recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
*Denne artikkelen er om innsjøen Kilpisjärvi. For stedet, se Kilpisjärvi.*
**Kilpisjärvi** (nordsamisk: *Gilbbesjávri*) er en innsjø på grensen mellom Finland og Sverige. Den ligger i den nordvestre delen av Enontekis kommune ved stedet Kilpisjärvi i den *finske armen* i Lappland i det nordvestligste Finland. På den svenske siden ligger sjøen i Kiruna kommun i Norrbottens län (Lappland).

Kilpisjärvi ligger i De skandinaviske fjellene. På den finske siden ligger fjelltoppene rundt 300–550 meter, og på den svenske siden rundt 300 meter over sjøens vannflate. Strendene er tørre, karrige og steinete. Det mest kjente fjellet ved sjøen er Saana.

Kilpisjärvi er todelt, og deles av et sund ved *Salmivaara* i den nordlige (øvre) *Ylinen Kilpisjärvi* (nordsamisk: *Bajit Gilbbesjávri*) og i den sørlige (nedre) *Alanen Kilpisjärvi* eller *Alajärvi* (*Vuolit Gilbbesjávri* eller *Vuolle-Gilbbesjávri*). Innsjøen har utløp gjennom Könkämäälven, Muonioälven og endelig Torneälven til Bottenviken.

Kilpisjärvis sammenlagte overflate utgjør 37 kvadratkilometer. Det største dypet på 57 meter ligger i den sørlige delen. I den nordlige delen er det største dypet på 47 meter. Gjennomsnittlig dybde er 19,5 meter. Innsjøen er islagt til slutten av mai og sjøen fryser til i begynnelsen av november.

Fiskebestand
------------

Harr, røye, sik og ørret er de viktigste fiskeartene i Kilpisjärvi. Siken er utplassert i sjøen. Kilpisjärvi er ikke et godt fiskevann. Et tegn på detta ses i den årlige sportsfiskekonkurransen *Vain kaksi kalaa (Bare to fisker)*, som arrangeres i begynnelsen av mai. Til tross for et deltagerantall på flere tusen våren 2006, resulterte konkurransen i null fangede fisker som oppfylte målene i henhold til konkurransereglene.

Referanser
----------

1. ↑  «Min karta». Lantmäteriet. Besøkt 27. mai 2021.
2. ↑  Statens miljöförvaltning: Suomen järvet 20-40 neliökilometriä Arkivert 30. september 2007 hos Wayback Machine. (finsk)
3. ↑  Kartplatsen (Lantmäteriverket) (finsk)
4. ↑  Ahdin Sanomat 1-2/98 (Ympäristöntutkimuskeskus, Miljöforskningscentralen vid Jyväskylä universitet) (finsk)
5. ↑  Statens miljöförvaltning: Suomen vesistöjen jääolot (pdf) Arkivert 30. september 2007 hos Wayback Machine. (finsk)
6. ↑  Fiskeriföreningen *Pohjoinen Kalaseura ry.* Arkivert 9. februar 2007 hos Wayback Machine. (finsk)
7. ↑  Tävlingsarrangören *Saanankiitäjät* Arkivert 9. mai 2007 hos Wayback Machine. (nordfinsk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** GeoNames
 |
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for USAs flagg USA |
| Kjelkehockey |
| Paralympiske vinterleker |
| Gull | 2018 Sør-Koreas flagg Pyeongchang | Kjelkehockey |
| Gull | 2014 Russlands flagg Sotsji | Kjelkehockey |
| VM i kjelkehockey |
| Sølv | 2017 Sør-Koreas flagg Gangneung | Kjelkehockey |
| Sølv | 2013 Sør-Koreas flagg Goyang | Kjelkehockey |
| Gull | 2012 USAs flagg Buffalo | Kjelkehockey |

**Rico Roman** (født 4. februar 1981 i Portland i Oregon) er en kjelkehockeyspiller fra USA. Han har to paralympiske gullmedaljer i kjelkehockey for USA, og et VM-gull.

Bakgrunn
--------

Roman ble skadd i februar 2007, da han tjenestegjorde i Irak. Bilen han satt i kjørte på en improvisert bombe, og han skadet begge beina. Han måtte amputere venstre bein over kneet på grunn av skadene han fikk. Han begynte med kjelkehockey i 2008, og debuterte for USAs landslag i 2011.

Idrettskarriere
---------------

Han deltok i to World Sledge Hockey Challenge-turneringer i 2011, der USA kom på tredjeplass. Han deltok også i World Sledge Hockey Challenge 2012, der USA vant. 

VM i kjelkehockey 2012 ble arrangert på Hamar i Norge, og USA vant dette mesterskapet etter seier 5-1 over Sør-Korea i finalen. Roman spilte alle fem kampene i dette mesterskapet. Året etter kom USA på andreplass i VM i kjelkehockey 2013, der de tapte finalen 0-1 mot Canada. USA kom også på andreplass i World Sledge Hockey Challenge 2013. 

Roman deltok i sine første paralympiske leker i 2014, og USAs lag vant kjelkehockey under Paralympiske vinterleker 2014. Han deltok alle fem kampene i dette mesterskapet. 

USA vant begge World Sledge Hockey Challenge-turneringene i 2016, og de vant også Stillehavsmesterskapet i kjelkehockey (IPC Pan-Pacific Championship) i 2016. USA fikk sølv i VM i kjelkehockey 2017, og vant World Sledge Hockey Challenge 2017. 

I 2018 deltok han i Turin Para Ice Hockey International Tournament, som USA vant. Han representerte USA under Paralympiske vinterleker 2018 i Pyeongchang. USA vant der finalen 2-1 over Canada.

Referanser
----------

1. ↑  IPC - *Rico Roman*, besøkt 28. mars 2018.

Eksterne lenker
---------------

* Biografi hos IPC
* Profil hos Team USA
* Profil hos Team USA Hockey
* Profil hos Pyeongchang 2018 Arkivert 29. mars 2018 hos Wayback Machine. (PL 2018)
**Insulanerhøyden** (tysk: *Der Insulaner*) er en menneskeskapt forhøyning i Berlins bydel Tempelhof-Schöneberg, på grensen til Steglitz i Steglitz-Zehlendorf. Berget rager 75 meter over havet.

Historie
--------

*Insulanerhøyden* ble dannet ved utkjøring og dumping av ruinrester, tilsammen 1,5 millioner m³ fra det utbombede Berlin etter den andre verdenskrigen. Utkjøringen av bygningsrester foregikk fra 1946 til 1951 og i stor grad med tog til Priesterweg stasjon. Wilhelm-Förster-Sternwarte (Wilhelm Förster observatorium) ble oppført på Insulaner i 1963, mens Carl-Zeiss-Planetarium ble fullført i 1965. På høyden finnes idag også et offentlig utendørsbad og et friområde.

Etterhvert som haugen med ruinrester vokste ble den kalt *Mont Klamott* (mursteinsfjellet). I en navnekonkurranse arrangert av RIAS, vant to skoleklasser med navneforslaget «Der Insulaner». Forslaget var inspirert av navnet på et populært underholdningsprogram, «Die Insulaner» (norsk: øybeboerne) i Vest-Berlins radio. Navnet henspilte på at vestberlinerne befant seg på en politisk «øy» knyttet til Vest-Tyskland, i det dengang kommunistiske og sovjetkontrollerte DDR.

Bildegalleri
------------

* MinnesteinMinnestein
* Utsikt fra Insulanerhøyden, en gang mellom 1948 og 1955.  Foto: U.S. National Archives and Records AdministrationUtsikt fra Insulanerhøyden, en gang mellom 1948 og 1955.  Foto: U.S. National Archives and Records Administration
* Insulanerhøyden om høstenInsulanerhøyden om høsten

Referanser
----------

1. ↑  Steglitzårboken 2001 Arkivert 4. august 2013 hos Wayback Machine.
2. ↑  *Eine Hymne für den Mont Klamott*[*død lenke*] berliner-zeitung.de (2004), besøkt 20. mars 2013

Eksterne lenker
---------------

* (en) Insulaner (Berlin) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

Portal: Tyskland

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Skattepolitkikk** er et politisk partis eller myndighetenes prinsipielle synspunkter og praktiske fremgangsmåte for utformingen og innretningen av skattene på lønns- og andre inntekter (f.eks. kapitalinntekter), bolig, annen fast eiendom, formue, arv samt avgifter. 

Skatte- og avgiftspolitikken har tre hovedmål: Den skal bidra til offentlige inntekter, utjevning av inntekter og levekår og til effektiv ressursutnyttelse.

Motsetningene i skattepolitikken følger en utpreget «høyre-venstre-akse», og hovedproponentene vil i de fleste land argumentere hovedsakelig med hensynet til *enten* vekst, *eller* atferd, *eller* fordeling. Det er antakelig bred oppslutning om at veksttakten avhenger av skattesatsenes *nivå*, at publikums atferd avhenger av skattenes *innretning* (f.eks mellom inntektsskatt og forbruksskatt), og at den økonomiske og sosiale fordeling i samfunnet avhenger av skattesatsenes *progresjon*.

Skattepolitikken har vært et viktig politisk og vitenskapelig debattema i lang tid. Usosial skattlegging har spilt en rolle i venstre-populistisk og revolusjonær bevegelse i så ulike stater som Romerriket, Tsar-Russland og dagens Norge. Radikale skattekutt for å stimulere arbeidsinnsats og vekst er et viktig element i såkalt «dynamisk skattepolitikk», som for alvor seiret i mange land på 1980-tallet med talspersoner som Ronald Reagan, Margaret Thatcher, Poul  og Kåre Willoch. I nyere tid har såkalt «grønn» skattepolitikk kommet i sentrum, med økt fokus på å skattlegge forbruk gjennom særavgifter, eller internasjonale finanstransaksjoner gjennom såkalt Tobin-skatt.

Referanser
----------

1. ↑  NOU 2003: 9 Skatteutvalget, mandat, besøkt 25. januar 2010

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Universalis **·** NKC
 |
***Dyschiriodes nitidus*** er en av billene i delgruppen (underfamilien) graveløpere (Scaritinae) i familiegruppen løpebiller. Systematikken følger Carabidae of the World.

Utbredelse
----------

*Dyschiriodes nitidus* finnes i nesten hele Europa, men er noe sjeldnere i sørvest og i nordvest. Den er utbredt i Nord-Afrika og Asia. Den er ikke registrert fra Norge eller Sverige, men finnes i Finland.

Utseende
--------

*Dyschiriodes nitidus* har en litt sylindrisk form på kroppen, mørkt farget med en metallisk glans, i motsetning til de like artene i slekten *Clivina* som har en matt farge (ikke metallisk). Mange av artene i denne slekten er like hverandre og er vanskelige å artsbestemme. Brystskjoldet (pronotum) er avskilt fra dekkvingene av en tydelig innsnøring (hals). Antennens tredje ledd er kortere enn andre leddet.

Levevis
-------

*Dyschiriodes nitidus* finnes på steder med sand, blant annet langs innsjøer og vassdrag. De lever som predatore på mindre dyr.

Den tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.

Referanser
----------

1. ↑  Carabidae of the World Arkivert 16. desember 2008 hos Wayback Machine. søkedato: januar 2009

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Dyschirius nitidus* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *Dyschirius nitidus* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *Dyschirius nitidus* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* *Dyschirius nitidus* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* *Dyschiriodes nitidus* - BILDE - Photo catalog of the Central European Carabidae[*død lenke*]
* *Dyschiriodes nitidus* - Fauna Europaea - engelskspråklig
* Norsk entomologisk forening
Synnfjellet sett fra vest.
**Mush Synnfjell** er et hundekjøringsløp over to dager som arrangeres første helga i januar i Synnfjellet i Torpa i Nordre Land kommune. Løpet ble første gang arrangert i 2013. Arrangør er Torpa Idrettslag. Lokale hundeentusiaster ønsket å skape et arrangement for hundekjøring. Synnfjell er et unikt område for hundekjøring, ski-langrenn og friluftsliv knyttet til dette.

Løpet har utviklet seg fra en samling til et løp, til å bli et bygde-arrangement igjen i 2019 i Nord-Torpa ved Halden.

Mush Synnfjell er et av de få konkurranser som fokuserer på friluftslivet ved hundekjøring. Hunder og mennesker i naturen er viktigere en sportslig satsing. Dugnadsånd er forutsetning for arrangements-utviklingen i en liten kommune som Nordre-Land.

Vinnere av Mush Synnfjell
-------------------------

| År | Vinner | Opphavsted |
| --- | --- | --- |
| 2013 | Elisabeth Edland | Nannestad |
| 2014 | Ola Brennodden | Folldal |
| 2015 | Kristoffer Halvorsen | Langhus |
| 2016 | Kristoffer Halvorsen | Langhus |
| 2017 | Jean Philippe Pontier | Tolga/Frankrike |
| 2018 | Jean Philippe Pontier | Tolga/Frankrike |
| 2019 | Jean Philippe Pontier | Tolga/Frankrike |
| 2020 | Jean Philippe Pontier | Tolga/Frankrike |

Se også
-------

* Hundekjøring
* Liste over hundekjøringsløp

Eksterne lenker
---------------

* Store norske leksikon
* Mush Synnfjell ny hjemmeside Arkivert 8. januar 2018 hos Wayback Machine.
* Mush Synnfjell gammel hjemmeside
* Spåtind Sport Hotel Arkivert 22. februar 2014 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
Et **instrument** (fra latin *instrumentum*) er et konkret eller abstrakt verktøy en bruker for å se, måle eller produsere noe. Som regel fungerer et instrument som et mellomledd og et middel for å oppnå noe man ellers vanskelig kunne fått til. Dermed kan et instrument sies å være noe som forenkler en vanskelig oppgave, eller noe som muliggjør noe som ellers ville vært umulig. 

Ordet instrument kan bli brukt om mange ting på norsk:

* Et **musikkinstrument** blir brukt til å lage musikk.
* Et **måleinstrument** produserer forskjellige mål, enten i vekt, lengde, volum, barometrisk press, etc.
* **Instrumentering** i industrien går ut på automatisering av prosess-, regulerings- og kontrollsystem.
* **Torturinstrument** er verktøy som blir brukte til å påføre andre smerte ved tortur
* **Kirurgiske instrument** er verktøy som blir brukte i kirurgien
* Abstrakte betydninger som f.eks. *lovgiving er et godt **instrument** for å få bukt med kriminalitet*
* Økonomisk **instrument** om fond, lån, hedge-fond, aksjefond, diamanter, gull, osv.

Dette er en pekerside og inneholder kun pekere til forskjellige betydninger av dette ordet. Hvis du har fulgt en lenke hit, kan du kanskje gå tilbake og rette den, så den peker direkte til riktig artikkel. Se alle artikler som begynner med *Instrument*.
**Sean O'Keefe** (født 27. januar 1956) er administrerende direktør for EADS North America, et datterselskap av det europeiske luft- og romfartsselskapet EADS,. Han var tidligere direktør for National Aeronautics and Space Administration (NASA).

O'Keefe var tidligere medlem av styret i DuPont. Han var tidligere kansler for Louisiana State University (LSU) og han trakk seg fra dette embetet, den 16. januar 2008. Han var administrerende direktør for et datterselskap tilhørende det europeiske luftfarts-firmaet EADS, Asteroiden 78905 Seanokeefe ble oppkalt til minne om ham til ære for hans tid som administrator for NASA. O'Keefe og hans tenåringssønn, var blant de fire overlevende etter en flyulykke den 9. august 2010 i nærheten Aleknagik, Alaska. O'Keefe ble påført alvorlige skader i denne ulykken. 

O'Keefe var sønn av en tidligere marineoffiser som var utstasjonert på flere atomubåter. Han ble uteksaminert fra Wheeler High School i North Stonington i Connecticut. O`Keefe studerte til sin Bachelor of Arts i 1977 fra Loyola University i New Orleans i Louisiana, og han fikk en grad i Master of Public Administration i 1978 fra Maxwell School of Citizenship and Public Affairs ved Syracuse University. Hans kone Laura og barna Lindsey, Jonathan og Kevin, bor i Nord-Virginia. Etter å ha studert ferdig begynte han sin karriere som analytiker for det amerikanske forsvarsdepartementet. Han satt i en komité for det amerikanske Senatet i åtte år. O'Keefe hadde flere posisjoner i det amerikanske forsvarsdepartementet før han ble utnevnt til fungerende utenriksminister i USA for marinen i 1992–1993 i de siste årene til daværende president George H.W. Bush.

Referanser
----------

1. 1 2  "EADS taps government vet" *Politico* 10-22-09
2. 1 2  «EADS North America names Sean O'Keefe as Chief Executive Officer». EADS. 20. oktober 2009. Arkivert fra originalen 16. november 2009. Besøkt 16. november 2009.  Arkivert 16. november 2009 hos Wayback Machine.

| * v
* d
* r
NASAs administratorer |
| --- |
| 
* T. Keith Glennan (1958)
* James E. Webb (1961)
* Thomas O. Paine (1969)
* James C. Fletcher (1971)
* Robert A. Frosch (1977)
* James M. Beggs (1981)
* James C. Fletcher (1986)
* Richard H. Truly (1989)
* Daniel S. Goldin (1992)
* Sean O’Keefe (2001)
* Michael Griffin (2005)
* Charles F. Bolden, Jr. (2009)

 |
| Fungerende Administratorer
* Hugh L. Dryden (1961)
* Thomas O. Paine (1968-69)
* George Low (1970-71)
* Alan M. Lovelace (1977 og 1981)
* William Robert Graham (1985-86)
* Dale D. Myers (1989)
* Richard H. Truly (1989)
* Daniel Mulville (2001)
* Frederick D. Gregory (2005)
* Christopher Scolese (2009)
 |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** Munzinger (iba)
 |
**Sørligata** (1-11, 2A-46C) er en gate på Tøyen i bydel Gamle Oslo. Den består i dag i praksis av to adskilte deler med en gangvei imellom. Den ene går fra Tøyengata til Sørli plass. Så er det gangvei fra plassen og til krysset med Kolstadgata og Hagegata. Det siste stykket derfra og opp til Tøyenkrysset er igjen kjørbart. På motsatt side av Tøyenkrysset fortsetter gateløpet som Økernveien.

Gaten har navn etter major Sørlie, som eide Lille Bergsløkken fra 1826. Dette navnet har vært i bruk siden før byutvidelsen i 1878. Gaten har endret utseende ganske mye opp gjennom tidene, med sanering både tidlig på 1900-tallet og i 1960-årene (da Enerhaugens trebebyggelse ble revet og høyblokker oppført). Trafikkmønsteret er også endret, ikke minst i forbindelse med Sørli plass.

I svingen ved nr. 1 grenser gata til parken Gartnerløkka, som går i bratt terreng ned til Urtegata. I nr. 4 er en bygning som ble oppført i 1853 som Enerhaugens (barne)asyl. Den huser nå Enerhaugen barnehage.

I nr. 8 er et tilbygg fra 1938–39 til Kiellands dropsfabrikk (ark. W. Kielland). Bygget huser i dag forskjellig virksomhet, også boliger.

Heibergløkken lå tidligere i nr. 54, men har nå adresse Økernveien 4, selv om den ligger nedenfor Tøyenkrysset.

Referanser
----------

1. ↑  Jf. NRK og Oslo kommune.
2. ↑  Jf. Artemisia.no
3. ↑  Noen kilder sier 64.
4. ↑  Jf. Riksantikvarens Kulturminnesøk

Kilder
------

* Knut Are Tvedt, red. (2010). «Sørligata». *Oslo byleksikon* (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 558. ISBN 978-82-573-1760-7.

Eksterne lenker
---------------

* «Oslo kommune – Bydelsoversikt (S)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 7. november 2015.

Portal: Oslo

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Oslo Byleksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Sentralt stedsnavnregister
 |

[[Kategori:Tøyen (Oslo)]
**Sørlige egeiske øyer** (eller **Sør-Egeerhavet**, gresk: Νότιο Αιγαίο, *Nótio Egéo*) er en av tretten periferier i Hellas og utgjør den sørlige delen av Egeerhavet. Den består av øygruppene Dodekanesene og Kykladene. Hovedstaden er Ermoupoli på Syros, mens enkelte administrative oppgaver blir utført fra Rhodos by på Rhodos, som er det økonomiske og sosiale senteret, samt turistsenter, i periferien. 

Sørvest for periferien ligger Kreta, mens Tyrkia ligger i øst. Det greske fastlandet ligger i nordvest og i nord ligger Nord-Egeerhavet.

Administrasjon
--------------

Den sørlige egeiske regionen ble etablert i den administrative reformen i 1987. Med Kallikratis-planen i 2010 ble regionen politisk makt og autoritet omdefinert og utvidet. Sammen med nordlige egeiske øyer, ble tilsynet til den desentraliserte administrasjon for Egeerhavet basert i Pireus mens hovedstaden for regionen er plassert i Ermoupoli på øya Syros.

Fram til Kallikratis-reformen besto regionen av to prefekturer: Kykladene med hovedstad i Ermoupoli og Dodekanesene med hovedstad i Rhodos (by). Siden 1. januar 2011 er den delt inn i 13 regionale enheter, opprettet rundt de største øyene:

* Andros
* Kalymnos
* Karpathos
* Kea-Kythnos (Kea, Kythnos, Makronisos)
* Kos
* Milos
* Mykonos
* Naxos
* Paros
* Rhodos
* Syros
* Thira (Santorini)
* Tinos

Siden 1. januar 2011 har regionens guvernør vært Ioannis Machairidis. Han ble valgt i det gresk lokalvalget i november 2010 for partiet Den panhellenske sosialistiske bevegelse.

Referanser
----------

1. ↑  Kallikratis-reformen lovtekst Arkivert 15. mai 2011 hos Wayback Machine. (PDF)

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) South Aegean – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
Periferier i Hellas |
| --- |
| Attikí **·** Sentral-Hellas **·** Sentral-Makedonia **·** Kreta **·** Øst-Makedonia og Trakia **·** Epirus **·** De joniske øyer **·** Nordlige egeiske øyer **·** Peloponnes **·** Sørlige egeiske øyer **·** Thessalia **·** Vest-Hellas **·** Vest-Makedonia **·** Klosterstaten Athos (selvstyrt område) | Hellas’ flagg |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND **·** LCCN **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
Den **sørlige puduen** (*Pudu pudu*) er det minste nålevende medlemmet av hjortedyrene (Cervidae), og er nå regnet som en utrydningstruet art etter flere år med sterk jakt, konkurranse og miljøødeleggelser. Det spesifikke nummeret på ville dyr er ukjent, fordi den er meget sky. Puduen veier kun 6–8 kg, og har en mankehøyde på omtrent 35 cm.

Atferd
------

Puduen er et meget lite dyr som man sjelden ser stort av. Om dagen gjemmer den seg under den tette regnskogen for å unngå å bli oppdaget av rovdyr. En fullvoksen pudu har tykk, rødbrun pels som lett kan motstå de varierende klimaforholdene den opplever i dets utbredelsesområde. Puduen lever det meste av sitt liv alene, men i paringstiden danner den ofte par eller hele familiegrupper. Puduen er også meget varsom, og pleier å bevege seg sakte igjennom tett vegetasjon og stopper opp til tider for å se om det er farer rundt den.

Føde
----

Puduen spiser frukt, blader og kvister. Puduen er relativt intelligent, og kan reise seg på bakbeina, bøye ned planter for å nå sin favorittmat. Puduen drikker svært sjelden, da den får i seg det meste av vannet den trenger igjennom føden.

Forplantning
------------

Paringstiden varer fra april til juni. Hannen feller det lille geviret sitt straks etter, i juli, og så vokser det ut et nytt ett innen november. Hunnen er drektig i omtrent sju måneder, og føder vanligvis kun én kalv. Hannen får sitt første gevir når han er tre måneder gammel, og er kjønnsmoden vanligvis innen ett år.

Tilstand og utbredelse
----------------------

Den sørlige puduen finnes kun i det sørlige Chile og i Sørvest-Argentina. Det blir drevet jakt på puduen ved å slippe hunder ut som jager puduen ut i et vann, hvor jegerne venter i båter. Etter at man satte ut hjort i Argentina i 1920-årene, og senere også rådyr og dåhjort har pudu-bestanden gått sterkt tilbake, etter sterk konkurranse om føden.

Puduens leveområde er i Andes-fjellene, helt fra nede ved kysten til langt over 2000 meter over havet. Den lever i tempererte skoger, hvor det er milde og nedbørsrike vintere. Likevel er det vanlig at puduen vandrer nedover hvis vinteren er kald.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Sørlig pudu* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Sørlig pudu* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Sørlig pudu* hos Fossilworks Rediger på Wikidata

* (en) *Sørlig pudu* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Sørlig pudu* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Pudu puda* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Pudu puda* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Pudu puda* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
Aarsæther mottok Krigskorset med sverd, Norges høyeste utmerkelse  Foto: KEN 
**Knut Aarsæther** (født 15. juli 1916, død 16. april 1984) var en norsk offiser (løytnant) som mottok Krigskorset med sverd for sin innsats under «Antrum»-operasjonene i Ålesund og på Sunnmøre, sammen med sin bror, løytnant Karl Johan Aarsæther. De var vekselvis ledere for operasjonene som ble utført av en organisasjon som ble kjent som Antrum-organisasjonen. Denne eksisterte frem til 1945, da de ble en del av Milorg.

Antrum ble etablert i januar 1942, da Aarsæther ble sendt over til Norge fra Storbritannia med en våpenlast. Aarsæther var leder av organisasjonen og vekslet med sin bror, Karl Johan Aarsæther, om å ha denne posisjonen. Antrum-organisasjonen drev etterretning mot tyske militære mål i det okkuperte Norge og etablerte radiostasjoner. Den drev også flyktningtrafikk til Storbritannia og bisto agenter som hadde sabotasjeoppdrag i Norge. Særlig tyske skipsbevegelser var viktige militære mål og Aarsæther kunne som telegrafist rapportere verdifull informasjon om disse, da Ålesund var en viktig havn. Antrum bygget etter hvert også opp hjemmestyrker. Fra 1944 ble disse trenet til å beskytte viktige mål ved et tysk nederlag, inkludert kraftverk, strømforsyning og havneanlegg. Operasjonen var organisert av det britiske Special Operations Executive (SOE) med utgangspunkt i medlemmer av Kompani Linge, som etablerte egne organisasjoner av medhjelpere i sine distrikter. Gruppen opererte uavhengig av Milorgs ledelse, men ble i 1945 omgjort til Milorg D 21/1. Ved den tyske kapitulasjonen i mai 1945 var organisasjonen bygget opp til en styrke på 1100 mann, hvorav 900 kunne utrustes med våpen.

For sin innsats i Antrum ble løytnant Knut Aarsæther i statsråd 7. mars 1947 tildelt Krigskorset med sverd. Han var allerede i oktober 1942 tildelt Krigsmedaljen for innsatsen i fire ekspedisjoner, i tillegg til Antrum.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Utmerkelser

|  |  |
| --- | --- |
| Krigskorset med sverd | Krigsmedaljen |

 |

Referanser
----------

1. ↑   urn.nb.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  *Krigskorset og St. Olavsmedaljen med ekegren*. Oslo: Grøndahl Dreyer. 1995. s. 168. ISBN 8250421906.
3. ↑  *Alta bataljon Rapport fra et utvalg nedsatt av Sosial- og helsedepartementet januar 1997 Avgitt til Sosial- og helsedepartementet 3. juni 1998*, NOU 1998: 12, s. 171.
4. ↑  Jens Chr. Hauge: *Rapport om mitt arbeid under okkupasjonen*, Oslo: Gyldendal, 1995, s. 68.
5. ↑  *Krigskorset og St. Olavsmedaljen med ekegren*. Oslo: Grøndahl Dreyer. 1995. s. 168. ISBN 8250421906.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister
 |

Portal: Andre verdenskrig
De forskjellige lands euromynter.
**Franske euromynter** er sirkulasjonsmynt av Den europeiske unions valuta euro med nasjonalt motiv for Frankrike på revers.

Nasjonale motiv
---------------

De franske euromyntene er preget i tre ulike design. De laveste valørene, 1-, 2- og 5-centmynten, er preget med en avbildning av Marianne, som symboliserer et sterkt og stabilt Europa. 10-, 20- og 50-centmynten har et bilde av en kvinne, som også var med på francmynten, mens de høyeste valørene, 1- og 2-euromynten, viser et tre som symboliserer liv og fortsatt vekst. Rundt treet står det *Liberté, Égalité, Fraternité*, som betyr *Frihet, Likhet, Brorskap* og er Frankrikes valgspråk. Til forskjell fra mange andre eurolands 2-euromynter har de franske ingen kanttekst, kun sifrene to og en stjerne, som gjentas seks ganger. På hver mynt står det også hvilket år den er preget.

Frankrikes gamle valuta, den franske francen, kan veksles inn hos landets sentralbank frem til 17. februar 2012, men dette gjelder kun sedler. Mynt kan ikke lenger veksles inn.

Frankrike har preget én serie mynter.

Referanser
----------

1. ↑  «Exchanging national cash». Den europeiske sentralbanken. Arkivert fra originalen 15. august 2004. Besøkt 30. juni 2008.

Eksterne lenker
---------------

* Den europeiske sentralbanken: Frankrike

| * v
* d
* r
De ulike euromyntene fra hvert land |
| --- |
| Andorra **·** Belgia **·** Estland **·** Finland **·** Frankrike **·** Hellas **·** Irland **·** Italia **·** Kypros **·** Latvia **·** Litauen **·** Luxembourg **·** Malta **·** Monaco **·** Nederland **·** Portugal **·** San Marino **·** Slovakia **·** Slovenia **·** Spania **·** Tyskland **·** Vatikanstaten **·** Østerrike |  |
**Brøndby IF** er en dansk fotballklubb fra Brøndby utenfor København. Klubben ble stiftet 3. desember 1964. Kvinnefotball begynte tidlig på 70-tallet, like etter at Danmark hadde blitt uoffisielle verdensmestre i fotball.

På tross av den tidlige debuten, var det først i år 2000 at laget begynte å satse på kvinnefotballen. Resultatet lot fort vise seg. Allerede i 2002 ble Brøndby, sammen med Fortuna Hjørring, OB og Skovbakken valgt som de fire første såkalte «kraftsentre», det vil si klubber som Dansk Boldspild Union satset på for å fremme kvinnefotball. Allerede i 2002/03-sesongen vant Brøndby den danske elitedivisionen, noe de gjentok fem ganger. Først i 2008/09-sesongen vant et annet lag, da rivalen Fortuna Hjørring.

Referanser
----------

1. ↑  Brøndbys side Arkivert 21. juni 2013 hos Wayback Machine. (bare om tidspunktet)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Brøndby IF Kvindefodbold – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Kvindedivisionsforeningen om Brøndby

Portal: Danmark
Fransk treskrue
Fransk treskrue brukt med en skrueplugg for å montere i en lettklinke.
En **fransk treskrue** er en betegnelse som brukes om store treskruer med utvendig sekskanthode og grove gjenger. De brukes først og fremst til konstruksjonsdetaljer som skal monteres i bindingsverket på trekonstruksjoner eller på tilfarere i betong. Franske treskruer fås i forskjellige materialer og overflatebehandlinger, eksempelvis varmforsinket eller rustfritt stål. Det finnes også varianter med flensskive under sekskanthodet for økt friksjon mot det underliggende materialet.

Forboring
---------

Forboring kan være nødvendig for å lette monteringen og hindre at treverket sprekker. Det finnes også varianter med borspiss som til en viss grad letter skruingen. For noen skruer må man forbore med to ulike diametre til to ulike dybder, og delen for gjengepartiet skal da bores til mellom 0.9-1 av bunnen til gjengene, mens ugjenget stamme skal bores til diameter.[] Uten forboring får skruen mindre kapasitet, og treverket kan lettere sprekke. Noen franske treskruer har fiberkutt som kan minske behovet for forboring.

Benevnelse
----------

Franske treskruer benevnes etter nominell diameter og total skruelengde (ekskludert hode). For eksempel vil en 8×50-skrue ha 8 mm nominell diameter (ytrediameteren på gjengene vil i praksis være noen tidels millimeter mindre), og kan ha et gjengeparti med eksempelvis 30 mm gjengelengde.

DIN 571 er en vanlig standard for metriske franske treskruer.

Etymologi
---------

Navnet *fransk treskrue* ser tilsynelatende ut til å bli brukt i Norge og Sverige. Disse skruene kan trekkes til med en pipenøkkel eller skiftenøkkel, og skiftenøkkel på engelsk heter *wrench*. Ifølge svensk Wikipedia er en mulig forklaring at noen i byggebransjen har feiltolket eller forvansket ordet *wrench* til *french* og at den norsk-svenske benevnelsen kommer derav.

Se også
-------

* Spikerslag

Referanser
----------

1. ↑  «Skrueguide: Bruk riktig type skrue».. Besøkt 25. mars 2022.  Ekstern lenke i `|verk=` (hjelp)
2. ↑  «Det beste å feste terrassen med». *www.klikk.no* **(norsk)**. Besøkt 25. mars 2022.
3. ↑  «Neste steg for treskruer». *Byggmesteren*. 2. desember 2019. Besøkt 25. mars 2022.
4. ↑  «Denne skruen erstatter franske treskruer og er raskere å montere | Würth Norge». Besøkt 25. mars 2022.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Lag bolts – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Kristen Gunnarson Kjelstad** (født 1766, død 1844) var en norsk rosemaler fra gården Kjelstad i Råheimsdalen, i bygden Viksdalen. Han er sammen med broren Ystein (født 1764), regnet som opphavsmannen til Viksdalsmaling, en variant av rosemaling. Broren mottok blant annet en påskjønnelse fra Det Nyttige Selskab i Bergen for dette. Foruten å bruke malingen som tilleggsnæring selv, lærte Kristen også kunsten videre til mange sambygdinger, herunder søskenbarnet Elling Larsson Eldal (1759-1836). Begrepet «kjelstadhus» brukes om en visse smykkeskrin fra Jølster, dreid i flere etasjer.

Kjelstad står også bak større kunstverk, som altertavlene i Haukedalen kirke i 1794 og Hestad kapell i 1805.

Det Kjelstad selv malte skiller seg klart fra det meste av den øvrige Viksdalsmalingen, Han var en kunstner. Mønstrene hans er enkle, men dekorative. Han bruker en ornamentikk som er typisk for Vestlandet med symetrisk oppbygde rosetter, enkle rankeborder, palmetter og tungefriser. Mest kjent er han for ølbollene sine, og disse er gjerne datert fra ca. 1820 til ca. 1840.

Litteratur
----------

* Ellingsgard, Nils (1981): Norsk rosemåling. Oslo. ISBN 82-521-20024-5
* Kloster, Robert: (1941): «Ekspansjon i bygdekunsten. Noen iakttagelser fra Sunnfjord og Nordfjord.» Artikkel i *Bergen museums årbok 1941, Antikvarisk rekke, nr. 3.* Bergen.
* Sundt, Eilert 1867-1868): *Om husfliden i Norge.* Kristiania.

Referanser
----------

1. 1 2   Store norske leksikon, oppført som Kristen Gunnarson Kjelstad, Store norske leksikon-ID Kristen\_Gunnarson\_Kjelstad[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Sundt (1867-1868) s. 24.
3. ↑  Bjørg Oseid Kleivi, Beate Winther og Frits Solvang (1999). *Rosemaling fra hele Norge*. Cappelen.  [130 sider]
4. ↑  «Kristen Kjeldstad». NRK Sogn og Fjordane Fylkesleksikon.
5. ↑  Ellingsgard (1981) s. 206-207.

Eksterne lenker
---------------

* Se Øskje som antakelig er malt av Kristen Kjelstad i Digitaltmuseum

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Brøndby Stadion** er hjemmebanen til fotballklubben Brøndby IF. Den er referert som *Vilfort Park* blant Brøndby-tilhengere, oppkalt etter klubbens legende Kim Vilfort.

Historie
--------

Stadionet ble bygget i 1965 som et gressfelt tilrettelagt for riidrett. En hovedtribune ble ikke bygget før 1978, da en tribune med kapasitet på 1 200 sittende tilskuere ble tatt i bruk. Da Brøndby IF rykket opp til det øverste nivået i dansk fotball i 1982, ble det bygget en tribune på motsatt side med plass til 5 000 tilskuere. I 1990 ble friidrettsbanen fjernet, og ytterligere 2000 plasser installert til den totale kapasitet på 10 000. 

Brøndby IF kjøpte Brøndby Stadion fra Brøndby kommune i mai 1998, for 23,5 millioner danske kroner. Klubben var i gang med å modernisere stadionet, og når klubben kvalifiserte seg for UEFA Champions League 1998/99, ble kampene ble flyttet til Parken stadion. 

Etter en ombygging i 2000-2001, ble den samlede stadionkapasiteten på 29 000, og 22 000 under europacupkamper. Den 22. oktober 2000 ble stadionet åpnet etter ombyggingen, med en 4-2 seier over Akademisk Boldklub med 28 416 tilskuere til stede. Siden har stadionet sett en rekke mindre og større tekniske forbedringer.

Portal: Danmark
**Migrasjonsassistenter** er en type programvare som er laget for å hjelpe en bruker med å bytte fra å bruke ett program til et annet, eller én versjon av ett program til en nyere versjon av samme program.

Hvordan?
--------

Dette gjøres vanligvis ved å analysere brukerens installerte filer og finne informasjon som han eller henne sannsynligvis vil ha med seg over og deretter kopiere denne informasjonen slik at den er tilgjengelig i det nye programmet. Formålet er at brukeren skal kjenne seg bedre igjen i det nye programmet.

Hvem benytter migrasjonsassistenter?
------------------------------------

Linux distribusjonen Ubuntu tok i bruk en migrasjonsassistent i standard-installasjonsprosesdyren i skrivebordsutgaven fra og med versjon 7.04, *Feisty Fawn*. Denne migrasjonsassistenten kan hjelpe brukere å bytte fra tidligere versjoner av Ubuntu til 7.04, Microsoft Windows til Ubuntu eller Apple Mac OS X til Ubuntu.

Mac OS X har også en lignende migrasjonsassistent for å forenkle oppgradering fra tidligere versjoner av OS X.

Se også
-------

* Ubuntu
* Mac OS X
Selskapets tidtabell, ca. 1933
**Indian National Airways Ltd** var et flyselskap i Delhi, India. Selskapets grunnlegger var R. E. Grant Govan, en Delhi-basert britisk industrialist. Selskapet ble dannet med basis i en kontrakt med regjeringen om transport av post.

Selskapet ble startet av Govan Bros Ltd. i mai 1933 med en aksjekapital på 3 millioner rupi. Det ble Indias andre flyselskap (etter Tata Airlines) i desember 1933 med en ukentlig passasjer- og fraktrute mellom Calcutta og Rangoon, såvel som mellom Calcutta og Dhaka. Det startet også en ukentlig flyvning mellom Karachi og Lahore, en tilførsel til, eller "materute" til Imperial Airways. Selskapet hadde da en flåte bestående av lette enmotors fly. I 1937 hadde selskapet fløyet over en million miles og kunne notere en mager fortjeneste.

Ny kontrakt
-----------

Selskapet fikk ny tiårs postkontrakt i 1938 under *Empire Air Mail Scheme* for postrutene Karachi–Lahore og Karachi–Colombo sammen med Tata Airlines. Dette var et stort fremskritt for luftfarten i India. Kontrakten garanterte en minimum inntekt sammen med subsidier og selskapet var nå i stand til å utvide og fornye flåten. Under andre verdenskrig ble alle kontrakter trukket tilbake og flyene satt til regjeringens disposisjon. Bare overskuddskapasitet ble tillatt brukt til kommersielle formål, noe som berørte hele flyindustrien.

Selskapet var ett av de fire store da India ble selvstendig i 1947. og hadde da en flåte bestående av seks Vickers Viking og ni De Havilland Dove i bestilling. Selskapet kjøpte også Douglas DC-3 fra overskuddslagre i USA etter at krigen var over. I 1953 ble Indian National Airways nasjonalisert og ble ett av de åtte som dannet Indian Airlines.

Referanser
----------

1. 1 2  Khosla, Gopal Das (1966). *Award on the industrial dispute between Air-India and their workmen*. India. National Industrial Tribunal (Airlines Disputes), Manager of Publications. s. 288.
2. ↑  (London, England), East India Association (1957). *Asian review*. East & West Ltd.
3. ↑  *Aeroplane directory of British aviation*. 1964: Published by the English Universities for Temple Press.
4. ↑  Vasant Raiji,, Anandji Dossa (1987). *CCI & the Brabourne Stadium, 1937-1987*. Cricket Club of India. s. 114.
5. ↑  *India today and tomorrow, Volume 5*. V.J. Joseph. 1973.
6. ↑  *Aviation news, Volume 67*. HPC Publishing. 2005.
7. 1 2 3 4  Seth, Pran Nath (2006). *Successful Tourism: Volume II: Tourism Practices*. Sterling Publishers Pvt. Ltd. s. 431. ISBN 81-207-3200-6.
8. ↑  *India: annual review*. Information Service of India. 1960.
9. ↑  *Aeroplane and commercial aviation news*. 1947.
10. ↑  Dr.SC Aggarwal, Dr. RK Rana. *Basic Mathematics for Economists*. FK Publications. s. 654.
11. ↑  Hudson Wood, Robert (1947). *Aviation news, Volume 7*. McGraw-Hill Pub. Co.
12. ↑  Reed, Sir Stanley (1949). *The Times of India directory and year book including who's who, Volume 35*. Bennett, Coleman.
Seattle Center Monorail i Seattle sentrum
Sørenden av monorail-linjen, nær Westlake Center
**Seattle Center Monorail** er en monorail høybanelinje i byen Seattle i Washington, USA. Den er 1,9 kilometer lang og går langs Fifth Avenue fra Westlake Center i Seattle sentrum til Seattle Center i bydelen Lower Queen Anne. 

Toglinjen ble bygget til Verdensutstillingen i Seattle i 1962, som ble holdt på området hvor Seattle Center i dag ligger. I løpet av det halve året som verdensutstillingen varte reiste åtte millioner mennesker med monorailen, men det årlige passasjertallet i dag er rundt 2,5 millioner. Banen og togene ble bygget av det tyske selskapet Alweg Rapid Transit Systems. Togene har en topphastighet på 72 km/t.

Banen eies av byen Seattle, og linjen har siden 1994 vært drevet av det private selskapet Seattle Monorail Services. Monorail-togene og sporene de går på ble 16. april 2003 gitt status som historiske landemerker av Seattle Landmarks Preservation Board.

Referanser
----------

1. ↑  Yardley, William (25. september 2006). «In Seattle, a Dream From the Past Has a Hazy Future». The New York Times. Besøkt 10. april 2009.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Seattle Center Monorail – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Uoffisielt nettsted om Seattle Center monorail
**Urim og Tummim** (Hebraisk: הָאוּרִים וְהַתֻּמִּים, *hāʾÛrîm wəhatTummîm*, usikker betydning, muligens «lys og åpenbarelse») var i *Den hebraiske bibelen* (Det gamle testamente) elementer i *hoshen*, brystduken som ble båret av ypperstepresten i Israel. De er forbundet med orakel og spådom. De fleste forskere antar at frasen refererer til et sett med to objekter som ble benyttet av ypperstepresten som ble sluppet eller kastet og således avslørte Guds vilje.

Urim og Tummim opptrer første gang i Andre Mosebok, men uten å spesifisere hvordan de så ut. De omtales for å være en del av bryststykket som ble båret av Aron i det hellige sted.

Hos De siste dagers hellige (mormonere) har Urim og Tummim fått en spesiell betydning. Der hevdes det at Joseph Smith kom i besittelse av loddene og brukte dem.

Referanser
----------

1. ↑  Peake, Arthur, red. (1919): 191 *A Commentary on the Bible*, s. 191
2. ↑  Muss-Arnolt, William (juli 1900): «The Urim and Thummim: A Suggestion as to their Original Nature and Significance», i: *American Journal of Semitic Languages and Literatures (continuing Hebraica)*, **XVI** (4).
3. ↑  Nettbibelen: Andre Mosebok 28:30. Sitat: «I bryststykket skal du legge urim og tummim. De skal ligge ved Arons hjerte når han trer fram for Herren. Aron skal alltid bære domsavgjørelsene for Israels sønner ved sitt hjerte for Herrens ansikt.»

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica
 |

Portal: Litteratur
**Trond Berg** (født i august 1934) er en norsk professor i biologi, kjent for sin forskning innen cellefysiologi.

Han er opprinnelig fra Svensby i Ullsfjord, sønn av organist Aksel William Stanley Berg (1903-1987) og Jenny Berg (1911-1992).
Etter utdannelse ved Troms Landsgymnas i Finnfjordbotn, ble han
cand.scient. i zoofysiologi ved Universitetet i Oslo (UiO) på en hovedopgave med tittel *Fysiologiske mekanismer hos ål til å tolerere langvarige opphold i luft. En undersøkelse av respiratoriske og kardiovaskulære reaksjoner hos ål som utsettes for luft*. Han studerte deretter ved Rutgers University i New Jersey i USA, hvor han tok doktorgraden (Ph.D.) i 1968  på avhandlingen *Studies of lysosomal hydrolases in muscle and liver of adrenalectomized young rats*. Deretter ble han ansatt ved Institutt for biologi ved Universitetet i Oslo i 1964 og og har også arbeidet for Universitetet i Tromsø. Han var professor i biologi ved UiO fra 1974 til 2004 og er professor emeritus ved Institutt for molekylær biovitenskap ved UiO fra 2004.

Han mottok Fridtjof Nansens belønning for fremragende forskning i 2008 på 150 000 kroner
for sin omfattende forskning innen cellefysiologi, og har i sin forskning spesielt vist hvordan leveren fjerner kolesterol og andre skadelige elementer fra blodet.
Berg ledet den såkalte «Berg-gruppen» og var veileder for 15 doktorander. Popularisering av arbeidet ble gjort blant andre sammen
med ernæringsfysiologene Kaare Norum og Rune Blomhoff.
Han publiserte over 200 originalartikler og har vært sitert over 6000 ganger. Berg gjestet blant annet forskermiljøene i 
Lisboa 1988, Paris 1991, Hamburg 1991 og 1994, Antwerpen 1992, Kyoto 1994, Namur 1997, Tokyo 1998, Akita 1998, og Christchurch på New Zealand 1998.

Referanser
----------

1. ↑  Trond Berg, biology professor - Prabook/Biography
2. ↑  «Fridthjof Nansens belønning til fremragende forskere».
3. ↑  «Trond Bergs forskergruppe ved Universitetet i Oslo». Arkivert fra originalen 8. februar 2014. Besøkt 23. mai 2012.
**Samisk utviklingsfond** (**SUF**) ble etablert i 1975 av norske myndigheter for å fremme tiltak av særlig kulturell, sosial og økonomisk betydning for den samiske befolkning og det samiske bosettingsområdet. Fondet ble styrt og forvaltet av Norsk Sameråd. Etterhvert ble det etablert et eget fagråd for fondet, kalt Samisk næringsråd. Fondet og dets administrasjon ble overført Sametinget i 1989.

Ordningen er formelt sett ikke et fond, men utgjør i dag en del av Sametingets økonomiske virkemiddelordning. De økonomiske rammene for ordningen fastsettes årlig i Sametingets budsjett.

Formål
------

Gjennom ordningen ytes tilskudd etter søknad til næringsbaserte prosjekter, bedrifts- og produktutviklingstiltak, markedsføringstiltak, investeringer og næringsetablering. Det gis også tilskudd til samiske utmarksnæringer og kompetansehevingstiltak innen utmarksnæringer og tradisjonelle samiske næringer.

Virkeområde (SUF-området)
-------------------------

Ordningens geografiske virkeområde er kommuner og områder nord for Saltfjellet. Følgende kommuner (nord-sør) inngår i området:
Sør-Varanger, Unjarga – Nesseby, Deatnu – Tana, Gamvik, Gratangen, Hamarøy, Lebesby, Karasjohka – Karasjok, Porsanger Porsángu Porsanki, Nordkapp, Måsøy, Kvalsund, Loppa, Alta, Guovdageaidnu – Kautokeino, Kvænangen, Gáivuotna – Kåfjord, Storfjord, Lyngen, Sørreisa, Lavangen, Skånland, Tromsø, Evenes, Tysfjord og Narvik.

I tillegg er den samiske befolkningen på Senja og i Lenvik kommune omfattet av ordningen. Det samme gjelder for den samiske befolkningen i sørsameområdet, som gjelder fra kommunene Rana og Rødøy i Nordland fylke og sørover, hele Nord-Trøndelag og Sør-Trøndelag fylker, samt [Engerdal] kommune i Hedmark fylke.

I enkelte kommuner er det bare deler av kommunen som er innenfor ordningens virkeområde. Det gjelder kommunene Alta, Evenes, Hamarøy, Lebesby, Måsøy, Narvik, Nordkapp, Sørreisa, Sør-Varanger og Tromsø.

Eksterne lenker
---------------

* Om Samisk utviklingsfond på Sametingets nettsider
* Retningslinjer for ordningen
* Statistisk sentralbyrås nøkkeltall for SUF-området
**Egil Haraldsen** (født 30. oktober 1952 i Fredrikstad) er en norsk grafisk designer, tegner, fotograf og typograf; han driver sitt eget firma **Exil design**, og er særlig kjent for sine bokomslag for Oktober forlag, hvor han selv anslår at han har utført 99 % av forlagets omslag.

Han er utdannet ved Statens Håndverks- og Kunstindustriskoles grafiske avdeling 1979–1983. Han har siden drevet eget designstudio i Oslo og arbeider utelukkende med bøker, plakater og tidsskrifter. I tillegg til Oktober forlag arbeider han med kunder som filmdistributøren Arthaus, Gyldendal og Pax forlag. Han har formgitt og redesignet tidsskrift som Vinduet (1991–1995), Morgenbladet, Kritikkjournalen og Kommuniké.

> Egil Haraldsens solide produksjon representerer en konvensjonell typografisk tradisjon og presisjon. Samtidig søker han det ukonvensjonelle ved sin eksperimentering og reflekterte relasjon til samtid og subkultur. Hans repertoar er fra det sublime og rent typografiske til det fotografisk-illustrative og koloristisk eksessive. Egil representerer selvsikkerhet og distinkt egenart kombinert med respekt for det unike i tekst og kontekst for hvert prosjekt. Bøkene for Oktober og filmplakatene til Arthaus er utmerkede eksempler på organiske visuelle identiteter som vokser fram på grunn av langvarig, nært og respektfullt forhold mellom designer og oppdragsgiver.
> 
> 
> Juryen for Jacobprisen
> 
>

Priser
------

* Gull i illustrasjon – Form 1987
	+ Sølv for bokomslag og bokdesign – Visuelt
* Utmerkelse for bokdesign: *Hakk av Hanne Ørstavik* – Universitetet i Göteborg
* Bokkunstprisen 1998
* Oktoberprisen 2002 – han er den eneste ikke-forfatteren som har mottatt denne prisen
* Jacobprisen 2009

Referanser
----------

1. ↑  Klassekampen, 2.12.2006 «Dekorert designer stiller ut» – i forbindelse med en retrospektiv utstilling på Galleri Grafill.
2. ↑  Aftenposten, 19.8.2002 «Uvillige filmplakater» – i forbindelse med en utstilling på Filmens hus av 25 av de 100 plakater Haraldsen til da hadde laget for Arthaus.
3. ↑  norskform.no/Documents Arkivert 5. mars 2016 hos Wayback Machine.
4. ↑  norskform.no Jacobprisen 2009 Arkivert 13. desember 2011 hos Wayback Machine.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forrige mottaker:Morten Øen | **Vinner av Oktoberprisen**(2002) | Neste mottaker:*Ingen* – Haraldsen var sist |
| Forrige mottaker:Redaksjonen for Gyldendals bokverk *Hugin og Munin*: Kramer, Røtterud, Knudsen og Lockert | **Vinner av Bokkunstprisen**(1998 – med Knut Giæver) | Neste mottaker:Hans Normann Dahl |

Portaler: Litteratur | Kunst

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |