recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Barefoot** er en tekstilprodusent basert i Sri Lanka, som eksporterer sine klær, leker, tekstiler og myke møbler globalt. Barefoot har to butikker i Colombo en butikk i Galle.

Historie
--------

I 1964 begynte Barbara Sansoni, en kunstner og tekstildesigner, å bli involvert i et program etablert av et kloster i Wattala som lærte unge fattige kvinner i Sri Lanka å veve. 
Sansoni og hennes daværende ektemann, Hildon, etablerte og finansierte fire landsbyvevesentre. Sansonis første engasjement var hovedsakelig knyttet til designestetikken til materialet som ble produsert.

Sansoni begynte med å selge vevernes produkter fra sitt hjem.

Barefoot har i dag fem vevesentre i Sri Lanka, drevet av the veverne. De benytter design fra Sansoni og Barefoot sie design-team.

Selskapets flaggskip[spesifiser], i Galle Road i Colombo, åpnet tidlig på 1970-tallet. Det ligger i en samling av bygninger, sentrert rundt et gammelt byhus fra 1920-tallet. Butikken, som selger Barefoot-varer og et bredt spekter av utvalgte lokale produkter, har også inkludert en bokhandel, en café og et kunstgalleri. Kunstgalleriet på baksiden av bygningen, var kjent som Colombo Gallery mellom 1967 og 1971. Det ble gjenåpnet I 1991 Som Galleri 706 Colombo og i 1999 ble det omdøpt til sitt nåværende navn, Barefoot Art Gallery.

Barefoot har også en mindre butikk som ligger i Galle Fort som ble åpnet i 2004 og i Old Colombo Dutch Hospital-komplekset som ble åpnet i 2011.

Barefoot-produkter er tilgjengelige fra utvalgte forhandlere I Australia, Frankrike, Japan, Maldivene, Nederland, Sveits, USA og Storbritannia. 

I Norge føres Barefoot-produkter av nettbutikken Mousetales. Eksporten står for ca 35% Av Barefoot sine inntekter.

Referanser
----------

1. 1 2  Smriti, Daniel (14. juli 2014). «The numbers didn't add up but sketches did». *Sunday Times*. Besøkt 1. juli 2015.
2. 1 2  «Barefoot celebrates fifty years». *The Island*. 20. desember 2014. Besøkt 1. juli 2015.
3. ↑  Illankoon, Duvindi (23. september 2012). «Cube and colour: Barefoot team's passion on show». *Sunday Times*. Besøkt 1. juli 2015.
4. ↑  «Barefoot». Superbrands. Arkivert fra originalen 29. oktober 2009. Besøkt 1. juli 2015.
5. ↑  «Barefoot celebrates 50 years». *Sunday Times*. 21. desember 2014. Besøkt 1. juli 2015.
6. ↑  «Mousetales - historien bak - Bærekraftige tøyleker og bomullsprodukter». *Mousetales*. Besøkt 17. mars 2022.
7. ↑  «Barefoot». Superbrands. Arkivert fra originalen 29. oktober 2009. Besøkt 1. juli 2015.
Folkerepublikken Kinas riksvåpen
**Folkerepublikken Kinas riksvåpen** (forenklet kinesisk: 中华人民共和国国徽, pinyin: *Zhōnghuá rénmín gònghéguó guóhuī*) ble i sin nåværende form vedtatt i regjeringen 20. september 1950.

Det røde emblemet er stilmessig en blanding av østasiatisk mon-heraldikk og kommunistisk heraldikk etter mønster av Sovjetunionens riksvåpen. Sentralmotivet er en stilisert gull profil av Den himmelske freds port i Beijing, inngangen til Den forbudte byen. Over porten fem gull stjerner som også finnes i Folkerepublikken Kinas flagg. Nederst et gull tannhjul og et rødt banner uten innskrift. Våpenet er omkranset av gull oppbundne hveteaks.

Symbolikken i de fem stjernene kan tolkes på minst to måter. De kan representere landets fem etniske grupper han-kinesere, mandsjuer, mongoler, uighurer og tibetanere i tråd med inndeling som ble brukt symbolsk av den første kinesiske republikken i 1912. De kan også representere de fire sosiale klassene arbeidere, bønder, småborgere og patriotiske kapitalister under Kinas kommunistiske partis ledelse.

I en av de offisielle beskrivelsene er symbolikken omtalt: 

> 
> ...Flaggets røde farge symboliserer revolusjon, og stjernenes gule farge de gyldne strålene som skinner fra det enorme røde landet. Utformingen med fire mindre stjerner omkring en større angir det kinesiske folkets enhet under   
>   
> 
> —"China Yearbook 2004"
> 
> 
> 

I en annen offisiell sammenheng er våpenet beskrevet som "en sammensetning av mønstre fra nasjonalflagget."

Referanser
----------

1. ↑  Regjeringen om flagget (på engelsk) Arkivert 4. juni 2007 hos Wayback Machine.
2. ↑  Regjeringens beskrivelse av riksvåpenet (på engelsk) Arkivert 2. mai 2012 hos Wayback Machine.

| * v
* d
* r
Asiatiske riksvåpen |
| --- |
| Afghanistan  **·** Armenia  **·** Aserbajdsjan  **·** Bahrain  **·** Bangladesh  **·** Bhutan  **·** Brunei  **·** De forente arabiske emirater  **·** Filippinene  **·** Georgia  **·** India  **·** Indonesia  **·** Irak  **·** Iran  **·** Israel (Palestina)  **·** Japan  **·** Jemen  **·** Jordan  **·** Kambodsja  **·** Kasakhstan  **·** Folkerepublikken Kina (Hongkong  **·** Macao)  **·** Republikken Kina  **·** Kirgisistan  **·** Kuwait  **·** Kypros  **·** Laos  **·** Libanon  **·** Malaysia  **·** Maldivene  **·** Mongolia  **·** Myanmar  **·** Nepal  **·** Nord-Korea  **·** Oman  **·** Pakistan  **·** Qatar  **·** Russland  **·** Saudi-Arabia  **·** Singapore  **·** Sri Lanka  **·** Syria  **·** Sør-Korea  **·** Tadsjikistan  **·** Thailand  **·** Turkmenistan  **·** Tyrkia  **·** Usbekistan  **·** Vietnam  **·** Øst-Timor |
***Folket*** var en Oslo-basert avis for personer som jobbet på rusfeltet eller ønsket å holde seg oppdatert om behandling, forebygging politikk og forvaltning.

Avisen ble utgitt første gang i 1919. Det startet som et ledd i kampen om brennevinsforbudet. Etter hvert ble avisa et naturlig talerør for avholdsbevegelsen i Norge. Bladet var eid av Mediehuset Vårt Land da avisa etter flere års opplagssvikt og usikkerhet i forbindelse med pressestøtten for 2007 ble lagt ned 1. april 2006. Eivind Jahren var avisas siste redaktør. Nettoopplaget i 2005 var 2489 eksemplarer.

Referanser
----------

1. 1 2  «Folket :: FOLKET». 12. februar 2006. Arkivert fra originalen 12. februar 2006. Besøkt 10. februar 2016.
2. ↑  IOGT. «Felles blad for IOGT og DNT - IOGT». *iogt.custompublish.com*. Besøkt 10. februar 2016.
3. ↑  Øiern, Tone. «På gravøl med ruskommentator» (PDF). *Rus & Avhengighet*. Arkivert fra originalen (PDF) 15. juli 2021. Besøkt 10. februar 2016.
4. ↑  Opplagstall 2005 Arkivert 25. mars 2016 hos Wayback Machine.. *Mediebedriftenes landsforening.*
Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Bjarne Odd Weider** (født 17. juni 1913 i Trondhjem, død 17. august 1985) var biskop i Den norske kirkes bispedømme Sør-Hålogaland fra 1969 til 1982. 

Weider ble cand.theol. ved Det teologiske menighetsfakultet, Oslo i 1936. Han arbeidet i flere år som ungdoms- og hjemmesekretær i Det norske misjonsselskap. I 1955 ble han sokneprest i Hurdal, og i 1961 rektor ved menighetsfakultetets praktisk-teologiske seminar. I 1969 ble han oppnevnt til biskop i Sør-Hålogaland.

Bjarne Odd Weider var far til Bjarne Olaf Weider, prost og i 2006 kandidat til vervet som biskop i Sør-Hålogaland etter Øystein Ingar Larsen.

Bibliografi
-----------

* *Søndagens evangelium* 1979
* *Fortolkning av Tessalonikerbrevene* 1978
* *Kallet og tjenesten* 1969
* *Troens ja* 1966
* *I den Høyestes tjeneste* 1956

Referanser
----------

1. ↑  *Bjarne Odd Weider*, Aftenposten, 21. august 1985

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Hans Edvard Wisløff** | **Luthersk biskop av Sør-Hålogaland**(1969–1982) | Etterfølger:**Fredrik Grønningsæter** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Prabook **·** Geni
 |
***The Stainless Barrier*** er en amerikansk stumfilm fra 1917, regissert av Thomas N. Heffron.

Handling
--------

Betsy Shelton, som har vært foreldreløs siden tidlig barndom, bor i Myrtleville sammen med tanten sin, Hun er forlovet, og skal gifte seg med, aden unge advokaten Calvin Stone. Betsys bror, Dick, som tilsynelatende arbeider i New York for å gjenvinne familie-formuen, blir involvert med Roger Enderleigh. Men på grunn av hans korrupte forretninger blir Enderleigh tvunget til å flykte fra myndighetene.

Han får Dick til å ta ham med til Myrtleville, hvor Dick introduserer Enderleigh som en velstående bank-mann som skal promotere et nytt ammunisjonsanlegg. Men i løpet av denne prosessen svindler han veldig mange innbyggere fra Myrtleville. Myndighetene sporer opp Enderleigh, som forbereder seg på å flykte og forlater Dick for å ta hele støyten. Men Dick dreper Enderleigh, før han rekker å stikke av.

Skuespillere
------------

* Irene Hunt som Betsy Shelton.
* Jack Livingston som Calvin Stone.
* Henry A. Barrows som Roger Enderleigh.
* Rowland V. Lee som Richard Shelton.
* Tom Guise som Thomas Crosby.
* J. Barney Sherry som Wilbur Gray.
* John Lince som Wallace.
* Kate Bruce som Tante Ruth Shelton.
* Lena Harris som Mammy.
* Jim Farley som Williams.
* Texas Guinan.

Referanser
----------

1. ↑  THE STAINLESS BARRIER

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Stainless Barrier* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Stainless Barrier* på American Film Institute Rediger på Wikidata
**Erik Overaa Mørstad** (født 1950) er en norsk kunsthistoriker. Mørstad er utdannet mag.art. og dr.philos. i kunsthistorie ved Universitetet i Oslo. Hans spesialområder er norsk og europeisk billedkunst og skjønnlitteratur fra 1870 og frem til samtidskunsten, samt praktisk leksikografi. Mørstad var engasjert som kunstanmelder i *Arbeiderbladet* i første halvdel av 1980-årene. Han har arbeidet ved Munchmuseet og Vigeland-museet, samt ved Statens lærerhøgskole i forming, Oslo. Fra 1987 har Mørstad vært ansatt ved Universitetet i Oslo.

Bibliografi
-----------

Utvalg:

* 2016 *Edvard Munch: Formative år 1874-1892*. Norske og franske impulser. Universitetet i Oslo
* 2006 *Edvard Munch. An Anthology* (ed.). Oslo, Unipub
* 1996 *Malerileksikon*. Oslo, Ad Notam Gyldendal
* 1992 *Skulpturleksikon*. Oslo, Ad Notam Gyldendal

Referanser
----------

1. ↑   Virtual International Authority File, oppført som Mørstad, Erik 1950-, besøkt 9. februar 2022[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Erik Mørstads publikasjoner

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** CRIStin
 |
**Erik Nord** (født 8. mars 1956, død 10. april 2021) var en norsk mediamann. Fra 2008 var han direktør i Telenor Media and Content Services AS, et direktestyrt selskap under Telenor ASA som ble opprettet i 2008 og som forvaltet Telenors eierskapsposisjoner i media. Nord tiltrådte i denne lederfunksjonen 1. januar 2008, etter å ha vært viseadministrerende direktør i Telenor Broadcast før omorganiseringen.

Erik Nord var fra 2006 styreleder i A-pressen, og han var styremedlem i Riks-TV. Har gikk i juni 2012 av som styreleder i A-pressen, et verv som ble overtatt av LO-leder Roar Flaathen, mens Telenors Kristin Skogen Lund ble nestleder i styret fra samme tid.

Fra 2017 og til sin død var Nord styreleder i Fagpressen.

Nord hadde bakgrunn som journalist, og som kommunikasjonsrådgiver og partner i Geelmuyden.Kiese.

Referanser
----------

1. 1 2   Kampanje, «Fagpressens styreleder Erik Nord (65) er død: - Ufattelig trist», utgitt 13. april 2021, besøkt 15. mai 2021[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   kampanje.com[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Rapport, Redaksjonen-Økonomisk. «Valla trapper ned i A-pressen». *Dagens Perspektiv*. Besøkt 19. april 2022.
4. 1 2  Hauger, Knut Kristian (13. april 2021). «Fagpressens styreleder Erik Nord (65) er død: - Ufattelig trist». *kampanje.com*. Besøkt 19. april 2022.
**Erik Olufsen Anker** (født 4. oktober 1644 i Göteborg, død 1699) var en svenskfødt norsk kjøpmann og er stamfar til den norske slekten Anker. Selv skrev han navnet sitt «Anckersen» og «Ancker», mens skrivemåten Anker ble tatt i bruk nær hundre år etter hans død. Foreldrene var kjøpmannen og ankersmeden Oloff Erichsson (død i Göteborg 1682) og ektefellen Kirsten. Slektsnavnet kommer av farens yrke.

I sin ungdom var Erik Anker i tjeneste hos kjøpmannen Peter Bahrum i Lübeck, og beskrives sent på 1660-tallet som «Sr. Peter Bahrums Tjener af Lübeck». Han kom i 1666 til Christiania for å inndrive forskjellige tilgodehavender som Bahrum hadde i Norge.

Erik Anker ble i Christiania og slo seg raskt opp som kjøpmann. Han hadde en forretning med bl.a. vinhandel på hjørnet av Tollbugaten og Kirkegaten. Han giftet seg der den 12. februar 1673 med Maren Lauritzdatter (1651–1725). Hun var datter av den velstående kjøpmannen og borgerkapteinen Lauritz Lauritzen og ektefellen Maren Dideriksdatter Tack. Gjennom dette ekteskapet ble Erik Anker knyttet til flere av byens rike kjøpmenn. Han opparbeidet seg en nokså stor formue etter datidens forhold.

Etterkommerne hans hevdet i 1778 at han stammet fra en svensk slekt Anckar, adlet i 1625 og utdød i 1645. På dette grunnlaget oppnådde medlemmer av familien å bli naturalisert som dansk norsk-adel. Alf Collett avkreftet dette slektskapet i Personalhistorisk Tidsskrift i 1889, da han fant rettsreferater fra 1666 som viste at familiens stamfar «Erich Anchersen, en fattig fremmed Karl af Lübeck» ble funnet skyldig i tollsvik.

Erik Ankers svenske søstersønn, kjøpmannen Anders Nielsson (død 1747 i Göteborg), ble i 1719 adlet under navnet Cederflycht.

Referanser
----------

1. ↑  Ludvig Daae, Det gamle Christiania, s. 254-255
2. ↑  Lars Roede, *To gårder – to brødre. Mye om Frogner og litt om Bogstad[*død lenke*]*, Bogstad Stiftelse, 2010. ISBN 978-82-92865-03-3

Kilder
------

* *Dansk biografisk Lexikon*
* S. H. Finne-Grønn: «Om slegten Ankers herkomst. Oplysninger om familier i Oslo og det gamle Christiania», *Norsk Personalhistorisk Tidsskrift*, Bind III, Oslo 1926, side 218-221.
* Holck, Per: *Bernt Anker – Samtid, liv og forfatterskap.* Oslo 2005, side 16 og 36.
Begrepet **A-nummer** er et faguttrykk innen telefoni.

Når en person ringer en annen, kalles abonnenten som ringer for A-abonnenten. Den det ringes til kalles B-abonnenten. A-nummer er A-abonnentens telefonnummer, altså telefonnummeret til den som ringer. B-nummeret er telefonnummeret det ringes til. Hvis B-nummeret er viderekoblet så omtales det nummeret som C-nummer.

Eksempel: Per ringer fra telefonnummer 22 22 22 22 til Kari som har telefonnummer 33 33 33 33. Da er 22 22 22 22 A-nummeret i denne samtalen, mens 33 33 33 33 er B-nummeret. Hvis det ringes i motsatt retning blir A- og B-nummer motsatt.

Etter innføringen av digitale telefonsentraler har det blitt teknologisk mulig å vise A-nummeret på B-abonnentens telefondisplay. Dette kalles «A-nummer overføring». Med analoge telenett var dette ikke mulig, siden man ikke hadde mulighet til å sende A-nummeret gjennom telenettet fram til B-abonnenten.

Referanser
----------

1. 1 2  «Retningslinjer for nummervisning». Post- og teletilsynet via Nasjonal kommunikasjonsmyndighet. 19. november 2013. Arkivert fra originalen 23. januar 2019. Besøkt 22. januar 2019.
2. 1 2  «Slik blir mystiske samtaler registrert». Aftenposten. 15. oktober 2011. Besøkt 22. januar 2019.
**Chi Haotian** (forenklet kinesisk: 迟浩田; tradisjonell kinesisk: 遲浩田; pinyin: *Chí Hàotián*; født 10. juli 1929 i Zhaoyuan i provinsen Shandong i Kina) er en pensjonert kinesisk general og kommunistisk politiker. Han er en av få nålevende kinesiske militære på ledende nivå som har både kamperfaring og lang politisk erfaring.

Chi deltok som soldat i Den åttende rutearmé under den annen sino-japanske krig og ble medlem av Kinas kommunistiske parti i 1946.

I 1973 ble han utnevnt til vise politisk kommissær over Beijings militærregion og han var stedfortredende sjefredaktør for den offisielle avisen Folkets Dagblad.

Etter at Deng Xiaoping innledet økonomiske reformer fikk Chi Haotian en rekke viktige stillinger innen stat, parti og militær. I 1982 ble han valgt inn i sentralkomitéen og 1997 ble han medlem av politbyrået. Årene 1995-2001 var han viseordfører for Den sentrale militærkommisjon. I 1993 ble han medlem av i statsrådet som Kinas forsvarsminister, og forble i den stillingen til 2003. 

Han har deretter trådt tilbake fra de fleste av sine formelle verv, men har fortsatt stor innflytelse innen det kinesiske forsvar.

Han spilte en fremtredende rolle under militæraksjonen mot demonstrasjonene på Den himmelske freds plass i 1989. 

I februar 2005 skal, påstås det, Chi Haotian ha holdt en tale for partiledelsen der han gikk inn for at Kina skulle invadere USA for å kolonisere kontinentet. Han var da 76 år gammel. Talens autentisitet har ikke kunne bekreftes, men den kinesiske dissidenten og forfatteren Zheng Yi anser at talen avslører «partiets sanne ansikt».

Referanser
----------

1. ↑  War Is Not Far from Us and Is the Midwife of the Chinese Century Arkivert 25. juni 2009 hos Wayback Machine. *Epoch Times*, 8. august 2005.
2. ↑  Zheng Yis kritikk av Chi Haotians tale, 24. februar 2009.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Chi Haotian – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Chi Haotian hos China Vitae Rediger på Wikidata
* James Mulveson: Chi Haotian, a political biography, *China Leadership Monitor*, våren 2002.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN
 |
**Tore Oksholen** (født 25. august 1960 i Sunnhordland) er forfatter og ansvarlig redaktør i *Universitetsavisa*.

Oksholen er utdannet cand.polit. og cand.mag. fra Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet. Han har også gått Bistandskolen hos Norad. Han har arbeidet som journalist i *Aftenposten*, *Adresseavisen*, Universitetsavisa og Norges teknisk-naturvitenskapelige universitets populærvitenskapelige forskningstidsskrift *Gemini*, samt frilans med forskningsjournalistikk som spesiale.

I 2002 ga Oksholen ut sakprosaboken *Den nye biologien*. Temaet genteknologi går igjen i hans skjønnlitterære debut, nær framtid-thrilleren *En rik høst*. Han har også gitt ut boka *Vi er de døde*, som er hans første spenningsbok for ungdom.

Fra mai 2009 har han vært ansvarlig redaktør for *Universitetsavisa* ved NTNU.

Bibliografi
-----------

* *Den nye biologien* – sakprosa (2002)
* *En rik høst* – kriminalroman (2005)
* *Smertegrensen* – kriminalroman (2006)
* *Undergang* – kriminalroman (2008)
* *Vi er de døde* – ungdomsroman (2010)

Eksterne lenker
---------------

* 

* (no) Publikasjoner av Tore Oksholen i BIBSYS

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC
 |
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Langrenn Langrenn: |
| Norges flagg Junior-NM |
| Sølv | Gåsbu 2007 | 4 x 5 km stafett |
| Sølv | Nybygda 2007 | Sprint fristil M 19/20 år |

**Tore Martin Søbak Gundersen** (født 4. desember 1987) er en tidligere norsk langrennsløper og skiskytter som representerte Vang Skiløperforening, Lillehammer Skiklub og Åsnes Skiskytterlag.

Karriere
--------

Søbak Gundersen ble norgesmester for junior i 2005, og tok i tillegg et sølv i mesterskapet. To år senere tok han to NM-sølv under Junior-NM 2007, først for Hedmark Skikrets' 1.-lag i stafetten på Gåsbu og senere i individuell sprint på Nybygda.

I mellomtiden var han en del av den norske troppen til Junior-VM 2007, hvor han kom helt til finalen, men falt og endte sist på en 6.-plass.

14. mars 2010 debuterte Søbak Gundersen i verdenscupen i langrenn under sprinten i Holmenkollen, men det var først 20. februar 2011 i Drammen at han klarte å ta seg videre fra prologen, ble nr. 12 og tok sine første og hittil eneste verdenscuppoeng. Han vant American Birkebeiner i 2011.

Referanser
----------

1. ↑  Sveen, Knut (12. mars 2007). «Søbak Gundersen nr. 6». NRK. Besøkt 5. september 2018.
2. ↑  Tore Martin Søbak Gundersen legger opp. langrenn.com. 4. mai 2014

Eksterne lenker
---------------

* (en) Tore Martin Søbak Gundersen – FIS (langrenn) Rediger på Wikidata
Banen i Disneyworld er av Alweg-typen
Turin Monorail
**ALWEG** var et tysk industriselskap som i dag er kjent for å ha utviklet den type énskinnebaner som nå gjerne betegnes Alweg-typen. Disse er karakterisert ved at toget sitter overskrevs på bjelken, det vil si at det sitter stabilt, sikret mot avsporing, ved at hver vogns chassis er todelt og strekker seg noe nedover på begge sidene av bjelken.

Historie
--------

Alweg ble stiftet av den svenske industrimagnaten Dr. Axel Lennart Wenner-Gren i januar 1953 som **Alweg-Forschung, GmbH** (Alweg Forskning AS), hjemmehørende i Fühlingen, Tyskland, nær Köln. 
Navnet Alweg er dannet av stifterens navn (**A**xel **L**ennart **WE**nner-**G**ren).

De mest kjente av Alwegs baner er:

* Disneyland Monorail System, åpnet i 1959
* Seattle Center Monorail, åpnet for verdensutstillingen i 1962

Begge er fremdeles i drift. Alweg prøvde i 1963 å bygge en selvfinansiert bane for Los Angeles, men bystyret i byen bestemte seg for at byen skulle være uten bane.

Hitachi bygde lokalbane i Tokyo, basert på Alweg-lisens. Den åpnet i 1964 og er verdens mest trafikkerte énskinnebane.

Alweg måtte innstille virksomheten grunnet økonomiske problemer, men teknologien ble overtatt og videreført av Krupp i Tyskland og Bombardier Transportation i Canada.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) ALWEG – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

Portal: Tyskland
**Walter Stewart** eller Steward (født 1293, død 1327) var den sjette High Steward of Scotland. 

Walter Stewart ble gift med Marjorie Bruce, det eneste barn til ektepartet Isabella av Mar og Robert Bruce. Isabella døde kort tid etter Marjorie ble født i 1296. 

Walter Stewart kommanderte en av schiltronene under slaget ved Bannockburn (23. juni-24. juni 1314), men på grunn av sin ungdom og mangel på erfaring var den effektive leder Robert Bruces løytnant «Good Sir James» Douglas. Man mente at uansett at Walter Stewart hadde utmerket seg, og ble belønnet med hånden til den halvvoksne prinsessen av Skottland, som hadde sittet halve livet i engelsk fangenskap. Hennes medgift inkluderte baroniet i Bathgate i West Lothian, Skottland.

To år senere ble Marjorie kastet av en hest, gikk inn i en for tidlig fødsel og født sin første og eneste sønn Robert som forløst med keisersnitt. Hun overlevde fødselen med noen få timer. Hennes sønn skulle komme til å etterfølge sin barnløse onkel David II av Skottland i 1371. Robert ble den senere kong Robert II av Skottland.

Walter Stewarts etterkommere inkluderer Huset Stuart og deres etterkommere som ble monarker av Det forente kongerike Storbritannia, dvs. Skottland og England.

Merk at i Skottland ble den arvelige posisjonen «High Steward» til på 1100-tallet og første gang gitt til normanneren Walter Fitzalan. Hans etterkommere ble Huset Stewart, senere med fransk skrivemåte til Huset Stuart. Merk forskjellen på **t** og **d** ‘stewar**t**’ og ‘stewar**d**’. «High Steward» må ikke forveksles med «Lord Steward», som er en funksjon i rettssal.

Referanser
----------

1. ↑   records.ancestry.com[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   canmore.rcahms.gov.uk[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2 3   The Peerage person ID p10210.htm#i102096, besøkt 7. august 2020[Hentet fra Wikidata]
4. 1 2 3 4   The Peerage[Hentet fra Wikidata]

  


| * v
* d
* r
High Steward of Scotland fra 1150 |
| --- |
|  | 
* Walter fitz Alan 1150-1177
* Alan fitz Walter 1177-1204
* Walter Stewart 1204-1246
* Alexander Stewart 1246-1283
* James Stewart 1283-1309
* Walter Stewart 1309-1327
* Robert Stewart 1327-1371
* David Stewart 1398-1402
* James Stewart 1402–1406
* Alexander Stewart 1430
* James Stewart 1430–1437
* James Stewart 1453–1460
* James Stewart 1473–1488
* James Stewart 1507–1508
* Arthur Stewart 1509–1510
* James Stewart 1512–1513
* James Stewart 1540–1541
* Charles James Stuart 1566–1567
* Henry Frederick Stuart 1594–1612
* Charles Stuart 1612–1625
* Charles Stuart 1630–1649
* James Francis Edward Stuart 1688–1689
* George Augustus 1714–1727
* Frederick Louis 1727–1751
* George Augustus Frederick 1762–1820
* Albert Edward 1841–1901
* George 1901–1910
* Edward 1910–1936
* Charles 1952-

 |  |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Geni
 |
**Walter Scott Jr. kraftverk** (engelsk: *Walter Scott Jr. Energy Center*, også kalt *Council Bluffs kraftverk*) er et kullkraftverk ved byen Council Bluffs i Pottawattamie County i delstaten Iowa i USA. Det har en installert produksjonskapasitet på 1 648,3 MW, fordelt på 2 blokker / turbiner på 725,8 og 922,5 MW, og er per 2022 delstatens største termiske kraftverk målt etter installert kapasitet. Anlegget drives av selskapet MidAmerican Energy Co.

Anlegget ble påbegynt i 1954 med en blokk på 49 MW, som i 1958 ble supplert med en blokk på 81,6 MW. Disse to blokkene ble begge lagt ned i 2015. Den første av de nåværende to turbinblokkene sto ferdig i 1978 og har en kapasitet på 725,8 MW, mens den andre på 922,5 MW sto ferdig i 2007. Brenselkilden er sub-bitumenøst kull fra Wyoming.

Anleggets CO2-utslipp var 5,7861 mill. tonn i 2006, og 11,9695 mill. tonn i 2008.

Referanser
----------

1. ↑   Form EIA-860M, utgitt desember 2022, besøkt 20. februar 2023[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Form EIA-860, utgitt 26. april 2022[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  «Preliminary Monthly Electric Generator Inventory (based on Form EIA-860M as a supplement to Form EIA-860)». *eia.gov*. U.S. Energy Information Administration. 26. april 2022. Besøkt 4. mai 2022.
4. 1 2  «Walter Scott Jr. Energy Center». Global Energy Monitor wiki. Besøkt 5. mai 2022.
**Walter Raymond Stokes** (født 23. mai 1898 i Florida, død 9. juni 1996 i Florida) var en amerikansk skytter som konkurrerte under Sommer-OL 1924 i Paris.

Stokes ble olympisk mester i skyting under OL 1924 i Paris. Han var med på det amerikanske laget som vant lagskytingen med frigevær. Konkurransen ble avviklet 26. og 27. juni og hver deltaker skjøt 10 skudd på en femdelt skive på 400-, 600- og 800 meter og det var 88 deltakere fra 18 nasjoner som deltok i konkurransen. USA skjøt sammenlagt 676 poeng, 30 poeng mer enn sølvvinneren Frankrike. Skytterne på det amerikanske laget var Coulter, Joseph Crockett, Morris Fisher, Sidney Hinds og Walter Stokes. Han var også med på det amerikanske laget som kom på tredjeplass løpende hjort enkeltskudd.

OL-medaljer
-----------

* 1924 Frankrikes flagg Paris – Gull **Gull** i skyting, lagskyting frigevær (USA)
* 1924 Frankrikes flagg Paris – Bronse Bronse i skyting, løpende hjort enkeltskudd, lag (USA)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Walter Stokes – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Walter Stokes – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Walter Stokes – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** LCCN
 |
Namatjira Neighbourhood Centre
**Werrington County** er en bydel i Sydney, i delstaten New South Wales, Australia. Werrington County ligger 50 kilometer vest for Sydney sentrum, i kommunen City of Penrith og er en del av Greater Western Sydney regionen. Denne relativt rolige bydelen består for det meste av bolighus.

Historie
--------

Werrington County var en del av området som Darug folket bebodde i før-europeisk tid. Werrington County var en del av tomtetildelingen i 1806 gitt ti l Mary King, yngstedatter av Guvernør Philip Gidley King. Werrington County var siden landbruksområde til tidlig 1980-tallet når hustomter ble solgt for å bygge de nåværende husene i bydelen. Barneskolen ble etablert 1982 og flyttet innad i bydelen i 1988.

Geografi
--------

Werrington County er topografisk på et høyere nivå enn de fleste andre bydelene i Penrith området. Bekken Werrington Creek går langs den østlige grensen av bydelen. Innsjøen Werrington Lake ligger i det sørvestlige hjørnet av bydelen.

Handelsområde
-------------

Werrington County huser en barnehage, Werrington County Public School, et lite kjøpesenter, to bensinstasjoner, Henry Lawson klubben, Namatjira Neighbourhood Centre og tennis baner.

Transport
---------

Busser i bydelen tar passasjer til nærmeste jernbanestasjon Werrington.

Styresett
---------

På lokalnivå er Werrington County en del av City of Penrith, representert av Lexie Cettolin, Kevin Crameri, Ross Fowler, Pat Sheehy (nåværende ordfører i Penrith) og John Thain. På statlig nivå er bydelene en del av valgdistriktet Londonderry, representert av Labor's Allan Shearan. Føderalt er bydelen en del av Lindsay, representert av Labor Party Member David Bradbury. Werrington County er en del av Deerubbin Local Aboriginal Land Council Area.

Eksterne lenker
---------------

* Penrith Local Suburb Profiles


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Friidrett |
| Konkurrerte for Polens flagg Polen |
| EM i friidrett |
| Bronse | 2010 Barcelona | 4 x 100 meter |
| U23-EM i friidrett |
| Sølv | 2009 Kaunas | 4 x 100 meter |
| Junior-EM i friidrett |
| Bronse | 2007 Hengelo | 4 x 100 meter |

**Weronika Wedler** (født 17. juli 1989 i Wrocław) er en polsk friidrettsutøver, som konkurrerer innen sprint.

Junior
------

Wedler har to EM-medaljer som junior. Hun deltok ved Junior-VM i friidrett 2007 i Hengelo, der hun deltok på det polske stafettlaget som fikk bronse på 4 x 100 meter. De andre på laget var Martyna Ksiazek, Marika Popowicz og Agnieszka Ceglarek. Hun deltok også på 100 meter individuelt, men gikk ikke videre fra kvalifiseringsheatet sitt, med tiden 12,07. Ezinne Okparaebo vant denne øvelsen, med norsk juniorrekord på 11,45.

Ved U23-EM i friidrett 2009 fikk hun sølv på 4 x 100 meter stafett, sammen Agnieszka Ceglarek, Marika Popowicz og Ewelina Ptak. På 100 meter kom hun på andreplass i sitt innledende kvalifiseringsheat, med tiden 11,95, men ble slått ut i semifinalen med tiden 11,82. Også på 200 meter deltok hun, og løp inn til ny personlig rekord i semifinalen, på 23,48. Hun endte på 6.-plass i finalen.

Senior
------

Hun vant bronse med det polske stafettlaget på 4 x 100 meter under EM 2010 i Barcelona, sammen Marika Popowicz, Daria Korczyńska og Marta Jeschke, der de satte ny polsk rekord med tiden 42,68. Individuelt deltok hun på 200 meter, men ble slått ut i semifinalen. Tiden hennes ble 23,30, som holdt til 5.-plass i sin semifinale. Myriam Soumaré vant til slutt gullet i denne øvelsen.

Referanser
----------

1. ↑  European Athletics – *Junior-EM 2007*
2. ↑  European Athletics – *Resultater U23-EM 2009*

Eksterne lenker
---------------

* (en) Weronika Wedler – World Athletics Rediger på Wikidata

* (en) Weronika Wedler – Diamond League Rediger på Wikidata
* Profil hos European Athletics
**Kelly Ann Hu**  (forenklet kinesisk: 胡凯丽; tradisjonell kinesisk: 胡凱麗; pinyin: *Hú Kǎilì*; født 13. februar 1968 i Honolulu på Hawaii) er en amerikansk skuespillerinne og tidligere modell.

Karriere
--------

Hu var med i den første sesongen av såpeserien *Sunset Beach*. I 2003 fikk hun sin første rolle i en storfilm, da hun spilte *Lady Deathstrike* i *X2*, oppfølgeren til *X-Men*, selv om hun ikke hadde mer enn én replikk i filmen. Året før spilte hun i *The Scorpion King* med Dwayne Johnson. I 2007 spilte hun i ensembledramaet *The Air I Breathe* med blant annet Kevin Bacon, Sarah Michelle Gellar, Forest Whitaker, Andy Garcia, Brendan Fraser og Emile Hirsch.

Blant serier hun har gjestespilt i inkluderer *21 Jump Street*, *Pacific Blue*, *CSI: New York*, *Robot Chicken*, *Army Wives*, *NCIS: Los Angeles*, *Hawaii Five-0*, *Vampire Diaries* og *Arrow*.

Annet
-----

Hu var i tidlige år en anerkjent modell. Hun ble Miss Teen USA i 1985 og senere Miss Hawaii 1993. Hun kom da til finalen i Miss USA og endte på sjetteplass.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Kelly Hu – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Kelly Hu – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Kelly Hu på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) Kelly Hu i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) Kelly Hu på Filmdatabasen Rediger på Wikidata

* (da) Kelly Hu på Scope Rediger på Wikidata

* (fr) Kelly Hu på Allociné Rediger på Wikidata

* (en) Kelly Hu på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) Kelly Hu hos Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) Kelly Hu hos Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

* (en) Kelly Hu hos The Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) Kelly Hu hos Behind The Voice Actors Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NLA **·** MusicBrainz
 |
**AMD K8** er AMDs 8. generasjons x86 mikroprosessor-arkitektur. AMD K8 var den første mikroprosessor-arkitekturen som implementerte AMD 64. AMD 64 er et 64-bit instruksjons-sett, og representerte den største utvidelse av x86-arkitekturen siden lanseringen av 32-bit prosessoren Intel 80386 i 1985.

De første K8-prosessorene ble lansert den 22. april 2003 i form av AMD Opteron for servere. Den 23. desember 2003 ble AMD Athlon 64 lansert for hjemme-PC-er. AMD Athlon 64 FX var også beregnet på hjemmemarkedet, men var raskere, mer kostbar, og beregnet på mer krevende brukere.

En rimeligere og nedskalert utgave, AMD Sempron, ble lansert som en erstatning for AMD Duron, og en konkurrent til Intel Celeron.

K8 arkitekturen omfatter også mobile prosessorer for bærbare datamaskiner: Mobile Athlon 64, AMD Mobile Sempron og AMD Turion 64

| * v
* d
* r
Mikroprosessorer fra AMD |
| --- |
| Tidligere prosessorer | 
* Am2900\*
* Am29000\*
* Am8086
* Am8088
* Am286
* Am386
* Am486
* Am5x86
* AmK5
* AmK6
* AmK6-II
* AmK6-III
* AMD Athlon
* AMD Duron
* AMD Athlon XP
* Mobile Athlon 64
* Alchemy

 |
| Nåværende prosessorer | 
* Geode
* Sempron
* Mobile Sempron
* Athlon 64
* Athlon 64 FX
* Athlon 64 X2
* Turion 64
* Turion 64 X2
* Opteron
* Phenom
* FireStream\*

 |
| (\*) - Prosessorer som ikke er basert på x86-arkitekturen |
**Roncevaux** er et pass i Pyreneene på grensa mellom Spania og Frankrike. Passet ligger på 1057 moh. Det spanske navnet er Roncesvalles. Ifølge middelalderballaden som kalles *Rolandskvadet* falt både Roland og Holger Danske her i slaget ved Roncevaux i 778, der baskerne la seg i bakhold og slo baktroppen til Karl den stores hær. I nordisk gjendiktning av Rolandskvadet fra tidlig middelalder kalles slagstedet *Ronsarvollen*, Ronsalavollen, Ronsevollen, Rusarvollan, Ronsvaldvollen og andre varianter.

Passet er har vært en viktig holdeplass på pilegrimsveien til Santiago de Compostela.

Rolandskvadets omkved
---------------------

Ronsarvollen nevnes i flere av versene i Rolandskvadet, og også i omkvedet, som i nyere norsk språkdrakt har blitt oversatt slik:

> Ria dei ut or Franklandet med dyre dros i sadel.
> 
> Blæs i luren Olivant på Ronsarvollen.
> 
>

Referanser
----------

1. ↑  Liestøl, Knut (1915). *Norske trollvisor og norrøne sogor*. no#: Norli. s. 215.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** NKC **·** GeoNames
 |
**Albert av Aix-la-Chapelle** eller **Albert av Aachen** (aktiv en gang 1100-tallet), historiker av det første korstoget, ble født en gang på siste halvdel av 1000-tallet, og har i ettertiden blitt kanonisert i kirken i Aachen.

Bortimot ingenting er kjent fra livet hans, unntatt at han var forfatter av verket *Historia Hierosolymitanae expeditionis*, eller *Chronicon Hierosolymitanum de bello sacro*, et latinsk verk i tolv bøker som ble skrevet en gang mellom 1125 og 1150. Denne historien som begynner med konsilet i Clermont i 1095, beskriver hva som skjedde i løpet av det første korstoget og den tidligere historien til det latinske kongedømmet av Jerusalem, og verket slutter noe brått i 1121.

Verket var velkjent i middelalderen og ble benyttet av William, erkebiskop av Tyr (i dagens Libanon), for de første seks bøkene av dennes *Belli sacri historia*. I moderne tid har det blitt akseptert uten reservasjoner i mange år av de fleste historikere, blant annet Edward Gibbon, men i nyere tid er den historiske verdien blitt trukket i tvil.

Likevel har det blitt stående som en rimelig sannferdig opptegnelse av hendelsene under det første korstoget, skjønt preget av del legendariske hendelser. Albert av Aix besøkte selv aldri Det hellige land, men han synes å hatt mange samtaler med korsfarere som vendte tilbake, og hatt tilgang til viktig korrespondanse.

Den første trykte utgaven av historieverket ble utgitt i byen Helmstedt i 1584. En god versjon er *Recueil des historiens des croisades*, tome iv (Paris, 1841–1887). Susan B. Edgington utga en engelsk oversettelse i 2007.

Referanser
----------

1. 1 2   Gemeinsame Normdatei, besøkt 9. april 2014[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   MAK, oppført som Albericus Aquensis, PLWABN-ID 9810600454505606[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   NUKAT, oppført som Albericus Aquensis, NUKAT autoritetspost n2008139987[Hentet fra Wikidata]
4. 1 2   opac.vatlib.it, oppført som Albertus Aquensis, VcBA-ID 495/7008[Hentet fra Wikidata]
5. ↑  F Krebs, *Zur Kritik Alberts von Aachen* (Münster, 1881); B Kugler, *Albert von Aachen* (Stuttgart, 1885); M Pigeonneau, *Le cycle de la croisade et de la famille de Bouillon* (Paris, 1877); Heinrich von Sybel, *Geschichte des ersten Kreuzzuges* (Leipzig, 1881); F Vercruysse, *Essai critique sur la chronique d'Albert d'Aix* (Liège, 1889).

Eksterne lenker
---------------

* Albert of Aix hos The Latin Library (fra Patrologia Latina-utgaven).

Litteratur
----------

* Edgington, Susan B.: «Albert of Aachen and the Chansons de Geste» i *The Crusades and their sources: essays presented to Bernard Hamilton*, red. John France, William G. Zajac (Aldershot: Ashgate, 1998) pp. 23–37.
* Albert of Aachen, *Historia Ierosolimitana*, red. S. Edgington (Oxford: Oxford Medieval Texts, 2007).

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Prabook **·** Deutsche Biographie **·** BIBSYS **·** VIAF **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** ICCU
 |

Portal: Tyskland
**Augustine Ashley Grimes** (født 2. august 1957 i Dublin) er en tidligere irsk fotballspiller.

Grimes, som spilte forsvar og midtbane, begynte karrieren med juniorene i Villa United, før han kom til Stella Maris FC. Han var på prøvespill i Manchester United i august 1972, men returnerte til Bohemians. Etter å ha vært på prøvespill igjen i United, fikk han kontrakt i mars 1977. Prisen var £35 000.

Mellom 1977 og 1983 spilte han 107 kamper for Manchester United og scora 11 mål. Han vant FA-cupen i 1983 med United, og finalen var han ubenytta reserve. I august 1983 gikk han til Coventry City for £200 000.

Etter en sesong gikk han til Luton Town hvor han spilte 117 kamper og scora fire mål. I 1988 var han innbytter i Ligacupfinalen mot Arsenal, hvor Luton svært overraskende vant 3–2. Grimes hadde den målgivende pasninga som gjorde at Luton vant helt på slutten.

I 1989 flytta han til Spania for å spille for CA Osasuna. Han spilte 15 kamper for Osasuna til sammen. Han har senere vært i trenerapparatet til både Stoke City og Huddersfield Town.

Grimes spilte 18 landskamper for Irland. Han scora også ett mål, på et langskudd mot Spania i kvalifiseringa til fotball-EM 1984.

Referanser
----------

1. ↑   transfermarkt.com, Transfermarkt spiller-ID 285285, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Ashley Grimes – UEFA Rediger på Wikidata

* (en) Ashley Grimes – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) Ashley Grimes – national-football-teams.com Rediger på Wikidata

* (en) Ashley Grimes – EU-Football.info Rediger på Wikidata

* (en) Ashley Grimes – FBref Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Hans Peter Carlsen** (født 30. november 1855 i Ubberud sogn ved Odense i Danmark, død 10. juli 1950 i Odense) var en dansk maler.

H.P. Carlsen kom fra en fattig familie. Hans talent ble oppdaget på Teknisk Skole i Odense, og han ble hjulpet inn på Kunstakademiet i København i 1875. Han var med i vennekretsen av malere fra akademitiden sammen med L.A. Ring, H.A. Brendekilde, Julius Paulsen og Søren Lund, som frekventerte gårdeier Lars Ebbesen i Rågelund.

Han forlot Kunstakademiet i 1878 sammen med L.A. Ring, begge uten at ta avgangseksamen. Ring brøt etter en lang tid igjennom som maler, Carlsen gjorde det ikke og endte som 24-årig på Københavns Fattiggård og kom senere til Odense. Han ble etter en tid hjemløs og forvillet, og trengte å taes vare på.

På grunn av drikkfeldighet tilbrakte han 52 år bak lås og slå i *Odense Arbejdsanstalt* (uten dom, men fordi han ikke kunne ta vare på seg selv), hvor han utførte tegninger i en original teknikk han selv hadde utviklet. Han malte på posepapir, kartong eller papp med limfarve som oversmurtes med en kulloppløsning. Derpå utførte han sine tegninger i en slags skrape- og gnuggeteknikk. Nesten alle hans bilder er sort-hvite, kommunen tillot ham ikke å bruke farver. Hans anseelige produksjon, anslått til ca. 5000 tegninger, består nesten utelukkende av landskaper, skog- og sjøbilder malt etter hukommelsen.

Referanser
----------

1. ↑  Sonne 2018, s. 31
2. ↑  Sonne 2018, s. 60-61

Litteratur
----------

* Sonne, Ralph (2018), H.A. Brendekilde: *Værk og betydning i dansk kunst- og kulturhistorie*, Multivers, ISBN 978-87-7917-624-9.

Eksterne lenker
---------------

* 
* (da) H.P. Carlsen på Kunstindeks Danmark / Weilbachs Kunstnerleksikon
* Pressemedelelser hentet 13. mars 2019 på www.boernehjem.nu
* Et talent af en drukkenbolt | Svendborg | fyens.dk

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Kunstindeks Danmark
 |
**Bobby McLean** (født 27. november 1894, død 16. mai 1964) fra Chicago var en amerikansk skøyteløper.

Han var en av de beste profesjonelle skøyteløpere i USA under første verdenskrig. Han var amerikansk mester fire ganger (1911–1914), og han slo Oscar Mathisen under hans opphold i USA. I 1920 kom han til Norge for revansjeoppgjør om det profesjonelle verdensmesterskap. Dette ble et møte som ble imøtesett med stor interesse, og som samlet et stort publikum på Frogner stadion. Stor var derfor jubelen lørdag 7. februar da Oscar Mathisen gikk seirende ut av duellen på 500 meter på tiden 43,3. Mathisen måtte imidlertid gi tapt på 5000 meter, der McLean vant på tiden 8,53,7. Dagen etter slo imidlertid Mathisen grusomt tilbake og vant både 1500 meter og 10000-meteren med tidene 2,27,8 og 18,29,1.

Referanser
----------

1. ↑   www.speedskatingbase.eu[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   www.tradingcarddb.com[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Dagbladet, 7.2.1920
4. ↑  Aftenposten 9.2.1920.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Bobby McLean – Speedskatingbase.eu Rediger på Wikidata

* (en) Bobby McLean – SpeedSkatingNews.info Rediger på Wikidata
* Digitalt fortalt: «Bobby is in town» (skrevet av Per Olav Torgnesskar, ABM-utvikling) (besøkt 11. mars 2012)
**William Remington Moses** (født 17. november 1959 i Los Angeles i California) er en amerikansk skuespiller. 

Moses er sønn av skuespilleren Marian McCargo (1932–2004) og Richard Cantrell Moses Sr. som skilte seg i 1963. Marian giftet seg på nytt i 1970 med den tidligere republikanske kongressmannen Alphonzo Bell jr. (1914–2004), og han adopterte William og hans to brødre. 

Moses er kjent for å rollen som Cole Gioberti i såpeoperaen Falcon Crest (1981–1987). Etter seks sesonger i *Falcon Crest*, hadde han en liten rolle i begynnelsen av Julia Roberts' film *Mystic Pizza* fra 1988. Han har også opptrådt i flere TV-filmer som *Alone With A Stranger* (2000) og *Christmas Child* (2004). 

Gjennom hele sin karriere, har Moses også gjort gjesteopptredener i en rekke forskjellige TV-serier, inkludert *Fantasy Island*, *The Love Boat*, *Murder She Wrote*, *Ally McBeal*, *JAG*, *NCIS*, *7th Heaven*, *Touched By An Angel*, *Cold Case*, *CSI: Miami*, *Without a Trace*, *Ghost Whisperer* og *Bones*. 

25. juli 1987 giftet Moses seg med skuespillerinnen Tracy Nelson, datter av rockesangeren Rick Nelson og hans kone Kristin Harmon Nelson, men de tok ut skilsmisse i 1997. Paret fikk datteren Remington Elizabeth (født 11. august 1992). Moses har siden giftet seg på nytt og har sammen med konen Sarah fått datteren Grace.

Eksterne lenker
---------------

* (en) William Remington Moses på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) William Remington Moses i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) William Remington Moses på Filmdatabasen Rediger på Wikidata

* (da) William Remington Moses på Scope Rediger på Wikidata

* (fr) William Remington Moses på Allociné Rediger på Wikidata

* (en) William Remington Moses på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) William Remington Moses hos The Movie Database Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** BNE
 |
**Paul Broadhurst** (født 14. august 1965) er en engelsk golfspiller, opprinnelig fra Atherstone i Warwickshire.

Broadhurst ble beste amatør i The Open Championship i 1988, og fikk spille på Europatouren i 1989. Allerede den første sesongen tok han sin første seier, i Credit Lyonnais Cannes Open, og han ble kåret til *Rookie of the Year*. Flere seire på Europatouren fulgte i 1991, 1993 og 1995.

Broadhursts høyeste plassering på Europatourens Order of Merit er 9. plass i 1996. Han fikk en alvorlig skade i høyre hånd under andrerunden i Dubai Desert Classic i 2000 og var ute av stand til å konkurrere resten av den sesongen. Han slet også i 2001- og 2002-sesongene, men klatret til 89. plass på Order of Merit i 2003, og gjenvant dermed full spillerett på Europatouren. I 2005 tok han sin femte seier på Europatouren, og den første på ti år, i Portuguese Open, og året etter forsvarte han tittelen. I 2006 kom han inn blant de 50 beste på verdensrankingen i golf.

Meritter
--------

### Seire på Europatouren

* 2006: Portuguese Open
* 2005: Portuguese Open
* 1995: Peugeot Open de France
* 1993: Benson and Hedges International Open
* 1991: European Pro-Celebrity
* 1989: Credit Lyonnais Cannes Open

Eksterne lenker
---------------

* (en) Paul Broadhurst – PGA-touren Rediger på Wikidata

* (en) Paul Broadhurst – Europatouren Rediger på Wikidata

* (en) Paul Broadhurst – Verdensrankingen Rediger på Wikidata

Portal: Golf
**H. E. Hansen-Tangens Rederi** var et norsk rederi. Grunnleggeren av rederiet var skipsfører Hans Hansen (1827–1907). Han seilte som skipsfører for Smith Pettersens Rederi i Grimstad. Han skaffet finansiering gjennom salg av parter og lot bygge briggen «Mai» (198 net.reg.tonn) i 1864 og deretter barken «Agerøen» (400 netto reg.tonn) i 1866 mens han seilte som skipsfører. Først i 1870 sluttet han som fører, slo seg ned på sitt hjemsted Agerøen som korresponderende reder. Derfor regnes dette året som rederiets stiftelsesår.

Deretter fulgte skutene «Ruthx, «Cathrina», «Mjølner», «Najaden», «Saron» og flere. Noen var nybygg, andre ble kjøpt på annenhåndsmarkedet.

Grunnleggerens sønn Hans Elenius Hansen (1866–1957) begynte sin yrkeskarriere som landhandler, poståpner og hummereksportør på Agerøen. Utover 1890-årene begynte han mer og mer å delta i rederiets administrasjon og tok etter hvert over alt ansvar.

Rederiet overtok sitt første dampskip i 1903. SS «Agerøen» (625 netto reg.tonn) som var bygget i England 1884. Det neste dampskipet, «Daniax» (1 800 tdw.), ble kjøpt i 1910. De siste seilskutene gikk ut av rederiets eie dette året. Under seilskipperioden hadde rederiet i alt hatt 19 seilskip i sitt eie. Ett av dem, «Mjølner», endte opp som landhandel og meieri i Høvåg.

I 1912 flyttet rederiet til Kristiansand, da kommunikasjonen med markedet ble for komplisert. Måten last ble kjøpt og solgt på hadde endret seg, skipsførerne sto ikke lenger for kjøp og salg av last, dette ble nå utført av rederiet selv gjennom meglersystemet. På dette tidspunktet la rederen til navnet Tangen og lot seg registrere som Hans Elenius Hansen-Tangen, og da ble det offisielle rederinavnet H. E. Hansen-Tangen. Dette var et personlig kontorholdsselskap som administrerte de forskjellige partrederiene, eller aksjeselskapene, ett per skip.

Ved starten av første verdenskrig ble det første dampskipet solgt til en reder i Langesund. Litt senere ble tre dampskip til (Rosenvold – 1 000 t.dw. Agerøen ex Lebu – 3 056 tdw. og Kinderdijk – 2 200 tdw.) innkjøpt. Rederiet opererte da i alt fire dampskip. Disse gikk hovedsakelig med trelast fra Arkhangelsk til kontinentet. «Dania» ble torpedert av en tysk undervannsbåt i 1910.

Referanser
----------

1. ↑  Lindeberg, G. Selmer (1947). *Et Sørlandsrederi gjennom 75 år*. H.E. Hansen-Tangens rederi.
2. ↑  Lindeberg, G. Selmer (1947). *Et Sørlandsrederi gjennom 75 År*. H.E. Hansen-Tangen.