recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**AGA AB** (akronym for *Aktiebolaget Gasaccumulator*) er et svensk aksjeselskap etablert i 1904 av Aron Andersson og Axel R. Nordvall. De startet med en fabrikk i Saltsjö-Järla i Nacka, og tok samtidig over virksomheten til *Svenska Carbid & Acetylén AB*, som Nordvall hadde grunnlagt i 1899. AGA endret senere navn til AGA AB, og ble et multinasjonalt selskap med datterselskaper i flere verdensdeler. Selskapet er Nord-Europas største selskap innen industrigass med aktivitet i Norden og Baltikum. I tillegg til utvikling og markedsføring av industri- og spesialgass utvikler AGA også nye bruksområdet for gass. Selskapet er også ledende på LPG (Liquified Petroleum Gas, eller våtgass). 

Siden begynnelsen av 2000-tallet er AGA AB eid av det tyske konsernet Linde AG med mer enn 50 000 ansatte fordelt på virksomhet i over 100 land. Hovedkontoret til Linde ligger i München.

Historie
--------

Gustaf Dalén, AGAs direktør fra 1909 til 1937 (Foto: 1926).
Forretningsmannen Gustaf Dalén (1869–1937) tok over ledelsen av selskapet i 1909 og var direktør i nær 30 år til sin død i 1937.

AGA Norge
---------

AGAs fabrikk for produksjon av gasser og fylling av flasker i Norge ligger på Furuset i Oslo.  Foto: C. Hill (2010) 
På Furuset i Oslo ligger AGAs fabrikk hvor det produseres oksygen, nitrogen og argon. I tillegg å levere ut store mengder av disse gassene i dypkjølt, flytende form, fylles det flasker med propan, CO2, spesialgasser og medisinsk oksygen.

AGAs hovedkontor i Norge ligger i Nydalen i Oslo. I tillegg har AGA avdelingskontorer i Sandefjord, Stavanger (Kvål), Bergen, Ålesund, Trondheim og Harstad.

Referanser
----------

1. ↑   Pressearchiv 20. Jahrhundert, oppført som Aga-Werke AG, Pressearchiv 20. Jahrhundert mappe-ID co/041430, besøkt 1. juli 2021[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Pressearchiv 20. Jahrhundert, oppført som Autogen Gasaccumulator-Aktiengesellschaft, Pressearchiv 20. Jahrhundert mappe-ID co/041636, besøkt 1. juli 2021[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Pressearchiv 20. Jahrhundert, oppført som Hanseatische Acetylen Gasindustrie AG, Pressearchiv 20. Jahrhundert mappe-ID co/042942, besøkt 1. juli 2021[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted

* (en) AGA AB – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |
Forbudsskilt som viser fartsgrense i Nord-Irland
**Miles per hour** eller **engelske mil per time** (forkortelse **mph** eller **mi/h**) er enhet for hastighet hvor referanseavstanden er en engelsk mil (*mile*) og referansetiden er en time (*hour*). De fleste land i verden baserer seg på kilometer per time for å angi fart i f.eks. biler, mens USA, Storbritannia, Myanmar og en del karibiske land fremdeles benytter miles per time. Enheten har historisk vært brukt i Australia, New Zealand, India og stater i Samveldet av nasjoner.

Konverteringer
--------------

1 mph utgjør:

* 0,44704 m/s, SI-enhet
* 1,609344 km/t
* ca. 0,868976 knop

### Visualiseringer

* 35 mph= 56,3 km/t
* 40 mph= 64,4 km/t
* 45 mph= 72,4 km/t
* 50 mph= 80,5 km/t
* 55 mph= 88,5 km/t
* 60 mph= 96,6 km/t
* 65 mph= 104,6 km/t
* 70 mph= 112,7 km/t
* 75 mph= 120,7 km/t
* 80 mph= 128,7 km/t
* 85 mph= 136,8 km/t
* 90 mph= 144,8 km/t
* 95 mph= 152,9 km/t
* 100 mph= 160,9 km/t
* 125 mph= 201,2 km/t

Bilder
------

* 
* 
*

Se også
-------

* Meter per sekund
* Kilometer per time

Fotnoter
--------

1. ↑  0,44704
2. ↑  1,609344
**Creamery Park** er et fotballstadion som befinner seg i Bathgate, West Lothian, Skottland. Det tjener som hjemmebane for Scottish Junior Football East Region Super League-laget Bathgate Thistle, i tillegg til å være arena for reservelaget og U-19-laget til den skotske Premier League-klubben Motherwell. Tidligere har Creamery vært hjemmebane for reservelaget til Rangers, inntil en regelendring tvang Rangers til å finne seg et sted nærmere Glasgow. Stadionet er et av få stadioner utenfor den skotske fotballigaen som har flomlys. Bathgate Thistle spilte for øvrig i ligaen på 1920-tallet.

På stadionet er det i tillegg til et klubbhus en flombelyst five-a-side-bane bak det ene målet, så vel som garderober av høy kvalitet.

Stadionet har en kapasitet på rundt 2 500 tilskuere. Det er ingen sitteplasser på Creamery Park, men to av tribunene har overbygd tak. Bathgate Thistle har et stort klubbhus i tilknytning til garderobeanleggene. I klubbhuset er det mulig å få seg en kopp te og noe å bite i. Man kan også følge med på kampen fra klubbhusets salonger.

Referanser
----------

1. ↑   GeoNames, besøkt 6. april 2015[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Stadium information on Non-LeagueScotland.com
Castell de Santueri  
Foto: Jarvin
Castell de Santueri er bygget på en fjelltopp  
Foto: Jarvin
**Castell de Santueri** er en middelalderfestning som ligger 7 km sør for Felanich på Mallorca, i Spania. Festningen ligger på en høyde på 475 meter. Beliggenheten på høyden gjorde den vanskelig å erobre. Jakob I av Aragón klarte allikevel å erobre festningen i 1231. Da festningen hadde blitt erobret ble den overlatt til greven av Roselló Nunyo Sanç som hadde den inntil sin død, da den igjen ble overlatt til kongen. I det 14. århundre ble det gjort omfattende byggearbeider på festningen, kapellet ble restaurert og en vindmølle ble bygd. Da den mistet sin strategiske betydning ble den overlatt til private eiere i 1881. Det førte til at festningen forfalt dramatisk, og den er nå stengt for allmennheten, fordi den restaureres på nytt.

Referanser
----------

1. ↑   Wiki Loves Monuments' database, tools.wmflabs.org, utgitt 13. november 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Castell de Santueri
* (mul) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Castell de Santueri – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GeoNames
 |
**Märthaskolen** var en syskole som ble opprettet i Oslo i 1929 av Else Mølbach-Thellefsen. Foretaket var en kombinert syskole og syatelier.

Märthaskolen har blitt beskrevet som en «syskole for bemidlede unge damer», og stod under kronprinsesse Märthas beskyttelse. Skolen holdt til i Oslo sentrum på toppen av forretningsgården med adressen Karl Johans gate 41/43 – der kjøpesenteret Paleet senere ble etablert.

Bakgrunn og oppstart
--------------------

Else Mølbach-Thellefsen var datter av generalkonsul Johan Mølbach-Thellefsen og Lila f. Heiberg.

Foretaket som Mølbach-Thellefsen startet i 1929 var et søsterforetak til den svenske Märthaskolen, som ble etablert i Stockholm i 1927 med den svenske prinsesse Märtha som beskytter. I 1929 hadde Märtha blitt kronprinsesse i Norge, og Else Mølbach-Thellefsen hadde vært med på å sy brudekjolen til det kongelige bryllupet. Hun fikk den nye kronprinsessens tillatelse til å bruke navnet «Märtha-skolen».

Else Mølbach-Thellefsen giftet seg i 1935 med forretningsmannen og politkeren Rolf Stranger, som med årene ble ordfører i Oslo i flere perioder.

Märthaskolen og La Boutique
---------------------------

Fra 1953 bestod styret for A/S Märthaskolen av ekteparet Else og Rolf Stranger, deres datter Adele Lerche og Else Blich. Senere opprettet styret for Märthaskolen også en forretning med damekonfeksjon, kalt «La Boutique», som ble drevet av Adele Lerche og Else Blich.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  Kjellberg, Anne (2000). «Märthaskolen». *Mote*. Huitfeldt forl. s. 90–91. ISBN 8270032433.
2. 1 2 3 4  «Märtha-skolen». *Namdalens Folkeblad*. Namsos. 31. juli 1929. «En ny moderne syskole vil i begynnelsen av september bli åpnet i Oslo av frk. Else Mølbach-Thellefsen. Skolen, som kronprinsesse Märtha har gitt sin tillatelse til å kalle "Märtha-skolen", vil bli en søsterskole til skolen av samme navn i Stockholm. Foruten skolen vil det også bli oprettet et atelier for finere kjolesøm, hvor elevene kan fortsette sin utdannelse.»
3. 1 2  «Karl Johans gate». *lokalhistoriewiki.no*. Besøkt 31. juli 2023.
4. 1 2  «Stranger, Rolf». *Studentene fra 1909*. Malling. 1959. s. 217.
5. ↑  «Brudepikenes kjoler.». *Aftenposten*. 9. mars 1929. «I kommandørkaptein Scott-Hansens hjem på Skøyen tok vi i formiddag et billede av de to norske unge damer, frøken Vesla Scott-Hansen og frøken Else Mølbach-Thellefsen, som syr de fire norske brudepikers kjoler til fyrstebryllupet.»
6. ↑  «Lysninger». *Arbeiderbladet*. Oslo. 29. mai 1935. «Skolebestyrerinne Else Mølbach Thellefsen og disponent Rolf Stranger»
7. ↑  «A/S Märthaskolen». *Handelsregistre for Kongeriket Norge*. 1953.
8. ↑  *Norges handels-kalender*. 1956. s. 327.
**Solomon R. Guggenheim Museum** er et museum for moderne kunst i New York, grunnlagt i 1937. Det er det mest kjente av flere museer under stiftelsen Solomon R. Guggenheim Foundation, og henvises oftest til som bare «The Guggenheim» i USA. Museet ligger langs Fifth Avenue på Manhattans Upper East Side, vis á vis Central Park. 

Museet har en stor samling kunst fra siste halvdel av 1800-tallet og frem til i dag, og viser i tillegg jevnlig utstillinger av kjente samtidskunstnere. Museet var i utgangspunktet dedikert til avantgardistisk kunst fra første halvdel av 1900-tallet som Vasilij Kandinskij og Piet Mondrian, men samlingen rommer også arbeider av kjente 1800-tallskunstnere som van Gogh og Édouard Manet.

Hovedbygningen fra 1959 er designet av Frank Lloyd Wright, og er kanskje mer kjent enn selve samlingen. Med sin runde, spiralformede konstruksjon er Guggenheim-museet et av New Yorks mest berømte og besøkte landemerker, og et fremstående eksempel på etterkrigstidens arkitektur.

Guggenheim-stiftelsen eier også museer i Bilbao, Las Vegas, Berlin og Venezia, og et nytt museum er under planlegging i Rio de Janeiro.

Referanser
----------

1. ↑   Solomon R. Guggenheim Museum, «Richard Armstrong Named New Director of Solomon R. Guggenheim Foundation», utgitt 24. september 2008[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   artdaily.com, besøkt 6. august 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Solomon R. Guggenheim Museum – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** ULAN **·** NKC **·** NKC **·** CiNii **·** GeoNames **·** GNIS
 |
**Castell de Montjuïc** er et militært slott på høyden Montjuïc i den katalanske byen Barcelona. Det huser i dag blant annet et militærmuseum.

Historie
--------

Bombarderinga av Barcelona fra Castell de Montjuïc i 1842
Den første befestninga på Montjuïc ble reist i 1670. Inntil da hadde det stått et vakttårn på stedet. Den lille befestninga ble ombygd til et slott i 1694. Det ble okkupert både i 1705 (under den spanske arvefølgekrigen) og i 1808 (av Napoleons tropper). I 1842, under styret til Baldomero Espartero, ble byen bombardert fra Castell de Montjuïc for å stoppe et revolusjonistisk oppgjør. Året etter ble byen bombardert på nytt, etter ordre fra general Prim.

Fra og med slutten av 1800-tallet ble slottet brukt som fengsel for politiske fanger, særlig tilhengere av anarkistbølgen på 1890-tallet. Rettsprosessen som fulgte kalles for Montjuïc-prosessen, og er kjent for den utstrakte bruken av tortur. Slottet fungerte som militærfengsel helt fram til 1960. 24. juni 1963 åpna Franco militærmuseet i bygningskomplekset.

Referanser
----------

1. ↑   Wiki Loves Monuments' database, tools.wmflabs.org, utgitt 13. november 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Castell de Montjuïc – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** BNE **·** GeoNames
 |
**Holger Freitag** (født 8. oktober 1963 i Erlabrunn) er en tysk tidligere skihopper som konkurrerte for Øst-Tyskland. Han representerte SC Dynamo Klingenthal.

Han deltok i den tysk-østerrikske hoppuka og verdenscupen fra 1980 til 1986. Hans beste sammenlagtplassering i Hoppuka var 15.-plass i 1983/84, i verdenscupen var 24.-plass i 1982/83 hans beste plassering sammenlagt. Han vant ett verdenscuprenn, i storbakken i Harrachov 8. januar 1983. I VM i Oslo i 1982 ble han nummer 27 i normalbakken og nummer 39 i storbakken, og var på det østtyskke laget som ble nummer 4 I lagkonkurransen. I OL i Sarajevo i 1984 ble han nummer 35 i normalbakken.

Freitag ble nummer 15 i VM i skiflyging i Harrachov i 1983 og nummer 20 i Bad Mitterndorf (Kulm) i 1986. I Harrachov satte han sin personlige rekord i skiflyging på 171 meter. I Hoppuka 1984/85 falt han og skadet seg. Han kom tilbake som skihopper året etter, men valgte så å legge opp, bare 22 år gammel. Han utdannet seg til lege, og arbeider i dag (per 2011) som ortoped i Auerbach.

Han er far til skihopperne Richard Freitag og Selina Freitag.

Referanser
----------

Kilder
------

* Sports Reference: Holger Freitag Arkivert 3. mars 2012 hos Wayback Machine. (besøkt 11. juni 2011)
* Jens Jahn, Egon Theiner: *Enzyklopädie des Skispringens*. AGON Sportverlag, Kassel 2004. ISBN 3-89784-099-5, flere sider
* Kassenärztliche Vereinigung Sachsen: Dr. med. Holger Freitag aus Auerbach: Vom Schanzentisch zum Operationstisch[*død lenke*] (KVS-Mitteilungen Heft 3/2007, s. 13-14)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Holger Freitag – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Holger Freitag – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Holger Freitag – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Holger Freitag – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Holger Freitag – FIS (skihopping) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND
 |
**Opiniones Felisianae** (også kjent som **Kattenavisen** eller ***OF***) er skoleavisen ved Bergen Katedralskole. Navnet «Opiniones Felisianae» betyr «Kattens meninger» på latin. 

Avisen drives av elever, og har vært aktiv siden 1966. Årlig publiseres det to utgaver av avisen, vanligvis mot slutten av hvert semester. 

I 2020 lanserte skoleavisen en egen nettside. På nettsiden publiseres det jevnlig artikler innen ulike sjangre, samt et arkiv over tidligere årganger. Avisen er også aktiv på andre digitale plattformer. På Instagram er avisen å finne under navnet *Kattenavisen*. I tillegg til jevn aktivitet på både Instagram og egen nettside har avisen en egen podcast, som kalles *Podkatt*.

Størrelsen på avisens redaksjon varierer fra år til år, men ligger som regel rundt et titalls medlemmer.

Redaktører
----------

*Opiniones Felisianae* ledes av en til tre redaktører, som vanligvis i ett skoleår. Denne praksisen varierer fra år til år, ettersom at avisen ikke har vedtekter. Fraværet av vedtekter gjør avisen til en dynamisk organisasjon som i stor grad preges av skifter i elevmassen ved Bergen Katedralskole. 

Grunnet mangelfulle arkiv har ikke avisen en fullstendig oversikt over redaktører oppgjennom årene. 

#### Redaktører av *Opiniones Felisianae* (ufullstendig oversikt)

* 2017–2018: Maiken Solheim
* 2020–2021: Casper Sørestrand, Laura Wanvik og Unn Smelvær Høgelid
* 2021–2022: Laura Wanvik, Jørgen Galdal og Asta Bjørdal
* 2022–2023: Edi Dumitru Galane, Emma Bergan Hordvik og Magnus Selbervik-Hagen
* 2023-2024: Alma Ingeberg, Martine Rennestraum og Miriam Tvinnereim

Historikk
---------

Elevene ved Bergen Katedralskole drev skoleavis i lang tid før *Opiniones Felisianaes* ble etablert. Elevsamfunnet Hugin publiserte for eksempel avisen *Hugin* allerede fra siste halvdel av 1800-tallet. Hugin drev denne skoleavisen frem til 1960. Seks år senere, i 1966, stiftet elevrådet ved Bergen Katedralskole avisen *Opiniones Felisianae*. Siden da har avisen blitt drevet mer eller mindre sammenhengende, med unntak av noen pauseår hvor avisen ikke har blitt drevet grunnet mangel på engasjement/andre årsaker. 

De første papirutgavene av *Opiniones Felisianae* var i stor grad finansiert av reklame i avisen. Dagens avis er finansiert gjennom støtte fra EO-fondet gjennom elevrådet, samt støtte fra Bergen Katedralskole.

Referanser
----------

1. ↑  «Lag og foreiningar». *www.bergenkatedralskole.vgs.no* **(norsk)**. Besøkt 19. november 2022.
2. 1 2 3  «Diverse elevforeninger, b.la. Hugin». *Bergen Katedralskoles arkiv*. Bergen: Statsarkivet i Bergen. 1995. s. 31.
3. 1 2  «KattenAvisen» **(norsk)**. Bergen Katedralskole Avis. Besøkt 18. februar 2021.
4. ↑  «Kattenavisen». *www.instagram.com*. Besøkt 18. februar 2021.
5. ↑  «Podkatt». *SoundCloud* **(engelsk)**. Besøkt 18. februar 2021.
6. ↑  «Opiniones Felisianae Vår/Sommer 2018» (PDF). 2018. Besøkt 19.02.2021.
7. ↑  «Redaksjonen». Besøkt 19.02.2021.
8. ↑  «Om oss». Arkivert fra originalen 18. mai 2022. Besøkt 19. november 2022.
9. ↑  «Om oss». Besøkt 19. november 2022.
Superga-basilikaen
**Superga-basilikaen** er et av den italienske storbyen Torinos kjæreste vartegn og monumenter. Arkitektonisk er den et eksempel på italiensk barokk, og er arkitekten Filippo Juvarras mest kjente verk.

Basilikaen ligger på høyden Superga noen få kilometer øst for Torinos sentrum. Den kneiser på en kunstig terrasse i en høyde på 670 meter, og gir et vist utsyn over byen og mot Alpene. En tannhjulbane fra forstaden Sasso letter adkomsten.

Under beleiringen av Torino besteg prinsene Viktor Amadeus II og Eugen av Savoia Superga den 2. september 1706 for å få overblikk over den militære situasjon. Etter den piemontesiske hærs seier bygde man i takknemlighet basilikaen og dediserte den til jomfru Maria. Oppdraget ble gitt til Filippo Juvarra og tok til den 10. juli 1717. Basilikaen ble innviet den 5. november 1731 under Carlo Emmanuele III.

I denne basilikaen har man siden begravet hertugene av Huset Savoia fra Viktor Amadeus II til Carlo Alberto, med unntak av én, Charles-Félix.

Referanser
----------

1. ↑   archINFORM, archINFORM project ID 5449, besøkt 31. juli 2018[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Basilica di Superga (Turin) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Superga – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
**Brunflo kirke** er en kirkebygning i Brunflo. Den er hovedkirken til Brunflo menighet (*Brunflo församling*) i Härnösands stift. Ved kirken ligger en kastal (en liten, tårnlignende borg) fra siste halvdel av 1100-tallet.

Kirkebygget
-----------

Den nåværende kirken ble bygget i 1770-1775 av byggmester Daniel Hagman fra Sundsvall, på stedet hvor det allerede på 1100-tallet lå en korskirke viet til Sankt Olav.

Interiør
--------

Kirken har en altertavle og en prekestol i gustaviansk stil, bygget av John Edler d.e. i årene etter kirkens innvielse 1778-1786. Bak alteret henger et maleri med motiv i såkalt *falsk perspektiv* og med forgylling; maleriet ble utført av Jonas Wagenius 1790-1792.

En døpefont av sandsten er utført av den gotlandske mesteren Sighraf, som var aktiv i perioden 1170-1215. Den tilhører utstyret fra den gamle kirken.

På Brunflo kirkegård finnes en gravsten fra 1704, til minne for Oluf Tresk som døde i Brunflo i 1645.

Sankt Olofs korskirke
---------------------

Abraham Hülphers beskrev den gamle korskirken like før den ble revet i 1775. Han skrev blant annet at stenkirken var den eneste korsformede bygningen i hele Sverige, at det var en svært gammel kirke og at kirken var murt opp av glatt kalkstein. Opplysningen om at Brunflo kirke da var Jämtlands eneste romanske korskirke, tyder på at det hadde en spesiell status innenfor det daværende *Uppsala stift*, som hele Norrland tilhørte i middelalderen. Ifølge noen teorier var det erkebiskopen som var byggherre for den gamle korskirken. Pilegrimveien fra Selånger til Nidaros gikk gjennom Brunflo, og den romanske korskirken var viet til St. Olaf.

Kastalen
--------

Kastalen
Kastalen fra 1100-talet fungerte som magasin (lager) for fødevarer og andre naturalytelser som erkebiskopen hadde mottatt som skatt. I urolige tider fungerte den også som forsvarsverk. I dag brukes den som klokketårn. Kastalens grunnflate måler 9 x 9 meter, og murene er 16,5 meter høye. Øverst har kastalen et 11 meter høyt senere påbygg utført i tre. På grunnplan har veggen mot øst en gammel vindusåpning, og i et av hjørnene er det en smal trapp fra middelalderen.

Ved Sunne kyrka finnes ruinen av en kastal av samme type, men kastalen i Sunne er delvis ødelagt. I Nord-Sverige er kastaler svært sjeldne, og de to som finnes i Jämtland tyder på at dette var et svært viktig område i middelalderen.

Billedgalleri
-------------

* 
* 
* 
*

Referanser
----------

1. ↑   Wiki Loves Monuments' database, tools.wmflabs.org, utgitt 6. mai 2017[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* Cedenhag, Birgitta; "Våra kyrkor", Jämtlands läns museum 1998, ISBN 91-7948-134-5
* Brunflo församling informerar om kyrkan

Eksterne lenker
---------------

* Brunflo pastorat
* Brunflo hembygdsförening
* Östersunds kommunne
* Härnösands Stift
**Devizes Castle** var opprinnelig en historisk middelalderfestning i den engelske byen Devizes i Wiltshire som ble revet i slutten av den engelske borgerkrigen. Dagens «festning» er nostalgisk rekonstruksjon som ble bygget på 1800-tallet.

Den første festningen på dette stedet ble bygget i 1080 av Osmund, biskop av Salisbury. Denne festningen brant ned i 1113 og ble deretter bygget på nytt i stein av Roger, biskop av Salisbury, i 1120. Han okkuperte det under kong Henrik I av England og på nytt under kong Stefan av England. Roger stilte seg på Stefans side under den første engelske borgerkrigen. Festningen ble erobret og gjenerobret til den forble en eiendom under kronen og ble brukt som et fengsel under kongene Henrik II og Henrik III.

I 1643 under den andre engelske borgerkrigen ble festningen okkupert av rojalistiske soldater og deretter beleiret av parlamentariske tropper under ledelse av sir William Waller. Imidlertid tre dager senere i slaget ved Roundway Down ble Wallers hær beseiret av de rojalistiske styrkene. Festningen og byen forble under kontroll av rojalistene under militært styre ved sir Charles Lloyd som forsvarte byen mot gjentatte angrep og bombardement av parlamentarikerne. I september 1645 invaderte Oliver Cromwell med store styrker og tungt artilleri og beleiret festningen til den kapitulerte etter å ha blitt beskutt i stykker. 

I mai 1648 ble festningen revet ned som følge av parlamentarisk orden. Alt som gjenstår av middelalderfestningen er den opprinnelige jordhaug, omrisset av festningsgraven og spor av grunnmuren til den store hallen.

Dagens «festning» eller slott ble bygget av Leach-familien på 1800-tallet i en såkalt ny-normannisk eller gotisk stil som har ingenting med de tidligere bygningene å gjøre. Bygningen er i dag delt inn i leiligheter i privat eie og er ikke åpent for offentligheten.

Litteratur
----------

* Fry, Plantagenet Somerset, *The David & Charles Book of Castles*, David & Charles, 1980. ISBN 0-7153-7976-3

Referanser
----------

1. ↑   National Heritage List for England[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Devizes Castle Home Page
* Devizes Castle

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |

Portal: Historie
**Huw Jones** (født 22. juli 1973 i Oswestry) er en walisisk fotballdommer fra Llanrhaeadr-ym-Mochnant som til daglig dømmer i Wales' toppdivisjon i fotball. Han startet å dømme fotball i ung alder og dømte i lavere divisjoner fra 1998 (Montgomeryshire League) før han begynte å dømme i Cymru-Alliance League (nivå to) i 2002.

Jones ble tatt inn som dommer til Welsh Premier League i 2002 og ble i 2009 utnevnt som FIFA-dommer. Han har på grunn av sin status som UEFA-dommer (kategori tre) dømt kvalifiseringskamper både i Mesterligaen og Europaligaen, i tillegg til aldersbestemte landskamper og enkelte vennskapskamper.

Referanser
----------

1. ↑  Welsh-premier-com – WPL referees: Huw Jones Arkivert 16. desember 2013 hos Wayback Machine. (Besøkt 16. desember 2013)
2. ↑  Welshpremier.co.uk – Match officials, Huw Jones Arkivert 2013-12-16, hos Wayback Machine. (Besøkt 16. desember 2013)
3. ↑  UEFA.com – UEFA Referees – 3rd Category (Besøkt 16. desember 2013)

Eksterne lenker
---------------

* Profil hos Worldreferee.com Arkivert 16. desember 2013 hos Wayback Machine.
* Profil hos Footballdatabase.eu
Knole House
**Knole House** er en herregård ved byen Sevenoaks i det nordvestlige Kent i England. Den er omgitt av en stor rådyrpark, Knole Park. Interiøret fra det 17. århundre er svært godt bevart, i motsetning til i mange andre engelske herregårder hvor det ble foretatt renovasjoner i det 18. århundre.[] Parken er også i svært god forfatning, bortsett fra at mange trær ble ødelagt under en kraftig storm i 1987.

Huset ble bygget av Thomas Bourchier, erkebiskop av Canterbury fra 1456 til 1486. Han døde i huset, som etterpå ble testamentert til Canterbury erkebispedømme. Mellom 1486 og 1538 bygde erkebiskopene på en borggård, i dag kjent under navnet "Green Court". I 1538 tok Henrik VIII huset fra erkebiskop Thomas Cranmer.

I 1566 ble Knole anskaffet av Thomas Sackville, fetteren til Elisabeth I. Hans etterkommere bor fortsatt der.[] En av disse var forfatteren Vita Sackville-West, hvis bok *Knole and the Sackvilles* (1922) regnes som en klassiker i litteraturen om engelske herregårder.[] Hennes venninne Virginia Woolf skrev *Orlando* etter inspirasjon fra huset og Sackville-familien.[]

Huset eies av National Trust, og mange av rommene er åpne for publikum. Blant det som er utstilt er møbler og tekstiler fra det 17. århundre, og portrettet malt av blant annet Van Dyck, Thomas Gainsborough, Peter Lely, Godfrey Kneller og Joshua Reynolds. Flere gjenstander fra den engelske renessansen er unike.[]

Referanser
----------

1. ↑   vocaleyes.co.uk, besøkt 9. februar 2023[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   www.nationaltrustcollections.org.uk, besøkt 15. mars 2020[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Knole House – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** LCCN
 |
**Nettprat**, også kjent som **chatting** (fra engelsk: *online chat*), er prating via en datamaskin tilkoblet et nett. Ofte er foregår pratingen skriftlig, men den kan også foregå ved tale (av og til kalt det noe pleonastiske «stemmeprat») eller med video. Via skjerm ser man andres bidrag, samt de man skriver inn selv. Chatting kan skje i egne chatterom (praterom), og kan være adgangskontrollert via bruk av autentisering. Da meldingen er tekstlig vil følelse komme til uttrykk gjennom veletablerte smileys, stiliserte ansiktsuttrykk.

Chatting er en tjeneste man har hatt siden de første interaktive maskiner kom på 1960-tallet, altså maskiner der man kunne skrive (på tastatur) og se (på skjerm), og der flere brukere kunne være innlogget samtidig via hver sin terminal eller via datanett. Internett muliggjorde chatting uavhengig av maskintilknytning. En av de mest brukte protokollene i chatting er IRC. Flermodale systemer lar chatterne tegne sammen, snakke sammen (verbalt) i tillegg til den rene utveksling av tekstlige meldinger.

Programvare og protokoller
--------------------------

* WhatsApp
* Facebook Messenger
* WeChat
* QQ Mobile
* Snapchat
* Viber
* Discord
* Telegram
* Internet Relay Chat (IRC)
* Microsoft Teams
* Slack
* AOL Instant Messenger (AIM)
* Google Talk (XMPP)
* ICQ (OSCAR)
* MUD
* Omegle
* Pichat
* SILC
* Skype
* Teamspeak (TS)
* Windows Live Messenger
* Yahoo! Messenger
* Ventrilo
* Mumble
* ChatAlternative
* Blab

Se også
-------

* Nettdating

Referanser
----------

1. ↑  «Det Norske Akademis ordbok». *naob.no*. Besøkt 8. april 2023.
2. ↑  «Ordbøkene.no - Bokmålsordboka og Nynorskordboka». *ordbokene.no* **(norsk)**. Besøkt 8. april 2023.
3. ↑  «Norsk varemerketidende nr 20 - 2003, s.25, XBOX LIVE» (PDF).

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND **·** NDL **·** NKC **·** BBC Things
 |
Hôtel de Sully
**Hôtel de Sully** i Paris er et hôtel particulier i Louis XIII-stil. Det står i Marais i 4. arrondissement i Rue Saint-Antoine 62.

Historie
--------

*Contrôleur des Finances* Mesme Gallet lot bygge anlegget fra 1625 og 1630, med hage, orangerie og tilgang til *Place Royale* (nå Place des Vosges). Hôtel de Sully ble reist etter tegninger av arkitekten Jean Androuet du Cerceau.

Maximilien de Béthune, første hertug av Sully, kjøpte huset den 23. februar 1634 og tilbragte sine siste leveår her. Hans barnebarn Maximilien, annen hertug av Sully, lot i 1660 bygge en sidefløy på vestsiden, mot haven. Familien Sullyeide eiendommen til inn på 1700-tallet, senere har eierskapet vekslet på.

På 1800-tallet ble Hôtel de Sully oppdelt i selveierleiligheter (*Immeuble de rapport*). Det fulgte mange ombygginger, også for å gi rom for håndverkere og forretninger. Fra 1862 har det hatt status som monument historique. Det ble så tilbakeført til utformingen før den siste ombyggingsperioden. I 1944 ble den statseiendom. Det ble utført omfattende restaureinger, som ble sluttført med orangeriet i 1973.

Siden 1967 har Hôtel de Sully vært sete for *Caisse nationale des monuments historiques et des sites*, som siden 2000 heter Centre des monuments nationaux.

Litteratur
----------

* Alexandre Gady: *L’hôtel de Sully* (Collection Itinéraires). Édition du Patrimoine, Paris 2002, ISBN 2-85822-344-0.

Referanser
----------

1. ↑   archINFORM, archINFORM project ID 12202, besøkt 31. juli 2018[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Base Mérimée[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Hôtel de Sully – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Hôtel de Sully

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** CiNii
 |
**Yngvil Kiran** (født 9. februar 1948) er en norsk produsent og programleder. Hun har vært ansatt i NRK, der hun har arbeidet både i radio og fjernsyn. Kiran har vært leder for barneredaksjonen i radio, jobbet med Radioteatret og hørespill, deriblant *Tordivelen flyr i skumringen* som ble kåret til tidenes beste fra NRK, og var dommer for spørrekonkurransen *5PÅ!* for skolebarn på NRK Fjernsynet. Hun hadde den ene hovedrollen i hørespillet *Veien til Agra*.
Kiran ble sjef for NRK Radioteatret på nyåret i 2011. Hun etterfulgte Nils Heyerdahl i denne stillingen og ble etterfulgt av Gunhild Nymoen i 2015.

Yngvil Kiran er datter av filologene Hartvig Kiran og Anna Karin Kiran, samt søster til skuespilleren Stein Kiran arkitekt Ketil Kiran og Trond Kiran.

Utgivelser
----------

* med Lars Lønne, *Nysgjerrigper-boka* (Grøndahl, 1991)
* med Andreas Lunnan, *5 over* (Universitetsforlaget, 1991)

Referanser
----------

1. ↑  Barneteatret fra NRK
2. 1 2  «Hun er Radioteaterets nye sjef». *NRK*. 15. desember 2010. Besøkt 25. februar 2018.
3. ↑  «Vil ha et radioteater som speiler samfunnet». *Aftenposten*. Besøkt 10. mars 2021.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF
 |
Colditz slott hvor fangeleiren Oflag IV-C var forlagt
**Colditz slott** (på tysk *Schloss Colditz*) er et middelalderslott i byen Colditz i delstaten Sachsen i Tyskland. Slottet ble påbegynt rundt år 1046 og spilte en viktig rolle for tyske keisere i middelalderen. Slottet ble brent ned i 1430 av Husittene og gjenreist på 1460-tallet.

Under andre verdenskrig ble slottet brukt som krigsfangeleir for spesielt rømningsfarlige og prominente fanger under navnet Oflag IV-C og var en av de mest kjente krigsfangeleirene for allierte fanger. Leiren ble drevet av *Wehrmacht*, de militære styrkene i det nasjonalsosialistiske Tyskland, og hadde på det meste 600 fanger.

Referanser
----------

1. ↑   Corpus of Baroque Ceiling Painting in Germany[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   archINFORM, archINFORM project ID 13578, besøkt 30. juli 2018[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

(en) Schloss Colditz – kategori av bilder, video eller lyd på Commons


* Offisielt nettsted for Colditz slott
* Nettsted om slottets historie Arkivert 12. august 2020 hos Wayback Machine.
* VirtualColditz.com – video og foto av slottet slik det er idag

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** NKC
 |
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Irlands flagg Irland |
| Friidrett: |
| Friidrett Europamesterskap |
| Bronse | Zürich 2014 |  800 m |
| Bronse | München 2022 | 800 m |
| Friidrett EM innendørs |
| Sølv | Praha 2015 |  800 m |
| Friidrett Lag-EM i friidrett (First League) |
| Sølv | Iraklio 2015 |  800 meter |
| Bronse | Iraklio 2015 |  4x400 meter |

**Mark English** (født 18. mars 1993 i Letterkenny) er en irsk friidrettsutøver som hovedsakelig konkurrerer i 800 meter. Under EM i friidrett innendørs 2015 i Praha tok han sølv bak Marcin Lewandowski.

Idrettskarriere
---------------

2010-12
English deltok på 1000 meter ved Ungdoms-OL 2010 i Singapore, der han kom på 8.-plass. I 2012 deltok han ved junior-VM i friidrett 2010, der han løp på 1:46,02 i finalen på 800 meter, og endte på 5.-plass. 

2013
Han deltok i to øvelser ved U23-EM i friidrett 2013 i Tammerfors. Individuelt deltok han på 800 meter, men ble slått ut i innledningsheatet der han løp på 1:49,65. I tillegg deltok han på det irske stafettlaget på 4 x 400 meter, men de kom nest sist i sitt innledningsheat, og gikk ikke til finalen. Han deltok også ved VM i friidrett 2013, der han fikk 21. beste tid i innledningsheatet, og gikk ikke videre til semifinalene. 

2014
Ved VM i friidrett innendørs 2014 deltok han på 800 meter. Han løp på 1:47,60 i innledningsheatet, som var 12. beste tid, og gikk dermed ikke videre til finalen. Irland deltok i First League ved Leg-EM i friidrett 2014, og English vant her 800 meter, som ga Irland 12 poeng i lagkonkurransen. Irland kom på 7.-plass sammenlagt, og beholdt med det plassen sin i First League. I august deltok han ved EM i friidrett 2014, der han finn bronse på 800 meter, bak de to polske løperne Adam Kszczot og Artur Kuciapski. Han representerte også Europa ved Verdenscupen i friidrett 2014 i Marrakech i Marokko, der han kom på 4.-plass på 800 meter. 

2015
I mars 2015 deltok han ved EM i friidrett innendørs 2015 i Praha. Her løp han inn til 2.-plass i finalen, kun slått av polske Marcin Lewandowski. I juni deltok han også ved Lag-EM i friidrett 2015, der han kom på 2.-plass på 800 meter, bak İlham Tanui Özbilen, og han deltok også på Irlands stafettlag på 4 x 400 meter, som kom på 3.-plass i denne øvelsen. 

Ved U23-EM i friidrett 2015 i Tallinn nådde han finalen på 800 meter, og endte der på 8.-plass med tiden 1:50,42. Han deltok også ved VM i friidrett 2015, og til tross for at han løp på 1:45,55 i semifinalen ble han ikke kvalifisert til finalen. På 4 x 400 meter i VM løp Irland på 3:01,26 i innledningsheatet, men gikk ikke videre til finalen. Tiden var ny nasjonal rekord.

Referanser
----------

1. ↑   World Athletics Database, World Athletics utøver-ID 258108[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Mark English – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Mark English – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Mark English – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Mark English – World Athletics Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Ekudden** eller *Villa Ekudden* (finsk *Tamminiemi*) er en villa i Helsingfors' bydel Mejlans. Villaen er kjent som tidligere presidentbolig, og er i dag museum.

Villaen ble bygd i 1904 av arkitektbyrået Sigurd Frosterus og *Gustaf Strengell* for den danskefødt forretningsmannen *Jørgen Nissen*. Etter flere eiere ble villaen i 1940 donert til staten av den daværende eieren Amos Anderson, en kjent forretningsmann og mesén. Anderson var en venn av daværende president Kyösti Kallio, og tanken var å la boligen bli presidentens embetsbolig. Kallio rakk imidlertid aldri å bosette seg på Ekudden, før han døde i embetet i desember 1940.

Ekudden var embetsbolig for presidentene Risto Ryti (1940–44) og Mannerheim (1944–46), mens J. K. Paasikivi (1946–56) foretrakk å bo i palasset i Helsingfors sentrum. Urho Kekkonen bodde i huset i sin embetsperiode fra 1956 til 1981; og da han måtte trekke seg fra embetet på grunn av sykdom, ble det besluttet at han skulle få bo i huset så lenge han ønsket.

Etter Kekkonens død i 1986 har Ekudden blitt et museum, og det er innredet slik det var i den legendariske presidentens tid. Ekudden nås fra sentrum med *Buss nr 24*; og ligger nær *Helsingfors bys kunstmuseum* og friluftsmuseum Fölisön. Den nåværende presidentboligen *Talludden* ligger også i samme bydel.

Referanser
----------

1. ↑   kartta.hel.fi[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (fi) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (sv) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Tamminiemi – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Uppslagsverket Finland
 |
**Mette Nord** (født 14. januar 1959, fra Drammen) er en norsk hjelpepleier, arbeiderpartipolitiker og fagforeningsleder. Hun er fra 2013 leder av Fagforbundet. 

Nord har bodd i Vennesla, en kort tid i Sulitjelma og senere i Porsgrunn. Hun er utdannet helsefagarbeider, og ble tillitsvalgt fra 1983, men har siden 1988 vært tillitsvalgt på heltid. Hun tok videregående utdannining samtidig med helsefagadministrasjon på Handelshøyskolen BI. Hun var fylkesleder for Norsk Helse- og Sosialforbund i Telemark fra 1988 og ble senere nestleder i Fagforbundets lokale avdeling i Telemark. Hun ble valgt inn i den sentrale ledelsen i Fagforbundet fra 2005, og som nestleder i Fagforbundet i 2009 frem til hun i 2013 ble valgt til Jan Davidsens etterfølger i organisasjonen. 

Hun var varastortingsrepresentant fra Telemark for Arbeiderpartiet fra 2005 til 2013. Stoltenbergs andre regjering var hun i ni måneder statssekretær ved Statsministerens kontor, og hadde i denne perioden permisjon fra Fagforbundet.

Referanser
----------

1. ↑   kampanje.com[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Fagbladet Usminket nestleder Arkivert 28. oktober 2014 hos Wayback Machine. portrettintervju av Mette Nord 10.11.2010
3. ↑  morgenbladet.no Den mektige Mette Nord 15.11.2013 - 9:22
4. ↑  Dagsavisen Mette-metoden Arkivert 19. november 2013 hos Wayback Machine. 16.11.2013
5. ↑  «Mette Nord». Stortinget.no.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Mette Nord hos Stortinget Rediger på Wikidata

* (no) Mette Nord hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Prabook **·** Stortinget
 |
**Kjetil Saugestad** (født 21. november 1969 i Ålesund) er en norsk journalist, satiriker og dokumentarmaker. Han bodde i Ålesund til han var syv og flyttet senere til Sandefjord. Saugestad ble ansatt i NRK i 1993. 

Han har levert bidrag til *Hallo i uken* på P2 siden 1993 og er opphavsmann til den faste figuren «Sture Hansen», en konspiratorisk leserbrevforfatter som bruker uttrykkene *«det er alarm»,* *«tilfeldig? neppe!»* og *«på vegne av vanvittig mange»*. Han produserte også 60 humorinnslag for *Ukeslutt* i rollen som den fiktive filmanmelder «Salomon Slinning» i 2002/2003. 

Saugestad var i 15 år ansatt i Østlandssendingen som nyhetssjef, leder og reporter i Migrapolis-redaksjonen, ansvarlig for co-produksjonene *Cityfolk* og andre tv-dokumentarer, og som reporter og programleder på radio og tv. Han har produsert flere radiodokumentarer, blant annet *Morfar on the rocks*, som fikk hederlig omtale/uoffisiell sølvmedalje under Prix Italia i 2006. Saugestad ble senere ansatt i NRK Radios dokumentarredaksjon. I 2012 vant hans radiodokumentar *Lærepenge og falske tusenlapper* Prix Radio som «årets spesialprogram».

Referanser
----------

1. ↑  «Morfar on the rocks - Historier fra virkeligheten». *NRK Radio* **(norsk)**. Besøkt 27. august 2023.
2. ↑  Solbakken, Marte (14. oktober 2010). «Doping for folk flest». *NRK*. Besøkt 27. august 2023. «Over en periode på noen måneder har Radiodokumentarens Kjetil Saugestad undersøkt den norske dopingverdenen. Han har kommet i kontakt med et trettitalls dopingbrukere, intervjuet spanere, tollere og leger, og handlet doping på nett uten problemer. Det har resultert i tre programmer om doping, som kan høres og sees i NRK de neste ukene.»
3. ↑  «Lærepenge og falske tusenlapper - Radiodokumentaren». *NRK Radio* **(norsk)**. Besøkt 27. august 2023.
4. ↑  Hansen, Kjetil (24. september 2013). «Vant Prix Radio». *NRK*. Besøkt 27. august 2023. «Radiodokumentaren «Lærepenge og falske tusenlapper» har vunnet prisen for «Årets Spesialprogram 2012» i årets Prix radio-mesterskap.»

Eksterne lenker
---------------

*Artikkelen har ingen egenskaper for offisielle lenker i Wikidata*
**L'Auditori** er en moderne bygning på 42 000 kvadratmeter i Barcelona i Catalonia. Den er tegna av arkitekten Rafael Moneo, og ble åpna 22. mars 1999. Den er sentrum for det nye byutviklingsprosjektet ved Plaça de les Glòries, hvor de tre avenyene Diagonal, Gran Via og Meridiana møtes. L'Auditori brukes til musikkforestillinger.

I det samme musikkomplekset er også lokalene til Orquestra Simfònica de Barcelona (Barcelona symfoniorkester), Escola Superior de Música de Barcelona (Barcelonas musikkhøyskole) og Museu de la Música (Musikkmuseet). Dette gjør L'Auditori til et sentrum for byens musikkliv.

Saler
-----

Bygningen har tre saler:

* Sala 1 Pau (2 200 seter)
* Sala 2 Oriol Martorell (600 seter)
* Sala 3 Tete Montoliu (400 seter)

Referanser
----------

1. ↑   archINFORM, besøkt 30. juli 2018[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) L'Auditori (Barcelona) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
DoCoMo-standen ved GSMA Barcelona 2008.
**NTT DoCoMo** er et japansk, tidligere statseid teleselskap som er største teleoperatør i Japan, med hovedkvarter i Tokyo. Selskapet ble grunnlagt i 1992 for å drive mobilvirksomheten til **Nippon Telegraph and Telephone Corporation (NTT)**. Det er et av Asias største mobilselskaper med 51 millioner mobilkunder i Japan, dvs 55% markedsandel.

NTT DoCoMo lanserte FOMA tredje generasjons mobiltelefoni (såkalt *3G*) i markedet allerede i 2000, og har idag 37 millioner 3G-kunder i hjemmemarkedet. FOMA er basert på trådløs CDMA-teknologi. NTT DoCoMo er en teknologisk pioner innen mobilkommunikasjon. Selskapet er siden 1999 også stort innen i-mode mobiltelefoni i Japan. NTT DoCoMo arbeider tett sammen med utviklere og partnere for å perfeksjonere tilbudet av underholdning, spill og andre tjenester for privatkunder over mobil.

Selskapet tilbyr allerede HSDPA og HSUPA "turbo-3G" mobilt bredbånd i store deler av Japan. DoCoMo forsker på *4G* mobilt superbredbånd med teoretisk kapasitet i området 500-1 000 Mbit/s, under kodenavnet *Vision 201X*.

Referanser
----------

1. ↑   www.d-bikeshare.com[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   www.ntt.com[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   www.docomo.ne.jp[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) NTT DoCoMo – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** NDL
 |
Djupfjorden, august 2006
*Denne artikkelen er om Djupfjorden i Sortland. For andre steder med samme navn, se Djupfjord.*
**Djupfjorden** (nordsamisk: *Dihpafierda*) er en fjord på vestsiden av Hinnøya i Sortland kommune i Nordland. Den har innløp fra Sortlandsundet mellom Moldvikneset i sør og Børsneset i nord, og strekker seg rundt tre kilometer mot sørøst inn til Djupfjordbotn.

Riksvei 822 krysser Djupfjorden på Djupfjordstraumen bru. Brua ble åpnet i 1983. Før brua og veien fra Sigerfjord ble bygd, gikk det ferge mellom Djupfjorden og Sortland.

Innerst i Djupfjorden ligger kraftverket Djupfjord I, som får vann i rør og tunnel fra vann lenger oppe. I dag går en skogsbilvei fra riksveien til kraftstasjonen i fjordbotnen. På nordøstsida av fjorden ligger Strielva kraftverk.

Ved Djupfjorden finnes et område med furu-skog. Ellers i kommunen finnes naturlig furuskog bare i Forfjorddalen og Roksøydalen, lenger nord på Hinnøya.

Referanser
----------

1. ↑  Djupfjorden på Norgeskart.no fra Statens kartverk

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Sentralt stedsnavnregister
 |
I matematikk er **vektorrotasjon** eller **rotasjon** (engelsk: *curl*) en differensiell vektor-operator som beskriver den infinitesimale rotasjonen av et vektorfelt, i form av en vektor i ethvert punkt i feltet. Egenskapene til denne vektoren (lengden og retningen) beskriver rotasjonen i punktet. Curlen av et vektorfelt \mathbf{F} betegnes med \operatorname{curl}\,\mathbf{F} eller \nabla\times\mathbf{F}, hvor \nabla er nabla-operatoren og \times er kryssproduktet.

I det tre-dimensjonale kartesiske koordinatsystemet er rotasjonen av vektorfeltet \mathbf{F} = u\mathbf{i} + v\mathbf{j} + w\mathbf{k} gitt ved 

\begin{vmatrix} 
\mathbf{i} & \mathbf{j} & \mathbf{k} \\
\dfrac{\partial}{\partial x} & \dfrac{\partial}{\partial y} & \dfrac{\partial}{\partial z} \\
u & v & w
\end{vmatrix}
,
hvor |\mathbf{A}| er determinanten til matrisen \mathbf{A}. Determinanten kan skrives ut som følger

{\displaystyle \left({\frac {\partial w}{\partial y}}-{\frac {\partial v}{\partial z}}\right)\mathbf {i} +\left({\frac {\partial u}{\partial z}}-{\frac {\partial w}{\partial x}}\right)\mathbf {j} +\left({\frac {\partial v}{\partial x}}-{\frac {\partial u}{\partial y}}\right)\mathbf {k} .}

Se også
-------

* Gradient
* Divergens
* Laplace-operator

Referanser
----------

1. ↑  «Matematisk ordliste». *matematikkradet.no*. Besøkt 27. august 2023.
2. ↑   Weisstein, Eric W. «Curl». Besøkt 15. september 2016.  *From MathWorld--A Wolfram Web Resource.*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** MathWorld **·** GND
 |
**Kirkenes Hornmusikk** er et musikkorps fra Sør-Varanger i Finnmark. I 2020 omfattet korpset totalt 48 medlemmer.

### Historie

Kirkenes Hornmusikkforening ble stiftet 8. september 1923. Helt siden stiftelsen har korpset prioritert å spille 1. mai og 17. mai, men korpset har også lang tradisjon for ulike konserter og forestillinger.

Under krigen valgte korpset å opphøre i protest mot den tyske okkupasjonen. De fleste instrumentene ble beslaglagt som følge av protesten, og senere ødelagt som følge av krigens forløp. Det tok derfor tid før korpset var tilbake i normal drift etter krigen. På grunn av manglende dokumentasjon fra krigsårene, er det usikkert om korpsets første spillejobb etter krigen var 17. mai 1945 eller 1946.

Siden 2020 har korpset holdt nyttårskonsert. Konsertene i 2021 og 2022 ble avlyst grunnet koronapandemien. I 2023 ble nyttårskonserten en jubileumskonsert for å feire 100-årsjubileet.

### Dirigenter

Korpsets lengstfungerende dirigent er Rolf Olsen med totalt 35 års virksomhet.

* Sigurd Dørum
* Johan Andersen
* Sverre Kjelmann (1923–1932)
* Johan Evjen (1932–1938)
* Thormod Dybvik (1938–1939)
* Johannes Slettbak (1939–1941)
* Rolf Olsen (1946–1981)
* Gunnar Olufsen (1981–1983)
* Ole Arnt Bye (1983–1985)
* Johannes Eich (1985)
* Rolf Olsen (1986)
* Ingrid Steensgaard (1986–1987)
* Kjell Høiberget (1987–1989)
* Ingrid Lande (1989–1990)
* Ingrid Steensgaard (1990–1992)
* Ole Arnt Bye (1992–1992)
* Eirik Slagtern (1994–2010)
* Ole Arnt Bye (2010–2017)
* Jan Arne Stavik Karlsen (2017–2022)
* Lars Dreierstad (2022–dd)

Referanser
----------

1. ↑  «Nasjonalbiblioteket». *www.nb.no*. Besøkt 11. mars 2023.