recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Eduardo Lonardi** (født 15. september 1896 i Buenos Aires, død 22. mars 1956 samme sted) var de facto president i Argentina i 1955. Han satt i embedet i en kort periode før han ble erstattet av en annen president i et nytt kupp.

Lonardi var en katolsk nasjonalistisk[] og tok over ledelsen av militærjuntaen Revolución Libertadora, som styrtet den tidligere presidenten Juan Perón i et kupp den 16. september 1955. Hans forsonende tilnærming ble ansett for alt for myk av den liberale fraksjonen av de væpnede militære styrkene i Argentina, som avsatte ham mindre enn to måneder etter at han ble innsatt som de-facto president.[] Lonardi ble dermed erstattet av Pedro Aramburu. 

Lonardi ble utnevnt til militærattaché i Santiago de Chile i løpet av presidentperioden til Ramón Castillo, men kort tid etterpå ble han erklært som «persona non grata» av den chilenske staten på grunn av anklager om spionasje.[]

Referanser
----------

1. ↑   Munzinger Personen, Munzinger IBA 00000006802, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Find a Grave, Find a Grave 7025290, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w62q14wc, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Prabook **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNE **·** Munzinger (iba)
 |
**Avskjed i nåde** er et uttrykk som benyttes når embetsmenn slutter i tjenesten normalt etter søknad eller oppnådd aldersgrense. Embetsmenn som har fått *avskjed i nåde* beholder embetstittel og rang. Det siste gjelder ikke statsråder eller statssekretærer (Grunnloven § 23).

Av Grunnloven § 22 framgår det at også avskjedigelse av embetsmenn må besluttes i statsråd. Dette gjelder imidlertid ikke når det gis avskjed etter søknad eller oppnådd aldersgrense. I slike tilfeller er myndigheten delegert til vedkommende departement Delegasjonen omfatter ikke avskjed av høyesterettsdommere. 

En embetsmann som utnevnes til et nytt embete, anses å ha fått innvilget avskjed fra det første embetet gjennom utnevningen til den nye stillingen. Normalt innvilges avskjed av embetsmenn *etter søknad* eller *etter oppnådd aldersgrense*. Den avskjedigede bør motta et eget avskjedsdokument fra departementet, undertegnet av statsråden. Dersom den avskjedigede skal beholde sin *Tittel og Rang*, benyttes betegnelsen *avskjed i nåde*. Embetsmenn som har fått avskjed i nåde, har rett til å benytte sin tidligere tittel og vil for eksempel ved offisielle middager gis plassering i henhold til sin tidligere status. Det er det organ som innvilger avskjeden, som tar standpunkt til om avskjeden skal gis i nåde. I praksis benyttes avskjed i nåde nå bare for helt spesielle grupper embetsmenn. Avskjed i nåde gis fremdeles til høyesterettsdommere og andre embetsdommere når de slutter ved oppnådd aldersgrense. Tilsvarende kan biskoper og proster (samt sogneprester og residerende kapellaner utnevnt før 1989) gis avskjed i nåde. Etter kirkeloven beholder geistlige embetsmenn som gis avskjed i nåde, retten til å utføre prestetjeneste i Den norske kirke for alltid, eller for den tid departementet bestemmer. Også professorer utnevnt før 1990 kan gis avskjed i nåde. Avskjed av statsråder og statssekretærer besluttes i statsråd ved kongelig resolusjon fremmet av Statsministerens kontor. Disse beholder ikke sin *Tittel og Rang*, selv om de gis avskjed i nåde.

Referanser
----------

1. ↑  *Tjenestemannsloven* § 17 nr. 2, jf. kgl.res. 11. november 1983.
2. ↑  *Kirkeloven* lov 7. juni 1996 nr. § 32
3. ↑  *Grunnloven* § 23 første ledd.

Litteratur
----------

* (no) Statsministerens kontor: Om Statsråd 2003. Forberedelser av saker til statsråd

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
Fra avslutningsseremonien.
**Avslutningsseremonien for Sommer-OL 2008** avsluttet OL i Beijing 24. august 2008. Seremonien startet klokken 20.00 lokal tid (UTC+8) på Beijing nasjonale stadion («Fugleredet»). 

Den britiske sangeren Leona Lewis og Led Zeppelin-gitarist Jimmy Page opptrådte på avslutningsseremonien for å markere overgangen fra Beijing til sommer-OL 2012 i London. I tillegg deltok fotballspilleren David Beckham.

Stefanie Sun, en popstjerne fra Singapore, opptrådte sammen med den kinesiske sangeren Wang Lee Hom. Han Hong opptrådte og Jackie Chan tok også del i seremonien.

Et viktig element av avslutningsseremonien var også den tradisjonelle flaggoverrekkelsen. Beijings borgermester Guo Jinlong overrakk det olympiske flagget til Londons borgermester Boris Johnson og man fikk se et bidrag fra Londons olympiske organisasjonskomité (LOCOG).

Den kinesiske musikeren og komponisten Bian Liunian var ansvarlig for produksjonen av musikken til avslutningsseremonien.

Tradisjonen tro ble også den olympiske ilden slukket. Dette skjedde i det den norske mannen Anders Nordøy Snellingen sammen med en afrikansk mann og en rumensk kvinne sto på en høy flytrapp og viste fram en tradisjonell kinesisk rull med bilder fra alle dagene lekene varte. De samme bildene ble vist fram på storskjermer på arenaen.

Referanser
----------

1. ↑  «London rap troupe fly flag at Beijing Olympics». *The Telegraph*. 16. juni 2008. Arkivert fra originalen 6. februar 2011. Besøkt 24. juli 2008.
2. ↑  Aftenposten.no Nordmann «slukket» OL-ilden
Bro over Zlatica nær Crna Bara.
Dette er stedet nær Padej der Zlatica munner ut i Tisa.
**Aranca** (rumensk: *Aranca*, serbisk: *Zlatica* (Златица), ungarsk: *Aranka*) er en 117 km lang elv i regionen Banat i Romania og Serbia, en sideelv til Tisa fra venstre.

Løp
---

Aranca springer ut i Romania, nord i Banat, sørvest for Arad. Den renner vestover og etter 76 km renner den inn i Serbia, der den renner de siste 41 km. 

I Serbia snur elven sørvestover og mottar Kikinda-kanalen fra høyre, som er knyttet til Donau-Tisa-Donau-kanalen i sør. Den munner ut i Tisa nær byen Ada. Nær landsbyen Banatski Monoštor mottar Zlatica den største sideelven sin, en annen rumensk-serbisk elv kalt Begej.

Egenskaper
----------

Aranca hører til nedbørfeltet til Donau og har selv et nedbørfelt på 1470 km² (790 km² i Romania, 680 km² i Serbia). Den nedre delen av elven er kanalisert, så den er framkommelig for skipsfart i minst 10 km, og er ei viktig vannkilde for jordbruksområdene i dalen.

Bosetninger ved elven
---------------------

### Romania

* Secusigiu
* Periam
* Sânpetru Mare
* Sânnicolau Mare
* Dudeștii Vechi
* Vălcani

### Serbia

* Crna Bara
* Banatski Monoštor
* Jazovo
* Padej

Referanser
----------

* *Mala Prosvetina Enciklopedija*, Third edition (1985); Prosveta; ISBN 86-07-00001-2
* Jovan Đ. Marković (1990): *Enciklopedijski geografski leksikon Jugoslavije*; Svjetlost-Sarajevo; ISBN 86-01-02651-6
* *Srpska porodična enciklopedija*, Vol. X (2007); Narodna knjiga og Politika NM; ISBN 978-86-331-2739-4
* Administrația Națională Apelor Române – Cadastrul Apelor – București
* Institutul de Meteorologie și Hidrologie – Rîurile României – București 1971
* ICPA – Comune vulnerabile – Județul Timiș
* Trasee turistice - județul Arad
* Trasee turistice - județul Timiș

Kart
----

* Harta județului Timiș
* Harta județului Alba
**Avro Lancaster** var et britisk firemotors bombefly bygget av Avro. Flyet var i bruk av Royal Air Force og Royal Canadian Air Force og en rekke andre land under andre verdenskrig. Sammen med Handley Page Halifax var det RAFs primære tunge bombefly og også det mest brukte. Det var først og fremst tenkt som et natt-bombefly, men viste seg også å være effektivt til presisjonsbombing på dagtid. Lancaster ble først tatt i bruk i 1942.

Historie og utvikling
---------------------

Det originale designet var for et tomotors bombefly, drevet av Rolls-Royce Vulture motorer. Resultatet var Avro Manchester, et skuffende fly som ble trukket ned av sine utstabile motorer. Manchester ble trukket tilbake fra aktiv tjeneste i 1942 og bare 200 fly ble produsert.

Siden Vulturemotoren viste seg å være ustabil, ble de skiftet ut til fordel for mer driftsikre motorer av typen Rolls-Royce Merlin. Lancasteren utførte sin første testflyvning 9. januar 1941.

7 377 Lancastere av ble bygget i løpet av krigen. En 1943 Lancaster kostet mellom £45- og 50 000. Lancasterne fløy 156 000 oppdrag og slapp mer enn 618 378 tonn bomber. Flyet er imidlertid mest kjent for sin rolle i de såkalte Dam Buster-raidene i 1943, der viktige tyske demninger ble bombet i stykker av lavtflyvende Lancastere som slapp såkalte «bouncing bombs».

Det var Avro Lancastere fra RAFs 617. og 9. skvadroner basert ved RAF Lossiemouth og RAF Marham som den 12. november 1944 angrep og senket det tyske slagskipet «Tirpitz» i Håkøybotn vest for Tromsø.

En videreutvikling av Lancasteren var Avro Lincoln bombeflyet. Det ble også laget et sivilt rutefly basert på Lancaster, kjent som Lancastrian. I tillegg var Avro Shackleton basert på Lancaster, og dette var i tjeneste i RAF frem til 1992.

Spesifikasjoner (Mk.III)
------------------------

| Tekniske data |  |
| --- | --- |
| Mannskap | 7 |
| Lengde | 20,98 m |
| Vingespenn | 31,09 m |
| Høyde | 6,19 m |
| Vingeareal | 120,8 m² |
| Vekt (uten last) | 16 753 kg |
| Vekt (maksimalt) | 32 688 kg |
| Motor | 4 × Packard Merlin 28 eller 38 (4 × 1 074 kW) |
| Ytelser |  |
| Maksimal hastighet | 462 km/t |
| Marsjfart | 374 km/t |
| Rekkevidde | 4 312 km |
| Marsjhøyde | 7 468 m |
| Klatrefart | 6 100 m/30,5 min |
| Bevæpning |  |
| Maskingeværer | 8 × Browning Mk.II, 7,7 mm |
|

Eksterne lenker
---------------

* (en) Avro Lancaster – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Avro Lancaster – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Lancasters historie og bilder

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GND **·** LCCN **·** NKC
 |

Portal: Andre verdenskrig
**Den Aral-kaspiske senkning** er et vidstrakt, lavtliggende sletteland i det sentrale og vestlige Asia og den sørøstligste delen av Europa. Det omfatter store deler av Kasakhstan, Turkmenistan og Usbekistan, samt Russland, Aserbajdsjan og Iran.

Den Aral-kaspiske senkning består av den store Kaspiske senkning, hvor blant annet Det kaspiske hav og de tilgrensende sumpområdene ligger, og Turansenkningen som også omfatter Aralsjøen. I Turkmenistan og Usbekistan, mellom de to nevnte innsjøene, ligger Sarykamysjsenkningen med Sarykamysjsjøen, i Kasakhstan og Usbekistan ligger det opptil 370 moh høye Ustjurtplatået.

Under og like etter slutten på siste istid – mens de enorme ismassene i innlandsisen smeltet – dannet den Aral-kaspiske senkning sammen med Det kaspiske hav, Aralsjøen og flere mindre sjøer et sammenhengende innlandshav, som hadde avløp mot vest over Manytsjsenkningen til Azovhavet og Svartehavet. Det som i dag er høydedrag, som Ustjurt-platået, var på den tid øyer i den enorme innsjøen. 

Etterhvert som ismassene forsvant ble tilførselen av vann til sjøen redusert. Vannføringen over Manytsjsenkningen ble stadig mindre og den ble gradvis oppfylt av sedimenter, og den Aral-kaspiske senkning miste etterhvert sin forbindelse til verdenshavene. I århundrene som fulgte sank vannspeilet i sjøen gradvis som følge av tiltagende oppvarming og fordunsting, og Det kaspiske hav og Aralsjøen ble etter hvert liggende tilbake som separate innsjøer.
Øreskål i trønderkeramikk datert 1863. Skålen er kommet fra Skaun i Trøndelag. Lengde 17,5 cm. Foto Anne-Lise Reinsfelt, Norsk Folkemuseum, NF.1927-0285.
Øreskål i tinn, datert 1762 og laget av kannestøperen Peder Mads Vahl i Bergen. Lengde 32,5 cm. Foto Anne-Lise Reinsfelt, Norsk Folkemuseum. NF.1934-0208.
Denne typen øreskål er ofte kalt kåse. Typen har vært særlig populær i samiske miljøer, men mange har stempler som viser at de er laget av gullsmeder i byene. Denne er stemplet "OLA", "tre kroner" og "to nøkler i kors". Det siste stempelet er Luleås bymerke, og den er laget av gullsmeden Olof Löfvander d.e. som var virksom i Luleå i tiden 1752 til 1789. Skålen er innkommet fra Møre og Romsdal og er nå på Norsk Folkemuseum. Lengde 11,3 cm. Foto Norsk Folkemuseum. NF.1910-0498.
**Øreskål** er brukt som betegnelse på en liten bolle eller skål til å drikke av og til servering av mat, og slike skåler var alminnelig i bruk til suppe og grøt på 1700-tallet. Store øreskåler har også vært brukt til servering av drikke mens små øreskåler også har vært brukt til å drikke av.

Øreskåler har ett eller to ører i siden eller et øre og en ring. Hvis det er to er disse alltid plassert symetrisk, men de er ikke alltid like. Betegnelsen brukes både om kar av keramikk og metall. Andre betegnelser som er bruk om slike kar er halvkanneskål, hankeskål, koks, kåse og skillingsskål.

Om tilsvarende kar av tre brukes gjerne vangar om de har to ører og øse eller koks om de har ett øre.

Litteratur
----------

* Gjerder, Per (1975): Norske drikkekar av tre. Bergen – Oslo – Trondheim. ISBN 82-00-02229-3
* Hals, Anna-Stina (1976): Norsk tinn fra laugstiden. Oslo
* Fjellström, Phebe (1962): Lapskt silver, bd 1 og 2. Uppsala.
* Reed, Ian 2009:Trønderkeramikk <<Adskillige Sorter Krustøi>>. Trondheim. ISBN 978-82-519-2416-0
* Østby, Jon Birger (1983): *Nomenklatur for drikkestell*, med tegninger av Torill Sand. Oslo.[*død lenke*]

Eksterne lenker
---------------

* Øreskåler i DigitaltMuseum

Noter
-----

1. ↑  Fjellström (1962) bd. 2 side 44 og plansje 13:4 a og b
2. ↑  Hals (1976) side 30.
**Mæla gård** også kalt Store Mæla er en gård i Skien, tidligere Gjerpen. Den har tidligere bestått av flere bruksnummer, og har i perioder hatt samme eier som de nærliggende gårdene Nordre Mæla, Søndre Mæla og Lille Mæla.

Gården er kjent fra middelalderen og eiere eller beboere har vært flere kjente personer, blant andre Ivar Ogmundssøn, Gaute Eirikson (Galtung), fogd Herlaug Pederssøn, borgermester i Skien Jan Trinepol og hans sønn, rådmann og trelasthandler Cornelius Jansen Trinepol, sogneprest i Skien Hannibal Jessen, prokurator Peder Bagge, hans svigersønn Peder Juell, dennes svigersønn Diderich von Cappelen (død 1794), dennes sønn, Eidsvollsmannen fra Skien Didrich (von) Cappelen (død 1828), dennes datter og svigersønn Petronelle og Michael Cappelen, fogd i Nedre Telemark Fredrik Charlow Sophus Borchsenius (1808–1880) som også var ordfører i Gjerpen og stortingsrepresentant, samt bonde Ola Haave fra Håve i Lisleherad og hans etterkommere i familien Andengaard.

Gården har en herregårdslignende hovedbygning i tre som er fra begynnelsen 1800-tallet. Bygningen har kjellervelvinger som skal være betydelig eldre.

Idag brukes gårdens uthusbygninger bl.a. som auksjonslokale.

Litteratur
----------

* J.L. Quisling: *Gjerpen – En bygdebok – Gaardshistorie I*, Kristiania 1921
* Jens Per Jensen: *Gårder og landsteder i Skien og omegn*,Byminner 12, Skien 1976, side 43-47
* Jørn Holme (redaktør): *De kom fra alle kanter – eidsvollsmennene og deres hus*, Oslo 2014
* Hans Cappelen: "To brødre fra Skien på engelsk skole",'Ætt og Annet *nr. 119, Grenland Ættehistorielag, Skien 2023, side 51–55*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Aranarth** er en fiktiv person fra J.R.R. Tolkiens litterære verden. Han var den siste tronarvingen til Arthedain, og den første høvding over Dúnedain.

Aranarth ble født i 1938 tredje tideverv. Foreldrene hans var Arvedui, den siste kongen av Arthedain, og Fíriel, datter av kong Ondoher av Gondor, som betyr at Aranarth var etterkommer av både Isildur og Anárion.

Aranarth ville ha blitt den sekstende kongen av Arthedain dersom det ikke hadde blitt ødelagt av Angmar da han var ung. I 1974 ble Arthedains hovedstad Fornost erobret av Heksekongens styrker. De fleste dúnedain flyktet til Lindon, men Arvedui dro nordover til isbukta Forochel. Aranarth ba skipsbyggeren Círdan om å sende et skip for å redde faren hans. Dette skipet forliset, og Arvedui forsvant sammen med to av Arnors palantírer. Heksekongens styrker ble senere beseiret av en hær fra Gondor ledet av Prins Eärnur, og alver fra Lindon ledet av Glorfindel og Círdan. Det er mulig at Aranarth og hans menn også deltok i Slaget ved Fornost.

Ettersom Aranarth var sønn og arving til Arvedui betydde det at han ville bli Arthedains neste konge, som også betydde at han var konge av Arnor, men han gjorde aldri krav på kongetittelen ettersom riket av nordens dúnendain var i ruiner. I stedet valgte han å styre sitt folk som høvding, og de gjenværende dúnendain ble ferdamenn som bodde i villmarka, og kjempet mot gjenværende styrker av Angmar.

Aranarth sin sønn, Arahael, ble født og oppdratt i Kløvendal, og det samme ble alle høvdinger som etterfulgte ham. De fortsatte tradisjonen med å bruke navn som begynte med den kongelige prefiksen *ar(a)*-, som symboliserte deres krav til tronen til Gondor og Arnor. Også i Kløvendal ble viktige arvegjenstander oppbevart: Barahirs ring, splintene av sverdet Narsil, Elendils stjerne, og Scepteret av Annúminas.

I hans regjeringstid foregikk viktige hendelser i Midgards historie: Balrogen kjent som Durins bane ble vekket i Moria i år 1980 og tvang dvergene på flukt; kongeslekten i Gondor ble brutt da Kong Eärnur forsvant iMinas Morgul i år 2050 uten å etterlate seg noen arvinger; trollmannen Gandalv Grå infiltrerte Dol Guldur for første gang i år 2063, noe som tvang Sauron på flukt, og markerte starten på en periode kjent som *Våkent Fred*.

Aranarth var høvding i 131 år, som er lengre enn noen andre høvdinger. Han døde i 2106, 168 år gammel.

Navent til Aranarth er fra Sindarin, og betyr *'edel konge*'.
***Cyclocephala prolongata*** er en bille som hører til gruppen hornbiller i familien skarabider (Scarabaeidae).

Utseende
--------

En middelsstor (ca. 15 millimeter), avlang, blank, rødbrunlig hornbille med varierende, svarte tegninger. Arten kjennes best på at pronotum er konisk forlenget framover, ikke kort avrundet som hos de aller fleste andre *Cyclocephala*-artene. Grunnfargen er rødbrun, pronotum har gjerne en stor, mørk midtflekk som kan være delt i to langs midten, dekkvingene gjerne med svarte tegninger som kan inkludere en Y-formet flekk ved sømmen, og svarte sidestriper. Arten har ikke horn på hodet eller groper på pronotum, kjønnene kan skilles på at hannen er smalere enn hunnen og at føttene, og særlig kloleddet, på forbeina er fortykkede. Oversiden er tett og kraftig punktert.

Levevis
-------

De voksne billene er nattaktive og kommer til lys. I alle fall noen arter besøker blomster (for eksempel på planter i myrkonglefamilien) og kan være viktige pollinatorer. Larvene er kjent bare for et fåtall av artene, disse lever i jorda og eter på gressrøtter.

Utbredelse
----------

Arten er vidt utbredt fra Mexico i nord til Peru i sør.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
			* Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
				+ Underfamilien hornbiller, Dynastinae MacLeay, 1819
					- Stammen Cyclocephalini
						* Slekten *Cyclocephala* Latreille, 1829
							+ ***Cyclocephala prolongata*** Arrow, 1902

Kilder
------

* Generic Guide to New World Scarab Beetles - *Cyclocephala*

Eksterne lenker
---------------

* Dynastidae du monde- nettside om arten
* (en) *Cyclocephala prolongata* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Cyclocephala prolongata* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* *Cyclocephala prolongata* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* (en) Cyclocephala – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Ordenstegn for Dannebrogordenen
**Dannebrogordenen** er en dansk ridderorden, som dronning Margrethe er ordensherre for. Ordenen består av et hvit-emaljert gull- eller sølvkors med en rød kant, en kongekrone, og den regjerende monarks monogram. Ordenen anvendes hovedsakelig til dekorering av fortjente danske statsborgere, og tildeles kun etter dronningens beslutning. 

Dannebrogordenen ble innstiftet av Christian 5. i 1671, og er senere forandret og utvidet. Til ordenens *legendariske historie* hører Christian Vs påstand om at han fornyet en orden innstiftet i 1219 av Valdemar II. Dette er imidlertid ren diktning. Siden 1951 kan både menn og kvinner dekoreres med Dannebrogordenen.

Personer som har fått ordenes storkors får sine våpenskjold malt på plater som henges opp på veggene i Frederiksborg slottskirke i Hillerød. Tidligere fikk alle riddere skjoldene hengt opp, men da var det mye sterkere begrenset hvem som kunne bli tildelt ordenen. Skjold er hengt opp for flere nordmenn og tidligere for flere dansker som hadde sitt virke i Norge; bl.a. fra nyere tid for ambassadør Rolf Andvord og hoffsjef Ingvald Smith-Kielland og Vardøs ordfører Tor Andreas Kofoed.[]

Dannebrogordenen har hvitt ordensbånd med røde kanter. I rangordenen 

* *storkommandører* av Dannebrog (kun fyrstelige personer)
* *storkors*
* *kommandør* av Dannebrog (delt i 2 grader)
* *ridder* av Dannebrog (delt i 2 klasser)

Se også
-------

* Artikler på Wikipedia om personer som har mottatt Dannebrogordenen
* Elefantordenen

Eksterne lenker
---------------

* (en) Order of the Dannebrog – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* De kongelige ridderordener Det danske kongehus
* Ordenshistorisk Selskab - Bilder og beskrivelser relaterte til ordenshistorie

Portal: Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi
 |
Dannerhusets fasade ut mot Gyldenløvesgade  Foto: Orf3us 
**Dannerhuset** er en bygning fra 1873 i Nansensgade i København som rummer organisasjonen *Danner*, tidligere kjent som *Grevinde Danner Stiftelsen*. Huset ble opprinnelig oppført som *Frederik VIIs Stiftelse for fattige Fruentimmer af Arbejderklassen* av kong Frederik VIIs kone til venstre hånd, Grevinne Danner, og ble tegnet av kammerråd og arkitekt Theodor Zeltner.

Danner er i dag en privat organisasjon som arbeider nasjonalt og internasjonalt for å stoppe vold mot kvinner og barn. Den fredede bygningen ble i årene 2010–12 restaurert for 96 millioner danske kroner.

Referanser
----------

1. ↑  *Kong Frederik Den Syvendes Stiftelse på Jægerspris*, kongfrederik.dk. Besøkt 5. september 2015
2. ↑  *Dannerhuset*, realdania.dk. Besøkt 5. september 2015
3. ↑  *Historie*, danner.dk. Besøkt 5. september 2015 Arkivert 23. september 2015 hos Wayback Machine.

Portal: Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |
**Myntklipping** er en form for svindel eller tyveri som består i at man skjærer eller filer av små stykker av mynter i edelmetall. Disse småbitene kunne så smeltes om til barrer eller andre gjenstander.

Helt frem til det 20. århundre var det vanlig at mynt var laget av gull eller sølv. Disse metallene er forholdsvis myke, og de ble derfor over tid slitt ned slik at de veide mindre. Det var derfor ikke alltid lett å skille mynt som hadde blitt klippet, dersom det hadde blitt gjort forsiktig. Fordi mynt blir slått av myndighetene ble myntklipping regnet som tyveri fra staten, og i flere land var det belagt med dødsstraff. 

Et tiltak som ble satt i verk for å forhindre myntklipping var markering av kantene med striper, inngravert tekst eller et mønster. Dette gjør man fortsatt med mynter som ikke er av edelt metall, mest av estetiske grunner og for å gjøre det lettere for blinde og svaksynte å skille valørene fra hverandre. 

Da moderne mynter i stål, kobber eller legeringer ble innført var det ikke lenger lønnsomt å klippe mynt. Dersom man skulle gjøre det for metallets skyld ville det også lettere bli merket, ettersom de harde myntene ikke slites ned like raskt som eldre mynt. Mynter i edelmetall er nå svært sjeldne, og blir gjerne utgitt i forbindelse med jubileer som samlemynter. Deres verdi overstiger derfor ofte metallverdien, og det er dermed ikke lønnsomt å klippe disse.
Zodiakallys
**Zodiakallys** er et lyssvakt, omtrent trekantet hvitt skinn som ser ut til å strekke seg fra nærheten av solen langs med ekliptikken (*zodiaken*). 

I de nordlige delene av jorden går det best å observere zodiakallyeset på den vestlige nattehimmelene etter skumring på våren eller på den østlige nattehimmelen like før daggry om høsten. Det er så lyssvakt at det ikke synes ved månelys eller lysforurensing. Zodiakallyset synes alt svakere jo lengre vekk fra solen man kikker, men på riktig mørke netter har det blitt observert i et band rundt hele ekliptikken. Faktisk kommer zodiakallyset fra alle deler av nattehimmelen selv om det er sterkest akkurat rundt ekliptikken. Det bidrar med 60 % av lyset fra himmelen en månefri natt. det finnes også en veldig lyssvak men merkbar lysglød i direkte motsatt retning fra solen, kjent som gegenschein.

Zodiakallyset ble undersøkt og forklart av astronomen Cassini omkring 1690. Det forårsakes av sollys som reflekteres fra støvpartikler i solsystemet og har derfor samme spektrum som solen. Støvet ligger i et linse-formet område i rommet med solen i midten, og strekker seg langt utenfor jordens omløpsbane. Ettersom hoveddelen av støvet ligger nær solsystemets plan, syns zodiakallyset langs med ekliptikken.
Den mengden materie som kreves for å forårsake zodiakllyset er utrolig liten. Om materiet bestod av én mm store partikler med samme albedo som månen (som er ganske mørk), ville hver partikkel befinne seg på den sparsommelige avstanden åtte kilometer fra sine nærmeste naboer. Gegenschein kan forårsakes av at partiklene rett ovenfor solen er i full fase og derfor gjenspeiler maksimalt sollys.

Den delen av sollyset som støvpartiklene ikke reflekterer, men absorberer reflekteres tilbake som infrarød stråling i alle retninger. Absorpsjonen av fotoner med kun radiell bevegelsesmengde øker partiklenes mass uten at deres tangenielle bevegelsesmengde øker. Det medfører at partiklene langsomt beveger seg i en spiralformet bane mot solen (Poynting-Robertsoneffekten). Det innebærer at det må finnes en kilde som fyller på mere støv. Kometstøv og grus som skapes av kollisjoner mellom asteroider antas å være denne kilden.

Litteratur
----------

* Reach, W. T. (1997). "The Structured Zodiacal Light: IRAS, COBE, and ISO Observations". Diffuse Infrared Radiation and the IRTS. ASP Conference Series. **124**, 33-40

Eksterne lenker
---------------

* (en) Zodiacal light – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Zodiacal light – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* En kort historikk om observasjoner
* "Zodiacal Light and the Gegenschein", en essay av J. E. Littleton

Portal: Astronomi

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** GND **·** LCCN **·** NDL
 |
Lyngdal Cup 2015
Lyngdal Cup 2007
**Lyngdal Cup** er en fotballturnering for gutter og jenter i alderen 10, 11, 12, 13 og 14 år. Turneringen arrangeres av Lyngdal Idrettslag den første helgen i august, og alle kampene avvikles på Lyngdal Stadion. Turneringen er åpen for alle, men det er i all hovedsak lag fra Vest-Agder og Rogaland som deltar.

Turneringen ble avholdt første gang i 1981, og har siden da vokst fra 16 lag til rundt 200 lag. Tall fra 25-årsmarkeringen viste et totalt overskudd siden oppstarten på rundt 11 millioner kroner. Overskuddet har bidratt til å bygge og vedlikeholde Lyngdal Stadion, et idrettsanlegg som Ivar Hoff under et besøk i Lyngdal beskrev som «Norges fineste breddeidrettsanlegg».

Turneringsplan
--------------

Det spilles 7er-fotball i alle klasser, og hver kamp varer i 2 x 18 minutter.

### Onsdag

* Ankomst og utdeling av cup-effekter
* Kveldsmat for innehavere av A-kort
* Lagledermøte

### Torsdag

* Seriekamper for alle lag
* Opptog for å markere starten på Lyngdal Cup
* Keeperskole

### Fredag

* Seriekamper for alle lag
* Keeperskole
* Diskotek

### Lørdag

* Seriekamper for spillere i klassene Jenter 10, Jenter 11, Jenter 12, Gutter 10, Gutter 11 og Gutter 12
* Cup-spill for spillere i klassene Jenter 13, Jenter 14, Gutter 13 og Gutter 14
* Keeperskole
* Premieutdeling

### Søndag

* Seriekamper for spillere i klassene Jenter 10, Jenter 11, Jenter 12, Gutter 10, Gutter 11 og Gutter 12
* Cup-spill for spillere i klassene Jenter 13, Jenter 14, Gutter 13 og Gutter 14
* Premieutdeling

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted

* (en) Lyngdal Cup – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (no) Lyngdal Cup i Store norske leksikon
Antenner for Reersø Radio, en del av Lyngby Radio

**Lyngby Radio** er Danmarks kystradio og benyttes i dag som senter for fjernbetjening av kystradiostasjoner samt andre maritime radioforbindelser til danske skip. Driften av Lyngby Radio ble overtatt av Danmarks forsvar fra 1. januar 2015.

Historikk
---------

I 1917 overtok Post- og Telegrafvæsenet Valdemar Poulsens og Peder Oluf Pedersens forsøkstasjon nær Bagsværd Sø. Forsøksstasjonen ble i 1923 benyttet til forsøk med spredning av nyheter per radio. I de følgende år fikk radioen sitt gjennombrudd i Danmark som massemedium, og stasjonen ved Bagsværd Sø ble senere til Lyngby Radio med kallesignalet *OXZ*.

Lyngby Radio fant hurtig ut av at sendere og mottagere skulle være langt fra hverandre for å unngå forstyrrelser, men det er mange år siden. Derfor ble Skamlebæk Radio (sender) og Reersø Radio (mottager) opprettet for å sende og motta i HF-båndet. De blir nå fjernbetjent av Lyngby Radio.

Referanser
----------

1. ↑  «Forsvaret overtager drift af Lyngby Radio». Arkivert fra originalen 6. juli 2014. Besøkt 25. juni 2014.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |
En del av lokalene til Bioforsk Tjøtta
**Tjøttagodset** eller **Tjøtta Gård** eller **Det Brodtkorbske gods** er et gods sør på øya Tjøtta i Alstahaug.

Øyvind Skaldespiller og deretter sønnen Hårek av Tjøtta regjerte her rundt år 1000. Det er mulig at det da ble bygget en privat kirke her.

Fra rundt år 1300 eide Erling Vidkunsson gården. I 1350 gikk den over til å bli kirkegods, underlagt Nidaros, og etter reformasjonen ble den en del av kongens eiendommer i Nord-Norge (krongods).

Fogden i Helgeland, Peter Jakobsson Falck og hans etterkommere drev gården fra 1632, og hadde også et jektebruk der. Ved salget av krongodset i 1666 kom gården i Joachim Irgens eie, men den ble i 1675 solgt videre til kjøpmann Lorentz Mortensen Angell i Trondheim. Gjennom ekteskapet mellom dennes datter Rebekka Lorentzen Angell (1681–1735) og Anders Dass, gikk gården over til Dass-familiens eie.

Etter 1730 forfalt gården på grunn av uår og uenigheter. Isach Jørgen Coldevin, eier av Dønnesgodset, overtok i 1761, men bare få år etter, i 1767, kjøpte sorenskriver Niels Gierbrandt Brodtkorb Tjøttagodset. Godset forble deretter i Brodtkorb familiens eie til utpå 1900-tallet. Først overtok Johan Brodtkorb (d.e.), så sønnen Nils Brodtkorb, og siden dennes sønn Johan Brodtkorb (d.y.), som drev gården fra 1870 til 1879. En tid deretter var Johan Brodtkorb (d.y..) bestyrer på «den praktiske kvindeskolen» på godset. Frem til 1900 vedlikeholdte skolen et større hageanlegg.

Ved Johan Brodtkorbs død i 1918 gikk gården konkurs. Siden 1930 har staten vært eier, med en stasjon for saueavl og planteforskning, og siden 1975 også en stasjon innen akvakultur.

I dag heter gården **Bioforsk Tjøtta** og er på rundt 6800 dekar. På gården finner man hovedlåna fra 1700-tallet, hovedbygningen fra 1870 og stabbur. Tjøtta kirke fremstår i tredje utgave.
Et nytt driftstun ble tatt i bruk i 1996.

Eksterne lenker
---------------

* Dønnesgodset, av dr. philos Axel Coldevin, 1980
* Det Brodtkorbske godsarkiv[*død lenke*] finnes ved Universitetsbiblioteket i Trondheim, Gunnerusbiblioteket
**Lyngdal skytterlag** tilhører organisasjonen Det Frivillige Skyttervesen som har som formål "*å fremme god våpenkultur og praktiske skyteferdigheter, samt sikre tilgang til en desentralisert skytebane-struktur, til nytte for Forsvaret og samfunnet for øvrig".* Det Frivillige Skyttervesen arrangerer Landsskytterstevnet som er årets høydepunkt for skytterlagene i Norge.

Lyngdal Skytterlag ble stiftet i 1884. Stifter og første skytterlagsleder var J. C. Schjødt. Det startet med 28 medlemmer og ingen våpen. Året etter var det 30 medlemmer og 15 rifler. I perioden 2010 - 2021 er det mer enn 150 medlemmer og ca. 20 aktive skyttere som deltar på konkurranser og med Landsskytterstevnet som høydepunkt hvert år. Lyngdal skytterlag arrangerer flere treninger ukentlig for både barn/ungdom og voksne. I tillegg arrangeres det skyting til storviltprøven for jegere. Lyngdal Skytterlag har innendørsbane 15m med elektronisk anvisning i Lyngdalshallen og eget utendørsanlegg på Skrumoen med 100m bane og 200m bane, begge med elektronisk anvisning.

Skytteren Odd Arne Brekne er den mest meriterte skytteren i Lyngdal, han har blant annet 2 skytterprins titler fra Landsskytterstevnet i 2008 og 2010, 2 ganger deltatt i OL og flere titler med det Militære landslaget i skyting.

Lyngdal skytterlag driftes og vedlikeholdes av lagets medlemmer på dugnad. Lyngdal skytterlag er også en av fire partnere Dyrskuet i Lyngdal, som også er drevet på dugnad av medlemmene.

Mer informasjon om Lyngdal Skytterlag finnes på Lyngdal skytterlag - dfs.no.
Börshuset i Stockholm
**Stockholmsbörsen** er Sveriges største markedsplass for handel med verdipapir. Foruten aksjer i svenske selskaper handles det også med andre typer verdipapirer, for eksempel obligasjoner, warrants, opsjoner og terminer.

Handelen er helt og holdent elektronisk, aksjehandelen skjer i det såkalte SAX-systemet og derivathandelen i Click-systemet. Handelen foregår altså ikke lenger på et spesifikt sted, i motsetning til tidligere hvor all handel foregikk i Börshuset i Stockholm. Et stort antall fondkommisjonærer og banker, både svenske og utenlandske, er medlemmer på Stockholmsbörsen og gir dermed sine kunder, såvel institusjoner som privatpersoner, rett til å handle på markedsplassen. 

Stockholmsbörsen drives av aksjeselskapet OMX, som også er notert på børsen. OMX driver også børsene i Helsingfors, København, Tallinn, Riga og Vilnius, under fellesnavnet The Nordic Exchange.

Åpningstider for handel
-----------------------

Stockholmsbörsen er åpen mandag-fredag 09:00-17:30, unntatt høytidsdager. Aksjer i nærmere 300 selskap handles på Stockholmsbörsen. Handelen ble elektronisk 1. juni 1990.

Børsindekser
------------

Aksjeindekser som beskriver utviklingen på Stockholmsbörsen

* AFGX
* OMXS
* OMXS30

Inndeling av selskaper notert på Stockholmsbörsen
-------------------------------------------------

Siden 2006 er de svenske, danske og finske børsene slått sammen til den *Nordiska listan* og de tre baltiske landenes børser slått sammen til en baltisk liste. Målsetningen er på sikt å forene disse to til én liste. Den nordiske listen er oppdelt i tre lister:

* Large Cap – børsverdien på selskapet skal være over en milliard euro.
* Mid Cap – selskapet skal ha en børsverdi mellom 150 millioner og 1 milliard euro.
* Small Cap – selskap med en børsverdi mindre enn 150 millioner euro finnes her.
* First North (tidligere *Nya marknaden*) – handelsplass for mindre vekstselskaper i Norden

Dessuten benyttes en sektorinndeling i henhold til GICS, *Global Industry Classification Standard*. Selskapene inndeles i ti ulike sektorer basert på deres hovedvirksomhet. De ti sektorene er:

1. Energi
2. Materialer
3. Industrivarer og –tjenester
4. Kapitalvarer og –tjenester
5. Dagligvarer
6. Helsetjenester
7. Finans og eiendom
8. Informasjonsteknikk
9. Telekomoperatører
10. Kraftforsyning

Eksterne lenker
---------------

* Stockholmsbörsen

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Nationalencyklopedin
 |
**Jens Emil Einersen** (født 3. september 1840 i Arendal, død 26. desember 1924) var en norsk bankdirektør, skipsreder og lokalpolitiker fra Grimstad.

Rederviksomhet
--------------

Einersen gikk i 1865 inn i farens, Peter Bjørn Einersen (1811-1892) kjøpmanns- og skipsfartsvirksomhet. Etterhvert satset han fullt på rederivirksomhet. Da faren døde i 1892, drev han et selvstendig rederi, J.E Einersen. Rederdriften varte frem til staten av 1. verdenskrig. Einersen hadde også et eget verft på Støle i Vikkilen, hvor han bygde sine skip.

Lokalpolitiker
--------------

I 1871 ble Einersen valgt inn i Grimstad kommunestyre i 1871. I 1877 ble han valgt inn i formannskapet og han var i flere perioder viseordfører.

Forretningsmann og banksjef
---------------------------

Jens Emil Einersen var en aktiv forretningsmann og satt i styret i både Agders Gjensidige Assuranceforening og Grimstad gjensidige Fragt-Assuranceforening. I begge fungerte han i perioder som administrerende direktør.Einersen drev også trelastforretningen *Dramsevikens Trælastbolag* i Grimstad. 
Einersen var fra 1870 innvalgt i Grimstads Sparebanks forstanderskap. I 1896 ble han banksjef.

Arkivet
-------

Arkivet etter Jens Emil Einersens og faren Peter Bjørn Einersens rederi- og handelsvirksomheter befinner seg på Aust-Agder museum og arkiv i Arendal. Arkivet består av korrespondanse og regnskapsprotokoller.

Referanser
----------

1. ↑   Slekt og Datas Gravminnebase, www.disnorge.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Fædrelandsvennen, utgitt 23. januar 1961[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Grimstad Adressetidende, urn.nb.no, utgitt 27. desember 1924[Hentet fra Wikidata]
4. ↑  Grimstad bys historie. Paa kommunal foranstaltning utg. ved en komité. 1927. 778 s.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Arkiv etter P.B Einersen og J.E Einersen på Arkivportalen
**Stockwell undergrunnsstasjon** er en stasjon i Londons undergrunnsbane. Den ligger i Stockwell i bydelen Lambeth, i kollektivsone 2, og betjener Northern-linjen og Victoria-linjen. 

Stasjonen ble åpnet 18. desember 1890 av den senere kong Edvard VII, som på det tidspunkt var prins av Wales. Den var da den sørligste stasjonen på *City & South London Railway*.

Den opprinnelige stasjonsbygningen var lik, men noe større enn, den nåværende bygningen på Kennington, med en kuppel over heisjakten. I 1923 og 1924 ble den modernisert i forbindelse med utvidelsen av linjen til Morden, som ble gjennomført i 1926. 

Da Victoria-linjen tok den i bruk 23. juli 1971 ble det anlagt adkomstvei mellom plattformene for å gjøre det lett å bytte linje. Den gamle overflatebygningen ble fjernet, og dagens struktur ble reist i stedet.

Stockwell er en av åtte undergrunnsstasjoner i London som har et stort tilfluktsrom under plattformene. Tilfluktsrommene ble konstruert under andre verdenskrig. 

22. juli 2005 ble Jean Charles de Menezes, en brasiliansk elektriker som bodde i London, skutt ned og drept av sivile polititjenestemenn rett utenfor stasjonen. Dette skjedde dagens etter terrorangrepet i London 21. juli 2005, og politiet skal ha mistenkt at han var en selvmordsbomber i ferd med å utføre et angrep, eller at han var innblandet i angrepet som fant sted dagen før. Det viste seg i ettertid at han ikke hadde noen forbindelse til terroristene.


| **Forrige stasjon** |   |  London Underground |   | **Neste stasjon**
 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| OvalEdgware/High Barnet |  | Northern-linjen Northern-linjen |  | Clapham NorthMorden |
| VauxhallWalthamstow Central |  | Victoria-linjen Victoria-linjen |  | BrixtonEndestasjon |

Eksterne lenker
---------------

* Stockwell Underground Station Transport for London (Engelsk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Bad Ems** er en liten by ved elven Lahn i Rheinland-Pfalz i Tyskland. Den var et verdenskjent kursted på 1800-tallet.

Beliggenhet
-----------

Byen ligger på begge sider av elven, og brer seg oppover liene. Der er flere broer, noen bare for fotgjengere. Elven utgjør det naturlige skillet mellom Taunusfjellene og Westerwald, og har skåret seg ned i skiferfjellene som har lommer av malm.

Byens betydning
---------------

Vannkildene i distriktet har fra gammelt vært regnet som helsebringende, og byen er kjent for sine kurbad, som har vært besøkt av representanter for både fyrstehus, intellektuelle og handelsimperier. Kong Oskar II har blant annet besøkt stedet i tillegg til de russiske tsarene Nikolai I og Alexander II og den tyske Keiser Wilhelm I. Kurbadet er fortsatt i drift, og er utvidet med casino.

Fra 1947 er Bad Ems setet til Det statistiske nemndet i Rheinland-Pfalz og fra 1969 distrikthovedstad i *Rhein-Lahn-Kreis*, som ble grunnlagt i dette året. Siden er byen også kjent gjennom kjennemerket EMS.

Gruvedrift
----------

Malmfunn har tildels satt preg på deler av området, blant annet ved at noe av gruvedriften foregikk som åpent dagbrudd. Det er utvunnet bly, sølv, sink og kobber tildels så langt tilbake som i romertiden. Gruvemuseet i byen gir en god fremstilling av utviklingen.

Årlige begivenheter
-------------------

* Bartholomäusmarkt med Blumenkorso (blomsterdekorert karnevalsopptog)
* Jacques-Offenbach-Festival
* Kor og Orgelkonserter i den katolske kirken St. Martin (*Internationale Orgelkonzerte Bad Ems*)
* Brückenfestival (brofestival)
* Bad Emser Mineralien- und Fossilientage

Bilder
------

* Bad Ems an der Lahn ca. 1900Bad Ems an der Lahn ca. 1900
* Bad EmsBad Ems
* Bad Ems – Fra Topographia Hassiae av Matthäus Merian 1655Bad Ems – Fra *Topographia Hassiae* av Matthäus Merian 1655

Referanser
----------

1. ↑  Statistikk for Bad Ems Arkivert 6. mars 2016 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* (de) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Bad Ems – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Bad Ems – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |

Portal: Tyskland
**«Bad Boy»** er en rock and rollsang som ble komponert og fremført av Larry Williams. Han ga ut sin originalinnspilling på singel i 1959. Williams versjon har b-dur som grunnakkord. Teksten handler om en gutt som er mest av alt opptatt av musikkstilen rock and roll, noe hans omgangskrets har vanskelig for å akseptere. De bruker dette mot han hver gang han utfører rampestreker. Etter hver setning er det en bass-røst som sier enten «he's a bad boy» eller «bad boy». Singlens b-side, «She Said Yeah», ble senere innspilt av The Rolling Stones (utgitt på Out of Our Heads i 1965) og Paul McCartney (utgitt på Run Devil Run i 1999).

Musikere og instrumenter på original
------------------------------------

* Larry Williams: piano, vokal
* Rene Hall: gitar
* Jewell Grant: barytonsaksofon
* Plas Johnson: tenorsaksofon
* Ted Brinson: bass
* Earl Palmer: trommer

The Beatles' versjon
--------------------

Larry Williams fylte 30 år den 10. mai 1965, den dagen The Beatles var booket i studio for å spille inn «Bad Boy» (og «Dizzy Miss Lizzy», også skrevet av Williams). Etter fire tagninger var grunnkompet klart for videre pålegg. John Lennon la på orgel og vokal, McCartney elektrisk piano, Ringo Starr tamburin og George Harrison sologitar (som er dobbelt innspilt). The Beatles sløyfet bass-røsten som var med på originalen, og de spiller sangen i c-dur.

I likhet med «Dizzy Miss Lissy», ble «Bad Boy» spesielt innspilt for det amerikanske albumet Beatles VI som ble utgitt 14. juni 1965. I Storbritannia ble den først utgitt 10. desember 1966 på samlealbumet A Collection of Beatles Oldies.

«Bad Boy» ble sporadisk spilt av The Beatles på jobber de hadde i 1960, 1961 og 1962.

### Musikere og instrumenter på The Beatles' versjon

* John Lennon: rytmegitar, orgel, vokal
* Paul McCartney: bass, elektrisk piano
* George Harrison: sologitar (innspilt to ganger)
* Ringo Starr: trommer, tamburin

Referanser
----------

1. ↑  Lewisohn, Mark (1992). *The Complete Beatles Chronicle: The Definitive Day-By-Day Guide To The Beatles' Entire Career*. London: Pyramid Books. ISBN 1-855-10021-5 s. 362
2. ↑  Williams, Larry (1989). *Larry Williams: Bad Boy* Legends of Specialty Series, Specialty Records Inc. fotnoter
3. ↑  Lewisohn, Mark (1988). *The Beatles Recording Sessions*. New York: Harmony Books. ISBN 0-517-57066-1 s. 58
4. ↑  Lewisohn, Mark (1988). *The Beatles Recording Sessions* s. 58
5. ↑  Lewisohn, Mark (1992). *The Complete Beatles Chronicle* s. 362
**Carl Johan Bjerkelund** (født 2. juni 1918 i Trondheim, død 3. juli 2003) var en norsk teolog og professor ved Universitetet i Oslo fra 1977 til 1988.

Liv
---

Carl Johan Bjerkelund var sønn av Carl Johan Bjerkelund (1884–1930) og Edel Ambrosia Juel Braarud (1888–1972). Han ble *cand. theol.* fra Universitetet i Oslo i 1943 og tok norsk praktisk teologisk eksamen i Uppsala i 1944, før han dro til England, hvor han var feltprest for det norske luftforsvaret.

I 1948 ble han hjelpeprest i Veldre. I 1954 fikk han H.M. Kongens gullmedalje for en avhandling om «Albert Schweitzers Paulus-forskning». Fra 1960 til 1962 var han forskningsstipendiat ved NAVF, og fra 1966 lektor i nytestamentlig teologi ved Universitetet i Oslo. Han ble senere dosent og var professor fra 1977 til 1988.

Verk
----

Bjerkelund ble *dr. theol.* i 1968 med en avhandling om det greske ordet *parakalô* hos Paulus, et arbeid som vakte stor internasjonell anerkjennelse. Senere skrev han en formhistorisk undersøkelse over Johannesevangeliet, *Tauta egeneto* (1987).

Litteratur
----------

* *Prester i den Norske kirke og andre teologiske kandidater*. Oslo: Land og kirke, 1974.
Minnesmerke for Carl Johan Bruhn i Torpeskoven ved Haslev
**Carl Johan Bruhn** (født 12. juli 1904 på Frederiksberg, død 28. desember 1941 ved Haslev) var en dansk motstandsmann, som under andre verdenskrig var kaptein i Special Operations Executive.

Bakgrunn
--------

Bruhn vokste opp i et kristent og fedrelandssinnet middelklassehjem. Han fullførte gymnaset i 1923, var en kort tid i handelslære, men begynte i stedet å studere skogbruk. Bruhn tok skogfogdeksamen i 1928. Året etter reiste han til Malaya, der han arbeidet ved en gummiplantasje i Malakka. Under oppholdet i Malaya ble han gift med en britisk lege, Anne Connan.

I 1932 vendte han hjem til Danmark og ble sjef ved et sagbruk. Det gikk dårlig økonomisk og i 1934 reiste han til Storbritannia, der han begynte på medisinstudier ved University of London. I september 1940 var han ferdig utdannet lege. Planen var at han skulle vendte tilbake til Malaya som legemisjonær, men verdensbegivenhetene satte en stopper for dette.

Andre verdenskrig
-----------------

Etter Tysklands okkupasjon av Danmark, var Bruhn interessert i å gjøre en innsats for sitt hjemland. I oktober 1940 meldte han seg til tjeneste for Special Operations Executive og ble en del av den første gruppen av dansker britene ga opplæring som fallskjermsoldater. Han deltok i planlegging av aktiviteter rettet mot Danmark. Inndelingen av Danmark i motstandsregioner tilskrives Bruhn. Han ivret videre for å sende over agenter for å etablere radioforbindelse og kontakt med motstandsbevegelsen.

Bruhn deltok i SOEs første forsøk på å sende agenter til Danmark, en operasjon med navnet Operation Chilblain som startet 27. desember 1941. Bruhn var en av to agenter som ble sendt inn over Danmark i denne operasjonen. Den andre var Mogens Hammer, som var radiotelegrafist. De to ble sluppet ut i fallskjerm over skogen ved Haslev. Bruhns fallskjerm åpnet seg ikke og han styrtet i døden. SOEs planer for motstandsarbeidet ble dermed forsinket.

Utmerkelser og ettermæle
------------------------

Bruhn ble post mortem tildelt Kong Christian Xs erindringsmedalje for deltakelse i krigen 1940–45.

I 1945 ble det reist et monument til hans minne i Torpeskoven ved Haslev.

Referanser
----------

1. 1 2   Dansk biografisk leksikon, Dansk Biografisk Leksikon-ID Carl\_Johan\_Bruhn[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3 4 5  *Gads leksikon. Hvem var hvem 1940–1945*, København: Gads Forlag, 2005, s. 49-50.
3. 1 2 3 4 5 6  «Carl Johan Bruhn», *Dansk Biografisk Leksikon*.
4. ↑  Thygesen, Anders: «Operation Chilblain» Arkivert 2. desember 2013 hos Wayback Machine. Vaabenhistorisk Selskab.
5. ↑  Stevnsborg, Lars: *Kongeriget Danmarks ordener, medaljer og hederstegn. Kongeriget Islands ordener og medaljer*, Odense Universitetsforlag, 2005, s. 543.
6. ↑  «Mindestenen i Torpeskoven», *Historisk Atlas*.

Eksterne lenker
---------------

* «Nærkontakt fra London», *Information*, 27. juli 2010

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Dansk biografisk leksikon
 |

Portal: Andre verdenskrig