recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Luca Pitti** (født 1398, død 1472) var en rik florentinsk bankier. Han ble *Gonfaloniere di Giustizia* (den ledende magistraten) mens Cosimo de' Medici styrte Den florentinske republikken.

I 1458 begikk han et statskupp som sikret at Cosimo de' Medici ble sittende med makten. Cosimo de' Medici var imidlertid en aldrende mann og Pitti ledet i praksis styret frem til Cosimo de' Medicis død.
Niccolò Machiavelli omtaler Pitti i sin historie om Firenze, men det er mulig at hans omtale kan være negativt farget av at en av hans slektninger var Pittis største rival og ble forvist fra Firenze.

Luca Pitti fikk bygget Palazzo Pitti. Byggingen startet samme år som kuppet fant sted. Legendene sier at han skal ha gitt detaljerte instruksjoner for å sikre at hans nye bygg overgikk palasset til Mediciene. 

Da Cosimo de' Medici døde vendte lykken seg for Luca Pitti.

Eksterne lenker
---------------

* Machiavellis omtale av Pitti i bok 7 kapittel 1 av Firenzes historie (engelsk)

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** ISNI **·** ULAN
 |
Fyrtårn ved inngangen til Islands of Adventure
**Universal Orlando Resort** er en fornøyelsespark i Orlando, Florida. Anlegget består av to temaparker (Universal Studios Florida og Universal's Islands of Adventure), Universal CityWalk, Volcano Bay, og tre Loews Hotels. Universal Orlando Resort er det største eiendom som eies av Universal Studios Theme Park, det er også det nest største parken i Orlando, etter Walt Disney World Resort.

Beliggenhet
-----------

Universal Orlando er plassert sør for International Drive Resort. Parken er direkte tilgjengelig fra I-4 via Exit 74B, som munner ut i østgående kjørefelt på Universal Boulevard, og vestover til Hollywood Way.

Universal Studios Florida
-------------------------

Universal Studios Florida, åpnet den 7. juni 1990, og er en ordentlig temapark som lar besøkende "Ride the Movies". Temaene i Universal Studio's tatt ut fra de største filmene og får gjestene til å føle at de er på filmsettet. Parken består av seks temaer områder – Hollywood, Production Central, New York, San Francisco / Amity, World Expo og KidZone.

Universal's Islands of Adventure
--------------------------------

Islands of Adventure åpnet i mai 1999. Parken består av sju "øyer", hver med sitt eget tema. Besøkende starter i Port of Entry og komme seg gjennom de forskjellige øyene – Marvel Super Hero Island, Toon Lagoon, Jurassic Park, The Lost kontinentet, Seuss Landing og den nyeste The wizarding world of Harry Potter.

Universal CityWalk
------------------

Universal CityWalk omfatter mange restauranter, butikker og klubber. Det er også her man finner Margaritaville, NBA City Cafe, NASCAR Cafe, Hard Rock Cafe og Hard Rock Live, og Emeril's. Klubbene på CityWalk omfatter Latin Quarter, The Groove, Pat O'Briens, Rising Star, Bob Marley, Red Kokos, og Cigarz.

Resorts
-------

Anlegget har tre offisielle hoteller: Loews Royal Pacific Hotel, Hard Rock Hotel og Loews Portofino Bay Hotel. Alle tre hotellene har fått AAA Four Diamond rating, og ligger i nærheten av Universal Orlando fornøyelsesparkene. Hotellene tilbyr gjestene gratis vann, drosje eller shuttle buss til Universal Orlando fornøyelsesparkene.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Offisiell blogg Rediger på Wikidata

* (en) Universal Orlando – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** ISNI **·** GeoNames
 |
**Etnsenn** er et vann i Etna-vassdraget. Etnsenn ligger hovedsakelig i Nord-Aurdal kommune, men den sørligste delen, Kalvefjorden, ligger i Etnedal.

Fiske
-----

I tusen år har man fisket ørret i Etnsenn[]. I de siste århundrene har det også vært abbor i vannet. Vannet er næringsrikt, så abboren har aldri hatt negativ virkning på ørretfisket. Lokalbefolkningen kaller ørret for *fisk*, mens abboren kalles med dens rette navn. Man kan si «*Je fikk tre fiska og sju abbåra*».

Etter krigen har også ørekyt blitt spredt til vannet. De gamle kan si at ørretfisket har tatt skade av ørekyt. Til tross for dette er Etnsenn fortsatt et førsteklasses ørretvann.

Ørreten får man både med oter, garn og på fiskestang. Den er av god kvalitet. Abboren får man sjeldnere på stang. Utover sommeren kan man risikere å få flere titalls fine abborer i garnet, men ingen ørret, dersom man setter garn i Storvika.

Fiskeretten i Etnsenn og vassdraget videre oppover tilhører Skrautvål Sameige, mens folket fra Etnedal har fiskerett i Kalvefjorden.

Gyteelver
---------

I nordenden av Etnsenn renner elvene Etni (og Nisa) og Fulda inn i vannet, i Paradisbukta. På østsiden av vannet renner Lomsbekken inn i vannet. Alle de nevnte elvene er gyteelver for ørreten, og dessverre også ørekyt. Ørekyt gyter også i Bergumbekken, på vestsiden av Kalvefjorden.

Regulering av vannet
--------------------

Etnsenn har fra midten av 1800-tallet og frem til ca. 1970 blitt regulert i forbindelse med tømmerfløting. Den første dammen var av tre, og måtte etter få år bygges om for å hindre neddemming av setervoller på Etnsenn-setra i nordenden av vannet. Demningen har blitt erstattet flere ganger utover 1800-tallet, og den siste, bygd i stein, står fortsatt. Nå ser man ingen spor av reguleringen, med unntak av den restaurerte Etnsenndammen.

På 1980-tallet var det planer om å regulere Etnsenn og Røssjøen i forbindelse med kraftutbygging i Etna. Planene ble ikke gjennomført, og vassdraget vil for alltid være urberørt, da det er vernet i Verneplan IV for vassdrag.

Referanser
----------

1. 1 2  «NVE Atlas». *Vassdrag – Innsjødatabase.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 20. oktober 2016
2. 1 2  «Etnsenn» (pdf). *Dybdekart over norske innsjøer*. Norges vassdrags- og elektrisitetsvesen. 1984. Besøkt 20. oktober 2016.
Tandem-drevet dogcart i Nederland.
Senere type dogcart designet eksklusivt for en kusk og passasjer
En **dogcart** (eller **hundevogn**) er et lett kjøretøy, hest og kjerre, opprinnelig laget for sportsskyttere med en boks bak førersetet med plass til en eller flere retriever hunder. Denne boksen kunne bli konvertert til et annet sete. Senere varianter inkluderte:

* En en-hest vogn, vanligvis med to-hjul og et høyt sete med to tverrgående sitteplasser rygg mot rygg. Den var kjent som en «bounder» i britisk slang (ikke til å forveksles med cabriolet med samme navn). I India ble den kalt en «tumtum» (muligens en endret form av "tandem").
* En fransk versjon har fire hjul og sitteplasser rygg mot rygg, *dos-a-dos* (fransk for "rygg mot rygg").
* En amerikansk fire-hjuls dogcart som hadde et rom for drept bytte ble kalt en «game cart».

En ung gutt eller liten mann, som ble kalt en "tiger" kunne stå på plattformen bak på en dogcart for å hjelpe kusken.

Hyppige referanser til dog-carts finnes i sir Arthur Conan Doyles skrifter om den fiktive detektiven Sherlock Holmes, og også av mange andre av
viktorianske forfattere da den var et vanlig syn i de dager.

Moter i kjøretøyer endret seg raskt i det nittende århundre og det er et stort utvalg av navn på de forskjellige typer. En dogcart har noen likheter 
med en phaeton, en sporty, liten en-hests kjerre, curricle, et smart, lett kjøretøy med plass til en kusk og passasjer, men hvis 
den hadde to hester var det en chaise eller shay, i dens to-hjuls-versjon for en eller to personer, med et sete bak og en flyttbar hette, og cabriolet med to hjul, en hest, og en sammenleggbar hette som kunne dekke kusken og passasjeren.

Galleri
-------

* Rygg-mot-rygg transportRygg-mot-rygg transport
* Dokar, hest og vogn i IndonesiaDokar, hest og vogn i Indonesia

Referanser
----------

1. ↑  Seabrook Coaching Stable Dispersal Auction: Game Cart Trap. Arkivert 1. april 2008 hos Wayback Machine.
2. ↑  Dogcart - Things in "Speckled Band".

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Fursetgruppen**, formelt **Bjørn Tore Furset AS**, er et norsk selskap som består av 20 restauranter i Oslo. Gruppen eies av Bjørn Tore Furset. Furset var kjøkkensjef ved Lofoten Fiskerestaurant da han i 1997 kjøpte restauranten. Siden har Fursetgruppen vokst både ved oppkjøp av restauranter og ved nyetableringer. 

Restauranter som er del av Fursetgruppen:

* *Argent Restaurant*
* *Dyna fyr*
* *Ekebergrestauranten*
* *Festningen Restaurant*
* *Grilleriet*
* *Ingierstrand Bad Restaurant*
* *Konserthuset Restaurantdrift*
* *Lofoten Fiskerestaurant*
* *Restauranthuset Operaen*
* *Sanguine Brasserie*
* *Tjuvholmen Sjømagasin*
* *Ullevaal Restaurantdrift*
* Restaurantene i Paleet: *Pizza Crudo*, *Public Matpub*, *Sabaki*, *Taqueria* og *The Room*.
* *Grand Café*
* *Ling Ling*

Fursetgruppen vant konkurransen om å drive restauranten på den norske paviljongen under verdensutstillingen Expo 2010 i Shanghai. Kjøkkensjefer fra alle restaurantene deltok, og hver hadde en måned hvor de satte sitt særpreg på menyen. I løpet av de seks månedene utstillingen varte ble omtrent 50 000 kinesere servert fersk norsk sjømat.[]

Fursetgruppen har ca. 500 ansatte og hadde i 2017 en omsetning på i underkant av 500 millioner kroner.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Brønnøysundregistrene
 |
**Hålandsvatnet** er en innsjø i Stavanger og Randaberg kommuner i Rogaland fylke. Hålandsvatnet ligger i Madla i Stavanger og Goa/Leikvoll og Goa/Viste hageby grunnkretser i Randaberg. Vatnet har et areal på 1,2 km² (0,63 km² i Stavanger, resten i Randaberg). NVE oppgir at vannet ligger 8 meter over havet, og er 25 meter dypt på det dypeste.

Høye giftkonsentrasjoner
------------------------

Vannet har betydelig tilsig fra jordbruk og annet som gjør vannet næringsrikt. Dette har ført til jevnlige oppblomstringer av giftproduserende blågrønnalger. Forholdene varierer fra år til år, men målinger i 2001 viste bedring fra 1980-tallet. I 2005 var vannet giftfritt, men i 2012 og 2013 var det igjen badeforbud på grunn av gift. Både i 2014 og 2015 var det store algeoppblomstringer på våren, men utpå sommeren 2014 ble vannet friskmeldt..

Godt fiskevatn
--------------

Vatnet er næringsrikt med relativt lite nedbørfelt, og er utsatt for gjengroing. Likevel regnes vatnet som ett av de beste fiskevatn i Rogaland med ørret og røye. Fra gammelt av var dette et rikt røyevatn, men gyteplassene er etter hvert ødelagt på grunn av groing. Kultivering av vatnet med utsett av fisk har imidlertid skapt gode fiskeforhold. Største fisk er rapport på 4.2 kg. 

Det er anlagt tursti rundt hele vatnet som er blitt et yndet utfartssted for befolkningen i Stavanger og Randaberg.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  «NVE Atlas». *Vassdrag – Innsjødatabase.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 25. mai 2015
2. 1 2 3 4  «NVE Atlas». *Vassdrag – Innsjødatabase – Dybdekart.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 25. mai 2015
3. ↑  Åge Molværsmyr (19. mai 2006). «Undersøkelser i Hålandsvatnet 2005» (PDF). International Research Institute of Stavanger. Arkivert fra originalen (pdf) 4. mars 2016. Besøkt 22. mai 2015.
4. ↑  «Badeforbud i Hålandsvatnet». Randaberg kommune. 3. august 2012. Arkivert fra originalen 25. mai 2015. Besøkt 25. mai 2015.
5. ↑  «Blågrønnalger i Hålandsvatnet». Stavanger kommune. 20. mai 2015. Arkivert fra originalen 25. mai 2015. Besøkt 25. mai 2015.
6. ↑  «Hålandsvatnet friskmeldt». Stavanger kommune. 17. juli 2014. Arkivert fra originalen 25. mai 2015. Besøkt 25. mai 2015.
7. ↑  «Hålandsvatnet». Ryfylke friluftsråd. Besøkt 22. mai 2015.
8. ↑  «Grønn tur for alle» (PDF). Randaberg kommune. Arkivert fra originalen (PDF) 12. april 2012. Besøkt 25. mai 2015.

Eksterne lenker
---------------

* Norges vassdrags- og energidirektorat, dybdekart 1995

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
Urartisk steintavle med kileskrift utstilt i Erebuni museum i Jerevan. Teksten i inskripsjonen lyder: *For Guden Khaldi, herren, bygde Argisti, sønn av Menua dette tempelet og denne mektige festningen. Jeg erklærte den som Irbuni (Erebuni), til herliggjørelse av landene til Biai (=Urartu) og for å etterlate Lului (=fiende)-landene i ærefrykt. Ved Gud Khaldis storhet, dette er Argisti, sønn av Menua, den mektige kongen, konge av Biai-landene, hersker over byen Tusjpa*
**Urartisk** er det vanlige navnet på språket som ble talt av innbyggerne i det tidligere armenske kongedømmet Urartu i Nordøst-Anatolia, tidligere Vest-Armenia (nåtidens Tyrkia), i regionen omkring Vansjøen.

Urartisk var et agglutinerende språk, som hverken tilhører den semittiske eller den indoeuropeiske språkfamilien, men derimot den hurro-urartiske familien. Det har overlevd i mange inskripsjoner som er funnet i området der det urartiske kongedømmet lå, skrevet i den assyriske kileskriften. Urarterne hadde også et eget hieroglyfisk skriftsystem, men i det senere Urartu begrenser denne skriften seg til bokføring og religion.

Basert på lingvistiske likheter med nordøst-kaukasiske språk, plasserer noen forskere det samt det nært beslektede hurrittisk i den foreslåtte alarodianske familien. Det er også en forbindelse mellom urartisk og moderne armensk, i og med at armensk antagelig har lånt ord fra urartisk.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** LCCN **·** NDL
 |
***Costatocyphon*** er en slekt av biller. De utmerker seg ved at de aller fleste artenes larver lever i ferskvann, de voksne derimot på land. Slike livssykler er vanlige hos mygg, øyenstikkere, døgnfluer, steinfluer og vårfluer, men uvanlige hos biller som vanligvis er enten land- eller vannlevende.

Utseende
--------

En middelsstor (ca. 6 millimeter), bredt oval, noe flat, rødlig hårbille. Kroppen er kledt med korte, nedliggende, lyse hår. Antennene er lange og trådformede.

Levevis
-------

De aller fleste artene har larver som lever i stillestående ferskvann, men noen tropiske arter lever i fuktig, død ved, og noen arter lever i rennende vann. Larvene tåler lite forurensning og kan brukes som indikatorer på vannkvalitet. De lever mest trolig av å filtrere detritus (råtnende plantemateriale, mudder). De puster i luft og må opp til overflaten for å hente denne av og til. Når larven er fullt utvokst, kryper den på land for å forvandle seg til en puppe. De voksne insektene finner man ofte i vegetasjonen. De flyr godt, særlig om natten, og blir ofte tiltrukket til lys.

Utbredelse
----------

Slekten er utbredt på Madagaskar.

Systematisk innedling
---------------------

* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien hår- og dvergbiller, Eucinetoidea (=Scirtoidea)
			* Familien hårbiller, Scirtidae (=Elodidae, Helodidae)
				+ Underfamilien Scirtinae (=Cyphoninae)
					- Slekten ***Costatocyphon*** Pic, 1925
						* *Costatocyphon latum* Pic, 1925

Referanser
----------

1. ↑  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 26. oktober 2020. Besøkt 26. oktober 2020.
2. ↑  «Artsdatabankens navneopplysninger med artstre». Artsdatabanken. 26. oktober 2020. Besøkt 26. oktober 2020.

Kilder
------

* Lawrence, J.F. Hastings, A.M. Dallwitz, M.J. Paine, T.A. Zurcher, E.J. Elateriformia (Coleoptera).

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen er ikke koblet til Wikidata*
**Cotonou** (fransk uttale IPA: ​[kɔtɔnu]; Fon: kútɔ̀nú) er den økonomiske hovedstad i staten Benin (offisiell hovedstad er Porto-Novo). Cotonou har omkring 761 137 innbyggere, men innbyggertallet er estimert til å være så høyt som 1,2 millioner, og er dermed landets største by. Byen hadde på 1970-tallet rundt 70,000 innbyggere. Byen fortsetter å vokse, den vokser mot vest. Byen ligger sørøst i landet mellom Atlanterhavet og Nokouésjøen.

I tillegg til å være landets største by, huser byen mange offentlige institusjoner som bl.a. regjeringen og diplomatene holder til der, Cotonou er de facto hovedstaden i Benin, selv om den offisielle hovedstad er Porto-Novo. Byen er mest kjent for den store og viktige havn, takket være Autonomous Port of Cotonou. Byen har også en lufthavn (Cadjehoun lufthavn) og jernbaneforbindelse til Parakou. Cotonou har i tillegg Cotonou vennskapsstadion (Stade de l'Amitié), Cotonou katedral, Cotonou Central Mosque og et 20 hektar Dantokpa marked, som inkluderer et fetisjmarked, markedet har et kommersielt preg og omsetter for over en million CFA Frances dagen. Det nasjonale universitet holder også til Cotonou. Et annet kjennetegn på Cotonou er byens motorskykkeltaxier, som er kjent som Zémidjans.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Cotonou – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
**Øya** er en bydel i Trondheim kommune, Trøndelag. Bydelen ligger på ei halvøy dannet av en elveslynge, syd for Nidelva, nær sentrum. I sørøst grenser Øya mot bydelen Elgeseter. St. Olavs hospital, Øya stadion og flerbrukshallen Trondheim Spektrum (tidligere Nidarøhallen) ligger alle på Øya. Klostergata strekker seg gjennom hele bydelen. To gangbruer over Nidelva, Gangbrua og Nidareid bru og forbinder Øya med henholdsvis Kalvskinnet og Ila.

NTNU Campus Øya
---------------

Fakultet for medisin og helsevitenskap (tidligere Det medisinske fakultet), ved NTNU holder til i bydelen, på NTNU Campus Øya. Fakultet for medisin og helsevitenskap er samlokalisert med St. Olavs hospital i integrerte sykehus- og universitetsarealer som benyttes til pasientbehandling, utdanning og forskning.

Bibliotek for medisin og helse, som tjener studenter og ansatte ved NTNU og Høgskolen i Sør-Trøndelag, er lokalisert i bygget Kunnskapssenteret på sykehusområdet. Kunnskapssenteret huser også Medisinsk museum.

Bildegalleri
------------

* Kart over Øya fra 1898Kart over Øya fra 1898
* Trøndelagsutstillingen 1930 på Nidarø med midlertidig gangbru til Ilen kirke og fiskeriutstilinga på Skansen. Foto: Trondheim byarkivTrøndelagsutstillingen 1930 på Nidarø med midlertidig gangbru til Ilen kirke og fiskeriutstilinga på Skansen. Foto: Trondheim byarkiv
* Øya stadionØya stadion
* Gangbrua mellom Øya og KalvskinnetGangbrua mellom Øya og Kalvskinnet
* Trondheim SpektrumTrondheim Spektrum
* Kunnskapssenteret Foto: K. J. BusetKunnskapssenteret Foto: K. J. Buset

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GeoNames
 |
**Rally** er prototypen til en sportsbil designet av Ralph Lysell. Den ble produsert på Fornebu 1950-51 i lokalene til Norsk Flyindustri AS. Finansavisen skreiv i 2012 at den var «den første norskproduserte sportsbilen».

Karosseriet er lagd i aluminium. I 1951 veide bilen mere enn 870 kg, og den hadde en topphastighet mindre enn 200 km/t. En kuppel av plast er bygd over bilens to seter. Bilen var originalt oppsatt med en V8 motor fra Ford som var tunet til omtrent 160 hestekrefter. 15 biler av samme type var planlagt. Navnet «Rally» er sannsynligvis «en kobling av navnet» til bilens konstruktør, **Ral**ph **Ly**sell.

Bilen ble utstilt på DesignHall i Stockholm i 2012 sammen med andre av Ralph Lysells pionerarbeider. Bilen og en presentasjon av konstruktøren ble vist på NRKs Filmavisen i 1951.

Bilen ble overtatt av Paul Wiencke, en av prosjektets investorer. Prototypen førte ikke til en videre produksjon, og den var i såkalt daglig bruk i flere år, og den ble tatt ut av trafikk tidlig på 1970-tallet. I 2012 eies bilen av Eirik Bøle på Nesøya. I dag er bilen ulakkert «slik at detaljarbeidet i aluminiumshåndverket kan studeres på nært hold». Finansavisen tror at den originale lakken var svart, mørk rød eller mørkeblå.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12  Finansavisen Motor 2012-10-13 «Rally - made in Norway»

Eksterne lenker
---------------

* Bilde fra 2012
**Ingibjörg Sólrún Gísladóttir** (født 31. desember 1954 i Reykjavík, Island) er en islandsk politiker. Hun var leder av det sosialdemokratiske partiet Samfylkingin mellom 2005 og 2009, og islandsk utenriksminister fra 2007 til 2009.

Ingibjörg startet sin politiske karriere i Samtök um kvennalista (Kvinnelista), som hun representerte i Reykjavík bystyre fra 1982 til 1988, samt i Alltinget fra 1991 til 1994.

Hun ble ordfører i Reykjavík i 1994 da Sjálfstæðisflokkurinn *(Selvstendighetspartiet)* mistet majoriteten partiet hadde hatt i bystyret i 12 år, til en koalisjon som bestod av alle de andre politiske partiene som hadde samlet seg bak Reykjavíkurlistinn (*Reykjavíklista*). Hun var ordfører fram til 2003, og gikk av etter krav fra Framsóknarflokkurinn *(Fremskrittspartiet)* og Vinstri hreyfingin – grænt framboð *(Venstrebevegelsen – de grønne)* som mislikte at hun samtidig representerte Samfylkingin *(Sosialdemokratene)* i Alltinget, der hun ble innvalgt i 2003.

Hun ble valgt som leder i Samfylkingin etter hard konkurranse med tidligere partileder Össur Skarphéðinsson. I 2009 avslo hun et tilbud om å bli landets statsminister, og ble avløst av Jóhanna Sigurðardóttir som ble landets første kvinnelige statsministerster.

Eksterne lenker
---------------

* Alþingi biografi


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Össur Skarphéðinsson** | **Leder for Samfylkingin**(2005–2009) | Etterfølger:**Johanna Sigurdardottir** |
| Forgjenger:**Valgerður Sverrisdóttir** | **Islands utenriksminister**(2007–2009) | Etterfølger:**Össur Skarphéðinsson** |

Portal: Island


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Prabook **·** VIAF **·** LCCN
 |
**Øvsttun** er et boligområde i Fana bydel i Bergen, omgitt av Nesttun, Midtun, Kirkebirkeland, Smørås og Skjold. Øvsttun utgjør sammen med Midtun og Nesttun poststedet Nesttun, alle med sammenhengende tettbebyggelse som inngår i Tettstedet Bergen. Øvsttun omfattes av grunnkretsene Øvsttun og Nordrevoll, som hadde til sammen 4 147 innbyggere 1. januar 2014 og et samlet areal på 1,81 km², hvorav 0,03 km² er ferskvann.

Her ligger Øvsttun kapell og kirkegård, Solli Nervesanatorium, Øvsttunheimen sykehjem, Øvsttunsenteret, Slåtthaug skole, Slåtthaug videregående skole, villaområder og blokkbebyggelse. Noen viktige hovedveier i området er Apeltunveien, Osveien, Øvsttunveien, Elvenesveien, Totlandsveien, Stemmelia og Solåsen.

Strøk og boligområder i Bergen kommune

| * v
* d
* r
Fana bydel |
| --- |
| Brattland **·** Dyngeland **·** Fanahammeren **·** Fjøsanger **·** Helldalsåsen **·** Hop **·** Kaland **·** Kirkebirkeland **·** Krokeide **·** Midtun **·** Nesttun **·** Nordvik **·** Paradis **·** Rådal **·** Skjold **·** Smørås **·** Storetveit **·** Sædalen **·** Totland **·** Øvsttun |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Ingjerd Hanevold** (født 30. mars 1955 i Asker) er en norsk kunsthåndverker og smykkekunstner som også er professor ved Kunsthøgskolen i Oslo.

Hun er utdannet ved SHKS 1976-81 og ved State University of New York 1981-82. Hun var professor på Högskolan för Design och Konsthandverk i Göteborg 1996–98 og professor ved Kunsthøgskolen i Oslo fra 1998. Hun har drevet eget verksted siden 1986.

Den viktigste delen av hennes arbeid er små og store smykker, blant annet en kolleksjon for David-Andersen 1992. Medaljene ved Vinter-OL 1994 var også hennes verk. Hun har også utført en fasadeutsmykking av Stovner Politihus, 1991. 

hennes første separatutstilling var på Galleri F15 i 1984; hun har siden stilt ut i Europa, Asia og USA. Hun mottok Jacobprisen i 2006. Hun er innkjøpt av Nordnorsk Kunstmuseum, Musée du Louvre, Röhsska museet i Göteborg, Riksgalleriet, de tre norske kunstindustrimuseene (Vestlandske Kunstindustrimuseum, Kunstindustrimuseet i Oslo, Nordenfjeldske Kunstindustrimuseum), Norsk kulturråd og Kunstgewerbemuseum i Berlin.

> Ingjerd Hanevold benytter bronse, sølv, gull og steiner, men også organiske materialer i smykkene. Naturen, det organiske og levende, er et symbol hun benytter for vekst og utvikling og som en stadig kilde til inspirasjon. Det er symbolverdi i Hanevolds ornamentale smykker, som ringen som ligner frøkapselen på en lotusblomst, Østens fruktbarhetssymbol."Henne", en serie smykker som Ingjerd Hanevold utførte for David-Andersen A/S, er tydelig naturinspirert
> 
> 
> Aftenposten, 2006
> 
>

Referanser
----------

1. ↑  (no) Ingjerd Hanevold i Store norske leksikon
2. ↑  kunstnerforbundet.no Arkivert 13. januar 2013 hos Wayback Machine. cv med bilder
3. ↑  kunsthandverk.no, Jacobprisen til Ingjerd Hanevold[*død lenke*]
4. ↑  kulturnett.no[*død lenke*], cv
5. ↑  «Smykkekunstner ble priset», Aftenposten 22.11.2006

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** BIBSYS **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** KulturNav
 |
**Inglewood** eller **Inglewood Forest** er et område mellom Carlisle og Penrith i Cumbria i England. Det består nå for det meste av dyrkbar mark og beitemarker. Bare noen mindre områder med skog er bevart. 

Navnet betyr «Anglernes skog». Dette er et noe uventet navn i Cumbria, som lenge holdt seg som et keltisk område; det kommer fra perioden hvor en del anglere slo seg ned dere før vikinginvasjonene og Strathclydes herredømme i regionen. 

Kort tid etter normannernes erobring av England i 1066 ble Inglewood en *Royal Forest*. I denne betegnelsen betyr ikke *forest* nødvendigvis «skog»; det ble brukt om ethvert kongelig jaktområde. Deler av Inglewood hadde tett skog, men det var også betydelig områder som var åpne eller bare hadde småskog. Jaktbyttet var først og fremst rådyr og villsvin. Områdets grense ble endret mange ganger, men kjernen var hele tiden sognene Hesket-in-the-Forest, Skelton og Hutton-in-the-Forest. 

Den strenge *Forest Law* ble håndhevet i skogen av skogvoktere. Andrew de Wyntoun plasserer Robin Hood og hans følgesvenner i Inglewood og Barnsdale. Under Henrik VIII *Forest Law* avskaffet, og Inglewood opphørte å være en kongelig skog. Området er allikevel markert som kongelig skog på moderne kart. 

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Vision of Britain **·** GeoNames
 |
**Cotation Assistée en Continu** (**CAC**) var et elektronisk handelssystem som ble brukt på Paris-børsen i 1980- og 1990-årene. Det ble lansert i 1986 for handel med mindre likvide aksjer og i 1989 ble det satt i drift for alle noterte aksjer. Systemet har gitt navn til aksjeindeksen CAC 40 som stadig er den mest refererte på Paris-børsen.

CAC var en ny versjon av et eksisterende system utviklet av Toronto-børsen på midten av 1970-tallet, kalt CATS (*Computer Assisted Trading System*). På begynnelsen av 1990-tallet begynte Paris-børsen utviklingen av et nytt system, basert på den nye teknologien NSC (*Nouveau Système de Cotation*), som fungerte som teknologisk plattform for Euronext-initiativet. I 2000 ble Paris-børsen omorganisert til Euronext Paris.

CAC, i likhet med CATS, var et ordre-drevet elektronisk marked som håndterte prosessen med å finne likelydende ordre samt fastsette priser gjennom en dobbel auksjonsalgoritme. Dette gjorde det mulig å fullautomatisere budgivningen i en sentralisert, ordre-drevet børs.
En **eksplosiv patron** er en patron som enten er feilkonstruert eller sabotert og etterlatt med hensikt at de skal bli funnet av og tatt i bruk av opprørere og fiendtlige styrker. Slikt materiell er designet for å eksplodere slik at våpenet blir ødelagt, og ofte også for å skade eller drepe personen som prøver å bruke våpenet. Sabotasje kan også omfatte ammunisjon til rakettdrevne granater eller bombekastergranater.

Historisk bruk
--------------

Eksplosive patroner ble brukt av allierte og tyske styrker under den andre verdenskrig, av USA i Vietnam (Project Eldest Son), i Irak og Afghanistan, samt muligens av Sovjetunionen i Afghanistan og av regjeringsstyrker i den syriske borgerkrigen.

Distribusjon
------------

Eksplosive patroner kan distribueres til fiendens styrker gjennom salg på svartebørsen, ved å «miste» den under transport, eller ved å bevisst legge den igjen på slagmarken under tilbaketrekning. Dersom anledningen byr seg kan eksplosive patroner også blandes inn i fiendens ammunisjonslager eller fylles i våpenet til døde fiender.

Effektivitet
------------

Hovedformålet med eksplosive patroner er at det er demoraliserende for fiendens krigsinnsats ved at den forårsaker dødsfall og våpenbrekkasjer.

Imidlertid er det ganske sannsynlig at eksplosive patroner også vil ende opp med å bli brukt av vennlige styrker eller til og med av de styrkene som selv introduserte de eksplosive patronene. Bruk av små ladninger som bare ødelegger våpenet brukes derfor noen ganger dersom det er stor sjanse for at sabotert ammunisjon vil bli brukt av vennlige styrker, som for eksempel når en ammunisjonsforsyning ser ut til å ha «falt av» en lastebil.

Se også
-------

* Trykktesting av ammunisjon til skytevåpen
* Overtrykksammunisjon
* Panserbrytende ammunisjon

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  C. J. Chivers (19. oktober 2012). «Syrians Place Booby-Trapped Ammunition in Rebels’ Guns». *The New York Times*. Besøkt 20. oktober 2012.
**Olaf Hasaas** (født 30. mai 1894 i Risør, død 2. desember 1977 i Kristiansand) var en norsk maler, grafiker og billedhugger. Han er mest kjent for sine sørlandsmotiver; stemningsbilder med sol og skjærgård, badeliv og regattaseilere. Han malte også interiørbilder, kirkeinteriører og skildringer av mennesker. De eldste maleriene hans har en lys koloritt og ofte et ukonvensjonelt preg. Etter studiereiser til Paris i 1920 og 1921, hvor han gikk i lære hos Othon Friesz, var han sterkt påvirket av fransk kunst og Paul Cézanne. Senere ble bildene hans oftere malt i mørkere nyanser med kraftigere penselstrøk. Hasaas arbeidet også i perioder med skulpturer i tre og gips. Han flyttet til Kristiansand og var aktiv i byens kulturliv. I årene 1936-1944 drev han egen malerskole der blant andre Else Marie Jakobsen, Harald Rui og Dagfin Kjølsrud gikk i lære.

Hasaas var utdannet ved Statens Håndverks- og Kunstindustriskole og ved Statens Kunstakademi under Christian Krohg og Halfdan Strøm. Den tydelige påvirkningen av Paul Cézanne og andre franske kunstnere, kommer til uttrykk på maleriet «Fra Risør havn» i 1922. Gunvald Opstad beskriver det slik i boka *Sørlandet og malerne*:

> Den kunstner som har påvirket landsdelens kunst mest, satte aldri sine ben i Norge: Paul Cézanne. Hans strenge krav til billedoppbyggingen har på en påfallende måte preget det sørlandske landskapsmaleri. Det samme har hans teori om naturens geometriske grunnformer, hans bruk av fargen for å skape volum og dybde i flaten, hans glidende fargeoverganger, hans parallelle, skrå penselstrøk. Da Olaf Hasaas etter et års pariseropphold malte Solsiden i Risør i 1922, prøvde han så godt han kunne å male som Cézanne!
> 
> 
> Gunvald Opstad i *Sørlandet og malerne*, s. 215-216, Aschehoug forlag (1991)
> 
> 

Gjennom årene som kunstner, deltok Hasaas på en rekke utstillinger i inn- og utland. Han deltok blant annet sju ganger på Høstutstillingen og én gang på Sørlandsutstillingen. Mange av utstillingene var separatutstillinger; blant annet stilte han ut tre ganger på Blomqvist Kunsthandel og i en rekke kunstforeninger i hele landet. Utsmykninger av ham finnes blant annet i Kristiansand havn, Kristiansand kommune og i domkirken i Kristiansand.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4   nkl.snl.no[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   KulturNav, KulturNav-ID 666c244a-d2ff-4eac-9b21-1894349b55ea, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  *Norsk kunstnerleksikon*, b. I-IV, 1982-1986
4. ↑  Gunvald Opstad: *Sørlandet og malerne,* Aschehoug forlag, s. 215-216.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Norsk kunstnerleksikon **·** KulturNav
 |
**Olaf Heitkøtter** (født 26. mars 1928 på Otta, død 11. oktober 2013) var en norsk fjelloppsynsmann i Lesja og naturfotograf. Han begynte som fjelloppsynsmann i 1950 og var den første norske heltidsansatte fjelloppsynsmannen.

Olaf Heitkøtter og broren Normann Heitkøtter ble i 1997 tildelt Den Norske Friluftslivprisen. Sammen med den tredje broren, Fredrik, var de initativtakere til opprettelsen av Rondane nasjonalpark, landets første. Faren, Peter Heitkøtter, var tysk, fra Münster i Westfalen, og han reiste til Norge for å unngå militærtjeneste ved opptrappingen til første verdenskrig.

Bibliografi
-----------

* *Reinheimen. Fra en fjelloppsynsmanns dagbok* (1974)
* *Bli med til Trolltjønn* (1980)
* *I lyset fra mitt bål* (1985)
* *De gav oss en arv* (1990)
* *Langs nære stier* (1992)
* *Vernetanker i vassdragsnatur* (1994)
* *Et liv i norsk natur* (2004)

Referanser
----------

1. 1 2  Klassekampen 23. oktober 2015 s.28.

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Lokalhistoriewiki **·** BIBSYS **·** Geni **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Ludvig Adler Lie Vogt** (født 21. november 1870 i Moss, død 1948) var en norsk jurist.

Liv
---

Han var sønn av havnefogd Johan Vogt og Dorothea Heidemann Lie. I 1893 ble han *cand. jur.* og var deretter fullmektig hos borgermesteren i Drammen. Fra 1896 til 1897 studerte han i Tyskland med et stipend. Fra 1899 var han praktiserende sakfører i Drammen, inntil han i 1917 ble utnevnt til sorenskriver i Malangen. I 1923 ble han sorenskriver i Sør-Gudbrandsdal, med bolig på Lillehammer, og ble værende i denne stillingen til han tok avskjed i 1940.

Vogt var formann i Drammen høyreforening og riksmålforening. På Lillehammer var han medlem av bystyret og av styret for De Sandvigske Samlinger. Han interesserte seg for historie og utga flere slektshistoriske arbeider. Ved sin død etterlot han seg manuskriptet til en biografi over juristen Bernhard Getz, som ble utgitt i 1950 av Eilif Moe.

Litteratur
----------

* Olafsen, Arnet (1945). *Våre sorenskrivere*. Oslo.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister **·** BIBSYS **·** Geni
 |
**Ingjald Haaland** (født 22. mars 1885 i Fusa (Hålandsdalen), død 28. juli 1952 samme sted) var en norsk skuespiller.

Haaland var elev ved Den Nationale Scene i Bergen fra 1906. Han debuterte på Dore Laviks turnéteater 1908, og var så ved Det Vestlandske Teater i Stavanger i noen år. Da Det norske teatret blei etablert i Oslo i 1913, blei han ansatt der. Med unntak av et par år ved Centralteatret på begynnelsen av 20-tallet holdt han seg på Det Norske fram til 1940. Fra 1922 til 1933 var han teatersjef. Han starta deretter sitt eget turnéselskap. 

Haaland hadde roller over et stort register, fra komedien *Brørne Østermans huskors* til Shakespeare-tragedien *Othello*, der han spilte Jago. Han regisserte også i ei rekke oppsetninger, blant annet flere av Oskar Braatens stykker og *Juno og påfuglen* av Sean O'Casey.

Han spilte i flere filmer og deltok også i noen av Olav Dalgards arbeiderfilmer, for eksempel som Bjørnstjerne Bjørnson i *Gryr i Norden* (1939).

Haaland var gift med skuespillerne Mally Carenius (1887–1934) og (fra 1937) Tove Bryn (1903–83).

Filmografi
----------

* 

* 1938 – *Eli Sjursdotter*
* 

* 1937 – *Lajla*
* 

* 1934 – *Liv*

Eksterne lenker
---------------

* (en) Ingjald Haaland på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) Ingjald Haaland hos Sceneweb Rediger på Wikidata

* (sv) Ingjald Haaland i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (en) Ingjald Haaland hos The Movie Database Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Prabook **·** KulturNav
 |
Stor blenderåpning, kort lukkertid.
Liten blenderåpning, lang lukkertid – samme ekponeringsverdi som ovenfor.
**Eksponeringsverdi** (**EV**) er et begrep innen fotografi som angir den lysmengden som passer til en gitt kombinasjon av blendertall og lukkertid.

EV 0 svarer til korrekt eksponering med blendertall 1 i 1 sekund (en meget sjelden kombinasjon). Høyere EV-tall framkommer ved å minske blenderåpninga eller lukkertida. Hvert trinn oppover angir en halvering av lysmengden. Hvis man samtidig øker blenderen ett trinn og minsker lukkertida ett trinn, er EV-tallet det samme.

Ved ISO 100-følsomhet får man korrekt eksponering hvis EV-tallet svarer til LV-tallet (LV = lysverdi). Hvis man bruker en annen filmhastighet, må EV-tallet avvike fra LV-tallet. Ved en dobbelt så rask film (ISO 200) må EV-tallet ligge ett trinn over LV-tallet, med ISO 50 ett trinn under osv.

Mer avanserte digitalkameraer har muligheter for eksponeringskompensasjon, dvs. at man kan velge å avvike fra den automatisk innstilte eksponeringsverdien hvis man vet at kameraets lysmåling ikke vil gi den riktige gjengivelsen av motivet.

Eksponeringsverdier ved ISO 100|  | Blender (f/-tall) |
| --- | --- |
| Lukkertid (s) | 1 | 1,4 | 2 | 2,8 | 4 | 5,6 | 8 | 11 | 16 | 22 | 32 | 45 | 64 |
| **60** | −6 | −5 | −4 | −3 | −2 | −1 | 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| **30** | −5 | −4 | −3 | −2 | −1 | 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| **15** | −4 | −3 | −2 | −1 | 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 |
| **8** | −3 | −2 | −1 | 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 |
| **4** | −2 | −1 | 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 |
| **2** | −1 | 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 |
| **1** | 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 |
| **1⁄2** | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 |
| **1⁄4** | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 |
| **1⁄8** | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 |
| **1⁄15** | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 |
| **1⁄30** | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 |
| **1⁄60** | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 |
| **1⁄125** | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | 19 |
| **1⁄250** | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | 19 | 20 |
| **1⁄500** | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | 19 | 20 | 21 |
| **1⁄1000** | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | 19 | 20 | 21 | 22 |
| **1⁄2000** | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | 19 | 20 | 21 | 22 | 23 |
| **1⁄4000** | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | 19 | 20 | 21 | 22 | 23 | 24 |
| **1⁄8000** | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | 19 | 20 | 21 | 22 | 23 | 24 | 25 |

Portal: Kunst

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Inghild Karlsen** (født 15. januar 1952 i Tromsø) er norsk tekstilkunstner, billedhugger, fotograf og scenograf. Hun er også tidligere direktør ved Kunstnernes Hus i Oslo.

Hun er utdannet ved Statens håndverks- og kunstindustriskole 1972–1974. Hun har også lærerutdanning i forming og studerte ved Vestlandets kunstakademi 1976–1981 og ved Konsthögskolan i Stockholm 1981–1982. 

Karlsen er representert på samtidskunstscenen både med tekstilkunst, fotografi, skulptur, performance og som kurator for større prosjekter. Hun arbeidet i starten av sin karriere hovedsakelig med tekstilkunst og bruk av materialer som tovet ull, filt og silke. Hun arbeider i spenningen mellom gammelt og nytt og mellom det nyttige og det estetiske, med et spesielt fokus på nordnorsk kultur og håndverk i dialog med samtidskunstuttrykk. Som grafiker arbeider hun med koldnålsradering. Hennes scenografiske arbeider rommer alt fra scenografi og kostymer til tekst og layout. Hun er brukt på nasjonale scener som Beaivváš Sámi Našunálateáhter, Den Nationale Scene i Bergen, Hålogoland Teater i Tromsø og Det Norske Teatret i Oslo. Hun var også tidlig ute med performancekunst-sjangeren blant annet i samarbeid med de danske grunnleggerne av «Hotel Performa», Kirsten Dehlholm og Willie Flindt.

Karlsen har hatt separatutstillinger nasjonalt og internasjonalt siden 1979. Dessuten har hun deltatt i kollektivutstillinger i de nordiske landene og i USA, Italia, Tyskland og Polen. I 1999 var hun festspillkunstner ved Festspillene i Bergen, og hun har hatt atelierstipend ved PS1 i New York (1984–85), Cité i Paris 1988 og Bethanien i Berlin (1995–96). I 1999 fikk hun Statens garantiinntekt for kunstnere. Hun er innkjøpt av Norsk Kulturråd, Bergen Billedgalleri, Museet for samtidskunst, Henie Onstad Kunstsenter på Høvikodden, Dronning Sonja, Nordnorsk Kunstmuseum, Universitetet i Tromsø og Troms fylkeskommune.

Referanser
----------

1. ↑   nkl.snl.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  70 års omtale i Aftenposten 15. januar 2022

Eksterne lenker
---------------

* «Inghild Karlsen», fra *Store norske leksikon*
* Inghild Karlsens nettsted
* Inghild Karlsen, fra videokunstarkivet

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk kunstnerleksikon **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** ISNI **·** KulturNav
 |
**Eksportkreditt Norge AS** var et norsk statlig aksjeselskap som på vegne av den norske stat skulle yte lån til eksportfinansiering. Lånene ble gitt med renter etter *Commercial Interest Reference Rate* (CIRR) på vilkår definert av Organisasjonen for økonomisk samarbeid og utvikling. Utlånene skulle stå på statens balanse. Selskapet tok over funksjonen til Eksportfinans ASA som sørget for eksportkreditt i et samarbeid mellom norske banker og den norske stat.

Selskapet ble stiftet 25. juni 2012 og var operativt fra 2. juli 2012. Selskapet skulle få dekket sine driftskostnader gjennom årlige bevilgninger på statsbudsjettet.

1. juli 2021 ble Eksportkreditt Norge erstattet av Eksportfinansiering Norge.

Referanser
----------

1. ↑  Trond Giske lanserte Eksportkreditt Norge AS
2. ↑

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Forvaltningsdatabasen **·** Brønnøysundregistrene
 |
Plakett på Libyas ambassade i Praha, hvor Jamahiriya inngår i Libyas offisielle navn.
**Jamahiriya** er et arabisk uttrykk som vanligvis blir oversatt med «massenes stat». Uttrykket, en neologisme innført av Muammar al-Gaddafi, er tenkt å være et generisk uttrykk som beskriver en styreform, som i en «republikk styrt av massene».

Det eneste landet som i praksis har antatt termen er Libya, hvor Gaddafi var *Qāʼid*, eller leder. Selv om Gaddafi ikke hadde noen offisiell stilling eller tittel, ble han betegnet som «Guide for den store første september-revolusjonen for det sosialistiske folkets libyske arabiske **jamahiriya**» eller bare «Broderlig leder og guide for revolusjonen», i offisielle uttalelser og i pressen.

Etymologi
---------

Ordet jamāhīrīya er avledet fra *jumhūrīya*, som er den vanligvis brukte arabiske betegnelsen for *republikk*. Det ble dannet ved å endre den første delen av ordet, *jumhūr*, som betyr «offentlig», til flertallsformen *jamāhīr* – «massene». Uttrykket er nærmest tilsvarende den mer kjente termen Folkerepublikk. Uttrykket er ofte latt stå uoversatt på norsk og andre språk, noe som gjør at Libyas offisielle navn på norsk blir *Den sosialistiske arabiske folkerepublikken Libya*.

Bakgrunn
--------

Libyas regjering fastslo at Libya var et direkte demokrati uten politiske parti og at landet ble styrt av befolkningen gjennom lokale råd og komitéer. Fordi styreformen tilsynelatende var unik for Libya, ble uttrykket *jamahiriya* etablert for å beskrive det. Uavhengige observatører betraktet imidlertid landet som et militærdiktatur under Gaddafi ledelse.

Referanser og noter
-------------------

1. ↑  **(en)** US Department of State's Background Notes, (Nov. 2005) "Libya – History", *U.S. Dept. of State* Besøkt 14. juli 2006
2. ↑  Språkrådets gjengivelse av offisielle navn på land Arkivert 31. mars 2008 hos Wayback Machine. Besøkt 24. mars 2007
**Kapitlet i det svenske system** utgjør det tredje og høyeste skiftet i det svenske Frimurersystem. Skiftet omfatter de høyeste gradene fra VII til XII og praktiseres i fire klasser av kapitel-loger. I Den Norske Frimurerorden har kapitel-logene følgende navn:

| Grad | Navn | Loge | Grunnlagt |
| --- | --- | --- | --- |
| VII – XII | Den Høyst Opplyste og Høyst Virkende Norske Store Landsloge | Den Norske Store Landsloge | 1891 |
| VII – XI | De Høyst Opplyste og Høyst Virkende Provincialloger | Trondhjems Provincialloge | 1905 |
| Bergens Provincialloge | 1925 |
| Tromsø Provincialloge | 1996 |
| VII – VIII | De Opplyste og Virkende Stewardsloger av Første Orden | Stavanger Stewardsloge | 1967 |
| Bodø Stewardsloge | 1999 |
| Sandefjord Stewardsloge | 2003 |
| Hamar Stewardsloge | 2003 |
| VII | De Opplyste og Virkende Stewardsloger av Annen Orden | Ålesund Stewardsloge | 1986 |
| Sørlandet Stewardsloge | 1999 |
| Borg Stewardsloge | 2004 |
| Helgeland Stewardsloge | 2017 |

Den Norske Store Landsloge er setet for ordenens Stormester. Den er stamloge for alle ordenens loger, og er overordnet alle loger. Den har sitt hovedkvarter i Nedre Vollgate 19 i Oslo. Provinciallogene er underordnet Landslogen, men er samtidig hovedlogen for alle loger og broderforeninger innenfor et bestemt distrikt, inkludert Stewardslogene av 1. og 2. orden.

Den første norske frimurerlogen som praktiserte et høygradssystem, var St. Olai loge i Christiania. I samarbeid med København-logene St. Martin og Zorobabel begynte den i 1752 å praktisere høygradssystemet den strikte observans. I 1782 ble deretter det rektifiserte system innført i Norge og Danmark. Dets opphavsmann Jean-Baptiste Willermoz tilhørte Illuminatus-ordenen såvel som Martinistordenen. Moderlogen til St. Olai loge i Christiania het da også «St. Martin», og var oppkalt etter St. Martin de Tours som noen ganger knyttes til martinismen.

Oppløsningen av Danmark-Norge førte i 1818 til at St. Olai loge i Christiania ble underlagt Den Svenske Frimurerorden, og i 1819 ble logen omdannet til en St. Johannesloge uten høygrader, slik den også var ved grunnleggelsen i 1749.

Den 27. juni 1856 ble Stewarsdsloge nr 1 av 1. orden grunnlagt i Christiania. Logen anskueliggjør hvordan det svenske system er organisert. Ved grunnleggelsen var den – i likhet med 3 St. Johannesloger og 1 St. Andreasloge i Norge, underlagt Svea Provincialloge i Stockholm. 
Det svenske system arvet inndelingen i «provinser» fra den strikte observans. Europa ble inndelt i ni provinser, som i utgangspunktet var ni europeiske nasjoner:

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| I | Arragon | VI | Britannia |
| II | Auvergne | VII | Elbe og Oder (Tyskland) |
| III | Occitania | VIII | Rhinen (Danmark) |
| IV | Leon | IX | Archipelago (Sverige) |
| V | Burgund |  |  |

Stewardslogen i Christiania var i 1856 underlagt den «IX frimurerprovins» Sverige. Da logen i 1870 ble opphøyd til Provincialloge, og deretter den 24. juni 1891 til Den Norske Store Landsloge, ble Norge samtidig definert som den «X frimurerprovins». Stormesterens tittel var Viseste Salomos Vicarius (V.S.V.), som også var en terminologi som stammet fra den strikse observans.
**Haydée Santamaría Square** (født 1922, død 1980) var en av kvinnene som deltok i Fidel Castros mislykkede angrep på militærleiren Moncada 26. juli i 1953. Sammen med Melba Hernandez deltok hun i de revolusjonæres sanitet. Broren hennes, Abel Santamaría Square (født 1927, død 1953), var en av dem som ble torturert til døde av Batistas soldater etter Monchada-fiaskoen. 

Mens Castro og andre overlevende satt fengslet fra 1953 til 1955 på *Isla de Pinos* (senere omdøpt til *Isla de la Juventud*), stod hun sentralt i smuglig av brev og beskjeder til og fra de fengslede. Det var også hun som fikk smuglet ut, skrevet ned og mangfoldiggjort Fidel Castros forsvarstale («Historien vil frikjenne meg») i rettssaken mot han og de andre fengslede. Santamaría deltok også i grunnleggelsen av 26. juli-bevegelsen og i kampene i Sierra Maestra mot Batistas tropper sammen med blant annet Celia Sánchez, Melba Hernández og mange flere. 

Etter revolusjonen i 1959 grunnla hun kulturorganisasjonen *Casa de las Américas* i Havanna. Den tok sikte på å være et fellesforum for samfunnskritiske intellektuelle over hele verden. Hun var gift med Armando Hart Dávalos som var minister for Utdanning og Kultur. Sammen fikk de datteren Celia Hart Santamaria

Referanser
----------

1. ↑   catalogue.bnf.fr[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |