recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
***Dirca palustris*** er en løvfellende busk i tysbastfamilien som vokser i østlige Nord-Amerika.

Den blir opptil 3 m høy. Busken er rikt forgreinet og som regel like vid som den er høy. Stammen og store greiner har furete, grå bark, mindre greiner har glatt, grå bark og kvistene glatt, gulbrun til rødbrun bark. Kvistene har ringaktige leddknuter og er svært bøyelige. Bladstilken er 2–5 mm lang. Bladene er omvendt eggformete til eggformete, 5–10 cm lange og 3,5–7 cm brede. De har kileformet basis og er som regel glatte.

Blomsterstanden er en hengende klase med som regel 3 blomster. Begeret er gulgrønt, og kronblader mangler. Det er 8 pollenbærere som stikker ut av begeret. Frukten er en avlang steinfrukt som blir 6–12 mm lang. Den er glatt og til å begynne med grønn eller gul; modne frukter er røde.

Busken blomster før eller samtidig med løvsprett i mars–mai. Busken blomster etter rødlønn, men før løvtaket lukker seg. Lave vårtemperaturer kan føre til at få pollinerende insekter besøker blomstene. Arten er antakelig sjølpollinerende og kanskje apomiktisk. Frukten er moden i juli–august.

*Dirca palustris* vokser i næringsrik eller våt skog. Den er utbredt nordover til Nova Scotia, New Brunswick, Québec, Ontario, Michigan, Wisconsin og Minnesota; vestover til Iowa, Missouri og Oklahoma; og sørover til Louisiana og Florida.

Barken er seig og fiberrik og ble tidligere brukt til tau og kurver. Bladverk, bark og frukter er giftige for pattedyr.

Galleri
-------

* BladverkBladverk
* BlomsterBlomster

Litteratur
----------

* «*Dirca palustris*». *Flora of North America*. Besøkt 24. desember 2019.
* «Eastern Leatherwood». Illinois Wildflowers. Besøkt 24. desember 2019.
* C.E. Williams (2004). «Mating system and pollination biology of the spring‐flowering shrub, *Dirca palustris*». *Plant Species Biology*. 19 (2): 101–106. ISSN 1442-1984. doi:10.1111/j.1442-1984.2004.00106.x.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Dirca palustris* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Dirca palustris* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Dirca palustris* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Dirca palustris* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Dirca palustris* hos The International Plant Names Index Rediger på Wikidata

* (en) *Dirca palustris* hos Tropicos Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Dirca palustris* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Dirca palustris* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Dirca palustris* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
Norne FPSO Foto: Øyvind Knoph Askeland, 2016 
**Nornefeltet** er et stort olje- og gassfelt i Norskehavet utenfor Helgeland (66o N, 8o Ø).

Feltert er oppkalt etter nornene, skjebnegudinner fra norrøn mytologi.

Reservoarene
------------

Reservoaret befinner seg ca. 2500 meter under havbunnen.

Reservoarene består av sandstein som tilhører formasjonene Åre, Tilje, Tofte, Ile, Not og Garn, som ble avsatt i tidlig juratiden for mellom 170 og 200 millioner år siden.

Utbyggingen
-----------

Feltet er bygd ut med en produksjons- og lagerplattform med skipsform (FPSO) på 378 meters vanndyp. Den er bygget av verftet til FELS i Singapore. Den har en lagerkapasitet på 115.150 tonn.

FPSOen er tilknyttet brønnrammer på havbunnen med havbunnsbrønner.

Produksjonen
------------

FPSOen ble installert i 1997, og oljeproduksjonen startet samme år.

Oljen blir produsert ved hjelp av vanninjeksjon. Gassinjeksjonen ble avsluttet i 2005, og all gass blir nå eksportert. Oljen blir lastet på tankskip med tandemlasting, og transportert til oljeraffinerier.

Gasseksporten tok til i februar 2001 og går i en egen rørledning til Åsgardfeltet, og derfra videre i Åsgard Transport til Kårstø.

Det arbeides med tiltak for å øke utvinningen, blant annet ved å ta i bruk ny brønnteknologi. En grenbrønn ble boret i 2007, og ble komplettert i 2008.

Statoil har samtykke fra Petroleumstilsynet til å drive feltet til 2021.

Eksterne lenker
---------------

* Oljedirektoratet faktasider
* Equinors nettsted
* Norne i Aftenbladets interaktive sokkelkart

| * v
* d
* r
Liste over olje- og gassfelt på norsk sokkel |
| --- |
| Norskehavet | 

|  |  |
| --- | --- |
| Nord1 | 
* Alve
* Heidrun
* Norne
* Skarv
* Urd
* Snøhvit
* Goliat
* Tornerose
* Aasta Hansteen

 |
| Sør | 
* Draugen
* Kristin
* Maria
* Mikkel
* Njord
* Ormen Lange
* Tyrihans
* *Yttergryta*
* Åsgard

 |

 |
| Nordlige Nordsjø | 

|  |  |
| --- | --- |
| Frigg og Heimdal | 
* Alvheim
* Bøyla
* Heimdal
* *Frigg*
* *Frøy*
* *Odin*
* Skirne
* Vale
* Vilje
* Volund
* Martin Linge

 |
| Oseberg | 
* Brage
* *Huldra*
* NOAKA
* Tune
* Oseberg
* Veslefrikk

 |
| Tampen | 
* Knarr
* Snorre
* Sygna
* Gullfaks
* Statfjord
* Tordis
* Gullfaks Sør
* Statfjord Nord
* Vigdis
* Kvitebjørn
* Valemon
* Statfjord Øst
* Visund
* *Murchison*

 |
| Troll | 
* Fram
* Gjøa
* Troll olje
* Troll gass
* Vega

 |

 |
| Sørlige Nordsjø | 

|  |  |
| --- | --- |
| Balder | 
* Balder
* Grane
* Jette
* Jotun
* Ringhorne Øst

 |
| Ekofisk | 
* *Albuskjell*
* Eldfisk
* *Cod*
* Embla
* *Edda*
* *Tommeliten Gamma*
* Ekofisk
* *Tor*
* *Vest Ekofisk*
* Tommeliten A

 |
| Sleipner | 
* Gina Krog
* *Glitne*
* Gudrun
* Gungne
* Rev
* Sleipner Vest
* Sleipner Øst
* Sigyn
* *Varg*
* Volve

 |
| Johan Sverdrup | 
* Edvard Grieg
* Johan Sverdrup
* Ivar Aasen

 |
| Ula og Gyda | 
* Blane
* Brynhild
* Gyda
* *Mime*
* Oselvar
* Tambar
* Ula

 |
| Egersundbanken | 
* *Yme*

 |
| Valhall | 
* Hod
* Valhall

 |

 |
| 
* Kategori
* *Kursiv tittel indikerer at feltet er nedstengt*
* 1 Gjelder også dypvannsområdene
* 2 PUD godkjent, ikke i produksjon ennå

 |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Max Westerkamp** (født 8. oktober 1912 i Tandjong Pura på Sumatra i Nederlandsk Østindia, død 6. mai 1970 i Enschede) var en nederlandsk landhockeyspiller som deltok i de olympiske leker 1936 i Berlin.

Westerkamp vant en olympisk bronsemedalje i landhockey under OL 1936 i Berlin. Han var med på det nederlandske laget som kom på tredjeplass i landhockeyturneringen bak India og Tyskland. Nederland vant sin gruppe men tapte semifinalen med 0-3 til Tyskland. I bronsefinalen vant de over Frankrike med 4-3. Westerkamp spilte alle fem kampene i OL-turneringen som back.

OL-medaljer
-----------

* 1936 Nazi-Tysklands flagg Berlin - Bronse Bronse i landhockey Nederlands flagg Nederland

Eksterne lenker
---------------

* (en) Max Westerkamp – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Max Westerkamp – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Max Westerkamp – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Geni
 |
**Janne Marie Log** (født 17. november 1967 i Sarpsborg) er daglig leder for Samvirkene, interesseorganisasjonen for norske samvirker. Log har også flere styreverv, hun er styreleder i Svensk-norske Fonden og i Oslo Runway. Tidligere har hun vært direktør for globale operasjoner, samfunn og kommunikasjon i Norges Sjømatråd, en stilling som inkluderer ansvaret for rådets 14 globale kontorer. Før det var hun Log konserndirektør kommunikasjon og markedsfæring i teknologiselskapet EVRY. Der ledet hun blant annet arbeidet hvor EVRY, som et av de første selskapene i verden, har tatt i bruk Workplace by Facebook. Hun har også markert seg innen spørsmål om teknologi og likestilling.

Log har erfaring fra en rekke tunge stillinger innen både næringsliv, akademia, organisasjonslivet og det offentlige, og har tidligere vært direktør for kommunikasjon, forskningsformidling og samfunnskontakt ved Handelshøyskolen BI, direktør for kommunikasjon og samfunnskontakt i Norsk Landbrukssamvirke, leder for politikk og myndighetskontakt i Juristforbundet og rådgiver i Næringsdepartementet, Samferdselsdepartementet og Konkurransetilsynet. Log har også bred styreerfaring, hun har vært styremedlem i norsk-svensk handelskammer, Polyteknisk Forening og Vilomix og hun har vært medlem i valgkomiteen til både NHO og Abelia. I dag er hun nestleder i Svensk-norska fonden. 

Log er utdannet cand. oecon. fra Universitetet i Oslo i 1992 og har senere tatt Solstrandprogrammet NHH/AFF og HPL/APHL fra IMD i Sveits. Janne Log er datter av Ester og Steffen Log. Hun er gift med Espen Husstad og har tre barn.

Referanser
----------

1. ↑  «Hun erstatter tre direktører». *www.dn.no* **(norsk)**. Besøkt 3. april 2017.
2. ↑  «Slutter på BI».
3. ↑  *www.dn.no* **(norsk)**.  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)
4. ↑  «Janne Log er konserndirektør kommunikasjon og brand». Arkivert fra originalen 25. november 2016. Besøkt 24. november 2016.
5. ↑  «Snur hierarkiene». Arkivert fra originalen 25. november 2016. Besøkt 24. november 2016.
6. ↑  Hellum, Camilla (10. oktober 2016). «Norsk IT-selskap blir global Facebook-partner». *kampanje.com*. Besøkt 24. november 2016.
7. ↑  «Digitalisering, likestilling og rockestjerner». *Dagens Næringsliv*. 9. juni 2016. Arkivert fra originalen 25. november 2016. Besøkt 24. november 2016.
8. ↑  «Kvinner faller av i teknologiracet». *Finansavisen*. 14. januar 2016. Arkivert fra originalen 25. november 2016. Besøkt 24. november 2016.
9. ↑  «Hvordan får vi helsekvinner til å bli tech-kvinner?». *kampanje.com*. 10. oktober 2016. Besøkt 24. november 2016.
10. ↑  «Janne Log, konserndirektør kommunikasjon og brand». *EVRY*. Arkivert fra originalen 25. november 2016. Besøkt 24. november 2016.
**International Church of the Foursquare Gospel** er et pinsesamfunn i USA. Den ble etablert i 1919 av Aimee Semple McPherson.

Navnet *foursquare* er utledet av fire sentrale ord i pinsevekkelsens budskap: *frelse*, *åndsdåp*, *helbredelse* og *Kristi snarlige gjenkomst*.

Historie
--------

Aimee Semple McPherson hadde fått oppleve pinsevekkelsen og blitt åndsdøpt på en leir i Ontario. Etter denne opplevelsen startet hun med evangelisering i 1915. Det sies at hun samlet store folkemengder og at hun kjørte rundt til forskjellige steder i Nord-Amerika i en 1912-modell Packard touring car Bilen ble etterhvert kjent som "the Gospel Car". På bilsidene var det skrevet "Jesus is coming soon – get ready" og "Where will you spend eternity ?".

I 1919 slo hun seg ned i Los Angeles, California. I løpet av de tre neste årene samlet hun inn 1,2 millioner dollar, til et menighetslokale. I Los Angeles fikk hun bygd Angelus Temple, som hadde 5 000 sitteplasser. Samtidig (1922) ble *The International Church og Foursquare Gospel* etablert.

Kilder
------

* Korsets Seier 2006 – 2007. Artikelserien: *Pinsebevegelsen 100 år*.

Eksterne lenker
---------------

* International Church of the Foursquare Gospel – hjemmeside

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** ISNI
 |
**Spillemidlene** er en betegnelse for det overskuddet som genereres fra de forskjellige spillene som administreres og drives av Norsk Tipping og som kommer til fordeling til forskjellige allmennyttige formål. 

Ordningen med spillemidler ble etablert samtidig med Norsk Tipping i 1948. Etter at selskapet også fikk monopol på spilleautomater, ble det innført nye regler for fordeling av midlene fra 1. januar 2009.

Kulturdepartementet forventet å få en halv million kroner i overskudd fra automatene i normale driftsår. Denne summen blir lagt sammen med resten av overskuddet fra Norsk Tippings spill, innen spillemidlene blir fordelt fra hele potten. Norsk Tipping totale overskudd i 2007 var på 2,65 milliarder kroner (men da uten inntekter fra spilleterminaler).

Før var fordelingen 50/50 mellom kultur og idrett.

I 2008 var fordelingen på 1,25 milliarder kroner til kultur og 1,25 milliarder kroner til idrett. Dessuten fikk organisasjoner som før har hatt inntekter fra spillautomater 500 millioner kroner.

Fra og med 1. januar 2009 vil spillemidlene bli fordelt med 45,5 prosent til idrett, 36,5 prosent til kultur samt 18 prosent til samfunnsnyttige og humanitære organisasjoner.
**International Commission of Jurists** (**ICJ**) er en ikke-statlig organisasjon for jurister. Organisasjonen arbeider for menneskerettigheter og rettssikkerhet i hele verden. ICJ sender observatører til retterganger der rettssikkerheten står på spill og bedriver påvirkningsarbeid mot regjeringer og internasjonale organisasjoner, så som eksempelvis FN og Europarådet. Organisasjonen gir også ut tidskrifter og publiserer pressemeldinger. 

Hovedkontoret for det internasjonale sekretariatet ligger i Genève. ICJ består av 60 jurister fra ulike land, og organisasjonens menneskerettighetsarbeid har fått bred internasjonal anerkjennelse. ICJ stod bak Declaration of Delhi, som var en erklæring om rettvesenets prinsipper utarbeidet av 185 jurister fra 53 ulike land som møttes i New Delhi i 1959. ICJs medlemmer representerer ikke de land de kommer fra, men arbeider sammen i for «*the upholding of the rule of law and the legal protection of human rights*». Idag har ICJ ca. 80 nasjonale underavdelinger og tilsluttede ideelle organisasjoner i et nettverk som strekker seg over hele verden. Medlemmene i disse underavdelingene og organisasjonene er i all hovedsak jurister eller jusstudenter.

Historie
--------

ICJ ble stiftet i 1952 i Berlin till minne om den vesttyske juristen og menneskerettighetsforkjemperen Walter Linse. Han var blant annet leder av foreningen Free German Jurists. Den 8. juli 1952 ble Walter Linse arrestert av østtyske etterretningsagenter som overleverte ham til Sovjetunionen etterretningstjeneste KGB, som anklaget ham for spionasje og antisovjetisk propaganda. Han ble henrettet i Sovjetunionen ett år senere, til tross for sivile protester og offisielle protester fra blant andre daværende forbundskansler Konrad Adenauer. Dette ledet til at en gruppe jurister startet en organisasjon som har som formål å forsvare menneskerettigheter gjennom å arbeide for rettssikkerhet.

Referanser
----------

1. ↑  «Om oss». ICJ Norge. Besøkt 13. desember 2021.

Eksterne lenker
---------------

* Nettstedet til ICJ Gèneve Besøkt 13. desember 2021.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
Kart med Mezzolasjøen øverst.
Utsikt mot sørvest.
**Mezzolasjøen** (italiensk: *Lago di Mezzola*) er en liten innsjø nord i regionen Lombardia i Italia.

Innsjøen ligger like nordøst for Comosjøen, og er skilt fra denne av våtmarksdelen av naturreservatet *Riserva Naturale Pian di Spagna e Lago di Mezzola*. I tidligere tider var sjøen forbundet med Comosjøen, og var kjent i antikken som *Summus Lacus* («sjøens topp»). Elven Adda har gjennom årene deponert sedimenter i det nåværende våtmarksområdet, slik at innsjøene er blitt skilt.

Fiskearter som holder til innsjøen er gjedde, abbor, suter, karpe og sørv. Naturreservatet som innsjøen ligger i, er et viktig område for hekkende trekkfugler.

Steder ved innsjøen: Verceia på østbredden. Campo Mezzola, Novate Mezzola og Mezzolpiano i nordenden.

Referanser
----------

1. 1 2  «Lago Mezzola» **(italiensk)**. Fiumi.com. Besøkt 24. april 2016.
2. ↑  «Riserva Naturale Pian di Spagna e Lago di Mezzola: L'Area Protetta». *www.parks.it*. Besøkt 24. april 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Lake Mezzola – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (it) *Riserva Naturale Pian di Spagna e Lago di Mezzola* – Offisiell nettside

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** HDS **·** GeoNames
 |
***Spillet*** (På engelsk: ***The Game. Penetrating the Secret Society of Pickup Artists***) er en ikke-fiksjonsbok. Den er skrevet av den amerikanske gravejournalisten Neil Strauss. I boken tok han psevdonymet *Style* og foretok et dypdykk i det såkalte sjekkekunstner-miljøet.

Boken ble utgitt i september 2005. Den handler om Strauss' reise fra å være en gjennomsnittlig frustrert fyr til å bli en mestersjekker. 

«The Game» ble i starten markedsført som en «slik-gjør-du-det-bok», skjønt den var ment å være mer selvbiografisk.

«The Game» var på bestselgerlisten til The New York Times i et par måneder. I 2007 fikk boken et nytt oppsving. Da ble nemlig suksess-serien «The Pickup Artist» sendt på musikkanalen VH1.

Filmrettighetene til boken innehas av Spyglass Entertainment.

I 2007 utgav Strauss oppfølgerboken «Rules of the Game», som er en mer teoretisk inføring i sjekkekunsten

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | OCLC **·** OCLC
 |
***Ruler of the Road*** er en amerikansk stumfilm fra 1918, regissert av Ernest C. Warde.

Handling
--------

Frank Keenan, president for jernbanen Stillwater Railroad, krever at Hugh Tomlinson - en ingeniør som har vært på vakt sammenhengende i atten timer - tar en ny vakt. Tomlinson sovner deretter på vakt, og det oppstår en kollisjon.

Ingeniøren får snart sparken, og uenighet sprer seg blant hans medarbeidere. J. Montgomery Nixon, presidenten for Central Railroad, forsøker å ødelegge for Stillwater-systemet. Men dette blir avverget av Simeon Tetlow, fra sistnevnte selskap - men problemene deres er fremdeles ikke overstått.

Skuespillere
------------

* Frank Keenan som Simeon Tetlow
* Kathryn Lean som Edith Burton
* Thomas Jackson som John Bennett
* Frank Sheridan som Hugh Tomlinson
* Ned Burton som J. Montgomery Nixon
* John Charles som Gus Harrington

Referanser
----------

1. ↑  RULER OF THE ROAD

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Ruler of the Road* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Ruler of the Road* på AllMovie Rediger på Wikidata
**Stortingets kirke- og undervisningskomite** var tidligere en av Stortingets faste komiteer. Komiteen fantes med noenlunde samme fagfelt i rundt 200 år, fra 1815 til 2017.

I det første ordentlige storting i 1815 fantes den såkalte *første komite*, som hadde ansvaret for «kirke- og undervisningsvæsenet». De påfølgende åra hadde Stortinget ikke en velutvikla fast komitestruktur, idet man heller oppretta små spesialkomiteer for den enkelte sak. I 1818 var det tretten slike spesialkomiteer på kirke- og undervisningsfeltet, i 1821 var det ni.[1]

Fra 1824 blei så etablert den mer faste komitestrukturen, som – med større og mindre endringer – fortsatt finnes. Komiteen fikk raskt det enkle navnet *kirkekomiteen*. I en del stortingsperioder blei komiteen delt i to, som greit nok blei betegna *kirkekomite nr. 1* og *kirkekomite nr. 2*. Første gang dette skjedde var ved stortingssamlingene i 1845 og 1848 og seinere i 1862 og i 1868. Et premiss for delinga var (i alle fall i 1862) at den ene komiteen skulle behandle lovsaker og den andre budsjettsaker.[2][3]

Fra til 1919 blei det gjennomført ei mer permanent todeling – i *kirke- og skolekomiteen* og *universitets- og fagskolekomiteen*.[4] I 1950 blei disse igjen samla i én komite, *kirke- og undervisningskomiteen*. Bakgrunnen for dette var at en analyse av komiteenes arbeidsbyrde viste at kirke- og skolekomiteen lå godt under gjennomsnittet i antall saker og møtedager. Det var også et ønske om å få bedre samsvar mellom komiteene og departementene.[5]

I 1993 skifta komiteen navn til *kirke-, utdannings- og forskningskomiteen*.[6]

I 2017 kom det så til et komitemessig skille mellom kirke og skole. Kirke- og trosspørsmål blei plassert i familie- og kulturkomiteen. Resten blei værende i utdannings- og forskningskomiteen, som også fikk tilført barnehagene som fagfelt.[7]

Referanser
----------

1. ↑  Tallak Lindstøl: *Stortinget og statsraadet 1814–1914*, Kristiania 1914, bind 2, side 38, 70–71 og 100–101.
2. ↑  Tallak Lindstøl: *Stortinget og statsraadet 1814–1914*, Kristiania 1914, bind 2, opplysninger om komitestruktur for de enkelte storting.
3. ↑  *Det Norske Storting gjennom 150 år*, Oslo 1964, bind 1, side 205.
4. ↑  Vilhelm Haffner: *Stortinget og statsrådet 1915–1945*, Oslo 1949, bind 2, opplysninger om komitestruktur for de enkelte storting.
5. ↑  *Det Norske Storting gjennom 150 år*, Oslo 1964, bind 3, side 77.
6. ↑  Oversikt over historiske komiteer på Stortingets nettsted; besøkt 30. mai 2020.
7. ↑  Vedtak i Stortinget 21. juni 2017 i sak om «Rapport fra reglementskomiteen om endringer i Stortingets forretningsorden mv.» (Dokument 19 (2016–2017)).
**FODMAP** (forkortelse for fermenterbare oligosakkarider, disakkarider, monosakkarider og polyoler) er et samlebegrep på bestemte sukkerarter som ikke tas opp i tynntarmen, men som blir nedbrutt av mikrober i tykktarmen.

Mange pasienter med diagnosen irritabel tarm (IBS) oppnår lindring av sine mage- og tarmplager ved å bytte til en diett med lavt inntak av FODMAP, og dietten kalles derfor gjerne for lavFODMAP. Årsaken til IBS er ikke kjent, men en hypotese er at pasienter med denne tilstanden mangler evne til prosessere visse typer karbohydrater i tarmen.

En lavFODMAP-diett innebærer å utelate matvarer med et høyt innhold av tungt fordøyelige kortkjedede karbohydrater (høyFODMAP) i en periode, mens matvarer med lavFODMAP kan brukes. Det er viktig å være oppmerksom på at mange av høyFODMAP-matvarene er næringsrike og mettende matvarer med et lavt energiinnhold, som ikke bør ekskluderes med mindre det et er strengt nødvendig. Matvarer med små mengder FODMAP både kan og bør inngå i kostholdet for å sikre et variert kosthold som dekker kroppens næringsbehov. Matvarer uten karbohydrater, som matfett og animalsk mat, kan spises ubegrenset på en lavFODMAP-diett.

Referanser
----------

1. ↑  Dette er FODMAP-reduserte matvarer Norsk Helseinformatikk
2. ↑  FODMAP-redusert diett hjelper mot irritabel tarm Norsk Helseinformatikk
3. ↑   Otteraaen Ystad, Synne: FODMAP i Store medisinske leksikon på snl.no. Hentet 3. april 2021

Eksterne lenker
---------------

* Liste over FODMAP-matvarer - 22.12.15

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store medisinske leksikon
 |
En vanlig, moderne rullator.
Gåstol med to hjul, og to ben uten hjul.
En **rullator** eller **gåstol** er et hjelpemiddel som gir ekstra støtte til mennesker med nedsatt balanse ved gange. Den består normalt av en lett ramme i metall i livhøyde, og to eller fire ben, med eller uten hjul. Øverst på rammen er det vanligvis håndtak som en bruker kan gripe med begge hender, for å støtte seg mens man går.

Design
------

Dagens rullatorer solgt i Norge, har vanligvis fire hjul, hvorav de to fremste hjulene normalt er svingbare. Rammen kan justeres i høyden for å tilpasses brukere i forskjellig høyde, og i tilknytning til håndtaket finnes ofte håndbremser. Nyere rullatorer har vanligvis også et sete mellom håndtakene, og et nett som muliggjør transport av gjenstander. Rullatorer kan også finnes i andre størrelser, som pediatrisk rullator (for barn) og bariatrisk rullator (for overvektige).

Rullatorer som brukes utendørs vil vanligvis ha større hjul enn innendørsrullatorer, for å lettere takle hindringer som fortauskanter, grus og lignende.

Bruk
----

Brukeren går med rullatoren foran seg, og hendene på håndtakene på hver side av kroppen. Brukeren skyver rullatoren foran seg ved håndkraft, og støtter seg til håndtaket for å avlaste ben eller for å holde balansen.

Rullatorer brukes gjerne av mennesker som har gjennomgått skade eller operasjon i ben eller rygg, mennesker med nevrologiske sykdommer, eller eldre med mindre utfordringer med balanse eller benstyrke.

Variasjoner
-----------

Andre varianter av rullatoren er:

* **Gåstol** er navnet på eldre versjoner av rullatoren, hvor det enten kun er to hjul og to ben uten hjul, eller fire ben uten hjul. Disse må løftes eller skyves ved forflytning.
* Gåbord eller **Prekestol**, hvor rammen er høyere og går opp til albuehøyde. Denne gir støtte til albuene og overkroppen høyere opp, og passer for mennesker med svakere armer, eller større behov for støtte.

Historie
--------

Den første rullatoren med fire hjul ble funnet opp av svenske Aina Wifalk, som selv led av polio, i 1978.

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑
3. ↑  «Kvinnan som står bakom rollatorn». *Ny Teknik* **(svensk)**. Arkivert fra originalen 23. august 2017. Besøkt 28. august 2017.
**Spillemyndigheden** er en instans under SKAT som har til oppgave å føre tilsyn og kontroll med alle former for pengespill i Danmark.

Spillemyndigheden administrerer og kontrollerer de gevinstgivende spilleautomater via et sentralt overvåkningssystem, liksom myndigheten fører tilsyn med Danske Spil, Dantoto og Det Danske Klasselotteri. Dessuten overvåker Spillemyndigheden markedet for pengespill i Danmark.

Fra januar 2012 har Spillemyndigheden med den nye danske spilleloven mulighet for å utstede lisenser til private selskaper som ønsker å drive casino (herunder poker) og sportsbetting på nettet. Mere enn 30 private selskaper har inntil videre fått en tillatelse.

Birgitte Sand er direktør for Spillemyndigheden.

Den 8. september 2018 lanserte myndigheten en 4-ukers TV-reklamekampanje. Den korte videoen beskrev myndighetenes planer og mål for den danske pengespillindustrien. Spesielt ble det forklart at Spillemyndighetens logo ble plassert på alle nettkasinoer med lisens fra organisasjonen.

Fra november 2020 til 21. januar 2021 tar den danske tilsynsmyndigheten imot søknader om lisenser for nettbaserte og landbaserte kasinoer. Slike lisenser vil bli utstedt for en periode på 10 år.

Referanser
----------

1. ↑  Om myndigheten
2. ↑  «Spillemyndigheden i charmeoffensiv med ny landsdækkende reklame». *web.archive.org*. 21. september 2018. Archived from the original on 21. september 2018. Besøkt 14. april 2023. CS1-vedlikehold: Uheldig URL (link)
3. ↑  «Info til forbrugere». *web.archive.org*. 21. september 2018. Archived from the original on 21. september 2018. Besøkt 14. april 2023. CS1-vedlikehold: Uheldig URL (link)
4. ↑  «Denmark opens applications for land-based casino licences - Focus GN». *web.archive.org*. 1. november 2020. Archived from the original on 1. november 2020. Besøkt 14. april 2023. CS1-vedlikehold: Uheldig URL (link)

Eksterne lenker
---------------

* Spillemyndighedens hjemmeside

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |
Spørretimen i Stortinget 22. november 2002, Olje og energiminister Åslaug Haga (Sp) svarer på spørsmål fra Ketil Solvik-Olsen (FrP) Foto: Lars Røed Hansen 
**Stortingets spørretime** er et møte der stortingsrepresentantene kan stille spørsmål til statsrådene. Det holdes normalt hver onsdag. I den muntlige spørretimen svarer statsrådene spontant på spørsmål de ikke har fått høre på forhånd. Vanligvis møter to til tre statsråder til den muntlige spørretimen. I den ordinære spørretimen besvares spørsmål som er blitt innlevert av representantene senest fredagen uken før, og som statsrådene dermed har forberedt seg på. Skriftlige spørretimespørsmål sendes inn skriftlig, men besvares muntlig av statsråden.

Spørretimen ble innført i 1949. I 1996 ble det i tillegg til spørretime med skriftlig spørsmål innført en muntlig spørretime med hvor statsråden svarer på spørsmål som ikke er kjent på forhånd. 
Spørsmål og svar fra spørretimen stenograferes og legges ut på Stortinget.no og trykkes i *Stortingsforhandlinger*.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  «Ordbok». Stortinget. Besøkt 16. juli 2012.

Eksterne lenker
---------------

* Stortingets søkeside for spørretimespørsmål
* Skriftlige spørsmål og svar
**Rukla**, også kalt *Ruklabekken* og *Mobekken*, er en bekk som går gjennom Sandefjord sentrum fra Nybyen til utløpet ved det gamle Sandefjord kurbad. Bekken var grense mot vest og syd for den store eiendommen som tilhørte prestegården til Sandar kirke. Navnet brukes også om området der veien fra Larvik møtte bekken.

Det er sannsynlig at bekkens ganske dype os, ved dagens brygger øst for fergehavnen, var første havn i byen, inntil ny brygge ble anlagt utenfor Oddfjell, som er den sydlige delen av Preståsen.

Kart 1868, viser bekken som byens grense mot vest og syd før byutvidelsen i 1889. Eie: Kartverket
Prestegården, som eide det meste av dagens sentrum, ba bøndene kjøre tømmeret de skulle selge i havnen langs bekkefarene for ikke å skade jordene, og *Bugaardsgaden*, dagens Prinsens gate og Torggata, ligger omtrent en tomtedybde på østsiden av Ruklabekken i hele bekkens lengde. På et bykart fra 1801 lå *Rugle broe* der kongeveien fra Larvik møtte bekken, omtrent der Landstads gate i dag møter Sandefjordsveien. Området ved broen ble hetende *Rukla*. Vest for møtet mellom Prinsens gate og Torggata lå *Holmbrua*, som har gitt navn til en kort gate som går der broen lå, mens en annen bro lå i dagens Thor Bryns gate, rett syd for Torggata.

*Rukleplassen* var den eneste husmannsplassen innenfor grensene for ladestedet Sandefjord fra 1833. Da Nybyen ble anlagt fra 1854, fikk to av gatene navnene *Nordre Ruklegade* og *Søndre Ruklegade*. Etter bybrannen i 1900 mente noen at de to navnene var gamle og klangfulle, mens andre ville ha navnet Rukla bort. Dette endte med at Nordre fikk navnet Tidemandsgade etter Johanne Tidemand, mens Søndre ble Schrøeters gate.

Prinsens gate 18, et tilbygg til Sjøfartsmuseet, tegnet av arkitekt Roar Tollnes og innviet i 1966, fikk navnet *Rukla*. Huset ble senere aktivitetshus for ungdom. Hovedpersonen i Dag Solstads roman Genanse og verdighet heter *Elias Rukla*.

Referanser
----------

1. ↑  Tollnes 2010, side 12.
2. ↑  Tollnes 2010, side 15, 55, 61 og 69.
3. ↑  Tollnes 2010, side 48 og 122.

Litteratur
----------

* Tollnes, Roar L.: *Byvandring i Sandefjord*. Fortidsminneforeningen Vestfold avdeling, revidert utgave 2010. ISBN 978-82-995999-1-7.
* Arne Hoffstad og Knut Berg: *Sandefjords historie – sett gjennom Sandefjords Blads spalter 1861–1983.* Bind I 1861–1940. Utgitt av Sandefjords Blad, 1983. På side 121 vises et bilde, uten år, av den åpne Ruklabekken i østenden av Badeparken.
**Stortingets veikomite** var en av Stortingets komiteer for saksforberedelse. Som fast komite blei den oppretta i 1854.

I begrunnelse for opprettelsen het det i innstilling fra valgkomiteen: «Derimod vil Storthinget denne Gang have at behandle Veibudgettet, og det er derfor formeentlig rigtigt, at der nedsættes en særskilt Committee angaaende Veivæsenet, til hvilken i saa Fald andre Sager vedkommende Communicationsvæsenet kunde henvises.»

Ei tid hadde komiteen også ansvar for landbruksspørsmål generelt, ettersom veianlegg og landbruk var knytta til hverandre. I 1889 blei det imidlertid oppretta en egen jordbrukskomite.

Fra 1931 blei saker om landverts kommunikasjoner behandla i en ny vei- og jernbanekomite, som fra 1950 gikk over i samferdselskomiteen.

Referanser
----------

1. ↑  *Det Norske Storting gjennom 150 år*, bind 1, Oslo 1964, side 202.
2. ↑  Innstilling til Stortinget fra Valgcommitteen av 6. februar 1854, *Stortingsforhandlinger 1854*, volum 14, nr. 7, side 7.
3. ↑  *Det Norske Storting gjennom 150 år*, bind 2, Oslo 1964, side 160.
Et slyngepsykrometer til bruk utendørs
Innsiden av en Stevensonskjerm som viser et motorisert psykrometer
**Hygrometer** er et instrument som blir brukt for å måle fuktighet. Et psykrometer er et enkelt hygrometer som består av to termometer, der det ene har en føler som er konstant våt og måler våttemperaturen. Fordampning fra føleren fører til lavere temperatur, slik at termometeret vanligvis viser lavere temperatur enn det tørre termometeret. Når lufttemperaturen er under frysepunktet kan derimot våttermometeret (som da er dekket med et tynt islag) vise høyere temperatur enn tørrtermometeret. Relativ fukt blir regnet ut ved hjelp av de to temperaturene, eller ved å bruke psykrometeriske diagrammer. Et instrument som benytter seg av tørr/våttemperaturmetoden er *slyngepsykrometeret*, der termometrene er festet til et håndtak eller et tau, som man så slynger rundt i luften et par minutter. 

Det finnes flere andre hygrometer som er vanlig å bruke. Ofte blir det brukt menneske- eller dyrehår (som oftest hestehår) som blir strammet for å finne luftfuktigheten. For å kunne se endringen over tid registrerer mange hygrometer målingene på et papir som man så kan lese av.

Duggpunkthygrometer
-------------------

Duggpunktet er temperaturen der fuktig luft (eller en annen gass som inneholder vanndamp) blir mettet med vanndamp. Hvis lufttemperaturen blir lavere enn duggpunkttemperaturen vil vann begynne å kondensere fra luften. *Doggpunkthygrometer med avkjølte speil* er det mest presise instrumentet man har. De bruker avkjølte speil og en optoelektronisk mekanisme for å måle kondensasjonen på speilflaten. Temperaturen til speilet blir kontrollert av en elektronisk tilbakekopling som opprettholder en dynamisk likevekt mellom fordampning og kondensasjon på speilet, og på den måten blir duggpunkttemperaturen nøyaktig målt. 

Moderne instrumenter bruker elektronikk for å måle fuktigheten. De to mest vanlige elektroniske sensoarene er kapasitiv eller resistiv. De kapasitive sensorene registrerer vann ved å sende et AC signal mellom to plater og måler endringen i kapasitansen som vannet skaper. De resistive sensorene bruker en polymermembran som endrer konduktivitet etter hvor mye vann den absorberer. Temperaturen må også måles, siden den påvirker kalibreringen av disse sensoarene. 

I meteorologien blir slynge eller motoriserte psykrometer brukt. Drivhus og industristeder bruker hygrometer i tillegg til badstuer, tobakksfukter og museum. 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL
 |
**Överkalix** (finsk: *Ylikainuu*) er et tettsted i Norrbottens län i landskapet Norrbotten i Sverige. Det er Överkalix kommunes administrasjonssenter. I 2010 hadde tettstedet 975 innbyggere.

Överkalix kommune ligger ved Kalixälven, ca. 100 kilometer nordøst for Luleå, og ca. 55 kilometer nord for E4 langs E10 opp mot Gällivare og Kiruna. Nordfra kommer Kalixälven og gjør en Z-sving forbi tettstedet, der også Ängesån munner ut i elven. Like sørøst for tettstedet Bränna ligger de to sjøene Grundträsk og Djupträsk, den siste strekker seg knappe 10 kilometer sørover. Vest for elven ligger det 260 meter høye Lappberget, der man fra toppen har milevid utsikt i alle retninger.

Kommunesenteret, der kirke, kommuneadministrasjon og skoler ligger, kalles Bränna. Grelsbyn, som ligger ca. en kilometer sør for Bränna, samt Brännaberget, ca. 500 meter sørøst for Bränna, og Tallvik, som ligger på den andre siden av elven, ca. en kilometer nord for Bränna, regnes også med til tettstedet.

Kalixälven med sitt klare vann og faste sandbunn byr på mange gode bademuligheter fra midten av juli til midten av august, mange ganger med vanntemperatur over 20 grader C. Elven er derfor godt besøkt i sommermånedene av såvel lokalbefolkningen som tilreisende, hvorav mange kommer fra Nord-Norge. Överkalix har også en campingplass i nærheten av elven, som er mye besøkt av turister om sommeren, de fleste fra Norge.

Historie
--------

I 1644 ble Överkalix et eget sogn, men området har en historie som strekker seg til omkring år 4000 f.kr.

Den lokale dialekten kalles Överkalixbondska, og oppfattes som vanskelig å forstå for ikke-innfødte, men desto mer interessant for språkvitenskapen. Flere doktoravhandlinger har blitt skrevet om dialekten, f.eks. av Carin Pihl allerede på 1920-tallet.

Brännaberget ligger like sør for tettstedet, og er en festplass og et utsiktspunkt. I 2002 var festplassen 50 år, og da ble anlegget modernisert.

I kommunen fins en steinalderboplass der man har funnet den østlige keramikktypen *kamkeramik*. Stedet heter Lillberget og ligger nord for stedet Gyljen, ca. 15 kilometer nord for Bränna. I Gyljen fantes et jernverk og senere et større sagbruk på 1800-tallet.

Næringsliv
----------

Næringslivet domineres av en bedrift som lager kundetilpassede sandwichelementer, IT-virksomhet, samt offentlig sektor.

Referanser
----------

1. ↑   (på sv) *Statistiska tätorter 2020, befolkning, landareal, befolkningstäthet per tätort*, Statistiska centralbyrån, 24. november 2021, Wikidata Q112914414,
2. ↑   (på sv) *Statistiska tätorter 2018 – befolkning, landareal, befolkningstäthet*, Statistiska centralbyrån, 23. mars 2021, Wikidata Q106128829,
3. ↑  «Sveriges tätorter 2010» (PDF). Statistiska centralbyrån. Arkivert fra originalen (PDF) 16. juni 2011. Besøkt 21. april 2016.

  


| * v
* d
* r
Överkalix kommune i Norrbottens län i Sverige |
| --- |
|  | 
* Svartbyn
* Tallvik
* Överkalix

 |  |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BNF **·** BNF (data) **·** GeoNames
 |
**FNs torturkonvensjon** (engelsk: *United Nations Convention against Torture and Other Cruel, Inhuman or Degrading Treatment or Punishment*) er en internasjonal FN-traktat som ble vedtatt i 1984 og som trådte i kraft i 1987. Dens formål er å forby enhver form for tortur og annen grusom, umenneskelig eller nedverdigende behandling eller straff. Torturkonvensjonen er en av de viktigste internasjonale menneskerettighetskonvensjonene, og er også blant de konvensjonene som får mest oppmerksomhet.

FNs torturkomité
----------------

*FNs torturkomité* (engelsk: *United Nations Committee against Torture*, forkortet *CAT*) har ansvaret for å overvåke signaturstatenes overholdelse av FNs torturkonvensjon. Komitéen består av ni medlemmer som velges av signaturstatene for fire år av gangen. Norge var sist representert i FNs torturkomité med Nora Sveaass (2005–2013), som ble valgt som kandidat for de nordiske landene.

Referanser
----------

1. ↑  FNs torturkonvensjon Arkivert 22. desember 2015 hos Wayback Machine. fn.no

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN
 |
**Ransford Cline-Thomas** (født 15. september 1947 i Bathurst i Gambia Colony and Protectorate; død 21. april 2020 i New York City i USA) var en gambisk programleder og nyhetsanker; han var blant pionerene for de daværende Radio Gambia.

Liv og virke
------------

Ransford Cline-Thomas gikk i 1960 på Gambia High School. Han var en av pionerene i det daværende Radio Gambia, der han stilte som programannonsør og nyhetsoppleser. Sener egikk han over til det nygrunnlagte kringkastingsforbundet ved Marina Parade i Banjul. Han reiste til New York City for radiostudier og tok eksamen ved United Nations Radio. Der gjorde han det godt, og ble produsent for FN-stasjonens populære sending *«This Week at the United Nations»*. Programmet ble kringkastet hele verden rundt i mange år, deriblant også på Radio Gambia. Han ledet United Nations Radio frem til sin død.

Cline-Thomas og hans hustru ble smittet med viruset SARS-CoV-2, og han døde i april 2020 av den grunn, 72 år gammel.

Referanser
----------

1. ↑  
«Ransford Cline-Thomas Obituary - Visitation & Funeral Information». *mcmahonfuneralhome.com* **(engelsk)**. Besøkt 5. juni 2020.
2. 1 2 3  
«Former GRTS, UN Radio anchor dies with covid-19». *thepoint.gm*. archive.thepoint.gm. 29. april 2020. Besøkt 5. juni 2020.
3. 1 2  
Sidi Cherno Jammeh (4. mai 2020). «„Tribute to Ransford Cline Thomas" - The Point Newspaper». *thepoint.gm* **(engelsk)**. Besøkt 5. juni 2020.

Merknad
1. ↑  Fødselsopplysninger er avvikende: The Point: 15. september 1948 og mcmahonfuneralhome.com: 15. september 1947; 1947 passer med opplysningen at han døde 72 år gammel.
Ötztal
**Ötztal** er en alpedal i Tirol. Den utgjør med 65 km lengde en av de større sydlige sidedalene til Inndalen. «Nabosidedalene» er Pitztal i vest og Sellraintal i øst. Ötztal begrenses av to av Øst-Alpenes største fjellmassiver, nemlig Stubai-Alpene i øst og Ötztal-Alpene i vest og syd. Dalen er dermed et attraktivt utgangspunkt for alpine fjellturer og skiturisme. Dalinngangen ligger 45 km vest for Innsbruck og har en egen jernbanestasjon (*Ötztal-Bahnhof*), hvorfra man kan fortsette per buss.

Ötztal har 14 000 innbyggere som er fordelt over fem kommuner (i distriktet Imst). Fra dalinngangen og innover (sydover) er dette:

* Sautens
* Oetz (uttales «øts»), som har gitt navn til dalen
* Umhausen
* Längenfeld
* Sölden

Kommunene tilsvarer dalens naturlige inndeling i terrasser, som delvis er adskilt gjennom trange juv. Fra inngangen og oppover endrer dalen gradvis karakter fra et landbruksområde (med korn- og fruktdyrking) til å få mer og mer alpint preg.

Et stykke syd for Sölden deler dalen seg i to, *Gurgler Tal* fortsetter rett sydover, og *Venter Tal* går sydvestover. Fra Gurgler Tal fins det en veiforbindelse over Timmelspasset til Vinschgau i Syd-Tirol (Italia). Forbindelsen fra Venter Tal over Hauslabpasset til Syd-Tirol kan bare passeres til fots på en fjellsti, men den har i lang tid vært brukt av befolkningen i området: Fjellbøndene fra Schnalsdalen i Syd-Tirol bruker engene i Venter Tal som sommerbeite (seter) for sauene sine.

Dalens elv heter *Ötztaler Ache*. Den har et tilsigsfelt på 984 km² og er en av Inns største bielver på grunn av smeltevannet fra Ötztal-Alpenes isbreer.


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** NKC **·** GeoNames
 |
**Niels Scheuneman** (født 21. desember 1983 i Veendam, Groningen) er en profesjonell nederlandsk landeveissyklist. Han sykler for *KrolStonE*.

Scheunemans far er den tidligere landeveissyklisten Bert Scheuneman. Under aspirantperioden ble han ansett for å være et stort talent, og vant også forskjellige konkurranser. I 2003 kom han på andreplass i det individuelle temporittet under VM for U-23. Resultatene i det første året som profesjonell (2004), da han syklet for Relax-Bodysol, var ikke så bra. Likevel fikk han en kontrakt for Rabobank, som han syklet for i to sesonger. Heller ikke her greide han å få gode resultater, og han ble dermed nødt til å skifte lag før sesongen 2007. Han gikk fra Rabobank til Unibet.com.

Viktigste seire
---------------

2001
* 3. etappe Münsterland Tour (J)
* Keizer der Juniores Koksijde (J)

2002
* 2. etappe Triptyque Ardennais

2003
* Zesbergenprijs Harelbeke
* 3. etappe Ronde van Limburg, U26

2004
* Noord-Nederland Tour

Lag
---

|  |  |
| --- | --- |
| 2002-'03 | Rabobank TT3 (amatør) |
| 2004 | Relax-Bodysol |
| 2005-'06 | Rabobank |
| 2007 | Unibet.com-Sportstech |
| 2008 | KrolStonE |
| 2009 | Krolstone Continental Team |

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Niels Scheuneman – UCI Rediger på Wikidata

* (en) Niels Scheuneman – ProCyclingStats Rediger på Wikidata

* (en) Niels Scheuneman – Cycling Archives Rediger på Wikidata

* (en) Niels Scheuneman – Cycling Quotient Rediger på Wikidata
* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Niels Scheuneman – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
***La Belle Russe*** er en amerikansk stumfilm fra 1919, regissert av Charles Brabin.

Handling
--------

Geraldine og Beatrice er tvilling-døtrene til Hatherly, en prest fra en liten landsby i Church of England. Beatrice, den mer impulsive og useriøse av de to, flyr til London med sammen med en mann. Men etter at han forlater henne, vender hun hjem bare for å bli gitt avkall på av faren, men helsen hans blir raskt dårligere av dette. Etter hans død bor Geraldine, den andre datteren hans, hos en tante. Hun møter og gifter seg med Philip Calthorpe, men familien hans gjør ham umiddelbart arveløs for å ha giftet seg med en slik fattig ung kvinne.

Tapet av pengene hans tvinger ham til å melde seg inn i militæret. I mellomtiden reiser Beatrice rundt til forskjellige europeiske byer. Hun flytter snart til Frankrike, sammen med den velstående kunstneren Robert St. Omar og føder en datter. Men etter noen år, når St. Omar mister alt, forlater Beatrice ham og barnet deres. St. Omar plasserer deretter datteren deres ved et fransk kloster. I mellomtiden blir Geraldine, tvunget til å gå på jobb, skadet i en brann ved en fabrikk.

Skuespillere
------------

* Theda Bara som Fleurette Sackton / La Belle Russe
* Warburton Gamble som Phillip Sackton
* Marian Stewart som Phillip Sackton Jr.
* Robert Lee Keeling som Sir James Sackton
* William B. Davidson som Brand
* Alice Wilson som Lady Sackton
* Robert Vivian som en hovmester

Referanser
----------

1. ↑  La Belle Russe
2. ↑  LA BELLE RUSSE

Eksterne lenker
---------------

* (en) *La Belle Russe* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *La Belle Russe* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) *La Belle Russe* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *La Belle Russe* på Silent Era Rediger på Wikidata
**Niels Sørensen Adeler til Jomfruland** (født 12. august 1628, død 3. juli 1694) var amtmann i Bratsberg fra 1675-1691. 

Han var sønn av forvalter ved Langesund saltverk Søren Jensen (d. 1649) og hustru Dorthe Nielsdatter Friis (1656), og dermed bror til admiral Cort Adeler. Etter farens død, flyttet moren til Kragerø hvor sønnen hadde bosatt seg. Han ble overrådmann i Kragerø i 1666, kongelig kommisjonær i 1673. Han var konstituert amtmann i Bratsberg i årene 1675–1690, deretter i årene 1691–1692 som virkelig amtmann. Fra 1686–1689 var han assistensråd i Overhoffretten.

Godseier
--------

Niels hadde overtatt Gjemsø og Bratsberg etter broren, men maktet ikke utgiftene og ga det tilbake til admiralens enke Anna Pelt etter Cort Adelers død. Niels Adeler hadde tidligere drevet som trelasthandler, skipsreder og kjøpmann i Kragerø. Han fortsatte med å kjøpe og selge skog og jordegods i Telemark, navnlig i Skafså, Veum og Vrådal foruten i Bamble og i Sannidal. I 1667 kjøpte han Jomfruland. Da han døde i 1694, viste det seg at hans bo var insolvent, hvilket gikk ut over enken og arvingene. Han ble begravet i Kragerø kirke, og etterfulgt av sønnen Henrik Nielsen Adeler som amtmann i Bratsberg. Formentlig hadde Adelers bekjentskaper i København, samt hans gode forhold til stattholder Ulrik Fredrik Gyldenløve, medvirket til at Kragerø fikk byprivilegium ved kongelig brev av 1666.

Ekteskap
--------

Adeler hadde vært gift to ganger; først med Anna Sletter (d. 1672), datter av borgermester Hans Sletter. De skal ha hatt mellom 9 og 12 barn sammen. Annen gang giftet han seg med enken Marie Cloumann fra København, en kusine av rikskansler Peder Griffenfeld. Også dette ekteskap ga barn. Marie døde i Skien i 1718, 85 år gammel.

Referanser
----------

1. ↑   H. J. Huitfeldt, «Gravskrifter og lignende Inscriptioner fra forskjellige Norske Kirker.», verkets språk dansk, ISSN 2445-4958, utgitt 1. januar 1880, besøkt 6. juli 2023[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «AMTMÆND I BRATSBERG AMT». slekt.org. Besøkt 5. juni 2018.
3. ↑  Tor Weidling (2000). *Eneveldets menn i Norge: Sivile sentralorganer og embetsmenn 1660–1814*. Oslo: Riksantikvaren. s. 117.
4. 1 2  J. L Qvisling (1921). *Gjerpen - en Bygdebok, Gaarhistorie I*. Kristiania: Aschehoug. s. s. 37–39.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni
 |
**Överst-Juktan** er en innsjø øverst i Juktån, i Sorsele kommune, Västerbottens län, Sverige. Innsjøen ligger innenfor naturreservatet Vindelfjällen. Dens overflateareal er 23 km².

Bebyggelse ved Överst-Juktan
----------------------------

Det første nybygget ved Överst-Juktan var Åkernäs, som må ha vært satt opp av samen Lars Mårtensson. Sammen med Viktoriakyrkan utgjør Åkernäs Riksintresse för kulturmiljövården. Den øvrige bebyggelsen består av Skirknäs, Holmvik, Ájvák og Slätvik. Kun Åkernäs og Skirknäs har vegforbindelse.

Fiske
-----

Överst-Juktan er, nest etter Virisen, den største uregulerte innsjøen med røye i Västerbottens län. Det fanges også ørret her.

Referanser
----------

1. ↑  «Riksintressen: Åkernäs, Överstjuktan». Länsstyrelsen i Västerbottens län. 25. januar 2005. Arkivert fra originalen 11. januar 2006. Besøkt 19. februar 2010.
2. ↑  Utredningen rörande vattenkraftutbyggnad i södra Norrland och norra Svealand (1976). *Vattenkraft och miljö. 3, Betänkande* **(swe)**. Stockholm: LiberFörlag/Allmänna förl. s. 202. ISBN 91-38-02863-8.

Litteratur
----------

*Den väglösa dalen* **(swe)**. Ingelstad: Aaja bokförlag. 1978. ISBN (Inb.) Sjekk `|isbn=`-verdien: invalid character (hjelp). 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |