recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
En **kontraktør** er en part (gjerne en privat næringsdrivende eller et firma) som etter kontrakt påtar seg å utføre en spesifikk jobb, så som leveranser av varer og/eller tjenester.

Hovedkontraktør/underkontraktør(er)
-----------------------------------

I juridisk terminologi benyttes også de avledede begrepene *hovedkontraktør* og *underkontraktør*. Da inngås det en avtale (som er det samme som en kontrakt) mellom kjøper og selger av varen/tjenesten. Hvis selgeren har behov for å kjøpe varer og/eller tjenester av andre for å kunne oppfylle avtalen med kjøperen, må selgeren inngå separate avtaler om slike *underleveranser*. I så fall vil den som selger sluttproduktet innta rollen som hovedkontraktør, og den eller de som leverer varer/tjenester som er bestanddeler i sluttproduktet inntar rolle(r) som underkontraktør(er). Kjøperen av sluttproduktet vil da ha kun én avtalepart å forholde seg til, nemlig den som leverer sluttproduktet, altså hovedkontraktøren. Hovedkontraktøren er ansvarlig for at underkontraktørene leverer den kvaliteten som er nødvendig for at sluttproduktet skal oppfylle kravene i hovedkontrakten. Et eksempel på bruk av denne terminologien finnes i «Instruks om koordinering av tilsynet med helse, miljø og sikkerhet i petroleumsvirksomheten på norsk kontinentalsokkel, og på enkelte anlegg på land» (kortform: *Instruks om Petroleumstilsynet*).

Referanser
----------

1. ↑  «Bokmålsordboka (digital utgave)». Språkrådet/Universitetet i Bergen. Besøkt 14. september 2016.
2. ↑  Arbeids- og sosialdepartementet (19. desember 2003). «Instruks om koordinering av tilsynet med helse, miljø og sikkerhet i petroleumsvirksomheten på norsk kontinentalsokkel, og på enkelte anlegg på land.». Lovdata. Besøkt 14. september 2016. «2. Prinsipper for utforming av regelverk og oppfølging: (---) Regelverket skal blant annet stille krav om en helhetlig styring av virksomheten, plassere ansvar for forsvarlig virksomhet hos deltakerne i virksomheten, og stille krav til oppfølging av underleverandører/kontraktører.»
**Qais** (arabisk: قيس),også transkribert **Qays** eller **Kais**, var et arabisk stammefellesskap som hadde sitt uspring fra mudharske adnanittiske stammegrupper.

Historie
--------

Qais-stammenes hovedgrener er banu sulaym, hawazin og banu ghatafan. Disse tre hovedgrupper holdt seg i øst i Hijaz til 600-tallet. 

I førislamsk tid var qaisittene en trussel mot karavanene som passerte gjennom Najd eller Hijaz. Qureshene gav dem en tredel av hvert års daddelinnhøstning for deres hjelp til å bekjempe muslimene i Yathrib (Mekka). Qaisittene bekjempet de muslimske ansari- og qurayshi-muslimene, men gikk over til islam etter at de led nederlag i slaget ved Hunayn. Qaisittene ble oppsplintret i flere undergruppeer under Umajjadekalifatet.

Rivaliseringen mellom qaisittene og banu kalb, som utviklet seg til strid mellom *nord-araberne* (qais-ledede) og *sør-araberne*/*jemenittene* (kalb-ledede), var en fast etablert motsetning etter slaget ved Marj Rahit (684).

Stridighetene mellom azdiene og qaisittene skulle vedvare frem til 1700-tallet, uavhengig av at de begge etter hvert var muslimske, både i Tunisia, Sicilia, Syria, Libanon og Spania.

Litteratur
----------

* M. Hoexter: *The role of the Qays and Yaman factions in local political divisions*, Jerusalem 1973.

Referanser
----------
***Kontrapunkt***  (italiensk: *Gruppo di famiglia in un interno*, engelsk: *Conversation Piece*) er en spillefilm fra 1974 regissert av Luchino Visconti. Filmen handler om en gammel professor i Roma, som får en hel "familie" inn i huset, og som ufrivillig tar del i dens skjebne.

Handling
--------

En pensjonert amerikansk professor (spilt av Burt Lancaster) lever et ensomt liv i et luksuriøst palass i Roma, omgitt av kunstverk og bøker. Han holder knapt kontakt med noen andre enn hans mangeårige husholderske Erminia. En dag ringer en italiensk jetset i form av en rik og vulgær grevinne Brumonti. Grevinnen klarer å overtale professoren til å leie bort en tom leilighet i hans palass til henne, hennes mye yngre tyske kjæreste Konrad Huebel, tenåringsdatteren Lietta, og Liettas forlovede / kjæreste Stefano.

Men professoren blir snart forstyrret av de påtrengende nye leietakerne, som umiddelbart får bygd om leiligheten deres, undersøker professorens leilighet etter ledetråder til fortiden hans, og arrangerer bråkete fester. Professoren og Konrad har felles interesse for kunst, og blir nære venner. Professoren inviterer grevinnen, Konrad, Lietta og Stefano til en middag hvor han kaller dem sin "nye familie" og uttrykker samtidig tilfredshet med at de har ført nytt liv til hans tilværelse.

Om filmen
---------

Filmen var en internasjonal samproduksjon med skuespillere fra flere land. Alle hovedrolleinnehaverne gjorde sine roller på engelsk. Filmen ble så dubbet til italiensk for den italienske versjonen.

Medvirkende
-----------

* Burt Lancaster - professoren
* Helmut Berger - Konrad Huebel
* Silvana Mangano - Marquise Bianca Brumonti
* Claudia Marsani - Lietta Brumonti
* Stefano Patrizi - Stefano
* Elvira Cortese - Erminia
* Philippe Hersent - portner
* Guy Tréjan - Antiquario
* Jean-Pierre Zola - Blanchard
* Umberto Raho
* Enzo Fiermonte - politisjef
* Romolo Valli - Michelli
* Dominique Sanda - professorens mor
* Claudia Cardinale - professorens kone

Referanser
----------

1. ↑  «Filmen på filmweb.no» **(norsk)**. Besøkt 6. januar 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Kontrapunkt* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) *Kontrapunkt* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) *Kontrapunkt* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata

* (en) *Kontrapunkt* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Kontrapunkt* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Kontrapunkt* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Kontrapunkt* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *Kontrapunkt* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
**Harald Thune** (født 4. mars 1965) er en norsk musiker som spiller musikk innen americana-sjangeren.

Han var bare 13 år da han startet sitt første band sammen med Marius Lillelien og Tor Ivar Forsland, som spilte bass. Det første bandet kalte de The Lost Souls, de spilte mye av Johnny Cash sin musikk. Siden startet han rockebandet Black Dogs sammen med forfatteren Herman Willis. I 1992 sang han i Norske Gutter.

Den 20. april 2020 lanserte han albumet *The Backbounceability of Humans*. Albumet fikk blant annet en rosende omtale i tidsskriftet Country People Music i juni 2020. På albumet synger han blant annet duett med Rita Eriksen. Ellers medvirker musikere som Eivind Staxrud (Raga Rockers), Trond Augland, Atle Rakvåg, Daniel Gullien, Tore Blestrud, Arne Martinussen og Richard Gjems, med Jørund Vålandsmyr som korist. Albumet er innspilt i Athletic Studio i Halden med Kai Andersen som produsent.

Diskografi
----------

### Album

* 2020: *The Backbounceability of Humans*
* 2017: *Blå vinyl*
* 2008: *Love, Heartbreak and Drinkin’*
* 2004: *Johnny Cash Special*
* 2000: *Frisk & Fredløs*
* 1994: *Freestyle Americana*, med Campfire Combo

### Singel/EP

* 2020: *Mr. & Mrs.*
* 2017: *Liv*
* 2009: *Heartbroken, Lonesome and Blue*
* 2008: *Your Number Two* (album edit)
* 2000: *Cowboyf …!*

Eksterne lenker
---------------

* 
* 
* 
* 
* 

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** LCCN **·** MusicBrainz
 |
**Harald Sætre** (født 10. august 1949) er norsk hobbyfotograf som har skrevet flere bøker om veteranbåter samt rutebåter og ferger knyttet til Hardanger Sunnhordlandske D/S (HSD). Sætre, som er oppvokst i Kvinnherad kommune, er engasjert i bevaring av lokalrutebåtene på Vestlandet.

Harald Sætre er nå bosatt i Arna i Bergen, er gift og har to barn. Han er utdannet ved Bankakademiet og har siden 1971 vært ansatt i Bergens Privatbank, nå DNB. Sætre er nå pensjonist.

I 2010 gav Sætre ut boken *Damp, diesel og pågangsmot* - historien om Veteranskipslaget Fjordabåten fra 1980 til 2010 og bevaringen av veteranskipene DS «Stord» og MS «Granvin». Senere har Sætre gitt ut bøkene *Fram og tilbake over fjorden* og *Fram og tilbake til byn* som handler om rutetrafikken til Hardanger Sunnhordlandske Dampskipsselskap. Hans siste bok, *61 veteranbåtar på Vestlandet*, kom ut i 2018. I tillegg er Sætre medforfatter til boken *Eit skip heitte Stord .....*, historien til veteranskipet DS Stord I som ble bygget i 1913.

Sammen med Ferjelaget Skånevik har Sætre også gitt ut DVD med filmopptak av samtlige fergestrekninger i Hordaland pr 1995. I 2013 var Sætre medforfatter i jubileumsboken; *Eit skip heitte Stord ....* I 2014 ga han ut fergeboken; *Fram og tilbake over fjorden* - om HSD, ferjer, ferjekaier og ferjeruter. Høsten 2015 kom boken *Fram og tilbake til by'n* - om rutene og båtene til HSD.

Kilder
------

* Kjartan Brügger Bjånesøy (7. juli 2012). «Ferjespotteren». *Dagbladet* (Magasinet utg.): 48. CS1-vedlikehold: Dato og år (link) *På trykk og på nett*
* Harald Sætre (2010). *Damp, diesel og pågangsmot*. Bergen: Kapabel forlag. ISBN 9788281630321.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Harald Vestøl** (født 24. november 1945) var en norsk lokalpolitiker og var ordfører i Birkenes kommune i Aust-Agder fra 1991 til mars 2010. Han representerte Høyre og etterfulgte Kristen K. Flaa, som var ordfører i kommunen i 20 år for Senterpartiet. Vestøl gjennomgikk en hjerteoperasjon høsten 2006 og var i tvil om han skulle fortsette, men lot seg overtale. Vestøl har hatt samarbeid med Arbeiderpartiet, som hadde varaordfører i kommunen siste periode. Da han fratrådte av helsemessige årsaker i mars 2010, overtok varaordfører Arild Espegren ordførervervet.

Referanser
----------

1. ↑  Vestøl slutter som ordfører. Arikkel hos NRK Sørlandet

Eksterne lenker
---------------

* (no) Harald Vestøl hos Stortinget Rediger på Wikidata

* (no) Harald Vestøl hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Kristen K. Flaa** | **Birkenes' ordfører**(1991–2010) | Etterfølger:**Arild Espegren** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Stortinget
 |
**Harald Tammer** (født 9. januar 1899 i Tallinn, død 6. juni 1942 konsentrasjonsleir i Nizjnij Novgorod oblast) var en estisk sportsutøver som deltok i de olympiske leker 1920 i Antwerpen, 1924 i Paris og 1928 i Amsterdam.

Tammer vant en olympisk bronsemedalje i vektløfting under OL 1924 i Paris. Han kom på tredjeplass i den tyngste klassen, tungvekt over 82,5 kg. Det var totalt fem vektklasser samme som under foregående OL i Antwerpen. Tammer løftet sammenlagt 497,5 kilo, 20,0 kilo mindre enn gullvinneren Giuseppe Tonani fra Italia og 17,5 mindre enn Franz Aigner fra Østerrike som ble nummer to.

Tammer kom på sjetteplass i kulestøt under Sommer-OL 1920 i Antwerpen og under Sommer-OL 1924 i Paris kom han på trettene plass i kulestøt.

OL-medaljer
-----------

* 1924 Frankrikes flagg Paris - Bronse Bronse i vektløfting, tungvekt Estlands flagg Estland.

Referanser
----------

1. 1 2   Eesti spordi biograafiline leksikon, ESBL athlete ID Harald\_Tammer, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Harald Tammer – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Harald Tammer – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Harald Tammer – World Athletics Rediger på Wikidata

* (en) Harald Tammer – Track and Field Statistics Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Geni **·** VIAF
 |

Portal: Estland
Prøveeksemplar av et europeisk helsetrydkort fra Østerrike (baksiden).
Prøveeksemplar av et fransk helsetrygdkort
 **Europeisk helsetrygdkort** (European Health Insurance Card eller EHIC) gir individer som er dekket av et deltagende lands folketrygd-system rett til, ved midlertidig opphold i en annet deltagende land, å motta medisinsk behandling på samme vilkår som landets egne borgere.
Hensikten med ordningen er å gjøre det mulig for individer å få medisinsk behandling grunnet sykdom eller ulykke uten å måtte returnere til hjemlandet ved opphold i annet deltagende land.

Ordningen dekker kun behandling som normalt dekkes av det nasjonale trygdesystem. Det er heller ikke mulig å oppsøke et annet deltagende land i eneste hensikt å få medisinsk behandling. Behandling som det er forsvarlig å utsette til vedkommende er tilbake i hjemlandet dekkes heller ikke. Da ordningen ikke dekker hjemreise, vil det i mange tilfeller fortsatt være behov for reiseforsikring.

Reisende bør ved reiser innenfor deltagende land medbringe sitt helsetrydkort, et plastkort i normal kredittkortstørrelse.

Kortet ble faset inn fra 1. juni 2004 og ble eneste gyldige dokument fra 1. januar 2006.
Kortet erstattet følgende tidligere skjema:

* E110 – For internasjonale transportarbeidere
* E111 – For turister
* E119 – For arbeidsløse
* E128 – For studenter og arbeidere i et annet medlemsland.

Europeiske helsetrydkort tilbys kostnadsfritt til alle deltagende lands innbyggere.

Deltagende land
---------------

Ordningen med Europeisk helsetrygdkort gjelder 32 europeiske land: medlemsland i Det europeiske økonomiske samarbeidsområde (EØS), samt Sveits. Dette sammenfaller med de 27 medlemslandene i Den europeiske union (EU) og de 4 medlemslandene i det europeiske frihandelsforbund (EFTA).

 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| * Belgia
* Bulgaria
* Danmark
* Estland
* Finland
* Frankrike
* Hellas
* Irland
* Island
* Italia
* Kroatia
* Kypros

  | * Latvia
* Liechtenstein
* Litauen
* Luxembourg
* Malta
* Nederland
* Norge
* Polen
* Portugal
* Romania
* Slovakia

  | * Slovenia
* Spania
* Sveits
* Sverige
* Tsjekkia
* Tyskland
* Ungarn
* Østerrike

  |

Storbritannia er etter landets uttreden av EU, ikke med i ordningen.

Referanser
----------

1. ↑  «Her kan du bruke Europeisk helsetrygdkort». *www.helsenorge.no* **(norsk)**. 31. januar 2020. Besøkt 4. september 2021.
2. ↑  «Rett til helsehjelp i Storbritannia». *www.helsenorge.no* **(norsk)**. 31. januar 2020. Besøkt 4. september 2021.

Eksterne lenker
---------------

* Bestill Europeisk helsetrygdkort på Helsenorge.no

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Harald Tiedemann Hansen** (født 30. juli 1956) er en norsk tidligere syklist. Han var aktiv fra 1970 til 1980. Hansen var president i Norges Cykleforbund i perioden 2008 til 2018. Han var visepresident i UEC (det europeiske sykleforbundet) fra 2013 til 2017. Hansen ble valgt inn i UCI (Internasjonale sykkelforbundet) i september 2015.

Harald Tiedemann Hansen var daglig leder i Bergen 2017 as, Norges Cycleforbund sitt 100 % eide arrangørselskap for UCI Landevei VM i Bergen 2017. Bergen 2017 as ble slått konkurs februar 2018 med en underdekning på over 30 millioner.

Hansen er medlem av Grenland Sykleklubb (1970–).

Kilder
------

* www.sykling.no:Forbundsstyret
* Sykling.no: Harald Tiedemann Hansen ble visepresident i UEC[*død lenke*]
* bodock.no: *NCFs 83. forbundsting gikk av stabelen i helga 22.-24. februar.*
*

Referanser
----------

1. ↑  VG, 12. mars 2018: *Selskapet bak sykkel-VM slås konkurs*

Eksterne lenker
---------------

* (en) Harald Tiedemann Hansen – Cycling Archives Rediger på Wikidata


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Erik Aarethun (2000-2008)** | **President i Norges Cykleforbund**(**2008**–**2018**) | Etterfølger:**Jan-Oddvar Sørnes** |
**Harald Victor Hove** (født 25. februar 1983 i Bergen) er en norsk politiker (H). Han er fra 2019 leder i Høyres bystyregruppe i Bergen. Han har vært medlem av bystyret siden 2003.

Han var formann i Bergens Unge Høyre 2001–2003, formann i Hordaland Unge Høyre 2003–2004 og 2. nestleder i Unge Høyres sentralstyre 2004–2006. I 2003 ble han valgt inn i Bergen bystyre. Han var ansatt som gruppesekretær og politisk rådgiver for ordfører Herman Friele 2005–2007 og som politisk rådgiver for byrådsleder Monica Mæland 2007–2009. Hove var byråd for finans, konkurranse og eierskap 2009–2010, byråd for kultur, kirke, idrett og eierskap 2010–2011 og byråd for barnehage og skole 2011–2014. Han har også vært leder i Bergen Høyre og vararepresentant til Stortinget fra Hordaland.

Han gikk Bergen Handelsgymnasium og utdannet seg til markedsøkonom ved BI i Bergen. Han har vært daglig leder i interesseselskapet Hardangerviddatunnelene AS 2015–2017 og i stiftelsen Maritime Bergen 2017–2019.

Referanser
----------

1. ↑   www.bergen.kommune.no, besøkt 14. august 2019[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3 4  «Harald Victor Hoves profil». LinkedIn. Besøkt 2. juli 2020.
3. ↑  «Harald Victor Hove». Høyre. Arkivert fra originalen 15. januar 2019. Besøkt 2. juli 2020.
4. ↑  «Curriculum Vitae. Harald Victor Hove (H)» (PDF). Bergen kommune. Arkivert fra originalen (PDF) 5. mars 2016. Besøkt 2. juli 2020.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Harald Victor Hove hos Stortinget Rediger på Wikidata

* (no) Harald Victor Hove hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata

Portaler: Konservatisme | Bergen

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Stortinget
 |
Korintisk søyleorden
Den **korintiske søyleorden** har fått navn etter byen Korint. De eldste eksemplarene av denne søyleordenen er imidlertid funnet i Apollontemplet i Bassae, datert til 427 f.Kr. Den har en overdådig dekor av akantusblader på kapitelet, som er forma som ei korg eller ei omvendt klokke. Korintiske søyler ser dermed like ut fra alle fire sider, mens de joniske er beregna å bli sett forfra. Den korintiske søylen ble den foretrukne i romersk arkitektur. Den blir noen ganger kalt den kvinnelige søyleorden, fordi den brukes i de øvre søylegangene i Colosseum og bærer minst vekt – til forskjell fra den mannlige doriske, som brukes nederst og bærer størst vekt.

Hovedforskjellen mellom korintisk og jonisk søyleorden er kapitélene. Dette gjelder både formen, og det at det ikke finnes egne hjørnekapitéler i korintisk orden. Entablementet (bjelkeverket) har den samme oppbygningen med arkitrav, frise og gesims. Det er i den korintiske orden noe sterkere tendens til å variere proporsjonene mellom disse enn hva man finner i de andre ordener. Søylene har som regel entasis, basis og kannelyrer som på joniske søyler, men er ofte noe smalere. Den regnes som en «lettere» orden enn den joniske; i bygninger hvor flere ordener er kombinert, som Colosseum i Roma, settes joniske søyler lavere enn korintiske.

Se også
-------

* Kapitél
* Søyle
* Stylobat
* Entasis
* Dorisk søyleorden
* Jonisk søyleorden
* Toskansk søyleorden
* Kompsitt søyleorden

Litteratur
----------

* Ahlstrand, Jan Torsten.; *Arkitekturtermer*. Lund: Studentlitteratur, 1976, ISBN 91-44-02852-0

Eksterne lenker
---------------

* Om søyleorden
* Søyleordene fra Hellenism.net
* Classical Orders of Architecture

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** GND **·** BNF **·** BNF (data)
 |
**Jaehoon Ahn** (født 13. mai 1941 i Pyongyang, Nord-Korea, død 1. juni 2011 i USA) var en nordkoreansk-amerikansk journalist.

Ahn flyktet sammen med sin familie fra deres hjem i Pyongyang, hvor hans familie hadde bodd i flere generasjoner, til Sør-Korea i løpet av en natt da Ahn var fem år gammel i håp om å unnslippe kommunismen. I 1960 mottok Ahn en bachelorgrad fra Seoul National University. Ahn pensjonerte seg fra Radio Free Asia i 2007. Ahn arbeidet som undersøkende journalist for Washington Post i USA i mer enn tjuefem år, frem til 1996. Han var også med på opprettelsen av radiostasjonen Radio Free Asia i Korea som ble grunnlagt i 1997. Ahn ansatte også de første journalistene for denne radiostasjonen kort tid etter grunnleggelsen.

Ahn satt også som styremedlem i amerikanske komiteen som kjempet for menneskerettigheter i Nord- Korea. Jaehoon Ahn døde av komplikasjoner fra et blødende sår ved et sykehus i Virginia Beach i den amerikanske delstaten Virginia, den 1. juni 2011, i en alder av 70 år. Ahn etterlot seg sin kone, Soonhoon Lee Ahn, som han hadde vært gift med i 42 år, to døtre, Soomie Lee Ahn og Yoomie Lee Ahn, fire søstre og en bror, samt tre barnebarn. Hans far hadde avgått med døden i juni 1997.

Referanser
----------

1. ↑   Prabook, Prabook-ID 1676472[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   www.washingtonpost.com[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Uroš Marović** (født 4. juli 1946 i Beograd, død 23. januar 2014 samme sted) var en jugoslavisk vannpolospiller som deltok i de olympiske leker 1968 i Mexico by, 1972 i München og 1976 i Montréal.

Marović ble olympisk mester i vannpolo under Sommer-OL 1968 i Mexico by. Han var med på det jugoslaviske laget som vant vannpoloturneringen foran Sovjetunionen og Ungarn. Jugoslavia vant semifinalen med 8-6 over Ungarn og finalen mot Sovjetunionen med 13-11. Marović spilte ni kamper og scoret elleve mål i OL-turneringen.

OL-medaljer
-----------

* 1968 Mexicos flagg Mexico by - Gull **Gull** i vannpolo, Jugoslavias flagg Jugoslavia

Eksterne lenker
---------------

* (en) Uroš Marović – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Uroš Marović – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Uroš Marović – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Uroš Marović – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata
* Nekgrolog over Uroš Marović (serbisk Serbias flagg)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Christian Ludvig Frederik Johannesen** (født 4. april 1862 på Toftir på Færøyene, død 29. januar 1935 i Horne i Danmark) var en færøysk folkeskolelærer og blant innbyderne til julemøtet i 1888, et møte som regnes som begynnelsen på Færøyenes nasjonale vekkelse. Han ble en av lederskikkelsene i den gryende nasjonale bevegelsen.

Liv og virke
------------

Han var sønn av fiskerbonden og leilendingen Johannes Lydersen og hustru Maren Malene Heinesdatter. Han hadde flere søsken. Som guttunge mistet han faren, som forulykket til sjøs.

Han viste seg som evnerik på en tid med få utdannelsesmuligheter for færøyinger fra så enkle kår som ham, men loven om allmueskolen på Færøyene av 1871 hadde utløst et behov for flere lærere. Han gikk lærerseminaret i Tórshavn, og ble lærer ved kommuneskolen (allmueskolen) i samme by, hvor det var både allmueskole og realskole. I 1891 utgav han sammen med Jógvan Poulsen den første ABC-boken på færøysk, men V.U. Hammershaimbs rettskrivning gjorde den raskt avleggs.

C.L. Johannesen flyttet senere til Danmark, og var lærer, senere førstelærer (skolebestyrer), ved Oreby skole utenfor Sakskøbing i 38 år. Han underviste også ved den tekniske skolen i Sakskøbing i 25 år. Han «underviste meget personlig og påvirket sine elever», skrev prosten i Sakskøbing i et minneord.

Johannesen ble en av lederskikkelsene i den gryende nasjonale bevegelsen på Færøyene. Han skrev den lange historiske avhandlingen fra julemøtet i 1888, som han var blant innbyderne til. I 1988 ble han avbildet på et færøysk frimerke, i anledning 100-årsmarkeringen for julemøtet. Johannesen var imidlertid «ingen partimann … men en varm fedrelandsvenn i gammeldags forstand, en god dansk mann med det særpreg at han var færøying og naturligvis elsket Færøyene, land, folk og språk».

Johannesen hadde sterke religiøse interesser. Han var også avholdsmann. Etter at han flyttet til Sakskøbing, bidrog han sterkt til speiderbevegelsen, var søndagsskolelærer, og satt i menighetsrådet.

Han var gift to ganger, første gang med Cornelia (Nella) Jøns Johannsen fra Sønderjylland, datter av folketingsmann Thomas Johannsen og brordatter av den sønderjyske politiske lederen Gustav Johannsen.

Referanser
----------

1. 1 2  Debes, Hans Jacob (1993). *Politiska søga Føroya 1814–1906* **(færøysk)**. Tórshavn: Føroya Skúlabókagrunnur. s. 115.
2. 1 2 3 4 5  «Lærer C.L. Johannesen». *Dimmalætting* **(dansk)**: 2. 9. mars 1935.
3. ↑  Piotrowski, Bernard (1997). «Probleme der Entwicklung der Sprache eines kleinen Volkes am Beispiel des Färöischen». *Studia germanica posnaniensia* **(tysk)**. 23: 137.

Portal: Færøyene
**William Speirs Bruce** (født 1. august 1867 i London, død 28. oktober 1921 i Edinburgh) var en skotsk naturforsker, polarforsker og oseanograf som organiserte og ledet Scotia-ekspedisjonen 1902–04 (Scottish National Antarctic Expedition, SNAE) til Sør-Orknøyene og Weddellhavet. Blant ekspedisjonens meritter var etableringen av den første permanent bemannede værstasjonen i Antarktis, Orcadas. Bruce grunnla senere Scottish Oceanographical Laboratory, men hans planer om en kryssing av det antarktiske kontinent strandet på grunn av manglende offentlig og økonomisk støtte.

I 1892 avbrøt Bruce sine medisinstudier ved University of Edinburgh og deltok i Dundee-ekspedisjonen 1892–93 til Antarktis som vitenskapelig assistent. Dette ble etterfulgt av ekspedisjoner til Novaja Semlja, Svalbard og Frans Josefs land. I 1899 var Bruce blitt Storbritannias mest erfarne polarforsker, og han søkte om å få delta på Robert F. Scotts Discovery-ekspedisjon til Rosshavet. Forsinkelser og uoverensstemmelser med president Clements Markham i Royal Geographical Society (RGS) førte imidlertid til at han begynte å planlegge en egen ekspedisjon, noe som ledet til varig fordømmelse fra det etablerte britiske geografimiljøet. Til tross for at Bruce mottok en rekke priser for sitt arbeid, ble verken han eller noen andre av deltakerne på Scotia-ekspedisjonen tildelt den prestisjefylte Polarmedaljen.

Mellom 1907 og 1920 foretokk Bruce mange reiser til arktiske strøk, både i vitenskapelig og kommersiell øyemed. Hans manglende evne til å iverksette større ekspedisjoner etter SNAE tilskrives normalt hans manglende evne til å skape publikumskontakt, hans mektige fiender og hans glødende skotske nasjonalisme. I 1919 var helsen sviktende, og han var gjennom flere sykehusinnleggelser før han døde i 1921. Etter sin død gikk hans minne nærmest i glemmeboken. I senere år, i kjølvannet av hundreårsjubileet for Scotia-ekspedisjonen, har det vært gjort en innsats for å få anerkjent hans rolle i polarhistorien.

Referanser
----------

1. 1 2   Social Networks and Archival Context, oppført som William Speirs Bruce, SNAC Ark-ID w6w70rxh, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Gold Medal Recipients[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* «William S Bruce 1867–1921». www.south-pole.com. Besøkt 1. februar 2011.
* Goodlad, James (2003). «Scotland and the Antarctic». Glasgow Digital Laboratory. Besøkt 1. februar 2011.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Gazetteer for Scotland **·** Deutsche Biographie **·** Nationalencyklopedin **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** NLA **·** BNE **·** CiNii
 |
**Pierre Tissier** (født 7. september 1903, død 1955) var en fransk statstjenestemann og offiser. Han er kjent for sin innsats under andre verdenskrig, da han ble hedret med det norske Krigskorset for sin innsats under kampene i Norge. Han sluttet seg deretter til De frie franske styrker.

Tissier begynte i 1926 i *Conseil d'Etat* og ble i 1938 *maître des requêtes*. Han ble i 1940 sendt til Norge med det fransk-polske ekspedisjonskorps for å motstå den tyske framrykkingen i Norge. Tissier tjenestegjorde som kaptein i en alpejegeravdeling og var en del av general Antoine Béthouarts stab. For sin innsats ble han som oberstløytnant i norsk statsråd i London 20. mars 1942 tildelt Krigskorset.

Etter at de allierte styrkene ble trukket tilbake fra Norge, kom Tissier til Storbritannia der han i juni 1940 sluttet seg til De frie franske styrker under Charles de Gaulles ledelse. Han fikk sentrale stillinger og var generalsekretær for samordning. Tissier utga under krigen flere skrifter om Vichy-regimet, samt en bok om sitt samarbeid med Pierre Laval før krigen. I 1944 ble han utnevnt til *conseiller d'Etat*. Han foreslo å omorganisere *Conseil d'Etat*, som han anså hadde vært nært knyttet til Vichy-regjeringen.

Etter verdenskrigens slutt var Tissier stabssjef for innenriksminister Adrien Tixier. Fra 1949 var han styreformann i jernbaneselskapet SNCF.

Skrifter
--------

* *The government of Vichy*, London, 1942
* *The Riom trial*, London/Toronto, 1942
* *Le procès de Riom*, London/Toronto, 1942
* *I worked with Laval*, London, 1942
* *La nazification de la France de Vichy*, London/New York, 1942
* *The Nazification of Vichy France*, London/New York, 1942

Referanser
----------

1. ↑   Autorités BnF, BNF-ID 13082018s, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   GeneaStar, GeneaStar person-ID tissierpier[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Autorités BnF, BNF-ID 13082018s, data.bnf.fr, besøkt 31. desember 2019[Hentet fra Wikidata]
4. 1 2  Guy Thuillier: «Un projet de réorganisation du conseil d'Etat de Pierre Tissier en 1944», *La Revue administrative*, årg. 38, nr. 225, mai–juni 1985, s. 242–248, særskilt s. 243.
5. ↑  Erik Gjems-Onstad (red.): *Krigskorset og St. Olavsmedaljen med ekegren*, Oslo: Grøndahl Dreyer, 1995, s. 40.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC
 |
**Yuka Wakatsuki** (født 25. januar 2002) er en japansk alpinist, som representerer klubben Hokusho Ski team. Hun trenes av Shinohe Tomoya.

Idrettskarriere
---------------

### Sesongen 2018/19

Wakatsuki deltok i sitt første FIS-renn i september 2018, i Mt. Hutt på New Zealand, da hun deltok i det newzealandske mesterskapet i alpint. Hun kjørte der ned til sjetteplass i rennet. Hun deltok i flere renn i Far East Cup i alpint 2018/19, med en åttendeplass som beste enkeltresultat, og endte på 15.-plass totalt i Far East Cup denne sesongen. Under det japanske mesterskapet i alpint kom hun på 32.-plass i storslalåm, og under det japanske juniormesterskapet kom hun på 15.-plass i slalåm og niendeplass i storslalåm.

### Sesongen 2019/20

I Far East Cup i alpint 2019/20 fikk hun tre 27.-plasser som beste enkeltplasseringer, og kom på 17.-plass totalt med 205 poeng.

Hun deltok i alpint under Vinter-OL for ungdom 2020. Der kom hun på 41.-plass i super-G, og i den påfølgende kombinasjonsslalåmen kjørte hun seg opp til 28.-plass i kombinasjonen. I storslalåm kom hun på 26.-plass, og i slalåm kom hun på 24.-plass. Hun deltok også i parallellslalåm for mikslag, der hun deltok sammen med Ohra Kimishima, disse endte på 16.-plass etter at de tapte åttendedelsfinalen mot Norge.

Referanser
----------

1. 1 2   www.lausanne2020.sport, besøkt 12. januar 2020[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  FIS - *Cup Standings - Far East Cup 2019*, besøkt 21. mars 2020.
3. ↑  FIS - *Yuka Wakatsuki*, besøkt 21. mars 2020.
4. ↑  FIS - *Yuka Wakatsuki - Results - Far East Cup 2020*, besøkt 21. mars 2020.
5. ↑  FIS - *Cup Standings - Far East Cup 2020*, besøkt 21. mars 2020.
6. ↑  Lausanne 2020 - *Yuka Wakatsuki* Arkivert 21. mars 2020 hos Wayback Machine. besøkt 21. mars 2020.
7. ↑  Lausanne 2020 - *Alpine Skiing Parallel Mixed Team Event - Japan* Arkivert 21. mars 2020 hos Wayback Machine. besøkt 21. mars 2020.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Yuka Wakatsuki – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Yuka Wakatsuki – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Yuka Wakatsuki – FIS (alpint) Rediger på Wikidata

* (en) Yuka Wakatsuki – TheSports.org Rediger på Wikidata
* (en) Profil hos Vinter-OL for ungdom 2020 Arkivert 21. mars 2020 hos Wayback Machine.
**Bartolomé de Las Casas** (født 1484 i Sevilla, død 17. juli 1566 i Madrid) var en spansk misjonær og historiker i den nye verden. Han ble berømt for sitt forsvar av de innfødtes rettigheter i mot det brutale folkemordet iverksatt av de spanske nybyggerne. Hans pamflett *En kort framstilling av ødeleggelsen av [Vest]-India* *(Brevísima relación de la destrucción de las Indias)* gir en fyldig beskrivelse av grusomhetene utført av de spanske conquistadorene.

Liv og virke
------------

Han ble født i Sevilla. Som en av kong Filipp II av Spanias undersåtter forklarte Las Casas at han i starten støttet de barbariske handlingene utført av sine landsmenn. Men han ble snart overbevist om at overgrepene til slutt ville føre til Spanias sammenbrudd i form av en guddommelig hevn. Ifølge Las Casas var det spanjolens ansvar å konvertere de innfødte til katolisismen og gjøre dem til lojale undersåtter i stedet for å drepe dem. For at de ikke skulle ende som slaver foreslo Las Casas at man skulle hente afrikanere til Amerika og bruke de som slaver i stedet. Senere forandret han mening om dette da han så slaveriets virkning på afrikanerne.

Han deltok på Diego Velázquez de Cuéllars reise fra Hispaniola til Cuba i 1511, og dokumenterte conquistadorenes barbariske behandling av blant annet høvding Hatuey og hans tilhengere. 

Gimenez Fernandez hevder at Las Casas var etterkommer av en *converso* altså en spansk jøde som ble tvunget til å konvertere til kristendommen, men andre historikere følger ham ikke.

Referanser
----------

1. ↑   www.jstor.org[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 11. desember 2014[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Gran Enciclopèdia Catalana, Gran Enciclopèdia Catalana-ID 0036601, besøkt 3. januar 2022[Hentet fra Wikidata]
4. ↑  «Mirror of the Cruel and Horrible Spanish Tyranny Perpetrated in the Netherlands, by the Tyrant, the Duke of Alba, and Other Commanders of King Philip II». *World Digital Library*. 1620. Besøkt 27. august 2013.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Prabook **·** Catholic-Hierarchy **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Deutsche Biographie **·** Encyclopædia Universalis **·** Nationalencyklopedin **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** NLA **·** NKC **·** ICCU **·** BNE **·** CiNii
 |
Sentralbanken.
**Seychellenes sentralbank** (Central Bank of Seychelles) er sentralbanken på Seychellene. Hovedkontoret ligger i hovedstaden Victoria.

Oppgaver og målsettinger
------------------------

Målsettingene til sentralbanken ble sist revidert i 2009. Sentralbankens hovedmål er å bidra til bærekraftig økonomisk vekst gjennom en fornuftig økonomisk politikk og en sunn finansnæring.

De tre viktigste målene er:

1. Prisstabilitet
2. Å være rådgiver for regjeringen
3. Opprettholde en sunn finansnæring

Historie
--------

I 1974 ble «the Currency Commission of the Seychelles» dannet. Denne bestod av kun to personer. Denne valutakommisjonen hadde sin bakgrunn i landets valutalov av 1974. 

Økonomisk vekst og økt turisme gjennom 1970-tallet økte landets inntekter i fremmed valuta. Dette gjorde at bankvesenet utviklet seg veldig i denne perioden. IMF studerte landets økonomiske situasjon i 1976, og anbefalingen var å etablere en sentral pengepolitisk myndighet som skulle regulere pengemengden, overvåke banknæringen og sørge for gode finansielle forhold, slik at utviklingen skulle skje ordnet og balansert. 1. januar 1978 ble derfor «Seychelles Monetary Authority» (SMA) etablert, og valutakommisjonen nedlagt. 

SMA fungerte på mange måter som en sentralbank, og utviklet seg stadig. SMA ble 1. januar 1983 omgjort til Seychellenes sentralbank.

Inntil 1982 ble kontoene til Seychellenes regjering administrert av Barclays Bank, men 29. desember dette året ble ansvaret overført til sentralbanken, som en del av sentralbankloven. 

Sentralbankloven av 2004 («Central Bank of Seychelles Act 2004») sikrer banken uavhengighet overfor Seychellenes regjering.

Sentralbanksjef
---------------

Sentralbanksjef er pr juni 2016 Caroline Abel, hun overtok etter Pierre Laporte i mars 2012. Laporte hadde hatt denne stillingen siden 2008, men ble utpekt som finansminister i 2012.

Se også
-------

* Liste over verdens sentralbanker

Referanser
----------

1. ↑  Seychellenes sentralbank – *History of the Bank* Arkivert 21. februar 2010 hos Wayback Machine. besøkt 15. mai 2011.
2. ↑  Seychellenes sentralbank – *The Mission* Arkivert 14. november 2010 hos Wayback Machine. besøkt 15. mai 2011.
3. ↑  Seychellenes sentralbank – *Our Objectives* Arkivert 14. november 2010 hos Wayback Machine. besøkt 15. mai 2011.
4. ↑  Seychellenes sentralbank - *The Institution* Arkivert 6. mars 2016 hos Wayback Machine. besøkt 21. juni 2016.
5. ↑  Bloomberg News – *Seychelles Names Pierre Laporte as New Finance Minister*, besøkt 22. januar 2014.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Central Bank of Seychelles – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN
 |
**Mohikanerne** bodde langs Hudsonelven sør for Mohawk-elven, flyttet så østover inn i Massachusetts, og så til Wisconsin.
**Mohikanere** (egentlig **mahican**) er et nordamerikansk, algonkin-språklig urfolk som inngikk i en stammekonføderasjon. Mohikanerne er blitt kjent gjennom James Fenimore Coopers bok *Den siste mohikaner*. Mohikanerne var bosatte i Hudsondalen i delstaten New York.

Da europeerne kom til Nord-Amerika ble mohikanerne presset nordover mot Lake Champlain og østover inn i Massachusetts og Connecticut. Der fikk de heller ikke være i fred på grunn av konflikter med mohawkene, og drev så videre til landområder vest for Mississippielven. Der forente de seg senere med lenape- og delawareindianerne. Det førte til at de mistet sin etniske identitet og gikk opp i dette nye fellesskapet.[]

En liten gren (kalt *stockbridge*) av mohikanerstammen ble senere flyttet til et indianerreservat i Wisconsin ved Lake Winnebago og deres etterkommere bor der fremdeles.[]

Litteratur
----------

* Bruce G. Trigger (utg.): *Handbook of North American Indians. Vol. 15. Northeast*. Smithsonian Institution Press, Washington D.C. 1978 ISBN 0-16-004575-4
* William A. Starna: *From Homeland to New Land: A History of the Mahican Indians, 1600-1830.* University of Nebraska Press, 2013. ISBN 978-0-8032-4495-5

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** LCCN
 |
**Restylane** er et handelsnavn for flere stoffer som kan injiseres under huden for å fylle ut og skape mer volum. Restylane består av ikke-animalsk hyaluronsyre som er svært lik kroppens egen hyaluronsyre.. Restylane skal ha blitt brukt i over 11 millioner behandlinger på verdensbasis (2010).
Restylane blir i USA godkjent av Food and Drug Administration (FDA) for kosmetisk injeksjon i ansiktsvevet.

Restylane er produsert av Q-Med. Q-Med har patent på teknologien som brukes i fremstillingen av fyllstoffet.

Bruk
----

Restylane er mest brukt for å skape volum og kontur i lepper. Den brukes også til å redusere rynker og aldringslinjer i ansikt, «smilerynker», og for å skjule arr. Restylane brukes for økt volum i kinn og endret kontur av hake, panne og nese. Aldergrensen er 18 år ved behandling i Norge til sammenligning med USA hvor man må være fylt 21 år for behandling med dette stoffet.[]

En behandling av leppene varer i mindre en 6 måneder. Behandlingen har en restitusjonstid på to til tre dager. Injeksjonen tar 15-40 minutter, avhengig av hvor behandlingen skal utføres. Det brukes lokalbedøvelse under injeksjonen.

Bivirkninger
------------

Etter en behandling med fyllstoffer som Restylane, kan blåmerker, hevelser og nummenhet oppstå i noen dager etter injiseringen. I sjeldne tilfeller er det rapportert om klumper eller granulomer. Disse bivirkningene kan reverseres med en behandling av hyaluronidase, som er en enzym som påskynder den naturlige nedbrytningen av den injiserte hyaluronsyren.[] Det har blitt gjort flere studier som omhandler de langsiktige bivirkningene av Restylane og andre hyaluronsyre fillere. I noen tilfeller resulterte det i at immunforsvaret angrep kroppens eget vev. Restylane er ikke blitt testet på gravide eller ammende kvinner.

Referanser
----------

1. ↑  «Restylane / fillers - Akademikliniken».
2. 1 2  «Restylane Information».
3. ↑  «FDA approval» (PDF).
4. ↑  «Restylane fillers - Q-Med».
5. 1 2  «Frequently Asked Questions - Restylane USA».
6. ↑  «NASHA Teknologi - Q-Med».
7. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 19. februar 2019. Besøkt 18. februar 2019.
8. ↑  Edwards, PC; Fantasia, JE (2007). "Review of long-term adverse effects associated with the use of chemically-modified animal and nonanimal source hyaluronic acid dermal fillers." *Clinical interventions in aging* 2 (4): 509–19. PMID 18225451.

* 7. ^ a b Edwards, PC; Fantasia, JE (2007). "Review of long-term adverse effects associated with the use of chemically-modified animal and nonanimal source hyaluronic acid dermal fillers.". Clinical interventions in aging 2 (4): 509–19. PMID 18225451.
* 8. ^ Beer, K; Avelar, R (November 2014). "Relationship between delayed reactions to dermal fillers and biofilms: facts and considerations.". Dermatologic surgery : official publication for American Society for Dermatologic Surgery [et al.] 40 (11): 1175– 9. PMID 25207761.

 Eksterne lenker
----------------

* Restylane Norge Arkivert 8. juli 2015 hos Wayback Machine.
**Moholt transformatorstasjon** er en transformatorstasjon på Moholt i Trondheim. Den ble åpnet i 1924 i forbindelse med byggingen av Løkaunet kraftverk ved Hyttfossen i Klæbu; først ble den brukt til å levere strøm til byggingen, og da kraftstasjonen var ferdig kunne Trondheim Energiverk (TEV) bruke stasjonen til å ta imot kraft fra Hyttfossen. Da stasjonen ble bygd var det i landlige omgivelser, men i dag er området bygd ut; blant annet ligger Moholt studentby rett på andre siden av Jonsvannsveien fra transformatorstasjonen.

Transformatorstasjonen er oppført i mur, med fundamenter og kjeller i betong, og etasjeskiller i jernbetong, og eksteriøret er malt rosa-terrakotta. Stasjonens hovedfløy ble påbygd på fra 1963 til 1964 i forbindelse med en ny linje fra Fjæremsfoss kraftverk. Det er usikkerhet rundt hvem som var arkitektene bak stasjonen, men ifølge NVE tyder de fleste kildene på at det var Theodor Brekke og Josef Jervel Grimelund.

Bygningen er et kulturminne med vernestatus «statlig listeført», som betyr at den «anses som verneverdige av staten, men (…) ikke har formelt vern etter lov».

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  «Transformatorstasjon: Moholt» **(norsk)**. Norges vassdrags- og energidirektorat. 18. november 2015. Besøkt 5. september 2016.
2. ↑  Stian Moan Folde (april 2016). «Rosa muskelkraft» **(norsk)**. *Sorgenfri*.
3. ↑  «Moholt trafostasjon». *Kulturminnesøk* **(norsk)**. Riksantikvaren. Besøkt 5. september 2016. [*død lenke*]
4. ↑  «Vernetype - Geonorge objektregister» **(norsk)**. Geonorge. Besøkt 5. september 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Moholt trafostasjon – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
* «Moholt transformatorstasjon». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
* Artikkel om Moholt transformatorstasjon på WikiStrinda, Strinda historielags wiki.
**Mohr** er et norsk popband sentrert rundt brødrene Emil (vokal/gitar/keyboards) og Bernhard L. Mohr (gitar/programmering/kor). 

Bandet har fem studioalbum bak seg. «(...) blant det beste i norsk voksen-pop», skrev VG om selvtitulerte «Mohr» fra 2003. «Hver av platene til Mohr fungerer både som novellesamlinger og som et knippe fengende melodier,» heter det i *Norsk pop- og rockleksikon*.

Høsten 2015, etter noen års pause, utga Mohr singlen «Byen dør».

Albumet «Pop» ble utgitt 15. april 2016. Det er mikset av Espen Berg og Simen Eriksrud. Inge Engelsvold (keyboards), Gulleiv Wee (bass) og Harald Levang (slagverk) medvirket under innspillingen.

Diskografi
----------

* *Gode venner*, 1998
* *Resten av livet*, 2000
* *Mohr*, 2003
* *33*, 2009
* *Pop*, 2016
* *Sover dårlig*, 2023

Referanser
----------

1. ↑  «Mohr: «Mohr»». *VG*. Besøkt 14. april 2016.
2. ↑  Eggum, Jan, Bård Ose og Siren Steen (red): *Norsk pop- og rockleksikon*, side 348
3. ↑  «Flatøe, Geir: "Ukens single"». *Stavanger Aftenblad*. 2. oktober 2015. s. 63.
4. ↑  «Mohr – Pop». Arkivert fra originalen 14. september 2016.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
| Artikkelen inngår i serien om
**Aksjeanalyse** |
| --- |
|  |
| **Lønnsomhet** |
| Resultatmargin
Driftsmargin |
| **Avkastning** |
| Egenkapitalavkastning
Resultat per aksje (EPS) |
| **Verdisetting** |
| Price/Earnings (P/E)
Price/Sales (P/S) |

**Resultatmargin** er forholdet mellom årsresultat og omsetning, vanligvis presentert i prosent.

{\displaystyle Resultatmargin=\left({\frac {{\dot {A}}rsresultat}{Omsetning}}\right)\*100}

Anvendelse
----------

Resultatmarginen til en bedrift gir analytikere en idé om hvor lønnsom bedriften er, da tallet forteller hvor mye bedriften får igjen for hver omsatte krone. En høy resultatmargin betyr at en bedrift tjener mye penger per omsatte krone.

Resultatmarginen kan anvendes til å se hvordan inntekter og kostnader utvikler seg i forhold til hverandre i en bedrift over tid. Øker omsetningen mer enn kostnadene, vil resultatmarginen øke.

Å benytte resultatmargin til å sammenligne ulike selskaper bør begrenses til lignende bedrifter som opererer under de samme lover og skatteregler. Dette er fordi:

* Resultatmargin regnes av resultatet etter skatt, og ulike skatteregler vil således gi utslag. Dette er spesielt tydelig blant oljeselskapene, som har en mye høyere skattesats enn andre bedrifter: Statoil hadde i 2006 en driftsmargin på 27,5%, men resultatmargin på bare 9,6%.
* Ulike bransjer har ulike forutsetninger for høy driftsmargin, og således også høy resultatmargin. For eksempel har dagligvareforretninger kun 5,15 % i gjennomstnittlig resultatmargin, mens shippingselskaper har hele 21,74 %.

Resultatmarginen kan også benyttes til å få et inntrykk av en bedrfts prispolitikk. Høy resultatmargin antyder at en bedrift har valgt en mer eksklusiv linje, med færre solgte varer til høyere priser enn en bedrift med svært lav driftsmargin.

Eksempler
---------

### Wilh. Wilhelmsen

**Resultat Konsern**  
(USD mill.)| *Driftsinntekter* | *$ 2 511* |
| Primært driftsresultat | $ 538 |
| Driftsresultat | $ 368 |
| Resultat før skatt | $ 268 |
| *Årsresultat* | *$ 230* |

(Relevante verdier i kursiv)

{\displaystyle Resultatmargin=\left({\frac {230}{2511}}\right)\*100={\underline {\underline {9,16\%}}}}

Referanser
----------

1. ↑  Norges 500 største bedrifter, Kapital nr. 12/2007, s.42
2. ↑  «Reuters.com - Retail (Grocery) Overview, hentet 15.08.07». Arkivert fra originalen 28. desember 2007. Besøkt 16. august 2007.
3. ↑  «Reuters.com - Water Transportation, hentet 15.08.07». Arkivert fra originalen 27. desember 2007. Besøkt 16. august 2007.
4. ↑  Wilh. Wilhelmsen Årsrapport 2006, s. 5

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |