Barfrøstue i Folldal. Der er få bevarte igjen av denne hustypen. Den er sterkt utsatt for råteskader som følge av fuktighet fra taket som heller mot bislaget i fronten. De fleste av denne hustypen er derfor borte i dag.  Foto: Frode Inge Helland 
Barfrøstue fra Svestad i Stor-Elvdal. Barfrøet er trolig oppført i 1787 og finnes i dag på Hedmarksmuseet i Hamar.
Barfrøstue ved Stor-Elvdal hotell i Koppang sentrum
Barfrøstue på området til Midt-Østerdal videregående skole på Nordstumoen utenfor Koppang
**Barfrøstue** eller **barfrø** var en bygning som er særegen for Østerdalen. På en ordinær én-etasjes østerdalsstue var det tilføyet et bislag i to etasjer. Underdelen var oftest utført i reisverk, men overdelen var alltid laftet, med gavler i motsatt retning av hovedbygningens. Dermed ble det dannet et frittstående, tårnlignende rom, som bruktes til oppbevaring. Det er dette bislaget som kalles *barfrø*.

Historie
--------

Ifølge Aasen er barfrø en *utbygning på forsiden av et hus*. Ordet settes i forbindelse med gammelfransk *berfroi* eller gammeltysk *bercvrit*, *bervrit*, men Aasen tilføyer at opprinnelsen er uviss. Navnet barfrø finnes første gang i Norden i et fredsforlik, stiftet 1339 i Skåne mellom kong Magnus Smek og Johan Uffeson, i formen *barfrith*. Dette er en forvanskning av det middelhøtyske *bercvrit* eller *berfrit*, som egentlig betyr et beleiringstårn av tre.

Barfrøet fantes i store deler av Østerdalen, men mest vanlig i Stor-Elvdal og Rendalen. I Stor-Elvdal ble barfrøet vanlig på 1770-tallet. Foruten Østerdalen finnes det også i de tilgrensende svenske bygdene, først og fremst Dalarna. Sørensen (1990) skriver at barfrøet i Dalarna må sees som «en utløper fra det østerdalske kjerneområdet».

Hverken navnet eller bygningen kjennes i Norge utenfor Østerdalen, men her synes bygningsstilen å ha vært temmelig anvendt. I nyere tid fjernet man imidlertid barfrøene, fordi de på grunn av sin plass foran hovedbygningens tak hindret vannets frie avløp og derved fremkalte råte i stuehuset. Ifølge Nicolaysen var det i 1878 neppe over 10 barfrøer tilbake i hele Østerdalen, deriblant ett på Hammeren ved Koppang, ett på Svestad, tre på Trønnesgårdene, ett på prestegården i Alvdal, ett på Steien og ett på Nytrøa.

I dag finnes ulike barfrøstuer bevart på Norsk Folkemuseum, Glomdalsmuseet, Hedmarksmuseet, Tynset bygdemuseum, Stor-Elvdal Hotell (tidl. Koppangtunet) og Nordstumoen (Midt-Østerdal videregående skole).

Litteratur
----------

* Berg, Gösta. «Barfrustugans härkomst». I: *By og bygd, Norsk folkemuseums årbok*. Oslo, 1988
* Helland, Amund. *Topografisk-statistisk beskrivelse over Hedemarkens amt*. Kra, 1902
* Meyer, Johan. *Fortids kunst i Norges bygder*. Østerdalen bind II. Forum forlag, 1987. ISBN 82-7365-018-9 (*Første utg.: Aschehoug, 1936)*
* Sørensen, Steinar. «Barfrø» I: *Jeg fant, jeg fant; 57 korte artikler fra museene i Hedmark*. Redigert av M. Haugen og E. Randmo. Elverum, 1990
* Sørensen, Steinar. «Barfrø i Stor-Elvdal» I: *Nytt om gammalt, Glomdalsmuseets årbok*. Elverum, 1986

Eksterne lenker
---------------

* Galleri NOR Bilde av barfrø
* «Klipp og bygg din egen barfrøstue»; glomdalsmuseet.no
* Barfrøloft på Nordøsterdalsmuseet (Digitalt museum)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |