recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Isometri** betyr målt med samme mål. I matematikken brukes ordet om avbildninger som bevarer avstanden mellom punkt.

Definisjoner
------------

Notasjonen isometri kommer i to former: *global isometri* og den svakere notasjonen *bane-isometri* eller *stykkevis isometri*. Begge blir ofte kalt *isometri*, så en bør avgjøre hvilken sammenheng begrepet bør brukes i.

La *X* og *Y* være metriske rom med metrikker *d**X* og *d**Y*. En avbildning ƒ : *X* → *Y* blir kalt en **isometri** eller **avstandsbevarende** dersom en for hver *a*,*b* ∈ *X* har

{\displaystyle d\_{Y}\left(f(a),f(b)\right)=d\_{X}(a,b).}
En isometri er automatisk injektiv.

En global isometri, isometrisk isomorfisme eller kongruent avbildning er en bijektiv isometri.

To metriske rom *X* og *Y* kalles **isometrisk**, dersom det er en bijektiv isometri fra *X* til *Y*. Mengde bijektive isometrier fra et metrisk rom til seg selv, danner en gruppe med hensyn til funksjonssammensetningen, kalt isometrisk gruppe.

En bane-isometri eller stykkevis isometri er en avbilding som bevarer lengden på kurver (ikke nødvendigvis bijektive).

Isometri i videospill
---------------------

KubeIsometrisk fremstilling av en kube. Vinkelen mellom x-, y- og z-aksen er på 120 grader.TVEn TV tegnet nesten isometrisk. (Vinkelen er nesten 120 grader.)
I videospill brukes isometrisk projeksjon for å gi et inntrykk av et tredimensjonalt rom på en todimensjonal flate. En isometrisk spillverden sees litt på skrå ovenfra. Begrepet isometrisk brukes selv om det bare unntaksvis brukes 120 graders vinkel. Isometrisk projeksjon har vært brukt siden tidlig på 80-tallet og hadde sin storhetstid på slutten av 90-tallet bl.a. med Baldur's Gate, men er nå i stor grad utkonkurrert av projeksjoner med perspektiv.

Referanser
----------

1. ↑

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
***Isopedhispa*** er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae). Både larvene og de voksne (imago) er planteetere.

Utseende
--------

Middelsstore (8,5 - 9,5 millimeter), avlange og slanke, ganske flate, blanke, rødbrunlige eller svarte bladbiller. Antennene er noe lengre enn hode + pronotum med 11 ledd, ganske tynne. Hodet har en pigg antennefestene. Pronotum er trapesformet, dekkvingene nokså lange og nesten jevnbrede, med 8-10 rader av fine punkter, tre opphøyde lengderibber. Beina er temmelig korte.

Levevis
-------

Både larver og voksne lever på planter og eter fra dem. Disse artene lever på palmer og skruepalmer. Artene kan gjøre skade på kokospalmer.

Utbredelse
----------

Artene er endemiske for Ny-Caledonia.

Systematisk inndeling
---------------------

Hispinae inkluderer noen ganger gruppen (underfamilien) skjoldbiller, da som stammen Cassidini, i denne oversikten er den holdt utenfor, og plassert inn i som søstergruppen skjoldbiller. Andre klassifikasjoner plasserer denne gruppen (som Hispini) som en undergruppe av skjoldbillene.

**Treliste**
* orden **biller** (Coleoptera)
	+ underorden **Polyphaga**
		- overfamilie **Chrysomeloidea** Latreille, 1802 (=Phytophaga)
			* familien bladbiller (Chrysomelidae Latreille, 1802)
				+ underfamilien skjoldbiller, Cassidinae
				+ underfamilien **Hispinae**, Gyllenhal, 1813 – ikke i Norge, én art i Norden
					- stamme **Cryptonychini** Chapuis, 1875
						* slekten ***Isopedhispa*** Spaeth, 1936
							+ *Isopedhispa cocotis* (Maulik, 1933)
							+ *Isopedhispa ferruginea* Spaeth, 1936

Litteratur
----------

* Hispines of the world - *Isopedhispa*
* *Isopedhispa* på ITIS
* Hispine pests of palms - *Isopedhispa*

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Isopedhispa* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Isopedhispa* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Isopedhispa* hos ITIS Rediger på Wikidata
***Holmgang*** var et norsk ukentlig debattprogram som gikk på TV 2 fra 1992 til 2008. Det ble de første årene ledet av Nils Gunnar Lie (1992–98), deretter av Oddvar Stenstrøm (1998–2008). Programmet var til tider omstridt, spesielt under Stenstrøms ledelse. Det var særlig programmets spekulative egenproduksjon av meningmålinger som ble kritisert. Disse meningmålingene var basert på at seerne kunne ringe inn og stemme på ulike valg som ble fremsatt i programmets begynnelse. Flere forskere hevdet at resultatene i disse avstemningene avvek mye fra resultatene i ordinære meningsmåling og at de ikke representerte folkets mening. Flere beskyldte også programmet for å behandle sine debattemaer på en populistisk måte.

*Holmgang* ble etterfulgt av *Landstinget*, ledet av Arill Riise. 

Produksjonsstab
Per Kristian Gudmundsen var produsent, Maria Ekornes Myhre redaksjonssjef og Kristin Hasberg Gran produksjonsleder.

Beskyldninger om populisme
--------------------------

Fra slutten av 1990-tallet kom det mye kritikk fra flere hold mot debattprogrammet og mot Stenstrøm. Programmet ble flere ganger beskyldt for populisme og svart-hvitt-tenkning. Flere forskere og meningsmålere (inkludert professor Frank Aarebrot) har flere ganger kritisert de meningsmålingene som programmet la opp til. «Slike spørreundersøkelser har ingen verdi som uttrykk for folkemeningen», sier forsker Jo Saglie ved Institutt for samfunnsforskning. Undersøkelser utført av Opinion viser at TV-avstemninger og instituttenes meningsmålinger kan gi stikk motsatt resultat enn de som kommer frem i *Holmgang*. På spørsmålet «Skal vi stenge grensene for flyktninger fra fjerne land?» svarte 89,4 prosent av *Holmgang*s seere ja. Da Opinion stilte det samme spørsmålet til sitt landsdekkende utvalg norske kvinner og menn dagen etter, svarte 16 prosent ja.. 

Programmet ble også flere ganger kritisert for å legge opp til hets overfor minoriteter som muslimer. I mars 2007 gikk advokaten Abid Raja hardt ut mot programmet der han tok til orde for at Stenstrøm burde fjernes som programleder. Raja kritiserte det han hevder var ledende og generaliserende spørsmål, og debattformuleringen: «Er radikale muslimer en trussel mot vestlige verdier?». Han har også gått ut med beskyldninger om at Stenstrøm er feig når han ikke ville delta i debatt om sitt program.

Referanser
----------

1. 1 2  *«Slakter telefonavstemninger»*, artikkel i Dagbladet 13. august 2001
2. ↑  *«Kjendisadvokat vil ha «Holmgang» av lufta»*, artikkel i Dagbladet 5. mars 2007
3. ↑  *«- Stenstrøm tør ikke å ta debatten»*, artikkel i Dagbladet 5. mars 2007

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Holmgang* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
**Marehalmfly** (*Chortodes elymi*) er en sommerfugl som tilhører familien nattfly (Noctuidae). Den er funnet langs kysten til Rogaland i Norge.

Utseende
--------

Et middelsstort (vingespenn 32 – 38 mm), lyst farget nattfly. Forvingen er nokså smal og ensfarget gulgrå. Den kan ha noen små, svarte flekker i den ytre delen. Bakvingen er gråhvit.

Levevis
-------

Arten lever på sanddyner og strender. Tross det norske navnet lever larvene på strandrug (*Elymus arenarius*), ikke på marehalm. De lever hele larvetiden inne i stråene og forpupper seg også der. De voksne sommerfuglene flyr i juni – august og kommer gjerne til lys.

Utbredelse
----------

Marehalmflyet finnes på egnede steder over det meste av Europa. I Norge forekommer den langs sørkysten vestover til Rogaland.

Kilder
------

* Aarvik, L. Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) *Catalogus Lepidopterorum Norvegiae*. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe/Norsk Institutt for Skogforskning. ISBN 82-995095-1-3
* Nettsiden *Svenska Fjärilar*, med bildegalleri:
* *Chortodes elymi* på UK moths:

Eksterne lenker
---------------

* (en) *marehalmfly* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *marehalmfly* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* *Longalatedes elymi* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**Sakujiro Yokoyama** (født 1864, død 1912) fra Japan var en av «de fire store» judoutøverne, en *Shitenno*, i Kodokan.

Biografi
--------

**Yokoyama** var en av de mest kjente trenerne på *Tenshin shinyo ryu*, en av de eldre jujutsuskolene i Japan, som Jigoro Kano hentet mye inspirasjon fra når han utviklet judo.

Yokoyama var en kraftigere mann enn gjennomsnittet på denne tiden. Historien sier at han var omtrent 169 cm høy og veide 95 kg da han var 26 år. Han hadde noen sterke, effektive og kraftfulle teknikker og ble kalt «Devil Yokoyama» på grunn av hans stil.

Han ble etter hvert lederen for judotreningene på Kodokan-senteret i Tokyo, og han fikk derfor stor betydning for utviklingen av judo i Japan.

Lengste kamp noensinne
----------------------

**Yokoyama** møtte i 1886 Hansuke Nakamura i et historisk oppgjør som satte begge utøveres dyktighet, erfaring og taktiske egenskaper på en stor prøve.

Hansuke var en av de store mesterne på *Ryoi Shintoh-ryu*, og nærmest som en kjempe å regne i Japan med sine 176 cm og 94 kg. 

Yokoyama kjempet med alle teknikker han kunne – likevel var det ikke nok til å vinne kampen. Kampen varte i 55 minutter uten at noen hverken ga eller tok poeng. Til slutt måtte dommeren dele seieren mellom de to utøverne.

Referanser
----------

1. 1 2   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NDL **·** CiNii
 |
**Sigurd Bernhard Hennum** (født 10. desember 1930 i Oslo, død 26. april 2017) var en norsk avisredaktør og forfatter.

Han tok realartium ved Berg gymnasium i 1949, Journalistakademiet i 1953 og kurs ved Nansenskolen 1954/55. Etter å ha arbeidet som journalistlærling i Morgenbladet, ble han ansatt i Aftenpostens politiske avdeling i 1955. Fra 1963-1978 var han redaktør for Aftenpostens A-Magasinet, deretter redaksjonsjef og siden redaktør for Aftenposten frem til han gikk av med pensjon i 1995. Han hadde også ansvaret for opprettelsen av Aftenpostens kabel-tv og nærradio i 1985 -1986. Som redaktør av A-Magasinet, initierte Hennum, i samarbeide med professorene Anders Hagen, Steinar Skjeseth og Magne Skodvin, artikkelserier om norsk geologi, arkeologi og historie, senere samlet i bokform. Han introduserte også en ukentlig kriminalnovelle og var en av initiativtagerne til Rivertonklubben i 1972.

Han satt i Bærum kommunestyre 1964-1971, var styreformann ved Norsk Pressefotografskole[*når?*] og var president i Rivertonklubben 1983-1985.

Bøker
-----

* Fra fredsrus til striskjorte 1944-1950 (1995)
* De glade 50-årene (1992)
* De utfordrende 60-årene (1993)
* De kampglade 70-årene (1994)
* Annonsene forteller (1998)
* Hagebygutter (2001)
* Norske øyebliikk (2002)
* Presseliv (2010)

Referanser
----------

1. ↑   www.aftenposten.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Nekrolog: Sigurd B. Hennum; Aftenposten, 2.5.2017

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** ISNI **·** SUDOC
 |
**Isomeri** er et fenomen som innebærer at ulike kjemiske forbindelser kan ha samme molekylformel, men ulike arrangementer av atomene og derfor ulike egenskaper.

Strukturisomeri
---------------

Strukturisomere forbindelser har samme molekylformel, men forskjellige strukturformler.

### Kjedeisomeri

Kjedeisomere forbindelser har samme molekylformel, men forskjellige arrangeringer av karbonatomene.

 
(iso-Butan)

### Stillingsisomeri

Stillingsisomere forbindelser har samme molekylformel, men forskjellige plasseringer av den funksjonelle gruppen.

### Funksjonsisomeri

Funksjonsisomere forbindelser har samme molekylformel, men forskjellige funksjonelle grupper.

### Tautomeri

Tautomeri er et spesialtilfelle av strukturell isomeri hvor intramolekylære reaksjoner fører til isomeri.

Stereoisomeri
-------------

*Se også* Stereoisomeri
Stereoisomere forbindelser har samme strukturformel, men forskjellige plasseringer av atomgruppene i rommet. En del slike isomerer kan dreie polarisert lys så polariseringen dreies til høyre, dexter-formen. Den motsatte isomeren vil dreie polariseringen til venstre, levo-formen.

### Optisk isomeri eller rom-isomeri

Hvis et karbonatom i en forbindelse er bundet til fire andre *forskjellige* grupper er karbonatomet et kiralt senter. Et molekyl som har ett kiralt senter finnes i to stereoisomere. Vi sier at molekylet er kiralt, som betyr at det ikke har symmetrilinjer.

### Geometrisk isomeri eller cis-trans-isomeri

En type cis-trans-isomere forbindelser har forskjellig plassering av atomgruppene på begge sider av en dobbeltbinding. Når to like grupper står på samme side av en dobbeltbinding kalles forbindelsen cis. Når de står på forskjellige sider, kalles forbindelsen trans.

Trans-cis-isomeri kan også forekomme på samme eller hver sin side i et molekyl som danner ringer med to sidegrupper. Gruppene kan da være plassert på samme side eller hver sin side av ringen.


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** GND **·** NKC
 |
**Sakya Trizin** (tibetansk: ས་སྐྱ་ཁྲི་འཛིན།, wylie: *sa skya khri 'dzin*, "Sakya Troneholderen") er den tradisjonelle tittel på lederen av skolen Sakya i tibetansk buddhisme.

Sakya ble grunnlagt 1073 e.Kr. da Khön Könchog Gyalpo (འཁོན་དཀོན་མཆོག་རྒྱལ་པོ།, 'khon dkon mchog rgyal po; 1034–1102), et medlem av Tibet’s noble Khönfamilie, etablerte et kloster i regionen Sa'gya, Tibet, som ble hovedkvarter for ordenen. Siden den gangen har dens lederskap utgått fra Khönfamilien.

Den 41. Sakya Trizin, som regjerte i mer enn 50 år, var den lengste sittendende Sakya Trizin. Den nåværende og 42. Sakya Trizin er Ratna Vajra Rinpoche, offisielt kjent som Kyabgon Gongma Trizin Rinpoche.

Referanser
----------

1. ↑  *Holy Biographies of the Great Founders of the Glorious Sakya Order*, translated by Venerable Lama Kalsang Gyaltsen, Ani Kunga Chodron and Victoria Huckenpahler. Published by Sakya Phuntsok Ling Publications, Silver Spring MD. June 2000.
2. ↑
3. ↑  *The History of the Sakya Tradition*, by Chogay Trichen. Manchester Free Press, U.K. 1983.
4. ↑  shttp://www.hhthesakyatrizin.org/currentnews\_jubilee.html
5. ↑
**Marina Wandruszka** (født 1954 i Wien) er en østerrikskfødt tysk klassisk teaterskuespillerinne. Hun er oppvokst i Wien og Venezia, og studerte skuespill i Wien. Wandruszka har siden 1985 vært fast knyttet til Thalia Theater i Hamburg, og har tidligere vært engasjert ved teatre i Bremen og Zürich. Hun har også virket som teaterregissør ved Staatstheater Braunschweig, Staatstheater Schwerin, Schauspielhaus Dortmund, Nürnberger Oper og i Nederland, samt for TiK (Thalia in der Kunsthalle). Hun har oversatt stykker av Carlo Goldoni fra italiensk og underviser også ved Hamburger Hochschule für Darstellende Kunst. I tillegg til teaterroller har hun hatt noen få filmroller, bl.a. som forsvarsadvokat i *Stammheim*.

Referanser
----------

1. ↑   Internet Movie Database, IMDb-nummer nm0910804, besøkt 14. juli 2016[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Marina Wandruszka på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND
 |
**Lancing** er en landsby og et verdslig sogn i West Sussex i England. Den ligger i distriktet Adur, med Sompting mot vest, Shoreham-by-Sea mot øst og Coombes mot nord. Stedet er en av landsbyene som hevder å være den største i England, med omkring 19 000 innbyggere i 2002. Det ble målt 18 810 innbyggere i folketellingen i 2011. Sistnevnte folketelling omfattet også befolkningen i landsbyen Coombes.

Geografi
--------

Hus langs Widewater Lagoon.
Lancing og dets sogn utgjør en del av den smale sentrale seksjonen av Sussex’ kyst mellom mindre Sompting i vest og større Shoreham-by-Sea i øst. Selv ved å ekskludere forsteder har Lancings kjerne den største udelte landsbyområdet i Storbritannia. Dens økonomi er analysert til å være integrert i bydannelsen Brighton/Worthing/Littlehampton (totalt 474 485 innbyggere per 2011). Lancings bosatte område nedenfor South Downs nasjonalpark dekker 9,5 km², noe som er mesteparten av dets landområde.

De eldste ikke-religiøse bygningene i Lancing er fra omkring år 1500. Landsbyen ble et populært reisemål rundt midten av 1800-tallet. Det er lite igjen av turistnæringen, men det drives noen mindre gjestehus. Utenfor Lancing ligger en strand, som ved lavvann har en lang strekning med fin sand. Sør for kystveien A259 finner man Widewater, som er en lagune med brakkvann. Rett nord for landsbyen ligger Lancing Ring, et naturreservat som inngår i Sussex Downs, et *Area of Outstanding Natural Beauty* («Område med spesielt vakker natur»). Mot nord ligger et jordbruksområde knyttet til Lancing College Farm, og mot øst Shoreham Airport, som er verdens eldste flyplass som har vært i kontinuerlig drift, og som var base for det britiske flyvåpen (RAF) under den andre verdenskrig. 

Mye av området som nå er dekket av boliger var tidligere familiedrevne frukt- og blomstergårder som leverte til Brighton Market eller Covent Garden i London. 

Jernbanestasjonen Lancing stasjon ble åpnet 24. november 1845, på det som nå heter West Coastway Line. London, Brighton and South Coast Railway åpnet et vognverksted der Churchill industriområde nå ligger. Dette ble nedlagt 1964–1965.

Vennskapsbyer
-------------

Lancing, (sammen med andre urbane distrikt Adur) har vennskapsbysforhold med:

* Polens flagg Żywiec, Polen
* Frankrikes flagg Riom, Frankrike

Referanser
----------

1. ↑   «2001 Census: West Sussex – Population by Parish» Arkivert 8. juni 2011 hos Wayback Machine. (PDF). *West Sussex County Council*
2. ↑  «Key Statistics; Quick Statistics: Population Density» Arkivert 11. februar 2003 hos Wayback Machine. United Kingdom Census 2011, Office for National Statistics
3. ↑   «2011 Census - Built-up areas», ONS.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Lancing, West Sussex – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* British History Online
* Lancing comes under Adur & Worthing Council

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Vision of Britain **·** VIAF **·** LCCN **·** GeoNames **·** GeoNames **·** BBC Things **·** MusicBrainz
 |
**Marine Stewardship Council** (**MSC**) er en uavhengig non-profit organisasjon og et sertifiseringsorgan. MSC har utviklet en miljøstandard for bærekraftige fiskerier, og bruker et miljømerke som kun gis til de fiskeprodusentene som oppfyller miljøstandarden. Når det kjøpes fisk med det blå MSC-miljømerket indikerer det at den kommer fra et fiskeri som drives på en miljømessig ansvarlig måte som ikke bidrar til det globale miljøproblemet med overfiske. Ved utgangen av 2010 hadde mer enn 1 300 fiskerier og selskaper oppnådd sertifisering fra Marine Stewardship Council.

MSC ble grunnlagt i 1997 av World Wide Fund for Nature (WWF) og Unilever, og ble fullt ut uavhengig i 1999. Det har kontorer i London (hovedkontor), Seattle, og Sydney, og lokale kontorer i Edinburgh, Berlin, Haag, Paris, Cape Town og Tokyo.

Referanser
----------

1. ↑  Liste over selskaper med MSC-sertifisering Arkivert 2014-02-22, hos Wayback Machine. ecobai.com

Eksterne lenker
---------------

* Hva er MSC? på WWF Norge

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN
 |
**Det europeiske monetære system** (**EMS**) også kalt **Det europeiske valutasystem**, var et samarbeid om valutakurser mellom medlemslandene i EU (daværende EEC). Systemet ble drevet av sentralbankene. Det ble opprettet i 1979, samtidig som det ble det innført en felles avregningsenhet (ECU). Storbritannia sto i lange perioder utenfor systemet.

Formålet med EMS var større stabilitet i valutakursene og prisnivået, enklere transport av varer og kapital, felles valutapolitikk og stabilisering av det internasjonale valutasystem og næringsliv.

EMS ble erstattet 1. januar 1999 ved innføringen av Den europeiske monetære union. Dette innebar også innføringen av euro og den europeiske sentralbank.

Referanser
----------

1. 1 2  Bildung, Bundeszentrale für politische. «Europäisches Währungssystem | bpb». *bpb.de* **(tysk)**. Besøkt 29. januar 2019.
2. 1 2  «Definition: Europäisches Währungssystem - Meyers Lexikon online». *web.archive.org*. 1. januar 2008. Arkivert fra originalen 1. januar 2008. Besøkt 30. januar 2019.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Nationalencyklopedin **·** Nationalencyklopedin **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** HDS **·** NDL **·** CiNii
 |
**Det europeiske ungdomsparlamentet**, **EUP**, (engelsk: *European Youth Parlament* - *EYP*, fransk: *Parlement européen des jeunes* - *PEJ*) er en ikke-partipolitisk og uavhengig pedagogisk prosjekt som er spesialtilpasset behovene til de unge europeiske borgerne.

EUP oppfordrer selvstendig tenkning og sosiopolitiske initiativ hos unge mennesker og fokuserer på læring av viktige sosiale og faglige ferdigheter. Siden åpningen[*når?*] har mange titusener av unge mennesker deltatt i regionale, nasjonale og internasjonale økter, dannet vennskap og fått internasjonal kontakter mellom og utover landegrensene. EUP har derfor gjort et viktig bidrag til å forene Europa.

I dag[*når?*] er EUP er en av de største europeiske plattformer for politisk debatt, interkulturelle møter, politisk arbeid og utdanning, og utveksling av ideer blant ungdom i Europa. EUP består av et nettverk av 36 europeiske foreninger og organisasjoner hvor tusenvis av unge mennesker er aktivt frivillig. Hele nettverket arrangerer om lag 200 arrangementer hvert år.

EUP er et program fra Schwarzkopf Foundation.

Funksjon
--------

EUP involverer godt over 20 000 unge i mer enn 100 regionale, nasjonale og internasjonale arrangementer gjennom 35 nasjonale organisasjoner hvert år. Flaggskiparrangementene i EUP er de tre årlige internasjonale *Sesjonenes*. Hver av disse sesjonene samler rundt 270 ungdommer fra 35 land, i 10 dager i forskjellige europeiske land.

De medfølgende lærerne går gjennom et spesialtilpasset program som tar sikte på å utvikle nye ferdigheter samt etablering av felleseuropeiske nettverk. Disse nettverkene tjener ofte til å etablere nye utvekslinger og læringsprosjekter.

Alle EUP-øktene følger et lignende program og er basert på den samme metoden:

* Først blir deltakerne delt inn internasjonale komiteer og deltar i teambuilding for å styrke samholdet.
* I komiteen begynner de unge delegatene å jobbe på en dagsaktuell problemstilling i europeisk politikk, og lager en felles resolusjon for temaet de har jobbet med.
* Til slutt blir resolusjonene debattert i en parlamentarisk generalforsamling etter modell av Europaparlamentet på både engelsk og fransk.
* Gjennom et rikt kulturelt program med arrangementer som Euroconcert, Eurovillage eller presentasjoner av landet, blir deltakerne aktive og kreative, og uttrykker seg gjennom musikk, skuespill og dans.

Referanser
----------

1. ↑   eyp.org[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) European Youth Parliament – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Det Europeiske Ungdomsparlament på Twitter Rediger på Wikidata

* (en) Det Europeiske Ungdomsparlament på Facebook Rediger på Wikidata

* (en) Det Europeiske Ungdomsparlament på Instagram Rediger på Wikidata

* (en) Det Europeiske Ungdomsparlament på LinkedIn Rediger på Wikidata

* (en) Det Europeiske Ungdomsparlament på YouTube Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** NKC
 |
***Min onkel i Amerika***, (originaltittel: *Mon oncle d'Amérique*) er en fransk spillefilm fra 1980 regissert av Alain Resnais.

Filmen ble vist på Filmfestivalen i Cannes i 1980, hvor den vant juryens store pris.

Handling
--------

Henri Laborit gir en innføring i hjernens fysiologi, og beskriver også sin egen bakgrunn. Han oppsummerer biografier om tre fiktive karakterer som gis parallelt med hans egen historie: Jean Le Gall ble født inn i en komfortabel middelklasse-familie, og driver en karriere innen radio og politikk. Janine Garnier, datter av venstreorienterte foreldre i Paris, som stikker av hjemmefra for å begynne som skuespillerinne. Men senere bytter karriere til å være mote-rådgiver.

René Ragueneau forsøker å gjøre opprør mot det gammeldagse synet blant gårdsfamilien sin i Torfou, i Maine-et-Loire. Men han blir etter hvert tvunget til å påta en ny jobb i Cholet, langt borte fra hans kone og barna deres. Livene til de tre fiktive karakterene krysser spor på forskjellige tidspunkter. Blant annet ved at Jean har en affære med Janine. René forhandler med Janine om fremtiden til jobben sin.

Skuespillere
------------

* Gérard Depardieu som René Ragueneau
* Nicole Garcia som Janine Garnier
* Roger Pierre som Jean Le Gall
* Nelly Borgeaud som Arlette Le Gall
* Pierre Arditi som Zambeaux.
* Gérard Darrieu som Léon Veestrate.
* Philippe Laudenbach som Michel Aubert.
* Marie Dubois som Thérèse Ragueneau
* Henri Laborit som seg selv.

Referanser
----------

1. ↑  «Filmen på filmweb.no» **(norsk)**. Besøkt 14. januar 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Min onkel i Amerika* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Min onkel i Amerika* hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (sv) *Min onkel i Amerika* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) *Min onkel i Amerika* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata

* (en) *Min onkel i Amerika* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Min onkel i Amerika* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Min onkel i Amerika* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Min onkel i Amerika* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *Min onkel i Amerika* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

* (en) *Min onkel i Amerika* på Box Office Mojo Rediger på Wikidata
**Lancia Y10, Y, Ypsilon** (1985–) er flere småbiler (bybiler, minibiler) fra italienske Lancia. Navnet "Y" er av greske ypsilon og en av flere betegnelser Lancia brukte (andre var Beta, Gamma, Kappa). Over to millioner er produsert frem til 2011, hvorav noen få ble solgt ny i Norge.

**Lancia Y10** (1985–96) var basert på Fiat Panda og også solgt som Autobianchi Y10. Om lag 850 000 ble laget i mange varianter, noen med turbo og andre med firehjulsdrift. De fleste fikk Fiats nyutviklede 1-liters F.I.R.E.-motor (*Fully Integrated Robotized Engine*). Spesialutgavene Y10 Fila, Martini og Missioni hadde kosmetiske variasjoner. Serie II og III fra 1989 og 1992 handlet også om kosmetiske endringer.

**Lancia Y** (1996–2003) var tegnet av Enrico Fumia og bygd i Melfi sør for Roma i omkring 800 000 eksemplarer. Motorene var 1 og 1.2-liters F.I.R.E. Y ble den første som fikk innsatt SuperFIRE med 16 ventiler og bensininnsprøytning. Utgaven *Cosmopolitan* var helhvit og luksuriøs, mens *Elefantino Rosso* (1997–2003) var sportslig (varianten Blue, Red og Blues solgte i over 300 000). Den røde elefanten var Lancias løpsikon fra 1950-tallet. Små kosmetiske endringer kom i 2000.

**Lancia Ypsilon I** (2003–11, *Tipo 840*) ble bygd på samme plattform som Fiat Punto, først i Melfi og fra 2005 ved Palermo på Sicilia. Motorer var 1.2 og 1.4-liters F.I.R.E, såvel som 1.3-liters diesel (Fiat multijet). Spesialutgaver var Ypsilon Momo, ModaMilano, Versus by Versace, den rosa Elle og Unyca. I 2005 laget Zagato en 150-hesters Ypsilon Sport.

**Lancia Ypsilon II** (2011–, *Tipo 846*) er etter alliansen med amerikanske Chrysler også solgt i England og Irland (men ikke USA) som *Chrysler Ypsilon*. Den er bygd i Tychy i Polen på Fiat sin *Mini*-plattform og fås også som 5-dørs. Motorer var 1.2-liters F.I.R.E. og 0.9-liters Fiat Twinair, samt 1.3-liters diesel. I 2014 kom utgaven *MomoDesign* og *Elefantino* (igjen). Ellers kom Ypsilon II i den luksuriøse utgaven *Diamond* og ungdomsutgaven *Black&Red*. Et revidert utseende ble lansert i 2016. I likhet med sine forgjengere fikk den bare to av fem stjerner i Euro NCAP.

* Y10 4WD Y10 4WD
* Y10 Y10
* Y Y
* Y Elefantino rosso Y *Elefantino rosso*
* Ypsilon I Ypsilon I
* Ypsilon I Ypsilon I
* Ypsilon II Red&Black Ypsilon II Red&Black
* Ypsilon II Elle Ypsilon II Elle

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|   | Search Wikimedia CommonsSearch Wikimedia Commons |   |  Wikimedia Commons har media  relatert til (kategori): ***Autobianchi Y10***  eller  ***Lancia Y10***  eller  ***Lancia Y***  eller  ***Lancia Ypsilon***
 |

 |

Referanser
----------

1. ↑  Jon Winding-Sørensen, *Lancia med ambisjoner* i bilnorge.no den 26. mai 2011.
2. ↑  *Lancia Ypsilon S Momodesign Arkivert 4. april 2016 hos Wayback Machine.* fra Boldride.com i 2013, delvis basert på Lancias pressemelding.
3. ↑  Noah Joseph, *Ypsilon facelift official* i autoblog.com den 13. september 2015.
4. ↑  Lancia Ypsilon fra Euro NCAP, 2015.
**Robert Lewis «Bob» Cattrall** (født 7. oktober 1957 i Braintree), britisk landhockeyspiller som deltok i de olympiske leker 1984 i Los Angeles.

Cattrall vant en olympisk bronsemedalje i landhockey under OL 1984 i Los Angeles. Han var med på det britiske laget som på tredjeplass i landhockeyturneringen bak Pakistan og Vest-Tyskland. Storbritannia tapte semifinalen med 0-1 mot Vest-Tyskland og vant bronsefinalen mot Australia med 3-2. Cattrall spilte fem kamper og scoret to mål i OL-turneringen.

OL-medaljer
-----------

* 1984 USAs flagg Los Angeles - Bronse Bronse i landhockey, menn Storbritannias flagg Storbritannia

Referanser
----------

1. ↑   www.sports-reference.com[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   sports-reference.com, www.sports-reference.com, besøkt 23. februar 2016[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Robert Cattrall – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Robert Cattrall – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Robert Cattrall – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Robert Cattrall – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata
**Rolf Cato Raade** (født 1964 i Bodø) er en norsk musiker og kulturbyråkrat. Han var direktør for Nordnorsk Opera og Symfoniorkester og ble i 2012 ansatt som
kulturhussjef for kulturhuset i Bodø. Han har også vært direktør for kulturkvartalet Stormen og sjef for Nordland Musikkfestuke. Raade startet sin karriere som trommeslager i flere rockeband, deriblant Charchk. Med Charchk vant han fylkesfinalen i Nordland i NM for rockeband i 1981, og bandet ble nr. 4 i landsfinalen i Trondheim samme år.

Rock og jazz
------------

Charchk skiftet navn til Kark og spilte inn to låter med Asbjørn Krogtoft som produsent som ble utgitt på en lokal samlekassett, før bandet ble oppløst høsten 1982. Siden spilte Raade i en kort periode i FF Orchestra i lag med bl.a. Fezza Ellingsen og Jan Gunnar Hoff. Raade har senere spilt i lag med Jan Gunnar Hoff i sistnevntes band Kosmo Hoff Ensamble, som debuterte på Nordland Musikkfestuke 4. august 1996, og besto av bl.a. Ingeborg Kosmo.

Klassisk musikk
---------------

Samtidig som han spilte i rockeband var Raade også musiker i Bodø orkesterforening. I 1982 var han en av initiativtakerne og musikerne i Bodø slagverkensemble. Skoleåret 1983/1984 tilbragte han på Toneheim Folkehøgskole, før han avtjente verneplikten i Forsvarets musikkorps, avd. Østlandet (Horten). 

Etter dette tok han fra 1984 studier i klassisk musikk på Norges musikkhøgskole, med pauker som hovedinstrument. I 1986 ble tilsatt som paukist ved Trondheim Symfoniorkester. Senere ble han hentet til Sveriges Radios symfoniorkester, hvor han var solopaukist. Han satt også i orkesterets styre og musikkråd. 

På 1990-tallet ble han ansatt som solopaukist i Oslo-Filharmonien. Mens han var musiker i Oslo-Filharmonien var han også medlem i programrådet for orkesteret og lærer ved Norges musikkhøgskole. 

Han avsluttet sin aktive karriere i Oslo filharmoniske orkester i februar 2005 for å bli den nye lederen av Nordland Musikkfestuke i Bodø. Han gikk av som leder der i august 2009, for så å bli direktør for Nordnorsk Opera og Symfoniorkester.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Discogs
 |
**Rolf Steinar Domstein** (født 16. mars 1957 i Måløy) er en norsk forretningsmann og politiker (H).

Han har artium fra Firda gymnas fra 1976 og utdannelse som siviløkonom fra NHH fra 1980. Han gikk deretter inn i det familieeide sjømatselskapet Domstein som salgssjef, og ble administrerende direktør i 1988. Selskapet har interesser i både fiskebåter, mottaksanlegg, oppdrettsanlegg, ferdigmatproduksjon og salgsselskaper. Med dette var han også involvert i Fjord Seafood. Domstein var styreleder i markedsføringsorganisasjonen Norges sjømatråd (tidligere Eksportutvalget for fisk) 2005–2013.

Domstein var ordfører i Vågsøy kommune 1984–1987. Da han ble valgt, var han 26 år gammel, og dermed landets yngste ordfører. I 1989 ble han tilbudt posten som fiskeriminister i Jan P. Syses regjering, men avslo. Domstein forble medlem av Vågsøy kommunestyre frem til 1999, og var på nytt innvalgt fra 2011 til 2019.

Referanser
----------

1. ↑  Starheim, Ottar. «Rolf Domstein». *Allkunne*. Besøkt 22. november 2019.
2. ↑  Eilertsen, Trine (2008). «Domstein, Rolf». I Åmås, Knut Olav. *Hvem er hvem?*. Oslo: Aschehoug. ISBN 82-03-23561-1.
3. ↑  «Rolf Steinar Domstein». Høyre. Besøkt 22. november 2019. [*død lenke*]

Eksterne lenker
---------------

* 

* (no) Publikasjoner av Rolf Domstein i BIBSYS
**Lekmann**, **legmann**, **legperson**, **legfolk** eller bare **leg** stammer fra det greske ordet *laikos* som betyr «tilhører folket». En lekmann er i religiøs sammenheng en person, gjerne en forkynner eller predikant, som tilhører menigheten, men som ikke er presteviet. Ordet brukes også i andre sammenhenger, for eksempel om lekdommere i juridisk sammenheng, og mer uformelt om enhver som ikke tilhører en spesiell profesjon, men bare «fusker i faget». Motsetningen til «leg» er ofte «lærd».

Lekmannsskjønn
--------------

Lekmannsskjønn er skjønn som er utøvd på bakgrunn av holdninger som er representative for ansvarlige personer med relevante praktiske erfaringer. Å bruke lekmannsskjønn vil si at man vurderer en sak ut fra sin kompetanse og erfaring. Lekmannsskjønn brukes i flere sammenhenger for å supplere fagkyndig, forvaltningsmessig og juridisk kunnskap.

Lekmannsbevegelsen i Norge
--------------------------

Utdypende artikkel: Lekmannsbevegelsen

I Norge begynte lekmannsbevegelsen med Hans Nielsen Hauges konflikt med kongens embetsmenn på slutten av 1700-tallet. Hauge og tilhengerne hans ble forfulgt fordi de brøt statskirkeprestenes monopol på å forkynne Guds ord. Da Konventikkelplakaten fra 1741 ble opphevet i 1842, ble imidlertid slik forkynnelse også tillatt for lekmenn. I 1888 fikk lekfolk dessuten lov å tale i Den norske kirken, først bare ved spesielle anledninger, men fra 1913 også under vanlige gudstjenester. Etter 1974 har lekpersoner i tillegg kunnet stå for dåp, nattverd og jordfestelse under tilsyn av prest. I 2012 skrev Aftenposten at flere tusen lekpredikanter har virket siden 1842, men at nå er det bare noen få igjen av den gamle typen kristenpredikanter.

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑  Aftenposten: Historier om himmel og helvete

Eksterne lenker
---------------

* Lekmannsrørsla, artikkel hos Norgeshistorie.no

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** NKC **·** NKC
 |
**Meretz** (tidligere **Meretz-Yachad**) er et venstresosialdemokratisk politisk parti i Israel. På hebraisk betyr *yachad* (יחד) «sammen» og *meretz* (מרצ) «vitalitet» eller «energi». Partiet definerer seg som sionistisk, grønt, venstreorientert sosialdemokratisk.

Historie
--------

Partiet ble dannet i desember 2003 ved sammenslåingen av venstrepartiene Meretz og Shahar.

Meretz oppstod i 1992 gjennom et samarbeid mellom tre andre partier: Ratz (רצ, Bevegelsen for borgerrettigheter og fred), Mapam (מפ"ם) og Shinui (שינוי, Endring). Det nye partiet ble ledet av Ratz-formannen Shulamit Aloni. Etter at partiet i 1996 gjorde et dårlig valg og partiets fraksjon i Knesset ble redusert fra 12 til 9 ble Yossi Sarid valgt til ny leder. Samme år registrerte de tre partiene offisielt Meretz som ett parti. En del av Shinui forlot imidlertid partiet i 1997.

Shahar ble dannet av den tidligere Arbeiderpartipolitikeren Yossi Beilin i juni 2002 og hadde ifølge seg selv som mål å forene de i Israel som går inn for fred og sosial rettferd, og å skape et klart alternativ til den høyreorienterte regjeringen.

Det nye partiet var først kjent som Yachad, men ettersom undersøkelser viste at navnet Meretz var bedre kjent i den israelske befolkningen tok partiet i 2005 navnet Meretz-Yachad.

Partiet hadde i 2005 omkring 22 000 medlemmer.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (he) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (ar) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (ru) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Meretz – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Meretz på Twitter Rediger på Wikidata

* Meretz på Facebook Rediger på Wikidata

* Meretz på Instagram Rediger på Wikidata

* Meretz på YouTube Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN
 |
**Maria Elisabeth (Maikki) Friberg,** (født 5. januar 1861 i Kankaanpää, død 6. november 1927 i Helsingfors, var en finsk journalist, filosof og kvinnesakskvinne.

Liv og virke
------------

Maikki Friberg mistet tidlig sin far. Fra 15-årsalderen bidro hun til sin egen forsørgelse, først som lærer i barnehage, senere i skolen. Parallelt fulgte hun undervisning ved Helsingfors universitet. Hun studerte en tid i Berlin, hos blant andre sosiologen og filosofen Georg von Gizycki, og siden i Bern, hvor hun i 1896 fullførte sin doktorgrad i filosofi. I 1897 skrev hun avhandlingen *Entstehung und Entwickelung der VoIkshochsehulen in den nordischen Ländern*, en beretning om folkehøgskolens opprinnelse og historie i Norden.

Gjennom Alli Trygg ble hun kvinnesaksaktivist. Hun engasjerte seg først i *Finsk kvinnoförening* (Suomen naisliitto). I 1892 var hun medstifter av kvinneorganisasjonen *Unionen*, hvor hun var leder fra 1920. 

I 1892 bidro hun med et foredrag ved den internasjonale kvinnekongressen i Paris. I årene 1897–1903 reiste hun mye utenlands for å gjøre situasjonen til Finland under russisk undertrykkelse bedre kjent. Hun deltok ofte ved internasjonale og nordiske kongresser, blant annet på vegne av *Unionen*.

I perioden 1898–1900 fungerte hun som redaktør for kvinnesakstidsskriftet *Nutid*, og hun var senere utgiver for det finskspråklige kvinnesakstidsskriftet *Naisten Ääni* i 22 år. Hun var aktiv like til sin død, og leverte sin siste ferdigredigerte utgave av *Naisten Ääni* bare tre dager før sin bortgang. Friberg skrev på svensk, finsk og tysk, og var blant bidragsyterne i det norske tidsskriftet *Nylænde*. Der skrev hun blant annet om kvinnelig stemmerett i Finland.

I 1995 ble *Maikki Friberg-priset* etablert ved Helsingfors universitet, som den første likestillingsprisen ved de finske universitetene.

Familie
-------

Maikki Friberg var datter av lensmann Karl Arvid Friberg og Fanny Adelaide Boijer. Hun forble ugift.

Bibliografi
-----------

* 1897: *Entstehung und Entwickelung der VoIkshochsehulen in den nordischen Ländern*, avhandling
* 1898: *Uuno Cygnaeus, Suomen kansakoulun isä*. Kansanvalistusseura
* 1901: *Kolme esitelmää palvelijoille*, sammen med med Maria Elisabeth Friberg, Juho Walve og Vihtori Lähde. Raittiuden ystävät
* 1905: *Maantieteellinen käsikirja, osa 1: Eurooppa*. Helsingfors
* 1918: *Koti ja kotitavat*.
* 1920: *Tieni varrelta tapaamiani I*. Naisten ääni, Helsingfors
* 1922: *Tieni varrelta tapaamiani II*. Naisten ääni, Helsingfors

Referanser
----------

1. ↑   Biografiskt lexikon för Finland, «Maikki Friberg», Biografisk leksikon for Finland ID 4720-1416928957326[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  *Nordisk tidskrift för vetenskap, konst och industri*. Stockholm: Wahlström & Widstrand i distribution. 1897. s. 260.
3. ↑  *Nylænde*. Christiania: Foreningen. 1927. s. 337 ff.
4. ↑  *Nylænde*. Christiania: Foreningen. 1907. s. 168–169.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Uppslagsverket Finland **·** Biografiskt lexikon för Finland **·** Prabook **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** ISNI
 |

Portal: Litteratur
**Øystein Børmer** (født 17. januar 1968 i Tønsberg) er en norsk embetsmann og tidligere politiker (Høyre). Fra 2017 er han tolldirektør.

Han er utdannet cand.oecon. fra Universitetet i Oslo 1994. Børmer var finanspolitisk rådgiver for Høyres stortingsgruppe 1997–2001 og statssekretær i Finansdepartementet 2001–05.

Børmer var direktør i Direktoratet for økonomistyring (DFØ) 2012-2017 og assisterende direktør 2006–12. 

Børmer var i perioden 2015-2019 medlem av Karantenenemnda, som avgjør spørsmål om karantene og saksforbud for tidligere statsråder, statssekretærer og politiske rådgivere.

Børmer ledet et regjeringsoppnevnt ekspertutvalg som vurderte flerårige budsjettvedtak på utvalgte områder og et tydeligere skille mellom investeringer og drift i statsbudsjettet. Utvalget avleverte sin rapport 1. desember 2015: NOU 2015:14 Bedre beslutningsgrunnlag, bedre styring — Budsjett og regnskap i staten.

Referanser
----------

1. 1 2 3   snl.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Øystein Børmer – Store norske leksikon». *Store norske leksikon* **(norsk)**. Besøkt 12. april 2017.
3. ↑  Finansdepartementet (27. januar 2017). «Ny direktør for Tolletaten». *Regjeringen.no* **(norsk)**. Besøkt 12. april 2017.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Øystein Børmer hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Kjersti Graver** (født 8. oktober 1945 i Oslo, død 14. februar 2009 på Jar) var en norsk jurist som det meste av sitt yrkesaktive liv jobbet med forbrukerspørsmål. Hun etterfulgte Erik Boe som forbrukerombud fra 1987 til 1995, da hun ble utnevnt til lagdommer i Borgarting lagmannsrett. Det embetet hadde hun til hun måtte redusere stillingen og etter hvert slutte på grunn av kreftsykdommen hun fikk i 2007.

Graver jobbet etter sin juridiske utdannelse som forbruksforsker ved Swoka-instituttet i Haag i tre år. Hun ble siden ansatt i Forbruker- og administrasjonsdepartementet. Deretter var hun underdirektør hos forbrukerombudet fra 1979 til 1984.

Som forbrukerombud var hun særlig opptatt av kjønnsdiskriminerende reklame. Hun satt også i EOS-utvalget, Stortingets kontrollutvalg for etterretnings-, overvåkings- og sikkerhetstjenestene, og hun var styremedlem i Amnesty International Norge. En periode var hun også medlem av styret i Den norske Dommerforening. I de første årene etter opprettelsen av Domstoladministrasjonen var hun også medlem av dette styret.

Graver var gift med Lars Oftedal Broch.

Referanser
----------

1. ↑   www.aftenposten.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   .  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)

Kilder
------

* Nils Erik Lie: Nekrolog i Aftenposten Kultur 23. februar 2009 side 15

Eksterne lenker
---------------

* *Kjersti Graver er død* NTB-melding hos Vårt Land 19. februar 2009

| * v
* d
* r
Forbrukerombudsmann (1973–1982), forbrukerombud (1983–2017), forbrukerdirektør (fra 2018) |
| --- |
| Inger Louise Valle **·** Hans Petter Lundgaard **·** Kjersti Graver **·** Torfinn Bjarkøy **·** Bjørn Erik Thon **·** Gry Nergård **·** Elisabeth Lier Haugseth **·** Trond Rønningen |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Prabook **·** Historisk befolkningsregister **·** BIBSYS **·** Geni **·** VIAF **·** VIAF **·** GND **·** ISNI
 |
**Michael Wagener** (født 25. april 1949 i Wuppertal) er en tysk musikkprodusent. Han er kreditert for produksjon, innspilling, miks og mastring på en rekke utgivelser der mange har solgt til gull og platina.

Wagener var gitarist i Accept før Wolf Hoffmann ble med i bandet. Da innså han sine begrensninger og ga opp virket som utøvende musiker.. Han dannet Double Trouble Productions sammen med Udo Dirkschneider, sangeren i Accept, og gjorde mange av sine første produksjonsjobber sammen med ham. Wagener utviklet et vennskap med Don Dokken da Dokken besøkte Tyskland, noe som resulterte i det første selvstendige produsentoppdraget hans for Dokkens første album *Breaking the Chains*. Senere har Wagener hatt en fremgangsrik karriere med arbeid hovedsakelig for heavy metal-band, men han har f.eks. også gjort miksingen for Janet Jacksons singel «Black Cat» fra albumet *Rhythm Nation 1814* (1989).

Referanser
----------

1. ↑   www.blabbermouth.net[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Diskografi på Wageners egen nettside
3. ↑  «Michael Wagener, biographical information» på Wageners egen nettside
4. ↑  John Parks: «Udo Dirkschneider (ex Accept) talks about his new lineup of U.D.O. new tour and album» i *Legendary Rock Interviews* 13. mai 2013
5. ↑  John Parks: «Don Dokken talks early days, acoustic shows and much more» i *Legendary Rock Interviews* 7. desember 2012
6. ↑  Mitch Gallagher: «Studio Legends: Michael Wagener» i *Premier Guitar* 28. juli 2013

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Norges flagg |
| Langrenn |
| Langrenn Norgesmesterskapet på ski |
| Gull | 2003 Molde | 3 x 5 km stafett  |
| Gull | 2007 Meråker | 3 x 5 km stafett  |
| Sølv | 2004 Bardufoss | 3 x 5 km stafett  |
| Sølv | 2005 Lillehammer | 3 x 5 km stafett  |

**Merethe Braathen Sinnes** (født 21. november 1982 i Oslo) er en norsk tidligere langrennsløper, med to NM-titler i stafett for Høybråten og Stovner IL.

Braathen Sinnes var lenge fast på stafettlaget til Høybråten og Stovner IL (HSIL) i Norgesmesterskapene over 3 x 5 km for kvinner. I 2003 la hun grunnlaget med femteplass ved første veksling, og søskenbarnet Solfrid Braathen og skiesset Kristin Størmer Steira avanserte til gull for klubben. I 2004 vekslet også Braathen Sinnes som nummer fem for HSIL, denne gangen klarte Solfrid Braathen og Størmer Steira å avansere til sølv. Året etter, i 2005, fikk HSIL et nytt sølv med de samme jentene, etter at Braathen Sinnes vekslet som nummer skes. I 2006 var Størmer Steira borte fra laget og ble erstattet med Ellen Sandbakken som åpnet stafetten for HSIL. Braathen Sinnes ble tildelt andre etappe. Hun gikk ut på tredjeplass og vekslet på femteplass etter syvende beste etappetid, Solfrid Braathen gikk HSIL inn til fjerdeplass. I 2007 fikk Braathen Sinnes igjen klappet på skulderen av Ellen Sandbakken. Som fjerde lag ut gikk hun laget opp en plass, før Solfrid spurtet HSIL inn til klubbens og søskenbarnas andre NM-tittel.

Braathen Sinnes gikk på idrettsfag ved Bjerke videregående skole i Oslo fra 1998 til 2001. Fra 2001 studerte hun fysioterapi ved Høgskolen i Oslo og har siden endte studier jobbet som fysioterapeut. Hun er gift med langrennsløperen Svein Tore Sinnes.

Se også
-------

* Liste over kjente elever ved Bjerke videregående skole

Eksterne lenker
---------------

(en) Merethe Braathen Sinnes – FIS (langrenn) Rediger på Wikidata

* HSILs hjemmeside
**«When the Levee Breaks»** er opprinnelig en bluessang fra 1929 ved ekteparet Kansas Joe McCoy og Memphis Minnie. Sangen er basert på en historie om den store Mississippi-flommen i 1927.

Sangen er imidlertid best kjent i form av Led Zeppelins delvis omskrevne versjon på albumet *Led Zeppelin IV*, lagd som et resultat av at vokalisten Robert Plant hadde platen i sin personlige samling. «Stairway to Heaven» er utvilsomt albumets mest kjente spor, men «When the Levee Breaks» huskes av mange som en passende avslutning på albumet. 

Videre er Led Zeppelins versjon kjent for en særdeles tung og resonant trommeintro av John Bonham. Trommeintroen er blant de mest brukte musikkbitene i populærmusikkens historie, eksempelvis Beastie Boys' sampling på låta «Rhymin & Stealin» fra deres debutalbum *Licenced to Ill*. Den akustike kvaliteten ble oppnådd ved å plassere trommesettet i en trappegang og én enkelt mikrofon flere etasjer over settet.

Robert Plant spiller også munnspill, og Jimmy Page benyttet seg av en unik teknikk med baklengsekko for å gi instrumentet et distinkt lydbilde. En «slide»- eller «bottleneck»-gitar bidrar også til et bestemt særpreg.

Som en kraftig studioprodusert sang var den vanskelig å reprodusere live, noe som medførte at bandet kun forsøkte dette noen få ganger i løpet av sin USA-turné i 1975.