recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Valdemar Josef Glückstadt** (født 25. februar 1868 i Christiania, død 11. november 1942) var en dansk grosserer og generalkonsul for Italia.

Glückstadts ex libris
Han var sønn av geheimetatsråd Isak Glückstadt og Juliette Sophie, født Raffel, og var medinnehaver av firmaet Max Levig & Co. Han tilhørte en prominent jødisk familie fra København med en rekke kjente bank- og forretningsfolk. Hans bror var Emil Glückstadt.

Glückstadt var medinitiativtager til opprettelsen av Handels- og Søfartsmuseet i 1914. Han var ridder av Dannebrogordenen og hadde en lang rekke komité- og styreverv. Han var generalkonsul i København for Kongeriket Italia.

Han var gift med Julie Emilie Rée (født 1. september 1875 i København, død 1. mai 1952), datter av direktør Edvard Rée. Deres sønn Hans Jorgen Glückstadt (f. 1898) var gift med Ketty Poulsen. Deres datter Ella Glückstadt (f. 1899) var gift første gang i 1920 med Erik (Gebhardt Oskar Frederik) greve Moltke af Nør (d. 1922) og andre gang med godseier og tidligere generalkonsul i Wien Thorleif Paus fra Norge.

Han fikk oppført villaen Villa Bel Colle i Rungsted tidlig på 1900-tallet.

Glückstadt Nunatak nordøst på Grønland er oppkalt etter ham.

Referanser
----------

1. ↑  33 rum og 3 hunde

Litteratur
----------

* «Glückstadt, Valdemar», *Kraks Blaa Bog*, 1910
* Søren Federspiel, Peter Kyng og Kjeld Villadsen: *En foretager og hans værk: Max Levig & Co. 1890–1990*. ISBN nr. 87-982931-2-5

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
«Yanshan» har flere betydninger.

Yanshan (rosa) i Wenshan (gul)
**Yanshan** (kinesisk: 砚山县; pinyin:  *Yànshān Xiàn*) er et fylke i provinsen Yunnan i Folkerepublikken Kina. Det ligger i det autonome prefektur Wenshan.

I 1999 var folketallet på 417 757 innbyggere.

Administrative enheter
----------------------

**Storkommuner:**

* Jiangna 江那镇, Pingyuan 平远镇, Jiayi 稼依镇, Ameng 阿猛镇

**Kommuner:**

* Ashe for yifolket 阿舍彝族乡, Weimo for yifolket 维末彝族乡, Panlong for yifolket 盘龙彝族乡, Baga 八嘎乡, Zhela 者腊乡, Bang'e 蚌峨乡, Ganhe for yifolket 干河彝族乡

Samferdsel
----------

Kinas riksvei 323 løper gjennom området. Den begynner i Ruijin i provinsen Jiangxi og fører gjennom Guangdong og Guangxi og ender opp i Lincang i Yunnan, på grensen mot Burma.

Referanser
----------

1. ↑  National Population Statistics Materials by County and City – 1999 Period, *i* China County & City Population 1999, Harvard China Historical GIS

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Yanshan County, Yunnan – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Stones Throw Records** er et amerikansk plateselskap grunnlagt i 1996 av DJ Peanut Butter Wolf. Selskapet har blitt kjent for å promotere alternative hiphop-artister og har gitt ut en rekke album innenfor sjangeren. Stones Throw har også gitt ut musikk innenfor andre sjangre, inkludert soul, funk, jazz og elektronisk musikk. Selskapet har hatt flere populære artister på sin rolleliste, inkludert Madvillain, Aloe Blacc, Mayer Hawthorne og J Dilla. Stones Throw ble grunnlagt i San Francisco, men har siden flyttet til Los Angeles. Selskapet har vært kjent for å ha en unik visuell identitet, med albumcover og annen markedsføring som ofte har en retrofølelse og en lo-fi estetikk. Stones Throw har hatt stor innflytelse på hiphop- og elektronisk musikk-scenen og har vært med på å lansere karrierer for en rekke artister. Selskapet fortsetter å gi ut ny musikk og samarbeide med et bredt spekter av artister.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* (en) Stones Throw Records på SoundCloud Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz **·** Discogs
 |
***Stone of Destiny*** er en britisk-canadisk krimkomedie og eventyrfilm fra 2008. Filmen er skrevet og regissert av Charles Martin Smith, og har Charlie Cox, Kate Mara, Billy Boyd og Robert Carlyle i hovedrollene.

Filmen er basert på virkelige hendelser som beskrevet i boken *The Taking of the Stone of Destiny* av Ian Hamilton, som er basert på virkelige hendelser om Hamilton og hans tre medhjelpere som gjennomførte en tilsynelatende umulig oppgave: Å stjele Stone of Scone, den skotske kroningssteinen som ble tatt av den engelske kongen i 1296.

Handling
--------

Året er 1950. Ian Hamilton (Charlie Cox) er en skotsk nasjonalist som til daglig er universitetsstudent. Han har særlig én visjon han vil virkeliggjøre - å bringe tilbake den legendariske skotske nasjonalskatten *The Stone of Scone*, en 200 kilo tung steinblokk som kongene av Skottland satt på ved sine kroninger, før steinen ble tatt med til Westminster Abbey i London som krigsbytte i 1296. Han gjør grundig research av bygningen, låner penger av en lokal politiker for å ha råd til å reise, og er fast bestemt på å gjennomføre et tyveri som potensielt kan putte ham i fengsel for de neste tjue årene. Og politiet er på vakt til enhver tid.

Opprinnelig skulle hans gode venn Billy (Billy Boyd) vært med ham til Westminster Abbey, men han trekker seg av personlige grunner. I stedet finner han tre andre personer som han klekker ut en plan med. Ian, Kay (Kate Mara), Gavin (Stephen McCole) og Alan (Ciaron Kelly) utgjør en i utgangspunktet usannsynlig gruppe som reiser til London med ett mål for øye - å gjenreise en bit av den skotske stoltheten.

Rolleliste
----------

* Charlie Cox som Ian Hamilton
* Kate Mara som Kay Matheson
* Stephen McCole som Gavin Vernon
* Ciaron Kelly som Alan Stuart
* Billy Boyd som Bill Craig
* Robert Carlyle som John McCormick
* Peter Mullan som Ians far
* Brenda Fricker som fru McQuarry
* Juliet Cadzow som Ians mor

Referanser
----------

1. ↑  «I Stole The Stone of Destiny», *Sons of Scotland*

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Stone of Destiny* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) *Stone of Destiny* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (en) *Stone of Destiny* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Stone of Destiny* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Stone of Destiny* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Stone of Destiny* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *Stone of Destiny* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata
**Magnie Finnsdatter Nilsen** (født 18. november 1977) er en norsk billedkunstner, tidligere bosatt på Rykene i Arendal kommune, nå bosatt i Oslo. Hun arbeider i hovedsak med skulpturelle papirark, som utgangspunkt for bilder og tredimensjonale arbeider og installasjoner. 

I 2012 ble Nilsen uteksaminert fra Kunsthøgskolen i Oslo med mastergrad i tegning og papirarbeid. Hun har i tillegg utdannelse fra Oslo Kunsfagskole (2006). 

Siden 2006 har hun deltatt på en rekke separat- og gruppe/kollektivutstillinger. I 2009 og 2012 viste hun – sammen med andre nyutdannede kunstnere fra Agder – sine arbeider i henholdsvis Agder Kunstsenter (2009) og Bomuldsfabriken Kunsthall (2012) på utstillingen «HATCH». Det er det engelske ordet for nyutklekket – en utstilling for nyutdannede kunstnere fra begge agderfylkene. Hun deltok på den årlige utstillingen «Knock Knock» i 2012, en utstilling der Norsk Billedhoggerforening inviterer uteksaminerte masterstudenter ved kunsthøyskolene til å delta. Hun deltok på Sørlandsutstillingen i 2012, og på senhøsten 2013 åpnet hun separatutstillingen «Paper Matter» på det Lindvedske hus i Arendal i regi av Arendal kunstforening. I denne perioden hadde hun et atelier ved cellulosefabrikken Rygene - Smith & Thommesen ved Arendal, stedet hvor hun tilbragte sine barne- og ungdomsår. Hun sier i et intervju til *Fædrelandsvennen*:

> Jeg har en ekstrem papirinteresse, smiler 35-åringen som allerede som barn snek seg litt ulovlig inn på «Rygene - Smith & Thommesen» for å leke. – Det var jo her vi helst ville være. Jeg hadde aldri begynt å lage papir selv, hvis jeg ikke hadde vokst opp på Rykene.
> 
> 
> *Fædrelandsvennen* 24. august 2013, Tone Sandberg: «Skaper eget papir i barndommens drømmefabrikk».
> 
> 

I 2012 mottok Magnie Liv Nilsen Aust-Agder fylkeskommunes kunstnerstipend. Samme år mottok hun Statens utstillingsstipend, og i 2014 mottok hun Billedkunstnernes Vederlagsfond (BKV).

Magnie Liv Nilsen er medlem av Unge Kunstneres Samfund (UKS) og Norske billedkunstnere (NBK).

Referanser
----------

1. ↑   *Fjordenes Tidende,* 16. april 2014.
2. ↑  Tone Sandberg: «Skaper eget papir i barndommens drømmefabrikk» i *Fædrelandsvennen* 24. august 2013.
3. ↑  Svein Harald Moe: «En ny generasjon kunstnere» i *Fædrelandsvennen* 7. august 20009.
4. ↑  Norske Kunsthåndverkere: «KNOCK KNOCK» Arkivert 4. februar 2015 hos Wayback Machine. (besøkt 29. januar 2015).
5. ↑  Magnie Liv Nilsens hjemmesider, CV Arkivert 4. februar 2015 hos Wayback Machine. (besøkt 29. januar 2015).
6. ↑  Tone Sandberg: «Stort stipend til papirkunstner» i *Fædrelandsvennen,* 8. april 2013

Eksterne lenker
---------------

* Magnie Liv Nilsens hjemmesider
**Magnor Glassverk** er et norsk glassverk etablert i 1896. Som navnet tilsier er det lokalisert på Magnor, som ligger like ved grensen til Sverige i Eidskog kommune lengst sør i Innlandet fylke.

Glassverket startet opp som Geijersfors Glassverk underlagt svenske Eda glasbruk fram 1917. Mens virksomheten på den svenske siden av grensen har opphørt, er Magnor Glassverk fortsatt i drift og produserer servise, vaser og andre kunstgjenstander i glass. Flere kjente designere har vært med på å utforme glassverkets kolleksjon, herunder Per Spook, Vebjørn Sand, Per Winge og Ari Behn.

Foruten å være en aktiv industri, er Magnor Glassverk en turistattraksjon med rundt 220 000 besøkende hvert år. Glassverket har fabrikkutsalg, utstillinger av produkter og en mulighet til å se hvordan glasset blir formet i glasshytta.

Galleri
-------

* Magnor GlassverkMagnor Glassverk
* Inne i glassverketInne i glassverket
* FabrikkutsalgetFabrikkutsalget
* Varer til salgsVarer til salgs

Se også
-------

* Krystallglass
* Liste over norske glassverk

Referanser
----------

1. ↑  «Historia» **(svensk)**. Eda Glasmuseum. Arkivert fra originalen 15. mai 2008. Besøkt 3. mai 2009.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Magnor Glassverk – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** LCCN
 |
**«Vampyr»**, også kjent som «Kjærlighet og smerte», er et maleri av Edvard Munch, laget i 1893/1894.

Maleriet ble laget i fire eksemplarer, og ideen fikk Munch da han malte en rødhåret kvinne i sitt atelier, og en bekjent (Adolf Paul) kom på besøk. Munch ba Paul om å knele foran kvinnen og lene hodet mot henne. Motivet skal ha bakgrunn i Munchs angst og splittelsen mellom hore og madonna, også kjent fra maleriet «Madonna».

Et eksemplar av «Vampyr» ble stjålet fra Munchmuseet 23. februar 1988. Det kom til rette samme høst, da tyven meldte seg for politiet.

Det fjerde og siste maleriet av «Vampyr» ble lagt for salg på Sotheby's i New York, og gikk under hammeren 3. november 2008. Minstepris var 30 millioner amerikanske dollar (ca. 200 millioner norske kroner). Sluttprisen ble 258 millioner norske kroner, noe som var ny rekord.

Referanser
----------

1. ↑  «Vitner så Enger i Munch-museet» *VG Nett*, 29. april 2005
2. ↑  «Vampyr under hammeren» *Aftenposten*, 3. november 2008
3. ↑  «Vampyr solgt for rekordpris»  *Aftenposten*, 4. november 2008

Portal: Kunst
**Byombudet i Bergen** ble opprettet i 1993 av Bergen Bystyre, og skal fungere som et uavhengig kontrollorgan for hele den kommunale forvaltningen.

Ombudet sin oppgave er å arbeide for at det i den kommunale forvaltning ikke blir gjort urett mot den enkelte borger, og at kommunens ansatte og andre som virker i kommunens tjeneste, ikke gjør feil eller forsømmer sine plikter overfor kommunens innbyggere. Ifølge instrukser vedtatt i bystyret skal Byombudet blant annet informere publikum om kommunal saksbehandling og klageordninger, samt hjelpe med utforming av klager, påpeke feil, dårlig service eller kritisere saksbehandlingen.

Byombudet var ved etableringen unikt i sitt slag i Norge og verden. Det spesielle var at ombudet fikk ansvar for å følge opp hele den kommunale forvaltningen. Fra 1. januar 1997 ble Byombudet en permanent institusjon i Bergen kommune. Etter at Eldreombudet og Ombudet for barn og unge ble avviklet i 2002, fikk Byombudet instruks om å ha spesiell fokus rettet mot eldre over 67 år og mot barn og unge under 18 år. 

Bergen Byarkiv oppbevarer arkiv etter Byombudet fra oppstarten i 1993 til 2001.

Eksterne lenker
---------------

* Byombud - oppslagsverket oVe, artikkel av Bjarne Medby, Bergen Byarkiv.
Amsterdamse Poort, den eneste gjenværende byporten i byen Haarlem i Nederland, ble bygget i 1355.
Den romerske byporten «Porta Nigra» i den tyske byen Trier
En **byport** var opprinnelig en inngang til en befestet by. Byporter var gjerne del av en bymur og ble ofte kombinert med palisader, vindebroer og vollgraver. Mange byporten skiftet senere funksjon fra å være militære anlegg til å bli tollstasjoner for godstransport fra og til byen. Bymurer og byporter var så pass gode forsvar at Napoleon på sitt hærtog gjennom Europa befalte at de skulle rives, noe som er grunnen til at finnes så få bevarte eksempler på denne bygningstypen.

Eksempler på byporter
---------------------

* Stadsporten i Bergen
* Skanseporten i Trondheim
* Byportene i Kairo
* Byportene i Jerusalems gamleby
* Byporten (en bygning i Israel)
* Brandenburger Tor, Berlin
* Holstentor, i Lübeck, Tyskland
* Porta Nigra, i Trier, Tyskland
* Amsterdamse Poort, byporten i Haarlem i Nederland
* Londons romerske og middelalderporter i bymuren London Wall: Ludgate, Newgate, Aldersgate, Bishopsgate, Cripplegate, Moorgate og Aldgate
* Rashomon Gate i Kyoto i Japan

Se også
-------

* Triumfbue
* Bymur
* Port

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) City gates – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) City gate – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** BNE
 |
**Claudio Sorrentino** (født 18. juli 1945 i Roma i Italia, død 16. februar 2021) var en italiensk skuespiller og stemmeskuespiller.

Liv og virke
------------

Han var andre barn Arduino og Anna Sorrentino, og begynte som femåring som skuespiller på *Grand Hotel di Roma* og sang sangen «O mese de Rose», komponert av Roberto Murolo. Etter hans opptreden bad Lilly D'Eramo (Nanni Eramos huatru) Claudios mor om å ta ham og søstrene hans til en spesialisert skole. I en alder av seks tolket han «Zi Dima» i Luigi Pirandellos opera Giara, og «Medoro» i E. De Filippos Sic Sic. Han opptrådte på flere teatre i Roma.

Sorrentino opptrådte senere i operaen La vita con il padre e la madre med Paolo Stoppa, Lino Morelli og Corrado Pani. I løpet av den tiden startet Sorrentino sin karriere som stemmeskuespiller, og dekket en rolle i filmen L'ultima Carovana.

Som dubbingskuespiller var Sorrentino den offisielle italienske stemmen til John Travolta og Mel Gibson. Andre skuespillere han var italiensk stemme var blant andre Bruce Willis, Sylvester Stallone, Willem Dafoe, Ryan O'Neal, Ron Howard, Jeff Bridges og Mickey Rourke. I sine animerte roller ga han stemme til Dodger i den italienske dubben til Oliver & Company.

I en alder av 23 giftet Claudio seg med Manuela Artari, som han var gift med til han døde. Han hadde også tre søstre, blant dem stemmeskuespillerinnen Liliana Sorrentino.

Sorrentino døde 16. februar 2021, 75 år gammel, etter å ha pådratt seg covid-19 under pandemien i Italia.

Referanser
----------

1. ↑   www.behindthevoiceactors.com[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Claudio Sorrentino's dubbing contributions». Antoniogenna.net. Besøkt 21. mars 2020.
3. ↑  «Claudio Sorrentino». MYmovies. Besøkt 26. mars 2020.
4. ↑  Intervista a CLAUDIO SORRENTINO (2015) | enciclopediadeldoppiaggio.it
5. ↑  «È morto Claudio Sorrentino, 'voce' di Travolta e Mel Gibson». La Repubblica. 16. februar 2021. Besøkt 16. februar 2021.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Claudio Sorrentino på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) Claudio Sorrentino hos The Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) Claudio Sorrentino hos Behind The Voice Actors Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Discogs
 |
**Claudio Zupo Gutiérrez** (født 22. september 1984 i Sonora i Mexico, død 24. juli 2020 i Sonora) var en meksikansk judoka. Han var kjent som *El gigante de Sonora* (som kan oversettes med «Kjempen fra Sonora»).

Karriere
--------

Zupo konkurrerte i judo i de panamerikanske mesterskapene i 2005 og 2006; han vant en bronsemedalje i de panamerikanske judomesterskapene i 2006 i Buenos Aires i kategorien åpen vekt, og en sølvmedalje i de sentralamerikanske og karibiske leker 2006 i lagkategorien. Han vant også gullmedalje i en internasjonal turnering i Mexico City i 2006, to sølvmedaljer i de meksikanske mesterskapene i 2008 og 2010, og en gullmedalje i juniorkategorien i den nasjonale olympiade i 2002 i San Luis Potosí.

Etter at han trakk seg tilbake fra tatamimatten, var han en periode trener i delstaten Sonoras sportskommisjon (Codeson).

Død
---

Zupo døde i Sonora den 24. juli 2020 i en alder av 35 år av COVID-19. Dagen før hadde hans mor dødd av samme sykdom. Hans familie hevdet at han var blitt oppsagt fra Codeson da han testet positivt for COVID-19.

Referanser
----------

1. 1 2 3   www.eluniversal.com.mx[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   www.mediotiempo.com[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2  «COVID-19 Muere Claudio Zupo, Campeón Panamericano de México en Judo». *www.mediotiempo.com* **(spansk)**. 25. juli 2020. Besøkt 6. juni 2022.
4. 1 2  «Muere Claudio Zupo, Campeón Panamericano de México en Judo, víctima de COVID-19». *MedioTiempo, Sonora*.
5. 1 2  «JudoInside - Claudio Zupo Judoka». *www.judoinside.com*. Besøkt 6. juni 2022.
6. ↑  «Claudio Zupo, medallista panamericano, perdió la batalla contra el COVID-19; denuncian que pidió ayuda y no lo escucharon». *infobae* **(spansk)**. 25. juli 2020. Besøkt 6. juni 2022.
7. ↑  «Claudio Zupo, la muerte del ‘Gigante de Sonora’ antecedida de versiones dispares». *El Universal* **(spansk)**. 26. juli 2020. Besøkt 6. juni 2022.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Claudio Zupo Gutiérrez – JudoInside Rediger på Wikidata
**Claudio Marcatoma Ccahuana** (født 12. august 1953 i Pichirhua i provinsen Abancay i regionen Apurímac i Peru, død 26. februar 2021 i Lima) var en peruansk politiker. Han var distriktsborgermester av distriktet Punta Negra i storbyområdet Lima fra februar 2020 til sin død.

Biografi
--------

Ccahuana ble medlem av Partido Popular Cristiano (PPC), og fikk i 2018 valgene i Punta Negra nok stemmer til å bli viseborgermester, etter José Delgado Heredia, som ble borgermester. Den 5. februar 2020 ble Heredia arrestert og til slutt fengslet med ti andre i forvaltningen i Punta Negra for tilknytning til og medvirkning med den kriminelle organisasjonen «La Jauría del Sur». Dermed måtte Ccahuana rykke opp og bli borgermester.

Claudio Marcatoma Ccahuana døde av covid-19 i Lima den 26. februar 2021 i en alder av 67 år. Den 23. februar hadde hans hustru Serafina Cuya allerede dødd av samme sykdom.

Referanser
----------

1. ↑  «Alcalde de Punta Negra Claudio Marcatoma Ccahuana y su esposa fallecieron por COVID-19». *Diario Perú21* **(spansk)**. 27. februar 2021.
2. ↑  «PJ dicta 2 años de prisión preventiva contra el alcalde de Punta Negra, José Delgado». *La República* **(spansk)**. 24. februar 2020.
3. ↑  «Aprueban la Suspensión del Alcalde de la Municipalidad Distrital de Punta Negra y encargan funciones al Teniente Alcalde». *El Peruano*. 6. februar 2020.
4. ↑  «COVID-19: Alcalde de Punta Negra y su esposa murieron a causa de enfermedad». *Canal N*. 27. februar 2021.
Må ikke forveksles med Claus Andersen.

**Claus Andersen** (født 16. mars 1859 i Voss, død 1911 i Tromsø) var en norsk kjøpmann, gullsmed, utreder, pelshandler og fangstleder. Han startet forretning i Tromsø i 1889 med salg av samisk og nordnorsk kunsthåndverk av ben, gull og pelsverk, og utrustet senere flere overvintringsekspedisjoner til Svalbard i de første tiårene av 1900-tallet. Han etablerte blant annet fangsthytter på Sørkappøya, i Hyttevika langt sør på Spitsbergen i 1907, og en på Krosspynten i Wijdefjorden langt nord i 1910.

Andersen var en av de mest produktive utrederne i første del av den norske fangstperioden og stod bak en rekke overvintringsekspedisjoner.

Referanser
----------

1. ↑  Gustav Rossnes, *Norsk overvintringsfangst på Svalbard 1895-1940*, Norsk polarinstitutt Meddelelser nr 127 1993.

Eksterne lenker
---------------

* Overvintringsfangst[*død lenke*], *Universitetet i Tromsø* 2010. Besøkt 23. oktober 2013.
* Claus Andersen - folketelling for Tromsø 1910.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister
 |
Må ikke forveksles med Claus Andersen (kjøpmann).

**Claus Andersen** (født 1624, død 1681) var en norsk fogd i Telemark, kjøpmann, trelasthandler, skipsreder, godseier og lagmann i Skien, samt assessor (dommer) i Overhoffretten og amtmann i Nedenes og Raabyggelaget amt. Gjennom trelasthandelen ble han en av Norges rikeste menn på 1600-tallet. Han kombinerte egen forretningsvirksomhet med offentlige embeder, noe som ikke var uvanlig i hans levetid.

Han var sønn av fogd og kjøpmann Anders Michelsen og Maren Andersdatter. Han var gift med sin kusine Anne Christensdatter, datter av Christen Andersen og Anne Gundersdatter på Borgestad gård. Både han og ektefellen var etterkommere av Jørgen von Ansbach. Claus og Anne har blitt kalt systematiske dynastibyggere. En rekke av deres døtre ble giftet bort til andre ledende forretningsmenn. Blant døtrene hans var Anne Clausdatter, kjent bl.a. fra visen *Stolt Anne*.

Referanser
----------

1. ↑   Eneveldets menn i Norge, side(r) 119[Hentet fra Wikidata]
2. ↑
3. ↑  Claus Andersen i Norsk biografisk leksikon

Litteratur
----------

* Øystein Rian: *Bratsberg på 1600-tallet: stat og samfunn i symbiose og konflikt* ISBN 82-00-22519-4 , side 77-79 m.fl.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon
 |
Mapo tofu, en spesialitet fra Chengdu rikelig krydret med sichuanpepper
**Mapo Doufu** (kinesisk: 麻婆豆腐; pinyin: *Má pó dòu fǔ*) er en tradisjonell og populær kinesisk rett som stammer fra sichuankjøkkenet. Retten lages i wokpanne och serveres over en skål med ris. Det finnes mange varianter av retten, men tradisjonelt består den i hovedsak av finmalt svine- eller storfekjøtt, silkestofu (myk tofu), i en chili- og bønnebasert saus, som toppes eller blandes med støtt sichuanpepper og vårløk. Resultatet er en rød, (vanligvis) ganske tynn og oljete komposisjon.

Utenfor Kina nedtones gjerne rettens karakteristiske styrke. Tradisjonelt er den imidlertid svært skarp, og forårsaker vanligvis både sterk svettedannelse samt en svært varm følelse i magen.

Doufu inntar forøvrig en helt spesiell plass i den turbulente politiske kampen mellom kommunister og nasjonalister i Kina før 1949. Fire uker før han ble henrettet av soldater fra nasjonalisthærens trettisjette divisjon den 18. juni 1935, skrev den tidligere lederen for Kinas kommunistiske parti, Qu Qiubai, et avskjedsbrev til sine kamerater som han avsluttet med de bevingede ord: «Kinesisk tofu er en annen sak som er best i verden og som smaker veldig godt. Farvel!»

Eksterne lenker
---------------

* (en) Mapo doufu – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Mapo doufu – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | TasteAtlas
 |
Sayajirao III Gaekwad, maharaja av Baroda, fotografert i 1919
**Maharaja** (også skrevet maharajah) er en indisk fyrstetittel. Ordet kommer fra hindi og er sammensatt av *maha*, som betyr stor, og *raja*, som betyr fyrste eller konge. Titlene *maharana*, *maharao* og *maharaol* er varianter med samme betydning som maharaja. Den tilsvarende tittel for regjerende fyrstinner er *maharani*. Samme tittel benyttes om en maharajas ektefelle. Sønn av en maharaja kalles *maharajakumar*, mens en datter kalles *maharajakumari*.

Tittelen maharaja ble benyttet om fyrster som regjerte de mange fyrstestatene som fantes i India i tiden før selvstendigheten i 1947. De fleste av de omkring 600 fyrstene bar tittelen maharaja eller raja. Tittelen ble særlig anvendt i de tilfeller fyrsten var hindu. Muslimske herskere kunne blant annet bære tittelen nawab.

Referanser
----------

1. ↑  Ivor Lewis: *Sahibs, nabobs, and boxwallahs. A dictionary of the words of Anglo-India*, Delhi: Oxford India Paperbacks, 1997, s. 158.
2. ↑  Roper Lethbridge: *Golden Book of India. A Genealogical and Biographical Dictionary of the Ruling Princes, Chiefs, Nobles, and Other Personages, Titled or Decorated, of The Indian Empire*, London: Macmillan, 1893, s. xx–xxi.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN
 |
Må ikke forveksles med La Plata.

Mar del Plata
**Mar del Plata** er en av de største og mest kjente badebyene i Argentina. Byen ligger sydøst i provinsen Buenos Aires og er med sine ca. 600.000 permanente innbyggere den 7. største byen i Argentina.

Geografi
--------

Klimadiagram for Mar del Plata
Mar del Plata ligger ved Sydatlanteren, ved foten av *Sierra de los Padres*. Omgivelsene tilhører Pampas-region. Byen har et mildt og relativt fuktig havklima uten markerte temperaturutslag.

Næringsliv
----------

Turisme er Mar del Platas hovedinntektskilde med syv millioner besøkende turister i 2006. Byen har en godt utbygd infrastruktur for turisme med talløse hoteller, restauranter, casinoer, teatre og andre turistattraksjoner. Mar del Plata rommer også et stort stadion som første gang ble brukt under VM i fotball 1978, og er senere oppgradert for de Pan-amerikanske lekene i 1995. Videre finnes 5 golfbaner og mange andre fasiliteter.

Byen er også en viktig fiskerhavn, industrien er konsentrert om fiskeforedling, og byen har store verft.

Kjente personer fra Mar del Plata
---------------------------------

* Germán Burgos, fotballspiller, Argentinske landslaget
* Roberto Mieres, rallykjører
* Astor Piazzolla, musiker: komponist og bandeonist
* Osvaldo Soriano, forfatter og journalist
* Guillermo Vilas, tennisspiller
* Emiliano Martínez, fotballspiller

Referanser
----------

1. ↑  .
2. ↑  .

Eksterne lenker
---------------

* (es) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Mar del Plata – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Mar del Plata – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Mar del Plata Turistguide
* IFAM-Befolkningsstatistikk (spansk)
* Portal de Mar del Plata muy actualizado (spansk)

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
**August Ludvig Storm** (født 23. oktober 1862 i Motala, død 1. juli 1914) var en svensk offiser i Frelsesarmeen og salmedikter.

Storm studerte på handelsskole i Stockholm, og etter et utsvevende liv ble han omvendt 1887 og gikk inn i Frelsesarmeen. Etter dette begynner han å publisere sanger i *Stridsropet* under pseudonymet **August S**.

Ettersom Storm hadde studert på handelsskole og var en dyktig matematiker fikk han oppdraget med å organisere Frelsesarmeens finansavdeling.

Han skrev teksten til sangen «Tack min Gud för vad som varit» som 29-åring og den ble publisert i *Stridsropet* 5. desember 1891. Da han var 37 år gammel fikk han en alvorlig skade i ryggmargen, men til tross for store plage fortsatte han sitt arbeid som finanssekretær og som aktiv i Frelsesarmeen.

Han er representert med en salme i *Norsk Salmebok* og *Norsk salmebok 2013* med sangen som på norsk er kjent som *Opna hjartans dør*. Den er oversatt til nynorsk av bibelskolerektoren, redaktøren og stortingsrepresentanten Nils Lavik.

Sanger
------

* «Tack, min Gud, för vad som varit»
* «Stige högt mot himlen»
* «Framåt! Så ljuder vårt fältrop idag»
* «Till strid för Gud vi glatt framtågar»
* «O, jag ser min Faders hand i naturens under»
* «Öppna hjartats dörr»

Referanser
----------

1. 1 2  «Hjertets dør åpen på vidt gap for Jesus». *Dagen.no* **(norsk)**. Arkivert fra originalen 10. september 2017. Besøkt 10. september 2017.

Litteratur
----------

* Anne Kristin Aasmundtveit, *Biografisk leksikon til Norsk Salmebok og Norsk Koralbok*, Verbum Forlag, Oslo, 1995. ISBN 82-543-0573-0, s. 148

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | ISNI **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** Hymnary
 |
Fra en reportasje i *Billedbladet NÅ* 1954 da selvbetjening var noe nytt i norske butikker: «Det er publikum som skal øve «kontroll». Kritiske kjøpere fremmer konkurransen. En kjøperunde med prat om pris og utvalg. Fru Astrid Olesen titter frem bak selvbetjeningsdisken.» Foto: Ragnvald Strand, *NÅ* / Riksarkivet 
Selvbetjening ved Fagernes lufthavn, Leirin i 2011 der kundene betaler for drikke og sjokolade ved å legge pengene i en åpen skål uten betjening eller tilsyn.
**Selvbetjening** er det at en kunde i en forretningsvirksomhet betjener seg selv, finner og velger varer og tjenester, transporterer og betaler i en kasse eller i en betalingsterminal. Typiske eksempler på virksomheter basert på selvbetjening er dagligvareforretninger og supermarkeder, faghandel innen møbler og verktøy, bensinstasjoner, kafeteriaer og buffetrestauranter, mini- og nettbanker.

Amerikaneren Clarence Saunders tok patent på selvbetjening i detaljhandelen i 1917.

Fra 1950-årene har selvbetjening utviklet seg til å bli dominerende innen detaljhandel, men deler av faghandelen har fortsatt utstrakt diskekspedisjon siden rådgivning og veiledning fra fagkyndig personale er en viktig del av kjøpsprosessen i en del bransjer.

Selvbetjente kasser i et supermarked i Bergen. Kundene henter varene som i en vanlig selvbetjent dagligvarebutikk, men skanner strekkodene selv og betaler med bankkort i automatene istedenfor i en betjent kasse. Foto: 2017

Referanser
----------

1. ↑  Saunders, Clarence (9. oktober 1917). «Self-serving store.». US1242872 A. Besøkt 22. desember 2016.

Eksterne lenker
---------------

(en) category:Self service – galleri av bilder, video eller lyd på Commons


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND **·** NKC
 |
**Selvbergingsjordbruk** betegner en praksis der en produserer mat til eget bruk. Selvberging og selvforsyning er begreper som brukes om hverandre for å beskrive i hvilken grad et samfunn produserer like mye av varer og tjenester som det forbruker.

Land som i dag har stor grad av selvbergingsjordbruk og liten sysselsetting utenfor landbruket tillhører de fattigste i verden. Underernæring og ekstrem fattigdom preger mange land i Afrika sør for Sahara.

I Norge markerte overgangen fra selvbergingsjordbruk til handelsjordbruk et tidsskille i økonomisk uvikling. Driftsformen som på mange måter var uendret fra vikingtiden til 1700-tallet ble endret gjennom innføring av nye vekster og bedre kornsorter. Fra cirka 1790 og fremover på 1800-tallet ble nye redskaper innført, og det store skiftet til handelsjordbruk kom med bruk av importert kraftfôr i 1890-årene og kunstgjødsel fra cirka 1915. Det var først i tiårene etter andre verdenskrig at mekaniseringen av jordbruket og fisket virkelig skjøt fart. Da kunne langt færre bønder og fiskere produsere langt mer mat enn tidligere.

Se også
-------

* Selvforsyning

Referanser
----------

1. ↑  «Andel av befolkningen sysselsatt i landbruket». Our World in Data. Arkivert fra originalen 18. januar 2021.
2. ↑  «Høy sysselsettingsandel og lav verdiskapning i Jordbruket (eksemplre Etiopia, Tanzania og Malawi)». Our World in Data.
3. ↑  «Andel av befolkningen som lever i ekstrem fattigdom». Our World in Data.
4. ↑  Gunnar Syverud, Even Bratberg (NMBU), Reidar Almås (NTNU) (28. juni 2019). «Jordbruk i Norge». Store Norske Leksion.
5. ↑  Dag Hundstad. «Det store hamskiftet». Universitetet i Oslo.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** GND **·** LCCN **·** HDS
 |
«***Selv om jeg elsker deg***» er en roman av Margit Sandemo fra 1978. Originalens tittel var «*Elva dagar i snö*». Romanen gikk først som føljetong i de nordiske utgavene av ukebladet Allers. Bokens hovedperson Jennifer, skal sammen med åtte andre busspassasjerer over en fjellovergang vinterstid. Halveis på fjellet får bussen motorhavari i uværet, og alle sammen blir tvunget til å søke tilflukt i et gammelt hotell, som er avstengt for vinteren, men har et lager av mat og det mest nødvendige. Blant passasjerene er også politimannen Rikard Mohr, og han og Jennifer kjenner hverandre fra de var tenåringer begge. Mange av de åtte får livene sine snudd opp ned, de elleve dagene de er innesperret i hotellet. Her skjer det alt fra mord til gryende kjærlighet, og de fleste av passasjerene har hemmeligheter de vil verne om for de andre. Romanen er også utgitt som bok nr. 35 i serien «*Margit Sandemos beste føljetonger*».

Utgivelser i utvalg
-------------------

* Margit Sandemos beste føljetonger nr.35, Bladkompaniet 1986, ISBN 82-509-1806-3
* Margit Sandemos beste dobbeltbok, Schibsted 2006

Kilder
------

* «Kjære Margit», Bladkompaniet 1994
**Zellwegers syndrom** er et uvanlig og arvelig syndrom som påvirker peroksisomer. Dette er spesielle organeller i cellene som sørger for å nøytralisere giftige stoffer. Barnet som er berørt av syndromet har både øyeskade (retinopati) og et gjenkjenbart utseende med lang panne, stor frontskalle, epikantisk fold, ører med lav plassering og liten hake. Det antas at alle med syndromet har hørseltap.

Barn med Zellwegers syndrom har ofte svake muskler, noe som fører til at de ikke beveger mye på seg. Syndromet fører ofte med seg at de har problemer med å suge og svelge, lav fødselsvekt og er kortere i høyden enn gjennomsnittet. Barn har ofte kramper og en forsinket motorisk og mental utvikling. 

I tillegg til retinaendringer, er grå stær og andre øyeendringer til stede hos mange barn. Det er uvanlig at barnet er eldre, enn 6 måneder. Imidlertid er det noen tilfeller der barna ser ut til å ha en mildere variant av syndromet. Syndromet er oppkalt etter barnelege og professor Hans Ulrich Zellweger (1909–90). Det anslår at rundt 140 000 barn blir født med syndromet på verdensbasis.

Behandling
----------

Foreløpig er ingen behandling kjent. Det prøves en rekke lindrende type behandling som kan minke symptomene.

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑  Peroksisomale sykdommer (PDF). Oslo Universitetssykehus.

Eksterne lenker
---------------

* Zellwegers syndrom, Store Norske Leksikon

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica
 |
Bjørnegård aktivitetshus
**Bjørnegård** er en gård i Bærum som eies av kommunen. Gården med et sveitserhus fra 1866, sidebygning, to bolighus, skjul og låve fra siste halvdel av 1800-tallet utgjør i dag *Bjørnegård psykososiale senter*.

Bjørnegård ble ryddet i yngre jernalder, og tilhørte i 1625 Nesøygodset som i 1663 ble solgt til Knut Frantzen. Bjørnegård ble solgt videre til Anna Krefting i 1682, og gården ble i Krefting-familien frem til 1766. 

I 1891 kjøpte svigerdatter av Bjørnstjerne Bjørnson, Jenny Bjørnson, gården av den daværende eier, Rasmus Holmseg og gjorde den om til pensjonat. Claude Monet bodde der i fem uker vinteren 1895 mens han malte berømte motiver fra Bærum. Hun solgte eiendommen til grosserer R.H. Mathiesen i 1895.

Frikirken kjøpte gården og drev bibelskole fra 1946 til 1977 og solgte til Stiftelsen Bjørnegård Ettervernshjem i samarbeid med Dikemark sykehus. Siden da har stedet vært brukt for psykiatrisk behandling, fra 1998 av Bærum kommune.

Eksterne lenker
---------------

* Bjørnegård aktivitetshus Bærum kommune
**Daotai** (kinesisk: 道台, pinyin: *Dàotái*, Wade-Giles: *Taotai*) er en historisk embedstittel i Kina. En *daotai* var en sivil eller militær embedsmann med overoppsynet over en krets (bestående av en eller flere *fu*, byer eller andre tettsteder), eller ansvarlige for en eller annen avgrenset geskjeft (som saltbeskatningen innen et bestemt område). De hadde myndighet på sekundært nivå, hvis man betrakter provinsnivå som det primære.

Systemet ble utviklet til et riksdekkende nettverk under Qing-dynastiet. Det var i henhold til en «lov om forebygging» (*hui pi*) at den lokale daotai skulle være en utenforstående, altså at ingen mandarin kunne tjene i denne overordnede stilling i sine hjemlige trakter. Slik skulle man redusere faren for korrupsjon og nepotisme.

Som eksemplifisering av systemet gjengis hvordan det var oppbygd i Jiangsu: 

* To daotaier med spesialiserte funksjoner – korn-daotaiene basert i Nanjing og i Suzhou. Etter hvert ble stillingen i Suzhou avviklet og oppgaven lagt under Nanjing-daotaien.

* Fem daotaier for hver sine administrative territorielle enheter,

Xuzhou daotai: stasjonert i Suqian, med ansvar for ett prefektur og syv fylker (*xian*),
Jiangning daotai (Nanjing daotai), med ansvar for ett prefektur og syv fylker,
Su-Song-Tai daotai (Shanghai daotai), med ansvar for to prefekturer og 20 fylker,
Changzhen daotai (Zhenjiang daotai), med ansvar for to prefekturer og 16 fylker,
Huaiyang daotai (Huai'an daotai), med ansvar for to prefekturer, et departement og 12 fylker.

Litteratur
----------

* Yuansheng Liang: *The Shanghai Taotai: Linkage Man in a Changing Society, 1843-90*, Singapore University Press, 1990
Darwin
**Darwin** (også kjent som *Port Darwin*) er en bosetning på Falklandsøyene, beliggende på østsiden av eidet ved Choiseul Sound som skiller Øst-Falkland i to.

Bosetningen er oppkalt etter Charles Darwin som gjennomførte zoologiske undersøkelser på Falklandsøyene under HMS «Beagle»s andre reise. Darwin ble etablert i 1859, om lag 25 år etter Charles Darwins besøk. Opprinnelig var Darwin et tilholdssted for gauchoer og kvegfarmere, men senere overtok sauehold og skotske sauegjetere ble bragt hit. Fram til 1922 var det Falkland Islands Companys senter for sauedrift i Lafonia, men virksomheten ble da overført til Goose Green fire kilometer lenger sør.

Darwin og omgivelsene opplevde voldsomme kamper ved slaget ved Goose Green under Falklandskrigen. Britiske tropper tok Darwin Hill 28. mai 1982 etter intens kamp mot argentinske styrker. Et stort antall argentinske falne er gravlagt i nærheten.

Referanser
----------

1. 1 2  What to Do & See Arkivert 23. februar 2016 hos Wayback Machine. Darwin House, besøkt 9. februar 2016

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Darwin** er hovedstaden og den største byen i Nordterritoriet i Australia, med 148,564;innbyggere (est. 2018 ). Byen ligger ved Australias nordlige kystlinje og har tropisk klima. Byen er spesielt utsatt for tropisk tordenvær og sykloner; mye av byen ble ødelagt av syklonen Tracy i 1974.

Darwin har størst andel aboriginer av australske hovedsteder, og en relativt stor del er immigranter fra Sør- og Øst-Asia, og blir derfor ofte kalt for «Australias flerkulturelle hovedstad». Darwin er en viktig havn, spesielt for eksport av sauer og kyr, og av mineraler.

Kommunikasjon
-------------

I 2004 åpnet jernbanelinjen mellom Alice Springs og Darwin, og Darwin ble for første gang tilknyttet resten av det australske jernbanenettet. Passasjertoget *The Ghan* har ukentlige avganger til Adelaide hele året.

Oljesøl 2009
------------

Den oppjekkbare boreriggen West Atlas på Montarafeltet rundt 690 kilometer utenfor byen Darwin brøt ut i brann 1. november 2009 etter at oljefeltet hadde lekket olje i ti uker. Operatør på feltet var det thailandske selskapet PTTEP. Boreriggen tilhørte riggselskapet Seadrill.

Referanser
----------

1. ↑  Artikkel i Nettavisen
2. ↑  Artikkel i NRK nettavis

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Darwin, Northern Territory – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Darwin, Northern Territory – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** NKC **·** GeoNames **·** BBC Things **·** MusicBrainz
 |
**Mahatma Gandhis fødselsdag**, eller **Gandhi Jayanti**, er en nasjonal festdag i India som markeres hvert år den 2. oktober, datoen for Mahatma Gandhis fødselsdag.

Dagen er én av tre nasjonale helligdager i landet, i tillegg til uavhengighetsdagen (15. august) og republikkens dag (26. januar). Dagen er ikke er offisiell, ifølge Indias grunnlov, men den feires i hele landet.

Dagen feires med gudstjeneste og møter i templer, moskeer og minnesmerker i hele India, spesielt ved Raj Ghat og Gandhis minnesmerke ved kremasjonsstedet i New Delhi. Blant ulike aktiviteter forekommer bønnemøter, minneseremonier og lokale samlinger. Det arrangeres konkurranser i tegning og essayskrivning i skolene i emner som fred, ikke-vold og Gandhis innsats i den indiske selvstyrekampen. Gandhis favorittsanger, *Bhajan* (en hindu andaktsang) og *Raghupathi Raghava Rajaram*, synges vanligvis til hans minne.

De forente nasjoners generalforsamling annonserte 15. juni 2007 vedtaket av en resolusjon som erklærte at 2. oktober vil bli feiret som en internasjonal dag for ikke-vold.

Se også
-------

* Narendra Modi

Referanser
----------

1. ↑  «Gandhi not formally conferred 'Father of the Nation' title: Govt». *indianexpress.com*.
2. ↑  «Constitution doesn't permit 'Father of the Nation' title: Government». *The Times of India*.
3. ↑  «Gandhi Jayanti». Simon Fraser University. Besøkt 15. april 2006.
4. ↑  «Several programmes mark Gandhi Jayanti celebrations in Mysore». The Hindu. Arkivert fra originalen 17. februar 2006. Besøkt 16. november 2006.
5. ↑  «Introduction of the draft resolution on International Day of Non-Violence» (PDF). United Nations. Arkivert fra originalen (PDF) 27. september 2012.
**Linderud skoles musikkorps** ble stiftet i 1967. Korpset holder til på Linderud skole i Oslo.

Korpset består av 20 musikanter (2011) som spiller trompet, saksofon, trombone, trommer, gitar og keyboard. De har øvelser på mandager og onsdager på Linderud skole.

Aktiviteter
-----------

Høsttur til Tusenfryd  

Julekonsert  

Juleavslutning i Bredtvet kirke.  

Skitur til Hafjell  

Linderudkonserten.  

Spilling 1. og 17. mai  

Korpsstevne  

Sommertur

Linderudkonserten
-----------------

I 1999 tok Linderud skoles musikkorps initiativ til å arrangere den første Linderudkonserten med musikkorpset og elever fra Linderud skole. Linderudkonserten bestod av sang, musikk, dans og drama. Hver konsert hadde et bestemt tema. 
Etter 10 års samarbeid, har Linderud skole valgt å arrangere en egen konsert uten korpset.

* 1999 – Les Misèrables, The lion king
* 2000 – Det 20. århundret i ord og musikk
* 2001 – Evig grønt... og noe blått
* 2002 – Det store fargespillet
* 2003 – Radio 200,3
* 2004 – DropIn
* 2005 – Jorda rundt på 80 minutter
* 2006 – Norsk på norsk
* 2007 – Filmens verden
* 2008 – Alt var mye bedre før.. og bedre skal det bli
* 2009 – LTV – Linderudtv
* 2011 – Godt og blandet

Eksterne lenker
---------------

* Linderud skoles musikkorps hjemmeside Arkivert 4. mars 2016 hos Wayback Machine.
***Lindera melissifolia*** er en løvfellende, duftende busk i laurbærfamilien som vokser i sørøstlige USA.

Den blir opptil 2 m høy og vokser i tette bestander som sprer seg med utløpere. Unge kvister er hårete. Bladene sitter spredt og er elliptiske til eggformede, 8–16 cm lange, 3–6 cm brede og hårete på undersiden. Busken er særbu med hann- og hunnblomster på ulike planter. De små, gule blomstene åpner seg før løvsprett om våren. Frukten er en rød, nesten rund steinfrukt som ca. 12 mm i diameter.

Eremittskogtrost, rødkardinal og andre fugler eter fruktene.

*Lindera melissifolia* er en sjelden plante som nå finnes i spredte bestander i Arkansas, Georgia, Mississippi, Missouri, Nord-Carolina og Sør-Carolina. Den ser ut til å være utdødd i Alabama og Louisiana og kanskje Florida. Planten har alltid vært sjelden, men er i tilbakegang på grunn av ødeleggelse av voksestedene på grunn av hogst, oppdyrking og drenering.

Busken har ulike voksesteder vest og øst i utbredelsesområdet. I vest finnes den på våte steder i løvskoger i lavlandet sammen med trær som ambratre, *Celtis laevigata*, rødlønn, asklønn, hickory, vasseik, sumpeik og pileik. I øst finnes den ved kanten av dammer i karstområder og i våte forsenkninger i furuskog. Her finnes den sammen med trær som sumpsypress (var. *imbricarium*), rødlønn, virakfuru, sumpfuru og *Nyssa biflora*.

Litteratur
----------

* «*Lindera melissifolia*». *Flora of North America*. Besøkt 23. desember 2019.
* M.S. Devall og N.M. Schiff (2004). «*Lindera melissifolia* (Walt.) Blume». I J.K. Francis. *Wildland shrubs of the United States and its territories: Thamnic descriptions: Volume 1.* (PDF). U.S. Department of Agriculture, Forest Service. s. 440–441.
* M.S. Devall (2013). «The endangered pondberry (*Lindera melissifolia* [Walt] Blume, Lauraceae)». *Natural Areas Journal*. 33 (4): 455–465. ISSN 2162-4399. doi:10.3375/043.033.0409.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Lindera melissifolia* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Lindera melissifolia* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Lindera melissifolia* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Lindera melissifolia* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Lindera melissifolia* hos The International Plant Names Index Rediger på Wikidata

* (en) *Lindera melissifolia* hos Tropicos Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Laurus diospyros* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Lindera melissifolia* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Lindera melissifolia* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata