recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Eventyrillustrasjon fra ca. 1910 viser det arabiske fabeldyret Rokk som angriper og ødelegger skipet til Sinbad sjøfareren slik historien blir fortalt i eventyrsamlinga Tusen og en natt. 
Fransk tegning fra 1865 viser Rokks kjempegg fra fortellinga om Sinbads femte reise
En **rokk**, **rukk**, **ruchch** eller **rukh** (fra persisk رخ *rokh*), også kalt **Fugl Rokk**, er en kjempestor fabelfugl som er kjent fra arabiske eventyr.

Bakgrunn
--------

Kjempefuglen Rokk er særlig kjent fra fortellingene om Sinbad sjøfareren i eventyrsamlinga *Tusen og en natt*. Fuglen var enorm. Den målte tusen favner mellom vingespissene og kunne leve i to tusen år. Den beskrives ellers som hvit og sterk nok til å løfte og spise elefanter.

Opprinnelsen til fabelvesenet er ukjent, men det er mulig at sagnet opprinnelig omtalte en virkelig fugl som finnes omtalt av forfattere fra Midtøsten på 700-tallet. Så seint som på 1500-tallet skal en slik fugl ha blitt sett av en engelskmann på reise i Det indiske hav. Et annet opphav til fortellingene om kjempefuglen kan være den enorme Aephornys, elefantfuglen fra Madagaskar. Den er nå utryddet, men var over tre meter høy og kunne ikke fly. En tredje teori om bakgrunnen for sagnet om rokk-fuglen foreslår at fremmede folk som har sett struts og kan ha trodd det var kyllinger av en mye større fugl fordi strusen har et så spesielt utseende og ikke kan fly.

Legenden om Rokk, popularisert i den vestlige verden gjennom oversettelser av Tusen og en natt, var vidt spredt i Østen. I senere tider søkte man fuglens hjem i Madagaskar-regionen, hvor store grener fra rafiapalmen som ligner på fjær, har fått navnet *Rokks fjær*.

Se også
-------

* Fugl Dam, kjempefugl i norsk eventyr
* Fugl Grip
* Fugl Gam
* Fugl Føniks
* Ziz, kjempefugl i jødisk tradisjon
* Homa
* Simurgh
* Peng, kjempefugl i kinesisk mytologi

Eksterne lenker
---------------

* Thousand Nights and a Night – notes: Rukh

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica
 |
**Viktor Romanovitsj Prjazjnikov** russisk: **Виктор Романович Пряжников** (født 23. desember 1933 Elektrostal, død 17. april 2008 i Moskva) var en sovjetisk ishockeyspiller som deltok i de olympiske vinterleker 1960 i Squaw Valley.

Prjazjnikov vant en olympisk bronsemedalje i ishockey under vinter-OL 1960 i Squaw Valley. Han var med på det sovjetiske ishockeylaget som kom på tredjeplass i turneringen bak USA og Canada. Det var ti lag som deltok, etter gruppespillet spilte de seks beste lagen en enkeltserie der alle lagene møttes en gang. USA vant alle fem kampene i sluttspillsserien og vant serien med maksimale ti poeng foran Canada med åtte og Sovjetunionen med fem poeng.

Prjazjnikov spilte 23 landskamper for Sovjetunionens herrelandslag i ishockey og scoret åtte mål.

OL-medaljer
-----------

* 1960 USAs flagg Squaw Valley - Bronse Bronse i ishockey Sovjetunionens flagg Sovjetunionen

VM-medaljer
-----------

* 1959 Tsjekkoslovakias flagg Praha/Bratislava - Sølv Sølv i ishockey Sovjetunionens flagg Sovjetunionen
* 1960 USAs flagg Squaw Valley - Bronse Bronse i ishockey Sovjetunionens flagg Sovjetunionen

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Viktor Prjazjnikov – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Viktor Prjazjnikov – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Viktor Prjazjnikov – Eurohockey.com Rediger på Wikidata

* (en) Viktor Prjazjnikov – Eliteprospects.com Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
En 1983 SIII Lightweight på danske skilter. Formen på panseret og skjermene avslører at det ikke er en vanlig Series III.
**Lightweight** eller **Airportable** er et militært kjøretøy med firehjulstrekk fra britiske Land Rover, et av to spesialbygde kjøretøy for det britiske forsvaret. Hæren trengte et kjøretøy som kunne løftes under et Westland Wessex helikopter på 1960-tallet. Dette begrenset vekten til 2 500 pund (omtrent 1130 kg).

Den minste Land Roveren som var tilgjengelig på den tide var Series IIA 88", som var altfor tung. Den ble lettet for alt tilbehør som ikke var absolutt nødvendig, blant annet støtfanger og reservehjul. Deler av karosseriet, dørene og frontruten ble byttet ut med enklere deler som var raskere å demontere. Den mest radikale endringen var at kjøretøyet ble gjort litt smalere, noe som gjorde at den passet på en standard pall, men trengte smalere aksler.

Egenvekten på en komplett Lightweight var 2 650 pund, over grensen, men ved å ta bort karosserideler kom vekten under 2 500. Siden helikoptrene hadde fått større lastekapasitet underveis i utviklingsprogrammet, så ble kjøretøyet kjøpt inn av hæren.

I 1973 gikk Lightweight-produksjonen over til å bruke deler fra Series III, som var den vanlige militære Land Roveren fra det tidspunktet.

Kjøretøyet ble også eksportert til noen andre land, blant annet Danmark.
Må ikke forveksles med Folk og Land.

***Land og Folk*** var en dansk avis som ble utgitt av Danmarks Kommunistiske Parti (DKP) i årene 1945–1991. Avisa var fram til slutten av 1980-tallet politisk tro mot kommunismen slik den ble praktisert i Sovjetunionen.

Blant kjente medarbeidere var forfatterne Hans Kirk (kulturredaktør), Otto Gelsted og Hans Scherfig.

Historikk
---------

DKP hadde før andre verdenskrig utgitt *Arbejderbladet* med røtter tilbake til 1911. Da denne avisa ble forbudt i 1941, begynte partiet etter hvert å utgi den månedlige publikasjonen *Land og Folk* illegalt. Etter krigen ble dette navnet på partiets nye dagsavis, Avisa hadde et toppopplag på 60 000 like etter krigen, men dette sank raskt, og i 1970 var opplaget bare 5500. Da DKP vendte tilbake til Folketinget ved valget i 1973, førte dette til en viss framgang også for avisa. Samtidig begynte avisa å arrangere en årlig Land og Folk Festival i København med kjente artister og kulturinnslag.

I dag finnes bare én dansk dagsavis som ideologisk plasserer seg på venstrefløyen, nemlig *Dagbladet Arbejderen* som siden 1978 har blitt utgitt av Kommunistisk Parti.

Referanser
----------

1. ↑  *Land og Folk*
2. ↑  Morten Møller: *Hvem er Nielsen?*
3. ↑  «Dansk arbeiderpresse». Arkivert fra originalen 3. november 2021. Besøkt 3. november 2021.

Portal: Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** OCLC
 |
Før rokade

 Etter kort rokade (0-0)

 Etter lang rokade (0-0-0)

 Etter superlang rokade (0-0-0-0-0-0)
 Tim Krabbé, 1972
 Matt i 3
 Tim Krabbé, 1972
 Løsningen

**Rokade** er et spesialtrekk i sjakk. Man flytter to brikker i ett trekk, kongen og et av tårnene. Man rokerer ved å flytte kongen to felt mot et tårn, og deretter flytte tårnet til det feltet som kongen passerte. Se diagrammene til høyre.

Rokade er bare tillatt hvis følgende vilkår er oppfylt:

1. Spilleren har ikke flyttet kongen tidligere i partiet;
2. Spilleren har ikke flyttet tårnet som brukes i rokaden;
3. Det står ingen brikker mellom kongen og tårnet;
4. Kongen står ikke i sjakk.
5. Feltet kongen passerer må ikke være angrepet av motstanderens brikker.
6. Selve rokaden må ikke sette egen konge i sjakk.

Rokaden er et viktig trekk i åpningsfasen av et sjakkparti. Man oppnår to fordeler: Kongen flyttes til en sikrere posisjon, og tårnet får en mer aktiv posisjon på midten av brettet. 
Rokade skal utføres ved først å ta opp kongen og flytte den to felt, og deretter flytte tårnet over kongen.
Ordet *rokade* kommer sannsynligvis fra det franske ordet *rocade*. På engelsk heter tårnet *rook*, som stammer fra persisk *rukh*, som betyr vogn.

Tidligere regler
----------------

Det gamle reglementet nevnte ikke eksplisitt at det ikke var tillatt å rokere langs e-linjen hvis man forvandlet bonden til tårn på e8 og kongen sto urørt på e1, så man kunne ta en såkalt superlang rokade 0-0-0-0-0-0 flytte kongen til e3 og tårnet til e2. Dette førte til en vittig sjakkoppgave der løsningen involverte en slik rokade (se Tim Krabbé, 1972-oppgaven.  

Løsning: 1. e7 Kxf3 (Kd3 blir det samme, bare på dronningfløyen) 2. E8=T Kg2 3.0-0-0-0-0-0 matt). Siden presiserte verdenssjakkforbundet FIDE at kongen og tårnet må stå på samme rad.

Referanser
----------

1. ↑  Ellesiv Reppen og Flu Hartberg: Sjakk- slik blir du konge, s. 12. ISBN 978-82-02-43451-9

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** LCCN
 |
**Skrangerne** (tysk: Die Schrangen) er et byggverk med bugeganger i Flensborg, Slesvig-Holsten, umiddelbart syd for Mariakirken. Det ble oppført i 1595 som salgsboder for byens slaktere og bakere. På muren ut mot Nørretorv/Nordenmarkt ble forbrytere spent fast med et halsjern og ustillet til spott og spe for Flensborgs borgerskap.

Under renoveringsarbeider i 1990 ble det under den nordlige del av skrangerne funnet et kapell, som etter reformasjonen hadde huset en bokbinder. Bøkene som ble funnet her ble overført til Landeszentralbibliothek. I skrangenes sydlige del fant man en gammel familiegrav, senere delvis overbygget av en bakerbutikk.

Skrangerne er i dag menighetshus for Mariakirken.

Referanser
----------

1. ↑  «Flensburg, Flensborg by, Schleswig-Holstein, Tyskland». arkark.dk. Arkivert fra originalen 27. august 2016. Besøkt 15. februar 2017.
2. 1 2  «Skrangerne». Grænseforeningen. 26. juli 2005. Besøkt 15. februar 2017.
3. ↑  «Schrangen». flensburg-online.de. Besøkt 15. februar 2017.
**Designregistrering** gir en person eller et selskap enerett til å utnytte en design kommersielt i et begrenset tidsrom. I denne perioden kan rettighetshaveren hindre andre å produsere, importere eller selge den designen som er beskyttet. Design refererer her til utseendet og formen til et produkt eller en del av et produkt, og beskyttes etter bestemmelsene i lov om beskyttelse av design.

Designregistrering kan søkes for et enkelt land. For Norge søkes det til Patentstyret. Hvis det ønskes beskyttelse i et større antall land kan det leveres internasjonal søknad om designregistrering etter Genèveavtalen, eller det kan søkes om registrering av en EU-design.

Beskyttelse av design ble tidligere kalt mønsterbeskyttelse.

Referanser
----------

1. ↑  «Hvorfor registrere en design?». Patentstyret. 12. januar 2011. Arkivert fra originalen 1. september 2011. Besøkt 22. juni 2011.
2. ↑  «Søknadsbehandling». Patentstyret. 6. januar 2011. Arkivert fra originalen 31. august 2011. Besøkt 22. juni 2011.

Eksterne lenker
---------------

* Lov om beskyttelse av design – Lovdata.no
* Hvordan søke designregisterering Arkivert 10. mai 2011 hos Wayback Machine. – Patentstyret.no
**Roing under de britiske imperie- og samveldeleker 1958**. Roing var en av flere sporter under de britiske imperie- og samveldeleker (British Empire and Commonwealth Games) som ble arrangert i Cardiff i Wales i perioden 18. til 26. juli 1958. Det var de sjette lekene i det som kom til å bli Samveldelekene (Commonwealth Games) fra 1978. De fire første lekene het de britiske imperielekene (British Empire Games) de neste fire (1958-1966) het (British Empire and Commonwealth Games). I lekene i 1958 ble det konkurrert i fem øvelser i roing, kun for menn. England ble beste nasjon med tre gullmedaljer.

Medaljer
--------

| Roing Roing - Britiske imperie- og samveldeleker 1958, Cardiff Canada |
| --- |
|
|  Nr.  | Land |    Gull    |    Sølv    | Bronse | Totalt |
| 1. | Englands flagg England | 3 | 1 | 2 | 6 |
| 2. | Australias flagg Australia | 1 | 2 | 2 | 5 |
| 3. | Canadas flagg Canada | 1 | 2 | 0 | 3 |
| 4. | New Zealands flagg New Zealand | 1 | 1 | 1 | 3 |
| 5. | Wales’ flagg Wales | 0 | 0 | 1 | 1 |
| Total | **6** | **6** | **6** | **18** |

Eksterne lenker
---------------

* Commonwealth Games

| * v
* d
* r
Britiske imperie- og samveldeleker 1958 |
| --- |
| Boksing **·** Bowls **·** Bryting **·** Fekting **·** Friidrett **·** Roing **·** Stuping **·** Svømming **·** Sykling **·** Vektløfting |


| * v
* d
* r
 0 Roing under Samveldelekene |
| --- |
| 1930 Hamilton **·** 1938 Sydney **·** 1950 Auckland **·** 1954 Vancouver **·** 1958 Cardiff **·** 1962 Perth **·** 1986 Edinburgh |
**Skottlands kvinnelandslag i fotball** representerer Skottland i internasjonale kamper. 

Skottland har ikke kvalifisert seg til noen mesterskap. De har imidlertid vært med i de fleste kvalifiseringer, bortsett fra til EM i 1989 der de trakk seg halvveis ute i kvalifiseringen, og EM i 1991 der de ikke deltok. Foran kvalifiseringen til EM i 1997 ble Skottland plassert i gruppe B, og måtte kvalifisere seg til gruppe A som ga rett til å spille om EM og VM-plass. De lyktes ikke, og forble i gruppe B. I 1999 kom de til kvalifiseringskamp mot Spania, men tapte stort. Skottland ble i gruppe B til de kvalifiserte seg etter kvalifiseringen til VM i 2003. De spilte ikke den siste kvalifiseringskampen fordi UEFA hadde utvidet kvalifiseringsgruppene, og dermed kom alle gruppevinnerne fra gruppe B videre.

Skottland fikk bedre plasseringer etter oppholdet i gruppe B. I kvalifiseringen til EM i 2005 kom Skottland på tredjeplass (av fem), ett poeng bak andreplassen. VM-kvalifiseringen ble det nok en tredjeplass, bak Tyskland og Russland. I kvalifiseringen til EM i Finland kom Skottland på en hederlig tredjeplass, noe som ga omspillsplass. I omspillet spilte Skottland uavgjort over to kamper mot Russland, men tapte på bortemålsregelen.

  

I kvalifiseringen til VM i 2011 var Skottland nær ved å komme videre til utslagsrunden, etter at Danmark hadde rotet bort poeng mot Bulgaria, mens Skottland hadde vunnet samtlige av sine kamper, bortsett fra mot nettopp Danmark, som de tapte for hjemme. Skottland kunne ha avgjort det ved å slå Danmark i Danmark, men de greide bare uavgjort, og dermed endte Skottland på andreplass, poenget bak Danmark.

Se også
-------

* Skottlands herrelandslag i fotball
* Storbritannias kvinnelandslag i fotball
* Storbritannias herrelandslag i fotball

| * v
* d
* r
Nasjonale fotballandslag for kvinner i Europa (UEFA) |
| --- |
|  | Albania **·** Andorra **·** Armenia **·** Aserbajdsjan **·** Belarus **·**. Belgia **·** Bosnia-Hercegovina **·** Bulgaria **·** Danmark **·** England **·** Estland **·** Finland **·** Frankrike **·** Færøyene **·** Georgia **·** Gibraltar **·** Hellas **·** Irland **·** Island **·** Israel **·** Italia **·** Kasakhstan **·** Kosovo **·** Kroatia **·** Kypros **·** Latvia **·** Liechtenstein **·** Litauen **·** Luxembourg **·** Malta **·** Moldova **·** Montenegro **·** Nederland **·** Nord-Irland **·** Nord-Makedonia **·** Norge **·** Polen **·** Portugal **·** Romania **·** Russland **·** San Marino **·** Serbia **·** Skottland **·** Slovakia **·** Slovenia **·** Spania **·** Sveits **·** Sverige **·** Tsjekkia **·** Tyrkia **·** Tyskland **·** Ukraina **·** Ungarn **·** Wales **·** Østerrike |  |
*For fornavnet, se Desire (fornavn)*

**«Desire»** er en singel av den irske rockegruppen U2.

Dette var den første singelen fra albumet Rattle And Hum. Singelen ble sluppet i flere formater, både 7" og 12" vinyl, kassett og CD.

«Desire» er et forsøk fra U2 å forså rythm and blues, og riffet er inspirert av Bo Diddley.

Sangen er også Bonos første steg i retning av å se på seg selv som en rockestjerne, og konsertene deres som kunne være nærmest religiøse opplevelser for fansen. 

Singelen gikk rett inn på førsteplass i Storbritannia, oppnådde en tredjeplass i USA mens den i Norge tilbrakte åtte uker på VG-lista med en femteplass som høyeste plassering.

Sanger på singelen
------------------

* «Desire» (2:59)
* «Hallelujah (Here She Comes)» (4:12)
* «Desire (Hollywood Remix)» (5:23)

«Halleluja (Here She Comes)» ble skrevet av Bono og The Edge samtidig som de skrev «Desire», «Hawkmoon 269» og begynnelsen av «Angel of Harlem». Sangen er en gospelsang for rockeband, og bandet følte den ikke passet inn på albumet. 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz
 |
Skottlands riksvåpen
**Skottlands riksvåpen** består av en rød løve på gul bakgrunn. Dette våpenet er i dag brukt på det skotske kongeflagget og er en del av Storbritannias riksvåpen. I Skottland har dette riksvåpenet den røde løven i første og fjerde feltet og Englands riksvåpen er i det andre feltet, med en enhjørning til venstre og en løve til høyre for skjoldet som holder skjoldet. I resten av Storbritannia står skjoldholderne motsatt, og det skotske våpenet er i det andre feltet, oppe til høyre.

Fram til Skottland kom i personalunion med England og Irland i 1603, var den røde løven hovedsymbolet i riksvåpenet. Jakob VI av Skottland og I av England innførte elementer fra det engelske, det irske og det franske riksvåpenet; dette siste fordi den engelske kronen fortsatt gjorde krav på Frankrike. Jakob brukte ulike versjoner av skjoldet i Skottland og England, en forskjell som har holdt seg til våre dager.

* Riksvåpenet til kongeriket Skottland før 1603Riksvåpenet til kongeriket Skottland før 1603
* Den skotske varianten av Storbritannias riksvåpenDen skotske varianten av Storbritannias riksvåpen
* Våpen for den britiske statsforvaltningen i SkottlandVåpen for den britiske statsforvaltningen i Skottland
* Det skotske kongeflaggetDet skotske kongeflagget

Referanser
----------

1. ↑  Coats of arms, royal.gov.uk, besøkt 4. november 2012.
2. ↑  John W McWilliam, The Royal Arms of Scotland, theheraldrysociety.com, besøkt 4. november 2012.
En **desimalkalender** er en kalender delt opp i tidsenheter basert på titallssystemet. For eksempel kan en "desimalmåned" være {\displaystyle 1{\dot {a}}r/10} eller 36.5 dager lang.

Historie
--------

### Romulus' kalender

Den opprinnelige romerske kalenderen bestod av ti måneder, men kalenderåret varte bare 304 dager, og de resterende 61 dagene på vinteren var ikke tilordnet noen måned. Månedene *Ianuarius* (januar) og *Februarius* (februar) ble lagt til i kalenderen av Numa Pompilius 700 år før Kristus.

### Deb egyptiske kalenderen

De gamle egyptiske kalenderen bestod av tolv måneder, hver måned var delt inn i tre uker, og hver uke varte ti dager, med fem skuddager i løpet av året for totalt 365 dager.

### Den franske republikanske kalenderen

Den franske republikanske kalenderen, også kalt den franske revolusjonskalenderen, ble innført samtidig som 10-timersklokken i 1793, og lignet på den gamle egyptiske kalenderen. Den franske kalenderen bestod av 12 måneder, hver måned bestod av tre uker (kalt *décades*), hver uke bestod av 10 dager, og det var 5-6 skuddager i løpet av året kalt *sansculottides*. Kalenderen ble avskaffet av Napoleon 1. januar 1806.

Foreslåtte kalendere
--------------------

Den gregorianske kalenderen som hovedsakelig brukes i dag har ikke en desimal oppdeling, men det gjør flere foreslåtte varianter. Ingen av disse har oppnådd stor utbredelse.

Se også
-------

* Desimaltid

Referanser
----------

1. ↑  Time and Date AS. «The Roman calendar». Time and Date AS. Besøkt 10. juni 2012.
2. ↑  «Ancient Egyptian Calendar and Chronology» (PDF). Rutgers University. Arkivert fra originalen (PDF) 19. juli 2010. Besøkt 10. juni 2012.

| * v
* d
* r
Kalender **·** Liste over kalendere |
| --- |
| Prinsipper | 

|  |
| --- |
| Lunisolar **·** Solkalender **·** Månekalender **·** Desimalkalender **·** År 0 **·** Digital kalender |

 | Månen er grunnlag for mange kalendre |
| I vanlig bruk | 

|  |  |
| --- | --- |
| Nasjonale / religiøse | Gregoriansk **·** Islamsk **·** Jødisk **·** Kinesisk **·** Thai månekalender **·** Thai solkalender |
| Andre | ISO-uke **·** Astro **·** Revidert juliansk **·** Regnskapsår |

 |
| Andre | 

|  |  |
| --- | --- |
| Nasjonale / religiøse | Armensk **·** Aztekerkalender **·** Babylonsk **·** Bahá'í **·** Bengalesisk **·** Berberisk **·** Buddhistisk **·** Egyptisk **·** Koptisk **·** Etiopisk **·** Faslikalenderen **·** Fransk revolusjonskalender **·** Greske **·** Hindu **·** Indisk **·** Iransk **·** Irsk **·** Japansk **·** Javanesisk **·** Koreansk **·** Malayalamisk **·** Maya **·** Nanakshahisk **·** Nepalsk **·** Nepal Sambat **·** Tamilsk **·** Tibetansk **·** Zoroastrisk |
| Andre | Romersk **·** Opprinnelig juliansk **·** Runekalender **·** Holocen |

 |
**Desisjon** er et vedtak om godkjenning (eller ikke) av et regnskap.

Et regnskap (for eksempel for ei forening, et firma eller et offentlig organ) skal, etter at det er avslutta, gjennomgås av en revisor. Denne gjør et utvalg revisjonshandlinger for å undersøke at regnskapet er ført på forskriftsmessig måte, at førte beløp er i samsvar med dokumentasjon, at disposisjoner er gjort i henhold til fullmakt med videre. I ei avsluttende revisjonsberetning vil revisor fastslå om regnskapet er slik at det bør godkjennes. Regnskapet vil så – sammen med revisjonsberetninga – behandles av et organ med desisjonsmyndighet. I ei forening vil dette normalt være et årsmøte eller ei generalforsamling og i et firma ei generalforsamling. Om desisjonsvedtaket er at regnskapet godkjennes, tilføyes det tidvis at «styret kjennes ansvarsfritt». Om regnskapet ikke godkjennes, fattes det desisjonsvedtak om at ansvar skal gjøres gjeldende overfor en person eller et organ i samband med økonomiske disposisjoner.

Regnskapa for regjeringa og departementa revideres av Riksrevisjonen og desideres av Stortinget. Det er regjeringsmedlemmene som er ansvarlige for disse regnskapa, og i henhold til Grunnloven kan de bare stilles til konstitusjonelt ansvar gjennom riksrett. Dette er en reaksjonsmåte som ikke lenger er i praktisk bruk, og Riksrevisjonens strengeste anmerkning er derfor nå i praksis «kan passere». Tross den moderate ordlyden er dette å regne som en krass kritikk. Regnskap for underliggende statsorgan desideres av Riksrevisjonen sjølv.

Litteratur
----------

* *Håndbok for Riksrevisjonen* (1988)
**Lancia Thema** er en familiebil fra italienske Lancia mellom 1984 og 1994. 

**Serie 1** (1984–94) kom som sedan og stasjonsvogn, tegnet og bygd av Pininfarina. Den delte Type Four chassis i galvanisert stål med Alfa Romeo 164, Fiat Croma og SAAB 9000, og eliminerte således rustproblemene fra Lancia Beta. Den kom med 2 liters sugemotorer og turbomotorer eller 2.8-liters V6 bensinmotor. I 1988 og 1992 kom mindre endringer i utseende og motorutvalg. Fra 1992 ble PRV V6 motoren byttet ut til fordel av 3,0L V6 fra Alfa Romeo. Modellen **8.32** er en jubileumsutgave med elektrisk spoiler, først vist på Torino Auto Show i 1986. Den markerer samarbeidet mellom Ferrari og Lancia sin Lancia Stratos. Motoren var Ferrari sin 2.8-liters V8, som også satt i Ferrari 308 og Ferrari Mondial Quattrovalvole. "8.32" står for 8 sylindre og 32 ventiler. 

**Serie II** (2011–14) av Thema var egentlig en Chrysler 300C med klistremerker som sa Lancia. Den ble solgt i Europa (unntatt England og Irland) og skulle etterfølge Lancia Thesis (2001–09). 

* Thema fra 2012 Thema fra 2012

Referanser
----------

1. ↑

Eksterne lenker
---------------

* (en) Lancia Thema (1984) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
**Lancia Theta** (1913–19) er en familiebil fra italienske Lancia.

Den het også **25/30HP** (Tipo 61) og erstattet den noe mindre Lancia Epsilon (20/30HP, Tipo 58) og solgte i omkring 1 700 eksemplarer i både Europa og USA i de seks år den ble laget. Navnet kommer av den bokstaven *theta* (θ) i det greske alfabet, hvorfra Lancia hentet flere modellbetegnelser (som Lancia Gamma, Lancia Beta).

Theta hadde en helt ny type elektrisk lysanlegg var den første europeiske bil med startmotor: Man slapp å sveive motoren i gang, idet man opererte en gulvmontert startknapp. Motoren var en 5-liters rekkefirer (sideventilert) med 35 hestekrefter, koblet til en 4-trinn manuell girkasse.

I 1919 ble den avløst av Lancia Kappa (Tipo 64).

* 1914 Theta Limousine, utstilt på bilmuseet i Torino 1914 Theta Limousine, utstilt på bilmuseet i Torino
* 1915 Theta Hydraplane Runabout (karosseri bygget i USA). 1915 Theta Hydraplane Runabout (karosseri bygget i USA).

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|   | Search Wikimedia CommonsSearch Wikimedia Commons |   |  Wikimedia Commons har media  relatert til (kategori): ***Lancia Theta*** 
 |

 |

Referanser
----------

1. ↑  Lancia Theta fra conceptcarz.com.
2. ↑  Theta Runabout Arkivert 24. oktober 2016 hos Wayback Machine. fra Thornley Kelham.
*For skiuttrykket, se skisporten jibbing. Jib er også engelsk for fokk (fremre seil på seilbåt.)*
 Jibbing fra babord- til styrbord halser.
① Rom lens, babord halser. *Klar for å jibbe!*
② Dreier av til platt lens mens seilet hales inn.
③ Vinden slår inn bak seilet og det slår over. En gir raskt etter på skjøtet.
④ Strammer opp og justerer kurs og seil på ny hals.
⑤ Rom lens for styrbord halser.
Å **jibbe** er en seilmanøver i medvind. Seiler en i medvind vil seilet naturlig ligge ut til en side. Dersom en endrer litt på kursen kan det være mer hensiktsmessig at seilet og bommen ligger ut til motsatt side. Operasjonen å bringe seilet over på motsatt side, eventuelt sammen med en mindre kursendring, kalles å jibbe. 

I svak vind er dette uproblematisk. I sterk vind kan det være farlig og ved uoppmerksomhet eller sjøgang kan det komme uforberedt. For å kontrollere en jibb kan en hale seilet helt inn, legge om kursen og deretter slippe ut til seilet står igjen, nå på ny side. Et annet alternativ er at en brått gir en ny kraftig kursendring. Når vinden kommer inn på seilets bakside vil seilet og bommen slå over med stor fart. Ved den kraftige kursendringen vil bommen svinge fritt slik at seilet blaffer i medvind. Deretter faller en tilbake til ny kurs og haler inn til seilet står. I denne manøveren kan bommen komme meget fort og kan skade mannskap som er uforberedt. Videre kan bomnokken slå i vannet og en kan risikere havari. En sikker metode er å gå over stag. Da haler en inn samtidig som en dreier opp til bidevind, fortsetter over stag og kommer inn på ny kurs. Under denne manøveren svinger bommen over i medvind og er lettere å kontrollere. Å gå over stag krever imidlertid plass og tar tid. 

Når en seiler medvind, lenser, vil fartøyet bevege seg omtrent samme hastighet som vinden og det kan oppleves som nær vindstille og ufarlig ombord. Dersom en er uoppmerksom kan en vinddreining eller kursendring føre til at vinden kommer inn bak seilet. Bommen slår over med stor fart og uventet. Dette kan være farlig. For å redusere faren kan en rigge en haling forover, en preventer, som hindrer bommen i å bevege seg. Dette kan forhindre en ufrivillig jibb, men en situasjon med bakke seil kan fortsatt blir kritisk og kreve en rask kursendring for å få vinden riktig inn i seilet igjen. En bør under lensing alltid være forberedt på at en jibb kan komme og derfor fortrinnsvis holde seg lavere enn bommen så mye som mulig.

Referanser
----------

1. ↑  Sleight, Steve (2009). *Seiling*. Cappelen Damm. s. 94. ISBN 9788204113023.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Anders Kippersund** (født 7. november 1964) er en norsk skuespiller. 

Han deltok som barn og ungdom i Suttungteatret og er utdannet skuespiller fra Statens Teaterhøgskole (1985–1988). Sesongen 1998-1999 deltok han på det nyopprettede Nordiska Magisteråret ved Finska Teaterhøgskolen i Helsingfors. Han er medlem av Nordic Stage Fight Society, og ble godkjent stagefight-lærer i 2000.

Han er sønn av Anne-Gry og Torleif Kippersund. Anders Kippersund startet og er kunstnerisk leder/produsent av Turnekompaniet, hvor også hans søsken, skuespillerne Inga-Live Kippersund, Peter Kippersund og Jonas Kippersund, arbeider. Turnekompaniets medlemmer kommer fra Tangen i Innlandet fylke, men gruppen har turnert over store deler av landet. Fra 2007 har Turnékompaniet drevet Hamar teater, hvor de står for et stort og utadrettet kulturarbeid, bl.a produserer de Romjulsteater, Høstkomedie, de arrangerer gjestespill, og står for sommerens Shakespeareforestillinger på Atlungstad Brenneri.

Filmografi
----------

* *Døden på Oslo S* – Holst (1990)
* *For dagene er onde* – Sogneprest (1991)
* *Buicken – store gutter gråter ikke* – Wiik (1991)
* *Little Fair Maid* – Bad Boy (2004)

Priser
------

Anders Kippersund fikk sammen med fire andre unge Hedmarkskunstnere Hedmark fylkeskommunes kulturpris i 1999, og sammen med resten av familien Kippersund fikk han Hedmarksprisen i 2001.

Eksterne lenker
---------------

* Teaternett – Anders Kippersund
* Nordic Stage Fight Society
* Sceneweb
* Shakespeare på Atlungstad[*død lenke*]
* Rekordår for Hamar teater Arkivert 13. februar 2020 hos Wayback Machine.
* (en) Anders Kippersund på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) Anders Kippersund hos Sceneweb Rediger på Wikidata
**Jiddisch musikk** refererer hovedsakelig til folkemusikk og viser med jiddisch tekst, men kan også referere til sanger med hebraisk tekst sunget av askenasiske jøder. Musikksjangeren er nært beslektet med klezmermusikk, eller askenasisk instrumental folkemusikk. Den jiddische musikken kan deles inn i flere undertyper: *Jiddisch teatermusikk* er innslag av vokalmusikk i jiddisch teater; *jiddische t’chines* er sanger basert på jiddische bønner for kvinner; *jiddische barnesanger* er sanger for barn på jiddisch; *jiddische ballader* er sanger med fortellende, gjerne episk innhold. En kategori som oppstod i 1930-årene er *jiddische holocaustsanger*.

T’chines
--------

Barnesanger
-----------

Jiddische barnesanger ligner i mangt og meget barnesangene fra nabokulturene i Sentral- og Øst-Europa, men skiller seg ut særlig ved sin askenasisk-jødiske kulturelle og religiøse ramme. Overgangen mellom barnesanger og politiske sanger kan noen ganger være flytende — noe vi ser i sangen «Ott azoi neit a shnaider*, en sang som utgjør en typisk barnesang med sine korte og symmetriske strofer, sitt begrensede melodiomfang, sin enkle tekst og rolleillustrerende innhold:* "Slik som dette syr skredderen, slik som dette syr han." *Men det politiske innholdet blir meget tydelig i fortsettelsen:* "Han syr og syr hele dagen lang og tjener tæring, ikke penger." *Andre sanger kan være surrealistiske rim (*"Jeg har et par okser; oi, de har bukser..."*)*

Teatermusikk
------------

Fortellende sanger
------------------

### Holocaustsanger

De mest kjente forfattere av holocaustsanger, eller sanger om og/eller fra jødeforfølgelsene og etterhvert folkemordet på jøder av nazistene før og under andre verdenskrig, var Mordechaj Gebirtig og Hirsch Glik. Særlig kjente sanger inkluderer «Partizanerlid» av Hirsch Glik (gjendiktet på norsk som «Jødisk partisansang» av Georg Johansen og «S’brennt» av Mordechaj Gebirtig.

Utøvere
-------

Den mest kjente utøveren i Norge er norsk-jødiske sangeren og skuespilleren Bente Kahan, men også dikteren Øystein Wingaard Wolf er kjent som utøver av dette repertoaret — hovedsakelig i hans egne gjendiktninger til norsk.

Internasjonalt er Ben Zimet, Chava Alberstein og Wolf Krakowski kjente navn innenfor sjangeren.

Se også
-------

* Jiddisch språk
* Jiddisch teater
* Klezmermusikk
* Askenasiske jøder
**Arnold Peter Møller**, kjent som **A.P. Møller**, (født 2. oktober 1876, død 12. juni 1965) var en dansk grosserer og skipsreder.

Han stiftet i 1904 A/S Dampskibsselskabet Svendborg (i dag A.P. Møller – Mærsk) sammen sin far, kaptein Peter Mærsk Møller, men ønsket å opprette et nytt dampskipsselskap der han selv hadde det avgjørende ord.[] Dette selskapet, Dampskibsselskabet af 1912, ble stiftet i 1912. Begge disse selskapene er i dag en del av A.P. Møller – Mærsk.

A.P. Møller giftet seg 30. april 1910 i Mayview i Missouri i USA med Chastine Estelle Roberta Mc-Kinney, ofte kalt «Chassie». Chassie var fra Kentucky i USA. Hun døde i 1948, og fire år senere giftet A.P. Møller seg med Pernille Ulrikke Amalie Nielsen (1886–1972), født i Norge.

Han døde i 1965 og er begravd på Hellerup kirkegård.

Referanser
----------

1. 1 2   Dansk biografisk leksikon, oppført som A.P. Møller, Dansk Biografisk Leksikon-ID A.P.\_Møller[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Autorités BnF, BNF-ID 15540281x[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Store norske leksikon, Store norske leksikon-ID Arnold\_Peter\_Møller[Hentet fra Wikidata]

  

Portal: Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Dansk biografisk leksikon **·** Prabook **·** Nationalencyklopedin **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data)
 |
**Willy Clay Band** er et svensk countryband som kommer fra Kiruna i Sverige. Gruppen består av Tony Björkenvall, Fredrik Elenius, Örjan Mäki, Björn Pettersson og Reine Tuoremaa.

Bandet slapp sin første plate, *Rebecca Drive*, i 2005. Den ble spilt inn i Nashville med Bucky Baxter og Garth Hudson. Albumet fikk sitt navn fra gaten der platen ble spilt inn. Willy Clay Band ga i 2007 ut *EP*, som i 2009 ble en del av *Rebecca Drive XL* sammen med materialet fra albumet fra 2005. I 2009 slapp Willy Clay Band oppfølgningsalbumet *Blue*, med 14 nye sanger.

Diskografi
----------

* *Rebecca Drive* (2005)
* *EP (album)* (2007)
* *Rebecca Drive XL* (2009)
* *Blue* (2009)

Referanser
----------

1. ↑   Väylän Pyörre Musiikkiuutiset, «WILLY CLAY BAND vann KEKSI-musikpris till året 2015», utgitt 11. januar 2016, besøkt 24. april 2021[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Willy Clay Band på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Willy Clay Band på MusicBrainz Rediger på Wikidata
* Willy Clay Band på Facebook Rediger på Wikidata

* Willy Clay Band på Instagram Rediger på Wikidata

* Willy Clay Band på Myspace Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Jie Zhang** (født 1984) er en norsk-kinesisk pianist, kjent som musiker i Norge siden 2003. Hun er født i Shandong-provinsen og foreldrene Shuyu Chen og Shudong Zhang ga henne et elektronisk keyboard da hun var tre år gammel. Etter studier ved konservatoriet i Shanghai, dit hun flyttet som 10-åring for å øve på pianoet, avviste hun stipend for videre studier i USA. I stedet begynte hun sine studier ved Norges musikkhøgskole, ettersom hun i 2003 hadde blitt oppdaget av Håvard Gimse da hun deltok i mesterklasser ved Kammermusikkfestivalen i Stavanger.

I 2003 flyttet hun til Norge og begynte sine studier ved Norges musikkhøgskole under professor Håvard Gimse. I 2006-2007 var hun utvekslingsstudent ved Hochschule für Musik und Theater i Hamburg under professor Marian Migdal. Tilbake i Oslo fortsatte hun sine studier, primært med den verdenskjente pianist og professor, Leif Ove Andsnes som hans eneste student. Hun fullførte sine høyere studier som solopianist i 2011.

Med sopranen Elizabeth Norberg-Schulz var hun i 2004 solist på den åttende høyfjellsscenen «Ved Rondane» ved Rondablikk.

Premier
-------

* Grieg International Piano Competition, 2003: 3.-plass samt publikumsprisen
* Eva Knardals talentpris, 2007: Vinner
* Conoco Philips musikkstipend 2009: 2.-plass i finalen og 10 000 kroner
* Prinsesse Astrids musikkpris 2010: Seierherre

Referanser
----------

1. ↑  Bjørn Egil Halvorsen (16.7.2010). «Presset til topps». A-magasinet.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** BNF **·** BNF (data)
 |
**Arnold Nordal** (født 19. mai 1909 i Syvde i Vanylven kommune i Møre og Romsdal, død 16. august 2002 i Bærum i Akershus) var en norsk professor i farmakognosi (læren om medisinplanter og naturstoffer) ved Universitetet i Oslo.

Nordal tok apotekerutdannelse (cand.pharm.) i 1936, doktograden i 1947 og ble professor i 1948, 39 år gammel. Nordal utviklet tidlig interesse for folkemedisin og legeplanter. I løpet av sitt doktogragsarbeid isolerte Nordal en fram til da ukjent sukkertype, sedoheptulose, som senere bl.a. fikk stor betydning for nobelprisvinneren Melvin Calvins arbeid med planters fotosyntese.

Nordal var knyttet til Farmasøytisk institutt ved Universitetet i Oslo i mesteparten av sin karriere. I 1953-1954 var han knyttet til University of California i Berkeley og var i 1950- og 1960-årene FN-ekspert i Burma der han ledet et utviklingsprosjekt knyttet til dyrking av lokale medisinplanter.

Nordal var en ettertraktet foredragsholder i mange fora og en meget populær foreleser ved Farmasøytisk institutt

Arnold Nordal var medlem i Det Norske Videnskaps-Akademi fra 1964 og ble utenvnt til ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden i 1979.

Referanser
----------

1. 1 2   Norsk biografisk leksikon, oppført som Arnold Sofus Nordal, Norsk biografisk leksikon ID Arnold\_Nordal, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* Arnold Nordal i Store norske leksikon
* Arnold Nordal i Norsk biografisk leksikon
* Nekrolog i Aftenposten 26. august 2002

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Geni **·** VIAF **·** ISNI
 |
**Willy Bråthen Jensen** (født 17. november 1946 i Tromsø) er en norsk statstjenestemann og informatikkprofessor. Han er post- og teleråd ved Norges delegasjon til Den europeiske union i Brussel og var direktør i Post- og teletilsynet fra 2000 til 2011.

Jensen er utdannet ved Universitetet i Bergen, der han i 1972 avla hovedfag i matematikk. Han har arbeidet som forskningssjef ved Forut og Norut i Tromsø, vært administrerende direktør i firmaet Spacetec, avdelingsdirektør i European Space Agency i Roma og administrerende direktør for Norge 2000. Han var i 17 år tilknyttet Universitetet i Tromsø, der han også ble professor i informatikk.

Kongen utnevnte i 2012 Jensen til ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden «for hans innsats innen elektronisk kommunikasjon.»

Referanser
----------

1. ↑  «Telebransjens plageånd», *Dagens Næringsliv*, 28. juni 2011, s. 16.
2. ↑  «- Nettet er fullt av dritt!», *Teknisk Ukeblad*, 17. februar 2011, s. 26.
3. ↑  «Portrettet: Myk vaktbikkje», *Økonomisk Rapport*, 22. januar 2004.
4. ↑  «Utnevnelse til St. Olavs Orden», kongehuset.no. Besøkt 23. januar 2011.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** MGP
 |
**Jie** (hanzi: 羯; hanyu pinyin: *Jié*; mellomkinesisk uttale: [ki̯at]) var navnet på et lite folkeslag i det nordlige Kina i det fjerde århundre AD. De regnes som et av wu hu-folkene, og oppretta staten Senere Zhao. De fleste jieene, flere hundre tusen av dem, og mange av de andre wu hu'ene ble utryddet i Wei-Jie-krigen etter Senere Zhaos fall, og mange av de overlevende flyktet. Til tross for dette finnes det enkelte referanser til jieene i de neste 200 årene av kinesisk historie. Noen av de viktige krigsherrene under norddynastiene *kan* ha vært jieer.

Ifølge *Weishu* kommer navnet *jié* fra Jiéshì-området (羯室; i dag Yushe i Shanxi), hvor de hadde bosatt seg. Det kinesiske tegnet "羯" betyr enten «vær» eller «kastrert vær». Ifølge *Jin Shu* var Senere Zhaos grunnlegger Shi Les forfedre en separat xiongnu-stamme kjent som Qiāngqú (羌渠). Sinologen Edwin G. Pulleyblank identifiserte Qiāngqú med kangjuene, som kan ha hatt et tokharsk opphav. 

Jieenes opprinnelige språk er gått tapt, og deres etnisk-språklige opphav er derfor usikkert. Buddhistmunken Fotudeng nedtegnet i *Jin Shu* en setning av deres språk som "秀支替戾剛僕谷劬禿當;" betydningen er noenlunde kjent siden en kinesisk oversettelse ble gitt i teksten. Flere forskere har ved analysering av denne setningen sluttet seg fram til at jié-språket var tyrkisk, men Pulleyblank mente heller at det kunne være jenisejisk. 

Noen historikere har ment at jieene kan ha vært beslektet med dagens ketere, på grunnlag av alternative og eldre uttaler av 羯 (e.g. *kit* på kantonesisk). Andre mener de kan ha vært beslektet med sogdianerne.

Litteratur
----------

* Kurakichi Shiratori: *Über die Sprache des Hiung-nu Stammes und der Tung-hu-Stämme*, Tokyo, 1900
* Wang Zhonghan: *Outlines of Ethnic Groups in China*, Taiyuan, Shanxi Education Press, 2004, s. 133, ISBN 7-5440-2660-4
Nord-Marianene
Kart over Tinian
**Tinian** (chamorro: *Tinian*) er en øy i Nord-Marianene i vestre Stillehavet.

Historie
--------

Marianene har trolig vært bebodd av polynesier siden 1500-tallet f.Kr. Det finnes fremdeles flere megalittiske rester, såkalte «Latte stones», som *Taga House*. Øygruppen ble oppdaget av portugiseren Ferdinand Magellan i mars 1521 som da navnga øyene «Las Islas de Los Ladrones». Øyene havnet i 1667 under spansk tilhørighet og ble omdøpt til «Islas de las Marianas». Under første verdenskrig ble området okkupert av Japan. Japan beholdt forvaltningsmandat over området av Folkeforbundet ved Versaillestraktaten i 1919. Marianene inngikk siden i det japanske stillehavsmandatet. Under den japanske forvaltningen ble det foredlet sukker på øya.

USA erobret øya under andre verdenskrig under slaget om Tinian i 1944, og bygde siden ut flygeområdet. Flyplassen ble senere rullebanen for flyene som bar med seg de første atombombene som ble brukt i krig. 6. august 1945 lettet B-29-bombeflyet *Enola Gay* med kaptein Paul W. Tibbets og bomben med kodenavn «Little Boy» mot Hiroshima. 9. august lettet *Bock's Car* med kaptein Frederick C. Bock og bomben med kodenavn «Fat Man» mot Nagasaki. I 1953 ble den japanske krigeren Susumu Maruta funnet i en hytte på øya, og akkurat som Shoichi Yokoi på Guam fortsatt var på sin post helt uvitende om at krigen var over.

Geografi
--------

Tinian er den tredje største øya blant Nord-Marianene og ligger ca. 4,5 km sørvest for hovedøya Saipan og ca. 163 km nordøst for Guam. Geografisk ligger øya i Mikronesia og de geografiske koordinatene er 14°57′ N og 145°38′ Ø. Øya er av vulkansk opprinnelse og har et samlet areal på ca. 101 km² med en lengde på ca. 20 km og bredde på ca. 9 km. Den høyeste toppen er *Kastiyu / Mount Lasso* på ca. 170 moh. Befolkningen angis til ca. 3 600 innbyggere. Hovedstedet San Jose, med ca. 1 500 innbyggere, ligger på øyas sørvestre del. Øya har også en flyplass, Tinian Airport (flyplasskode «TIQ») for internasjonale fly.

Noter
-----

1. ↑   Den japanske byen Kokura var det egentlige målet for dette toktet, men på grunn av tett skydekke over byen kunne de, til tross for tre overflygninger, ikke se målet og slippe bomben. Nagasaki var sekundærmålet, og da de begynte å få lite drivstoff, satte de kursen dit.

Eksterne lenker
---------------

* (engelsk) Om Tinian
* (engelsk) Kart over Tinian
* (engelsk) Nord-Marianenes turistbyrå om Tinian
* (engelsk) Bilder fra Tinian
* (engelsk) Minneside over atombombeflygingene

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** GeoNames **·** GNIS
 |
**Statens viltundersøkelser** var et statlig forskningsinstitutt som drev med viltforskning i Norge.

Fridtjof Nansen foreslo i 1914 staten burde drive fri og uavhengig viltforskning. Dette førte til at Statens viltundersøkelser ble opprettet i 1936. Administrativt var instituttet tilknyttet Jaktkontoret i Landbruksdepartementet. Oppgaven var å drive med viltforskning, og å gi faglige råd til departementet.

I begynnelsen var Statens viltundersøkelser lokalisert sammen med institutt for zoologi ved Universitetet i Oslo. Det var også et mindre kontor ved Det Kongelige Norske Videnskabers Selskab i Trondheim. I 1958 flyttet Statens viltundersøkelser til Fellesbygget ved Norges landbrukshøgskole på Ås. 

I 1965 ble Direktoratet for jakt, viltstell og ferskvannsfiske etablert i Trondheim. Statens viltundersøkelser ble i 1974 omgjort til en forskningsavdeling underlagt direktoratet, og flyttet til Trondheim. I 1985 ble direktoratet omorganisert, og omdøpt til Direktoratet for naturforvaltning (DN). Omorganiseringen medførte at forskning igjen ble skilt fra forvaltning, og i 1985 ble det etablert en egen forskningsstiftelse: Norsk institutt for naturforskning (NINA).

Eksterne lenker
---------------

* Foreningen Våre Rovdyr - Bukken og havresekken – eller en stat i staten?
Austråttborgen til venstre, gården til høyre
**Austråttgården** i Ørland er en gårdseiendom på 1 500 mål. Gården er den siste resten av jordeiendommene som har tilhørt herresetet Austrått.

I 1919 overtok Staten Austråttborgen og parken rundt. Ørland kommune kjøpte gården i 1935. Etter at fylket eide gården fra 1947–1988, uten å få realisert planene om å starte landbruksskole der, er kommunen igjen eier. En stiftelse leier Austråttgården av kommunen, og står for den løpende forvaltningen av gården. Stiftelsen er opprettet av kommunen, og dens styre oppnevnes av kommunestyret.

Gården er arena for Bygdedagene i august hvert år, for messer, markeder og stevner. Steinerskolen i Fosen, Ørland/Bjugn husflidslag og museumslaget Yrjar heimbygdslag er leietakere i gårdsbygningene.

Norges speiderforbund hadde landsleir på Austrått i 1997, og 4H har sin landsleir på gården i 2008.

Austråttgården er Ørland kommunes tusenårssted.

Eksterne lenker
---------------

* Fra Ørland kommunes hjemmeside Arkivert 28. september 2007 hos Wayback Machine.
**Leksands Idrottsförening Ishockey** er en ishockeyklubb i Leksand i Sverige. Klubben har fans over hele Sverige fordi klubben var 50 strake sesonger i svensk eliteserie selv om tettstedet Leksand bare har 5.000 innbyggere.

Leksand spilte i Elitserien sammenhengende fra 1951 til 2001. De største merittene er fire svenske mesterskap (1969, 1973-1975) og tre seriemesterskap (1980, 1994, 1997).

Leksand satset stort på å komme tilbake til Elitserien etter nedrykket, og klarte det på første forsøk både i 2002 og i 2005 etter et nytt nedrykk. Men siden høsten 2006 har Leksand spilt i Allsvenskan, til tross for enorm satsing på opprykk, blant annet ved å hente NHL-legenden Ed Belfour.

Nordmennene Tore Vikingstad, Trond Magnussen, Jonas Andersen, Pål Johnsen og Andreas Martinsen har spilt for klubben, .

Eksterne lenker
---------------

* (sv) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Leksands IF – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |

| * v
* d
* r
Svenska Hockeyligan 2023/24 |
| --- |
|  | 
* Frölunda
* Färjestad
* HV 71
* Oskarshamn
* Leksand
* Linköping
* Luleå
* Malmö
* MoDo
* Rögle
* Skellefteå
* Timrå
* Växjö
* Örebro

 | Sveriges flagg |
**Gilbert de Clare** (født ca. 1100, død 1148), sønn av Gilbert Fitz Richard, jarl av Clare, og Alice de Claremont, var en innflytelsesrik normannisk adelsmann i Wales, England og Normandie. Han blir noen ganger omtalt som «Strongbow», men det er hans sønn som først og fremst huskes med dette tilnavnet.

Gilbert de Clare ble en baron, skaffet seg eiendommene til hans onkler på farsiden, Roger og Walter, noe som inkluderte baroniene og festningene i Bienfaite og Orbec i Normandie, herredømmet Nether Gwent og festningen Striguil (senere Chepstow Castle). Kong Stefan av England opprettet jarledømmet Pembroke for ham, og ga ham festningen og landområder i Pevensey.

Ved Stefans nederlag i slaget ved Lincoln den 2. februar 1141 var Gilbert blant de som samlet seg rundt keiserinne Maud (Matilda) da hun restituerte i London i juni, men han var i Canterbury da Stefan ble kronet på nytt i 1141. Deretter deltok han i Geoffreys komplott mot Stefan, men da konspirasjonen falt sammen stilte han seg igjen på Stefans side og var sammen med ham under beleiringen av Oxford i slutten av 1142.

I 1147 gjorde han opprør da Stefan avslo å gi ham festningene som var overgitt av hans nevø Gilbert de Clare, 2. jarl av Hertford, hvorpå kongen marsjerte til hans nærmeste festning og med nød og neppe klarte å ta Gilbert til fange. Det synes som om jarlen klarte å komme til en forsoning med kongen før han døde det påfølgende året.

Familie og barn
---------------

Han var gift med Isabel de Beaumont (Elisabeth), tidligere elskerinne av Henrik I av England (og født ham to barn), og datter av Robert de Beaumont, 1. jarl av Leicester. Sammen med Isabel fikk Gilbert følgende barn, alle født ved Tonbridge i Kent:

* Agnes de Clare (født 1112, død ukjent)
* Baldwin de Clare (født 1114, død ukjent)
* Basilia de Clare (født 1116, død ukjent)
* Richard Fitz Gilbert de Clare, født 1130, død 1176, kjent som «Strongbow», arvet sin fars tittel og ble den andre jarl av Pembroke.

Referanser
----------

1. ↑   Kindred Britain, oppført som Sir Gilbert fitz Gilbert de Clare, Kindred Britain ID I4786[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3 4 5   Kindred Britain[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   The Peerage person ID p10466.htm#i104655, besøkt 7. august 2020[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   The Peerage[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* *Ancestral Roots of Certain American Colonists Who Came to America Before 1700*, av Frederick Lewis Weis, Lines: 66-25, 184-4.

Eksterne lenker
---------------

* Gilbert de Clare at Castlewales.com
* The de Clare Family


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Ny opprettelse** | **Jarl av Pembroke**(1138–1148) | Etterfølger:**Richard Fitz Gilbert de Clare** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Geni
 |