recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Jarlshof
Jarlshof
Jarlshof
**Jarlshof** er et stedsnavn på øya Mainland i øygruppa Shetland. Jarlshof ligger sør på Mainland, nær tettstedene Sumburgh og Grutness.

De aller første folkene som nådde Shetland landet sannsynligvis ikke langt fra Jarlshof for 5.000 til 6000 år siden. Det sørlige fastlandet viste seg å være en populær del av Shetland å bo i - mange forhistoriske bosetninger finnes i nærområdet på grunn av den større mengden dyrkbar jord. Jarlshof selv ble et attraktivt sted å bosette seg på grunn av de nærliggende ferskvannskildene og byggematerialene som er lett tilgjengelige på stranden.

I bronsealderen inkluderte bygninger i Jarlshof hus og en smie. Disse bygningene var delvis underjordiske, en teknikk som ga både strukturell stabilitet og isolasjon.

I jernalderen ble det bygget forsvarsbroer og rundhus. Selv om mye av strukturen har gått tapt på grunn av erosjon, var brokstårnet opprinnelig 13 meter høyt - med utsikt over de omkringliggende havene. 

Fra det 9. til det 14. århundre var stedet viking området - med rektangulære bygninger som dekker det meste av stedet. Det var syv norrøne hus, et langhus, flere uthus for husdyr og en liten firkantet bygning med en stor ildsted - en badstue der vann ble kastet på varme steiner for å skape damp. Mange norrøne gjenstander ble avdekket, noe som ga ledetråder til livet på Jarlshof, inkludert fiskesøkker for dypvannsfiske og 150 vevstoler for å lage ull.

Det nyeste og mest synlige blant bygningene i Jarlshof er et middelalderske våningshus som ble omgjort til et festningshus av Robert Stewart, jarl av Orkney, og modernisert tidlig på 1600-tallet av sønnen Patrick Stewart, som omdøpte det til "Old House of Sumburgh ". På slutten av 1600-tallet ble den forlatt.

Navnet ‘Jarlshof’ (som betyr jarlens hus) ble gitt til stedet av Sir Walter Scott, i romanen The Pirate. Riktig navn for stedet er Sumburgh, avledet av den gamle norrøne borgen. Da Sir Walter Scott besøkte stedet, var huset i ruiner, og det var nesten fullstendig dekket av sanddyner.

I 1897 skyllet en storm bort en del av kysten og avslørte disse gamle bygningene. Alvorlig arkeologisk utgravning startet først i 1925. Utgravningene fant et fantastisk utvalg av gjenstander, hvorav noen finnes i Shetland Museum. Jarlshof har nå et lite besøkssenter som er vel verdt å se!

Eksterne lenker
---------------

* (en) Historic Scotlands side om Jarlshof
* (en) Shetland museums side om Jarlshof
* (en) Jarlshofbilder

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Oslo- og Akershushøgskolenes studentsamskipnad** (**OAS**) var én av Norges 25 studentsamskipnader og én av to i Oslo, frem til den ble innlemmet i Studentsamskipnaden i Oslo og Akershus i januar 2011. OAS ble etablert i 1989. Virksomheten var bestemt gjennom Lov om studentsamskipnader. OAS eiet, drev og tilbød bl.a. studentboliger, barnehageplasser, kantiner, bokhandel, helsestasjon og andre servicefunksjoner for studentene. OAS dekket velferdsbehovene til vel 18 500 studenter ved 16 utdanningsinstitusjoner i Oslo og Akershus.

I desember 2009 besluttet styret i OAS å fusjonere med Studentsamskipnaden i Oslo (SiO), denne beslutningen ble tatt etter en lengre utredningsprosess og et tilsvarende styrevedtak i SiO.

Tilsluttede institusjoner
-------------------------

* Barrat Due Musikkinstitutt
* Den norske balletthøyskole
* Den norske Eurytmihøyskolen
* Norges informasjonsteknologiske høgskole
* Høgskolen i Akershus
* Høgskolen i Oslo
* Høgskolen i Staffeldtsgate
* Lovisenberg diakonale høgskole
* Høyskolen Diakonova
* Politihøgskolen
* Rudolf Steinerhøyskolen
* Høyskolen Kristiania
* Norsk Gestaltinistitutt
* Folkeuniversitetet i Asker
* Folkeuniversitetet i Bærum
* Folkeuniversitetet i Follo

Studentstyrt
------------

Det er studentene som har mest å si for styringen av studentsamskipnadene. Studentene har flertall i samskipnadenes øverste styre, som bl.a. fastsetter semesteravgiften og hvilke tilbud samskipnaden skal ha til sine studenter. Studentrepresentantene i styret velges av studentdemokratiet ved lærestedene. I tillegg består styret av representanter fra utdanningsinstitusjonene og de ansatte i studentsamskipnaden.

Studentsamskipnadenes tilbud er finansiert gjennom direktebetaling for enkelte tjenester, støtte fra utdanningsinstitusjonene, inntekter fra studentsamskipnadenes forretningsdrift, statsstøtte og semesteravgift.

Administrerende direktør
------------------------

* 1989-1995: Geir Atle Mjeldheim
* 1996-2010: John Hvidsten

Styreledere
-----------

* 1988-1989: Ola Fremo[]
* 1992-1993: Bjarne Lysholm Gram
* 2010-2010: Magnus Hovengen
* 2008-2010: Fredrik Arneberg
* 2005-2008: Anita Solberg[]

Eksterne lenker
---------------

* Studentsamskipnaden i Oslo

| * v
* d
* r
Studentsamskipnader |
| --- |
| Agder **·** Arktisk **·** Gjøvik, Ålesund, Trondheim **·** Indre Finnmark **·** Innlandet **·** Molde **·** Nord **·** Oslo **·** Stavanger **·** Sørøst-Norge **·** Volda **·** Østfold **·** Ås **·** Vestlandet |

Portal: Oslo

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Brønnøysundregistrene
 |
**Die Weihnachtsgeschichte** er et acappella korverk av den tyske komponisten og kirkemusikeren Hugo Distler (1908–1942). Distler fullførte verket, med opustall 10, i 1933. Det synges firstemt, tildels i med at kammerkor deler seg i dobbeltkor, og har seks solister (evangelist, engel, Maria, Elisabeth, Simeon, Herodes).

Evangeliefortellingen (etter Lukas og Matteus) foredras av tenoren med veksling til de øvrige solister og til koret. Som en rød tråd trekkes fire koral-variasjoner av sangen *Es ist ein Ros entsprungen* gjennom komposisjonen. Rammene utgjøres av et motettartet inngangs- og sluttkor (med de bibelske tekstene *«Das Volk, so im Finstern wandelt, siehet ein Licht»* (Jes. 9,2) og *«Also hat Gott die Welt geliebet, daß er seinen eingeborenen Sohn gab»* Joh. 3,16). Begge disse lar seg godt fremføre uavhengig av juleberetningen.

Dette juleoratoriet oppføres på rundt 40 minutter.

Litteratur
----------

* Hans Joachim Moser: *Die evangelische Kirchenmusik in Deutschland*. Carl Merseburger, Berlin und Darmstadt 1954
* Werner Oehlmann: *Reclams Chormusikführer.* 2. Auflage. Philipp Reclam jun. Stuttgart 1976, ISBN 3-15-010017-8.
* Hugo Distler: *Die Weihnachtsgeschichte op. 10*. Urtext. Herausgegeben von Klaus-Martin Bresgott, Carus Verlag, Stuttgart 2015, ISMN M-007-16589-5
* Hugo Distler: *Die Weihnachtsgeschichte op. 10*. Athesinus Consort Berlin, Thomas Volle (Evangelist), Klaus-Martin Bresgott, Carus Verlag in Kooperation mit Deutschlandradio Kultur, 2015.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data)
 |
**Deng Tingzhen** (tradisjonell kinesisk: 鄧廷楨, pinyin: *Dèng Tíngzhēn*, Wade-Giles: *Teng T'ing-chen*; født 1776 i Nanjing i Kina, død 1846) var generalguvernør av Liangguang (Guangdong og Guangxi) fra tidlig 1836 til tidlig 1840.

Han forsøkte å forsvare kinesiske interesser mot britiske handelsinteresser under første opiumskrig.

Som generalguvernør var han helt til å begynne med svært innstilt på å støtte Xu Nanjis forslag for å åpne for opiumshandelen, men etter å ha fått føringer fra Qinghoffet nedla han i 1836 et strikt forbud mot handelen i stedet. Så veldig helhjertet var han imidlertid ikke, og han lyktes ikke i å jage ut opiumslagerskipene fra ankringsområdet ved øya Lintin. Men han klarte å bryte forbindelsen mellom disse skipene og de mindre kinesiske forsyningsbåtene, og dermed ble opiumsmuglingen opp til havene i Guangzhou sterkt fortstyrret. 

Resultatet ble imidlertid at mye mer opium ble smuglet inn langs andre elveløp og til andre havner i Perleflodens delta. Slik ble opiumsproblemet bare mer akutt. 

Under økende politisk press prøvde Deng å få istand en ordning med britene som skulle få slutt på opiumstrafikken i de indre løp av Perleelvens delta. Men den avtalen sluttet å fungere da kommisjonær Lin Zexu ankom som avløser som generalguvernør, med det mandat å iverkesette en meget mer konsekvent politikk og få en definitiv stopp på all opiumshandel.

Deng Tinzhen døde få år etter; hans gravmæle i Nanjing er en attraksjon der.

Referanser
----------

1. 1 2   CERL Thesaurus, oppført som Tingzhen Deng, CERL-ID cnp02101871, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Artnet, Artnet artist ID deng-tingzhen, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   China Biographical Database[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Trysil Sparebank** ble grunnlagt 6. oktober 1862 som lokal sparebank for Trysil kommune. Banken var operativ fra 11. mars 1863.

Grunnkapitalen i banken var 583 riksdaler fra salget av kornmagasinet i bygda. Bankens første styreformann var stortingsmann og ordfører Ola Nyhuus, og den første kassereren var Johan Landgraff. Etter Landgraff var lensmann Nistad kasserer 1868-1888 og Tørris Sørbye 1889-1932.

Banken hadde først kontorer hjemme hos kassereren, deretter fra 1877 til 1918 i kommunehuset. I 1938 ble det bygget et egen banklokale i Innbygda.

Engerdal sparebank, etablert 1910, ble fusjonert med banken i 1939, og den nye banken ble videreført som *Trysil Sparebank*. I 1975 ble banken en del av den nye Hedemarken Sparebank.

Se også
-------

* Trysil Privatbank

Referanser
----------

1. 1 2 3  «Bankene og brannkassen». *Trysil-boka : bidrag til bygdens historie. Bind 4 : Alminnelig del; andre halvbind*. Trysilboknemnda. 1964. s. 169-170.
2. ↑  Eyvind Lillevold. *Trysil Sparebank, 1863-1963.* 179 sider. Utgitt av banken, 1963
3. ↑  «Trysil Sparebank 75 år». *Østlendingen 25. november 1938 25*. 1938. s. 2.
4. 1 2  *Hedmark gjennom 150 år*. Sparebanken Hedmark. 1995. s. 149, 156. ISBN 8299366909.
**Trysilfjell Utmarkslag** er et samvirkeforetak bestående av 26 grunneiere med 120 000 dekar innmeldt areal rundt Trysilfjellområdet. Trysilfjell Utmarkslag ble stiftet 19. januar 1971, og var hovedaktøren for oppstarten og utviklingen av heis- og alpinvirksomhet i Trysilfjellet. Trysilfjell Utmarkslaget eide og driftet skianlegget frem til alpinvirksomheten ble kjøpt av Skistar i 2005. I dag driver virksomheten hovedsakelig med eiendomsutvikling, salg og vedlikehold av hytteområder i og rundt Trysilfjellet.

Historikk
---------

Trysilfjell Utmarkslag ble stiftet 19. januar 1971 med 13 medlemmer og i alt 98 379 dekar innmeldt areal. 

I 1976 ble Fjellvegen ferdigstilt og Stemagheisen åpnet 17. januar. 

I 1977 tas Skihytta i bruk. Parallellen og barneområdet bygges i 1980. 

I 1985 innføres det felles heiskort med Fageråsen.

I 1988 beslutter Trysilfjell Utmarkslag og Fageråsen Fritid AS å legge alle heiser og bakker inn i et felles selskap, Trysilfjellet AS. 7 nye heiser bygges i 1989, blant annet den første stolheisen "Knetta". 

Utmarkslaget kjøper skiutleia på Turistsenteret og bygger større lokaler i regi av det nystiftede selskapet Fjellbygg AS i 1994. 

I 1998 har Trysilfjell Utmarkslag datterselskapene Trysilfjellet AS, Fjellbygg AS og Laaven eiendom AS samt representasjon i styrene i Trysil Booking AS, Trysil Booking AB og i Almenlia AS. Utbygging av nye heiser fortsetter og snøproduksjonsanlegget utvides. 

I 2002 etableres Trysilfjellet BA som konsern der Trysilfjellet Golf AS og Trysil Booking AS og AB sammen med Fjellbygg AS og Trysilfjellet Alpin AS innlemmes som datterselskap. De første 9 hullene på golfbanen tas i bruk. 

Skistar kjøper alpin- og golfvirksomheten i 2005 (Trysilfjellet, Trysil Booking, Fjellbygg, Trysilfjellet Golf.)

I 2006 fortsetter Trysilfjell Utmarkslag som et grunneierselskap med fokus på areal- og eiendomsutvikling.

Utmarkslaget deltar i utvikling og utbygging i deleide selskap som Trysilbyggerne AS (Horisont Trysil), Trysilfjellet Golf AS og Skitorget AS.

I 2013 stiftes Trysilfjell Hytter AS som starter utbygging av hytter ved Trysilfjellet Arena. Trysilfjellet Utvikling AS og Skistar Norge AS kjøper seg inn i selskapet i 2014. Utmarkslaget satser videre på snøproduksjon og lagring av snø ved Trysil Knut Arena.

Se også
-------

* Liste over Norges største grunneiere

Referanser
----------

1. ↑  «Nøkkelopplysninger fra Enhetsregisteret - Brønnøysundregistrene». *w2.brreg.no*. Besøkt 20. januar 2022.
2. ↑  «Nøkkelopplysninger fra Enhetsregisteret - Brønnøysundregistrene». *w2.brreg.no*. Besøkt 20. januar 2022.
3. ↑  «Trysilfjell Utmarkslag». *www.utmarkslaget.no*. Besøkt 20. januar 2022.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted
Aursjøvegen er en anleggsvei som siden er kombinert med fjellvei og turistvei.
**Anleggsvei** er en veitype om bygges i forbindelse med større utbygginger for å sikre tilgang av nødvendig utstyr. Bygging av demninger, vindmøller eller kraftledninger til vann- og vindkraftverk skjer gjerne utenfor områder med veitilgang. Med byggingen følger behov for transport av materialer, utstyr og mannskap og det må bygges tilgang via anleggsvei. I anleggsarbeidet er det viktig å forebygge terrengskader ved kjøring og transport. En anleggsvei vil ofte være midlertidig og planlegges fjernes når anleggsarbeidet er avsluttet. 

Ved bygging av anleggsveier kreves det god planlegging. Bevisst valg av arbeidsmetoder er avgjørende for å minimere inngrep og terrengskader både i forbindelse bygging og fjerning. Skal veien fjernes planlegges det for å tilbakeføre området så likt det opprinnelig som mulig. Noen anleggsveier vil ha varig behov for service og reparasjon av installasjonene. Det vil variere i hvilken grad en anleggsvei åpnes for publikum. I noen tilfeller kan det kombineres med grunneiers behov for tilkomst til skog eller fjell, men det kan også være i kombinasjon av utbygging av hytter og fritid. Bygging av anleggsveier i nasjonalparker og fredede områder stiller større krav til utbygger.

Anleggveier i Norge
-------------------

* Aursjøvegen er et eksempel på anleggsvei bygget for Aura-utbyggingen og Aursjøen og som siden er siden er åpner for ferdsel som fjellvei og turistvei.

Referanser
----------

1. ↑  visitnorway.no: *AURSJØVEGEN FJELLVEI*
**Dèng Ài** (tradisjonell kinesisk: 鄧艾; forenklet kinesisk: 邓艾; fra Xinye i Henan i Kina, død 264), stilnavn **Shìzǎi** (士载) var en kinesisk general for riket Cao Wei i de tre rikers tid i Kinas historie. Det ble sagt at hver gang han så en haug eller en bred dal, oppdaget han umiddelbart de beste stedene å oppbevare forsyninger og utplassere soldater. Hans talent ble oppdaget av Sima Yi, som anbefalte at han fikk en høyere stilling. 

Dèng Ài var med på å forsvare Wèi fra staten Shu Hans angrep ledet av Jiang Wei. I 262 ledet han Weis erobring av Shu sammen med Zhong Hui. Jiang Wei fikk stoppet dem et sted sør for Hanzhong. Dèng Ài foreslo å sende soldater gjennom Yinping, men Zhong Hui motsatte seg forslaget. 

Dèng gjennomførte da planen med soldater ledet av hans sønn Deng Zhong, og det viste seg at dette ble en stor suksess. Soldatene klarte siden å innta Chengdu, og Shu Han-keiseren Liu Shan overga seg. 

Jiang Wei ønsket å forsvare riket, og besluttet at Zhong Hui ønsket å gjøre opprør mot Wei. De slo seg sammen og ydmyket Dèng Ài, og befalte Wei Guan å arrestere ham. Jiang Weis plan mislyktes, og både Jiang og Zhong ble drept av weisoldater. Disse soldatene forsøkte å redde Dèng, men Wei Guan fryktet at de kunne komme til å ta hevn over ham, så han henrettet både Dèng Ài og Dèng Zhong. 

Ifølge Luo Guanzhongs historiske roman *Beretningen om de tre kongedømmer* fra 1300-tallet hadde Dèng en talefeil som fikk ham til å si "ai," som han ofte brukte til sin fordel da han snakket med overordnede.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**«Den finske fare»** var en norsk forsvarspolitisk oppfatning gjennom første del av 1900-tallet om at Finland kunne utgjøre en militær trussel mot Nord-Norge. Først var bekymringen knyttet til Finland som russisk storhertugdømme fram til 1917, deretter frykt for storfinske ekspansjonsidéer i mellomkrigstida og etter 1945 knyttet til Finlands tette forhold til Sovjetunionen under den kalde krigen. Man antok at positive relasjoner til mennesker og kultur i Finland ville svekke den norske nasjonale følelsen og forsvarsviljen.

Journalisten Arthur Ratche utga i 1936 boka *Finsk fare for Finnmark*, hvor han mente at kvener og samer var opportunistiske og unasjonale, og utgjorde et utenrikspolitisk problem.

Norske myndigheter fryktet spesielt for områder i Finnmark hvor finsk kultur sto sterkt. Denne frykten var en del av årsaken til «indre mobilisering» gjennom kirke, skole og næringsliv, som førte til fornorskingen av kvener og fornorsking av samer, og til norsketnisk bureisning i Pasvik. Den førte også bl.a. til motstand mot bygging av veier mellom Nord-Norge og Nord-Finland. En av de mest påfallende utslag er at den første norske ABC på samisk i 1951 viste kart som underslo at det fantes samer i Finland.

Referanser
----------

1. 1 2  Finske naboer Arkivert 24. desember 2016 hos Wayback Machine.; detgrenselosevannet.no - Nettutstilling produsert av Sør-Varanger museum
2. ↑  Ratche, Arthur (1936). *Finsk fare for Finnmark*. Oslo: Gyldendal.
3. ↑  *Trekk fra forsvarets historie i Finnmark*. Alta: Alta bataljon. 1991. s. 6.
4. ↑  Kristine Nystad og Svein Lund Samisk lærebokhistorie – glimt frå ei uskriven historie. I: Skjelbred/Aamotsbakken (red.): *Norsk lærebokhistorie II - En kultur- og danningshistorie*, Novus forlag 2009

Litteratur
----------

* Eriksen, Knut Einar og Einar Niemi (1981). *Den finske fare: sikkerhetsproblemer og minoritetspolitikk i nord 1860-1940*. Oslo: Universitetsforlaget. ISBN 8200055744.
* Kristiansen, Tom (1993). *Fra Europas utkant til strategisk brennpunkt: trusselvurderinger og militære tiltak i nord fra 1900 til 1940*. Oslo: Institutt for forsvarsstudier.
* Einar Richter-Hanssen (1981). «Profinske holdninger i mellomkrigstiden». *Grenseland = Ottar, nr 127-128*. Tromsø: Universitetet i Tromsø.
***Den flygende hesten*** (originaltittel: *Конёк-Горбуно́к*) er en sovjetisk animert film fra 1947, regissert av Ivan Ivanov-Vano.

Handlingsreferat
----------------

En gammel mann har tre sønner: de to eldste sønnene regnes som ganske smart. Men den yngste, Ivan, regnes som en tosk. En dag sender faren de tre sønnene for å finne ut hvem som har tatt høyet på åkrene deres om natten. De eldste brødrene bestemmer seg for å gjemme seg i en høystakk, hvor de umiddelbart sovner. Ivan sitter i mellomtiden ved siden av et bjørketre, og spiller på blokkfløyten sin. Plutselig ser han en praktfull hest komme flyvende ned fra himmelen. Ivan tar tak i hesten og holder seg godt fast, samtidig som hesten forsøker å riste ham av seg.

Til slutt ber hesten ham om å slippe taket, og gir ham til gjengjeld to vakre svarte hannhester og en liten hest (kalt en Konyok-gorbunok) for å være hans følgesvenn. Ivan leder de to svarte hestene til en stall, og løper av gårde med Konyok-gorbunok for å hente bøtter med vann. Men når han kommer tilbake til stallen, oppdager han at brødrene hans har tatt hestene hans. Han flyr deretter en tur på Konyok-gorbunok, gjennom skyene. Underveis får Ivan øye på den brennende fjæren til en ildfugl, som skinner uten å avgi varme. Han tar fjæren, til tross for Konyok-gorbunoks advarsel om at dette vil forårsake en rekke problemer for ham senere.

Ivan overlister brødrene sine, og selger de svarte hestene sine til en tsar. Når det blir oppdaget at ingen kan kontrollere hestene, bortsett fra Ivan, blir han ansatt til å ha ansvaret for tsarens stall. Spalnik, en av tsarens hoffmenn, misliker Ivan fra dag en. Etter å ha sett Ivan bruke ildfuglens fjær for å skaffe seg lys, stjeler han fjøren fra ham og viser den til tsaren. Ivan får ordre om å fange en ildfugl til tsaren, eller miste stillingen sin i stallen. Med hjelp fra Konyok-gorbunoks fanger Ivan en fugl, og bringer denne tilbake til tsaren.

Men Spalnik ber tsaren om å få Ivan til å fange en vakker ung kvinne til ham, så tsaren tilkaller ham og forteller ham at konsekvensene vil være alvorlige hvis han ikke finner henne i løpet av tre uker. Ivan klarer igjen å gjøre dette. Den eldre tsaren er overlykkelig og trygler den unge jomfruen om å gifte seg med ham, men hun nekter. Hun forteller at hun bare ville giftet seg med ham hvis han var ung og kjekk, og for å bli ung og kjekk må han først bade i kokende melk, deretter i kokende vann, og til slutt i iskaldt vann. Spalnik ber tsaren forsøke dette på Ivan først, i håp om å endelig bli kvitt motstanderen sin. Tsaren sier seg enig, men Spalnik kidnapper Konyok-gorbunok slik at hesten ikke kan hjelpe Ivan med oppgaven.

Referanser
----------

1. ↑  "Союзмультфильм" реставрирует семь картин "Золотой коллекции"
2. ↑  Конек-Горбунок (1947)

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Den flygende hesten* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) *Den flygende hesten* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (en) *Den flygende hesten* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (nl) *Den flygende hesten* på MovieMeter Rediger på Wikidata
**Den fjerde internasjonale** er en internasjonal kommunistorganisasjon dannet på initiativ fra og under ledelse av Lev Trotskij i 1938. Trotskij levde i eksil etter å ha blitt landsforvist fra Sovjetunionen i 1929 av Josef Stalin. Trotskij og tilhengerne hans, som ble kalt «trotskister», mente de var de ekte kommunistene, mens stalinismen betydde en byråkratisk kontrarevolusjon som tok makten fra arbeiderklassen i sovjetstaten. Etter at «trotskistene» ble sterkt forfulgte i Sovjetunionen, og det ble uglesett å hevde slike synspunkter i de stalinistiske kommunistpartiene, mente Trotskij i 1938 at tiden var inne til å danne en ny internasjonale i opposisjon til den staliniserte tredje internasjonale, også kalt Komintern. 

Slik oppstod den fjerde internasjonalen, som fremdeles etter flere splittelser, finnes under navnet *United Secretariat of the Fourth International (USFI)*, også bare kalt FI. Den fjerde internasjonale ble aldri noen stor bevegelse internasjonalt, men ulike «trotskistiske» grupper innenfor eller utenfor FI har spilt en viss politisk rolle i enkelte land, ofte som deler av brede sosialistiske allianser eller innenfor sosialistiske masseparti.

Litteratur
----------

* North, David (1988). *The Heritage We Defend; A history of the Fourth International*. Labor Publications Inc. ISBN 0-9290-8700-3.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC
 |
**Trysfjorden** er en 6 kilometer lang fjord som ligger i Søgne i Kristiansand kommune i Agder. Fjorden ligger nordøst for Ålo, vest for Trysnes.

Om fjorden
----------

Trysfjorden er en terskelfjord. På innsiden av den 11 meter dype terskelen er den forholdsvis dyp – store deler av fjorden er rundt 70 meter dyp, på det dypeste er den 85 meter. I slammet på bunnen har forskere funnet krepsdyr som de mener er stedegne for fjorden. 

Trysfjorden har flere øyer og holmer. I Røsstadkilen ligger Storholmen, Notholmen, Urholmen og St. Helena. Innenfor Holmen ligger Skottholmen og i Søylekilen ligger Knibeholmen. Mellom tettstedene Lastad og Trysnes ligger Lastadholmen som i de siste årene har hatt Sørlandets største ternekoloni.

Samferdsel og transport
-----------------------

Fjorden har alltid vært et sentralt sted for landtransport. Fra 1770-årene og frem til 1923, måtte veifarende langs Sørlandske hovedvei krysse fjorden med kabelferge mellom Holmen og Ospedalen. I dag er E39 lagt om Try, helt i bunnen av fjorden. I november 2022 ble strekningen avløst av Trysfjordbrua som fører E39 i motorvei rett over fjorden.

En annen ferge fraktet reisende over sundet mellom Sønninga ved Skarpeid og Røsstadneset. Denne fergen ble i 1963 avløst av Skarpeid bro. Fra Skarpeid strekker det sterkt kuperte Trolleneset seg nordover. Øst for Trollneset ligger Søylekilen og Neverkilen.

Referanser
----------

1. ↑  Trysfjorden på Norgeskart.no fra Statens kartverk
2. ↑  «Overvåker bygging av ny bru over Trysfjorden». *Mynewsdesk* **(norsk)**. Besøkt 29. april 2020.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
Trys kryžiai i Vilnius i solnedgang
**Trys kryžiai** («Tre kors») er et monument i Vilnius i Litauen, utformet av den polsk-litauiske arkitekten og skulptøren Antoni Wiwulski.

Historie
--------

Monumentet ble bygget i 1916 i Kalnų park på åsen Trys kryžiai (kalt *Plikasis kalnas*) på det stedet hvor det hadde stått tre trekors siden 1636. Disse trekorsene falt sammen i 1869 og makthaverne i Det russiske keiserdømmet lot de ikke bli gjenoppbygget. Det nye monumentet av Antoni Wiwulski ble reist i hemmelighet i 1916, men sprengt på ordret fra de sovjetiske myndighetene Den litauiske sosialistiske sovjetrepublikk 30. mai 1950, men ble bygget opp igjen og ferdigstilt 14. juni 1989. 

De tre korsene er støpt i betong og malt hvite. dagens kors er 1,8 meter høyere enn de originale fra 1916. Fra åstoppen er det en flott utsikt over gamlebyen i Vilnius.

Bildegalleri
------------

* Trys kryžiai om vårenTrys kryžiai om våren
* Trys kryžiai om sommerenTrys kryžiai om sommeren
* Gamlebyen i Vilnius sett fra toppen av åsenGamlebyen i Vilnius sett fra toppen av åsen

Eksterne lenker
---------------

* (en) Three Crosses monument, Vilnius – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Anklagemyndigheden** er Danmarks påtalemyndighet, som har til oppgave på samfunnets vegne å behandle og føre straffesaker ved domstolene etter reglene i retsplejeloven. Anklagemyndigheden skal sikre at skyldige blir stilt til ansvar, men også at uskyldige ikke blir rettsforfulgt. Derutover fører myndigheten kontroll med at politiets arbeide utføres lovlig.

Anklagemyndigheden, som hører under Justisministeriet, består av Rigsadvokaten (som er øverste sjef for Anklagemyndigheden), tre statsadvokaturer (Statsadvokaten i København, Statsadvokaten i Viborg og Statsadvokaten for Særlig Økonomisk og International Kriminalitet) med de i alt 12 tilhørende politikretsene, samt to politikretsene for henholdsvis Grønland og Færøyene.

I alt beskjeftiger Anklagemyndigheden 1 100 ansatte, hvorav langt størstedelen har deres arbeidssted i politikretsene.

Anklagemyndighedens arbeide
---------------------------

Politidirektøren er offentlig anklager i første instans og dermed ansvarlig for strafforfølgningen (etterforskning og tiltalereisning, samt gjennomføring av straffesaker ved domstolene). Politidirektøren er dessuten sjef for det lokale politi.
Politidirektøren er normalt utdannet jurist, men det er intet lovkrav om dette.

En sjefanklager bistår politidirektøren med kretsens funksjon som påtalemyndighet. I politikretsens påtalemyndighet arbeider dessuten *anklagerfullmektiger*, *anklagere*, *senioranklagere*, *spesialanklagere* og *advokatursjefer*, som alle er jurister. Sjefanklageren skal også være jurist. Den lokale påtalemyndigheten er oppdelt i advokaturer etter fagområder og ledes av advokatursjefer.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

Portal: Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |
**Elina Brandt-Hansen** (født 15. juni 1955, død 19. juli 2017) var en norsk keramiker bosatt i Sund kommune vest for Bergen. 

Brandt-Hansen tok diplomeksamen fra Statens høgskole for kunsthåndverk og design i Bergen i 1987, og hadde sin debututstillingen i Galleri Wang i Oslo i 1990. Siden dette har hun deltatt på utstillinger i over 20 land i alle verdensdeler, og er representert med arbeider i museer og samlinger over hele verden. Hun har mottatt flere prestisjetunge internasjonale priser. 

Brandt-Hansen har også vært ansvarlig for offentlig utsmykking i flere norske byer, og er presentert med arbeider i flere offentlige samlinger.

Brandt-Hansen ble meldt savnet 20 juli 2017, og etter omfattende søk ble en person som politiet antar er Brandt-Hansen funnet død 22. juli 2017.

Referanser
----------

1. 1 2 3   www.aftenposten.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Archive of Fine Arts, abART person-ID 89486[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  «Dødsannonse» **(norsk)**. Aftenposten. 27.7.2017. Besøkt 1. august 2017.
4. ↑  Erlend Kristiansen (21. juli 2017). «Kvinne funnen død» **(norsk)**. Vestnytt AS. Besøkt 23. juli 2017.

Kilder
------

* Arkivert 19. august 2016 hos Wayback Machine.
* Arkivert 18. august 2016 hos Wayback Machine.
* 

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** ULAN **·** KulturNav
 |
Stiftelsesmøte i Klubben
**Eventyrernes Klub** (egentlig: **The Adventurers' Club of Denmark**) – ikke å forveksle med De Berejstes Klub – er en privat klubb for eventyrere og globetrottere.

Historie
--------

Klubben ble stiftet 13. desember 1938 av polarforskeren Peter Freuchen og talte ved stiftelsen åtte menn og to kvinner: Dr. Aage Krarup Nielsen, ingeniør Ib M. Nyeboe, fru Magdalene Freuchen, kaptein A.P. Botved, Antoine Moller, direktør Chr. Ditlev Reventlow, Estrid Bannister (senere Estrid Good), Janus Sørensen og fremmedlegionæren Carl Mogensen. Blant den tidligere formenn kan nevnes militærflyveren Michael Hansen, som i 1934 oppnådde en flott plassering i den eventyrlige flyvning fra Mildenhall (England) til Melbourne (Australia), England to Australia flight. Foreningen æret den 20. feb. 1986 100-året for Peter Freuchens fødsel ved å plante et eiketre nær Kastellets Norgesport samt markerte 60-årsdagen for Freuchens opprettelse av klubben ved på samme sted å reise en såkalt "inugsku" (steinvarde).

Klubben holder til i et pakkhus i Nyhavn i København, og møtes hver tirsdag. På møtene holdes  foredrag og film fra medlemmenes eller inviterte gjesters reiser. Omkring det runde møtebord, hvor medlemmenes navn er risset, fortelles historier og det deles opplevelser for å

styrke kammeratskabets bånd. Foreningen skiftet i sin tid holdning og opptar derfor ikke lenger kvinnelige eventyrere.

Klubbens formann er Mikkel Jungersen og blant klubbens omkring100 medlemmer er blant andre 
Troels Kløvedal, Ib Michael, Jacob Holdt, Jørn Riel, Ole Lindboe, Klaus Aarsleff, Carsten Jensen, Viggo Hansen (Jaktkaptein), Ole Wøhlers Olsen, Nikolaj Kirk, John Andersen, Jesper Grønkjær, Frode Kjems Uhre, Rasmus Krath og Rane Willerslev. Eneste nålevende æresmedlem er reisejournalisten og filmmannen Jens Bjerre.

Referanser
----------

1. ↑  Medlemsbog for Eventyrernes Klub, 1995.

Eksterne lenker
---------------

* Hjemmeside for Eventyrernes Klubb

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** VIAF **·** LCCN
 |
**Olgalerk** (*Larix olgensis*, eller *Larix gmelinii* var. *olgensis*, kinesisk 黄花落叶松 *huang hua luo ye song*) er en art eller en variant av bartrær i lerkeslekta innenfor furufamilien. Den anerkjennes ikke av alle forskere som egen art, og kan være en variant av mongollerk *(Larix gmelinii)*.

Treet blir 25-35 meter høyt og stammen inntil 100 cm tykk, nålene er 2-3 cm lange og mørkegrønne. Konglene er 18-25 mm store. Arten (varianten) er sårbar for utryddelse.

Arten vokser i det østligste Sibir, rundt Olgabukta i Japanhavet, og nedover i det nordlige Nord-Korea samt delstaten Heilongjiang i det nordøstre Kina. Den vokser i høydene 500–1800 moh.

Referanser
----------

1. ↑  A. Farjon (2013). «*Larix gmelinii* var. *olgensis*». *The IUCN Red List of Threatened Species*. doi:10.2305/IUCN.UK.2013-1.RLTS.T191615A1991217.en.
2. ↑  «*Larix olgensis*». *Flora of China*. Besøkt 27. desember 2015.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Larix olgensis* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Larix olgensis* hos The International Plant Names Index Rediger på Wikidata

* (en) *Larix olgensis* hos Tropicos Rediger på Wikidata
**Fahri Korutürk** (født 3. august 1903 i Istanbul, død 12. oktober 1987 samme sted) var en tyrkisk marineoffiser, diplomat og landets sjette president.

Biografi
--------

Korutürk vokste opp i Istanbul og dro i en alder av 13 år til den tyrkiske marinens kadettskole, hvor han ble uteksaminert i 1923. Etter dette studerte han ved det tyrkiske marineakademiet (*Deniz Harp Okulu*), hvor han ble uteksminert i 1933. Korutürk tjenestegjorde først på kryssere og undervannsbåter før han ble marineattaché med tilholdssted i Roma, Berlin og Stockholm. I 1936 deltok han som militær rådgiver under Montreux-traktaten.

I 1950 ble Korutürk forfremmet til kontreadmiral og fikk kommandoen over ulike enheter før han så ble utnevnt til admiral i 1957. Etter tre år som kommandør av den tyrkiske marinen ble han i 1960 utnevnt til tyrkisk ambassadør til Sovjetunionen (og senere til Spania) av landets president Cemal Gürsel. I 1968 ble han av president Cevdet Sunay utnevnt til senatet, og i begynnelsen av april 1974 ble han selv utnevnt til Tyrkias sjette president av nasjonalforsamlingen.

Som president var han blant annet øverste ansvarlig for gjennomføringen av den tyrkiske invasjonen av Kypros i juli 1974 etter at Kypros president Makarios III ble avsatt av den greske militærjuntaen. Korutürk forble Tyrkias president ut den konstitusjonelle terminen på syv år i april 1980, før han deretter ble senator på livstid. Han døde i Istanbul den 12. oktober 1987 i en alder av 84 år.

Referanser
----------

1. ↑   www.gazetekadikoy.com.tr[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   www.kimkimdir.gen.tr[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Suomen Valkoisen Ruusun ja Suomen Leijonan ritarikunnat, side(r) 498[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Biografien til Fahri Korutürk hos det tyrkiske utenriksdepartementet.

  


| * v
* d
* r
Presidenter i Republikken Tyrkia |
| --- |
| 
* Kemal Atatürk (1923–38)
* İsmet İnönü (1938–50)
* Celâl Bayar (1950–60)
* Cemal Gürsel (1960–66)
* Cevdet Sunay (1966–73)
* Fahri Korutürk (1973–80)
* Kenan Evren (1982–89)
* Turgut Özal (1989–93)
* Süleyman Demirel (1993–00)
* Ahmet Necdet Sezer (2000–07)
* Abdullah Gül (2007–14)
* Recep Tayyip Erdoğan (2014–dd)

 | Tyrkias flagg |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** Munzinger (iba)
 |
Skjematisk tegning av en begrenset og en ubegrenset funksjon. Dersom en funksjon alltid vil holde seg innenfor to gitte striplede linjer er den begrenset; hvis det alltid er mulig å finne en {\displaystyle x}-verdi slik at den går utenfor to gitte striplede linjer er den ubegrenset.
En **begrenset funksjon** er en funksjon hvis verdimengde er begrenset. En funksjon {\displaystyle f(x):X\to \mathbb {R} } er altså begrenset hvis det finnes et reelt tall {\displaystyle M} slik at

{\displaystyle |f(x)|<M}
for alle {\displaystyle x\in X}. Sinus- og cosinus-funksjonene er, for eksempel, begge begrensede, siden {\displaystyle |\sin(x)|\leq 1} og {\displaystyle |\cos(x)|\leq 1} for alle {\displaystyle x\in \mathbb {R} } .

Definisjoner
------------

Dersom det finnes et tall {\displaystyle M\_{1}} slik at 

{\displaystyle f(x)<M\_{1}}
for alle {\displaystyle x\in X} sier man at funksjonen er *oppad begrenset (av {\displaystyle M\_{1}})*. Tilsvarende, dersom det finnes et tall {\displaystyle M\_{2}} slik at 

{\displaystyle f(x)>M\_{2}}
for alle {\displaystyle x\in X} sier man at funksjonen er *nedad begrenset (av {\displaystyle M\_{2}})*. En funksjon regnes som begrenset hvis og bare hvis den er oppad og nedad begrenset; dette er ekvivalent med at det finnes en konstant {\displaystyle M} slik at

{\displaystyle |f(x)|<M}
for alle {\displaystyle x\in X}.

Begrensningsteoremet
--------------------

Begrensningsteoremet sier at dersom en funksjon f er kontinuerlig over et lukket, begrenset intervall {\displaystyle [a,b]}, så er {\displaystyle f:[a,b]\to \mathbb {R} } også begrenset.

Se også
-------

* Begrenset operator

Referanser
----------

1. ↑  Houshang H. Sohrab (2014). *Basic Real Analysis*. Birkhäuser Basel. s. 97–98. ISBN 978-1-4939-1841-6.
***A Window on Washington Park*** er en amerikansk stumfilm fra 1913, regissert av Laurence Trimble.

Handling
--------

Fra leiligheten hans, hvor han lever et muntert enkemannsliv med utsikt over en park, ser Alan Dale en raffinert, men fattig gammel herremann på en av benkene i parken. Han kontakter butleren sin, og ber ham gå ned og fortelle den gamle mannen på benken at Alan gjerne vil møte ham. Når butleren nærmer seg den eldre mannen er den gamle mannen litt skeptisk, men samtykker til slutt i å komme sammen med ham. Alan tar hjertelig imot gjesten, og forteller ham hvorfor han har bedt ham om å komme dit. Han inviterer også mannen på middag.

I løpet av måltidet forteller den gamle mannen sin livshistorie: hvordan han giftet seg med en ung kvinne, men etter fødselen av en liten datter døde hans kone. Hvordan datteren hans hadde giftet seg med en ung mann, og reist til New York - og hvordan han hadde mistet pengene sine. Den siste nyheten han hadde fått om datteren sin var at hun var død. Men Alan mener nå at mannen han hadde fått øye på i parken, faktisk var sønnen til datteren hans.

Skuespillere
------------

* Tom Powers
* Charles Kent som Mr. Wescott
* Courtenay Foote
* Florence Turner som Primrose

Referanser
----------

1. ↑  A Window on Washington Park

Eksterne lenker
---------------

* (en) *A Window on Washington Park* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
***A Wild Goose Chase*** er en amerikansk stumfilm fra 1919, regissert av Harry Beaumont.

Handling
--------

Margaret Sherwoods forlovede har forsvunnet i Arktis, og hun har ikke hørt fra ham på to år. Likevel tror hun ikke at han er død. Price Latham, som også er forelsket i Margaret, tilbyr å organisere en ny ekspedisjon til området for å bevise at hennes forlovede faktisk er død.

Til gjengjeld lover Margaret å gifte seg med Latham, hvis det faktisk viser seg at hennes forlovede er død. Latham forsøker å sabotere ekspedisjon, men dette blir forhindret. Når Margarets forlovede endelig blir funnet, gjenopptar de snart forholdet deres.

Skuespillere
------------

* Hazel Daly som Margaret Sherwood
* Sidney Ainsworth
* Chester Barnett
* Matt Moore

Referanser
----------

1. ↑  A WILD GOOSE CHASE

Eksterne lenker
---------------

* (en) *A Wild Goose Chase* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *A Wild Goose Chase* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *A Wild Goose Chase* på Silent Era Rediger på Wikidata
***A Ticket for Everyone*** er et livealbum av den engelske pop punkgruppa Busted. Den inneholder tolv låter som er spilt inn i Manchester under «A Present for everyone»-turnen, pluss studio versjonen av «Thunderbirds Are Go!», som ikke tidligere hadde vært med på et album i Storbritannia. Albumet inneholder live versjoner av gruppas singler, samt en coverversjon av Undertones-låta «Teenage Kicks» og albumspor «That Thing You Do"». På de europeiske versjonene av albumene er «She Wants To Be Me» utelatt, på grunn av kontraktsforhold, og studio-versjonen av «Thunderbirds Are Go!», som det ble tidligere i 2004 nyutgivelse av «A Present For Everyone» i Europa.

Bakgrunn
--------

Bourne, Simpson og Willis ble utvidet med Chris Banks, Damon Wilson og Chris Leonard. Til BBC uttalte Adam Cumiskey at: «*Det levende element i dette albumet er litt trauste: det er ingen improvisasjon i sangene; de høres nøyaktig lik ut som singlene. Men med sin sprade og tillit... klarer å motstå å høres ut som en deltager i en kamp av bandene konkurranse*». I motsetning til sine de studioalbumene, *A Ticket for Everyone*, ble var dette albem bare en kort stund på hit-listene i Storbritannia. Busted ble oppløst bare to måneder etter utgivelsen. En medfølgende DVD med opptak fra  Manchester konserter ble utgitt med samme tittel. DVD fikk Platinum i Storbritannia.

Sporliste
---------

A Ticket for Everyone CD
1. «Air Hostess» (6:31)
2. «That Thing You Do» (3:48)
3. «What I Go to School For» (3:32)
4. «She Wants to Be Me» (3:36)
5. «3AM» (3:54)
6. «Who's David?» (3:55)
7. «Thunderbirds Are Go» (3:15)
8. «Teenage Kicks» (2:54)
9. «You Said No» (3:17)
10. «Year 3000» (3:55)
11. «Sleeping with the Light On» (4:13)
12. «Crashed the Wedding» (3:54)
13. «Thunderbirds Are Go» (Studioversjon) (3:11)

A Ticket for Everyone DVD
1. Air Hostess
2. That Thing You Do
3. What I Go to School For
4. She Wants to Be Me
5. 3AM
6. Why?
7. Britney
8. Who's David?
9. Teenage Kicks
10. Better Than This
11. Where Is the Love?
12. Fake
13. Nerdy
14. You Said No
15. Year 3000
16. Sleeping with the Light On
17. Crashed the Wedding

Referanser
----------

1. ↑  Cumiskey, Adam (20. november 2002). «Busted Live: A Ticket for Everyone Review». BBC Music. Besøkt 26. september 2011.
2. ↑  «Busted Confirm Split». *NME*. IPC Media. 14. januar 2005. Besøkt 26. september 2011.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz
 |
**A Tia Porinetia** (fransk: *Rassemblement des Polynésiens*) er et politisk parti i Fransk Polynesia.

Det ble grunnlagt i januar 2013, i forkant av valget til Fransk Polynesias forsamling senere samme år, og ledes av Teva Rohfritsch. En annen frontfigur er Gaston Tong Sang, som tidligere ledet partiet O Porinetia To Tatou Ai'a. A Tia Porinetia er tilhenger av selvstyre for Fransk Polynesia og motstander av selvstendighet.

Ved valget til Fransk Polynesias forsamling i 2013 fikk A Tia Porinetia 25,63 % av stemmene og åtte representanter.

I februar 2016 gikk A Ti'a Porinetia sammen med parlamentsgruppen ledet av Edouard Fritch og det nye partiet Tapura huiraatira ble lansert. Rohfritsch ble nestleder i det nye partiet.

Referanser
----------

1. ↑  «A Ti’a Porinetia: un nouveau mouvement politique. Teva Rohfritsch en leader», Tahiti Infos.
2. ↑  «...A Ti’A Porinetia aussi...» Arkivert 12. mai 2013 hos Wayback Machine. *Radio1*, 23. april 2013.
3. ↑  *Rapport de la commission de recensement général des votes à l'occasion de l'élection des représentants à l'Assemblée de la Polynésie française*[*død lenke*], Haut-Commissariat de la République en Polynésie française.
4. ↑  «Big turnout for launch of political party in French Polynesia», *Radio New Zealand International*, 22. februar 2016. Lest 22. februar 2016.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
**Anlong Veng** (khmer: ស្រុកអន្លុងវែង) er et distrikt i provinsen Oddar Meancheay i Kambodsja. Den største byen i distriktet er også kalt Anlong Veng.

Geografiske data
----------------

Anlong Veng ligger i Dângrêkfjellene, lengst nord i Kambodsja. Det ligger 125 km nord for Siem Reap og i nærheten av den internasjonale grensen mot Thailand. Det er en demning like nord for byen.

Historie
--------

Anlong Veng er best kjent for to historiske årsaker. Det var den siste skanse for Røde Khmer før det kom under statlig kontroll i 1998 og det er det endelige hvilested for Pol Pot. 

Pol Pots grav i Anlong Veng
Dângrêkfjellene ble brukt som base av Røde Khmer da de kjempet mot Khmerrepublikken ledet av general Lon Nol.

Etter slutten av Vietnams okkupasjon av Kambodsja og tilbaketrekkingen av de vietnamesiske styrkene gjenoppbygde Røde Khmer sine tidligere baser i Dângrêkfjellene, langs grensen til Kambodsja. Anlong Veng ble for en stund Røde Khmers viktigste "hovedstad". På 1990-tallet kontrollerte Røde Khmer fortsatt Anlong Veng, der en av de første "Dødsmarkene" etter fallet av Demokratisk Kampuchea befant seg. 

Det er en fortsatt områder i en skog der landminene ennå ikke er ryddet, dette ligger ca 6 km fra Anlong Veng der 3000 mennesker angivelig ble drept av Røde Khmer for å ha vært "korrupte" så sent som mellom 1993 og 1997. Disse henrettelsene ble gjennomført under Ta Moks ledelse i området.

Referanser
----------

1. ↑  Kelvin Rowley, *Second Life, Second Death: The Khmer Rouge After 1978* Arkivert 16. februar 2016 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** GeoNames
 |
**Adolphe René Bousquet** (født 14. august 1899 i Béziers, død 17. mars 1972 i Béziers) var en fransk sportsutøver som deltok i de olympiske leker 1920 i Antwerpen og 1924 i Paris.

Bousquet vant en olympisk sølvmedalje i rugby union under OL 1920 i Paris. Det var kun to lag som deltok og det ble kun spilt én kamp. Han var med på det franske laget som tapte finalen mot USA med 0-8.

Fire år senere, under OL 1924 i Paris vant Bousquet sin andre olympiske sølvmedalje i rugby union Han var med på det franske laget som kom på andreplass i rugbyturneringen. Det var kun tre lag som deltok og kampene ble spilt i perioden 4. til 17. mai 1924. Frankrike vant første kampen med 59-3 over Romania men tapte siste kampen mot USA med 3-17.

OL-medaljer
-----------

* 1920 Belgias flagg Antwerpen - Sølv Sølv i rugby union (Frankrike)
* 1924 Frankrikes flagg Paris - Sølv Sølv i rugby union (Frankrike)

Referanser
----------

1. 1 2 3   deces.matchid.io[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   (på en) *Olympedia*, 2006, Wikidata Q95606922,

Eksterne lenker
---------------

* (en) Adolphe Bousquet – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Adolphe Bousquet – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Adolphe Bousquet – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Adolphe Bousquet – ESPN Scrum Rediger på Wikidata
**Adopsjonsforum** er en norsk humanitær forening for utenlandsadopsjon. Foreningen ble stiftet i 1970 under navnet **Adopsjonsopplysning**, og ble startet av enkeltpersoner som ønsket å drive opplysningsarbeid om internasjonal adopsjon. Foreningen startet etter kort tid med adopsjonsformidling med statlig bevilling. Siden 1986 har den vært den største av de tre adopsjonsforeningene i Norge. Ved utgangen av 2021 hadde 9 579 barn fra 28 land fått ny familie i Norge gjennom foreningens arbeid. Adopsjonsforum har lokalavdelinger over hele landet.

Adopsjonsforum driver også bistandsarbeid i en rekke av sine samarbeidsland gjennom avdelingen Bistand for Barn.

De andre godkjente adopsjonsforeningene i Norge er Verdens Barn og InorAdopt.

Ny daglig leder siden 2020 er Nina Wang. Styreleder er juristen Andrea Johanna Bratt Mæhlum, som selv er adoptert fra Costa Rica.

Adopsjonsland
-------------

Antall samarbeidsland varierer over tid avhengig av godkjenninger fra Barne-, ungdoms- og familiedirektoratet (Bufdir), og sentrale myndigheter i samarbeidslandene. De fleste samarbeidslandene har sluttet seg til Haag-konvensjonen om beskyttelse av barn og samarbeid ved internasjonale adopsjoner fra 1993.

Adopsjonsforum formidler per januar 2022 adopsjoner fra landene Colombia, Filippinene, Madagaskar, Peru og Vietnam. Tidligere samarbeidsland er Argentina, Bangladesh, Bolivia, Brasil, Chile, Costa Rica, Ecuador, Etiopia, Guatemala, India, Indonesia, Iran, Kina, Latvia, Liberia, Mali, Mexico, Nepal, Paraguay, Polen, Russland, Sri Lanka og Uruguay. Av ulike grunner er samarbeidet med disse landene enten suspendert eller permanent avsluttet.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (no) Offisiell blogg Rediger på Wikidata
* (no) Adopsjonsforum på Twitter Rediger på Wikidata

* (no) Adopsjonsforum på Facebook Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Brønnøysundregistrene
 |