recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Råtebløtbukker** (Calopodinae) er en gruppe av lange og slanke biller som vanligvis er lite sklerotiserte, dvs. myke. De voksne billene kan ofte finnes på blomster, mens larvene lever inne i plantestengler eller i morken, død ved. Det er kjent én art fra Norge.

Utseende
--------

Små til middelsstore (5 – 20 mm), slanke biller, kroppen vanligvis mer eller mindre myk. På farge er de gjerne brunlige eller brokete. Oversiden er fint og kort hårete. **Hodet** er ganske lite, med utstående, nyreformede fasettøyne. Antennene er 11-leddete, sagtakkede, og omtrent så lange som kroppen. **Brystskjoldet** (pronotum) er omtrent så langt som bredt, mye smalere enn dekkvingene, hvelvet, ofte med knøler eller groper. **Dekkvingene** er langstrakte og parallellsidige, vanligvis myke, ofte med lengdefurer eller opphøyde ribber. **Beina** er lange og slanke, hos mange arter er hannenes baklår sterkt fortykkede og bakleggene krumme. For- og mellomføttene har fem ledd, bakføttene fire. **Larvene** er langstrakte og tynnhudete.

Levevis
-------

Bløtbukkenes larver lever enten inne i plantestengler eller i fuktig, råtten, død ved. Av de norske artene lever den store arten *Calopus serraticornis* i soppangrepet trevirke, som døde stokker av ulike treslag, men de kan også forekomme i gjerdestolper og råttent bygningstømmer. De rører ikke friskt tømmer og gjør dermed ikke noen skade der det ikke er betydelige råteskader fra før. De voksne billene finner man ofte på blomster, særlig i kurvplantefamilien, der de spiser pollen. De er aktive i solskinn.

Systematisk inndeling / norske arter
------------------------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Gruppen (infraorden) Cucujiformia
			* Overfamilien heteromerer, Tenebrionoidea Latreille, 1802
				+ Familien **Bløtbukker**, Oedemeridae Latreille, 1810
					- Underfamilien **Råtebløtbukker**, Calopodinae Costa, 1852
						* Slekten *Calopus* Fabricius, 1777 -i Norge:
							+ *Calopus serraticornis* (Linnaeus, 1758) – største europeiske art, 20 mm, med sagtakkede antenner
						* Slekten †*Ditysparedrus* Vitali & Legalov, 2020
						* Slekten *Sparedrus* Dejean, 1821

Referanser
----------

1. 1 2  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 17. oktober 2020. Besøkt 17. oktober 2020.

Kilder
------

* Silfverberg, H. 1992. *Enumeratio Coleopterorum Fennoscandiae, Daniae et Baltiae* (Liste over Nordens biller). Helsinki.
* Zahradnìk, J. og Chvála, M. 1991. *Teknologisk forlags store bok om insekter*. N.W. Damm. Om bløtbukker, side 324-325.

Eksterne lenker
---------------

* (no) *råtebløtbukker* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (en) *råtebløtbukker* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *råtebløtbukker* hos Fossilworks Rediger på Wikidata

* (en) *råtebløtbukker* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Calopodinae* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Calopodinae* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
Fylkets plassering innen Jiangxi.
**Xingguo** (kinesisk: 兴国县; pinyin:  *Xīngguó Xiàn*) er et fylke i provinsen Jiangxi i Folkerepublikken Kina. Det ligger i byprefekturet Ganzhou.

Befolkningen var på 652 429 innbyggere i 1999.

Kulturminner
------------

De kommunistiske revolusjonæres støttepunkt Xingguo (*Xingguo geming jiuzhi*, 兴国革命旧址) fra 1929 til 1933 ble i 2006 oppført på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner.

Samferdsel
----------

Den viktige jernbanelinjen Jingjiubanen har stoppested her på sin ferd fra Beijing vestbanestasjon til Kowloon i Hongkong. Denne linjen løper gjennom blant annet Hengshui, Heze, Shangqiu, Xinzhou (ved Wuhan), Jiujiang, Nanchang, Heyuan, Huizhou og Shenzhen.

Kinas riksvei 319 fører gjennom fylket. Riksveien begynner i Xiamen i Fujian, løper nordvestover gjennom provinsene Jiangxi, Hunan, og Chongqing, til den ender opp i Chengdu, hovedstaden i provinsen Sichuan.

Referanser
----------

1. ↑  National Population Statistics Materials by County and City – 1999 Period, *i* China County & City Population 1999, Harvard China Historical GIS

Eksterne lenker
---------------

* Lokalregjeringens hjemmeside
* Xingguo geming jiuzhi

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** NDL **·** GeoNames
 |
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Algeries flagg Algerie |
| Friidrett: |
|  Paralympiske leker |
| Sølv | Rio de Janeiro 2016 | Kulestøt F32 |
| Bronse | London 2012 | Diskos F31/32/52 |
| Bronse | London 2012 | Klubbekast F32-34 |
| Friidrett Para-VM i friidrett |
| Gull | London 2017 |  Kulestøt F32 |
| Gull | London 2017 |  Klubbekast F32 |
| Sølv | Doha 2015 |  Diskos F32-34 |
| Gull | Lyon 2013 |  Klubbekast F31/32/52 |
| Gull | Lyon 2013 |  Diskos F32-34 |
| Gull | Christchurch 2011 |  Diskos F32-34 |
| Gull | Christchurch 2011 |  Klubbekast F31/32/52 |

**Lahouari Bahlaz** (født 12. mars 1979 i Oran) er en handicapidrettsutøver fra Algerie som konkurrerer i friidrett, hovedsakelig spydkast, sleggekast og klubbekast. Han konkurrerer i klassen F32, som er en av klassene for rullestolbrukere. Han har til sammen 6 VM-gull i para-friidrett, og har også flere medaljer fra Paralympiske leker.

Bakgrunn
--------

Bahlaz har cerebral parese, og begynte med friidrett 30 år gammel.

Idrettskarriere
---------------

2011
Bahlaz deltok ved Para-VM i friidrett 2011 i Christchurch, der han vant diskos og klubbekast.

2012
Ved Paralympiske sommerleker 2012 i London deltok han i diskos og klubbekast, og fikk bronse i begge disse øvelsene. Kinesiske Wang Yanzhang vant her diskos, og tsjekkiske Zeljko Dimitrijevic vant klubbekast. 

2013
Han vant to nye VM-gull i 2013, ved Para-VM i friidrett 2013 i Lyon. Her vant han diskos og klubbekast, som i 2011. 

2015
Ved Para-VM i friidrett 2015 fikk han kun én medalje; han kom på 2.-plass i klubbekast, bak russiske Vladislav Frolov. Bahlaz satte her ny afrikansk rekord med 34,46 meter. I kulestøt kom han på 5.-plass. 

2016
Ved Paralympiske sommerleker 2016 i Rio de Janeiro fikk han én medalje; han kom på 2.-plass i kulestøt med 9,40 meter. Greske Athanasios Konstantinidis vant denne øvelsen med ny verdensrekord for klassen F32 på 10,39 meter. Han stilte ikke til start i klubbekast. 

2017
Han deltok i Para-VM i friidrett 2017, og vant der kulestøt og klubbekast i F32-klassen.

Referanser
----------

1. ↑  IPC - *Lahouari Bahlaz*, besøkt 21. oktober 2016.
2. ↑  IPC - *Result Book Christchurch 2011*, besøkt 25. oktober 2016.
3. ↑  IPC - *Results - Men's Club Throw F32 Final*, besøkt 21. oktober 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Profil og resultater hos IPC
* (en) Rio 2016 - Lahouari Bahlaz (arkivert)
* (en) Doha 2015 - Lahouari Bahlaz
Det mauriske slott, eller teaterbygningen
Alhambra ca. 1865
**Alhambra** var en forlystelseshave på Frederiksberg ved København på Sjælland. Den ble anlagt i 1857, på et areal mellom Gammel Kongevej og Frederiksberg Allé (på østsiden av nåværende Alhambravej).

Historie
--------

Da Tivolis grunnlegger Georg Carstensen vendte hjem etter Første slesvigske krig, ble han uvenner med Tivolis ledelse, og reiste utenlands. Vel hjemme igjen, begynte han byggingen av Alhambra etter arkitekt Carl Emil Wesselstegninger. Alhambra skulle være en konkurrent til Tivoli. Navnet stammer fra det berømte mauriske slott i Andalucía, og var på 1850-tallet blitt et ikke uvanlig navn på varietéer og forlystelsesparker i Europa.

Hovedattraksjonen var en teaterbygning i maurisk stil med Danmarks største antall tilskuerplasser. Den var bygget som et amfi, hvor scenegulvet kunne heves og senkes. Rundt om denne bygning fantes forskjellige kiosker, lysthus, basarer og sjeldne planter. Carstensen var født i Algerie, og hadde senere reist i både Marokko og Spania, så den mauriske stilen sto ham ikke fjernt. Underholdningen omfattet farser, balletter, folkekomedier, vaudeviller og sirkus. Skuespilleren Sophus Neumann, som ble en av Det Kongelige Teaters skuespillere, opptrådte her som ganske ung. Om aftenene var det fyrverkeri med den italienske kunstfyrverker Gaëtano Amici, som tidligere hadde vært ansvarlig for samme forlystelse i Tivoli. 

Manglende oppvarming av teaterbygningen gjorde at publikum frøs om vinteren. Gatene omkring Alhambra manglet dessuten belysning, og på grunn av dype grøfter var det farlig å besøke stedet etter mørkets frembrudd. Haven ble en økonomisk fiasko, og selv om komponisten Emil Hornemann trådte til for å redde den, måtte den stenge etter 13 år.

Referanser
----------

1. ↑  Wessel hos Weilbachs kunstnerleksikon

Litteratur
----------

* Fleischer, Jens: *København. Kulturhistorisk opslagsbog med turforslag*, Politiken, 1985

Eksterne lenker
---------------

* Selskabet for Københavns Historie: Alhambra
* Bilder av Alhambra på danskebillder.dk[*død lenke*]
* Alhambra, Den store danske

Portal: Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Gyldendals Teaterleksikon
 |
**Hans Andreas Nord** (1919–2005) var en norsk filmfotograf.

Nord var ansatt i Norsk Film AS fra 1944 til 1986. Han filmdebuterte som kameraassistent i 1954 på Arne Skouens *Cirkus Fandango*, og avanserte til B-fotograf på *Herren og hans tjenere* (1959). Han debuterte som sjefsfotograf på barne- og ungdomskomedien *Stompa & Co* i 1962, og har etter det vært fotograf for filmer som *Alle tiders kupp* (1964), *Broder Gabrielsen* (1966), *Kimen* (1974), *Reisen til Julestjernen* (1976) og *Operasjon Cobra* (1978). Han gjorde i tillegg betydelig innsats som kameraopperatør i flere utenlandske produksjoner, slik som *En dag i Ivan Denisovitsj' liv* (1970), *The Call of the Wild* (1972) og den britiske krimthrilleren *Ransom* (1975).

Han har arbeidet med filmskapere som Ola Solum, Nils R. Müller, Øyvind Vennerød og Caspar Wrede.

Referanser
----------

1. 1 2   www.sfi.se, besøkt 28. desember 2015[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Aftenposten, type referanse dødsannonse, utgitt 1. mars 2005, besøkt 26. juli 2022[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Hans Nord på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) Hans Nord i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (fr) Hans Nord på Allociné Rediger på Wikidata
**Xingu** (portugisisk: *Rio Xingu*) er ei sideelv til Amazonas i Brasil, og er om lag 1 980 kilometer lang.

Elva har sitt utspring i delstaten Mato Grosso. Der starter den som elva Tamitatoaba og renner etter hvert sammen med elvene Romero og Colisu. Disse tre elvene danner Xingu eller Parana-Xingu som renner nordover gjennom delstatene Mato Grosso og Pará. Fossen Itamarca danner det øverste punktet hvor elva er farbar med større fartøy. Ved utløpet til Amazonaselva, ved Porto de Moz danner Xingu en stor sjø og de to elvene løper sammen i en labyrint av mindre øyer og grupper av trær.

Xingu har fått navnet sitt etter den indianske urbefolkningsgruppen Xingu. Det er også navnet på en nasjonalpark i området.

Det har vært sterke protester mot utbygging av demninger i elva, bare prosjektet Belo Monte-demningen kan gi en oversvømming som fører til flytting av minst 16 500 personer nedenfor *Volta Grande*, stort sett urbefolkning.

Referanser
----------

1. ↑  Black, Maggie og Jannet King: *The Atlas of Water*, Earthscan 2009, side 58-59.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** NKC **·** GeoNames
 |
***MySims*** er et videospill utviklet av Een Redwood Shores og utgitt av Electronic Arts som en spinoff til Maxis'*The Sims.*

Spillet ble utgitt til Nintendo DS og Wii i 2007, så til Microsoft Windows i 2008. *MySims* fikk generelt gode tilbakemeldinger.

I spillet kan man lage en Mii-liknende karakter, kjøpe møbler og innrede huset sitt. Det eksisterer 80 karakterer i Wii-versjonen og 30 i Nintendo DS-versjonen, som spilleren kan samhandle med. For eksempel en sprø vitenskapsmann, en magiker, en bibliotekar, en pizza-kokk og en kampsport-lærer. Mini-spillene ved siden av selve handlingen, inkluderer blant annet racquetball, paragliding og dykking.

Spilleren får ansvaret for å utvikle en by som har blitt ødelagt. Gjennom kreativ bygging og design skal spillerne forsøke å forbedre byen, som etter hvert tiltrekker seg nye innbyggere. Deretter må de bygge hjem for alle de nye innbyggerne.

Etterfølgere
------------

Det har kommet ut 5 etterfølgere til *MySims*.

| Spill | Utgivelsesdato |
| --- | --- |
| MySims Kingdom | 28. oktober 2008 |
| MySims Party | 10. mars 2009 |
| MySims Racing | 8. juni 2009 |
| MySims Agents | 29. september 2009 |
| MySims SkyHeroes | 28. september 2010 |

Referanser
----------

1. ↑  «MySims (Wii)». *IGN*. Besøkt 28. mars 2016.
2. ↑  «MySims (PC)». *IGN*. Besøkt 28. mars 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *MySims* hos MobyGames Rediger på Wikidata

* (en) *MySims* hos MobyGames Rediger på Wikidata

* (en) *MySims* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *MySims* hos Internet Game Database Rediger på Wikidata

* (en) *MySims* hos Internet Game Database Rediger på Wikidata

* (en) *MySims* hos GameFAQs Rediger på Wikidata

* (en) *MySims* hos GameFAQs Rediger på Wikidata

Portal: Videospill
**«My Elusive Dreams»** er en amerikansk country and westernsang med melodi og tekst av Billy Sherill og Curly Putman. Sangen lå som nummer én på den amerikanske countrylisten og som nummer 89 på poplisten med David Houston og Tammy Wynette i 1967. Tidligere samme år tok Putman selv sin utførelse til nummer 41 på countrylisten og nummer 134 på poplisten.

Andre listeplasserte versjoner
------------------------------

I 1970 tok Bobby Vinton sin versjon av «My Elusive Dreams» (som også var tittelen på hans album med samme navn) til nummer 27 på countrylisten og nummer 46 på poplisten. I 1975 tok Charlie Rich sangen igjen på country- og poplistene. Denne gangen lå den som nummer 3 på countrylisten og som nummer 49 på poplisten.

Norske versjoner
----------------

Fredrik Friis og Lillian Askeland har skrevet en norsk tekst. Friis' versjon bærer tittelen er «Drømmer av gull». Askelands versjon heter «En flyktig drøm».

### Innspillinger

| År | Sangtittel | Albumtittel | Artist | Tekstforfatter | Platetype | Platemerke og katalognummer |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1969 | «Drømmer av gull» |  | Toril Støa og Vidar Ottersen | Fredrik Friis | Single | Nor-Disc NOR 202 |
| 197 | «En flyktig drøm» | *Countryfest 3* | Lillian Askeland | Lillian Askeland | LP | Talent TLS 3046 |

Referanser
----------
AMX-40 ved Musée des Blindés i Saumur.
**AMX-40** er en fransk stridsvogn bygget for eksport. Den har en 120 mm kanon med en 20 mm maskinkanon montert koaksialt (samme akse) med hovedskytset. Vognen ble utviklet av GIAT, men stridsvognen Leclerc (designet for å erstatte AMX 30) ble isteden tatt i bruk av det franske forsvaret, og GIAT hadde ikke suksess på eksportmarkedet heller. AMX-40 er ikke lenger tilgjengelig for kjøp.

Historie
--------

Utviklingen av AMX-40 begynte i 1980 som nytegnet design uten tidligere forbilder. I 1983 ble den første prototypen ferdigstilt og presentert for utstillingen Eurosatory for dette året. Ytterligere to prototyper ble produsert i 1984; den fjerde og siste ble fabrikkert i 1985. Imidlertid greide man ikke å skaffe seg utenlandsk salg, den nærmeste synes å ha vært Spania. I 1990 oppga fabrikanten å tilby den for eksport.

Referanser
----------

1. ↑  AMX-40, *Military Today*

Litteratur
----------

* Forty, George (2005): *The Illustrated Guide to Tanks of the World*. Hermes House.

Eksterne lenker
---------------

* (en) AMX-40 tanks – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
Moderne Franske Panservogner |
| --- |
| Stridsvogn og Panserbil | 
* AML-60/90
* AMX 10 RC
* AMX-30
* ERC 90 Sagaie
* EBRC Jaguar
* Leclerc
* PVP
* VBC-90
* VBL
* Vextra

 |
| Stormpanservogn ogPansret personellkjøretøy | 
* AMX-10P
* Aravis
* M3
* VAB
* VBCI
* VBMR Griffon
* VCR
* VXB

 |
| Artilleri | 
* AMX 30 AuF1
* CAESAR
* LRM

 |
| Eksperimentelle kjøretøy | 
* AMX-40

 |
*For den kanadiske skrekkfilmen fra 1981 med samme tittel, se My Bloody Valentine (film)*

Bilinda Butcher under en My Bloody Valentine-konsert i 1989.
**My Bloody Valentine** er et irsk-britisk rockeband, pionérer innen shoegaze-sjangeren. De ble startet i 1984 i Dublin av Kevin Shields (gitar, vokal og samples) og Colm O'Ciosoig (trommer og samples), samt vokalisten Dave Conway og en keyboardist ved navn Tina. I 1986 dro de til London og fikk med seg Debbie Googie (bass) og fra 1987 Bilinda Butcher (vokal og gitar). Conway og Tina forsvant snart ut av bandet.

De hadde debutert i 1985 med EP-en *This is your Bloody Valentine*, og ga ut flere EP-er de kommende årene. En av dem, *Ecstacy* fra 1987, regnes av mange som den første shoegaze-utgivelsen. I 1988 ga de ut albumet *Isn't Anything* til gode kritikker, og i 1991 albumet *Loveless*.

De dro i studio for å spille inn et nytt album i 1992, men opptakene ble forkastet. Bortsett fra noen sanger på noen samleplater har ikke My Bloody Valentine utgitt noe siden 1991, og har fra 1997 vært en duo med Shields og Butcher. Shields har spilt med Primal Scream siden 1997, og lagde litt originalmusikk til Sofia Coppola-filmen Lost in Translation i 2003.

Studioalbum
-----------

* Isn't Anything (1988)
* Loveless (1991)
* m b v (2013)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) My Bloody Valentine – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) My Bloody Valentine på Apple Music Rediger på Wikidata

* (en) My Bloody Valentine på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) My Bloody Valentine på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) My Bloody Valentine på SoundCloud Rediger på Wikidata

* (en) My Bloody Valentine på Spotify Rediger på Wikidata

* (en) My Bloody Valentine på Songkick Rediger på Wikidata

* (en) My Bloody Valentine på Last.fm Rediger på Wikidata

* (en) My Bloody Valentine på AllMusic Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Nationalencyklopedin **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL **·** NKC **·** BNE **·** BBC Things **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |
**AN-94 Abakan** er et russiskprodusert automatgevær. 

Anagrammet AN står for «Avtomat Nikonova» etter den russiske våpeningeniøren Gennadiy Nikonov, og 94 for året riflen ble designet. Våpenet skal etter planen bytte ut de eldre AK-74-geværet som for øyeblikket brukes i størsteparten av det russiske militæret. Våpenet er i samme kaliber som AK-74, 5,45 x 39 mm.

AN-94 har en klar likhet med tidligere AK rifler, men fungerer allikevel på en helt annen måte. Våpenet kan skyte i 2-skudds byger, enkeltskudd og helautomat. På grunnlag av Nikonov-mekanismen som er i stand til 1800 skudd/minuttet, er 2 round burst såpass nøyaktig, og såpass raskt, at en trenet skytter kan treffe med begge kuler på samme sted. Våpenet har også en relativt dårlig ergonomi.

Se også
-------

* Liste over automatgeværer

Eksterne lenker
---------------

* (en) AN-94 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) AN-94 – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Informasjon og bilder hos Modern Firearms (en)
* Informasjon og bilder hos Military Today (en)
**Henry Chandler Egan** (født 21. august 1884 i Chicago, død 5. april 1936 i Seattle) var en amerikansk golfspillere som deltok i de olympiske lekene i St. Louis i 1904.

Egan ble olympisk mester i golf under OL 1904 i St. Louis. Han var med på det amerikanske laget *Western Golf Association* som vant lagkonkurransen i golf foran to andre amerikanske lag. Det var kun tre lag, ti mann på hver, som deltok i lagkonkurransen i golf i 1904.

Egan kom på en andreplass i den individuelle golfturneringen, bak canadieren George Lyon.

OL-medaljer
-----------

* 1904 USAs flagg St. Louis - Gull **Gull** i golf, lagkonkurranse USA USAs flagg
* 1904 USAs flagg St. Louis - Sølv Sølv i golf, individuelt USA USAs flagg

Referanser
----------

1. 1 2   Roglo, Roglo person ID p=chandler;n=egan[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Chandler Egan – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Chandler Egan – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Chandler Egan – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni
 |
**Martin Leonard Hindorff** (født 30. mars 1897 i Nyköping, død 5. mars 1969 i Stockholm) var en svensk seiler som deltok i flere olympiske leker; 1932 i Los Angeles, 1936 i Berlin, 1948 i London og 1952 i Helsingfors.

Hindorff ble olympisk mester i seiling under OL 1932 i Los Angeles. Han var med på den svenske båten «Bissbi» som vant i 6-meterklassen.

Fire år senere, under OL 1936 i Berlin var han med på den svenske båten «May Be» som kom på tredjeplass i 6-metersklassen bak den britiske båten «Lalage» og «Lully II» fra Norge. Seilingene ble avviklet utenfor Kiel i perioden 4. til 12. august 1936. Mannskapet på «May Be» besto av Hindorff, Sven Salén, Lennart Ekdahl, Torsten Lord og Dagmar Salén.

Under sommer-OL 1948 i London vant han sin andre olympiske bronsemedalje i seiling med «Ali Baba II» i 6-metersklassen. Fire år senere, under Sommer-OL 1952 i Helsingfors kom han på fjerdeplass med «May Be» i 6-metersklassen

OL-medaljer
-----------

* 1932 USAs flagg Los Angeles – Gull **Gull** i seiling, 6-metersklassen Sveriges flagg Sverige
* 1936 Nazi-Tysklands flagg Berlin – Bronse Bronse i seiling, 6-metersklassen Sveriges flagg Sverige
* 1948 Storbritannias flagg Storbritannia – Bronse Bronse i seiling, 6-metersklassen Sveriges flagg Sverige

Eksterne lenker
---------------

* (en) Martin Hindorff – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Martin Hindorff – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Martin Hindorff – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Martin Hindorff – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

* (sv) Martin Hindorff – Sveriges olympiske komité Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Geni
 |
Prestegården i Østre Gausdal Foto: Cmila 
**Østre Gausdal prestegård** eller **Riddervold prestegård** var prestegården for Gausdal, senere Østre Gausdal. Den omtales ofte under sitt middelaldernavn Reidevoll, som også gir navn til den stiftelsen som driver gården i dag.

Gården er første gang omtalt i 1333, da biskopen oppholdt seg der i forbindelse med et makeskifte. Gården slo i løpet av 1400-tallet under seg noe jord fra nabogården Kveine, og den skal også ha slått under seg andre gårder som Skjerve på nordsiden. Tunets plassering er endret siden middelalderen. I dag ligger gårdsbygningene nær krysset ved fylkesvei 254, mens tunet tidligere antas å ha ligget omtrent midtveis mellom dette og Østre Gausdal kirke. Gerhard Schøning besøkte gården i 1775 mens flytteprosessen pågikk.

Våningshuset går for å være Norges største prestegårdsbygning. Det har tre etasjer med 36 rom over 1300 kvadratmeter, og det har tidligere også hatt et par tverrfløyer. Stedet har også hatt en terrassert barokkhage, i likhet med resten av anlegget anlagt på initiativ av sogneprest Andreas Pihl (1726–81).

Gausdal har siden fått en ny prestebolig. Den tidligere prestegården drives i dag av Stiftelsen Reidevoll og huser sognerådet og Gausdal historelag, i tillegg til at lokaler leies ut. Stabburet på den andre siden av veien huser Galleri Riddervold. Prestegårdsbygningen er fredet.

Referanser
----------

1. ↑  Skre (1988), s. 56.
2. ↑  Stiftelsen Reidevoll Arkivert 14. juli 2014 hos Wayback Machine..
3. ↑  Far til Abraham Pihl, jf. Norsk slektshistorisk forening Arkivert 15. juli 2014 hos Wayback Machine..
4. ↑  Opplysningsvesenets fond Arkivert 10. september 2018 hos Wayback Machine..
5. ↑  Historielagets nettsted.

Litteratur
----------

* Skre, Dagfinn (1988). *Gård og kirke, bygd og sogn. Organiseringsmodeller og organiseringsenheter i middelalderens kirkebygging i Sør-Gudbrandsdalen*. Øvre Ervik: Alvheim & Eide. s. 56-59. ISBN 82-90359-44-6.  [Riksantikvarens rapporter 16]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Riddervold prestegård – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* «Østre Gausdal prestegård». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
* Stiftelsen Reidevoll

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Riksantikvaren kulturminne
 |
**Edward Martin Hurson** (irsk **Máirtín Ó hUrsain**; født 13. september 1956, død 13. juli 1981) var et nordirsk medlem av Den provisoriske IRA (PIRA). Han var den sjette av ti fanger som døde under sultestreiken i Nord-Irland 1981. 

Hurson vokste opp som en av ni søsken i Cappagh nær Dungannon i Tyrone. I tenårene sluttet han seg til PIRA. Han jobbet etter endt skolegang en tid som sveiser, og flyttet så til England i atten måneder for å jobbe i bygningsbransjen. Han bodde sammen med sin bror Francis. Da de to brødrene kom tilbake til Tyrone mot slutten av 1974 tilbrakte de en del av sin tid i Bundoran i Donegal, hvor PIRA hadde en treningsleir. 

I november 1976 ble Hurson arrestert sammen med Kevin O'Brien, Dermot Boyle, Peter Kane og Pat O'Neil. Han ble tiltalt og dømt for deltagelse i tre PIRA-angrep med landminer; et i Cappagh i september 1975, et i Galbally i november og et i Reclain i februar 1976. Ingen ble drept i angrepene, men flere medlemmer av Royal Ulster Constabulary (RUC) befant seg i livsfare. Han ble dømt til henholdsvis tyve, femten og fem års fengsel for angrepene. 

I Maze fengsel tok han del i pleddprotesten, og i 1981 sluttet han seg til sultestreiken. Han sluttet å ta til seg næring den 29. mai, da Brendan McLaughlin måtte trekke seg på grunn av blødende magesår. 

Etter omkring førti dager mistet han evnen til å holde på væske, og han døde av dehydrering etter 46 dager, en langt kortere periode enn noen av de andre sultestreikende. Mot slutten vurderte familien å intervenere for å redde hans liv, men de ble fortalt at han antagelig hadde fått en permanent hjerneskade, og valgte å la ham fortsette aksjonen.
Hovedhuset på Østre Sogn gård, 1938. Foto: Fritz Holland / Oslo Museum 
**Østre Sogn gård** var et gårdsbruk nord i Aker, senere Oslo kommune. Gården lå på høydedraget nord for Ullevaal Stadion, øst for Sognsveien. 

Gården er nevnt allerede midt på 1500-tallet. Fra 1617 var den «kannik-gods», det vil si underlagt kirken. I 1669 kom gården i privat eie. I 1916 og 1918 ble store deler av eiendommen kjøpt av kommunen, dels for å anlegge Sognsvannsbanen, dels for å legge ut boligtomter. Resten av gården ble ekspropriert av kommunen i 1948, og alle bygningene unntatt stabburet ble revet. På eiendommen ble det bygget studentboliger, som sto ferdig til de olympiske vinterleker i 1952. Studentbyen ble da brukt som deltakerlandsby.

Etter en tid ville Studentsamskipnaden ikke ha stabburet i studentbyen. En av etterkommerne fra gården fikk overta det og flyttet det til Hadeland. Det står nå ved Skjelbreia i Lunner kommune.

Referanser
----------

1. ↑  Sogn, Ragnvald (2007). «De lokale gårdene: Østre Sogn gård». *Før og nå, Årsskrift for Sogn Kultur- og Historielag*. Sogn Kultur- og Historielag. Besøkt 22. juni 2014.
**«My Baby Loves Lovin'»** er en britisk popsang med melodi og tekst av Roger Cook og Roger Greenway.

Den finnes på en toppselgende single med gruppen White Plains med Tony Burrows som vokalist. Sangen ble spilt inn 26. oktober 1969 og utgitt på singlen Deram Records DM 280 9. januar 1970. Deram var en underetikett hos Decca Records. Musikalsk leder var Lew Warburton. Produsenter var Roger Cook og Roger Greenaway.

Norsk versjon
-------------

Terje Mosnes har skrevet en norsk tekst. Den norske tittelen er «Lek». Sangen ble utgitt av Ole Henrik Giørtz og Albert Shuffle på singlen Nor-Disc 2107 014 i 1970. Produsent var Stein Robert Ludvigsen.

På film
-------

Den var med i filmen *The Adventures of Priscila, Queen of the Desert* fra 1994.

Listeplasseringer
-----------------

| Artist | Liste | Høyeste  plassering | Uker på listen | Dato for listeplassering |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| White Plains | Canadas flagg Canada | # 4 |  | 1970 |
| White Plains | Storbritannias flagg Storbritannia | # 9 | 11 | 7. februar 1970 |
| White Plains | USAs flagg Billboard Hot 100-singlelisten | # 13 |  | 1970 |

Referanser
----------

1. 1 2 3  allmusic (( White Plains > Biography )))
2. ↑  White Plains - My Baby Loves Lovin (7", Single) at Discogs
3. ↑  Se plateetiketten
4. ↑  Internet Movie Database – The Adventures of Priscilla, Queen of the Desert (1994) – Soundtracks
5. ↑  Chart Stats - White Plains - My Baby Loves Lovin'
**Chandidas** (bengali: চন্ডীদাস; født 1408) var en (eller flere) diktere fra Bengal. 

Man kjenner mer enn 1 250 dikt eller sanger av han eller dem, som skildrer kjærligheten mellom Radha og Krishna, karakterer som er kjent fra hinduistisk mytologi. Diktene er skrevet på bengali, og er tilskrevet *Chandidas*. Chandidas kan være én person som bruker flere karakteriserende tilnavn, eller inntil fire ulike personer. I tillegg til de to følgende er også *Dvija Chandidas* og *Dina Chandidas* kjent. 

*Adi Chandidas* regnes som forfatteren av flere vishnuittiske bhaktisanger. Han er påvirket av både Jaydeb og Vidyapati. 

*Baru (Baḍu) Chandidas* skrev det omfattende *Shrikrishnakirtan* (bengali শ্রীকৃষ্ণকীর্তন কাব্য; eller *Sri Krishna Kirtana Kabya*), et verk med 8500 linjer og 411 sanger. Verket skildrer kjærlighetsforholdet mellom Radha og Krishna, og er delt i tretten seksjoner som skildrer hele den episke syklusen omkring paret. Karakteristisk for dette verkets fremstilling av Radha-Krishna forholdet er at Chandidas fremstiller Radha som «det lyriske subjektet». Verket ble funnet i et uthus i 1909 og utgitt i 1916.

Utdrag fra Shrikrishnakirtan er utgitt på norsk i antologien *Bengalske sanger*, 2005.

Referanser
----------

1. ↑  Stewart, T.K.; Caṇḍīdāsa, Baṛu; Klaiman, M. H.; Candidasa, Baru (1986). «Singing the Glory of Lord Krishna: The" Srikrsnakirtana». *Asian Folklore Studies*. Asian Folklore Studies, Vol. 45, No. 1. 45 (1): 152–154. doi:10.2307/1177851. Besøkt 15. mai 2008.
2. ↑  Wera Sæthers innledning til *Bengalske sanger*, 2005

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Banglapedia **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
**Fanny Schnelle** (født 30. november 1866, død 31. januar 1953) var en norsk politiker for Frisinnede Venstre, kvinnesaksforkjemper, lærer og filantrop.

Hun var sentralstyremedlem i Frisinnede Venstre fra 1910 til 1915 og representerte partiet i Bergen bystyre og formannskap; hun var første kvinne i Bergens formannskap. Hun var kandidat i stortingsvalget i 1930. Hun hadde også en rekke andre offentlige verv, som medlem av skolestyret, helserådet, boligrådet og en rekke komiteer. I årene etter første verdenskrig var hun aktivt engasjert i humanitært arbeid som medlem av hungersnødkomiteen og komiteen for barn fra hungersrammede land.

Hun var aktiv i kvinnesaksbevegelsen, som leder i Bergens Kvinnesaksforening gjennom 25 år. Hun ble beskrevet som den ubestridte leder av kvinnesaken i Bergen. På nasjonalt nivå var hun 1. nestleder i paraplyorganisasjonen Norske Kvinners Nasjonalråd (NKN) 1910–1919 og 2. nestleder 1925–1929; hun ble æresmedlem i NKN i 1932.

Hun mottok Kongens fortjenstmedalje i gull i 1936. Hun stod også for en stor donasjon til Universitetet i Bergens kjemiske institutt. Et relieff av henne ble avduket i 1956.

Utmerkelser og interesser
-------------------------

Fanny Schnelle var opptatt av vitenskap. I 1898 startet hun og venninnene hennes en tennisklubb, Bergens Lawn-Tennis Club. Hun utdannet seg ved Kungliga Gymnastiska Centralinstitutet i Stockholm, og senere etablerte hun Bergens gymnastiske ortopediske institutt i Bergen. Schnelle har dessuten vært lærerinne ved en høyere pikeskole i Baltimore, USA. Hun hadde en solid økonomi og eide en bygning i Christian Michelsens gate sammen med søsteren.

Familie
-------

Fanny Schelle var datter av megleren Gerhard Schnelle (død 1908) og Bergitte Kruger (død 1924). Familien var av tysk herkomst, men hadde bodd i Bergen i generasjoner. Hun hadde seks søsken.

Referanser
----------

1. ↑  Carstens, Svein (1987). *Det Frisinnede Venstre 1909–1927*. Trondheim: Universitetet i Trondheim.
2. 1 2  *Bergens tidende*. 28. november 1941.
3. ↑  *Bergens Arbeiderblad*. 2. februar 1953.
4. ↑  «En kjent bergenserinne død». *Nationen*. 6. februar 1953. s. 7.
5. ↑  «Fanny Schnelle, som fikk fortjenstmedaljen i gull». *Aftenposten*. 11. desember 1936. s. 14.
6. ↑  «Relieff av donatoren Fanny Schnelle avduket». *Aftenposten*. 1. februar 1956. s. 7.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**BI Athletics Håndball** er håndballklubben ved Handelshøyskolen BI i Oslo. Klubben ble startet opp høsten 2006 av Sandra W. Messel. Håndballgruppen i BI Athletics er åpen for alle, men det er en klar fordel å ha spilt håndball før.

Lagene
------

Spillerstallen hos både dame- og herrelaget består av nåværende og tidligere BI-studenter.

### Damelaget

Startet med seriespill i 06/07-sesongen. I 08/09-sesongen endte damelaget på 6.-plass.

- 2009/10-sesongen endte med en 3.-plass i 6. divisjon avd. 3.

### Herrelaget

Ble startet i 07/08-sesongen med deltakelse i både bedrifts-NM og Studentmesterskapet. 

- 2008/09-sesongen begynte herrelaget med seriespill i 5. divisjon avd. 1, hvor de endte på 4.-plass.

- 2009/10-sesongen endte med seier i 5.divisjon avd. 2. og rykket opp til 4. divisjon.

Studentmesterskapet
-------------------

  

Klubben har deltatt med dame- og herrelag i Studentmesterskapet (SM) de tre seneste sesongene. I siste SM (08/09-sesongen) i Trondheim kom damelaget til kvartfinale i A-sluttspillet og herrene vant bronsefinalen i B-sluttspillet.

I tillegg fikk herrelaget en spiller, Harald "Allstar" Evensen, på Allstar-laget.

Tidl. res. ikke tilgjengelig.

Stjernespillere med tilknytning til BIA Håndball
------------------------------------------------

Amund Jensen – tidl. juniorlandslagsspiller og nå eliteseriespiller for Bodø, spilte for BI Athletics Håndball i 2 sesonger og er fast inventar på SM.

Fanklubb
--------

Fanklubben, eller hus-bandet, til BI Athletics Håndball heter **Leather & Cleveage** og ble stiftet av Amund Jensen og Henning Ebbestad under SM i 2009. De fremfører kjente og kjære allsang-hits, samt egne viser som "NHH er et tegneserielag" og "NHH er gratis".

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen har ingen egenskaper for offisielle lenker i Wikidata*
* Herrenes serie
* Damenes serie

| * v
* d
* r
BI Athletics |
| --- |
| Baseball **·** Cheerleading **·** Fotball **·** Håndball **·** Lacrosse |
| *Se også:* SBIO **·** Handelshøyskolen BI |
**Havstein gård** ligger på Byåsen, ca. 4 km sør for Trondheim sentrum. Gården ligger på et høydedrag med god utsikt utover Trondheim.

Stedets karakter og eksisterende bebyggelse
-------------------------------------------

Havstein gård har historie tilbake til 1500-tallet. Gården ble bygd ut som lystgård på 1700-tallet. Brukseier Anthon P. Jenssen solgte i 1849 Vinje bruk i Mosvik til sin eldste sønn, og bosatte seg deretter på Havstein.

Havstein vestre ble skilt ut fra Havstein gård i 1920. Fram til 1933 hadde Havstein gård et driftstun som strakk seg lenger vestover enn i dag, med en utforming av flere driftsbygg som dannet et eget tun. 

I 1933 ble gården rammet av en stor brann der både driftsbygningen, det nærmeste våningshuset (hovedhuset) og størhuset brant ned til grunnen. Nerstu og stabburet ble reddet i brannen. Nerstu har fortsatt den opprinnelige tømmerkassen og fasadedekorasjon ved inngangen fra 1700-tallet. Innvendig er bygningen endret og modernisert. Tak, vinduer og fasadekledning er skiftet i nyere tid. 

Hovedhuset og størhuset ble bygd opp igjen på grunnmurene av de gamle husene, mens den nye driftsbygningen fikk en endret utforming. Våningshus, Nerstu og størhuset benyttes i dag til boligformål, med til sammen sju leiligheter. Stabburet benyttes til kontorer. 

Bygningene har samlet sett antikvarisk og estetisk verdi som gårdstun, og danner sammen med nabogården Havstein vestre og Havstein kirke en landskapsprofil og kontur som har verdi for kulturlandskapet. Det ble 15.6.2009 gitt rammetillatelse til riving av driftsbygningen fra 1933 og oppføring av nytt boliganlegg med 23 leiligheter på gårdstunet.

Eksterne lenker
---------------

* Havstein; WikiStrinda
* 
* Havstein gård, detaljregulering, sluttbehandling[*død lenke*]
**Hans Olav Løkken** (født 15. mai 1950 på Dombås) er en norsk lokalhistoriker.

Han vokste opp på slektsgården Brekka på Dombås; blant hans søsken er tidligere ordfører Erland Løkken.

Etter artium og befalsskolen tok han universitetsstudier og utdannelse i Luftfartsverket. Han flyttet åtte ganger, og bodde åtte år i Nord-Norge. Han kom til Stjørdal som flyveleder ved Trondheim lufthavn, Værnes i 1981. Han har vært instruktør ved Luftforsvarets flyveskole, Krigsskolen og andre militære skoler i rundt 30 år.

Løkken driver kurs- og foredragsvirksomhet innen luftfart samt historieformidling. Han har utgitt den lokalhistoriske bokserien *Stjørdalens krønike*, og er fast lokalhistorisk spaltist i *Stjørdals-Nytt*. Han hadde tidligere det faste innslaget «Fra før i tida» på NR1K P1 Trøndelag på onsdager.

Referanser
----------

1. ↑  Granum, Svein Knut og Tovmo, Ola (1998). *Norske gardsbruk. Oppland fylke, bd. VI: Dovre, Lesja, Lom, Skjåk, Vågå*. Noresund: S.K. Granum. s. 57. ISBN 82-91124-10-8. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)
2. 1 2  «CV». Hans Olav Løkkens nettside. Arkivert fra originalen 29. august 2007. Besøkt 25. august 2015.
3. ↑  Mollan, Aud (19. mai 2010). «Skreddersydd historiker». *Adresseavisen*: 38.

Portal: Trøndelag

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** ISNI
 |
**BIT** er en frivillig linjeforening (studentorganisasjon) for bachelorstudenter i Økonomi og IT-Ledelse ved Handelshøyskolen BI («BI» i dagligtale, tidligere *Bedriftsøkonomisk Institutt*, engelsk betegnelse *BI Norwegian School of Management*). Norges største private læreinstitusjon og Europas nest største handelshøyskole. 

*BIT jobber for*:

* Et forbedret sosialt og akademisk tilbud for studentene.
* Stadig oppdatert faglig kompetanse.
* Markedsføring av studiet mot næringslivet og ungdom, samt promotering av studenter mot potensielle arbeidsgivere.
* 

Styret består av leder, nestleder, fagansvarlig, økonomiansvarlig, informasjonsansvarlig, markedsansvarlig, sosialansvarlig og prosjektansvarlig. Styrevalg gjennomføres skjer i 4. kvartal, hvert kalenderår, da styret fungerer i kalenderåret.

Historie
--------

BIT – Linjeforeningen for Økonomi og IT-ledelse så dagens lys i 1999 da studiet innen IT-ledelse ble lansert mens Handelshøyskolen BI fortsatt var lokalisert i Sandvika og på Schous plass. «IT-ledelsesgruppen» var på den tiden et organ for studiet, underordnet hovedforeningen BISON, som skiftet navn da BI flyttet. Studiet skiller seg ut fra de andre linjene på BI da det i tillegg til et solid fundament i økonomiske fag (90 Studiepoeng), har et sterkt fokus på emner som E-Business, operativ IT-ledelse, strategi, applikasjonsutvikling, informasjons- og datasikkerhet, IT-prosjektledelse, kunnskapsledelse, webutvikling og publisering, samt bruk/anskaffelse og implementering av løsnings -og ledelsesverktøy.

### Styreledere

* 2009–2010 Mehran Raisi Esfahani
* 2007–2009 Jan Henrik Schou Straumsheim
* 2006–2007 Anders Skottene

### Kontaktinformasjon

BIT v. SBIO
Nydalsveien 37
0442 OSLO

Eksterne lenker
---------------

* BIT – Linjeforeningen for Bachelorstudiet i Økonomi og IT-ledelse
* Handelshøyskolen BI
* Studentforeningen for BI Oslo Arkivert 10. februar 2009 hos Wayback Machine.
En ukrainer påbegynner ødeleggelse av en Kh-22 luft-til-bakke-missil under elimineringsaktiviteter på en flybase i Ozernoye, Ukraina. Våpenet ble eliminert under "Cooperative Threat Reduction program" gjennomført av USAs Defense Threat Reduction Agency, (DTRA). (DTRA-bilde, Mars 2004)
**Internasjonal sikkerhet**, også kalt **global sikkerhet**, er tiltak iverksatt av stater og internasjonale organisasjoner, slik som FN, EU, og andre, for å sikre gjensidig overlevelse og sikkerhet. Disse tiltakene omfatter militær aksjon og diplomatiske avtaler som traktater og konvensjoner. Internasjonal og nasjonal sikkerhet er alltid knyttet sammen. Internasjonal sikkerhet, nasjonal sikkerhet eller statens sikkerhet i den globale arena.

Betydningen av "sikkerhet" er ofte behandlet som et vanlig begrep som kan forstås ved "akseptert konsensus". Innholdet av internasjonal sikkerhet har blitt utvidet gjennom årene. I dag dekker det en rekke sammensatte problemer i verden som påvirker overlevelse. Det spenner fra det tradisjonelle eller konvensjonelle modus av militærmakt, årsakene til- og konsekvensene av krig mellom stater, økonomisk styrke, etniske, religiøse og ideologiske konflikter - handel og økonomiske konflikter, energiforsyning, vitenskap og teknologi, mat, samt trusler mot menneskelig sikkerhet og stabilitet av stater fra miljøødeleggelser, smittsomme sykdommer, klima og aktiviteter av ikke-statlige aktører.

Mens bredt perspektiv på internasjonal sikkerhet gjelder alt som en sikkerhet for saken, den tradisjonelle tilnærmingen fokuserer hovedsakelig eller utelukkende på militære spørsmål.

Referanser
----------

1. ↑  Sheehan, M. (2005), *International Security: and Analytical Survey*, London, Lynne Rienner Publishers
2. ↑  Buzen, B. O. Wæver, et al. (1998). *Security: A new frame work for Analysis*. Boulder, CO, Lynne Rienner Publishers.; Doty, P. A. Carnesale, et al. (1976). "Foreword." *International Security* 1(1).
3. ↑  Buzan, B. and L. Hansen (2009). *The Evolution of International Security Studies*. Cambridge, Cambridge University Press.
}

Videre lesning
--------------

* Tickner, J. Ann. *Feminism meets International Relations: some methodological issues*. New York: Cambridge University Press. ISBN 9780511617690.
* Joni, Seager. *The Penguin Atlas of Women in the World*. New York: Penguin Books. ISBN 978-0143114512.

Eksterne lenker
---------------

* Den Europeiske Union Institute for Security Studies
* Utviklingen i internasjonal sikkerhet gjennom fn: presentasjon av Eurokorpset-fremmedlegionen-konseptet i Eu-Parlamentet [permanent død lenke]
* Center på Konflikten, Utvikling og Fredsbygging, Graduate Institute of International and Development Studies
* Center for International Security Studies
* Senter for Internasjonale Studier (Sikkerhet|IR)
* Stockholm International Peace Research Institute's forskning på regional og global sikkerhet
***Kessler*** er en britisk dramaserie som gikk på BBC i 1981. Den er en oppfølger til annen verdenskrigsdramaet *Secret Army*, og foregår på 1970-tallet. Serien tar for seg livet til tidligere SS-Sturmbahnführer Ludwig Kessler (Clifford Rose), som nå lever under aliaset Manfred Dorf. Med dette navnet og som vellykket industrimann forsøker han å skjule sin krigsforbryterfortid. Han blir etterforsket av den vesttyske etterretningsmannen Richard Bauer (Alan Dobie) og den unge israelske vigilanten Mical Rak (Nitza Saul). Bauer og Raks kamp for rettferdighet tar dem fra Europa til Paraguay der beryktede krigsforbrytere fra virkeligheten som Martin Bormann og Josef Mengele spiller en rolle. En annen prominent figur i serien er Kesslers datter Ingrid (Alison Glennie), en forkjemper for nazisme som legger planer i skjul for at unge nazister skal ta over etter den gamle garde og hun forsøker å få sin far til å finansiere dette.

Mange andre personer som hadde jobbet med Secret Army var involvert i produksjonen av «Kessler», først og fremst produsenten Gerard Glaister, manusforfatter John Brason og regissørene Michael E. Briant og Tristan DeVere Cole.

Referanser
----------

1. ↑  TV.com. «Kessler». *TV.com*. Besøkt 7. desember 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Kessler* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Kessler* på The Movie Database – TV Rediger på Wikidata
**Alhóndiga de Granaditas** er en gammel bygning i Guanajuato by i Mexico, tidligere brukt som kornlager.

Denne historiske bygningen ble opprettet for å erstatte et gammelt kornmagasin i nærheten av byens elv. Byggingen fant sted fra 1798 til 1809, etter ordre fra Juan Antonio de Riaño y Bárcena, en spanjol som var kvartermester i byen under visekongedømmet i den spanske kolonien Ny-Spania.

Bygningen er 23 meter høy og dekker et areal på hele 4828 kvadratmeter. Den er bygget på siden av en ås, og to av sidene er omgitt av høyder. Dette er en konsekvens av den det spesielle landskapet i byen. Bygningen ble også brukt til kjøp og salg av hvete, mais og andre korntyper. Før den meksikanske uavhengigheten fra Spania ble den brukt som lager, militær kaserne og fengsel. Den er nå museum.

Den meksikanske uavhengighetskrigen
-----------------------------------

Under den meksikanske uavhengighetskrigen på begynnelsen av 1800-tallet ble bygningen beleiret, plyndret og delvis brent ned av geriljatroppene til den kjente opprørslederen Miguel Hidalgo.

De fire viktigste hovedaktørene bak uavhengighetskrigen, Miguel Hidalgo, Ignacio Allende, Juan Aldama og José Mariano Jiménez, ble tatt til fange og halshogd av den spanske kolonimakten. Hodene til de fire opprørerne ble hengt opp fra hjørnene av Alhóndiga, som på denne tiden ble brukt som fengsel for meksikanske geriljasoldater. Meningen med å henge opp hodene var til skrekk og advarsel til andre meksikanske uavhengighetsbevegelser.

Hodene ble hengende på bygningen i hele 10 år, frem til Mexico fikk sin uavhengighet i september 1821. De ble deretter tatt ned og sendt til Mexico by, hvor de ble begravd i mausoleet under Ángel de la Independencia.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN
 |