recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Magnus Ask Mikkelsen** (født 27. april 1987) er en norsk fotballspiller. Som spiller for Flekkerøy Idrettslag, også kjent under navnet Fløy

Sesongen 2006 var han en del av stallen til Idrettsklubben Start. Han debuterte for klubben på høsten 2006 borte mot Ajax på Amsterdam Arena i UEFA-cupen 2006/07. Like før 2007-sesongen ble han utlånt til Mandalskameratene, og da han vendte tilbake til Start etter at sesongen var ferdigspilt ble han ikke ansett som god nok. Konkurransen fra de andre spissene; Bernt Hulsker, Ole Martin Årst, Bruno, Aram Khalili og Jesper Mathisen, ble for sterk. Dette kom fram i media den 6. desember 2007. 

Magnus Ask Mikkelsen spilte for Fløy i 2008 og 2009, men forlot klubben den 1. august 2009 for å studere i Oslo. I 2002 var han blant de unge fotballtalentene som medvirket i programmet Proffdrømmen på TV.

Referanser
----------

1. ↑   Argentine Soccer Database, oppført som MAGNUS ASK MIKKELSEN, BDFA player ID 53441[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   transfermarkt.com, oppført som Magnus Mikkelsen, Transfermarkt spiller-ID 17120, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Magnus Ask Mikkelsen – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (no) Magnus Ask Mikkelsen – Norges Fotballforbund Rediger på Wikidata
**«Orion»** var en tysk hjelpekrysser.

Hun var opprinnelig fraktskipet «Kurmark», men ble bygget om til hjelpekrysser av den tyske marinen og ble operativ 9. desember 1939.

Hovedbestykningen hennes bestod av seks 15 cm kanoner, som antageligvis var hentet fra slagskipet SMS «Schleswig-Holstein». Den ene Schneider-Creuzot 75 mm kanonen hennes var erobret fra Polen. Hun var også utstyrt med to 2×37 mm kanoner, to 2×20 mm maskinkanoner og to triple 533 mm torpedoutskytningsrør. I tillegg hadde hun 228 miner og ett sjøfly. Flyet var en Arado Ar 196A-1 frem til februar 1942 da denne ble erstattet av et japansk Nakajima sjøfly.

«Orion» senket selv fem skip og deltok sammen med andre i senkingen av ytterligere fem skip. Fra 1942 ble hun brukt som støtteskip og fra 12. januar 1944 fikk hun navnet «Hector» og ble brukt som treningsskip for kanonmannskaper. I mars 1945 fikk hun tilbake navnet «Orion» og ble brukt som skoleskip.

Hun sank 4. mai 1945 nord for Swinemünde etter å blitt bombet av britiske fly. Hun ble senere hevet og ble hugget opp i 1952.

Litteratur
----------

* Roger Chesneau, red. (2006). *All the World's Fighting Ships 1922-1946*. London: Conway Maritime Press. s. 246. ISBN 0-85177-146-7.

Portal: Andre verdenskrig
**Magnus-saken** er en av Norges eldre uoppklarte drapssaker, og startet fredag 29. april 1966 da den utviklingshemmede 40 år gamle bilmekanikeren **Magnus Ellingsen** ble overfalt og ranet på veien hjem fra travbanen Nesttunbanen i Bergen. Han ble så hardt skadet at han døde på Haukeland sykehus 20. mai samme år. Ingen er noensinne blitt straffet for ugjerningen.

Det er i dag ikke mulig å oppspore politidokumentene i Ellingsen-saken. Drapssaken ble foreldet i 1991, men det finnes ikke spor etter dokumentene hos Statsarkivet i Bergen. Saken hørte inn under gamle Hordaland politidistrikt, som tidligere har kastet mange saker fra 1960-tallet.

Saken
-----

Fredag 29. april var Ellingsen på plass under årets første hverdagskjøring på Nesttunbanen sammen med over tusen tilskuere. I løpet av kvelden jublet Magnus over en gevinst. Det fikk antakelig drapsmannen til å tro at den 40 år gamle mannen hadde vunnet store penger. Under den første hverdagskjøringen på traverbanen på Nesttun ble det omsatt for 96 493 kroner på ni starter. Fem personer innkasserte en gevinst på vel 4 000 kroner i V5-spillet. Magnus Ellingsen var ikke blant dem.

Ellingsen ble angrepet bakfra på veien over Nyland til Slåtthaug, men kjemper seg opp og videre. Han ble slått mot et piggtrådgjerde og endte i en myrbekk. Ransmannen trampet og sparket i offeret sitt før han forsynte seg med dets lommebok. Ellingsen var ille tilredt når han ble innlagt på Haukeland sykehus. Blant annet var underkjeven brukket.

Etterforskningen
----------------

Politiet fikk melding om overfallet sent samme kveld. Det meldte seg flere vitner. Et ektepar fortalte at de så Magnus sammen med overfallsmannen. En mann befant seg enda nærmere. Han fortalte politiet at han så mennene sloss, men at han trodde det dreide seg om et oppgjør mellom fylliker.

Etterforskningen viste at Magnus må ha vært i flere basketak med overfallsmannen. Langs ruten Magnus fulgte hjem lå eiendelene hans strødd. Lommeboken var borte. Den inneholdt trolig ikke mer enn 50-60 kroner. 20. mai døde Ellingsen.

Fem dager etter dødsfallet sendte kriminalpolitisentralen to eksperter til Nesttun for å bistå med etterforskningen. I slutten av mai ble tre ungdommer pågrepet av bergenspolitiet i forbindelse med en pengeskapsåpning. Blant dem var en 18-årig mann. Under avhør fortalte 18-åringen politiet flere detaljer fra overfallet, men nektet selv skyld. Han sa at det var en av de andre i gjengen som sto bak angrepet på Ellingsen. De tre ble fengslet for innbrudd. I tiden i varetekt bebudet 18-åringen flere ganger tilståelse, for så å skylde på andre i neste omgang. Politiet gikk likevel aldri videre med saken, og den er aldri blitt oppklart.

Senere på 2000-tallet
---------------------

I 2005 stod Ellingsens svoger frem i *Bergensavisen* og hevdet at saken var en skamplett i politiets historie grunnet manglende etterforskning.

Referanser
----------

1. ↑  *Bergensavisen.no - Magnus vant på Traverbanen, deretter ble han drept* Publisert: 11.04.2005.
2. ↑  *Bergensavisen.no - Magnus vant på Traverbanen, deretter ble han drept* Publisert: 11. april 2005.
«Nimrod» har flere betydninger.

**«Nimrod»** var ekspedisjonsskipet som Ernest Shackleton benyttet på Nimrod-ekspedisjonen til Antarktis (1907–1909). Det var en 41 år gammel skonnert på 334 brt som hadde blitt brukt som sel- og hvalfangstskute.
Shackleton betalte £5 000 for fartøyet og rigget det om til en barkantin. «Nimrod» hadde også en dampmaskin som hjelpemotor, men hun gjorde ikke mer enn seks knop under dampfart.

Skipet var så overlesset med utstyr og forsyninger til ekspedisjonen at det ikke lot seg gjøre å bringe med nok kull for å gå fra New Zealand til Antarktis. Shackleton valgt derfor å taue skipet til begynnelsen av pakkisen med trampbåten «Koonya». Newzealandske myndigheter dekket halvparten av utgiftene i forbindelse med tauingen, resten ble bekostet av Sir James Mills, styreformann i Union Steamship Company.

«Nimrod» ble i begynnelsen kommandert av Rupert England, men Shackleton var misfornøyd med ham og erstattet ham med Frederick Pryce Evans som hadde vært kaptein på «Koonya».

Etter ekspedisjonen ble skipet solgt. Ti år senere forliste hun i Nordsjøen etter å ha grunnstøtt på Barber Sands utenfor kysten av Norfolk i England 31. januar 1919. Bare to av besetningen på tolv ble berget.

Skipet har gitt navn til en rekke steder i Antarktis, inkludert Nimrodbreen.

Referanser
----------

1. ↑  Paine, Lincoln P. (2000). *Ships of Discovery and Exploration*. Boston: Houghton Mifflin Harcourt. ISBN 9780395984154.
2. ↑  Riffenburgh, Beau (2004). «Nimrod»: Ernest Shackleton and the extraordinary story of the 1907-09 British Antarctic Expedition. London: Bloomsbury Publishing PLC. s. 306–307. ISBN 0747572534.
**Marius Johnsen** (født 28. august 1981) er en norsk lærer og tidligere fotballspiller. Han skrev under for Lillestrøm Sportsklubb 14. juni 2007. Han er bror av målvakten Espen Johnsen og svoger av Steinar Pedersen, som han spilte med i Lillestrøm.

I likhet med sin bror, startet Marius Johnsen fotballkarrieren i FK Vigør. Han kom til Start foran nedrykkssesongen i 2002. Han fikk ikke så mye spilletid den sesongen, men utviklet seg til å bli en av klubbens nøkkelspillere i 1. divisjon, og var en viktig brikke i Start-laget som rykket opp til Tippeligaen igjen i 2004. Johnsen er en målfarlig spiller, og er kjent for sine gode langskudd.

I mai 2005 debuterte Johnsen på det norske A-landslaget i en privatkamp mot Costa Rica. Han scoret 8 mål i 2005-sesongen.

30. desember 2006 ble det klart at han skulle leies ut til 1. FC Köln i tysk 2. Bundesliga ut den tyske sesongen .

Johnsen var ventet å returnere til Start 1. juli 2007 ettersom den tyske klubben FC Köln ikke ville benytte seg av opsjonen om kjøp. Den 14. juni 2007 ble det klart at Johnsen likevel ikke kom tilbake. Han hadde skrevet under en femårskontrakt med Lillestrøm.

Etter fotballkarrieren har Johnsen jobbet som idrettslærer.

Referanser
----------

1. ↑   transfermarkt.com, Transfermarkt spiller-ID 26775, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  FXT.no: «Start mister enda en stjerne» Arkivert 4. januar 2007 hos Wayback Machine.
3. ↑  «- NFFs «ja takk begge deler» fungerer rett og slett ikke». *www.aftenbladet.no*. Besøkt 4. april 2022.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Marius Johnsen – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) Marius Johnsen – national-football-teams.com Rediger på Wikidata

* (en) Marius Johnsen – WorldFootball.net Rediger på Wikidata

* (de) Marius Johnsen – fussballdaten.de Rediger på Wikidata

* (en) Marius Johnsen – EU-Football.info Rediger på Wikidata

* (no) Marius Johnsen – Norges Fotballforbund Rediger på Wikidata

* (en) Marius Johnsen – FBref Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**«Olavssuden II»** var et langskip som Snorre hevder Håkon Håkonsson lot bygge, visstnok bestilt under kongens besøk på Berget (Tønsberg) i 1234. Det skal ha vært et stort og *uvanlig vakkert* skip på 29 rom.

I 1249 dro Håkon Håkonsson om bord på «Olavssuden» i spissen for en *utferdsleidang* til fredsmøtet med svenskene i Konghelle, med en maktdemonstrasjon langs Göta älv ønsket han å gjør inntrykk på svenskene med sine storskipene. Birger jarl som skulle møte den norske kongen sammen med Sveriges konge Erik Eriksson, reagert annerledes på maktdemonstrasjonen. Han sendte bort svenskekongen og dro til Lödöse, deretter sendt bud til nordmennene om at han ikke oppriktig kunne stolte på deres hensikter omkring fredsmøtet. Håkonsson reagerte ved å fortsette oppover elven til Lödöse og la til ved Torrskog like overfor Lödöse med flåten. Jarlen valgte å innlede samtalene som sluttet med et fredsforlik mellom kongedømmene Norge og Sverige.

Håkon Håkonsson dro med en ny utferdsleidang i året 1253 tilbake til munningen av Göta älv der de skulle møte svenskene som hadde stilt opp en hær ved Gullbergseid på 5000 mann, fra nord skulle den norske leidangen avanserte langs kysten til sjøs mens svenskene tok seg fram mot Halland på landssiden. Danskene forhindret dette med utsendinger som tok kontakt med Birger jarl og klart å få et forlik med ham.

Kongen la til ved Öckerö på vestsiden av Hisingen med den norske flåten, der mottok han et nytt storskip som het Korssuden. Det var så høy at relingen var på høyde med teltåsene på «Olavssuden», det var 9 alen fribord på «Korssuden».

«Olavssuden» også deltok i utferdsleidangen til Danmark, 1256, da kong Håkon Håkonsson samlet til seg en formidable leidangsstyrke på nærmere 360 skip ved Öckerö. Kongen satte storskipet på vannet i Bergen og seilte ut på sjøen der han så sendt bud til resten av landet om å mobilisere leidangen for samling ved munningen av Göta älv. Derfra sendte kongen en stor del av hæren sydover til Halland som ble herjet og utsatt for store ødeleggelser med liten motstand på vegen.

Se også
-------

* «Bøkesuden» (Øystein Magnusson, bygget 1120-1123)
* «Olavssuden» (Magnus Erlingsson, bygget omkring 1170-1175)
* «Erkesuden» (Nikolas Kuvung, trolig bygget før 1175)
* «Mariasuden» (Sverre Sigurdsson, bygget 1182-1183)
* «Gorsuden» (Hide, usikkert når ble bygget, trolig omkring 1190)
* «Raudsuden» (Biskop Nikolas, trolig bygget i 1190-årene)
* «Mariasuden II» (Håkon Håkonsson, trolig byget før 1250)
* «Kristsuden» (Håkon Håkonsson, trolig bygget omkring 1255-1260)

Litteratur
----------

* *Håkon Håkonssons saga*
**What's Going On** er en sang innspilt av den amerikanske soulmusikeren Marvin Gaye, utgitt 10. juni 1970 på albumet med samme navn.

Sangen er komponert av Renaldo "Obie" Benson, Al Cleveland og Gaye og produsert av Gaye.

Teksten tar for seg de store problemene i verden, og markerte Marvin Gayes overgang fra de enkle populær tekstene i Motown-tiden på 1960-tallet til mer personlig materiale.

Den toppet Hot Soul Singles-listen i fem uker og klatret til nummer to på Billboard Hot 100, den solgte over to millioner eksemplarer og bli Gayes nest mest vellykkede Motown-sang. Den kom på en fjerdeplass på Rolling Stone sin liste 500 Greatest Songs of All Time..

Flere artister har spilt inn coverversjoner av sangen, hvorav den ene er Cyndi Lauper, hvor hennes versjon av sangen nådde nummer 12 på Billboards popsingel liste i 1987. Roberta Flack, Seal, Quincy Jones, Weather Report og Odd Rene Andersen er noen av de andre.

Referanser
----------

1. ↑  staff, Metro Times music. «The 100 greatest Detroit songs ever!». *Detroit Metro Times* **(engelsk)**. Besøkt 15. februar 2021.
2. ↑  Stone, Rolling; Stone, Rolling (11. desember 2003). «500 Greatest Songs of All Time». *Rolling Stone* **(engelsk)**. Besøkt 15. februar 2021.
3. ↑  «Rock On The Net: VH1: '100 Greatest Rock Songs'». *www.rockonthenet.com*. Besøkt 15. februar 2021.
4. ↑  «Marvin Gaye 'What's Going On?'». *www.soundonsound.com*. Arkivert fra originalen 17. februar 2021. Besøkt 15. februar 2021.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
En **tutor** (latin *tutor* «beskytter, hjelper», fra *tueri* «bekytte, vokte») er en veileder – ikke en lærer i egentlig forstand, men nærmere en person som rådgir andre i forhold til noen emner som tutoren har erfaring med. Uttrykket brukes oftest i akademisk sammenheng, men avgrenses ikke til boklige emner.

På mange universitetsstudier brukes *tutor* for eksempel det som andre steder heter en studenterinstruktør – en eldre studerende som er med på å ta imot de nyimmatrikulerte, arrangere forskjellige aktiviteter for dem og i det hele tatt hjelpe dem gjennom det første semester på studiet.[]

En tutor kan også være en person som rådgiver om menneskelige, sosiale eller spirituelle forhold eller fungerer som forbilde for andre. I de tilfeller er betydningen overtatt fra engelsk.[]

I England er det meget utbredt at barn og unge får hjelp til leksene av en tutor, som ofte er en eldre studerende.[]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** NKC
 |
**Albert Marius Jacobsen** (født 28. desember 1838, død 17. oktober 1909) var en norsk offiser og politiker for Venstre. Han var far til statsråd Rolf Jacobsen.

Privatliv
---------

Han ble født i Vågå, som andre sønn av Johanne Georgine Jørgensen og hennes mann Nils Lauritz Severin Jacobsen. Han hadde flere brødre, blant annet Oscar Jacobsen.

I 1863 giftet Oscar Jacobsen seg med Hansine Fredrikke Schøyen. De fikk to sønner. Deres sønn, Rolf Jacobsen ble jurist og politiker, og var forsvarsminister fra 1924 til 1926.

Karriere
--------

Han ble valgt inn på Stortinget i 1877, som representant for Hedemarkens Amt. Han ble gjenvalgt i 1880 og 1883, samt for Buskerud Amt i 1886. Fra 1884 representerte han Venstre. På alle Storting var han medlem av militærkomiteen, formann fra 1882. Han var også medlem av traktatkomiteen 1882-83 og av valgkomiteen 1883-88.

Som offiser i militæret nådde han rangen premierløytnant da han først ble valgt inn på Stortinget, og han ble senere kaptein. Han jobbet også senere for Riksrevisjonen. Jacobsen døde i Bodø i 1909.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4   Stortinget og statsraadet: 1814–1914. B. 1 D. 1 : Biografier A-K, side(r) 433-434[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2  Etterkommere av Gunleg Ellefsen Havsøen Arkivert 9. mai 2011 hos Wayback Machine. (punkt 411)
3. 1 2  Rolf Jacobsen Arkivert 3. mars 2016 hos Wayback Machine. – Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste (NSD)
4. ↑  Albert Marius Jacobsen Arkivert 3. mars 2016 hos Wayback Machine. – Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste (NSD)

Litteratur
----------

* Lindstøl, Tallak (1914):*Stortinget og Statsraadet 1814-1914*. Kristiania

Eksterne lenker
---------------

* (no) Albert Marius Jacobsen hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Kai Larsen** (født 4. september 1955) er en norsk visekunstner og bassist fra Henningsvær i Lofoten. 

Larsen var bassist i Jensine Olsens Plastikk Band, som hadde en hit i 1973 med «Eg gjette tulla». Han var aktivt med i den nordnorske visebølgen i 1970-årene, og ga ut plater med viseklubben Lovisa fra Svolvær og visegruppa Medvind fra Nesna. Han har turnert med Rikskonsertene og Nordland Teater. I 1995 ga han ut CD-platen *Fra Helgeland til Henningsvær*. Med Dag Kajander turnerer han som Lofot-Trubadurene.

I juli 2006 var Kai Larsen og visegruppa Medvind gjenforenet da Høgskolen i Nesna feiret nybygget med en visekonsert viet «Den nordnorske visa gjennom 30 år».

Viser
-----

Larsen har skrevet mange viser med tilknytning til nordnorsk miljø. Med visegruppa Medvind skrev han melodier til diverse dikt av Arvid Hanssen, bl.a. *Åleina*, *Nordavindsvalsen* og *Haustvisa*. Han er representert med tre viser i *Sanga i søkk og kav*, Jack Berntsens nordnorske visebok: *Sang tel Helgeland*, *Sommarsang* og *Åleina*.

Det er særlig *Sang tel Helgeland* som har etablert seg som en nordnorsk klassiker. Kai Larsen skrev sangen mens han jobbet som lærer på Tomma i Nesna kommune, og Tomma er nevnt i teksten:

*På karte blir øyen tel punktum og komma,*  

*men kika du ætte, så finne du navn*  

*som Lovund og Træna og Dønna og Tomma,*  

*her har vi den plassen som mange vil savn...*

Utgivelser
----------

* med Jensine Olsens Plastikk Band, *Eg gjette tulla/Skogen er så vakker*, RCA Victor, 1973
* med visegruppa Medvind, *Medvind*, LP og Kassett, Experience Records, 1980
* med Kai Larsen og Dansebandet (Singlelplate, Siste melodi på ungdomshuset/ Fart og swing)
* *Fra Helgeland til Henningsvær*, CD, Kalas, 1995
* Med QueDuhSka: Møt med på Kaia. CD, Kalas, 2010

Litteratur
----------

* Jack Berntsen (red.), *Sanga i søkk og kav*. Det Norske Samlaget, Oslo 1995. ISBN 82-521-4469-1

Eksterne lenker
---------------

* (en) Kai Larsen på Discogs Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Lokalhistoriewiki **·** BIBSYS **·** VIAF **·** Discogs
 |
*For idrettshallen på Lillehammer, se Håkons Hall*
Håkonshallens hovedsal
Håkonshallen, sidegavlen
Detalj av Håkonshallen og Rosenkrantztårnet fra Scholeusstikket, ca. 1580
 Håkonshallen med Rosenkrantztårnet i bakgrunnen
**Håkonshallen** er en middelaldersk steinhall i Bergen og er en del av Bergenhus festning.

Historie
--------

Den ble først oppført som kongelig residens og festhall under Håkon Håkonssons styre av Norge (1217–1263). Første gang man vet hallen ble brukt var under Håkons sønn Magnus' (senere kjent som Magnus Lagabøte) bryllup den 11. september 1261.

Bygningen forfalt i løpet av middelalderen og fra 1683 ble bygningen brukt som kornmagasin. J. C. Dahl «gjenoppdaget» bygget som kongehall. I 1841 tok Dahl initiativ til restaurering av Håkonshallen. Ved kongelig resolusjon i 1873 fikk Foreningen til norske Fortidsmindesmerkers Bevaring, som sin første hovedoppgave, å restaurere Håkonshallen. På oppdrag av J. C. Dahl fikk arkitekt Franz Wilhelm Schiertz utført oppmålingstegninger av hallen. I 1873 ble restaureringsarbeidene satt i gang av arkitekt Christian Christie. Arkitektene Peter Blix og Adolph Fischer fullførte restaureringen i årene 1880–1895. Trappegavlen ble tilbakeført på bakgrunn av det eldste bilde av bygningen, Scholeusstikket fra ca. 1580. Hallen ble innvendig utsmykket med fresker, billedvev og møbler etter Gerhard Munthes tegninger (1910–1916).

Eksplosjonen på Vågen i 1944 førte til omfattende skader på Håkonshallen. Etter nye arkeologiske undersøkelser av arkitekt Gerhard Fischer ble Håkonshallen gjenoppbygget av arkitektene Johan Lindstrøm, Claus Lindstrøm, Jon Lindstrøm og Peter Helland-Hansen i årene 1955–1961.

Bruk
----

Bergen bymuseum har faste omvisninger i Håkonshallen, og hallen brukes til offentlige sammenhenger som kongelige middager, banketter, konserter, møter, mottakelser og seremonier. Til daglig er hallen åpen som museum, med omvisning for turister, og et stort antall skoleklasser.

Forvaltning
-----------

Håkonshallen forvaltes i dag av Bymuseet i Bergen, som også bestyrer Rosenkrantztårnet (rett ved Håkonshallen), Gamle Bergen, Lepramuseet m.fl.

Referanser
----------

1. ↑

Litteratur
----------

* Per Fett (1961). *Håkonshallen: fører*. [Bergen]: [Eide].
* Einar Lexow (1929). *Haakonshallen*. Bergen: John Grieg.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Håkonshallen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* «Håkonshallen». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
* Bergen byleksikon på nett, om Håkonshallen

| * v
* d
* r
Bymuseet i Bergen |
| --- |
| Alvøen hovedbygning • Bergen Skolemuseum • Bryggens Museum • Damsgård hovedgård • Gamle Bergen Museum • Hordamuseet • Håkonshallen • Lepramuseet • Rosenkrantztårnet |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Bergen byleksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** VIAF **·** Riksantikvaren kulturminne
 |
**Håkon Årneshaugen** (født 22. mars 1896 på Ringebu, død 14. januar 1970 i Høydalsmo) var en norsk lokalpolitiker (Ap) og lærer som var ordfører i Lårdal.

Årneshaugen var oppvokst på et lite bruk på Ringebu. Hans første jobb var på et sagbruk, men allerede første dagen mistet han ene foten. Han tok tapet tungt, men gav ikke opp. Han bestemte seg for å ta utdanning og gikk først på Voss Folkehøgskule, deretter Oslo lærerhøgskole; der han tok eksamen i 1923. Første jobben var som lærer på Framhaldskolen på Osmarka på Nordmøre. Her traff han også sin blivende kone. De flyttet videre til Lårdal i Vest-Telemark, hvor han slo seg ned med sin etter hvert voksende familie. Ekteparet flyttet tilbake til Fåvang i pensjonsalderen, men vendte tilbake til Vest-Telemark i 1969 og bodde der til sin død.

Årneshaugen deltok aktivt i lokalpolitikken i Vest-Telemark, og ble etterhvert ordfører i Lårdal kommune (siden 1964 en del av Tokke kommune). Han var ordfører fra 1934 til 1940 (da Nasjonal Samling tok over vervet etter krigsutbruddet) og i etterkrigsårene fra 1945 til 1963. Som lokalpolitiker stod han i bresjen med å skaffe strøm til bygdene, og deltok aktivt med etablering av Vest-Telemark kraftlag som videre la grunnlaget for utbygging av Tokke-anlegget med tilhørende sosial og økonomisk vekst for bygdene i området.

Han ble gift 1927 med Marie (Pikenavn: Heggem) (f. 1899, d. 1990) fra Nordmøre.

Referanser
----------

1. ↑  *Minneskrift til arbeiderrørsla i Lårdal 1904-1984*. Lårdal: Laget. 1986. s. 44-46.
2. ↑  *Husmannsguten frå Fåvang som kom til Telemark og streid for eit betre samfunn* ISBN 978-82-92169-12-4
3. ↑  «Dagens navn». *Aftenposten*. 4. januar 1989. «90 år Idag: Marie Årneshaugen, Bergland, 3860 Høydalsmo. Årneshaugen er født på Heggem i Osmarka, Nordmøre. Hun giftet seg i 1927 med lærer Håkon Årneshaugen og flyttet til Høydalsmo i Telemark.»

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
Nyttårsorkanen på vei inn mot Nordvestlandet 04 UTC 1. januar 1992.  Foto: Met.no 
**Nyttårsorkanen** er navnet som ofte blir benyttet for å beskrive lavtrykket som traff Norge tidlig på morgenen 1. januar 1992, som var tidenes sterkeste målte storm på det norske fastlandet. Møre, Trøndelag og Helgeland i Nordland ble hardest rammet. Det ble stedvis gjort stor skade på bebyggelse og skogsområder. Meteorologisk institutt har beregnet at en så kraftig orkan statistisk sett bare vil forekomme hvert 200. år.

Anslått sterkeste vind i Norge under orkanen var 45 m/s, i gjennomsnitt over ti minutter (middelvind), sterkeste vind basert på kortvarige kast anslås til 65 m/s. En del måleinstrumenter brøt imidlertid sammen på grunn av den store påkjenningen. Nyttårsorkanen ville på Saffir–Simpson-skalaen sannsynligvis vært en kategori-2 orkan.

Orkanen gjorde skade på rundt 50 000 private eiendommer. Samlet økonomisk skade ble taksert til rundt 2 milliarder kroner, ikke inkludert egenandeler i forsikring eller driftsavbrudd. Et resultat av orkanen var at det ble etablert et system for varsling av ekstremvær.

Referanser
----------

1. 1 2 3  Ulla Gjeset Schølberg (27. september 2017). «Hvilken storm er den verste vi har hatt i Norge?». forskning.no. Besøkt 8. september 2017.
2. 1 2  Bjørn Hugo Pettersen (30. november 2015). «Dette er Norges kraftigste stormer». Dagsavisen. Besøkt 8. september 2017.
3. 1 2 3  «25 år sidan den historiske nyttårsorkanen». Meteorologisk institutt. 28. desember 2016. Besøkt 8. september 2017.
4. ↑  Terje Reite (27. desember 2016). «Nyttårsorkanen gav oss betre varsling». NRK. Besøkt 8. september 2017.

Kilder
------

* «Nyttårsorkanen (1992)», fra *Store norske leksikon*
* Oddgeir Bruaset, *Orkanen : første nyttårsdag 1992 : menneska som vart ramma, og korleis det gjekk med dei : 25 år etter*, Det norske samlaget, Oslo 2016, ISBN 978-82-521-9249-0

Eksterne lenker
---------------

* Dokumentar fra 1993 (NRK)
**Nachman Dushanski** (Også stavet Nachman Dushansky, Nachman Dushanskiy, Nachmanas Dusanskis, Душанский Нахман Ноахович; født 29. desember 1919 i Šiauliai i Litauen, død 2008 i Haifa i Israel) var en sovjetisk-israelsk statsborger ettersøkt for krigsforbrytelser under Rainiaimassakren i en skog nær Telšiai i juni 1941.

Biografi
--------

Etter den sovjetiske okkupasjonen av Litauen begynte han å arbeide for det sovjetiske hemmelige politi i 1940, et arbeid som han skal ha fortsatt med over en periode på omkring 30 år. Tiltalen mot Dushanski inneholder blant annet navn på ni personer som Dushanski enten bidro til å deportere eller sørget for å deportere selv. Ofrene var anti-sovjetiske motstandsfolk som hadde søkt tilflukt i forskjellige skogsområder for å unnslippe forfølgelse fra de kommunistiske myndighetene.

Fordi han var jøde, flyktet Dushanski til Israel i 1989, før Sovjetunionens sammenbrudd. I 2001 ble en arrestordre for Dushanski utstedt og Litauen ba formelt om at de israelske myndigheter skulle utlevere ham til Litauen slik at de kunne stille ham for retten for krigsforbrytelser. Israel nektet å etterkomme denne anmodningen, og de har tidligere også nektet andre forespørsler om samarbeid i etterforskningen, også når det gjelder andre personer som er ettersøkt for krigsforbrytelser og som har søkt tilflukt i Israel. 

Han døde i Haifa i Israel i 2008.

Referanser
----------

1. ↑  Narvydas, Rytas. «Nachmanas Dušankis». *Visuotinė lietuvių enciklopedija* **(litauisk)**. Mokslo ir enciklopedijų leidybos centras.
2. ↑  Norkienė, Daiva (29. september 2003). «Izraelis negirdi Lietuvos prokuratūros prašymų» **(litauisk)**. Lietuvos žinios via Delfi.lt. Besøkt 13. november 2022.
**Gary Hershberger** (født 1964) er en amerikansk skuespiller og manusforfatter kjent fra tv-serier som *Twin Peaks* og *Six Feet Under*. 

Hershberger filmdebuterte i den relativt ukjente ungdomsfilmen *Paradise Motel* (1984) og TV-debuterte året etter med en gjesteopptreden i den kjente amerikanske action-serien *Knight Rider*. Utover 1980-tallet hadde han roller i en rekke mer eller mindre ukjente ungdomsfilmer, inkluderte hovedrollen i komedien *Free Ride* fra 1986. I 1990 hadde han en sentral rolle i *Columbo*-episoden *Columbo Goes to College*. Samme år fikk han rollen som Mike Nelson i den amerikanske tv-serien *Twin Peaks*. Han gjentok rollen i filmen *Twin Peaks: Fire Walk with Me* og i tredje sesong av tv-serien i 2017 (en episode). 

Han har etter dette hatt få notable filmroller, men flere oppdrag for TV. På 1990-tallet hadde han tre gjesteopptredener i krimserien *Murder, She Wrote* og i perioden 2001–2002 hadde han en fast rolle i den kjente serien *Six Feet Under*. Han har ellers hatt gjesteopptredener i kjente serier som blant annet *21 Jump Street* (1988), *Coach* (1989 & 92), *Renegade* (1994), *Pacific Blue* (1999), *Chicago Hope* (2000), *The West Wing* (2000), *JAG* (1998 & 2000) og *Grey's Anatomy* (2007).

Han har også forsøkt seg bak kamera og var i 2000 manusforfatter på TV-filmen *Python*, en skrekkomedie regissert av Richard Clabaugh (med blant annet Robert Englund i en av de ledende rollene).

Privatliv
---------

Hershberger har vært gift siden midten av 1990-tallet og har fire barn.

I 2000-årene stiftet han organisasjonen Act in Faith, som henvendte seg til kristne skuespillere og manusforfattere.

Referanser
----------

1. ↑   en.notrecinema.com, besøkt 28. juli 2022[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   happyhappybirthday.net, besøkt 28. juli 2022[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Internet Movie Database, www.imdb.com, besøkt 28. juli 2022[Hentet fra Wikidata]
4. ↑  «USC Cinematic Arts | School of Cinematic Arts Events». *cinema.usc.edu*. Besøkt 29. juli 2022.
5. ↑  Actinfaith (arkivert versjon fra 2007)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Gary Hershberger på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) Gary Hershberger i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) Gary Hershberger på Scope Rediger på Wikidata

* (fr) Gary Hershberger på Allociné Rediger på Wikidata

* (en) Gary Hershberger på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) Gary Hershberger hos The Movie Database Rediger på Wikidata
**Gary Kelly** (født 9. juli 1974 i Drogheda) er en irsk tidligere fotballspiller som er mest kjent fra sin lange periode hos den engelske klubben Leeds United, hvor spilte over 530 førstelagskamper i perioden 1992 til 2007. Kelly fikk også 51 landskamper for Irlands herrelandslag i fotball i perioden 1994 til 2003 og deltok blant annet i troppen til VM i fotball 1994 og VM i fotball 2002.

Spillerkarriere
---------------

Kelly fikk sin debut for Leeds United i 1991/1992-sesongen, men etablerte seg ikke fast på førstelaget før 1993/1994-sesongen da han fikk tillit av manager Howard Wilkinson. Denne sesongen ble også hans gjennombrudd som fotballspiller, og han ble valgt ut til PFA Team Of The Year som høyreback. Hans positive spill gjorde også at han ble tatt ut til Irlands tropp til VM i fotball 1994 av landslagstrener Jack Charlton. Her utgjorde han del av den såkalte trioen «Three Amigos» sammen med Phil Babb og Jason McAteer, som var den yngste delen av en aldrende irsk landslagstropp.

Før 1997/1998-sesongen ble Kelly i en alder av 23 år utnevnt til lagkaptein for Leeds av manager George Graham. Han var fast etablert på førstelaget og fikk siden nevøen og senere landslagskollega Ian Harte med på laget. En skade i 1998/1999-sesongen gjorde at han ble utilgjengelig for spill hele sesongen, men han kom tilbake for fullt sesongen etter, til tross for signeringen av Danny Mills sommeren 1999.

I mai 2002 ble han tildelt en testimonialkamp mot Celtic FC, som ble sett av over 26 000 tilhengere og genererte over 1,5 millioner pund i inntekter. Mot slutten av sin karriere hos Leeds fikk han mindre spilletid på grunn av manglende tillit hos manager Dennis Wise, og etter at 2006/2007-sesongen var ferdigspilt la han opp som aktiv spiller i en alder av 32 år.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Gary Kelly – FIFA Rediger på Wikidata

* (en) Gary Kelly – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) Gary Kelly – national-football-teams.com Rediger på Wikidata

* (en) Gary Kelly – WorldFootball.net Rediger på Wikidata

* (en) Gary Kelly – Soccerbase.com Rediger på Wikidata

* (en) Gary Kelly – FootballDatabase.eu Rediger på Wikidata

* (en) Gary Kelly – EU-Football.info Rediger på Wikidata

* (en) Gary Kelly – FBref Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
Irlands tropp – VM i fotball 1994 |
| --- |
| 
* 1 Bonner
* 2 Irwin
* 3 Phelan
* 4 Moran
* 5 McGrath
* 6 Keane
* 7 Townsend (k)
* 8 Houghton
* 9 Aldridge
* 10 Sheridan
* 11 Staunton
* 12 G. Kelly
* 13 Kernaghan
* 14 Babb
* 15 Coyne
* 16 Cascarino
* 17 McGoldrick
* 18 Whelan
* 19 McLoughlin
* 20 D. Kelly
* 21 McAteer
* 22 A. Kelly
* Landslagstrener: Charlton

 | Det irske flagget |

| * v
* d
* r
Irlands tropp – VM i fotball 2002 |
| --- |
| 
* 1 Given
* 2 Finnan
* 3 Harte
* 4 Cunningham
* 5 Staunton
* 6 Roy Keane
* 7 McAteer
* 8 Holland
* 9 Duff
* 10 Robbie Keane
* 11 Kilbane
* 12 Kinsella
* 13 Connolly
* 14 Breen
* 15 Dunne
* 16 Kiely
* 17 Quinn
* 18 G. Kelly
* 19 Morrison
* 20 O'Brien
* 21 Reid
* 22 Carsley
* 23 A. Kelly
* Landslagstrener: McCarthy

 | Det irske flagget |
Tidevann i verdenshavene. De mørkeblå områdene er de amfidromiske punktene.
Tidevann i Nordsjøen. 
Et **amfidromisk punkt** er et punkt innenfor et tidevannssystem hvor tidevannsforskjellen er omtrent null fordi tidevannsbølger i ulik fase utligner hverandre på dette stedet.

Amfidromiske punkter oppstår pga. coriolis-effekten og interferens mellom undersjøiske bassenger og bukter, som lager et bølgemønster som dreier seg om det amfidromiske punktet. Ved det amfidromiske punktet er det nesten ikke noe vertikal bevegelse. Det kan være tidevannsstrømmer, siden vannivået er forskjellig på hver side av det amfidromiske punktet.

Amfidromiske punkter finnes ved Tahiti, utenfor Newfoundland, nær South Shetlands, midtveis mellom Rio de Janeiro og Angola, tre steder i Nordsjøen og generelt sett flere steder i Stillehavet, Atlanterhavet og Det indiske hav. Øya Madagaskar er et amfidromisk punkt, det samme gjelder for New Zealand.

Norskekysten påvirkes av sammensatt tidevann i sør: én bølge går rundt Skottland og én annen gjennom Den engelske kanal – disse møtes usynkront på Sørlandskysten som derfor har Norges minste tidevann.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica
 |
**Amgun** (russisk: Амгунь, evenkisk: Амӈун, giljakisk: Ӽ ыӈгр) er ei elv i Khabarovsk kraj i Russland. Den er ei venstre sideelv til Amur og er 723 kilometer lang med et nedbørfelt på 55 500 km². Den har en middelvannføring på 500 m³/s.

Amgun begynner ved samløpet mellom elvene Suluk og Ajakit i Bureinskogofjella. Den renner herfra i nordøstlig retning, og munner ut i Amur rundt 100 km før denne munner ut i Stillehavet. I nedbørfeltet ligger over 2 500 innsjøer, med et samlet areal på 647 km². Elva renner gjennom et område med taiga og permafrost. Den største sideelva er Nimelen. 

Amgun er seilbar fra Amur og 330 km oppover elva. Bajkal-Amur-jernbanen (BAM) følger elva over 180 km. Elva er rik på fisk, blant annet stør og laks.

Referanser
----------

1. 1 2 3  «Река АМГУНЬ». *Russlands statlige vannregister* **(russisk)**. Besøkt 22. januar 2016.
2. 1 2  «Амгунь». *Store sovjetiske encyklopedi*. Besøkt 22. januar 2016.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** GeoNames
 |
Ifølge Snorres kongesagaer skulle Harald Hårfagres sønn Bjørn Farmann ha blitt gravlagt i Farmannshaugen like ved Sem kongsgård (i dag Jarlsberg hovedgård) utenfor Tønsberg. Arkeologiske undersøkelser i 1917 og 1918 viste imidlertid at haugen ikke inneholdt noen grav.
**Bjørn Farmann** (død 927) var ifølge Snorres kongesagaer en småkonge i Tønsberg i Vestfold og sønn av Harald Hårfagre. I sagaen om Harald Hårfagre i Heimskringla forteller Snorre Sturlason at kong Bjørn hadde kjøpskip i fart til andre land. Bjørn skal ha vært både en klok og omtykt mann, og var en god høvding. 
Bjørn Farmann skal ha blitt drept av Eirik Blodøks på Sem kongsgård og gravlagt i Farmannshaugen der. Ved utgravninger i 1917 og 1918 viste det seg imidlertid at haugen ikke inneholdt noen grav, men antakelig var en rituell haug fra jernalderen.
Han hadde sønnen Gudrød, som ble far til Harald Grenske, som siden ble far til Olav den hellige. Bjørn er også nevnt i Øyvind Skaldespillers kvad Hákonarmál.

Forfatteren av Fagerskinna omtaler Bjørn som «Bjørn Farmann, som noen kalte Buna». Kanskje kan to Bjørn'er ha blitt forvekslet, for Bjørn Buna var ifølge blant andre Laksdøla saga en herse i Romsdalen.
Are Frode omtaler Bjørn Farmann (også omtalt som Bjørn Buna) som herse i Sogn. Bjørn var igjen sønn til Vedrar-Grims, som også var herse i Sogn. Denne ætteopplysningene er satt opp av Are Frode kring år 1120 – omkring hundre år før Snorre. Det er derfor større grunn til å vektlegge denne opplysningen enn Snorres mye senere beretning.[]

Oppkalt etter Bjørn Farmann
---------------------------

Flere virksomheter og steder har blitt oppkalt etter Bjørn Farmann. Dette bildet fra 1949 viser den gamle såpefabrikken «Bjørn Farmann A/S» ved Farmannsveien i Tønsberg ikke langt fra Farmannshaugen. Foto: Widerøe/Vestfoldmuseene 
Flere gater og virksomheter er oppkalt etter Bjørn Farmann, deriblant Bjørn Farmannsgate på Skillebekk i Oslo. Bjørn Farmann har ellers gitt navn til blant annet Farmannsveien i Tønsberg og Vestfolds største kjøpesenter, Farmandstredet i samme by, og Farmannstorget like ved, der Bjørn Farmann-monumentet av Aase Texmon Rygh ble reist 1971.

Tønsberg Handelsgymnas, som holdt til i de gamle skolebygningene til Tønsberg Gymnas i «den gamle middelskolen», ble på 1980-tallet kalt Bjørn Farmann videregående skole. Bjørn Farmann ble fra 1998 slått sammen med Greveskogen videregående skole. Bjørn Farmann-bygget ble revet 2007.

Det har også vært båter som har fått navn etter Bjørn Farmann, for eksempel hjuldamperen «Bjørn Farmann» som fra 1855 gikk i trafikk mellom Christiania, Tønsberg og Sandefjord.

Referanser
----------

1. ↑  Harald Hårfagres saga, kap. 36
2. ↑  Hákonarmál, str. 2
3. ↑  Fagerskinna, kap. 3/s. 47
4. ↑  Laksdøla saga, kap. 1

Litteratur
----------

* Fagerskinna, oversatt av Edvard Eikill. Saga Bok, Stavanger 2008
* Hákonarmál, ved Finnur Jonsson, København 1929
* Soga um Laksdølingene, oversatt av Stefan Frich, Kristiania 1899
* Snorre Sturlason, Harald Hårfagres saga. I: *Norges kongesagaer*, oversatt av Gustav Storm, Kristiania 1900

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Lokalhistoriewiki
 |
Grensene fram til grensereguleringene: 
██ Hamburg med tilhørende eksklaver

██ De prøyssiske områdene, bl. a, Altona, Harburg-Wilhelmsburg og Wandsbek

██ Dagens tilhørende byområder

Dagens bygrense er markert med stiplede linje
Grensestein mellom Altona og Hamburg fra 1896, som i dag er lagt ned i Brigittenstraße i bydel St. Pauli
**Loven om Stor-Hamburg** (tysk: *Groß-Hamburg-Gesetz*) ble vedtatt av den tyske regjeringen 26. januar 1937 og gjennomført pr 1. april samme år. Hamburgs areal økte da med 80 % og folketallet med 40 %.

Loven regulerte grensene mellom den frie riksstaden Hamburg og Fristaten Preussen, særlig mot provinsen Schleswig-Holstein, men også provinsen Hannover og Mecklenburg ble berørt. Lovens fulle navn var «*Gesetz über Groß-Hamburg und andere Gebietsbereinigungen*» («Lov om Stor-Hamburg og andre territorielle justeringer»).

Samtidig ble Hamburgs selvstendige status opphevet. Den britiske okkupasjonsmakten gjenopprettet i 1946 byens selvstendighet og i 1949 ble Hamburg del av den nye forbundsrepublikken Tyskland.

Stor-Hamburg
------------

Hamburg mistet de fleste av sine eksklaver, blant dem Geesthacht og Cuxhaven, den siste som hadde tilhørt Hamburg i over 600 år. 

Til gjengjeld ble byområdene opp til byen, som Altona, Harburg-Wilhelmsburg og Wandsbek overført til Hamburg. Slik ble området som til da hadde blitt kalt «Fire-by-regionen» samlet.

Videre ble det offisielle bynavnet endret fra tidligere «Hansestadt Hamburg» («Hansabyen Hamburg») til «Freie und Hansestadt Hamburg», noe som ga en referanse til Hamburgs tidligere posisjon som fri riksstad.

Preussen
--------

Preussen avsto blant annet byene Altona, Wandsbek og Harburg-Wilhelmsburg, hvor de to første hadde vært i provinsen Schleswig-Holstein og den siste fra provinsen Hannover. Cuxhaven ble overført til provinsen Hannover og noen mindre landsbyer i øst ble overført til Mecklenburg.

Loven regulerte videre provinsen Schleswig-Holsteins grenser mot nordøst, da den frie riksstaden Lübeck ble innlemmet i provinsen, som en kompensasjon til Preussen for de områdene som ble avstått til Hamburg. Videre ble Geesthacht overført til Preussen og provinsen Schleswig-Holstein.[]

Referanser
----------

1. ↑  «Hamburgs Geschichte im Überblick». *hamburg.de* **(tysk)**. Arkivert fra originalen 22. februar 2020. Besøkt 25. februar 2020.
2. ↑  Pohl, M. (Ed.). (1994). *Handbook on the history of European banks.* Edward Elgar Publishing.
3. ↑
Denne artikkelen omhandler det tidligere rutebilselskapet.  For kunstsenteret, se Surnadal Billag (kunstsenter).

Historikk
---------

Surnadal Billag A/S ble etablert i 1912. Fra 1975 ble navnet Mørelinjen AS. Det ble etter hvert utviklet ruter om Orkanger og Trondheim, og Kristiansund, og lokalruter på Indre Nordmøre.

I 1935 gikk selskapet i spissen for etablering av Mørelinjen, en samarbeidsrute som gav gjennomgående forbindelse mellom Trondheim og Møre-bynene. Selskapet kjørte selv strekningen Trondheim – Surnadal – Tingvoll – Kristiansund. I Tingvoll var det korrespondanser vestover med ferjer og rutebilselskapene Angvik Auto (Angvik – Molde) og Vestnesruten (Vestnes – Ålesund). 

Mørelinjen som rute er videreutviklet gjennom årene og inngikk fra 1988 i NOR-WAY Bussekspress.

I 1975 fusjonerte Surnadal Billag og Angvik Auto og tok navnet Mørelinjen AS. I 1976 ble Rindal kommunale Auto også innlemmet i det nye selskapet.

I 1988 ble Mørelinjen AS fusjonert med Trollheimen Trafikk, Sunndalsøra. Mørelinjen AS ble også navnet på det nye selskapet, men hovedkontoret ble nå lagt til Sunndalsøra.

I 1996 ble Mørelinjen AS overtatt av Hemne-Orkladal Billag. Fra 1998 ble Mørelinjen AS fusjonet med Molde Bilruter og Nordmøre Trafikkselskap, og den nye enheten fikk navnet HOB Møre. Hovedkontoret ble nå lagt til Kristiansund.

Etter nye fusjoner i næringen ble navnet endret til Team Møre, og etter at Nettbuss overtok Team-selskapene høsten 2002 ble navnet endret til Nettbuss Møre. Hovedkontoret ble nå lagt til Kristiansund, men flyttet til Ålesund etter fusjonen av Nettbuss Møre og Nettbuss Ålesund (tidl. Ålesund Bilruter). Dette skjedde fra 1. januar 2006 og Nettbuss Møre ble det nye navnet.

Litteratur
----------

* Berild, Sveinung: *Mørelinjen 75 år*. Artikkel i bladet «Rutebil» nr. 113, februar 2011 (s. 16-25).
* Berild, Sveinung: *Surnadal Billag - et tilbakeblikk*. Artikkel i bladet «Rutebil» nr. 1120, august 2012 (s. 36-44).
* Hjermann, Lasse. (redaksjonsnemnd: Hjermann, Lasse; Høsteng, Arne Kristian; Vollstad, Knut) 2001. *Rutebilnæring under omstilling 1965-2000*. Transportbedriftenes landsforening Møre og Romsdal. Molde, 2001. 137 sider.
**Nadderud** er et område i Bærum som ligger mellom Bekkestua, Hosle og Grav. Området har fått sitt navn fra Nadderud gård som fortsatt ligger i området. Gården var tidligere en storgård, men er nå en liten gård. I 1807 ble Presterud (senere Bekkestua) skilt ut fra gården. I 1901 ble Nedre Nadderud (nå kjent som Egne hjem) skilt ut fra Nadderud gård. I 1939 ble Bjerkelunden bevart som naturpark. 

Nadderud videregående skole lå fra 1958 til 2003 på Nadderud, men er siden relokalisert til Gjønnes. Nadderud stadion er Stabæk Fotballs hjemmearena. Nadderudhallen, Bekkestua skole, Norsk Toppidrettsgymnas, Oslo International School, Arena Bekkestua og den nye Nadderud arena håndball- og flerbrukshall ligger på Nadderud. 

Nadderud vel ble stiftet i 1912 og slått sammen med Vestre Grav vel i 1916. 

| * v
* d
* r
Delområder i Bærum kommune |
| --- |
| Bekkestua • Bærums Verk • Dønski / Rud • Grav • Haslum • Hosle nord • Hosle sør • Høvik • Jar • Jong • Kirkerud / Sollihøgda • Kolsås • Lommedalen • Lysaker • Løkeberg / Blommenholm • Nadderud • Rykkinn • Sandvika / Valler • Slependen / Tanum • Snarøya • Stabekk • Voll • Østerås / Eiksmarka • Østre Bærumsmarka |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Perus flagg Peru |
| Friidrett |
|  Parapanamerikanske leker |
| Gull | Lima 2019 | 1500 m - F11 |

**Rosbil Yohon Guillén Quispe** (født 8. august 1992) er en peruansk funksjonshemmet friidrettsutøver, som konkurrerer i klasse F11. Dette er en klasse for blinde utøvere innen parafriidrett. Han konkurrerer i mellomdistanseløp.

Idrettskarriere
---------------

Guillén deltok i Parapanamerikanske leker 2019 i Peru, og vant der 1500 meter i klassen F11, foran Jimmy Fabricio Caicedo fra Ecuador og Alejandro Pacheco fra Mexico. Han satte der personlig rekord med tiden 4:23,88. Han deltok også på 5000 meter, men ble der diskvalifisert.

Referanser
----------

1. ↑  Lima 2019 - *Men's 1500m T11* Arkivert 2. desember 2019 hos Wayback Machine. besøkt 2. desember 2019.

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen har ingen egenskaper for sportsdatabaser i Wikidata*
* (en) Profil hos IPC
* (en) Profil hos Parapanamerikanske leker 2019 Arkivert 2. desember 2019 hos Wayback Machine.
***Love in a Hurry*** er en amerikansk stumfilm fra 1919, regissert av Dell Henderson.

Handling
--------

Under navnet Charles Conant forsøker sønnen til en amerikansk gruve-eier å komme seg inn i England i 1916. Men kapteinen på skipet han reiser med blir mistenksom mot Charles, og planlegger å ta ham med seg tilbake til USA. Charles kommer seg imidlertid unna, og besøker en slektning i England - Lady Dartridge - og forelsker seg i datteren hennes Lady Joan Templar.

Men over-konstabel George Templarer er allerede forelsket i Lady Joan. George ønsker å arrestere Charles som en potensiell spion. Tidligere solgte Charles ved en feiltakelse titan fra farens gruve, til det som viste seg å være en tysk agent. Nå forsøker Charles å få tilbake dette titanet, før dette stoffet havner i Tyskland. Charles lover å gifte seg med Lady Joan, før han melder seg til Lafayette Escadrille i Frankrike.

Skuespillere
------------

* Carlyle Blackwell som Charles Conant
* Evelyn Greeley som Joan Templar
* Isabel O'Madigan som Dartridge
* George MacQuarrie som George Templar
* William Bechtel som John Murr

Referanser
----------

1. ↑  LOVE IN A HURRY

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Love in a Hurry* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
**Suzuki RMX50/SMX50** er en moped produsert av Suzuki i Spania i årene fra 1995 til 2004.
RMX50 ble introdusert i 1995. Den er designet og bygget i Spania av Suzuki Motor España.

RMX50 har 21- og 18-tommers hjul og offroad-dekk, mens SMX50 har 17 tommers SM-dekk.

Den er utstyrt med en 49 cm³ væskekjølt 2-takts motor, opp-ned dempere (Showa), seks gir og skivebremser foran og bak.

I Norge ble den introdusert i 2000. Designet til RMX er hentet fra Suzuki sine RM motocross-modeller.

Den har også en japansk motor, men selve sykkelen ble produsert i Manzanares, Spania.

Spesifikasjoner:

Motor: Væskekjølt en sylindret to-takter.

Bensintank: 6,5L.

Sylindervolum: 49 cm³.

Forgasser: Mikuni VM 18 SS.

Girkasse: 6-trinn.

Clutch: Våt flerplate.

Startsystem: Kickstart.

Fjæring foran: Hydraulisk opp-ned demper (Showa).

Fjæring bak: Link-type, hydraulisk mono-sjokk.

Bremser foran: 220mm skive.

Bremser bak: 180mm skive.

(RMX) Dekkdimensjon foran: 80/90-21.

(RMX) Dekkdimensjon bak: 110/80-18.

(SMX) Dekkdimensjon foran: 100/80-17.

(SMX) Dekkdimensjon bak: 130/70-17.