recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
To moderniteter møtes: «Den gule gutten» og fonografen. Tegning av Richard Outcault til *New York Journal*s søndagsbilag i farger.
Avistegning fra 1898 som karikerer «aviskrigen mellom de gule ungene» Joseph Pulitzer og William Randolph Hearst, konkurrerende aviskonger som begge trykte «The Yellow Kid» i sine sensasjonsaviser *New York World* og *New York Journal*.
***The Yellow Kid***, ofte bare kalt ***Yellow Kid***, var hovedpersonen i *Hogan's Alley*, en humoristisk tegneserie skapt av avistegneren og seriepioneren Richard Outcault (1863–1928). Serien utkom i Joseph Pulitzers og William Randolph Hearsts konkurrerende aviser i New York 1895–1898 og var den første serien som ble trykket i farger. Figuren ga opphav til betegnelsen «den gule presse» om aviser som spekulerer i store overskrifter, sensasjoner og skandaler.

Historikk
---------

*The Yellow Kid* er tegnet som en flintskallet gutt med store ører, et komisk flir og ei sid, gul nattskjorte. I serien driver han rundt i bakgatene i New York sammen med andre unger og voksne, gjerne i kaotiske, fargerike slummiljøer med mange detaljer, figurer og kommentarer. Replikkene til hovedpersonen er slangpreget og skrevet direkte på nattskjorta. Outcaults gradvise eksperimentering med flere serieruter og snakkebobler istedenfor tradisjonelle avistegninger med ett, samlet motiv, påvirket seinere serieskapere. 

*Hogans Alley* ble første gang trykt som en enruters fargeserie på forsida av Joseph Pulitzers *New York World* 5. mai 1895 for å prøve en ny, gul trykkfarge. I oktober 1896 hoppet Outcault over til William Randolph Hearsts *New York Journal*. Pulitzer hyrte da inn illustratøren og maleren George Luks (1867–1933) for å fortsette en tilsvarende stripe med egne karakterer i sin avis. Etter en rettssak om rettighetene til tegneserien, beholdt *World* navnet «Hogan's Alley», mens «The Yellow Kid» gikk til *Journal*. 

I konkurransen mellom avisene utviklet aviskongene en sensasjonspreget journalistikk. Den ble nedsettende omtalt som «gul journalistikk» (*yellow journalism*) etter den populære tegnseriefiguren. Betegnelsen «gul presse» (*yellow press*) brukes fortsatt

Eksterne lenker
---------------

* (en) Yellow Kid – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

Portal: Tegneserier

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN
 |
***Kalle Villervalle på sydhavsøyene*** er den første i en serie av fire barnebøker om gutten Kalle Villervalles eventyr av den svenske forskeren og forfatteren Bengt Danielsson. Den ble utgitt i 1957, på norsk i 1958.. Boka ble filmet for fjernsyn i 1963, fjernsynsserien ble senere utgitt som kinofilm i 1968.

Handling
--------

Doktoren Ernst Botman har fått i oppdrag av den internasjonale FN-organisasjonen Unesco som ernæringsspesialist, å reise til Sørhavsøyene for å undersøke mulig forekomst av sult og dårlig kosthold blant innbyggerne. Resten av familien, bestående av mor og barn Villervalle og Lenalisa, krever å bli med på reisen. Barnas bestemor skal også være med på ekspedisjonen.

Utflukten går først til Marseille, og derfra med båt til Tahiti. Fra Tahiti reiser familien videre til Raroia, hvor det meste av handlingen finner sted.

Referanser
----------

1. ↑  «Kalle på Sydhavsøyene». *Nasjonalbiblioteket*. Besøkt 12. januar 2016.
2. ↑  «Villervalle i Söderhavet». *Sveriges Television*. Besøkt 12. januar 2016.
3. ↑  «Villervalle i Söderhavet». *Svenska Filminstitutet*. Besøkt 12. januar 2016.
**The Young Norwegians** ble startet i 1966 som en viseduo bestående av Bjørn Morisse (gitar) og Lillebjørn Nilsen (banjo og gitar). Ettersom Bjørn Morisse var den høyeste av de to fikk han kallenavnet Store-Bjørn, mens Bjørn Falk Nilsen ble kalt for Lille-Bjørn. Dette kallenavnet har siden blitt hengende ved ham.

Lillebjørn Nilsen har fortalt om deres første møte på Viseklubben Dolphin. Han satt for seg selv og spilte banjo da Bjørn Morisse kom bort, grep ham i skuldren og ba ham bli med utenfor. 17 år gamle Lillebjørn trodde han skulle få bank, og ble så lettet da han ble spurt om de skulle danne ei visegruppe sammen at han straks svarte ja. Ukebladet Det Nye kledde dem opp og presenterte dem for leserne, og visegruppa begynte å opptre på ulike arrangementer i Oslo og omegnen. The Young Norwegians utga noen singler på Triola og Troll i 1966, etterfulgt av albumet *Things on Our mind*.

I 1967 begynte Lillebjørn Nilsen på musikklinjen ved Hartvig Nissens Skole i Oslo, hvor han traff Steinar Ofsdal, som spilte kontrabass, cello, fele og seljefløyte. De to ble snart kamerater, og Lillebjørn overtalte ham til bli med i visagruppa. Dermed ble Steinar Ofsdal med på deres neste LP, *Music*, som utkom i 1968. Allerede tidlig på året i 1969 ble The Young Norwegians oppløst.

Diskografi
----------

### LP

* *Things On Our Mind*. Triola TNLPS 17. (1967)
* *Music*. Polydor 184 187. (1968)

### Singel

* *Joys Of Love* / *Jug Of Punch*. Triola TN 480. (1966)
* *Vuggevise for André* / *Goodbye To Your Sparkling Blue Eyes*. Troll TR 193 (1966)
* *Plenty Nothingness And Love* / *Det står ein friar uti garde*. Troll TR 200 (1966)
* m/Kari Svendsen: *Grannie* / *Nightingale*. Triola TN 460 (1967)

Referanser
----------

1. ↑  «NRK TV – Ei vise er så mangt» **(norsk)**. 13. april 1968. Besøkt 1. juni 2019. «Norsk musikkprogram (s-hv). Visevenner i Centralteatret. Med Lillebjørn Nilsen, Kari Svendsen, Hege Tunaal, Henning Nilsen, Øystein Sunde, Kåre Schanke, Thomas Gundersen, Lars Klevstrand, The Young Norwegians, Bjørn Morisse. Ved Ada Haug og Svein Erik Børja.»

Eksterne lenker
---------------

* The Young Norwegians (1966–1968) Lillebjørn Nilsens nettsider

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz **·** Discogs
 |
***Kalle Stropp och Grodan Boll: Räddar Hönan*** er en svensk animert kortfilm fra 1987 regissert av Jan Gissberg. Filmen handler om fabeldyrene Kalle Stropp (norsk: Sirre Strikk) og Grodan Boll (norsk: Padde Ball). Historiene om disse to dyrene er skapt av Thomas Funck, som også gir stemme til alle figurene i den svenske originalversjonen av filmen.

Handling
--------

En dag blir Sirre Strikk og Padde Ball sin venn, en høne, kidnappet av to skurker, ved navn Pudding og Karlsson. Sirre Strikk hadde kort tid før dette blitt invitert av Padde Ball til å være med på en prøvekjøring av sin nye bil. Men deres andre venn, en papegøye, blir også kidnappet kort tid senere. Det viser seg til slutt at kidnapperne ikke er så onde som de først trodde - ettersom de egentlig arbeider som tryllekunstnere, og tilfeldigvis behøvde en høne til et av trylle-numrene deres. Sirre Strikk og de andre vennene forsøker å jage etter kidnapperne, for å konfrontere dem.

Svenske stemmer
---------------

* Thomas Funck - Sirre Strikk/Padde Ball/Tallerken Niklas/Papegøyen/Reven/Pudding/Karlsson/Høne

Norske stemmer
--------------

* Øivind Blunck - Sirre Strikk
* Per Christian Ellefsen - Padde Ball
* Lars Sørbø - Tallerken Niklas
* Lasse Lindtner - Papegøyen
* Anders Hatlo - Reven
* Magne Lindholm - Pudding
* Trond Brænne - Karlsson
* Marion Raven - Høne

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Kalle Stropp och Grodan Boll: Räddar Hönan* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) *Kalle Stropp och Grodan Boll: Räddar Hönan* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata
**Jesuit Hill Battery** (maltesisk: *Batterija tal-Għolja tal-Ġiżwiti*), også omtalt som **Jesuit Battery** eller **Point Cortin Battery**, var et batteri i Marsa, Malta. Det ble bygget av maltesiske opprørere under den franske blokade i 1798-1800. Det var en del av en kjede av batterier og skyttergraver rundt de franske posisjoner i Marsamxett-havna og Grand Harbour.

Batteriet ble bygget på bakken kjent som Jesuit Hill. Marsa-batteriet i nærheten lå på bakken nær strandkanten. Batteriet var lite, og besto av en liten murbrystning med to skyteskår, et magasin som lå i en terrasse på den ene siden, og et annet i ruinene på den andre siden. Magasinet ble kamuflert og beskyttet av et lag med jord. En stor bygning på baksiden ble brukt som brakker eller kaserner. Batteriet ble ansett som en avansert stilling på Tas-Samra Camp og var bemannet av menn fra Qormi. Det var bevæpnet med to kanoner. Batteriet skjøt sitt første skudd 5. april 1799.

Som de andre franske festningsverkene ble Jesuit Hill-batteriet demontert, muligens en gang etter 1814. Ingen spor av batteriet kan sees i dag, og området er nå tungt industrialisert. Området er nå bebygd av Marsa Power Station.

Referanser
----------

1. ↑  Stroud, John. «The Maltese Army of 1798». *On Parade*: 38. Arkivert fra originalen 26. juli 2015. Besøkt 26. juli 2015.
2. ↑  Spiteri, Stephen C. (mai 2008). «Maltese ‘siege’ batteries of the blockade 1798-1800» (PDF). *Arx - Online Journal of Military Architecture and Fortification* (6): 36. Arkivert fra originalen (PDF) 1. mai 2016. Besøkt 30. mars 2015.
**Dorothea «Doris» Nielsine Severine Bigum** (født Steiner 21. juni 1800 i Wiburg, Sachsen-Weimar, død 23. juni 1890 i Drammen) var en dansk-norsk skuespillerinne.

Familie
-------

Doris Bigum var datter av teaterdirektør Gotthard Steiner (ca. 1768-1831) og skuespillerinne Sophie Marie Dorothea Cartum (eller Cortæus) (1776-1852). Hun var søster av skuespillerinnen Wilhelmine Franck og Amalie Huusher. Hun ble 23. november 1822 gift i Svendborg med skuespiller Peder Lauritzen Bigum (1800-1828].

Liv og virke
------------

Allerede som barn, i perioden 1805-1807, opptrådte Doris Bigum i Norge. I Danmark var hun lenge knyttet til farens teaterselskap. Dette selskapet ble i 1825 overtatt av hennes ektefelle Peter Bigum. Hun var tilknyttet Bigums selskap i Kristiansand i 1827-1828 (og i navnet var hun også selskapets leder), før hun vinteren 1828-1829 var hos Julius Olsen i Bergen. I 1829 forlot hun Norge, samtidig som «D. Sal. Bigums Selskab» reiste til Trondheim under ledelse av hennes svoger, Johan Conrad Huusher, som tok over selskapet etter P. L. Bigums død.

Doris Bigum var i 1830-årene blant annet engasjert i den danske teaterdirektøren Jens Peter Müllers selskap, og opptrådte blant annet i Sverige. I 1837-1838 var hun bosatt hos sin søster Wilhelmine Holm i Fredrikshald, hvor hun også senere hadde flere opphold av ulik varighet, og hvor hun tidvis bedrev en viss teatervirksomhet.

En kort periode i 1839 var hun tilknyttet teaterselskapet Olsen & Miller på Sørlandet, før hun opptrådte med Carl Petersens trupp i Drammen i 1840. Hun sluttet seg også til Petersens trupp i Fredrikshald høsten 1843. Da moren døde i 1852, bosatte Bigum seg i Christiania, før hun endelig slo seg til ro i Drammen, hos datteren, som der var gift med urmaker Holst.

Kilder
------

* Jensson, Liv (1981). *Biografisk skuespillerleksikon*. Universitetsforl. s. 25, 55. ISBN 8200056228.
* Parmer, Vidar (1967). *Teater på Fredrikshald*. Halden.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni
 |
***The Yaqui Girl*** er en amerikansk stumfilm fra 1910.

Handling
--------

En meksikansk trubadur ved navn Pedro, og søsteren hans, synger og leker i gatene. En indianer-jente fra Yaqui-stammen, ved navn Silver Arrow, er fascinert av den kjekke meksikaneren. Hun følger etter ham når han går for å leke foran et gammelt kloster, og blir henrykt når han veksler noen ord med henne. Hun går forbi en blomster-selger, kjøper en haug roser, og går videre til en hytte hvor den kjekke Pedro sitter i hagen.

Når Pedro går innendørs en liten stund, legger hun igjen blomstene på stolen hans. Hun holder deretter øye med ham, fra bak en vegg. Hun ser ham plukke opp en rose, og feste den på frakken hans. Men kjæresten hans Marguerita dukker opp, og kysser ham. Men når hun legger merke til blomsten, anklager hun ham for å ha bedratt henne. Hun lufter også misunnelsen sin ved å tråkke på alle blomstene. Silver Arrow forstår at hun aldri kommer til å bli foretrukket fremfor Marguerita, og hun sverger hevn.

Referanser
----------

1. ↑  THE YAQUI GIRL
2. ↑  Arlene Hirschfelder, Paulette F. Molin. *The Extraordinary Book of Native American Lists*

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Yaqui Girl* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
Dorian Bay på kartet over AntarktishalvøyaDorian BayDorian BayDorian Bay på kartet over Antarktishalvøya
**Dorian Bay** er en bukt på nordvestsiden av Wiencke Island i Det antarktiske arkipel, beliggende én kilometer nord for Port Lockroy. Den ble oppdaget av Jean-Baptiste Charcot på hans første antarktisekspedisjon 1903–05 og oppkalt etter Monsieur Dorian, et medlem av Chambre des députés.

I 1955 oppførte Argentina en nødhytte i Dorian Bay. British Antarctic Survey (BAS) satte i 1975 opp en hytte nær den argentinske nødhytta i forbindelse med en midlertidig flystripe ved Damoy Point. Her ble personell fraktet inn med skip og fløyet videre til den nye forskningsstasjonen Rothera på Adelaide Island når isforholdene forhindret skipene å seile lenger sørover. Flystripa ble tatt ut av bruk i 1995 og hytta, kalt Damoy Hut, ble i 2009 oppført på lista over historiske steder og kulturminner i Antarktis.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Den argentinske nødhytta |  | Den argentinske nødhytta |
| Den argentinske nødhytta |  | Damoy Hut |

Referanser
----------

1. ↑  Composite Gazetteer of Antarctica Den vitenskapelige komite for antarktisforskning (SCAR). Katalognr. 3786
2. ↑  Robert K. Headland (2009). *A Chronology of Antarctic exploration*. London: Quaritch. s. 342. ISBN 978-0-9550852-8-4.
3. ↑  Robert K. Headland (2009). *A Chronology of Antarctic exploration*. London: Quaritch. s. 446. ISBN 978-0-9550852-8-4.
4. ↑  Historic Sites & Monuments in Antarctica. International Polar Heritage Committee

Eksterne lenker
---------------

* Damoy Point Refuge British Antarctic Survey
* Damoy UK Antarctic Heritage Trust
* Besøksguide Antarktistraktaten

Portal: Antarktis

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** GNIS **·** SCAR

 |
**Jesusbevegelsen** (engelsk: *The Jesus Revolution*) var en radikal kristen bevegelse som hadde sitt utspring i hippie-bevegelsen på slutten av 1960-tallet i USA. Hippie-bevegelsen representerte et politisk og kulturelt brudd med det etablerte samfunnet. Når de ble kristne, tok de med seg hippie-kulturen inn i kristendommen. I Norge hadde derimot Jesusbevegelsen mindre appell i hippie-miljøet enn i USA.

Bevegelsen begynte for alvor å utbre seg på 1970-tallet og kom også etter hvert til Europa og Norge. Kristne ungdomsbevegelser ble influert, men mange av de mer tradisjonelle karismatiske miljøene (som eksempelvis Aril Edvardsens Sarons Dal) ble i mindre grad påvirket. I Norge var det særlig «Guds fred» i tilknytning til Trefoldighetskirken i Oslo som ble et arnested for bevegelsen. Jesusbevegelsen førte med seg en iver og et engasjement hos store deler av datidens kristne ungdommer. Jesus-bevegelsen kan vel sies å være en slags motkulur mot det materialistiske Vesten.

I Norge
-------

Norske grupper som var preget av Jesusbevegelsen var Guds Fred med base i bokollektivet *Fredens bolig* i Bærum, og Ung Visjon/Ny Visjon i Molde. Visegruppa Kari Hansa og Gregers Hes hadde utspring i Guds Fred-miljøet, mens jazzrockgruppa Kainos kom fra Molde. 

Ole Bjørn Urne etablerte et arbeid blant rusmisbrukere i Oslo i 1970, kalt *Ten Center*.

Referanser
----------

1. ↑  Sylte, Turid et al (17. oktober 2015): «Da Jesus ble synlig på 1970-tallet»[*død lenke*], *Vårt Land* (*Betalingsmur*)

Litteratur
----------

* Svalheim, Peter (2015): *Jesusvekkelsen - en fortelling fra 70-tallet*, Vårt Land Forlag
* Sørbø, Jan Inge (1985): *Blomsterbarn i kyrkja*. Samlaget, ISBN 82-521-2616-2
* Aass, Jørgen (1982): *Levende Fellesskap, visjonen fra Guds Fred*. Vårt Land forlag, ISBN 82-90021-27-5

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** LCCN
 |
***The Cat in the Hat*** er en amerikansk barnebok fra 1957 skrevet av Theodor S. Geisel («Dr. Seuss», 1904–1991). Boka ble svært populær og regnes som en moderne klassiker i USA. 

Den ble filmatisert som *Katten* i 2003, der komikeren Mike Myers spiller tittelrollen.

Handling
--------

Historien begynner med en gutt og hans søster Sally i huset deres på en kald og regnfull dag, og stirrer vemodig ut av et vindu. Plutselig hører de en høy lyd, som raskt blir etterfulgt av en antropomorf katt i en rød og hvitstripet topphatt og en rød sløyfe, som foreslår å underholde barna med en rekke triks. Men barnas kjæledyr-fisk synes ikke dette er noen god ide, og insisterer på at katten skal reise sin vei. 

Katten reagerer deretter med å balansere fisken på tuppen av sin paraply. Spillet blir raskt vanskeligere, ettersom katten balanserer seg selv på en ball og forsøker å balansere forskjellige husholdningsartikler, frem til han faller på hodet og slipper alt han holder på med. Fisken kjefter på ham igjen, men katten i hatten foreslår et nytt spill. Katten bringer inn en stor rød boks utenfra, hvorfra han slipper to identiske karakterer, med blått hår og røde drakter kalt «Thing One» og «Thing Two»

Disse tingene skaper enda mer problemer, deriblant å fly drager i huset, slå bilder ned fra veggen, og andre ting. Alt dette tar slutt når fisken ser barnas mor utenfor et vindu, på vei hjem. Som svar fanger gutten tingene i et stort nett og katten, tilsynelatende skamfull, plasserer tingene tilbake i den store røde boksen. Katten kommer snart tilbake, og kjører en spesiell maskin som plukker opp alt rotet og rydder i hele huset, til stor glede for fisken og barna.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | OCLC
 |
**Carl August Björkman** (født 31. desember 1869 død 4. februar 1960) var en svensk skytter som deltok i de olympiske leker 1912 i Stockholm.

Björkman ble olympisk mester i skyting under OL 1912 i Stockholm. Han var med på det svenske laget som vant lagkonkurransen rifle 300 meter med 5655 poeng foran Norge med 5605. De andre på laget var Mauritz Eriksson, Hugo Johansson, Erik Blomqvist, Bernhard Larsson og Gustaf Adolf Jonsson. Det var sju lag som deltok og det var seks mann på hvert lag. Björkman skjøt totalt 954 poeng som var det fjerde beste resultatet på det svenske laget. Han var også med på det svenske laget som kom på tredjeplass i lagskytingen med armégevær.

OL-medaljer
-----------

* 1912 Sveriges flagg Stockholm – Gull **Gull** i skyting, 300 meter rifle, lagskyting (Sverige)
* 1912 Sveriges flagg Stockholm – Bronse Bronse i skyting, armégevær, lagskyting (Sverige)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Carl Björkman – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Carl Björkman – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Carl Björkman – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

* (sv) Carl Björkman – Sveriges olympiske komité Rediger på Wikidata

* (en) Carl Björkman – ISSF Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Geni
 |
Sør- og Østfasaden til Berlinpalasset (november 2018)
**Humboldt Forum** (tysk: *Humboldt Forum im Berliner Schloss,* også *Humboldtforum*) er et museum for verdens kulturarv i Berlin, som holder til i det gjenoppbygde Berlins slott på Museumsinsel rett ved siden av Lustgarten og Berliner Dom.

Museet er oppkalt etter naturforskeren og oppdageren Alexander von Humboldt og hans bror, lingvisten, filosofen og utdannelsesreformatoren Wilhelm von Humboldt som har gitt navn til den humboldtske universitetsmodellen Navnet *Humboldt Forum* betegner virksomheten i bygningen som helhet, mens *Berliner Schloss* er navnet på selve bygningen. Humboldt Forum huser Ethnologisches Museum (grunnlagt 1873) og Museum für Asiatische Kunst (opprinnelig en avdeling av sistnevnte, også med røtter til 1873). Videre omfatter det restauranter, teater- og kinosaler, og auditorium.

Den skotske kunsthistorikeren Neil MacGregor, tidligere direktør for British Museum, var den første direktøren for Humboldt Forum. Humboldt Forum har British Museum som et viktig forbilde og er ofte sammenlignet med dette. Inspirert av British Museum er det gratis adgang til store deler av Humboldt Forum.

Referanser
----------

1. ↑  Berlin Palace Rebuilding Begins 63 Years After Explosion
2. 1 2  Neil MacGregor unveils plans for Berlin’s ambitious Humboldt Forum
3. ↑  «Humboldt Forum im Berliner Schloss». Arkivert fra originalen 2. juli 2017. Besøkt 4. juli 2017.
4. ↑  «Neil MacGregor: ‘Britain forgets its past. Germany confronts it’». *the Guardian* **(engelsk)**. 17. april 2016. Besøkt 18. september 2022.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** SUDOC
 |
**Kari Hop Skiftesvik** (født 1938) er en norsk venstrepolitiker, kvinnesaksforkjemper, forfatter og førstebibliotekar. Hun har hatt en rekke verv i Bergen Venstre og Norsk Kvinnesaksforening. Skiftesvik har vært nestleder i Bergen Venstre (1979–1983), leder i Fana Venstre (1983–1985), og var medlem av likestillingsutvalget i Bergen. Hun var leder i Bergen Kvinnesaksforening i tre perioder (1976–1982, 1995–2008 og 2011–2013) og 2. nestleder i Norsk Kvinnesaksforening på nasjonalt nivå (1978–1986, 1996–2006 og 2011–2014). Hun var aksjonsleder i Bergen for TV-aksjonen 89: Kvinner i den 3. verden.

Skiftesvik har utgitt boka *Bergens små og store døtre: Kvinnehistoriske byvandringer*, sammen med Elisabeth Aasen, på Bodoni forlag i 2016. Bergen Offentlige Bibliotek skriver at det er en turbok om den usynlige Bergenshistorien .

Skiftesvik tok Statens bibliotekhøgskole og ble i tillegg cand.mag. Hun har arbeidet ved Universitetsbiblioteket og vært avdelingsbibliotekar og siden førstebibliotekar ved Bergen offentlige bibliotek.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  «Jubilanter». Aftenposten. 09.05.2018. S. 40
2. ↑  Kari Hop Skiftesvik (2010). «Bergenske formødre» (PDF). *Kvinnesaksnytt* (1): 20–21.
3. 1 2  «Nytt fra lokallaga» (PDF). *Kvinnesaksnytt* (1): 40. 2011.
4. ↑  *Hvem er hun?*. Cappelen. 1989. ISBN 8202116759.
5. ↑  Karin Bruzelius (18. juni 2012). «Referat fra landsmøte i Norsk Kvinnesaksforening 12. mai 2012 i Majorstuveien 39, Oslo». Besøkt 12. november 2019.
6. ↑  Mona Fonnes. «Bergens små og store døtre: Kvinnehistoriske vandringer». Besøkt 12. november 2019.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF
 |
Avdukningen, 11. november 1920
**The Cenotaph** er et krigsminnesmerke i gaten Whitehall i London. Den begynte som en midlertidig struktur bygd i tre og gips, designet av Edwin Lutyens, og reist i 1919 anledning en fredsmarsj ved slutten av første verdenskrig, men de sterke følelser som vellet opp etter krigen ble den erstattet i 1920 med en permanent struktur og utpekt til Storbritannias fremste nasjonale krigsminnesmerke.

Denne permanente kenotafen ble også tegnet av Edwin Lutyens og bygd med Portland-stein fra 1919 til 1920 av firmaet Holland, Hannen & Cubitts, til erstatning for Lutyens' tidligere konstruksjon på samme sted. En årlig *National Service of Remembrance* avholdes på Remembrance Sunday, den søndag som ligger nærmest 11. november (Armistice Day, det vil si Våpenhviledagen).

Lutyens' kenotafdesign er blitt reprodusert annetsteds i Storbritannia og i andre land med britisk tilknytning, som i Australia, Canada, New Zealand, Bermuda og i Hongkong.

Kenotafen var opphavlig designede til minnes det britiske imperiets dødsfall under første verdenskrig. Imidlertid, kenotafen var viede en gang til i 1946 for å minnes Storbritannias dødsfall under andre verdenskrig også.

På kenotafens sider, det er seks flagg; to nasjonalflagg (for hæren); en Royal Air Force Ensign (for flyvåpenet); en White Ensign (for marinen); en Blue Ensign (for Royal Naval Reserve); og en Red Ensign (for handelsmarinen).

Referanser
----------

1. ↑  Lancaster, G.B. (31. oktober 1919): «The Glorious Dead», *Ashburton Guardian*. **XL** (9146). s. 7
2. ↑  The Cenotaph på *Historic England*

Litteratur
----------

* Homberger, Eric (12. november 1976): «The Story of the Cenotaph», *The Times Literary Supplement*
* Odgers, David (4. mai 2014): «Conservation of the Cenotaph» Arkivert 8. mars 2016 hos Wayback Machine. *3rd Dimension*

Eksterne lenker
---------------

(en) Cenotaph, London – kategori av bilder, video eller lyd på Commons


* War Memorials Archive (official memorial record)

Portaler: Første verdenskrig | Andre verdenskrig
Humboldtmuseets inngangsparti
Skjellet av en brachiosaurus
**Museum für Naturkunde**, bedre kjent som **Humboldtmuseet**, etter naturforskeren Alexander von Humboldt, er det første nasjonale museum i verden, med en massiv samling av mer enn 25 millioner zoologiske, paleontologiske og mineralogiske objekter og mer enn ti tusen originale artseksemplarer (spesimen). Det er bl.a. kjent for to spektakulære utstillinger, den største oppreiste dinosaur i verden, og det best bevarte eksemplar av den første kjente fuglen, *Archaeopteryx*.

Museet er inndelt i institutter for paleontologi, mineralogi og zoologi. Det er underlagt Humboldt-Universität zu Berlin, som ble etablert i 1810, men deler av museets samlinger går tilbake til det prøyssiske akademi i 1700.

Den paleontologiske avdelingen ble grunnlagt i 1857. I 1886 begynte arbeidene med en ny bygning, som ble åpnet i Invalidenstrasse 43 i 1889.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (de) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Museum für Naturkunde Berlin – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Museum für Naturkunde (Berlin) – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

Portaler: Kunst | Tyskland

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** GeoNames
 |



1. ↑  .
**Kari Hunsager** (født 30. desember 1947 i Oslo) er en norsk billedkunstner, bosatt i Grimstad. Hun arbeider i hovedsak med figurative oljemalerier, ofte malt i flere lag. Grimstad kunstforening beskriver kunsten hennes som figurativ, men med en personlig tilnærming som fjerner den fra det fotografiske.

Hunsager er utdannet lærer med kunst og håndverk som spesialfag. Hun hadde sin første separatutstilling i Arendal kunstforening i 1995. Siden har hun hatt en rekke separatutstillinger og kollektivutstillinger, og hun har deltatt både på Sørlandsutstillingen og Telemarksutstillingen. I 2007 stilte hun ut på Agder Kunstsenter (2007). Hun har også blant annet stilt ut på Arnulf Øverlands galleri i Kristiansund (2011), Hillestad galleri i Tovdal (2011), separatutstilling på Pakkhuset galleri og en rekke ganger på Reimanngården i regi av Grimstad kunstforening. I forbindelse med 100-årsjubileet for kvinners stemmerett, deltok Kari Hunsager på jubileumsutstillingen «Med kunsten som stemme» på Lindvedske hus i Arendal i mai 2013.

Kari Hunsager har hatt utsmykningsoppdrag ved flere sykehus og institusjoner i Grimstad og Aust-Agder. Sammen med sin mann, Arild Petter Andresen, som også er billedkunstner, fikk de for noen år siden et stort utsmykningsoppdrag i en ny psykiatrisk poliklinikk i Grimstad. I 2010 utga de boka *Kunst i korridorene* – om kunst og psykisk helse. Boka tar utgangspunkt i kunstnerparets malerier, akvareller og tegninger og om hvordan billedkunst, romutforming og møblering kan påvirke sinnet og vår psykiske helse.

I forbindelse med en utstilling på Arnulf Øverlands galleri, uttaler Hunsager følgende om sin kunst:

> Jeg er veldig opptatt av lyset. Lysets spill i gjennomskinnelige blomsterkroner er spennende og utfordrende. Noe av det samme fascinerer meg når jeg maler stoffer. Derfor velger jeg nesten alltid kvinneskikkelser kledd i skinnende eller gjennomskinnelige stoffer gjerne i bevegelse eller dans. Farger betyr også mye for meg, og det er nesten alltid en til to hovedfarger – ofte sterke – i bildene mine. Resten av fargene er gjerne duse og er bare med på å fremheve den eller de fremtredende fargene i bildet.
> 
> 
> *Kulturnett Aust-Agder, Månedens kunstner* 2. januar 2013.
> 
>

Bibliografi
-----------

* *Kunst i korridorene : om kunst og psykisk helse*, 2010

Referanser
----------

1. ↑   Arkivert 10. mars 2016 hos Wayback Machine. (besøkt 15. mai 2015)
2. ↑  Geir Lid: «Fargerik malerglede» i *Agderposten,* 21. november 2009, s. 61
3. ↑  Heidi Arild: «Motstand og mykhet» i *Agderposten,* s. 16-19, 3. mai 2013(besøkt 15. mai 2015)
4. ↑  Anette Os: «Etterlyser kunst i korridorene» i *Fædrelandsvennen,* 22. desember 2010

Litteratur
----------

* Arild Andresen/Kari Hunsager/Bjørn Martinsen: *Kunst i korridorene*, Portal forlag 2010

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** ISNI
 |
*For boligstrøket i bydel Grünerløkka i Oslo, se Rodeløkka*
**Rodeløkken** (også skrevet **Rohdeløkken**) er et parklandskap nordøst på Bygdøy i Oslo. Området har også navnet **Henningslyst**. Det grenser til Dronningberget i nordvest, Thulstrupløkken i sør og Frognerkilen i nord og øst.

Historie
--------

Området het tidligere *Hesselbergløkken* etter Henning Hesselberg, den tidligere kommandanten og generalen på Akershus festning som bebygget løkken med herskapelige anlegg og hager. Siden ble løkken omdøpt til Henningslyst etter samme mann. Hesselbergløkken var den første løkken på Bygdøy, i forbindelse med utparselleringen av Kongsgården i 1780. Justisråden Paul Olsen Thrane ervervet senere området i 1802, før han solgte det videre til kong Karl Johan i 1819. Kongen overlot forvaltningen til generalkonsul Ernst Rohde (som dermed fikk løkken oppkalt etter seg) og sin livlege Magnus Andreas Thulstrup. Rodeløkken ble siden tilbakeført til Kongsgården i 1837.

Rodeløkken kafé
---------------

Rodeløkken kafé på Bygdøy i Oslo
Rodeløkken kafé har eksistert med servering siden 1873, den gang under navnet Rohdeløkken kafé, og er landskapets mest populære attraksjon med utsikt utover Frognerkilen. Den var tidligere eid av Ernst Rohde, og fikk dermed sitt navn fra ham. Dagens bygninger ble derimot bygget under eller i etterkant av andre verdenskrig, ettersom området trengte omfattende restaurasjon som følge av skader fra krigsårene. I en normal sesong holder kafeen åpent hele sommeren, fra mai til september.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Oslo Byleksikon
 |
Humboltstrømmen, på kartet kalt *Peru (Humbolt) Current*.
**Humboldtstrømmen** eller **Perustrømmen** er et stort økosystem i Stillehavet langs Sør-Amerikas vestkyst. Den strekker seg fra Chiles søndre ende til nordlige Peru og er blant de aller største av strømmene som fører opp næringsrikt vann til havoverflaten og dermed øker den organiske produksjonen. 

Humboldtstrømmen transporterer kaldt vann med lavt saltinnhold fra det sørlige Stillehavet mot ekvator. Her produserer fotosyntesen mer enn 300 gram kull i organisk materiale per kvadratmeter i løpet av ett år.[] Dette betyr at dette område er det mest produktive økosystemet i verden.[] Strømmen gir dermed også et stort bidrag til fiskerinæringen. Knapt en femtedel av verdens fiskefangster har sitt opphav i Humboldtstrømmen.[] Det dreier særlig som om fiskearter som jurel, chilesardin og anchoveta. 

Humboldtstrømmen er oppkalt etter den prøyssiske naturforskeren Alexander von Humboldt.

De lave temperaturer i antarktiske farvann hvorfra Humboldtstrømmen fører, gjør at den gjennomsnittlige temperaturen i vannet langs Sør-Amerikas vestkyst er inntil 7- 8 °C lavere enn temperaturen lenger ute på det åpne hav på de samme geografiske breddegrader.[] En annen virkning er at vannspeilet (havoverflaten) her er inntil 50 cm lavere enn vest ved Indonesia og Ny-Guinea.[]

Det kalde vannet nedkjøler luften. Kystområdene ved Humboldtstrømmen får lite nedbør og danner derfor ørkenområder, som for eksempel Atacamaørkenen i Chile.

I årene med værfenomenet El Niño avsvekkes den kalde Humboldtstrømmen; den kan da tidvis helt bortfalle.[]

Litteratur
----------

* Aaron Sachs: *The Humboldt Current: Nineteenth-Century Exploration and the Roots of American Environmentalism*. Penguin, New York City 2007, ISBN 978-0-14-311192-4.

Eksterne lenker
---------------

* NOAA-artikel om Humboldtstrømmen
* NOAA Copyright policy

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
Memorial plaque in Berlin
Tropfenwagen
**Edmund Rumpler** (født 4. januar 1872, død 7. september 1940) var en østerriksk bil- og flykonstruktør.

Han ble født i Wien i Østerrike-Ungarn, nå Østerrike. Han arbeidet for det meste i Tyskland, Utdannet som bilingeniør samarbeidet han med Hans Ledwinka på den første Tatra bil (da kalt *Nesselsdorfer-Wagenbau*) i 1897.

Han var 30 år gammel i 1902, da han hadde avsluttet sitt arbeide hos Daimler Motoren Gesellschaft for å overta som teknisk direktør hos Adler hvor han konstruerte den første
tyske motor som Ader bygde og som hadde motor og girboks som en enhet.

Det påfølgende år patenterte han system. (en idé som senere ble adoptert av Ferdinand Porsche og Chevrolet).

Brødrene Wright fikk Rumpler til å interessere seg for fly. Han sluttet hos Adler i 1907 og i 1910 kopierte landsmannen Igo Etrichs *Taube*. Rumpler ble den aller første i Tyskland til å bygge fly. Rumpler holdt bilinteressen vedlike, og etter første verdenskrig overførte han flyets strømlinjeform til biler, da han bygde Tropfenwagen i Berlin. En produksjonsmodel var en sensasjon på Bilmessen i Berlin i 1921. Rumplers bil hadde ekstremt lave utslippsverdier på bare 0,28 (testet i 1979); til sammenligning Fiat Balilla hadde 0,60.

Rumplers design inspirerte i 1923 til Benz Tropfenwagen (som brukte Rumplers chassis nærmest uforandret) også Auto Union bygde (delvis bygget av Rumplers mekanikere) Grand Prix racers.

Rumplers Tropfenwagen ble ingen salgssuksess og bare 100 Tropfenwagen ble bygget. Bare to eksemplarer har overlevd. Rumpler returnerte til å bygge fly.

Forfulgt som jøde
-----------------

Fordi Rumpler var jøde ble han fengslet etter at Adolf Hitler kom til makten i 1933. Hans karriere ble ruinert, selv om han snart slapp ut. Han døde i 1940, og nazistene ødela alle hans papirer.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5 6 7   Kauperts Straßenführer durch Berlin, berlin.kauperts.de[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Frankfurter Personenlexikon, frankfurter-personenlexikon.de, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   Brockhaus Enzyklopädie, Brockhaus Online-Enzyklopädie-id rumpler-edmund[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   www.berlin.de[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* Lyons, Pete. "10 Best Ahead-of-Their-Time Machines". *Car and Driver*, 1/88, pp. 73–4.
* Setright, L. J. K. "Aerodynamics: Finding the Right Shape for the Car Body", in Northey, Tom, ed. *World of Automobiles* (London: Orbis, 1974), Vol. 1, p. 38.
* Wise, David Burgess. "Rumpler: One Aeroplane which Never Flew", in Northey, Tom, ed. *World of Automobiles* (London: Orbis, 1974), Vol. 17, p. 1964.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Prabook **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Deutsche Biographie **·** BIBSYS **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** NKC
 |
**Edmund Ree** (født 20. april 1920 i Oslo, død 11. februar 2005 på Jeløya ved Moss) var en norsk kunstmaler og naturverner, oppvokst på Jeløy i Moss kommune. 

Ree var sønn av forfatteren Ørnulf Ree og far til biologen, fuglekjenneren og wildlife-kunstneren Viggo Ree, samt kunstmaleren Elisabeth Ree. Edmund Ree var gift med Edith Ree fra Hedmark, og var bosatt nær Galleri Varden på Jeløy i Moss frem til sin død.

I boken *For alltid Jeløy. En hyllest til Oslofjordens perle* har forfatteren Edmund Schilvold viet et eget kapittel til Edmund Ree, hans liv som kunstner og hans utrettelige arbeid for vern av Jeløys natur.

Edmund Ree er gravlagt på Høyenholm kirkegård på midtre Jeløy.

Referanser
----------

1. ↑   Artists of the World Online, AKL Online kunstner-ID 00322674[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   KulturNav, KulturNav-ID c8b8d64f-6b26-48ab-876e-46ab0e7a314a, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Nekrologen som ble publisert i Moss Dagblad

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Norsk kunstnerleksikon **·** KulturNav
 |
**Edmund Schlink** (født 6. mars 1903 i Darmstadt i storhertugdømmet Hessen i Det tyske rike, død 20. mai 1984 i Heidelberg) var en tysk luthersk teolog som var aktiv i den økumeniske bevegelsen, særlig i Kirkenes verdensråd. fra 1946 til 1971 var han professor i systematisk teologi ved universitetet i Heidelberg. 

Schlink hadde to doktorgrader, en i psykiatri fra Marburg i 1927, og en i teologi i 1934. Denne tok han i Münster under Karl Barth. Han var også ordinert prest. Han var aktiv i den såkalte *Bekjennelseskirken*, den tyske kirken som var kritisk til nazismen. Som resultat av dette ble han arrestert i 1934, men ble raskt sluppet fri igjen.

Schlink var svært opptatt av økumenikk, og opprettet det økumeniske instituttet på universitetet i Heidelberg. Han var også redaktør for tidsskrift som *Ecumenical Review* og *Kerygma und Dogma*. 

Han ga ut en rekke bøker og artikler, og noe av det som kjennetegner hans teologi er åpenheten og følsomheten i forhold til katolsk og ortodoks teologi.

Edmund Schlink var broren til nonnen og ordensgrunnleggeren Basilea Schlink.

Referanser
----------

Litteratur
----------

* *Theologie der lutherischen Bekenntnisschriften*, München 1940.
* *Bekennende Kirche und Welt. Vorträge und Predigten aus den Jahren 1934 bis 1945*, Tübingen 1947
* *Die Vision des Papstes. Erzählung*, Göttingen und Graz 1975. ISBN 3-872-97130-1
* *Ökumenische Dogmatik. Grundzüge*, Göttingen 1983. ISBN 3-525-56165-2

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Prabook **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Deutsche Biographie **·** BIBSYS **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** NLA **·** NDL **·** NKC **·** ICCU
 |
Hartvig Lassens grav på Vår Frelsers gravlund i Oslo
**Hartvig Marcus Lassen** (født 9. august 1824 i Bergen, død 8. august 1897 i Kristiania

) var en norsk litteraturhistoriker, redaktør og lærebokforfatter.

Han var Christian Lassens nevø. I 1842 ble han student, og var en tid lærer ved Nissens Pikeskole i Christiania. Han var redaktør av flere blader og tidsskrifter. 1857–91 var han redaktør for *Skilling-Magazin til udbredelse af nyttige kundskaber*. 1868-1897 var han redaktør av tidsskriftet *Folkevennen* og mellom 1891 og 1897 redigerte han *Folkebladet*. I tillegg var han i perioden mellom 1879 og 1879 redaktør av både *Christiania Intelligentssedler* og *Den norske Rigstidende*.

Han er særlig husket for sitt arbeid med å samle og utgi Henrik Wergelands Samlede skrifter og som forfatter av den første Wergeland-biografien (*Henrik Wergeland og hans samtid*, 1866, ny utg. 1877). Han skrev også flere lærebøker for folkeskolen; sammen med Bernhard Pauss utgav han bl.a. *Læsebog i Modersmaalet.*

Lassen er gravlagt på Vår Frelsers gravlund i Oslo.

Noter
-----

1. ↑  På gravminnet er dødsdato 8. august 1897, Norsk biografisk leksikon oppgir 9. august som dødsdato.

Referanser
----------

1. 1 2   Store norske leksikon, Store norske leksikon-ID Hartvig\_Marcus\_Lassen[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Norsk biografisk leksikon, Norsk biografisk leksikon ID Hartvig\_Lassen, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   www.begravdeioslo.no[Hentet fra Wikidata]
4. 1 2 3  Sigurd Aa. Aarnes. «Hartvig Lassen». *Norsk biografisk leksikon*. Besøkt 9. april 2016.
5. 1 2  «Redaktör Hartvig Marcus Lassen». Gravferdsetaten i Oslo kommune. Besøkt 9. april 2016.

Eksterne lenker
---------------

* Digitaliserte bøker av Lassen hos Nasjonalbiblioteket.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Prabook **·** Historisk befolkningsregister **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |
***Sara*** (persisk: *سارا*) er en iransk dramafilm fra 1992, regissert av Dariush Mehrjui. Filmen bygger på Henrik Ibsens skuespill *Et dukkehjem* fra 1879.

Rollenavnene er forandret til iranske:

| Filmen | Ibsen |
| --- | --- |
| *Sara* | *Nora* |
| *Hessam* | *Torvald* |
| *Sima* | *Frøken Linde* |
| *Goshtasb* | *Nils Krogstad* |

Filmen ble tildelt publikumsprisen ved *Three Continents Festival* i Nantes og delte *Golden Seashell* ved *San Sebastián International Film Festival*, der Niki Karimi mottok prisen for beste kvinnelige skuespiller (*Silver Seashell*) for tittelrollen.

Handling
--------

*Sara* er den perfekte unge hustruen. Når ektemannen trenger en dyr hasteoperasjon utenlands, er det hun som får pengene. I de neste tre årene arbeider *Sara* hemmelig for å tilbakebetale det lyssky lånet og redde Hassams ære.... inntil sannheten blir avslørt og - med den - hennes ekteskaps realitet.

I rollene
---------

* Niki Karimi - *Sara*
* Yassamin Maleknasr - *Simi*
* Khosro Shakibai - *Goshtasb*
* Amin Tarokh - *Hessam*

Referanser
----------

1. ↑  IMDB: Priser til Sara (1992)

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Sara* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Sara* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Sara* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Sara* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Sara* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata
**Hartvig Caspar Christie** (født 1. desember 1826 i Trondheim, død 3. mars 1873 i Christiania) var en norsk mineralog og fysiker.

Han begynte sine studier ved Trondheim katedralskole i 1844. Etter bergeksamen i 1848 sammen med blant andre sin senere kollega Carl Anton Bjerknes, jobbet han nattevakt ved Kongsberg Sølvverk som *stiger* (skiftleder) fra 1849 til 1851. I 1851 flyttet han til Christiania for å tiltre som amanuensis ved det metallurgiske laboratorium ved Det Kongelige Frederiks Universitet. I 1855 var han den første som tok lærereksamen i realfag og begynte sitt lærervirke i matematikk og fysikk ved Hartvig Nissens skole. På denne tiden var han leder for Polyteknisk forening og redaktør for Polyteknisk Tidsskrift (i dag *Teknisk Ukeblad*).

I 1858 studerte han fysikk i Europa, hos Wilhelm Eduard Weber (1804–1891) i Göttingen og hos Henri Victor Regnault (1810–1878) ved Collège de France i Paris. Samarbeidet med Weber avstedkom en studie i diamagnetismen i vismut som han offentliggjorde i *Annalen der Physik und Chemie*. Han kunne i 1859 tiltre som lektor i fysikk ved Det Kongelige Frederiks Universitet efter avdøde professor Lorentz Langberg (1810–1857) ved det som i 1861 ble Det matematisk-naturvitenskapelige fakultet. Fra 1866 var han også professor. Han underviste også ved Den Militære Høiskole og hjalp til med å etablere Kristiania Tekniske Skole som åpnet i 1873, det året Hartvig døde i forbindelse med et brokk. Han rakk å utgi lærebøker i fysikk for universitet såvel som for gymnaset.

Ellers var han styremedlem for Norges Statsbaner, Nasjonalgalleriet og Statens håndverks- og kunstindustriskole. På slutten var han også lokalpolitier, med i formannskapet fra 1869 og 3. suppleant til Stortinget.

Han var sønn av Martha Sophie Sylow (1799–1859) og kommandørkaptein Hartvig Caspar Christie (1788–1869) som igjen var bror til juristen Wilhelm Frimann Koren Christie fra Bergen. Hartvig giftet seg i 1859 med Margrethe Sofie Bonnevie (1831–1913) som var dattera til Honoratus Bonnevie (1797–1848) og søstera til skoledirektør Jacob Aall Bonnevie. De fikk åtte barn. En av sønnene var filologen Hartvig Caspar Christie (1859–1927) Blant barnebarna finner man prestepolitikeren Hartvig Caspar Christie (1893–1959).

*Se Christie for mer om slekta*

Utgivelser
----------

* H. Christie (1859). «Nogle diagmagnetiske Forsög». *Nyt magazin for naturvidenskaperne*: 139–190.
* Lærebøker i fysikk av H. Christie fra Nasjonalbiblioteket

Referanser
----------

1. ↑   Stortinget og statsraadet: 1814–1914. B. 1 D. 1 : Biografier A-K, side(r) 170[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3   Store norske leksikon, besøkt 3. februar 2020[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   «Begravde i Oslo / Professor Hartvig Christie», besøkt 3. februar 2020[Hentet fra Wikidata]
4. ↑  Bjørn Pedersen. «Hartvig Christie». Store norske leksikon.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Wikistrinda **·** Prabook **·** Historisk befolkningsregister **·** BIBSYS **·** Geni **·** VIAF
 |
Diagram over forskjellige nettverkstopologier.
**Nettverkstopologi** beskriver hvordan node i for eksempel et datanettverk er koblet sammen. Nettverkstopologi kan være fysisk eller logisk. Fysisk topologi omhandler den fysiske konstruksjonen i nettverket, slik som enhetene, plasseringen av disse, og kabelinstallasjonen. Logisk topologi henviser til hvordan data blir håndtert på nettverket fremfor hvordan nettverket fysisk ser ut.

Topologien av et nettverk beskriver formen eller strukturen til nettverket. Denne formen trenger ikke nødvendigvis å samsvare med det fysiske utseendet til nettverket. Selv om et antall datamaskiner står på en rekke betyr ikke dette nødvendigvis at nettverket som kobler dem sammen er et ringnettverk. To nettverk kan ha helt ulik sammensetning av noder, fysiske sammenkoblinger og avstander, men kan ha en identisk topologi.

Punkt til punkt
---------------

Et punkt til punkt nettverk er den enkleste topologien, og er en sammenhengende tilkobling mellom to noder. Det analoge telenettet er et svitsjet punkt-til-punkt nettverk, hvor en fysisk krets knyttes opp mellom endepunktene ved behov, og fjernes når det ikke lenger trenges.

Busstopologi
------------

Busstopologi

Utdypende artikkel: Busstopologi

I en busstopologi er hver node koblet til en enkelt kabel. Et signal fra en node beveger seg i begge retninger langs kabelen til alle noder koblet til kabelen, frem til den finner målnoden.

Ringtopologi
------------

Ringtopologi

Utdypende artikkel: Ringtopologi

I en ringtopologi er nettverket satt opp i en ring, hvor data sendes i en retning. Hver enhet videresender signalet til neste node i rekken. Alle enheter har en mottaker og en sender. Nettverket er avhengig av at ringen mellom kildenoden og målnoden ikke er brutt.

Stjernetopologi
---------------

Stjernetopologi

Utdypende artikkel: Stjernetopologi

Stjernetopologi er den mest brukte topologien i datanettverk. Hver node er koblet til en sentral, og all trafikk går igjennom sentralen. Feil ved en node vil ikke påvirke nettverket, men en feil i sentralen vil føre til at nettverket slutter å fungere.

Tretopologi
-----------

Tretopologi

Utdypende artikkel: Tretopologi

En tretopologi består av en sentral 'rotnode' som er koblet til en eller flere noder som er et nivå lavere i hierarkiet, med et punkt-til-punkt nettverk mellom hver av nodene i det lavere nivået og rotnoden. Nodene i det lavere nivået kan også være koblet til en eller flere andre noder.
For å kunne kalles et trenettverk, må treet bestå av mer enn to nivåer (rotnoden og et nivå med tilkoblede noder), siden et nettverk med en sentral node og et antall undernoder vil fremstå som et stjernenettverk.

Masketopologi
-------------

Masketopologi

Utdypende artikkel: Masketopologi

I et maskenettverk er noen (eller alle) nodene koblet til mer enn en annen node via et punkt til punkt nettverk.

Se også
-------

* Datanett

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND
 |