recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
***Scaphium*** er en liten slekt av dråpebiller som lever av og på sopp.

Utseende
--------

Middelsstore (4-5  mm), ovale, svært blanke biller, brune eller svarte. Antenner og bein kan foldes tett inntil kroppen slik at hele billen blir glatt og dråpeformet, og svært vanskelig å få tak på. For ekesmpel er det nesten umulig å plukke opp en slik bille med en pinsett. **Hodet** er bredt med små fasettøyne. Antennene er temmelig lange og ganske tynne, de to innerste og tre ytterste leddene noe tykkere. **Brystskjoldet** (pronotum) er glatt, blankt og hvelvet, fint punktert, med jevnt kurvede sidekanter. I bakkanten er det gjerne en tungeformet lobe i midten som helt eller delvis dekker scutellum, men dette gjelder ikke hos de norske artene. **Dekkvingene** er jevnt rundede, glatte, fint punkterte, med en fure (sømstripen) langs innerkanten, men ellers uten lengdestriper. De er tvert avkuttet bak og dekker ikke bakkroppsspissen på levende eksemplarer. På døde eksemplarer i samlinger er ofte bakkroppen skrumpet sammen slik at den er fullstendig dekket av dekkvingene. **Bakkroppen** er tilspisset bak. **Beina** er lange og spinkle.

Levevis
-------

Dråpebillene lever i og på sopp av ulike slag, både hattsopp, poresopp og slimsopp. Noen arter finner man gjerne mellom løvstrø der de spiser sopphyfer.

Utbredelse
----------

Slekten er utbredt i Nord-Amerika og Europa.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, **Coleoptera**
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien åtsel- og rovbiller, **Staphylinoidea**
			* Familien kortvinger (Staphylinidae) Latreille, 1802
				+ Underfamilien **dråpebiller, Scaphidiinae**
					- Stammen **Scaphiini** Achard, 1924
						* Slekten ***Scaphium*** Kirby, 1837  – 4 arter, Holarktisk
							+ *Scaphium castanipes* Kirby, 1837
							+ *Scaphium ferrugineum* Reitter, 1880
							+ *Scaphium immaculatum* (Olivier, 1790)
							+ *Scaphium quadraticolle* Solsky, 1874

Referanser
----------

1. ↑  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 15. november 2020. Besøkt 15. november 2020.
2. ↑  Kirby, W. 1837. The insects. In: Richardson J. (Ed.), Fauna boreali-Americana; or the zoology of the northern parts of British America: containing descriptions of the objects of natural history collected on the late northern land expeditions, under command of Captain Sir John Franklin, RN. J. Fletcher, Norwich. Part 4: 325 + [2] pp. 8 pls.

Eksterne lenker
---------------

* Bilde av *Scaphium immaculatum*
* (en) *Scaphium* hos NCBI Rediger på Wikidata

* *Scaphium (Kirby)* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**Alveblot** (*Álfablót*) var en norrøn blottradisjon knyttet til alver og hjemmet; den er sparsomt dokumentert: den nevnes i Sigvat Tordssons («Sigvat skald») kvad «Austrfararvisur» som er gjengitt i *Olav den helliges saga* i *Heimskringla*.

Gå ikke lenger inn du,  

usle kar, sa kona.  

Hedninger er vi. Odins  

vrede er jeg redd for.  

Alveblot var det inne,  

sa den usle kjerring,  

dreiv meg uten å blunke  

som var jeg en ulv, fra garden.

Ut fra sammenhengen, hvor reisen foregikk på høsten/vinteren, har offeret blitt tolket som en grødefest eller høstkult, eventuelt et fruktbarhetsrituale.
Siden det foregår i hjemmet, og siden det er en kvinne som fører ordet, kan det oppfattes som en privat kulttradisjon internt i familien. Alvene hadde i norrøne kilder en funksjon hvor de dels var guder, dels var de døde forfedrene.

Referanser
----------

1. ↑  
Holtsmark, Anne (1896-1974) (1989). *Norrøn mytologi: tru og mytar i vikingtida*. Oslo: Samlaget. ISBN 8252133444.
2. ↑  Hansen, Jan-Erik Ebbestad (1999). *Norrøne myter og sagn*. [Oslo]: Gyldendal fakta. s. 136. ISBN 8205255466.
3. ↑  *Gokstadhøvdingen og hans tid*. Sandefjord: Sandefjordsmuseene. 1997. s. 33. ISBN 8299379717.
4. ↑  Henriksen, Vera (1927-) (1984). *Verdenstreet: mennesker og makter i Odins tid*. Oslo: Aschehoug. s. 21. ISBN 8203113745.
5. ↑  Birkeli, Emil (1877-1952) (1943). *Fedrekult: fra norsk folkeliv i hedensk og kristen tid*. Oslo: Dreyer. s. 186.
Buss fra AFHA Bilruter
A/L **Alvdal-Folldal-Hjerkinn-Atna Bilruter**, forkortet **AFHA Bilruter**, var et rutebilselskap som ble startet i 1951 med utgangspunkt i rutene til sju konsesjonærer i deler av Nord-Østerdal.

Oppstart
--------

AFHA Bilruter fikk et rutenett som omfattet hovedstrekningene Alvdal-Folldal-Hjerkinn (75 km) og Folldal-Sollia-Atna (95 km). Rutene korresponderte med togrutene på jernbanetasjonene i Alvdal (Rørosbanen), Hjerkinn (Dovrebanen) og Atna (Rørosbanen). Hovedkontoret lå i Alvdal.   

AFHA Bilruter ble stiftet av følgende rutebileiere: Embret Mellesmo, Torleif Borkhus, Thormod Thompsen, Asbjørn Rogstad, Reidar Negård, Reidar Tørhaug og Einar Sandom. Selskapet overtok i alt 20 rutevogner fra de tidligere rutebileierne.

I tillegg til de to hovedrutene der selskapet hadde person-, post- og godsruter, var det flere melkeruter i Folldal, arbeidsruter og skoleruter i Folldal. I tillegg ble det drevet turkjøring. Det var godssamtrafikk med NSB over Alvdal, Hjerkinn og Atna jernbanestasjoner.

Selskapet ble i 1973 fusjonert inn i Østerdal Billag, et selskap basert på alle tidligere bilruter i Nord-Østerdal, fra Os kommune i nord til Stor-Elvdal kommune i sør.

Litteratur
----------

* Norges rutebileieres forbund, Avdeling Hedmark : 1930 - 1955. (1955). Flisa.
Innspillingen av «Give Peace a Chance» under Bed-in i Montreal 1. juni 1969.
**Bed-in** var et begrep som ble lansert av John Lennon og Yoko Ono for å betegne en serie pressekonferanser som paret ga fra hotellsengene i Amsterdam Hilton og i Montreal i forbindelse med bryllupsreisen i 1969.

Give Peace a Chance
-------------------

De hadde innsett at bryllupsreisen ville bli en mediasak, og ønsket derfor å bruke anledningen til å fronte sitt kjærlighetsengasjement i protest mot kriger generelt og mot Vietnamkrigen spesielt. De to tilbrakte flere uker til sengs hvorfra de holdt daglige pressekonferanser.

Med referanse til plateomslaget på albumet "Two Virgins" tenkte deler av pressekorpset at invitasjonen til disse Bed-ins handlet om seksualitet, erotikk og nakenhet, i stedet ble de presentert for selvlagde plakater for fred, og fredshymnet Give Peace a Chance som var det musikalske resultat av pressekonferansene og tallrike jamsessions fra sengekanten.

### The Ballad of John and Yoko

John Lennon har selv kommentert begivenheten rundt Bed-in på singelen "The Ballad of John and Yoko".

Drove from Paris to the Amsterdam Hilton  

Talking in our beds for a week  

The newspapers [newspeople] said:  

"Say what're you doing in bed?"  

I said: "We're only trying to get us some peace".

Litteratur
----------

* «The Great Escape» (s. 76-90). *Mojo* #186. May 2009.
***Convict 993*** er en amerikansk stumfilm fra 1918, regissert av William Parke.

Handling
--------

Den domfelte Roslyn Ayre bryter seg ut av et fengsel, men etterlater sin misunnelige celle-kamerat, Neva Stokes, i cellen deres. Roslyn begynner snart et nytt liv, og blir fridd til av den meget velstående Rodney Travers. men etter at Neva også blir løslatt fra fengselet, forsøker hun og gjeng-leder Dan å utpresse Mallory til å rane flere rike gjester som skal delta på en mottakelse hjemme hos henne.

Roslyn stjeler juvelene, men hun gjør deretter en avtale med Mallory om å svindle resten av gjengen - og heller stikke av sammen, bare de to. Men resten av gjengen får vite om disse planene, og krever deres andel av byttet. Det blir også avslørt at Roslyn egentlig har vært en Secret Service-agent, som planlegger å få resten av gjengen arrestert.

Skuespillere
------------

* Irene Castle som Roslyn Ayre
* Warner Oland som Dan Mallory
* Helene Chadwick som Neva Stokes
* Harry Benham som Rodney Travers
* J. H. Gilmour som Bob Ainslee
* Paul Everton som Jim Morton
* Bert Starkey som Bill Avery
* Ethyle Cooke som Stella Preston

Referanser
----------

1. ↑  CONVICT 993

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Convict 993* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Convict 993* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) *Convict 993* på American Film Institute Rediger på Wikidata
**Thorleif Brandtmann Dahl** (født 1891, død 1967) var en norsk reklamemann, forlegger, filolog og mesén.

Han var utdannet historiker ved Det Kgl. Frederiks, med hovedoppgave om Balkan. Kort etter første verdenskrig arbeidet han i et år som lærer for norske elever ved Lycée Corneille i Rouen. I 1920 begynte han som sekretær i Utenriksdepartementet, men etter at hans eldre bror Georg Sverdrup Dahl døde i 1922, så han seg forpliktet til å videreføre reklamebyrået broren hadde etablert, Sverdrup Dahl A/S, en oppgave han gikk inn for med stor energi. Firmaet konsentrerte seg først om kinoreklame, men under annen verdenskrig begynte han å satse mer på forleggervirksomhet. Forretningsdriften fortrengte likevel aldri hans sterke interesse for kunst, kultur og folkeopplysning. Hans suksess i forretningslivet gjorde det mulig for ham å donere betydelige midler til slike formål.

Han var redaktør for *Aschehougs verdenshistorie* fra 1953 til 1958 og *Vårt folks historie* fra 1961 til 1964. Dahl var opptatt av at den klassiske litteraturen måtte oversettes til et moderne norsk riksmål og at riksmålsbevegelsen måtte mobilisere mot samnorsktilhengernes fremstøt, og opprettet i 1956 et fond som skulle utgi klassisk litteratur under vignetten «Thorleif Dahls Kulturbibliotek». Grunnkapitalen ble utgjort av verdipapirer på 200 000 NOK. Fondet ble etablert som en stiftelse knyttet til Det Norske Akademi for Språk og Litteratur. Med midlene Dahl stilte til rådighet har en rekke verker, både gammelnorsk litteratur og klassiske verker fra oldtiden, middelalderen og nyere tid inntil 1800, blitt utgitt på norsk. Det Norske Akademis Pris til minne om Thorleif Dahl er oppkalt etter ham.

Referanser
----------

1. 1 2 3   www.begravdeioslo.no[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Store norske leksikon, oppført som Thorleif Brandtmann Dahl, Store norske leksikon-ID Thorleif\_Brandtmann\_Dahl[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Thorleif Dahls Kulturbibliotek 50 år[*død lenke*]

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Prabook **·** Geni **·** VIAF
 |
«Bedford» har flere betydninger.
**Bedford** er administrasjonsby i grevskapet Bedfordshire i England, samt i distriktet Bedford. Det utbygde området Bedford, som omfatter Kempston, Elstow og Biddenham, utgjør det 69. største urbane området i England og Wales med en befolkning på 106 940 innbyggere. Den større borough som også omfatter det rurale området har en samlet befolkning på 157 479 innbyggere. Bedford by har en befolkning på 81 635 i 2011.

Bedford ble grunnlagt ved en vik langs elven Great Ouse og det er antatt at her ble den angelsaksiske kong Offa av Mercia gravlagt. Bedford Castle ble reist av kong Henrik I av England, men den ble ødelagt allerede i 1224. Bedford ble en markedsby (status som *borough*) i 1165 og har vært representert i det engelske parlamentet siden 1265. Bedford er inkludert i valgkretsen Bedford, som også omfatter Kempston. Bedford er velkjent for sin store befolkning av italiensk avstamning. Tidlig på 1950-tallet drev firmaet London Brick Company rekruttering av arbeidskraft i det sørlige Italia, og folketellingen i 2000 viste at omkring 10 % av befolkningen i Bedford er av italiensk avstamning. Senere har den fått økende antall asiatisk innvandring fra særlig Punjabområdet og her er det største Gurdwara sikhene utenfor London.

Beskrivelse
-----------

På 1800-tallet ble det etablert flere store ingeniørbedrifter her, men i dag er de fleste av disse nedlagt, og byen har slitt med økonomiske nedgangtider siden 1980-tallet. Likevel vokser byen raskere enn de fleste andre byer i England, og i begynnelsen av 2000-årene har flere nye store boligområder blitt påbegynt.

De fleste arbeidstakere som bosetter seg i byen pendler til London eller Milton Keynes, og Bedford er endestasjon for Thameslink og stoppested for Midland Mainline-tog.

Predikanten og forfatteren John Bunyan bodde i Bedford, hvor han også ble fengslet. Den siste henrettelsen i Storbritannia fant sted i Bedford fengsel.

Elven Great Ouse renner gjennom byens sentrum. Langs elvebredden ligger vakre hager i et område kjent som *The Embankment*.

Det finnes fire privatskoler i byen, alle drevet av den veldedige organisasjonen Harper Trust, som ble opprettet ved hjelp av en testamentarisk gave fra Bedfordborgeren William Harpur på 1500-tallet.

Referanser
----------

1. ↑  .
2. ↑  «2011 Census – Built-up areas». *ONS*.
3. ↑  «2011 Census» Arkivert 23. november 2015 hos Wayback Machine. Bedford Borough Council
4. ↑  UK Census Data

Eksterne lenker
---------------

* (en) Bedford, Bedfordshire – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Bedford – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* North Beds Online, lokalinformasjon for North Bedfordshire
* Offisielt nettsted for Bedford sentrum
* Activ Bedford, onlineguide for Bedford
* Bedford i Open Directory Project

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Vision of Britain **·** VIAF **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** NKC **·** GeoNames
 |
*For andre personer med samme navn: Se Thorleif Schjelderup*

**Thorleif Frederik Schjelderup** (født 7. oktober 1859 i Christiania, død 27. september 1931 i Oslo) var en norsk jurist og forretningsmann. Han ble cand.jur. i 1882 og gikk i 1884 inn i familiebedriften *Ludwigsen & Schjelderup*. Thorleif Schjelderup var far til Gunnar Schjelderup og Ferdinand Schjelderup.

Firmaet Ludwigsen & Schjelderup kjøpte i 1880 Hans Gutzeits dampsag, *W. Gutzeit & Co.*, i Kotka, Finland, anlagt i 1872. I 1896 ble den omdannet til et finsk aksjeselskap, *Aktiebolaget W. Gutzeit & Co*, med firmaets medarbeider *Lars Severin Roede* (1838–1898) som direktør, og etter ham Alexander Gullichsen (1865–1917), begge fra Drammen. I 1919 solgte de norske aksjonærene majoriteten i selskapet til den finske stat. Etter 40 år hadde selskapet vokst til et av de største i Finland. Selskapet ble fra 1926 drevet under navnet Enso-Gutzeit Oy. 1998 fusjonerte det med det svenske industrikonsernet *Stora* og i 2000 med det amerikanske Consolidated Papers, og Stora Enso-gruppen er etter fusjonen et av de største treforedlingskonserner i verden, med virksomhet i mer enn 40 land.

Han var bror av billedhuggeren Menga Schjelderup-Ebbe (1871–1945).

Referanser
----------

1. 1 2   Norsk biografisk leksikon, Norsk biografisk leksikon ID Thorleif\_Schjelderup\_-\_1, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «036 Minga Jacobine Schjelderup - 0850 Carl Johans Gade 39 - 014 - Tellingskretsoversikt - Folketelling 1875 for 0301 Kristiania kjøpstad - Digitalarkivet». *www.digitalarkivet.no* **(norsk)**. Besøkt 18. august 2021.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Prabook **·** Historisk befolkningsregister
 |
Et bedesnor og en rosenkrans
En **bedekrans** er et perlekjede eller lignende, som benyttes som hukommelsesverktøy ved bønn.

I den romersk-katolske kirken benyttes en rosenkrans, det er en bønnesnor med 59 kuler av tre, glass eller et mere kostbart materiale samt et kors. Den er for mange katolikker et uunværlig instrument, et hellig tegn på bønnen, når de tar den i hånden og lar den gli mellom fingrene.

I den ortodokse kirke benyttes en bedesnor kalt komboskini, som er en snor med 100 knuter, og hvor det også er flettet et kors. Snoren kan være enkel eller dekorert på forskjellig vis. Jesusbønnen lyder «Herre Jesus Kristus Guds Sønn, forbarm deg over meg synder» og gjentas mange ganger, dog imellom avbrutt av «Ære være Faderen og Sønnen og den Hellige ånd» og av «Fadervår».

I Islam benyttes på lignende vis en perlekjede med 99 perler, som brukes til å framsi shahadah, den islamske trosbekjennelsen.

I buddhismen og hinduismen benyttes en *mala* med 108 perler for å telle mantraer eller bønner.

Referanser
----------

1. 1 2  Per Kværne og Kari Vogt (1992). *Kunnskapsforlagets religionsleksikon: religion og religiøsitet i vår tid*. Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 62. ISBN 8257304301.
2. ↑  (no) Bedekrans i Store norske leksikon

Eksterne lenker
---------------

* (en) Prayer beads – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BNF **·** BNF (data) **·** NKC
 |
***Alvdal midt i væla*** er en lokalavis som holder til i Alvdal i Innlandet. Avisa ble etablert i 2011 av et lokalt media- og kommunikasjonsbyrå, og ble våren 2015 et eget AS. Avisa ble etablert av tidligere Dagbladet-journalist Ivar Thoresen, som var ansvarlig redaktør fra avisens oppstart og fram til høsten 2019. Da tok Liv Maren Mæhre Vold over ansvaret. 

Avisa er en superlokal og uavhengig nettavis for Alvdal og lever under mottoet at ingen sak er for liten – ingen sak for stor. Mai 2016 fikk avisa en søsteravis – *tynsetingen.no* – som dekker nabokommunen Tynset.

I 2017 ble *Alvdal midt i væla* historisk da de ble den første avisa som går rett inn i pressestøtteordningen uten å ha en fortid som papir­avis.

Våren 2021 kjøpte *Gudbrandsdølen Dagningen* AS 78,5 prosent av aksjene i selskapet. Ved utgangen av samme år hadde *Alvdal midt i væla* og *Tynsetingen* til sammen cirka 2 150 abonnenter.

Eksterne lenker
---------------

* Alvdal midt i væla
* tynsetingen.no
***Conwentzia pineticola*** er en av voksvingene (Coniopterygidae), en av de minste nettvingene i Norge.

Utbredelse
----------

*Conwentzia pineticola* finnes i hele Norge, og er ganske vanlig lengst sør, men er sjeldnere helt nord i Norge.

Utseende
--------

*Conwentzia pineticola* har normale forvinger, men bakvingene er reduserte. Hodet er nedoverbøyd, med de bitende munndelene på undersiden (ortognath). Antennene har mellom 30 og 36 ledd.

*Conwentzia pineticola* har vokskjertler på kroppen, slik at denne blir dekket av et vokslignende substans. Bare litt av beina er udekket. Voksen er helt hvit og derfor er det lett å se en middløve, selv om den er liten.

De ulike artene av voksvinger kan være vanskelige å skille fra hverandre. For enkelte arter er det bare hannens genitalia som er et sikkert artskjennetegn. I enkelte slekter kan ikke hunnen bestemmes til art med sikkerhet.

Levevis
-------

*Conwentzia pineticola* er rovdyr og lever vanligvis av midder. Arten er tilknyttet skog. Den finnes helst i barskog, men også i barskog med innslag av løvtrær.

Kilder
------

* Greve, Lita. 1987. *Nettvinger, Kamelhalsfluer og Mudderfluer.* Norsk entomologisk forening, Norske Insekttabeller nr. 12, 43 sider.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *furuvoksvinge* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *furuvoksvinge* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *furuvoksvinge* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *furuvoksvinge* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *furuvoksvinge* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *furuvoksvinge* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *furuvoksvinge* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Conwentzia pineticola* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata
* Norsk entomologisk forening – for deg som vil vite mer om insekter.
**Daniel Aanundson Buli** (født 26. mars 1820 på en liten øy i innsjøen Begervannet i Herefoss i Aust-Agder, død 31. august 1900 på Engesland i Birkenes) var en norsk salmedikter.

Daniel Aanundson Buli skrev trolig over 470 salmetekster, et antall som overgår de kjente nordiske salmedikterne Kingo, Brorson, Dass og Landstad.

Biografi
--------

Han var oppvokst på distriktets minste husmannsplass, og sønn av rydningsmann og tømmerfløter Aanund Danielsen Øya og hustru Malli Osmundsdatter Rodalen fra Landvik. 

Han startet som gjeter for bøndene i området bare 12 år gammel. På skolen viste han tidlig stort talent, og bare 17 år gammel ble han omgangsskolelærer, etterhvert også vaksinatør og herredregnskapsholder. Sommeren 1843 giftet han seg med «pige» Jensine Kleppekjær fra Fjære. Sammen fikk de sju barn. I 1846 flyttet familien til Vestøl i Vegusdal, og i 1856 til avsidesliggende Buli på østsiden av den vakre innsjøen Ogge i nåværende Birkenes kommune. Han jobbet som sagbruksbestyrer på Landekil og tømmermerker langs hele Tovdalvassdraget.

Aandeligt Sangkor
-----------------

Bare i underkant av 70 av Bulis salmetekster er kjent i dag, de fleste gjennom boken *Aandeligt Sangkor* som han i 1895 fikk trykket i et begrenset opplag på Christiansand Aktiebogtrykkeri. Sin første kjente salme *Ledsag oss Herre* skrev han 25 år gammel. Den har et sterkt sosialt engasjement, trolig påvirket av at hans morfar Osmund Rodalen satt i fangenskap på Akershus festning, etter å ha vært en av frihetskjemperen og bondehøvdingen Kristian Lofthus' nærmeste støttespillere i kampen mot embetsmennenenes utbytting av fattigfolk. Bulis salmetekster er blitt omtalt som "rett fra sultens alter". 

Daniel A. Buli døde 31. august 1900, og ligger gravlagt på det gamle gravstedet Haugvadbakken på Engesland i Birkenes.

Plate
-----

I 2001 ble 10 av Bulis tekster for første gang utgitt på den kritikerroste platen *Himmelske Balsam og sødeste Drue*, (Via Music) med vokalisten Åsne Valland Nordli, med musikerne Nils Økland, Sigbjørn Apeland og Torbjørn Økland, lydmann Audun Strype og produsent Sigbjørn Tveite. Utgivelsen inngår i Norsk kulturråds "Klassiker-serie".

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister **·** BIBSYS **·** Geni **·** VIAF **·** VIAF
 |
**Rebecca «Becky» Dawn Brewerton** (født 10. oktober 1982, St. Asaph, Wales) er en profesjonell walisisk golfspiller.

Karrieren som amatør
--------------------

I 2003, mens hun fortsatt var amatør, fikk hun to invitasjoner til å spille på Ladies European Tour. I Tenerife Ladies Open ledet hun halvveis, men endte på 2.-plass. I Wales WPGA Championship ble det en ny annenplass.

Karrieren som profesjonell
--------------------------

I 2003 endte hun på 13.-plass på kvalifiseringsskolen til Ladies European Tour. Dette ga henne tourkortet, og hun debuterte som profesjonell i 2004. I sin første proffsesong endte hun på 8.-plass på Order of Merit etter 4 topp-10-plasseringer. Det ble fire nye topp-10-plasseringer i 2005, og i 2006 var hun 5 ganger blant de 10 beste.

Sin første seier fikk hun i 2007, i Ladies English Open. Dette førte henne, som første waliser noensinne, inn på Solheim Cup-laget.

Brewerton og Becky Morgan representerte Wales i Women's World Cup of Golf i 2005 (6.-plass), i 2006 (3.-plass), og 2007 (8.-plass).

Hun vant sin andre seier på LET i juli 2009, i Open De España Femenino.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Becky Brewerton – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Becky Brewerton – LPGA-touren Rediger på Wikidata

* (en) Becky Brewerton – ALPG-touren Rediger på Wikidata

* (en) Becky Brewerton – Europatouren Rediger på Wikidata

Portal: Golf

| * v
* d
* r
 Europalaget Solheim Cup 2009 |
| --- |
| 
* Helen Alfredsson
* Becky Brewerton
* Laura Davies
* Tania Elosegui
* Sophie Gustafson
* Maria Hjorth
* Diana Luna
* Catriona Matthew
* Janice Moodie
* Joanne Morley (visekaptein)
* Liselotte Neumann (visekaptein)
* Alison Nicholas (kaptein)
* Gwladys Nocera
* Anna Nordqvist
* Suzann Pettersen

 |


| * v
* d
* r
 Europalaget Solheim Cup 2007 |
| --- |
| 
* Helen Alfredsson (kaptein)
* Becky Brewerton
* Laura Davies
* Sophie Gustafson
* Bettina Hauert
* Maria Hjorth
* Trish Johnson
* Catriona Matthew
* Gwladys Nocera
* Suzann Pettersen
* Annika Sörenstam
* Iben Tinning
* Linda Wessberg

 |
**Conways lov** er et prinsipp som sier at organisasjoner uunngåelig vil utvikle IT-systemer som gjenspeiler organisasjonskartet til organisasjonen som designet systemet. Prinsippet ble trolig først uttalt av programmereren Melvin Conway i 1967, og ble formulert som en «lov» i Conways navn på en konferanse året etter.

> Organisasjoner som lager komplekse systemer bygger ubevisst disse slik at de gjenspeiler sine egne kommunikasjonsstrukturer.
> 
> 
> M. Conway
> 
> 

Tanken bak prinsippet er at for å kunne utvikle programvare så må flere personer kommunisere jevnlig med hverandre under utviklingen, og på den måten gjenskapes organisasjonens kommunikasjonslinjer og grensene til andre organisasjoner i systemarkitekturen.

Conways lov gjør seg også ofte gjeldende i utvikling av organisasjoners nettsteder, hvor inndelingen av nettstedet har en tendens til å gjenspeile organisasjonskartet i stedet for å fokusere på hva brukerne faktisk ønsker å løse.

Referanser
----------

1. ↑  Yourdon, E. N. & Constantine, L. L. *Structured Design* (Prentice Hall, 1978), s. 400
2. ↑  Conway, Melvin E. (April 1968), «How do Committees Invent?», *Datamation* **14** (5): 28–31, besøkt 2015-04-10, «"*organizations which design systems ... are constrained to produce designs which are copies of the communication structures of these organizations.*"»

Eksterne lenker
---------------

* Espen Andersen Bybanen og Conways lov (norsk eksempel) 5.1.2018
**Storebrand Danica Pensjonsforsikring AS** er et norsk livs- og pensjonsforsikringsselskap i Storebrand-konsernet, som markedsføres som **Danica Pensjon** med 90 ansatte og hovedkontor i Trondheim. Selskapet forvalter ca. 260 milliarder kroner på vegne av over 600 000 kunder i Norden.[]

Danic Pensjon tilbyr pensjons- og personrisikoprodukter til privatpersoner og bedrifter. Produktene distribueres blant annet via meglere i Danske Bank, Eika Kapitalforvaltning, If Skadeforsikring, Pareto Wealth Management og Sandnes Sparebank.

Historikk
---------

Selskapet ble stiftet 1. oktober 1996 som *Nordenfjeldske Livsforsikring AS*. 5. januar 2002 endret selskapet navn til *Nordenfjeldske Personforsikring AS* og igjen 11. desember 2006 til *Danica Pensjonsforsikring AS* eter å ha overtatt *Danica Fondsforsikring AS*.

27. mai 2004 ble også *Gjensidige NOR Fondsforsikring AS* overtatt av det danske Forsikringsselskabet Danica, i forbindelse med fusjonen mellom Gjensidige NOR og DnB.

Referanser
----------

1. ↑  Nordenfjeldske Personforsikring AS gis tillatelse til omdanning til livsforsikringsselskap *Regjeringen.no*

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* Nordenfjeldske (Danica Pensjon) hos *Forsikringsforeningen.no*

Portal: Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Brønnøysundregistrene
 |
**Opel Ascona** A ble introdusert i 1970 og var søstermodell til Manta A. A-modellen ble produsert frem til 1975, da den ble avløst av Ascona B. Toppmodellen til Ascona B het Black Jack. Den kraftigste Ascona som ble levert fra Opel, het **Ascona B 400**. Denne ble levert med en 2,4 liters 16v sugemotor på 144hk (gateversjonen). Bilen er teknisk lik Manta B 400, og disse bilene er brukt mye i rally opp igjennom årene. Ascona B ble produsert frem til 1981, da den forhjulsdrevne Ascona C ble introdusert. Ascona C ble i 1982 kåret til «Årets bil i verden» og fikk også utmerkelsen «Det gyldne ratt» (Das goldene lenkrad) i Forbundsrepublikken Tyskland. Ascona C ble høsten 1988 avløst av Vectra A.

Ascona C ble produsert i Antwerpen (Belgia), Rüsselsheim (Forbundsrepublikken Tyskland) og i Luton, (England). I England gikk den under navnet Vauxhall Cavalier. Der kunne man også få den som stasjonsvogn. Den ble også produsert i Brasil under navnet Chevrolet Monza. Søstermodellene i USA het henholdsvis Chevrolet Cavalier, Cadillac Cimarron, Pontiac Sunbird (senere omdøpt til Sunfire), Oldsmobile Firenza og Buick Skyhawk. Søstermodellen i Australia het Holden Camira, mens Isuzu Aska var navnet på søstermodellen i Japan. 

Alle disse bilene hadde samme plattform som Ascona C.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Opel Ascona – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Opel Motorsport Club
* Opelregisteret
**Harald Kristian Thoresen** (født 6. mai 1890 i Kristiansund, død 15. mai 1959 i Ålesund)  var en norsk fagforeningsleder og politiker. Han var ordfører i Ålesund i to perioder, først i 1934 og dernest fra 1946 til 1947.

Han kom i unge år til Ålesund som blikkenslagersvenn og ble medlem av Arbeiderpartiet i 1907 og fagorganisert i 1909. Han var formann i Ålesund jern- og metallarbeiderforening fra 1916 til 1919, og ble senere leder for Bygningsarbeiderforeningen i byen og for samorganisasjonen. Han var også medlem av landsstyret i Bygningsarbeiderforbundet og satt i Arbeidernes Faglige Landsorganisasjons representantskap.

Fra 1919 til 1923 var han formann i Ålesund Årbeiderparti. Ved partisplittelsen i 1923 fulgte han fløyen som støttet Kominterns linje og ble med i Norges Kommunistiske Parti (NKP). I 1928 meldte han seg ut av NKP og inn i Arbeiderpartiet igjen.

Thoresen ble for første gang valgt inn i bystyret i 1920 og satt deretter i Ålesund bystyre og i ulike kommunale verv i om lag 30 år og i formannskapet nesten like lenge. I 1934 ble valgt til ordfører. Etter krigen var han igjen ordfører fra 1946 til 1947.

I 1927 startet han eget blikkenslagerfirma som han drev til 1946 da han ble ansatt som forretningsfører i Ålesund boligbyggelag.

Referanser
----------

1. ↑  «Dødsfall». Side 11, *VG* 19. mai 1959
2. ↑  Harald Kristian Thoresen - historier.no
3. ↑  «Thoresen, Harald Kristian», *Arbeidernes Leksikon*, bind VI, Oslo 1936
4. ↑  ««Harald Kristian Thoresen» på historier.no». Arkivert fra originalen 24. desember 2013. Besøkt 23. desember 2013.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Kristoffer Bernhard Hagen** | **Ålesunds ordfører**(1934–1934) | Etterfølger:**Jan Petrus Hovde** |
| Forgjenger:**Rasmus Theodor Berg** | **Ålesunds ordfører**(1946–1947) | Etterfølger:**Kristian Langlo** |
**Leopoldo Saínz de la Maza Gutiérrez-Solana y Gómez de la Puente** (født 22. desember 1879, død 3. februar 1954) var en spansk polospiller som deltok i de olympiske leker 1920 i Antwerpen og 1924 i Paris.

Saínz de la Maza vant en olympisk sølvmedalje i polo under sommer-OL 1920 i Antwerpen. Han var med på det spanske laget som kom på andreplass i poloturneringen bak Storbritannia. I semifinalen beseiret de USA med 13-3 men tapte finalen mot Storbritannia med 11-13. De andre på laget var José de Figueroa, Álvaro de Figueroa, Hernando Fitz-James og Jacobo Fitz-James.

OL-medaljer
-----------

* Sølv 1920 Belgias flagg Antwerpen - Sølv i polo Spanias flagg Spania

Eksterne lenker
---------------

* (en) Leopoldo Sáinz de la Maza – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Leopoldo Sáinz de la Maza – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Leopoldo Sáinz de la Maza – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Leopoldo Sáinz de la Maza – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata
**Opel Olympia** er flere serier familiebil fra tyske Opel, først brukt i 1935. Navnet markerte at det var like før Sommer-OL 1936 gikk av stabelen i Berlin.

Første serie (1935–37) var en bakhjulsdrevet to-dørs fire-seter med 1.3-liter sideventilert bensinmotor på 24 hk. Den kom som **LZ** (limousine zweitürig) og **CL** (cabrio limousine). Bilen var laget i Rüsselsheim og var første monocoque (selvbærende karosseri) fra Tyskland.

Andre serie (**OL38**, 1937–40 og 1947–49, 26 000 eks.) hadde fornyet utseende og større motor. Utover LZ og CL kom den som **LV** (limousine viertürig). Disse ble også solgt i Norge.

Tredje serie (1950–53, 160 000 eks.) hadde fornyet karosseri, men samme understell.

Fjerde serie (1953–57, 580 000 eks.) var første utgave av den nyutviklede Opel Rekord, som het Opel **Olympia Rekord**. Siste Rekord med Olympia-navnet var **P** (P for *panoramavindu*, senere kalt **P1**) laget 1957–59.

Femte serie (1967–70, 80 000 eks.) av Opel Olympia var en velutstyrt utgave av Opel Kadett med vinyltak, 2 eller 4 dører sedan eller coupe karosseri. Den kunne fås med den store 1.9-liters motor.

* 1936 1936
* 1939 1939
* 2-dørs 2-dørs
* 1950 fra Telemuseet i Fetsund 1950 fra Telemuseet i Fetsund
* Olympia Rekord Olympia Rekord
* Olympia Rekord P1 Olympia Rekord P1
* Kadett/Olympia A Kadett/Olympia A

Referanser
----------

1. ↑  Bertheau, Øistein (1981). *Biler i Norge 1920-1940: (from Detroit with love)*. Oslo: Forfatteren. ISBN 8299073006.
**Coca-Cola Amatil** (**CCA**) er et av de største tapperiene av alkoholfrie drikkevarer i Asia-Stillehavet-regionen, og et av verdens fem største Coca-Cola-tapperier. CCA har virksomhet i seks land: Australia, New Zealand, Indonesia, Papua Ny-Guinea, Fiji og Samoa.

Produkter
---------

CCA har en diversifisert portefølje av produkter som inkluderer kullsyreholdig mineralvann, kildevann, sportsdrikker og energidrikker, fruktsaft, iste, smaksatt melk, kaffe, te og ferdigpakkede frukt- og grønnsakssnacks og -produkter.

Land
----

Per desember 2014 hadde Coca-Cola Amatil 14.700 ansatte i seks land i Asia-Stillehavet-regionen.

Selskapet er tapperi for Coca-Cola-produkter i Australia, New Zealand, Indonesia, Papua Ny-Guinea, Fiji og Samoa.

Eierskap
--------

Coca-Cola Amatil er notert på Australian Securities Exchange, men The Coca-Cola Company har 29 prosent av aksjene i Coca-Cola Amatil, slik det gjør med hvert av sine primære tapperier i det verdensomspennende Coca-Cola-systemet.

Referanser
----------

1. ↑  Annual Report for Year Ended 31 December 2014 Arkivert 11. desember 2015 hos Wayback Machine. Coca-Cola Amatail
**OpenDocument** er et åpent dokumentformat, en standard for hvordan dokumenter skal lagres. KOffice var den første kontorpakken som benyttet dette formatet, med OpenOffice.org 2.0 like etter. Formatet er blitt både ISO-standard og IEC-standard.

Virkemåte
---------

En OpenDocument-fil er en XML-fil med `<document>` som rot-element. Alternativt kan det være en samling med slike XML-dokumenter komprimert med ZIP.

Filendelsen begynner alltid på "od", mens den siste bokstaven forteller hva slags dokument dette er. For tekstdokumenter blir filendelsen ".odt".

Hensikt
-------

Det er store langsiktige fordeler med en åpen standard for dokumentlagring. I motsetning til lukkede formater, er det ingen hemmelighet hvordan informasjon skal leses og skrives til en fil av et åpent format. Dette vil sikre dokumentenes lesbarhet for framtiden, så lenge dokumentasjonen av formatet tas vare på. Det blir også atskillig enklere å lage forskjellige programmer som bruker samme format. Sist, men ikke minst er åpenhet et mål i seg selv; friheten til å kunne bruke, distribuere og modifisere programvare uansett hensikt kan også verdsettes.

Innen programvareindustrien finnes det flere eksempler på at når en programvare dominerer et nisjemarked, vil eventuelle bedriftshemmeligheter og patenter effektivt hindre kunkurranse, slik at en produsent omtrent får monopol innen det aktuelle bruksområdet. Mange mener derfor patenter ikke har noe å gjøre i programvare. Amerikanske Microsoft er firmaet som praktisk talt har verdensmonopol, både på operativsystemer og kontorprogramvare. OpenDocument spiller en avgjørende rolle i fri-programvare-bevegelsens kamp mot Microsofts dominans på kontorprogramvare.

Les mer (engelsk): her Arkivert 14. april 2006 hos Wayback Machine.

Standardisering
---------------

OpenDocument ble fra 30. november 2006 publisert som ISO-standard **ISO/IEC 26300:2006** *Information technology -- Open Document Format for Office Applications (OpenDocument) v1.0*

Ifølge Forskrift om IT-standarder i offentlig forvaltning skal offentlig dokumenter som skal kunne bearbeides videre, publiseres i Open Document Format (ODF), versjon 1.1 (OASIS, 1.2.2007). Dette kravet trådte i kraft 1. januar 2010.

Støtte i Microsoft Office
-------------------------

Microsoft finansierer prosjektet OpenXML/ODF Translator på Sourceforge, som utvikler tilleggspakker for Microsoft Offices Word, Powerpoint og Excel slik at disse kan lagre og åpne dokumenter i OpenDocument-format.

Microsoft har laget et konkurrerende XML-format, OOXML, som også benytter seg av XML-dokumenter pakket med ZIP-komprimering.

Referanser
----------

1. ↑  JTC 1/SC 34; ISO Standards (30. november 2006). «ISO/IEC 26300:2006 – Information technology -- Open Document Format for Office Applications (OpenDocument) v1.0». ISO. Besøkt 5. desember 2006.
2. ↑  OpenXML/ODF Translator Add-in for Office

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND
 |
Las Lajas-helligdommen
**Las Lajas-helligdommen** (spansk: *Santuario de Las Lajas*) er en basilika som ligger i det sørlige Colombia, i området Nariño, i kommunen Ipiales og som er bygget inni v-dalen ved Guátiara-elven. Kirken ble bygget med lokale donasjoner mellom 1916 og 1949.

Fossen ved kirken
Navnet Las Lajas viser til de flate sedimentære steinene man kan finne rundt om i Andes og som kirken er bygget av. Kirken er i nygotisk byggestil. Den noe uvanlige plasseringen er ingen tilfeldighet, men en hyllest til jomfru Maria etter at hun åpenbarte seg der. I 1754 var en kvinne og hennes døvstumme datter ute på vandring og ble overrasket av dårlig vær. De søkte ly i en hule her ved Guátiara-elven. Om natten viste jomfru Maria seg for datteren, og hun snakket for første gang. Snart etter ble det reist et kapell (der kirken nå ligger) for å ære henne.

Kirken ble i 2011 kåret til en av verdens ti vakreste kirker av reisemagasinet *Budget travel*.

Referanser
----------

1. 1 2 3  Berby, Tom (4. mai 2011). «Topp 10: Verdens vakreste kirker». VG.no. Besøkt 13. oktober 2016.
**Opel Manta** er en bilmodell fra bilprodusenten Opel. Den er oppkalt etter djevelrokken (engelsk *manta ray*). Opel Manta A ble introdusert i 1970, parallelt med søstermodellen Ascona A. Manta var i realiteten en coupéutgave av Asconaen, bygd på samme drivlinje og chassis. Manta A og Ascona A ble populære i USA og Canada, der de gikk under merkenavnet Buick og ble levert med 1,9 E motor. Manta A kunne også fås med Admirals 2800 motor - og dessuten i turboutgave. 

I likhet med Ascona ble Manta fornyet høsten 1975, da B-modellen kom som 1976 modell. Manta B var også denne gang identisk med Ascona B. Du fikk dem i forskjellige utstyrsvarianter, kalt b.l.a. SR, Berlinetta, GT/E, osv.  
Produksjonen av Ascona B ble høsten 1981 avløst av den nye forhjulsdrevne Ascona C som 1982 modell, men Mantaen fikk en "facelift" med ny front og andre motor-, og utstyrsalternativer, og ble produsert parallelt med Ascona C frem til høsten 1988, da den helt nye Vectra A ble introdusert som 1989 modell.

Manta B ble en tid også tilbudt som 3-dørs kombicoupé. Denne ble imidlertid ikke noen stor suksess og de aller fleste Manta B-modellene på bruktmarkedet i dag er den rene coupé-utgaven, som ble meget populær, ikke minst blant ungdommen.

Manta ble i en tid levert i "400-" utgave. Da med en 2,4 liters motor på 144HK. Dette var gateversjonen av den bilen som fabrikken brukte i motorsport (Rally). 
  
400-utgaven hadde fire runde frontlykter, større støtfangere og skjermer, osv.

Etterfølgeren til Manta het Opel Calibra som ble produsert til 1997.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Opel Manta – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Opel Manta – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
**Coca-Cola Enterprises, Inc.** (CCE) er et amerikansk multinasjonalt drikkevareselskap som produserer, markedsfører, selger og distribuerer forskjellige produkter som leskedrikker, energidrikker, juser, vann, kaffe, te og andre fruktdrikker fra forskjellige oppdragsgivere, dog først og fremst fra The Coca-Cola Company. CCE jobber kun på drikkevaremarkeder i Vest-Europa, hvor selskapet forsyner omkring 170 millioner konsumenter med drikke. Frem til 2010 forsynte selskapet også det nordamerikanske drikkemarkedet, men den divisjonen ble innlemmet i The Coca-Cola Company.

CCE ble stiftet i 1986 da The Coca-Cola Company valgte å spinne ut en del av sin tapperivirksomhet til et selvstendig og børsnotert selskap. Det fikk de første europeiske drikkerettighetene i 1993.

For 2014 omsatte CCE for omkring 8,3 milliarder dollar og selskapet hadde 11 650 ansatte per mars 2015. Hovedkontoret ligger i Atlanta i Georgia.

Referanser
----------

1. ↑   Coca-Cola European Partners plc combination completed, www.ccep.com[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  . Arkivert fra originalen 17. juni 2015.  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)
3. ↑   .  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)
4. ↑   .  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)
5. ↑  . Arkivert fra originalen Bruk av `|arkiv_url=` krever at `|arkivdato=` også er angitt (hjelp).  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)
6. ↑   .  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Arkivert 22. mai 2016 hos Wayback Machine.
**Elena Arzak** (født 4. juli 1969 i San Sebastián) er en spansk kokk. Hun er delt kjøkkenmester med sin far Juan Mari Arzak på familierestauranten Arzak som har 3 Michelin stjerner. Hun mottok en pris som årets beste kvinnelige kjøkkensjef i verden i 2012.

Elena Arzak begynte å jobbe i familierestauranten Arzak i sommerferiene da hun var elleve år og ble da fjerde generasjon i familien som arbeidet der. På den tiden ble restauranten drevet av hennes bestemor Francisca, siden overtok hennes far som kjøkkensjef.

Hun gikk på hotellskole i Luzern og arbeidet deretter blant annet hos Maison Troisgros og Bras and Pierre Gagnaire i Frankrike Le Gavroche i London og El Bulli i Spania før hun returnerte til familiebedriften som spesialiserer seg på nyskapende baskisk matlaging.

I 2012 ble hun tildelt prisen for verdens beste kvinnelige kjøkkensjef, Veuve Clicquot award for World’s Best Female Chef, av magasinet *Restaurant*.

Referanser
----------

1. ↑  Emma Eversham:Elena Arzak named Worlds Best Female Chef 2012 by Worlds 50 Best Restaurants Awards Bighospitality.co.uk, 10. april 2012
2. ↑  Emma Eversham:Pearl of Wisdom: Elena Arzak Bighospitaly.co.uk, 2. desember 2011
3. ↑  Sudi Pigott: Why a Basque woman's place is in the kitchen The Independent, 27.april 2012
4. ↑  Juan Mari & Elena Arzak Arkivert 24. april 2012 hos Wayback Machine.Relais & Chateaux, hentet 21. august 2012
5. ↑  Best female chef Arkivert 27. august 2012 hos Wayback Machine. Theworlds50best.com, hentet 21. august 2012

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Elena Arzak – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Elena Arzak på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) Elena Arzak på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) Elena Arzak hos The Movie Database Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND
 |
**Sverre Hope** (1902–1966) var en norsk politiker og gårdbruker i Ski. Han var stortingsrepresentant for Akershus fra 1945 til 1953. Han tilhørte partiet Høyre.

Liv og virke
------------

Han vokste opp i Hardanger og på Romerike som eneste sønn av Ludvig Hope, som var lekpredikant og senere generalsekretær i Det norsk-lutherske kinamisjonsforbund. Sverre Hope ble sagt å ha mange av de samme talerferdighetene som sin far. Han hadde to søstre; Astrid, gift med Gunnar Faye, og Martha, gift med Gabriel Eikli, som begge var knyttet til kinamisjonen. Astrids sønn Ludvig Hope Faye ble også Høyre-politiker.

Han gikk indremisjonens folkehøyskole på Framnes, der han vokste opp. Deretter drog han til Amerika i noen år for å gå skole og ta arbeid på gårder.

I 1924 giftet han seg og kjøpte gården Eikeli i Ski. Han overdrog gården til sin sønn i 1965.

Hope ble trukket inn i politisk arbeid etter frigjøringen i 1945. Han var stortingsrepresentant for Akershus fra 1945 til 1953 og satt hele tiden i Stortingets landbrukskomité. Han representerte, i likhet med Alv Kjøs og Gudbrand Tandberg, den agrare tradisjonen innen Høyre. De tre ble de fremste talsmennene for landbruksinteressene i partiets stortingsgruppe på denne tiden.

Han var formann i Akershus Høyre fra 1946 til 1954 og ansatt som reisesekretær i Høyre fra han gikk ut av Stortinget i 1954 til han døde i 1966. Han satt også i kommunestyret og formannskapet i Ski.

Referanser
----------

1. 1 2   Østlandets Blad, verkets språk norsk, side(r) 2, utgitt 4. april 1966[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Slekt og Datas Gravminnebase, slektogdata.no, besøkt 15. juni 2022[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2 3 4  «Sverre Hope». Stortinget.no.
4. 1 2 3  Handeland, Oscar (1955). *Ludvig Hope*. Oslo: Lunde forlag. s. 192–198.
5. 1 2 3  Harsson, Harry (4. april 1966). «Sverre Hope er gått bort». *Østlandets Blad*: 2.
6. ↑  «Kontakt med en ildsjel». *Østlandets Blad*: 1 og 4. 17. oktober 1952.
7. 1 2  «Sverre Hopes gravferd». *Østlandets Blad*: 2. 15. april 1966.
8. 1 2  Faye, Axel (1998). *Utvalgte slekter*. 2 (3 utg.). s. 624.
9. 1 2  Flere forfattere (1968). *Norske gardsbruk: Akershus fylke*. 3. Oslo: Forlaget Norske gardsbruk. s. 166.
10. ↑  Langslet, Lars Roar (1989). *John Lyng. Samarbeidets arkitekt*. Oslo: Cappelen. s. 74–75.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Stortinget
 |
**Sverre Høvren Johnsen** (født i 1943 på Nes på Romerike) er en norsk gullsmed, skulptør og tegner.

Johnsen bodde i mange år på Hisøy utenfor Arendal, men rundt år 2000 flyttet han til Oslo-området der han fortsatte sitt kunstneriske virke.

Kunstnerisk virke
-----------------

### Gullsmed

Johnsen tok svenneprøven som gullsmed hos Iver Nielsen A/S i 1963, og arbeidet i dette firmæt til han begynte på Statens håndverks- og kunstindustriskole (SHKS) i 1967. Han tok eksamen på metallinjen i 1970. Johnsens ambisjon var å designe smykker og og utvikle sitt kunstneriske virke i direkte forbindelse med kundene sine. Dette har Johnsen for det meste oppnådd og han er en fortsatt aktiv kunstner i 2021. 

### Skulptør

Johnsen har en stor produksjon av skulpturer gjennom en lang karriere. Mange av skulpturene er som offentlig utsmykning både utendørs og innendørs. Han har hatt regulære galleriutstillinger der han har utstilt mindre bronse statuer og han har fortsatt sin produksjon opp til i dag. 

Et av hans mer kjente verk er et åtte meter langt veggrelieff i bronse med tittelen «Kommunikasjon».Verket var et bestillingsverk til Telehuset i Vestregate 10 i Arendal, der det fortsatt smykker veggfasaden i rød teglsten. 

Et annet eksempel på Johnsens veggrelieffer er et bronserelieff i kirkesalen i Hisøy Menighetshus, som Johnsen selv kaller en av sine hovedverk.

Billedgalleri
-------------

Litteratur
----------

* Johan Christian Brorson Frøstrup og Johan Christian Frøstrup jr. (Red.) Arendal Byleksikon. Arendal. Friluftsforlaget. 1998.

Referanser
----------

1. ↑   Norsk kunstnerleksikon, nkl.snl.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Sverre Høvren Johnsen | Kommunikasjon». *arendal.nkdb.no*. Arendal kommune. Besøkt 24. september 2021. «Dette bronserelieffet ble bestilt av Televerket da de flyttet til nybygget filial i 1981. Arbeidet skulle fortelle noe om kommunikasjon. Høvren Johnsen er opptatt av slektskapet mellom det kunstneriske uttrykket og stedet der arbeidet plasseres.»
3. ↑  «Agderposten Sideblikk : Kunsteren, Sverre Høvren Johnsen, gjestet Hisøy 60+». *sideblikk.agderposten.no*. 21. mai 2018. Besøkt 8. oktober 2021.
4. ↑  «Arendal Byleksikon».

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Norsk kunstnerleksikon **·** KulturNav
 |