gaudland var styreleder og daglig leder.
Jansen og Gaudland har i 2018 fortsatt utgivelse av bøker med navnene *Commentum* og *Publica*, men da som imprints av *Forlagshuset Vest AS* som de eide 50% av hver.

Oppbud
------

*Bokedia AS* (Publica) og Commentum meldte oppbud i 2018 og boet ble tatt under konkursbehandling i april 2018.

Referanser
----------

1. ↑  «Kunngjøringer. Organisasjonsnummer 988 466 875 (CF INFORMASJON AS))». Brønnøysundregistrene. Besøkt 4. desember 2018. «. [27.04.2018 Konkursåpning]»
2. 1 2 3 4 5 6 7 8  Anders Neraal (8. mai 2018). «Beretningen om en varslet konkurs». Bok365. Besøkt 4. desember 2018.
3. ↑  «Kunngjøringer. Organisasjonsnummer 914 612 985 (TURBINE AS)». Brønnøysundregistrene. Besøkt 4. desember 2018. «. [09.04.2018 Oppløsning]»
4. ↑  «Kunngjøringer. Organisasjonsnummer 993 159 212 (FORLAGSHUSET VEST AS)». Brønnøysundregistrene. Besøkt 4. desember 2018. «. [20.11.2008 Nyregistrering i Foretaksregisteret]»
5. ↑  «Publica Bok AS Org nr 989 930 257 – Enheten er meldt konkurs 30.04.2018». proff.no. Besøkt 4. desember 2018. [*død lenke*]
6. 1 2  Caroline Drefvelin (4. juli 2018). «Publica Bok. Advarer mot useriøse forlag: – Jeg føler meg lurt». Dagbladet. Besøkt 4. desember 2018.
7. ↑  «Kunngjøringer. Organisasjonsnummer 989 930 257 (BOKEDIA AS)». Brønnøysundregistrene. Besøkt 4. desember 2018. «. [30.04.2018 Konkursåpning]»
8. ↑  Tore Bruland (30. april 2018). «Forlag og firma som har drevet med kommunikasjon gikk konkurs». Dagsavisen. Besøkt 4. desember 2018.

Eksterne lenker
---------------

* Forlagets hjemmeside
**Fjellfilmfestivalen** er en filmfestival som i mange år ble holdt en helg i Jotunheimen hver høst. Festivalen fokuserte på friluftsliv og fjellkultur, og inneholdt filmvisning, foredrag, kurs, guidede fjellturer og fest. 

Arrangementet ble etablert i 2003 etter et initiativ av Anders Waage Nilsen og avdøde Ole Berge Drægni, daværende eier av Turtagrø Hotell. Fjellfilmfestivalen har vært arrangert av Stiftelsen Fjellkultur, som ble opprettet av Fri flyt og Den Norske Turistforening.

De første ni årene ble festivalen holdt på Turtagrø, med festivalområde rundt hotellet.

I 2008 var det 800 deltakere, og filmvisning på Fannaråken.

I 2012 flyttet festivalen til Gjendesheim turisthytte.

I 2020 ble festivalen avlyst som følge av retningslinjene helsemyndighetene satte for å hindre ytterligere smittespredning under koronapandemien. Også i 2021 ble festivalen avlyst på grunn av pandemien, og siden har den ikke vært arrangert.

Eksterne lenker
---------------

* Fjellfilm.no



1. 1 2  FJELLFILM.NO (15. mars 2020). «Om Fjellfilmfestivalen». *FJELLFILM.NO* **(norsk)**. Besøkt 2. april 2024.
2. ↑  Sæle, Renate (9. september 2008). «Rekordstor fjellfilminteresse». *Sogn Avis* **(norsk)**. Besøkt 2. april 2024.
3. ↑  FJELLFILM.NO (3. august 2020). «Fjellfilmfestivalen 2020 er dessverre avlyst!». *FJELLFILM.NO* **(norsk)**. Besøkt 2. april 2024.
4. ↑  FJELLFILM.NO (24. juni 2021). «Fjellfilmfestivalen 2021 er dessverre avlyst». *FJELLFILM.NO* **(norsk)**. Besøkt 2. april 2024.
**Spilleder** er et begrep som ofte brukes i sammenheng med rollespill. En spilleder er, som navnet tilsier, den personen som leder spillet. I tradisjonelle verbale rollespill har hver av spillerne ansvar for minst én rolle. Spillederen, derimot, har ansvar for å beskrive verdenen rundt spillerne, og har også ansvaret for å spille alle biroller som spillerne sine roller treffer på. Spillederen er den som bestemmer hva som skjer som følge av rollenes handlinger. Mange av avgjørelsene kan også avgjøres med terninger, men det er spillederen som til syvende og sist tar den endelige avgjørelsen. 

Variasjoner forekommer i ulike spill. Noen rollespill har fordelt spilleder-funksjonen over alle deltagerne på forskjellige måter. I andre spill er det lagt opp for at spillerne bytter på å være spilleder. Da kan for eksempel ulike personer i spillgruppen være spilleder for mindre historier, mens hovedhistorien blir styrt av en hovedspilleder.

Fra engelsk
-----------

Begrepet spilleder kommer fra engelsk *Game master*. Tilsvarende engelske begreper er stadig i bruk blant norske rollespillere som spiller engelske sett. *Game master (GM)* er det vanligste uttrykket på engelsk. Enkelte spill har også sine egne betegnelser for spillederen. Begrepet *Dungeon Master (DM)* blir brukt i Dungeons & Dragons, *Storyteller* i White Wolf sine World of Darkness-spill, *Storyguide* i Ars Magica, mens andre spill igjen kan bruke begrepet som *Referee* eller *Judge*. Uavhengig hvilket begrep som brukes er funksjonen noenlunde likt for alle tradisjonelle rollespill.

Laiv
----

I laiv-sammenheng har man ikke en spilleder på samme måte. Der bruker man ofte ordet *intrigeleder* (IL) eller *arrangør*, og det er gjerne flere personer som deler på spilleder-funksjonen. Disse personene tar som regel ikke aktiv del i handlingen, men er likevel stort sett tilgjengelige for spørsmål og liknende.
Skjermbilde av Wikipedia på svensk om svensk i mai 2001.
Antall artikler på Wikipedia på svensk 2001–2013.
**Wikipedia på svensk** (*Svenskspråkiga Wikipedia* eller *Svenska Wikipedia*) er den svenskspråklige språkutgaven av Wikipedia. Den var den tredje versjonen av Wikipedia og ble startet i mai 2001 på lik linje med Wikipedia på tysk, etter Wikipedia på engelsk og Wikipedia på katalansk. Det er den åttende største Wikipediaen etter antall artikler, og nådde over 1 million artikler juni 2013.

Historie
--------

Tre måneder etter at engelskspråklig Wikipedia hadde blitt startet, begynte en av dens grunnleggere, Jimmy Wales, å utveksle e-post med den svenske dataprogrammereren Linus Tolke om å starte en svenskspråklig Wikipedia. På det tidspunktet var Wikipedia etablert på engelsk, katalansk og tysk. 25. april 2001 ble det bestemt at det også Wikipedia på svensk skulle bli startet, og 3. mai 2001 ble den etablerte som den fjerde språkversjonen av Wikipedia. I Wikipedias første år ble artikkelhistorikken ofte slettet, så det er usikkert hvilken artikkel som var den første. Den eldste bevarte artikkelen er «Götaland», som ble opprettet 23. mai, da det antakelig allerede fantes et titalls artikler skrevet av Tolke. 

I november 2002 begynte aktivitetsnivået å ta seg opp. Antallet aktive brukere økte fra 6 til 21, og antallet artikler økte fra knapt 400 i oktober 2002 til 1 700 på mindre enn en måned. En måned senere hadde de 37 aktive brukerne opprettet over 4 400 artikler.

I begynnelsen konkurrerte svenske Wikipedia med susning.nu, en wiki opprettet av Lars Aronsson i 2001. I mai 2003 var susning.no verdens nest største wiki, men på grunn av flere kontroverser rundt grunnleggerens autoritet, motforestillinger mot innføringen av reklame på nettsiden og mangelen på gode verktøy for å bekjempe vandalisme, valgte flere profilerte susning-bidragsytere å bytte over til Wikipedia på svensk i 2003–2004. Den 14. januar 2005 gikk Wikipedia på svensk forbi susning i antall artikler.

Utmerkelser
-----------

I 2005 kåret Internetworld svenskspråklige Wikipedia til årets nest beste nytteside, etter Eniro of foran Nationalencyklopedin.

Referanser
----------

1. ↑   en.wikipedia.org, besøkt 30. april 2021[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Årets bästa sajter 2005». Internetworld. 9. juni 2005. Arkivert fra originalen Bruk av `|arkiv_url=` krever at `|arkivdato=` også er angitt (hjelp). Besøkt 19. oktober 2006.

Se også
-------

* Dansk Wikipedia
* Norsk Wikipedia
* Nationalencyklopedin

Eksterne lenker
---------------

* (sv) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Swedish Wikipedia – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

Wikipedia på **svensk**
**Stridsholmen naturreservat** består av en holme i nordlige del av Lurefjorden i Austrheim kommune. Området ble som ett av 69 naturreservater i daværende Hordaland fylke, vernet 3. april 1987 og inngår i verneplan for sjøfugl. Fra og med 15. april til og med 31. juli er det forbud mot ilandstiging.

Verneforskriften sier at formålet med vernet er 

«å sikre best mogelege vilkår for sjøfuglane i området samt å ta vare på ein viktig hekkelokalitet med dei plante- og dyrearter som naturleg er knytta til området.»
Det ble ikke registrert noen hekkende arter i 2014.

Referanser
----------

1. ↑  «faktaark». Naturbase. Besøkt 3. april 2024.
2. 1 2  «Forskrift om vern for Stridsholmen naturreservat, Austrheim kommune, Hordaland». Lovdata. Besøkt 3. april 2024.
3. ↑  Stein Byrkjeland (1. november 2015). «Hekkande sjøfugl i Hordaland 2014. Forvaltingsplan for 69 sjøfuglreservat, samt oppdatert bestandsoverslag for dei ulike sjøfuglartane i fylket.» (pdf). Fylkesmannen i Hordaland, miljøvern- og klimaavdelinga. s. 220. Besøkt 3. april 2024.