recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**SEAT Ibiza** (1984–) er en liten familiebil fra spanske SEAT. Den er navngitt etter den spanske øya Ibiza og var en av fabrikkens første egenutviklede biler etter bruddet med italienske Fiat i 1981 og det nye samarbeidet med tyske Volkswagen AG.

**Mk I** (typekode 021A; 1984–93, 1.3 millioner solgt) var tegnet av Italdesign utenfor Torino med et 3- og 5-dørs kombi-karosseri konstruert av tyske karmann. Motor og girkasse var mye utviklet av tyske Porsche. Den var noe mindre enn fabrikkens sedanmodell SEAT Málaga, og sponsorbil ved Sommer-OL 1992 i Barcelona, der bilen var produsert, forøvrig samme anlegg som siden 1984 hadde produsert Volkswagen Polo. Fra 1989 ble 90-hesteren også importert til Norge av Møllergruppen.

**Mk II** (6K; 1993–2002, 1.5 mill) var igjen tegnet av Giorgetto Giugiaro og Italdesign, men nå bygget på Volkswagen AG sin plattform A03 med understell og drivlinje herfra, i likhet med Volkswagen Polo. Den kom som 3- og 5-dørs kombi, mens sedanutgaven het SEAT Córdoba og stasjonsvogna SEAT Córdoba Vario. En populær ungdomsbil i mange utstyrsvarianter, deriblant **Cupra** for rask kjøring. Ibiza var fra 1995 også SEATs bil i Verdensmesterskapet i rally. Den vant den norske avisen VG sin gruppetest i 1994.

**Mk III** (6L; 2002–08, 1.1 mill.) var basert på PQ24-plattformen fra VAG og tegnet av Walter de Silva som kombi med 3 og 5 dører. Fra 2002 også laget i tsjekkiske Bratislava. Import av SEAT Norge ble avsluttet omkring 2003. Mk III ble av det britiske bilbladet *What car?* kåret til Årets bil i 2003. I 2007 meldte Tønsberg Blad at artisten Shakira profilerte Ibiza.

**Mk IV** (6J; 2008–17) var tegnet av belgieren Luc Donckerwolle og bygget på VAGs plattform PQ25. Den kom som 3-dørs kombi, **SC** (5-dørs kombi) og fra 2020 **ST** (stasjonsvogn). Modellen **Connect** fra 2015 hadde tilkoblinger for smarttelefoner. Den omstilte versjonen av den femte generasjonen av Ibiza presenteres i april 2021.

**MK V** (6F; 2017–) er en 5-dørs kombi, den første bygget på VAGs MQB-A0 plittofrm og bygget i Martorell utenfor Barcelona og algirske Relizane (provins).

* Mk I Mk I
* Mk II Mk II
* Mk III Mk III
* Mk IV Mk IV
* Mk V Mk V

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|   | Search Wikimedia CommonsSearch Wikimedia Commons |   |  Wikimedia Commons har media  relatert til (kategori): ***SEAT Ibiza*** 
 |

 |

Referanser
----------

1. ↑  Are Wormnes, *Seat klar for Norge* i VG den 7. september 1989.
2. ↑  Jogrim Aabakken, *Når Porsche blir for dyr* i Dinside.no den 27. oktober 2000.
3. ↑  Thor Fr. Sundene, *Den spanske revolusjon* i VG den 23. juni 1994.
4. ↑  *Fasten Seat-belt!* i VG den 26. januar 2003.
5. ↑  *Shakira kjører Seat* i Tønsbergs Blad den 5. juni 2007.
6. ↑  Første test ny Seat Ibiza i det danske bilmagasinet.dk.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | NKC
 |
**«Zwei kleine Italiener»** (norsk oversettelse: *to små italienere*) var Vest-Tysklands bidrag i Eurovision Song Contest 1962 og fremført på tysk av Conny Froboess. Melodien ble skrevet av Christian Bruhn og teksten ble skrevet av Georg Buschor.

Sangen deltok som det syvende bidraget om kvelden 18. mars 1962 og etterfulgte Sveriges Inger Berggren med «Sol och vår». Den ble i sin tur etterfulgt av Nederlands De Spelbrekers med «Katinka». Da avstemningen var avsluttet, hadde «Zwei kleine Italiener» mottatt ni poeng og fikk en sjetteplass av seksten deltakere.

Det er et moderat up-temponummer hvor Froboess beskriver den vanskelige situasjonen til to gjestearbeidere fra Italia som ønsker å vende tilbake til sitt hjemland for å være hos sine kjærester, Tina og Marina. Hun stiller denne situasjonen i kontrast til den i resten av det tyske samfunnet, som «en tur til Syden ville være chic og fin» for. Det tyske samfunnet gjennomgikk på denne tiden Wirtschaftswunder i stor grad som et resultat av innvandrernes arbeid. De to italienerne, virker det som, fortviler om de noensinne får vende tilbake til Napoli.

Dette uvanlige temaet markerer den første gang at et sosialt spørsmål har blitt beskrevet i et Eurovision Song Contest-bidrag.

Selv om den havnet midt på treet, har «Zwei kleine Italiener» blitt en mindre favoritt blant Eurovision Song Contest-fans.

Froboess spilte inn versjoner på engelsk («Gino»), nederlandsk («Twee kleine Italianen») samt italiensk («Un bacio all'italiana»).

Av disse er det kun den nederlandske versjonen som tar for seg det samme temaet. Den engelske versjonen er en kjærlighetssang til en mann med navn Gino, mens den italienske versjonen beskriver at hun foretrekker kjærester fra dette landet.

Den tyske versjonen til Connie Froboess lå på VG-lista i 21 uker i 1962 og på førsteplassen i to uker.

Norsk versjon
-------------

Ivar Andersen skrev den norske teksten. På norsk bærer den tittelen «Tina og Marina». 

### Innspillinger

* Stordahl og Engedahl med orkester. Utgitt på singlen Odeon 45–ND–7419 i 1962.

* Siss Hartmann, Sigurd Jansens orkester. Utgitt på singlen RCA NA 3273 i 1962.

* Anita Thallaug. Utgitt på singlen Nor-Disc NOR–67 i 1962.

* Søstrene Bjørklund med Sigurd Jansens orkester. Utgitt på singlen Philips 353 198 PF i 1962.

Referanser
----------

1. ↑  norwegiancharts.com - Conny Froboess - Zwei kleine Italiener
2. ↑  Se plateetiketten
3. ↑  Se plateetiketten
4. ↑  Plateboksen – Nor-Disc diskografi[*død lenke*]
5. ↑  Se plateetiketten

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**«Einmal sehen wir uns wieder» med Lale Andersen** | **Tysklands bidrag i Eurovision Song Contest**(1962) | Etterfølger:**«Marcel» med Heidi Brühl** |
| Forrige mottaker:«Sånt är livet» med Anita Lindblom | **Nr. 1 på VG-lista**(Uke 19–20 1962) | Neste mottaker:«Good Luck Charm» med Elvis Presley |
Kampen kirke
**Kampen menighet** var et prestegjeld tilhørende Oslo domprosti i Oslo bispedømme i Den norske kirke. Det omfattet bydelen Kampen i Oslo kommune, med Kampen kirke som menighetskirke.

Kampen menighet inngikk fra 1. januar 2020 i Kampen sokn underlagt Domprostiet.

Historikk
---------

Kampen menighet ble opprettet i 1880 som følge av byutvidelsen i 1877. Grensene for menigheten gikk fra bygrensen ved Hovinveien, langs Sørligata, Jens Bjelkes gate, Sverres gate, Åkebergveien og Strømsveien til bygrensen. Ved kgl.res. av 28. september 1897 skulle grensene følge Heibergs gate fra bygrensen, Tøyengata, Jens Bjelkes gate, Borggata, Åkebergveien, Jordalgata og Odalsgata til bygrensen. Ved kgl.res. av 11. februar 1938 ble et område mellom Åkebergveien og Jens Bjelkes gate skilt ut og lagt til Grønland menighet. Nye grenser er fastsatt mot Vålerengen menighet og Østre Aker prestegjeld ved kgl.res. 3. oktober 1958, II 3, jfr. V.

> Kampen menighet gis følgende nye grenser mot Vålerengen og Østre Aker menigheter: Fra Odalsgatens forlengelse til Gjøvikbanen, følger Gjøvikbanens trasè til Strømsveien, denne vei til og med hus nr. 80, herfra følges Lensmann Hiorths Allè – slik at husnumrene på begge sider her tilhører Kampen menighet – i rett linje nord for Lensmann Hiorths plass til Malerhaugveien, denne vei til Stålverksveien, denne vei til kraftledningen som går i grønnbeltet til Tøyen transformatorstasjon og kraftledningen til den tidligere bygrense.
> 
> 
>

Menigheter
----------

Prestegjeldet hadde ved sin avvikling følgende menigheter:

* Kampen

Fra 2004 ble prestegjeldet som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk det også ut av lovverket.

Referanser
----------

1. ↑  Prostier, proster og saksbehandlere, Oslo bispedømme, kirken.no
2. ↑  Historikk for prestegjeld og sogn i Oslo, arkivverket.no
3. ↑  Kampen menighet, Oslo bispedømme, lovdata.no
4. ↑  «Kirkelig enheter og endringer i prosti og menigheter». *docplayer.me*. Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste AS. 2009. Besøkt 5. mars 2023.
5. ↑  Endringer i gravferdsloven og kirkeloven - Rundskriv 20.12.2011. regjeringen.no
**Karen Brahe** (født 1. desember 1657 på Næsbyholm, død 27. september 1736 på Østrupgård, Håstrup sogn) var en dansk boksamler.

Historie
--------

Hun ble født som tredje barn av seks av foreldrene Preben Brahe og Susanne Gøye. Hun vokste opp med lesning, og ble undervist bl.a. av sin mor og mormoren Karen Bille.

Karen ble en dyktig forvalter av sine gods, og en flittig utøver av boklige sysler. I 1681 arvet hun sin faster Anne Gøyes boksamling på ca. 1100 bind, og forøket den senere betydelig. I 1716 stiftet hun *Odense adelige jomfrukloster*, og testamenterte dertil sitt Karen Brahe-bibliotek, som var rikt på danske bøker og håndskrifter. Da bøkene for evig tid skulle tilhøre klosteret og være til jomfruenes bruk, åpnet hun adgangen til lærdom for andre kvinner.

Karen Brahe var en flittig brevskriver. I etterlatte brev kan man lese om alt fra administrasjon over litteratur til sladder. Hennes litterære hovedinteresse var teologien, som utgjør mere enn halvdelen av bøkene. En annen interesse var historie primært fra Danmark, og denne utgjør ca en fjerdedel av bøkene. Den siste fjerdedel var av det mere praktiske slaget som lovsamlinger, legebøker, anatomiske verk, kokebøker med fettflekker samt skole- og havebøker. Det fantes også skjønnlitteratur som Anne Gøyes svigerinne Birgitte Thott hadde stått for.

Biblioteket er det eneste danske privatbibliotek fra det 17. århundre som er bevart samlet noenlunde intakt til i dag.

Klosterets siste beboere flyttet først ut i 1970. I 1987 ble Karen Brahe Selskabet stiftet med det formål å virke for opprettelsen av et kvinnekultursenter i klosterbygningene, som nå eies av Odense kommune.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* karenbrahe.dk
* Nordisk familjebok
* Dansk kvindebiografisk leksikon

Portal: Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Dansk biografisk leksikon **·** Dansk kvindebiografisk leksikon **·** Prabook **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Anders Ryssdal** (født 16. oktober 1955) er en norsk jurist.

Ryssdal er sønn av Rolv Ryssdal og Signe Marie Stray Ryssdal, og bror til Rolv Erik Ryssdal og Kristine Ryssdal. Han er gift med Bettina Banoun. Han er cand.jur. (1983), dr. juris (1995) fra Universitetet i Oslo og har en master-grad (LL.M) fra Harvard Law School (1986). Han fikk møterett for Høyesterett i 1989.

Han var partner i advokatfirmaet Wiersholm fra 1993 til 2016. Fra 2017 er han partner i advokatfirmaet Glittertind. Han var leder for Advokatforeningen fra 2004 til 2008. Han har ført en rekke saker for norske og internasjonale domstoler, blant annet om internasjonale rettsspørsmål.

Ryssdal ledet Ryssdal-utvalget til å foreslå lov om universiteter og høyskoler, og han har også vært leder for andre lovutvalg. Han er styremedlem i Tidsskrift for Rettsvitenskap og medlem av redaksjonsrådet i Lov og Rett. Han er norsk medlem av ICC International Court of Arbitration og opptrer som voldgiftsdommer i internasjonale voldgiftssaker.

Referanser
----------

1. 1 2   snl.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  A.C. Stray Ryssdal, An Economic Analysis of Civil Suits, Juridisk forlag, Oslo 1995.
3. ↑  «Anders Ryssdal». *Advokatfirmaet Glittertind*. Arkivert fra originalen 13. september 2017. Besøkt 12. september 2017.
4. ↑  Se Advokatbladet (2008)  Arkivert 15. mars 2014 hos Wayback Machine..
5. ↑  Se Jens Øyrehaugen Sunde, Høgsteretts Historie 1965 – 2015, s. 437.
6. ↑  Se NOU 2003: 25 Ny lov om universiteter og høyskoler; NOU 1995: 1 og NOU 1996: 2 Verdipapirhandelloven av 1997; og NOU 1991: 27 Konkurranseloven av 1993.
7. ↑  Se

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Prabook **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Joseph Christian Lillie** (1760–1827) var en dansk arkitekt, designer og møbelsnekker. 

Joseph Lillies far ble mester i Københavns snekkerlaug i 1776. Han selv studerte ved Kunstakademiet og vant i 1774-75 sølvmedaljer, i 1777 den lille guldmedaljen og i 1779 den store. Han ble informator i Akademiets bygningsklasse i 1783. Dette var trolig med på å hjelpe ham da snekkerlauget ville hindre ham i å drive snekkerverkstedet han overtok da faren døde. Det ble vedtatt av Kancelliet at han hadde alle laugsrettigheter uten å gjøre mesterstykket. 

Etter Harsdorffs anbefaling ble han i 1784 inspektør og designer ved Det kongelige Møbelmagasin. Han ble blant annet benyttet til innredning av gemakker på Christiansborg slott og av en rekke private klienter. 

Imidlertid var han ikke velsett av Akademiet, som blant annet anklaget han for forsømmelser i sin stilling som lærer. De ville heller ikke gi ham reisestipend. Lillie søkte forgjeves om stillingen som statsbyggmester i København i 1788.
Han gikk konkurs to ganger og etter den siste dro han i 1798/1799 til Lübeck, hvor han fikk arbeide hos sin venn C.F. Hansen. På et senere tidspunkt ble han selvstendig arkitekt i Holstein, hvor han oppnådde å bli statsarkitekt i Lübeck fra 1813.

Galleri
-------

* Gudow slott ca. 1830Gudow slott ca. 1830
* Slott i PritzierSlott i Pritzier
* Musikkhøgskolen i LübeckMusikkhøgskolen i Lübeck

Referanser
----------

1. 1 2   Kunstindeks Danmark, Kunstindeks Danmark kunstner ID 8971, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Ilsabe von Bülow: *Joseph Christian Lillie (1760–1827).* (Tysk) Berlin 2008. ISBN 978-3-422-06610-6

Eksterne lenker
---------------

* Dansk Biografisk Leksikon
* (da) J.C. Lillie på Kunstindeks Danmark / Weilbachs Kunstnerleksikon
* Joseph Christian Lillie på archINFORM

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Dansk biografisk leksikon **·** Deutsche Biographie **·** Kunstindeks Danmark **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** ULAN **·** KulturNav **·** KulturNav
 |

Portal: Danmark
**Lion's Head** («Løvens hode») er et fjell som ligger mellom Table Mountain og Signal Hill i Cape Town i Sør-Afrika. Det har en høyde på 669 moh. Fjelltoppen former den dramatiske bakgrunnen til byen Cape Town og er en del av Table Mountain nasjonalpark.

Historie
--------

I det 17. århundre var fjellet kjent som *Leeuwen Kop* (Lion's Head) av nederlenderne, mens Signal Hill var kjent som *Leeuwen Staart* (Lion's Tail) ettersom formen ligner en løve eller sfinks som bøyer seg. Britene i det 17. århundre kalte fjellet *Sugar Loaf*.

Omgivelser
----------

Byens forsteder omgir fjellet og Signal Hill på så å si alle kanter, men streng forvaltning av byens myndigheter har holdt utviklingen av boliger i høyere strøk nede. Området er av betydning for Kappmalayer-samfunnet, som historisk sett bodde i Bo-Kaap-kvartalet nær Lion's Head. Det finnes en rekke historiske graver og helligdommer (kramats) av malayiske ledere på de nedre fjellsidene. 

På toppen av Lion's Head

Geologi, flora og fauna
-----------------------

Den øvre delen av fjellet består av flattliggende Table Mountain-sandstein, og de nedre bakkene er dannet av kappgranitt og Malmesbury-formasjonen, som er eldre prekambrisk steiner. 

Lion's Head er dekket av naturlig fynbosvegetasjon og er hjemmet til en rekke smådyr.

Aktiviteter
-----------

Lion's Head er kjent for spektakulær utsikt over byen, og den timelange klatreturen til toppen er spesielt populær under fullmåne. Fjellsidene er også et godt utgangspunkt for paraglidere.

Referanser
----------

1. ↑  «Lion's Head: Full Moon Hike». Cape Town Magazine. Besøkt 24. desember 2006.
2. ↑  Burman, Jose (1991). *The Table Mountain Book*. Human & Rousseau.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Hiking på Lion's Head Arkivert 8. mars 2010 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GeoNames
 |
**«Apollo»** er en engelskspråklig popballade som fremføres av det sveitsiske bandet Timebelle. Sangen er komponert av Elias Näslin, Nicolas Günthardt og Alessandra Günthardt. «Apollo» var Sveits' bidrag i Eurovision Song Contest 2017 etter at gruppen vant den sveitsiske nasjonale finalen 5. februar 2017, *Die Große Entscheidungsshow 2017*.

I Eurovision Song Contest i Kyiv i Ukraina, deltok «Apollo» i semifinale to torsdag 11. mai 2017. Sangen kom på tolvteplass med 97 poeng og kvalifiserte seg ikke til finalen lørdagen 13. mai. Det var imidlertid bare fire poeng opp til tiendeplassen. De ti beste fra hver semifinale kvalifiserte seg til finalen.

Referanser
----------

1. ↑  «Timebelle to sing 'Apollo' for Switzerland». Besøkt 4. februar 2018.
2. ↑  «Timebelle - Eurovision Song Contest Kyiv 2017». Arkivert fra originalen 5. februar 2018. Besøkt 4. februar 2018.
3. ↑  «Eurovision Song Contest Kyiv 2017». *eurovision.tv*. mai 2017. Arkivert fra originalen 2. august 2017. Besøkt 4. februar 2018.

| Utmerkelser og prestasjoner |
| --- |
| Forgjenger:**«The Last of our kind» med Rykka** | **Sveits' bidrag i Eurovision Song Contest**(2017) | Etterfølger:**«Stones» med Zibbz** |
Frogner kirke i Lier
**Lier prestegjeld** var et prestegjeld tilhørende Lier prosti i Tunsberg bispedømme i Den norske kirke. Det omfattet Lier kommune i Buskerud fylke, og hovedkirken var Frogner kirke.

Lier prestegjeld og dets sogn er nå en del av Lier kirkelige fellesråd underlagt Lier prosti.

Historikk
---------

*Hlíðir sókn* (norrønt) har sin opprinnelse fra kristningen av landet. Lier prestegjeld går tilbake til førreformatorisk tid, da det var behov for å tilpasse den kirkelige inndelingen til folketallet og bosetningsmønsteret etter Svartedauden. I Rødeboken fra rundt år 1400 er det oppført følgende kirker i Lier:

* Frauna kirkja
* Hvals kirkja
* Husabjár kirkja
* Trandabjár kirkja
* Eggja kirkja
* Syllingadals kirkja

Da ladestedene Bragernes og Strømsø ved utløpet av Drammenselven fikk egne kirker på 1600-tallet, lå disse opprinnelig under Lier prestegjeld. Ved kgl. åpent brev 17. desember 1723 ble Bragernes og Strømsø prestegjeld skilt ut fra Lier, og i 1774 ble Åssiden sogn lagt til samme Bragernes i geistlig henseende.

Lier prestegjeld dannet grunnlaget for Lier formannskapsdistrikt opprettet i 1837.

Ved kronpr.reg.s res. av 26. oktober 1956 ble Sylling og Sjåstad sogn skilt ut fra Lier som eget Sylling prestegjeld, gjeldende fra 1. januar 1957.

Inndeling 1992: Frogner og Tranby.

Fra 2004 ble prestegjeldet som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk det også ut av lovverket.

Referanser
----------

1. ↑  Rygh, O. (Oluf) (1900). *Norske Gaardnavne*. xx: Fabritius. s. 307.
2. ↑  Dietrichson, L. (Lorentz) (1888). *Sammenlignende Fortegnelse over Norges Kirkebygninger i Middelalderen og Nutiden*. Malling. s. 20.
3. ↑  Hole, Ivar (1950). *Hosanger kyrkje og Hosanger prestegjeld gjennom 200 år*. s. 18-19.
4. ↑  (no) «Hval kirkested». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
5. ↑  (no) «Huseby kirkested». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
6. ↑  (no) «Egge kirkested». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
7. ↑  Christie, Sigrid (1986). *Norges kirker*. Land og kirke. s. 9. ISBN 8205163154.
8. ↑  *Kommune- og fylkesinndelingen i et Norge i forandring*. no#: Statens forvaltningstjeneste, Seksjon Statens trykking. 1992. s. 364-70. ISBN 8258302612.
9. ↑  Prestegjeld og sogn i Buskerud
10. ↑  Endringer i gravferdsloven og kirkeloven - Rundskriv 20.12.2011. regjeringen.no
**«Djambo, Djambo»** var Sveits' bidrag i Eurovision Song Contest 1976 og ble fremført på engelsk av Peter, Sue & Marc.

Melodi og tekst var skrevet av Peter Reber.

Peter, Sue & Marc representerte Sveits fire ganger, hver gang på et forskjellig språk: I 1971 med «Les illusions de nos vingt ans» (på fransk), i 1976 med «Djambo, Djambo» (på engelsk), i 1979 med «Trödler & Co» (på tysk) og avslutningsvis i 1981 med «Io senza te» (på italiensk).

Sangen ble fremført som det andre bidraget om kvelden 3. april 1976 (etter Storbritannias Brotherhood of Man med «Save Your Kisses for Me» og før Vest-Tysklands Les Humphries Singers med «Sing Sang Song».

«Djambo, Djambo» fikk 91 poeng, noe som gav en fjerdeplass blant 18 deltakere.

Norsk versjon
-------------

Jan Thoresen har skrevet en norsk tekst. Den norske tittelen er «Djambo, djambo». Brit Høiland og Wenche Hallan, Bendik Singers, har spilt inn sangen. Den ble utgitt på singlen Triola TN 703 i 1976.

Listeplasseringer
-----------------

Peter, Sue & Marcs versjon kom på den sveitsiske singlelisten 2. april 1976, lå der i tretten uker og på en sjetteplass i én uke.

Referanser
----------

1. ↑  Se plateetiketten
2. ↑  hitparade.ch - Peter, Sue & Marc - Djambo, Djambo

| Utmerkelser og prestasjoner |
| --- |
| Forgjenger:**«Mikado» med Simone Drexel** | **Sveits' bidrag i Eurovision Song Contest**(1976) | Etterfølger:**«Swiss Lady» med Pepe Lienhard Band**

 |
Parisobservatoriet
**Parisobservatoriet** (*Observatoire de Paris*) ble grunnlagt i 1666 av Ludvig XIV av Frankrike og har siden den gang vært blant de mest renommerte forskningsinstitutter innen astronomien. Den banebrytende arkitekturen for hovedbygningen var utviklet av Claude Perrault, og bygget stod ferdig i 1671. Pariserobservatoriet er det største forskningsinstitutt i Frankrike og et av verdens mest betydningsfulle av sitt slag. Det er inndelt i fem avdelinger som igjen har sine underavdelinger, og sorterer inn under det franske undervisnings- og forskningsministerium. Under direktør Henri-Alexandre Deslandres fusjonerte det i 1926 med observatoriet i Meudon.

Ved Pariserobservatoriet virket blant annet tre av familien Cassinis store astronomer. Flere av observatoriets astronomer er gjennom tidene blitt medlemmer av Pariserakademiet Académie des sciences.

En av Cassiniene, Jacques Cassini fastslo i 1718 en av en av de mange nullmeridianer som ble definert. Den ble trukket gjennom dette observatoriet og dermed gjennom Paris. Den ble beregnet nøyaktig i 1806 av Dominique François Jean Arago. I 1995 ble denne meridianen, som beholdt sin bestemmelse i Frankrike til 1884, foreviget og synliggjort av kunstneren Jean Dibbets i et kunstverk i gulvet, den såkalte *Aragomedaljongen*.

Det store speilteleskopet fra 1870 var ett av sin tids beste teleskoper, og ved hjelp av det ble det fremstilt uovertruffent skarpe fotografiske bilder av særlig månen.

Litteratur
----------

* Wilhelm Foerster: *Die Erforschung des Weltalls*. Tredje bind i serien "Weltall und Menschheit", Berlin/ Leipzig 1902.
* Joachim Herrmann: *Geschichte der Astronomie*, Kosmos-Verlag ~1990.

Eksterne lenker
---------------

* (fr) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Observatoire de Paris – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** Encyclopædia Universalis **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** GeoNames
 |
Tidligere versjon av riksvåpenet
**Qatars riksvåpen** er et statsemblem av ikke-heraldisk type.
*NB: Den forrige versjonen som er beskrevet under, ble erstattet i 2022. Det nåværende riksvåpenet er vist øverst til høyre*.  

Emblemets sentrale figurer er to hvite, buede sverd på en sandfarget, rund skive. Mellom sverdene er det en dhow som seiler på hvite og blå bølger ved siden av en øy med to palmetrær. Den sandfargete skiven er plassert på en større skive som er delt i to horisontalt ved et snitt av små spisser. Skiven er hvit øverst og kastanjebrun (engelsk: *maroon*) nederst. På den hvite halvdelen står det arabiske navnet på staten Qatar, «دولة قطر» (*Dawlat Qaṭar*), i kastanjebrun kufisk skrift. På den kastanjebrune halvdelen står av og til den engelske oversettelsen i hvitt, men dette utelates ofte.

Flere elementer i dette statsemblemet finnes også i andre statlige emblemer fra Midtøsten; de buede sverdene finnes i Saudi-Arabias riksvåpen og Omans riksvåpen, dhowen finnes i Kuwaits riksvåpen og De forente arabiske emiraters tidligere riksvåpen. Palmetrærne er også et nasjonalsymbol i Saudi-Arabia. Fargene og inndelingen med spissene i den ytre skiven kommer fra Qatars flagg.

Den forrige versjonen ble innført i 1976 og erstattet en eldre fra 1966 som besto av to buede sverd med et perleskjell i midten og to palmeblader merket «Qatar».

Se også
-------

* Qatars flagg

Kilder
------

* Amiri Diwan: Key Facts and Information About the State of Qatar Besøkt 23. juli 2023

Eksterne lenker
---------------

* (en) Coats of arms of Qatar – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
Asiatiske riksvåpen |
| --- |
| Afghanistan  **·** Armenia  **·** Aserbajdsjan  **·** Bahrain  **·** Bangladesh  **·** Bhutan  **·** Brunei  **·** De forente arabiske emirater  **·** Filippinene  **·** Georgia  **·** India  **·** Indonesia  **·** Irak  **·** Iran  **·** Israel (Palestina)  **·** Japan  **·** Jemen  **·** Jordan  **·** Kambodsja  **·** Kasakhstan  **·** Folkerepublikken Kina (Hongkong  **·** Macao)  **·** Republikken Kina  **·** Kirgisistan  **·** Kuwait  **·** Kypros  **·** Laos  **·** Libanon  **·** Malaysia  **·** Maldivene  **·** Mongolia  **·** Myanmar  **·** Nepal  **·** Nord-Korea  **·** Oman  **·** Pakistan  **·** Qatar  **·** Russland  **·** Saudi-Arabia  **·** Singapore  **·** Sri Lanka  **·** Syria  **·** Sør-Korea  **·** Tadsjikistan  **·** Thailand  **·** Turkmenistan  **·** Tyrkia  **·** Usbekistan  **·** Vietnam  **·** Øst-Timor |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Kokomo** er en by i Howard County, Indiana i USA. Byen ble grunnlagt i 1844, og fikk offisielt bystatus i 1865. Ved folketellingen i 2010 hadde byen 45 468 innbyggere. Kokomo er den 13ende største byen i staten Indiana. Byen skal være oppkalt etter Kokomoko eller Ma-Ko-Ko-Mo (som betyr "svart valnøtt"), forkortet til Kokomo, vedkommende sies å ha vært en av de fire sønnene til Chief Richardville som var den sist av høvdingene for Miami-folket.

Næringslivet består av produksjon av forskjellige bildeler, metall og glass.

Før borgerkrigen var det direkte forbindelse til Indianapolis og de østlige byene med jernbane, noe som resulterte i vekst. Betydelig vekst kom etter oppdagelsen av store naturgassreserver, som resulterte i en kraftig oppgang på midten av 1880-tallet. Flere bedrifter innen bilindustrien kom til byen på grunn naturgassen. En vesentlig del av jobbene i Kokomo er fortsatt avhengig av bilindustrien.

Referanser
----------

1. 1 2  «Population, Census». US Census. 1. april 2010. Arkivert fra originalen 13. februar 2020. Besøkt 22. januar 2016.
2. ↑  «History of Howard County, Indiana». *The Kokomo Tribune*. 28. mars 1999. s. 58. Besøkt 6. november 2020.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Kokomo, Indiana – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** GeoNames **·** MusicBrainz **·** GNIS **·** GNIS
 |
**Pustervig** er en liten gate i Københavns Indre By. Den forbinder Kultorvet ved Købmagergade med Hauser Plads og Suhmsgade.

Gaten nevnes første gang i 1552, men det vites ikke med sikkerhet hvor navnet stammer fra. Forslag til opphav er Putziger Wieck i Pommern, eller ordet kulpuster som er et eldre slangord for smed.

Historikeren P. F. Suhm, som bodde i det gamle Pustervig hvor Hauser Plads nå ligger, stilte i 1770-årene her sitt private bibliotek til rådighet for allmennheten.

Den lille gaten ble kjent i Sven Gyldmark og Poul Sørensen revyvise *Hvem har du kysset i din gadedør*, som ble fremført av Daimi Gentle og Dirch Passer i filmen Cirkusrevyen fra 1967.

Referanser
----------

1. ↑  *Pustervig*, indenforvoldene.dk. Besøkt 21. april 2013 Arkivert 7. august 2016 hos Wayback Machine.
2. ↑  Fleischer, Jens: *Pustervig*, København. Kulturhistorisk opslagsbog med turforslag. Bes'kt 21. april 2013 Arkivert 4. mars 2016 hos Wayback Machine.
3. ↑  *Jens Baggesen*, Poetiske Skrifter Bd. 2, s. 279, Arkiv for dansk litteratur[*død lenke*]
4. ↑  Nordisk tidskrift för bok- och biblioteksväsen / Årg. XXII. 1935
5. ↑  Knudsen, Ole: *Hun er stadig helt sin egen*, information.dk. Besøkt 21. april 2013

  

Portal: Danmark
***Malthinus biguttatus*** (Linnaeus, 1758) er en av småbløtvingene (Malthininae), en bille som tilhører bløtvingene (Cantharidae).

Utbredelse
----------

*Malthinus biguttatus* finnes i Europa, men synes sjeldnere i sør. Finnes i Norge, utbredt, men ikke vanlig.

Utseende
--------

*Malthinus biguttatus* er mellom 4,5-6 mm lang og er en langstrakt bille, bakkroppen er jevnt smal bakover. Palpenes (munnføtter) endeledd er smalt og ovalt litt tilspisset, ikke knivformet. Kjevenes innside har en tydelig (lang) tann. Antennene er mørke, men med lysere rot. Antennens tredje ledd er tydelig lengre enn det andre leddet. Antennene er festet litt fra fasettøynenes innside, omtrent så nært øynene som første antenneledd, ved roten, er bredt. Hodet generelt kort framover (sett ovenfra) og stikker knapt lengre frem enn fasettøynene. Det vil si at hodeformen er mer ovalformet, sett ovenfra, bredere enn langt. Bakhodet noe smalt bakover, slik at det blir en slags hals. Brystskjoldet er mørkt med en smal lysere kant foran og bak. Det har avrundede framhjørner og klart spissvinklede bakhjørner. Beina er rødlige med noe mørkere legger og føtter. Føttenes første ledd (nærmest kroppen) omtrent like langt som de neste tilsammen. Klør ofte med en liten rottann. Dekkvingene er kortere enn bakkroppen, slik at de siste leddene synes. Dekkvingene har fin, rekkevis ordnet punktur i overflaten. Dekkvingene har en klart gul flekk på hver av dekkvingenes spiss. Kroppen er generelt mørk, men undersiden kan være noe lysere.

Levevis
-------

De voksne (imago) finnes i juni, juli og ut i august. De oppsøker gjerne åpne blomster, men de kan observeres også på trær og busker. Selv om de oppsøker blomster er de rovdyr og lever både som larver og voksne av andre mindre dyr.

Litteratur
----------

* Hansen, Victor.; Larsson, Sv. G. 1973 (2. utgave). *Biller X. Blødvinger, klannere m. m.: (Malacodermata, Fossipedes, Marcrodactylia og Brachymera)* Danmarks Fauna 44. Side 48. ISBN 8712166936
* Sandhall, Åke. (norsk oversettelse: Olsvik, Hans) *Cappelens naturhåndbøker: Småkryp.* Cappelen. Side 29. ISBN 82-02-13551-6

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Malthinus biguttatus* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Malthinus biguttatus* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *Malthinus biguttatus* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *Malthinus biguttatus* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *Malthinus biguttatus* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *Malthinus biguttatus* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Malthinus biguttatus* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Malthinus biguttatus* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* Artsnøkkel og beskrivelse i *Danmarks fauna* på nett
* *Malthinus biguttatus* - Fauna Europaea Arkivert 8. november 2021 hos Wayback Machine. - engelskspråklig
**Gabriel Milan** (født 1631, muligens ikke i «Tyskland», men i Spania eller i Portugal, død 26. mars 1689 i København, Danmark) var guvernør i Dansk Vestindia fra 1684 til 1686. 

Milan kom fra en velstående portugisisk adelsfamilie og som ung reiste han ut. I Amsterdam var han kjøpmann og kom i kontakt med den danske prins Jørgen av Danmark, og han ble prinsens bankier på dennes utenlandsreise i perioden 1667-70.

Han fikk god kontakt med det danske hoffet og Peder Schumacher Griffenfeld brukte ham i de påfølgende årene som innkjøper av juveler til Dronningen og kunst til Kongen. Milan ble i 1668 utnevnt til dansk faktor og i 1671 til generalfaktor i Amsterdam med hjelp fra Griffenfeld. Kort tid etter kom han på kant med den danske legasjonen i Haag. På samme tid forverret hans økonomiske situasjon seg, da han i stadig større utstrekning måtte forskuttere store beløp for den danske kongen. I tillegg døde mannen som hadde finansiert mye av hans personlige forbruk, hans svoger Josva Abensur. 

I 1678 reiste han til København for å inndrive noe av det kongen skylte ham. Inndrivelsen av gjelden gikk langsomt og Milan og hans familie led stor nød i de påfølgende årene. Kongen utnevnte derfor Milan som guvernør i Dansk Vestindia i 1684 istedenfor å nedbetale gjelden. 
På St. Thomas, som Dansk Vestindia bestod av den gang, førte han et meget strengt og tyrranisk regime overfor øyas befolkning. Forgjengeren i hans stilling, Adolph Esmit, hadde han fått beskjed om å sende hjem til København, men kastet ham i stedet i fengsel i et utpresningsforsøk! Til slutt ble klagene på Milan så sterke at koloniledelsen i 1686 kalte ham hjem til København. Her ble han stilt for retten og dømt til *Fortabelse af Ære, Liv og Gods* i 1687, en dom som ble stadfestet av Høyesterett i 1689. 26. mars samme år ble Milan halshugget på Nytorv i København.

Referanser
----------

1. ↑  «Gabriel Milan | lex.dk». *Dansk Biografisk Leksikon* **(dansk)**. Besøkt 20. mars 2023.

Eksterne lenker
---------------

* (da) Dansk biografisk Lexikon om Gabriel Milan
* 


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Adolph Esmit** | **Guvernør på St. Thomas**(1684–1686) | Etterfølger:**Mikkel Mikkelsen** |

Portal: Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Dansk biografisk leksikon **·** Geni
 |
**YAML** er et dataserialiseringsformat som vanligvis brukes til konfigurasjonsfiler og datautveksling mellom programmeringsspråk. Det er ment å være lett å lese og skrive (for mennesker) og har syntaks inspirert av språk som XML og C, liksom formatet for elektronisk post som spesifiseres i RFC 2822. 

Formatet ble utviklet for å være et mer brukervennlig alternativ til andre markeringsspråk som XML og JSON, og syntaksen bruker hvitrom og indentasjon for å organisere data. Dermed kan innstillinger i konfigurasjonsfiler enkelt endres uten å måtte forstå komplekse markeringsspråk.

YAML er ofte brukt sammen med vevutviklingsrammeverk (som Ruby on Rails og Django), for systemkonfigurasjon og på andre områder der data må utveksles mellom forskjellige systemer og programvarekomponenter.

Historie
--------

YAML ble først utgitt i 2001. Clark Evans kom med ideen om språket, og han konstruerte det sammen med Brian Ingerson (Ingy döt Net) og Oren Ben-Kiki.

Navn
----

Navnet YAML er en rekursivt akronym for "YAML Ain't Markup Language" (YAML er ikke et markeringsspråk). Tidligere ble akronymet tolket som "Yet Another Markup Language", men ble senere endret for å tydeliggjøre at YAML er mer dataorientert enn mange andre markeringsspråk.

Forholdet til JSON
------------------

YAML er en overmengde av JSON, hvilket betyr at ethvert gyldig JSON-dokument er også et gyldig YAML-dokument. YAML legger imidlertid til ytterligere funksjoner, som støtte for kommentarer, ankre og alias, og komplekse datatyper som assosiative tabeller og lister.

1. ↑  YAML.org
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet. Helt uten kilder. *(10. okt. 2015)*

**Mufilira** er en by i Copperbeltprovinsen i Zambia. Den er zambias femte største by med en befolkning på ca. 120 000 innbyggere. Byen ligger 40 km nordvest for Kitwe.

Geografi
--------

Mufulira ligger nord i provinsen Copperbelt. Byen ligger 1288 moh.
Avstanden til grensen mot Kongo er bare 16 kilometer. Det som er spesielt er at veien videre ikke er knyttet til det kongolesiske veinettet, men bare går over til den zambiske provinsen Luapula. Det er en strekning på 68 kilometer, som i perioder har vært svært utrygg å trafikkere på grunn av omflakkende opprørere.

Jernbane
--------

Mufulira er knyttet til det zambiske jernbanenettet med en sidebane til linjen Kitwe Chingola. Det er kun godstransport og da hovedsakelig malm fra gruvene i Mufulira som blir transportert til Konkola smelteverk i Chingola.

Kjente personer fra Mufulira
----------------------------

* Caleb M. Fundanga – Zambias sentralbanksjef siden 2002

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
***Tiden*** var en avis som ble utgitt i Christiania fra 1808 til 1814 av Niels Wulfsberg. Første utgave kom ut 28. januar 1808, og avisen regnes som Norges første nyhetsavis. Avisen oppsto utfra et behov for en nyhetsavis under Napoleonskrigene, da kontinentalblokaden medførte at danske aviser ikke lenger kom frem til Norge. Den hadde en slags forløper i *Efterretninger og Opmuntringer*, utgitt av Wulfsberg i 1807. En avis som oppsto utfra samme behov, var *Bellona*, utgitt i Kristiansand fra 1. september 1807.

I årene 1808–11 ble det utgitt 106 numre av *Tiden*, og etter en pause kom 180 nye numre i perioden 1813–14. Etter blokadens opphevelse ble avisen nedlagt på grunn av dårlig økonomi. Året etter startet imidlertid Wulfsberg *Den norske Rigstidende* som en oppfølger til *Tiden*, og i 1819 grunnla han *Morgenbladet* sammen med Mauritz Hansen.

*Tiden* var ikke en opposisjonsavis, men trykket tidvis dristige tekster som kritiserte krigen mot England og reiste forslag om norsk løsrivelse fra Danmark og en fri forfatning. Gjennom servile artikler rettet til «*Ædle Kongelige Prinds Frederik*», som i 1808 ble konge av Danmark og Norge, holdt den seg likevel inne med kongehuset, og tilbød sin tjeneste til enhver god sak og ba om prinsens høye beskyttelse, for «*det* (tidsskriftet) *vil stræbe at tale til Folket i den Aand, som egner retskafne Mænd, som ere Nordmænd værdig, som vil være Deres Viisdom og Ædelsind kjær.*»

29. januar 1810 ble en annen linje valgt. Utgivelsen var den første etter kongens fødselsdag, og burde derfor etter tradisjonen være et nummer som hyllet majesteten, men i stedet valgte Wulfsberg å lage et nummer som i praksis var dedisert til den svenske kronarvingen Christian August, noe Frederik VI ikke så på med blide øyne. I perioden mai til juli 1814 trykket avisen Grunnloven som føljetong, for eksempel den 25. mai paragrafene om valgordningen.

Referanser
----------

1. ↑  Universitetsbiblioteket i Oslo (1924). *Norske aviser 1763-1920 : fortegnelse over aviser som finnes i Universitetsbiblioteket og andre samlinger*. Oslo. s. 24.
2. 1 2 3 4 5  Niels Wulfsberg i *Norsk biografisk leksikon* (2005)
3. ↑  Wulfsbergs avis *Tiden*
4. ↑  Fra Wulfsbergs avis *Tiden*
5. ↑  Viken (2010), s. 81
6. ↑  Viken (2010), s. 82
7. ↑  *Tiden 1814.05.23*. 1814-05-23. s. 215.

Kilder
------

* Utgaver av **Tiden** på Nasjonalbiblioteket.no Portal: Litteratur
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet. Helt uten kilder. *(10. okt. 2015)*

**Arbeidernes frigjøringsliga** var en sosialistisk organisasjon som ble opprettet i London i 1881.

Den oppstod etter en splittelse i *Stratford Dialectical and Radical Club*, der syndikalisten Ambrose Barker innenfor National Secular Society opponerte mot Charles Bradlaughs støtte til den såkalte *Coercion Bill* i 1880. I 1881 ble denne klubben tvunget til å nedlegge sin virksomhet, selv om den fortsatte å eksistere under navnet *Homerton sosialistiske selskap*.

Dets medlemmer Barker, Tom Lemon, Joe Lane og Frank Kitz begynte å holde regulære folkemøter i Mile End. Folkemøtene ble en suksess, og de dannet Arbeidernes frigjøringsliga for å fortsette dette arbeidet. Deres første sekretær, Aaron Moseley, trakk seg tidlig og ble erstattet av Joe Lane.

Partiet var påvirket av marxisme, chartistbevegelsen og Pierre-Joseph Proudhon. Dets politiske fanesaker var:

* Allmenn stemmerett
* Direkte folkestyre
* Nedleggelsen av den stående hær
* Folket, og ikke parlamentet, skulle avgjøre hvorvidt landet skulle gå til krig
* En gratis, sekulær utdannelse
* Ytringsfrihet, trykkefrihet og forsamlingsfrihet
* Fri rettshjelp
* Nasjonalisering av landeiendommer, gruver og transport
* Statlig regulering av produksjonen og lik fordeling av rikdommer
* Opphevelse av kapitalistiske monopoler ved å nasjonalisere produksjonsmidlene

Partiet spredte seg på kort tid raskt over East End i London.

I 1884 slo det seg sammen med *Den demokratiske føderasjon*, som ble ledet av Henry Hyndman. Det nye partiet fikk navnet Den sosialdemokratiske føderasjon og adopterte mesteparten av programmet til *Arbeidernes frigjøringsliga*.
Vittskövle slott med voldgraven  Foto: Jorchr 
Relieff over inngangsportalen med Jens Brahe og Anne Billes våpen. Nederst en tekst som begynner med ordene: VISKØLLE GAARDT LODT IEG JENS BRADE OPBIGE...  Foto: Orf3us 
**Vittskövle slott** (tidligere dansk **Vidskøvle slott**, **Vitskøl**, **Vidskøfle**) er et slott i det østlige Skåne, ca. 20 kilometer sør for Kristianstad ved Hanøbukten. Slottet er et av de best bevarte renessanseslott i Norden.

Historie
--------

Stedet er første gang nevnt på 1200-tallet som *Egeside*. På 1300-tallet kom gården under Braheslekten.
Jens Brahe begynte i 1553 å bygge det nåværende slottet litt sør for Egeside, og sønnen hans Henrik fullførte det. Slottet er oppført som en firelenget forsvarsborg med flere kanoner og store hjørnetårn omgitt av brede vollgraver. På slutten av 1500-tallet arvet adelsmannen Christian Barnekow slottet. Etter freden i Roskilde sluttet Barnekowslekten seg til svenskene, og slekten hans beholdt slottet til 1826 hvor Stjernsvärd overtok. Denne kontinuitet av samme eiere, er kanskje en av grunnene til at slottet har bevart mye av sitt autentiske preg. 

Den nåværende slottshagen er anlagt av arkitekten Adolf Fredrik Barnekow i siste halvdel av 1700-tallet. Øst for Vittskövle slott ligger Vittskövle Kirke fra 1200-tallet.

Historiske malerier
-------------------

Slottets biljardsalong har store veggmalerier malt omkring 1640 av Utrechmesteren Gerard van Honthorst. Maleriene tilhørte opprinnelig en serie historiemalerier fra Danmarkshistorien, som Christian IV bestilte til Kronborg slott i 1630-årene. Under svenskenes plyndring av Kronborg i 1659 ble de spredt for alle vinder, og henger nå på forskjellige svenske herregårder, hvorav fire altså befinner seg på Vittskövle.

Referanser
----------

1. ↑  *Brahe, Henrik*, Dansk biografisk Lexikon 1. utgave
2. ↑  Stilling, Niels Peter: Kulturminder i Skåne, Politiken, 2002

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Hans Christian Berg** (1893–1953) var en norsk ambassadør.

Etter examen artium 1911 og cand.philol. 1918 ble han sekretær i Utenriksdepartementet, hvorfra han drog til Cuba som chargé d'affaires i Havanna 1921–1922. Han var ti år ved Folkeforbundets sekretariat i Genève fra 1924, før han returnerte til hjembyen for å tilbringe ett år som byråsjef. Dernest var han i 1935 legasjonsråd ved Norges legasjon i London og i 1938 i Paris.

Under den andre verdenskrig opererte han i London. I 1945 ble han stasjonert ved Norges legasjon i Helsingfors. Han ble i 1946 utnevnt til ambassadør stasjonert ved Norges ambassade i Moskva, hvorfra han også virket som overordentlig sendemann og minister til Iran. Han reiste heim i mai 1949, og gikk over til å være sendemann ved den norske representasjon ved De forente nasjoner sitt hovedkvarter i New York City.

Utover å skrive diverse om fransk malerkunst, forfattet han i 1930 et verk om provinsen Bourgogne. Han ble tildelt St. Olavs Orden i 1930 pluss mange andre ordener. Hans Christian var sønn av Kristiania-juveleren Clemet Berg (1852–1943) og Agnes Kulstberg (født 1858). I 1930 giftet han seg med den svenske Margit Charlotta Tillberg (født 1905).

Bibliografi
-----------

* Hans Berg, *Bourgogne, landet og vinen*, komm. P. M. Bye, Oslo, 1930. 107 sider.

Referanser
----------

1. ↑   www.lonsea.de[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3   Aftenposten, type referanse dødsannonse, utgitt 20. mars 1953[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Folketellingen i Norge i 1910, www.digitalarkivet.no, oppført som Hans Berg[Hentet fra Wikidata]
4. ↑  *Sannsynlig skandinavisk representasjon* i VG den 28. desember 1950.
5. ↑  En notis i VG fra 6. mai 1949 (*Ambassadør Berg hjem*, s. 2) anmerker at «Den norske ambassadør i Moskva, H. C. Berg, reiste i går, torsdag, med toget til Leningrad på veg heim».
6. ↑  Berg, Hans Christian i Hvem er Hvem, 1948.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Folkeforbundet **·** Historisk befolkningsregister **·** VIAF **·** ISNI
 |
**Precision Pistol Competition** (**PPC**) er en skytesport med fokus på presisjonsskyting i forskjellige stillinger på ulike hold, og administreres i Norge av PPC 1500 Norge som er en del av Norges Skytterforbund. Det internasjonale forbundet heter «World Association PPC 1500» (WA1500), og sporten er stor i USA, Sverige, Tyskland, Australia og Canada. Det skytes både med pistol og revolver på avstandene 3, 7, 15, 25 og 50 meter eller yards, og i forskjellige stillinger som liggende på magen, sittende, knestående, og stående. Det anbefales et et godkjenningskurs for å skyte PPC, og som PPC-skytter kan man delta på PPC-stevner rundtom i hele verden.

Konkurranseformen oppstod i USA mellom 1957 og 1958 og var opprinnelig tilpasset politiopplæring. Lenge var konkurransen kun for tjenestepersonell, men det ble etterhvert også åpnet opp opp for sivil deltakelse. PPC er derfor også kjent under navn som blant annet «Police Pistol Combat», «Practical Police Course», «Practical Pistol Course» og «Practical Pistol Combat», men «Precision Pistol Competition» er det navnet som brukes i dag.

Konkurranseprogram
------------------

En full PPC1500 match består av 150 skudd, og er delt opp slik:

**Match 1**

* Stage 1: 7 meter 2x6 skudd på 20 sek. Stående skytestilling
* Stage 2: 15 meter 2x6 skudd på 20 sek Stående skytestilling

**Match 2**

* 25 meter 3x6 skudd på 90 sek. (1 min. 30 sek.) 6 skudd knestående / 6 skudd stående barrikade venstre / 6 skudd stående barrikade høyre

Utstyrsklasser
--------------

En Dan Wesson revolver Model PPC (38-357 Mag).

Klassifisering av utøvere
-------------------------

Maksimal poengsum er 1500, derav navnet. Skytterne klassifiseres etter tidligere resultat, og det kåres vinnere innenfor de forskjellige klassene: 

* **Marksman**: (0–1289)
* **Sharpshooter**: (1290–1378)
* **Expert**: (1379–1439)
* **Master**: (1440–1475 poeng)
* **High Master**: (1476-1500 poeng)

Resultatkravet må nås to ganger før man rykker opp.

Mesterskap
----------

Norgesmesterskapet i PPC arrangeres årlig.

Referanser
----------

1. 1 2  Introduksjon til Precision Pistol Competition (PPC) skyting av Øivind Johnsen Oppegård Skytterlag
2. ↑  Canadian Police Combat Association - History[*død lenke*]

Eksterne lenker
---------------

* Introduksjon til Precision Pistol Competition (PPC) skyting av Øivind Johnsen, Oppegård Skytterlag
* Video: PPC 1500 Match i Umeå, Sverige
* PPC World Association
* Rulebook WA 1500 2013