recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**NORSOL**, forkortelse for Norwegian Solution, var fellesbegrepet for luftvern som det norske Luftforsvaret hadde fra slutten av 1980-tallet og frem til iallfall 2002

Det bestod av tre forskjellige våpensystemer:

* Bofors 40 mm automatkanon type L70. Denne ble fra 1966 brukt sammen med RSS-40 radarsentralsikte, men på 90-tallet ble radarsentralsiktet digitalisert og RSS-40 ble byttet ut med FCS 2000 (fire control system 2000).
* Bofors Robot 70 bærbart luftvern-missilsystem
* Norwegian Adapted Hawk (1986 - 1995), erstattet med Norwegian Advanced Surface-to-Air Missile System f.o.m 1994, (operativ fra 1998)

Alle tre systemene var integrerte gjennom ARCS via wire og radio. Nikebataljonen var ikke en del av systemet.

ARCS
----

Utviklingen av Norwegian Adapted Hawk førte til ny programvare og noen mindre endringer i maskinvaren, sammenlignet med I-Hawk som missilsystemet var basert på. NOAH fikk en ny, tredimensjonal radar og et nettverksbasert kommando- og kontrollsystem kjent som ARCS (Acquisition Radar and Control System), en enhet som erstattet tre ulike radarsystemer, sentralen for informasjonskoordinering og sentralen for batterikontroll. ARCS ble også anskaffet for å lede Bofors L-70-lufvernskanonene. En ARCS-enhet besto av en FDC (Fire Distribution Center) og en LASR (Low Altitude Surveillance Radar).

Opptil fire ARCS (normalt tre for NOAH og en for L-70) kunne kobles sammen slik at hver hadde et konsolidert bilde av luftrommet. Kommunikasjonsutstyret var basert på et digitalt svitsjesystem med fiberoptisk overføring. Dette skal blant annet gjort det mulig å integrere den målsøkende radaren (LASR) med systemer for identifisering av venn og fiende (IFF).

I en FDC var det tre arbeidsplasser. En for TCO (Tactical Control Officer, normalt troppssjef), en for FCO (Fire Control Officer, normalt tropps NK) og den siste for radiooperatør/tekniker. Arbeidsplassene til TCO og FCO var utstyrt med KMC-900 dataarbeidsstasjoner fra Kongsberg, og hadde også en innebygd simulator som genererte realistiske scenarier i forbindelse med opplæring og trening av operatørene. Radiooperatøren/teknikeren hadde ansvar for Deltamobile, samt de mange forskjellige radionettene.

Referanser
----------

1. ↑  forsvaret.no Arkivert 7. februar 2017 hos Wayback Machine. - *STUDIEHÅNDBOK 2001 - 2002 - LUFTKRIGSSKOLE I - LUFTKRIGSSKOLE II*

Eksterne lenker
---------------

| * v
* d
* r
Luftvern i Norges forsvar |
| --- |
| Luftforsvaret | 
* NASAMS
* (***Ufaset/nedlagt:*** Nikebataljonen
* Robot 70
* NORSOL (L70
* Norwegian Adapted Hawk)

 |
| Hæren | 
* Kampluftvernbatteriet:
* Piorun
* (***Ufaset/nedlagt:*** NALLADS (Robot 70)
* Lett luftvernartilleri (L70)

 |
*For den norske journalisten, programlederen og forfatteren, se Nils R. Ringdal*

Det første kullet med jagerflygerelever ved Little Norway. Ringdal nr. 5 fra høyre
**Nils Andreas Ringdal** (født 22. oktober 1920 i Ålesund, død 23. juni 1981) var en norsk flyger under og etter andre verdenskrig.

Ringdal fikk flygeropplæring på det aller første jagerflygerkullet ved Little Norway. Etter endt opplæring var han ved 332 (Norwegian) Squadron fra denne ble opprettet i Catterick i 1942. I august 1943 forlot han skvadronen for en hvileperiode. Han var da rykket opp til flightsjef og kaptein. Etter hvilen ble han i mai 1944 flightsjef i 331 skvadron. I mars 1945 ble han major og skvadronsjef ved samme skvadron. 

Ringdal begynte i 1946 som styrmann i SAS, der han ble kaptein året etter. I januar 1948 begynte han som kaptein i Braathens SAFE, der han jobbet fram til han gikk av på sin 60-årsdag i 1980, de siste årene som direktør for driftsavdelingen.

Utmerkelser
-----------

For sin innsats under andre verdenskrig ble Ringdal tildelt St. Olavsmedaljen med eikegren. Av britene ble han blant annet tildelt Distinguished Flying Cross.

Referanser
----------

1. ↑  Aftenposten 22. oktober 1980, 25. juni 19981
2. ↑  *Krigskorset og St. Olavsmedaljen med ekegren*. Oslo: Grøndahl Dreyer. 1995. s. 199. ISBN 8250421906.
3. ↑  Guhnfeldt, Cato: *Spitfire Saga. Felttoget i England/Frankrike/Belgia; Bind VI, s. 293. 2016, Wings. ISBN 9788299807159*
***De og vi*** var en hørespillføljetong på NRK radio. Den startet i 1940 og lytterne fulgte en norsk «radiofamilie» i deres hverdag.

Handling og forfattere
----------------------

Serien bygde i første omgang på skuespiller Lillemor von Hannos underholdningsromaner om kontorsjef Olaf Holmsen, ektefellen Lisen samt datteren Lillemor. von Hanno selv skrev de første episodene og gestaltet én av hovedrollene. Videre episoder ble forfattet av Hanna Klæbo Haukaas (NRK-mannen Arthur Klæbos ektefelle), revyforfatteren Per Kvist og Johan Borgen. Tore Foss spilte også en av rollene.

Thorleif Reiss hadde det overordnede ansvaret for familieserien *De og vi*.

Kritikk
-------

Ifølge Tilman Hartenstein i boka *Det usynlige teatret. Radioteatrets historie 1926-2001*, Oslo 2001, s. 41, fikk starten nokså god kritikk, selv om teksten for det meste besto av harmløse og hverdagslige morsomheter.

Avslutning
----------

Serien druknet snart i tidens dramatiske hendelser. Flere episoder som var blitt skrevet, ble aldri produsert.

Kilder
------

* Hartenstein, Tilman: *Det usynlige teatret. Radioteatrets historie 1926-2001*, Oslo 2001, s. 35 og 41
**De refusertes salong**, eller på fransk **Salon des refusés**, var en utstilling i Paris for kunstnere som hadde blitt avvist av juryen ved Parissalongen, det viktigste utstillingsarrangementet for kunstnere på 1800-tallet. De refusertes salong ble arrangert flere ganger mellom 1863 og 1886.

Historikk
---------

Den første refusertes salong ble arrangert i Paris i 1863 med tillatelse fra Napoleon III og etter initiativ fra kunstnere som hadde opplevd å bli avvist gjentatte ganger av Salongjuryen, i første rekke realister og impresjonister. Det året var om lag 4000 arbeider blitt avvist. Utstillingen ble holdt i de samme lokalene og sto i to uker. De refuserte kunstnerne kunne velge om de stilte bilder eller ikke.

Den første utstillingen viste arbeider av blant andre Paul Cézanne, Camille Pissarro, James Whistler og Édouard Manet. 

På tross av at utstillingen i 1863 for det meste viste arbeider vurdert som av svak kvalitet, bidro de deltakende impresjonistene til at utstillingen ble en skandalepreget hendelse som utfordret det konservative og akademiske kunstsystemet. De refusertes salong regnes derfor av mange som den første kunstneriske avant-garde.

De refusertes salong ble senere arrangert i 1874, 1875 og 1886, frem til myndighetene trakk sin økonomiske støtte til utstillingen.

Se også
-------

* Parisersalongen (*Salon de Paris*)
* Independentene (*Salon des indépendants*)
* Høstsalongen (*Salon d'automne*)

Eksterne lenker
---------------

* Tidslinje for kunstsalongene i Paris (på engelsk)

Portal: Kunst

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
***Ombytte av tog*** (svensk: *Ombyte av tåg*) er en svensk svart-hvitt dramafilm fra 1943 i regi av Hasse Ekman, som også skrev manuset. Det er basert på Walter Ljungquists debutroman *Ombyte av tåg* fra 1933, som ble premiert i en konkurranse utlyst av Bonniers litterære magasin. Sonja Wigert og Ekman spiller Inga Dahl og Joakim Lundell.

Filmen ble utgitt på DVD i Sverige 26. juli 2010.

Innspillingsfakta
-----------------

Den ble spilt inn i 9. november 1942 – 30. desember 1942 i Sandrewateljéerna i Stockholm.

Handling
--------

Inga Dahl, en arbeidsløs skuespillerinne, og Joakim Lundell er et kjærestepar fra forgangne tider, som mange år senere møter hverandre på en jernbanestasjon av en tilfeldighet. De drikker kaffe sammen og i to lange tilbakeblikk får vi følge deres felles kjærlighetshistories begynnelse og slutt.

I rollene (kun krediterte)
--------------------------

* Sonja Wigert - Inga Dahl
* Hasse Ekman - Joakim «Kim» Lundell
* Georg Rydeberg - Leo Waller, skuespiller
* Karin Kavli - Vera, Ingas rival, skuespillerinne
* Georg Funkquist - Hugo Linde, teaterdirektør
* Ludde Gentzel - Anderson, teatervaktmester

Mottakelse
----------

Anmelderne mente at filmen var myk og artistisk, kanskje litt vel sentimental. Senere valgte de den til årets beste film. Anmelderne syntes framfor alt at Hasse Ekman hadde lyktes godt med personinstruksjonen og med teatermiljøene, der han jo også befant seg på sin fars gate.

Stig Almqvist i *Aftontidningen* skrev: *«Hasse Ekman har regissert fint, mykt og behersket. Ombytte av tog har blitt hans best balanserte verk. Den ukunstlede formen smyger seg godt inntil inneholdet, som hele tiden lever, ofte med en blafrende flamme. Man vil imidlertid også si at forsettligheten trenger seg fram. Spontan kan ikke Ombytte av tog kalles, men heller enn å klandre Hasse Ekman for hans bevissthet i manuskript og regi, erkjenner man hans stilfølelse».* I likhet med de fleste andre anmelderne gav Almquist Georg Rydebergs rolletolkning mest ros, og han roste også Sonja Wigert for hennes egnethet til nettopp denne rollen.

Signaturen O R-t i *DN* skrev: *«Hasse Ekman hadde ingen særskilt suksess med sin forrige film. Med Ombyte av tog tar han nå revansje. Alle skal kanskje ikke synes like bra om den, litt sentimental er den unektelig og litt fargeløs monoton på sine steder, men ellers må jeg bekjenne at den tiltalte meg personlig mer enn de fleste filmene under sesongen. Den er en vakker liten sak med noe som vi ikke er bortskjemt med i svensk film: artistisk touche».*

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5 6 7  «Ombyte av tog». *Svensk Filmdatabas*. Svenska Filminstitutet. Besøkt 25. juli 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Ombytte av tog* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Ombytte av tog* hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (sv) *Ombytte av tog* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (en) *Ombytte av tog* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) *Ombytte av tog* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata
De nordiske ambassader sett utenfra
Norges ambassade
**De nordiske ambassader i Berlin** (tysk: *Nordische Botschaften*) er et felles ambassadekompleks bestående av Norges, Danmarks, Sveriges, Finlands og Islands ambassader i Berlin. Det ligger i Tiergartens sydlige utkant i bydelen Mitte (sentrum). Hver ambassade har sin egen bygning, bygget i materialer fra vedkommende land, og dessuten har ambassadene en felles bygning som inneholder bl.a. en nordisk restaurant og brukes til utstillinger. Hele komplekset forbindes av et markant arkitektonisk element.

Ambassadekomplekset er tegnet av det østerriksk-finske arkitektkontoret til Alfred Berger og Tiina Parkkinen i Wien, og ble åpnet av de fem nordiske lands statsoverhoder i 1999. Det er det første i sitt slag i verden. Den norske ambassaden har adresse Rauchstrasse 1.

Norske sendemenn og ambassadører
--------------------------------

Før den andre verdenskrig lå den norske representasjonen i Berlin. Etter krigen ble Tyskland delt. Fra 1955 til 1999 lå Norges ambassade i Vest-Tyskland i (datidens) hovedstad Bonn. Etter at Norge og Øst-Tyskland i 1973 etablerte diplomatiske forbindelser (se Norge og DDR) opprettet Norge ambassade i Øst-Berlin. DDR-ambassaden i det frigjorte Berlin ble omgjort til generalkonsulat i oktober 1990 og ambassadør Per Tresselt gikk over til å være generalkonsul.

Se også
-------

* Norges ambassade i Berlin 1905–1940 og 1999–
* Norges ambassade i Øst-Berlin 1973–1990
* Norges ambassade i Bonn 1949–1999

Referanser
----------

1. ↑  Morten Jentoft, Norges DDR-ambassade overrasker hos NRK den 13. februar 2013.
2. ↑  *En norsk epoke er over* i Aftenposten den 4. oktober 1990.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Nordic Embassies – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Nordische Botschaften Berlin – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* 

  

Portaler: Danmark | Island | Sverige | Norge | Tyskland

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND
 |
Loppemarkeder, auksjoner, brukt- og antikvitetshandler kan være spesielt interessante for samlere. Bildet viser en stand på det faste loppemarkedet  *Flohmarkt Berkersheim* i Frankfurt am Main i Tyskland 2005.
Frimerkesamling med frimerker fra Japan i eget samlealbum.
Del av en privat CD-samling i Danmark 2005.
En samling gamle kleshengere fra svenske klesbutikker.
**Samling** er betegnelse for en virksomhet som går ut på å samle opp, lagre og bevare et stort antall gjenstander, såkalte samlerobjekter, gjerne med tematiske, historiske eller geografiske fellestrekk. Samlinger kan skapes på hobbybasis av privatpersoner eller som delvirksomhet av offentlige instanser. Eksempler på det siste er muséer, arkiver og biblioteker, mens personer kan samle på alt fra frimerker og bøker til nesten hva som helst. Kjent er miniatyrflasker, der en finner et eget museum i Oslo og flere innslag i Norge Rundt om personer med helt egenartede samlerinteresser.

Mennesker som samler på likeartede objekter vil ofte finne sammen for å finne ut mest mulig, og bytte dubletter. Arkivering og systematikk er vanligvis viktig. Filatelistene var tidlig ute, og mange av deres foreninger er fra slutten av 1800-tallet. Internett byr i dag på rikelige muligheter utover landegrensene.

Ordet samling brukes både om aktiviteten og det denne resulterer i. De som samler kalles samlere, unntatt når de gjør det i embeds medfør som arkivarer, bibliotekarer eller konservatorer, avhengig av arbeidssted.

Eksempler
---------

### Hobbyaktiviteter

* Filateli, frimerkesamling
* Numismatikk og myntsamling
* Herbarium, plantesamling
* Kunstsamling
* Boksamling

### Offentlige samlinger (utvalg)

Det finnes en enorm mengde små og store museumssamlinger over hele verden. Lista viser bare et ørlite utvalg der ordet «samling» inngår i navnet.

#### I Norge

* Schøyen-samlingen
* Universitetets Oldsaksamling
* Maihaugen
* Bautahaugen Samlinger
* Trastad Samlinger
* Norsk musikksamling
* De Samiske Samlinger

#### Utenlandske

* Den Kongelige Kobberstiksamling

Se også
-------

* Samlerobjekt
* Museum
* Utstilling
* Kuriositetskabinett
* Jegere og samlere
* Samlemani
*

Eksterne lenker
---------------

* (en) Collecting – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Collecting – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Universalis **·** GND **·** NKC
 |
***Caenolister*** er en slekt av stumpbiller.

Utseende
--------

Middelsstore, bredt ovale, ganske flate, svarte stumpbiller. Dekkvingene tre tydelige punkstriper på hver side, et blankt felt i midten og deker mesteparten av bakkroppen, men det bakerste ryggleddet er udekket.

Levevis
-------

Stumpbillene kan finnes i mange ulike habitater, men de fleste er på en eller annen måte knyttet til råtnende dyre- eller plantemateriale. De er rovdyr som lever av andre insekter, for eksempel fluelarver eller billelarver. Mange arter finnes på møkk eller åtsel. Noen arter, som gjerne er flate på form, lever under barken på døde trær. En del arter har spesialisert seg på barkbiller. Disse er tynne og sylindriske slik at de kan komme til i barkbillenes ganger. Noen arter er knyttet til reir av gnagere eller fugler.

Utbredelse
----------

Slekten forekommer i Afrika (Kamerun).

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, **Coleoptera**
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien stumpbiller (Histeroidea)
			* Familien **stumpbiller**, **Histeridae**
				+ Underfamilien **storstumpbiller**, **Histerinae** Gyllenhal, 1808 - 144 slekter
					- Stammen Exosternini
						* Slekten ***Caenolister*** Bickhardt, 1921
							+ *Caenolister rectisternus* Bickhardt, 1921

Referanser
----------

1. ↑  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 12. november 2020. Besøkt 12. november 2020.

Kilder
------

* Caterino, M.S. 2002. Histeridae, Clown Beetles på Tree of life

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Caenolister* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Caenolister* hos ITIS Rediger på Wikidata
*Denne artikkelen omhandler Republikken Sør-Vietnam (1975–1976). Se også Sør-Vietnam (1954–1975) og Vietnam (fra 1976).*

**Chính Phủ Cách Mạng Lâm Thời Cộng Hòa Miền Nam Việt Nam**| 

|  |  |
| --- | --- |
|  |  |
|  | Riksvåpen |
|

 |
| *Nasjonalt motto: ???* |
|  |
| Offisielt språk | Vietnamesisk |
| Hovedstad | Saigon |
| Siste president | Huynh Tan Phat |
| Siste statsminister | Nguyen Huu Tho |
| Areal - Total - herav vann |  173 809 km² ?  % |
| Befolkning  - Total (2002)  - Pr. km² |  ca. 19 370 000 (1973  ca. 114/km² |
| Uavhengighet  - Erklært  - Anerkjent  - Opphørt | Fra Sør-Vietnam  8. juni 1969  30. april 1975  2. juli 1976 |
| Styreform | Provisorisk regjering |
| Valuta |  |
| Tidssone | UTC +7 |
| Nasjonalsang | Giài phóng mién Nam |

**Republikken Sør-Vietnam** var en stat som ble opprettet etter Saigons fall 30. april 1975 og forent med Nord-Vietnam til Den sosialistiske republikken Vietnam 2. juli 1976.

Bakgrunn
--------

**Den provisoriske revolusjonære regjeringen i republikken Sør-Vietnam** (vietnamesisk Chính Phủ Cách Mạng Lâm Thời Cộng Hòa Miền Nam Việt Nam) ble opprettet av Den nasjonale frigjøringsfronten i 1969 i opposisjon til regjeringen i det amerikanskstøttede Sør-Vietnam. 

Den ble i Norge oftes omtalt i kortformen «**Den provisoriske revolusjonære regjering**», **PRR**. Den fungerte for det meste som en slags eksilregjering, og utgjorde i seg selv ikke noen direkte trussel mot myndighetene i Sør-Vietnam. PRR hadde ingen reel makt før den overtok formelt styringen av Sør-Vietnam etter Saigons fall i 1975 under navnet Republikken Sør-Vietnam.

Stat fram til sammenslåingen
----------------------------

Under seiersparaden la justisministeren i den «Provisoriske revolusjonære regjering» Trương Như Tạng merke til at de enhetene som tidligere hadde vært dominert av folk fra sør, var borte, og erstattet av folk fra nord. Statsadministrasjonen i Republikken Vietnam var helt dominert av den nordvietnamesiske hæren. Rundt en million mennesker som ble antatt å ha samarbeidet med den tidligere sørvietnamesiske regjeringen ble sendt på omskoleringsleire, på tross av protester fra de ikke-kommunistiske medlemmene av «Den provisoriske revolusjonære regjeringen», som Tạng. Uten å høre med «Den provisoriske revolusjonære regjeringen», bestemte Nord-Vietnam å oppløse denne på et partimøte i august 1975. Nord- og Sør-Vietnam ble slått sammen til Den sosialistiske republikk Vietnam i juli 1976 og «Den provisoriske revolusjonære regjeringen» ble oppløst.

Referanser
----------

1. ↑  Porter, Gareth (1993). *Vietnam: The Politics of Bureaucratic Socialism*. s. 26. ISBN 9780801421686.
2. ↑  Porter, s. 29
3. ↑  Porter, s. 28.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** SUDOC
 |
En **kuldepol** er et område på en av jordhalvkulene med lavest middeltemperatur, enten for året eller for den kaldeste måneden. Kuldepolene ligger ikke over de geografiske polene, men er avhengig av fordelingen av land, hav, fjell og innlandsiser. 

På grunn av store høydeforskjeller og at høyden er avgjørende for temperaturen, kan det være vanskelig å slå fast entydige kuldepoler

Den nordlige halvkulen
----------------------

På den nordlige halvkulen finner en kuldepolen om vinteren i Øst-Sibir ved ca. 67 ºN, med en middeltemperatur på rundt –50 °C på det kaldeste. Her ligger blant annet byen Verkhojansk, som har en daglig maksimumstemperatur i januar på –45 °C og en minimumstemperatur på –51 °C. I både Verkhojansk og Ojmjakon har en registrert temperaturer ned mot –67,8 °C på det kaldeste. 

Ser en på årsmiddeltemperaturen, ikke bare vintertemperaturen, ligger den nordlige kuldepolen vest i Nordishavet med de tilstøtende øyer, hvor middeltemperaturen er rundt 20 ºC.

Den sørlige halvkulen
---------------------

På den sørlige halvkulen er kuldepolen om vinteren i Antarktis ved ca. 78 °S og 3 800 meter over havet, hvor det er fra –65 °C til –70 °C i middeltemperatur på det kaldeste. 

Over året er den sørlige kuldepolen samme sted som kuldepolen om vinteren, med en middeltemperatur fra –55 °C til –60 °C.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi
 |
Highland Express Boeing 747-100 fotografert i 1987.
**Highland Express Airways** var et flyselskap basert i Skottland. Hovedbasen var på Prestwick internasjonale lufthavn. Det opphørte virksomheten 1987.

Historie
--------

Flyselskapet ble etablert i 1984 av Randolph Fields og opererte en daglig rute mellom Prestwick og Newark.

Highland Express planla å starte på det skotske International Air Show på Prestwick lørdag 30. mai 1987 med flyvning til Newark og Toronto. Imidlertid fant den sted et par dager tidligere. Flyvningen ble gjennomført med en leiet 747 fra Caribbean Airlines, da flyselskapets egen Boeing 747 ennå ikke var blitt levert. Grunnleggeren, Randolph Field var om bord, og for å feire den første flytur ble gratis forfriskninger servert.

Mange av passasjerene med returbillett måtte returnere med Northwest Airlines Ting fortsatte å gå galt da tillatelse til å fly på Toronto ikke ble gitt, og den eneste Boeing 747 ble levert ukevis for sent.

Operasjonene begynte endelig med fly fra London Stansted lufthavn til Newark via Prestwick 30. juni 1987. Operasjoner fra Birmingham begynte 4. juli 1987. I utgangspunktet var fire Stansted og tre Birmingham ukentlig planlagt. Men etter et par uker måtte flyet til Brussel for vedlikehold hos Sabena

Passasjerer kunne kjøpe enveis økonomibillett fra Prestwick til Stansted for 19 pund og kunne reise på første klasse mot en tilleggsavgift. Dette gjorde at Highland ble det første lavprisselskap fra Prestwick, Stansted og Birmingham.

Men passasjertallet var ikke nok til å dekke utgiftene, men en kortvarig rute fra London Gatwick lufthavn til Newark via Prestwick ble lansert i november. Men tre uker senere tok utleier av flyet, Citigroup det tilbake. Flyet var da i Brussel for vedlikehold.

Flåten
------

Highland Express flåte besto av ett fly som til slutt ble kjøpt av Virgin Atlantic Airways før det ble kondemnert.

* 1 Boeing 747-100 (G-HIHO)

Eksterne lenker
---------------

*
Kart over Europa som viser differansen mellom temperaturene 11.-18. desember 2009 og gjennomsnittet for perioden 2000–2008.
**Kuldebølgen i Europa 2010** var kaldt vær med mye snø over hele Europa.

Nord-Europa hadde det kaldeste været siden 1981–1982. Kuldeperioden startet den 16. desember 2009 med lett snøfall og vedvarte hele januar og ut i februar 2010. Stabilt, kaldt vær gav kald, fuktig luft fra nord. Mange døde[], transportsystemer brøt sammen[], og mange sportsstevner måtte utsettes.

Meteorologiske forhold
----------------------

Størst snøfall med 89 centimeter falt den 23. desember i Hundseid, Vindafjord, Norge. Lavest temperatur med −45,6 °C ble målt i Folldal, Norge.

Metereologer antar at kuldebølgen skyldes et El Nino-fenomen, som reverserer luft- og havstrømmer fra sørlige del av Stillehavet. Denne effekten forstyrret den normale jetstrøm i Nord-Atlanteren, slik at mindre varm luft nådde Europa.

I media er hendelsene spekulert til å være relatert til klimaendring, argumenter mot dette eller helt urelatert til klimaendring.

Kuldebølgen i Norge
-------------------

Vinteren 2009-2010 var den nest tørreste i Norges historie. Nedbøren i Norge var kun 52 prosent av normalen og bare vinteren 1899/1900 var tørrere. For Vestlandet var vinteren den aller tørreste. Den forrige rekorden var fra 1947. Nedbør på Vestlandet var bare 28 prosent av det normale. På Østlandet var vinteren den 10. tørreste. Middeltemperatur vinteren 2009/2010 var 2,5 °C under normalen. Det er den 11. kaldeste vinteren som er registrert for landet som helhet siden år 1900. Kaldest var vinteren 1965/1966 da middeltemperaturen for Norge var 4,7 °C under normalen. Nest kaldeste vinter var den vi hadde i 1978/1979 med et avvik på 3,6 °C.

Gjennomsnittstemperaturen i Norge for januar 2010 var minus 8,1 grad, og det var 3,8 grader kaldere enn normalen og den 8. kaldeste for Norge som helhet. For Østlandet har temperaturen vært 4,7 grader under normalen i januar, og det er det sjuende kaldeste siden 1900. Svalbard har opplevd en ny rekord for månedsnedbør med 68,7 mm, noe som er ca 460 % av januarnormalen. Middeltemperaturen for januar 2010 var -7,2 °C, noe som er 8,1 °C varmere enn normalen og den nest varmeste som noensinne er målt. Bare 2006 var varmere med -2,7 °C i gjennomsnitt.

Referanser
----------

1. 1 2 3  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 4. juni 2011. Besøkt 15. januar 2010.
2. ↑  Massive Snowstorm Slams Europe | Skeptics Global Warming Arkivert 16. juli 2011 hos Wayback Machine.
3. ↑  En av de kaldeste siden år 1900 - met.no
4. ↑  Kaldeste januar på 100 år - Østlandssendingen - NRK Nyheter
Mecklenburg-Vorpommerns flagg
Mecklenburg-Vorpommerns statsflagg
**Mecklenburg-Vorpommerns flagg** er delt i blått over hvitt over rødt og har en smal gul stripe som går gjennom den midtre hvite stripen. Flaggets farger er en kombinasjon av flaggfargene for Mecklenburg, blått, gult og rødt, og Pommern, blått og hvitt. Hvitt og rødt er samtidig fargene for hansabyene. Flere slike, eksempelvis Lübeck, Stralsund og Wismar, som alle førte flagg i hvitt og rødt, er nå en del av delstaten Mecklenburg-Vorpommern. Delstatsflagget trekker også veksler på byen Rostocks gamle flagg. Dette er blått, hvitt og rødt, og er kjent i skriftlige kilder fra så langt tilbake som 1418.

Mecklenburg-Vorpommerns flagg ble innført etter at DDR ble oppløst og det ble nyordnet delstater i det østlige Tyskland. Flagg og våpen ble innført ved lov av 23. juli 1991. Flagget ble fastsatt til forholdet 3:5. Det gjelder også for statsflagget, som har våpenmerkene for Mecklenburg, et svart oksehode, og Vorpommern (egentlig Pommern), en rød griff, i midten av den hvite stripen.

Litteratur
----------

* Jörg-M. Hormann og Dominik Plaschke: *Deutsche Flaggen. Geschichte – Tradition – Verwendung*, 2006
* Harry D. Schurdel: *Flaggen und Wappen Deutschland*, 1995
***Pheletes*** er en slekt av biller som hører til familien smellere (Elateridae).

Utseende
--------

Små (4 - 7 millimeter), avlange, mørke smellere. Oversiden er fint hårete. **Hodet** er kort og bredt, med små fasettøyne. Antennene er 11-leddete, ganske lange og tynne. **Brystskjoldet** (pronotum) er rundet sett ovenfra, gjerne omtrent så langt som bredt, blankt og ganske tett og fint punktert. Sidekantene er tydelig markerte, og bakhjørnene litt tilbaketrukket. **Dekkvingene** er langsmale, omtrent så brede som brystskjoldet, med fine lengdestriper.

**Larvene** er sylindriske, glatte med en voksaktige overflate og spredte hår, gjerne rød- eller gulaktige. Hodet er noe flatt med fremoverstrakte kjever. Det bakerste leddet har vanligvis et par kraftige utvekster av varierende form. Beina er ganske korte.

Levevis
-------

Smellernes larver lever i jorda eller i død ved. Hva de spiser kan variere – noen arter synes å være hovedsakelig planteetere, og enkelte kan være brysomme skadedyr, andre er rovdyr. Mange arter bruker flere år på larveutviklingen. De voksne billene flyr godt og treffes ofte flygende, på blomster eller i vegetasjonen.

Skadedyr og nyttedyr
--------------------

Noen arter av tannsmellere er brysomme skadedyr i jord- og hagebruk fordi larvene (kjølmark) spiser røtter.

Utbredelse
----------

Slekten er utbredt i den palearktiske sone.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien smellere, Elateroidea
			* Familien smellere, Elateridae
				+ Underfamilien tannsmellere, Dendrometrinae Gistel, 1856
					- Stammen Dendrometrini Gistel, 1856
						* Understammen Dendrometrina Gistel, 1856 (eller Athoina Candéze, 1860)
							+ Slekten ***Pheletes*** Kiesenwetter, 1858
								- Skogsmeller, *Pheletes aeneoniger* (De Geer, 1774)
								- *Pheletes quercus* (Olivier, 1790)
								- *Pheletes reitteri* Gurjeva, 1976

Eksterne lenker
---------------

* Bilder av de europeiske artene
* (en) *Pheletes* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Pheletes* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *Pheletes* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *Pheletes* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *Pheletes* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Pheletes* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata
**Kongsgård** er fellesbetegnelse for området hvor kongsgården på Oddernes lå på 1600-tallet. Kongsgården ble senere delt i to deler, en Øvre kongsgård og en Nedre kongsgård (der den opprinnelige kongsgården lå). Området tilhører i dag Lund i Kristiansand og er del av bydelen Kongsgård øvre-Gimlekollen. Grunnkretsene kalles i dag Nedre Kongsgård, Kongsgård I, II og III. Det tilhørte tidligere Oddernes kommune.

I området var det flere gårdsbruk, og Bybussen trafikkerte området med bussrutene 1, 5, 6 og 7 som gikk i Lundsområdet. Sentralt i området er veikrysset Østre Ringvei og Kongsgård Allé.

Ved utbyggingen av kongsgårdens tidligere arealer ved Vollevannet rundt 1960 fikk disse trafikkmessig betydning, og byggefeltene fikk betegnelsene ble Kongsgård i syd for E 18, Kongsgård II nord for E 18 øst for Vollevannet og Kongsgård III nord for Alefjærveien. Oddernes Kongsgård har betydning for stedets historie. Det eneste gjenværende gårdsbruket på stedet er Bispegra som i dag er et gartneri.

Kongsgårdbukta
--------------

Kongsgårdbukta er en del av Topdalsfjorden mellom Vige og Marvika. I en periode (etter krigen 1940-45) ble stedet brukt som fyllplass for søppel, og et pukkverk mellom fjelltoppen Ringknuten (78 moh) og Kongsgårdbukta. Senere er Kongsgårdbukta tatt i bruk som havn og utbygget med kai for skipsanløp. Det er omstridte planer om ytterligere utvidelse av havnekapasiteten til også å gjelde container- og ferjehavn.

Se også
-------

* Kristiansands historie

Eksterne lenker
---------------

* Kongsgård i Oddernes hos Arkivverket
* Kart, Kongsgårdbukta hos Statens kartverk
**Kongsfjorden** er en fjord på nordsida av Varangerhalvøya i Berlevåg kommune i Finnmark. Fjorden er 15 kilometer lang. Den har innløp mellom Nålneset i vest og Vestneset i øst, og går sørvestover til Austerbotn. Risfjorden er en liten fjordarm på vestsida av fjorden like sør for Nålneset. Like sør for Risfjorden ligger tettstedet Kongsfjord. Myrvoll er ei lita bygd på vestsida helt innerst i fjorden ved Vesterbotn.

Det ligger en rekke øyer og holmer i fjorden, blant annet Grønøya, Helløya, Kongsøya og Skarvholmen. Veidnesodden er et nes som strekker seg rundt 5 km utover i fjorden fra vestsida. Den indre delen av fjorden blir kalt Straumen, som igjen deler seg i de to vågene Vesterbotn og Austerbotn. Innløpet til Straumen er et smalt sund. 

Fylkesvei 890 går langs vestsida av fjorden. Kongsfjordelva munner ut i Austerbotn.

Referanser
----------

1. ↑  Kongsfjorden på Norgeskart.no fra Statens kartverk

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Mecklenburgbukten** (tysk: *Mecklenburger Bucht* eller *Mecklenburgische Bucht*, dansk: *Mecklenburg Bugt*, polsk: *Zatoka Meklemburska*) er en bukt i den sørvestlige delen av Østersjøen, mellom de danske øyene Lolland, Falster, og Møn i nord og de tyske delstatene Schleswig-Holstein og Mecklenburg-Vorpommern i sør. 

Bukta er åpen mot Østersjøen i nordøst, og i nordvest går de to sundene Fehmarnbelt og Fehmarnsund, som gir forbindelse til Kielbukten. I den indre delene av bukta ligger Lübeckbukten og den noe mindre Wismarbukten. De viktigste havnebyene langs bukta er Lübeck, Rostock og Wismar. Andre byer er Warnemünde og Gedser. Deler av Vorpommersche Boddenlandschaft nasjonalpark grenser opp mot Mecklenburgbukta.

Referanser
----------

1. 1 2 3  The Free Dictionary: Mecklenburg Bay, fra The Great Soviet Encyclopedia (1979). Besøkt 27. februar 2014. (en)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** GND **·** GeoNames
 |
**Peter Sigurd Berdal** (født 20. juli 1905 i Valldal, død 12. februar 1979) var en norsk lege og professor i medisin. Han var spesialist i øre-nese-hals-sykdommer og tok den medisinske doktorgraden i 1955. Berdal praktiserte som allmennlege (distriktslege) og på sykehus (Haukeland, Bodø og Rikshospitalet). På Rikshospitalet var han også overlege. Berdal var professor i medisin ved Universitetet i Oslo fra 1967. Der var han også prodekan ved det medisinske fakultet i 1968-69. 

Professor Berdal ble av det Akademiske kollegium ved Universitetet i Oslo 4. juni 1965 oppnevnt som leder av en komité med mandatet *«Å fremme et konkret forslag til Det medisinske fakultet om – og i tilfelle hvorledes – man kan etablere klinisk undervisning for et mindre antall norske studenter med eksamen i prekliniske fag fra utenlandske universiteter…».* Arbeidet endte opp med etablering av klinisk undervisning av legestudenter ved Aker sykehus og Sentralsykehuset i Akershus (SiA), ofte kalt "Aker- Lørenskog avtalen". (Rikshospitalet stod også for en stor del av undervisningen, men ble aldri trukket inn i navnebetegnelsen). Undervisningen ble påbegynt høsten 1969, og det første kullet leger ble uteksaminert i 1973. Berdal har en betydelig ære for at Norge fikk øket antall leger med klinisk utdannelse fra Norge. I 1980-årene ble utdanningskapasiteten for leger bygget ned, og i den forbindelse ble Aker-Lørenskog avtalen avviklet. Men fra 2001 er igjen SiA et fullt universitetssykehus, med fra da av med navnet Akershus universitetssykehus. 

Berdal ble utnevnt til Ridder av 1.klasse av den kongelige norske St. Olavs orden.

Verk
----

* Berdal, Peter (1954): Serological examinations of nasal polyp fluid: serological findings compared with structural and clinical features of the polyps. (dr.avhandling). Oslo, 1954.
* Djupesland, Berdal, Johannessen, Degré, Stien, Skrede (1976): Viral infection as a cause of acute peripheral facial palsy. *Archives of Otolaryngology - Head & Neck Surgery*. 102(7):403-406.

Referanser
----------

1. 1 2   www.begravdeioslo.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   www.begravdeioslo.no, besøkt 25. juli 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Grunn og gror. Norddal Bygdebøker. Bind IV. Valldal 1976, s.378.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** ISNI
 |
**Volcán Tenorio nasjonalpark** (spansk: *Parque Nacional Volcán Tenorio*) er en nasjonalpark nordvest i Costa Rica. Den befinner seg i kanronene Guatuso og Upala i provinsen Alajuela, og i kantonene Cañas, Bagaces og Tilarán i provinsen Guanacaste. I nasjonalparken eligger vulkanen Tenorio, som parken har navnet sitt etter. I området er det også en rekke varme kilder. Nasjonalparkens kanskje mest kjente attraksjon er den lyseblå elva Río Celeste. Nasjonalparken er dekka av både tåkeskog og regnskog med et unikt dyreliv og svært variert planteliv.

Nasjonalparken ble oppretta 27. april 1995. Allerede fra 1955 hadde området status som skogsreservat.

Se også
-------

* Liste over nasjonalparker i Costa Rica

Eksterne lenker
---------------

* (es) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Tenorio Volcano National Park – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Volcán Tenorio nasjonalpark hos SINAC
* Volcán Tenorio nasjonalpark hos Costa Rica Infolink

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
En typisk co2 LasergraveringsmaskinEn typisk co2 Lasergraveringsmaskin
Lasergravering i sort MDFLasergravering i sort MDF
**Lasergravering** er en metode for gravere for eksempel skilt.

Gasslaser
---------

Mediet er her en gass eller gassblanding, ofte i et langt glassrør. Gassen blir elektrisk ledende ved høy temperatur og varmes opp (eksiteres) ved at det sendes strøm gjennom den. Strømmen kan enten være likestrøm mellom elektroder inne i røret, eller høyfrekvent vekselstrøm koblet kapasitivt via plater lagt utenpå røret. Gasslasere med høy effekt kjøles ved at gassen strømmer gjennom røret til et kjøleaggregat og tilbake til røret. 

Til bearbeiding av materialer er **CO2-laseren** så godt som enerådende blant gasslasere. Den har også størst utgangseffekt.

Faststofflaser
--------------

Mediet er her en stav av et gjennomsiktig krystallinsk materiale. I de første laserne var det en rubinstav. Disse leder ikke strøm og må eksiteres, eller pumpes med lys som absorberes i staven. Det vanligste er å bruke kraftige blitzlamper som fokuseres på staven. Det kommer da ut en puls med laserlys for hvert blitz. Kontinuerlig lys er også mulig med intense, høytrykks gassutladningslamper, men utgangseffekten må da være lavere. Et problem med lampepumping er at lampelyset er "hvitt", dvs. inneholder et bredt bånd av bølgelengder. Bare et meget smalt bånd bidrar til pumpingen av staven. Resten er unyttig. Virkningsgraden blir derfor lav. I senere år har man derfor tatt i bruk lysdioder til optisk pumping. Disse gir hele effekten i et smalere bånd, som kan tilpasses lasermediet. 

I laserbearbeiding er den såkalte Nd:**YAG-laseren** den viktigste faststofflaseren.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Laser engraving – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | NKC
 |
**Tonsnitt** er en treskjærermetode knyttet til xylografi, hvor en er istand til å skape en illusjon av fingradert fargeskala langs hele spekteret fra hvitt til sort.

De ulike nyansene av grått fremkommer ved skjæring av tykke og tynne striper i stokken (trykkplaten), eller ved brutte og stiplede linjer. Ettersom xylografiet er en høytrykksmetode vil tynt graverte striper med bredere linjer bevart i overflaten gi en mørk grå eller nesten sort billedflate, og vise versa; tykt graverte stiper med tynne sorte linjer bevart gir et nesten helt hvitt bilde. I tillegg kan prikkede og stiplede linjer gi grunntonen variasjon og en ytterligere justering.

Viktigste skjæreverktøy var stiklene, men en lang rekke eggverktøy var i bruk, også ruller med spisse pigger og såkalte xylografimaskiner, hvor en ble i stand til å skjære flere parallelle striper på samme tid. De sistnevnte redskapene var alene brukt for å spare tid. og kom hyppigere i bruk da konkurransen fra etsemetodene i sink og andre metalltyper tiltok i tiårene før og etter 1900.

Portal: Kunst
**Peter August Poppe** (født 17. august 1870 i Skogn i Nord-Trøndelag, død 13. februar 1933) var en norsk ingeniør virksom som utvikler av motorer for britisk bilindustri.

Poppe ble uteksaminert fra Horten tekniske skole og ble ansatt ved Kongsberg våpenfabrikk og senere utlånt til en våpenfabrikk i Steyr i Østerrike. I august 1897 traff han der Alfred James White, som var utdannet som urmaker.

I september 1899 slo Alfred James White og Poppe seg sammen og opprettet White and Poppe, Ltd. i Coventry i England. Peter August Poppe var teknisk direktør. De produserte motorer i mange størrelser, men også hele motorsykler fra 1902-1922. V-twins først og i 1906 en 489 ccm vertikal twin. De leverte motorer til mange motorsyklerfabrikanter, fra 1918 også totaktere. Achilles og Premier benyttet W&P motorer, og de første Ariel hadde også W&P motorer. Ariel kjøpte produksjonsrettighetene til en 482 cm motor fra W&P. Den ble produsert med en litt større boring til 1925. W&P hadde sin egen selvutviklede forgasser, og de laget det meste av de første Morris Oxford bilene. 

I 1920 solgte White sin andel til Dennis Company. Poppe fortsatte i bedriften til 1923 før han startet i Rover som sjefsingeniør frem til 1929. 
Han ble valgt som medlem av Institution of Automobile Engineers i 1923 og deltok i forsamlingen til 1927.

Peter August Poppe fikk slag og døde brått og uventet 13. februar 1933, 62 år gammel, men hans navn lever videre i den historien om den britiske bilindustri.

Referanser
----------

1. ↑  «transport-museum.com». Arkivert fra originalen 3. september 2014. Besøkt 8. september 2010.
2. ↑  Biografi

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Geni
 |
***Lasermannen*** (origialtittel: *Laserblast*) er en amerikansk sciencefiction- og grøsserfilm fra 1978 med Kim Milford og Cheryl Smith i hovedrollene. Regi er ved Michael Rae.

Handling
--------

Billy (Kim Milford) er en ung mann som lever i en småby i California og som blir trakassert både av politi og jevnaldrende. En dag finner han et laservåpen og en «kraftpakke» som to fremmede vesener har mistet under en kamp mot fiender. Billy oppdager raskt hvilken makt laservåpenet gir ham, men han vet ikke at kraftpakken etterhvert vil påvirke hans personlighet. Ved hjelp av våpenet startet han en voldsom kamp mot sine tidligere plageånder, men blir samtidig forvandlet til et uhyre som er helt besatt av ødeleggelseslyst. Det hele leder til et klimaks når de to romvesenene returnerer til jorden for å hente tilbake våpenet.

Om filmen
---------

*Lasermannen* er en lavbudsjettfilm med et klart B-preg som fikk en renessanse midt på 1990-tallet da den ble stemplet som en såkalt «MST3K-film» (Mystery Science Theater 3000). Dvs. sciencefictionfilmer som blir stemplet er ufrivillig komiske og som derfor får en egen severdighet. I 1996 ble den vist på den am. fjernsynskanalen Comedy Central som en del av den «filmhånende» Tv-serien Mystery Science Theater 3000. Programmet gjorde blant annet et nummer ut av at filmkritikeren Leonard Maltin i sin tid hadde gitt filmen høyere karakter enn flere kjente filmsuksesser. Den har siden 90-tallet blitt regnet som en kultfilm.

En nyinnspilling med tittelen *Deadly Weapon*, kom 1989.

### I Norge

Filmen ble utgitt på VHS i 1983-84 av Videoklubben Månedens Film under tittelen *Lasermannen*.

I rollene
---------

(utvalg)

* Kim Milford.... Billy Duncan
* Cheryl Smith.... Kathy Farley
* Gianni Russo.... Tony Craig
* Ron Masak.... Sheriff
* Dennis Burkley.... Deputy Pete Ungar
* Barry Cutler.... Deputy Jesse Jeep
* Roddy McDowall .... Doctor Mellon
* Mike Bobenko.... Chuck Boran
* Eddie Deezen.... Froggy
* Keenan Wynn.... Colonel Farley

Referanser
----------

1. ↑  
Nelson, Mike (2001). «Episode 706- Laserblast». Satellite News. Arkivert fra originalen 8. desember 2010. Besøkt 28. april 2008.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Lasermannen* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) *Lasermannen* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (en) *Lasermannen* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Lasermannen* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Lasermannen* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Lasermannen* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *Lasermannen* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *Lasermannen* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata
* VHS videocover Arkivert 26. august 2010 hos Wayback Machine. (svensk videocover fra ca. 1982-83, begge sider)
Bebyggelse i sentrum av Nador.
Det nå[*når?*] sanerte Rif Hotel.
**Nador** (berbisk: *Nnadur*) er en by nordøst i Marokko, og hovedstad i provinsen med samme navn. Byen ligger i Rif-regionen, ved Middelhavet, og er et handelssenter for fisk, frukt, og produksjonsdyr. Nador blir sett på som et av flere bindeledd mellom Afrika og Europa. Ca. 2 mil utenfor Nador sentrum ligger grensen til Melilla, som tilhører Spania og ligger 10 km nord for Nador. 

Nador er befolket av Tarifit-berbere *(Thamazight n Arif)* og har noe over 180 000 innbyggere. Byen ble en uavhengig provins innenfor Marokko i 1956.

Økonomi og turisme
------------------

Økonomien i Nador by og provinsen er bygd opp rundt fiske, landbruk, lett- og tung-industri. I sommermånedene kommer mange marokkanere bosatt i Europa, som opprinnelig er fra Nador, på besøk og ferie til byen. Omsetningen fra disse besøkene utgjør en betydelig del av regionens økonomi.[] Plasseringen av byen nær havet og nærheten til den spanske eksklaven Melilla er også en katalysator for internasjonal handel. 

Nador har historisk vært en smuglerby, i likhet med mange kystbyer i Algerie og Marokko. Fortsatt finner noen brukte forbruksvarer fra Europa vei til Nord-Afrika via Melilla og Nador. Like utenfor Nador står det tre antennemaster med overføring av lang- og kortbølgesendinger for radio, som tilhører Medi 1 Radio. Disse antennene kringkaster Medi 1 Radio til alle Maghreb-landene. Antennenemastene for langbølger er 380 meter høye og er blant de høyeste menneskeskapte strukturene i Afrika. 

Nador forsøker også å tiltrekke seg utenlandske turister, og det gjennomføres et fasadeprogram for å gjøre byens sentrum mer attraktivt. Boulevarden langs strandkanten har blitt restaurert, og i forbindelse med utvidelse av denne veien ble det tidligere *Rif Hotel* revet.

Bydeler og transport
--------------------

Kvarterene i nador by omfatter:

* El Kindy
* Laarasi
* Anafag/Lmatar/Ny Nador
* Laari Shikh
* Ammas n Temdint/Centro (by inne i byen)
* Ait Mimoun (Ait Mimoun Markede)
* Isebbanen
* Tireqqaâ

Sentrum av Nador er et relativt utviklet område sammenliknet med resten av byen. Det ble delvis utviklet av spanjolene da Nord-Marokko var spansk koloni. 

I 2007 ble foreslått å forbinde Nador med jernbane til Taourirt. Planlagt åpningsdato er 2010. For tiden[*når?*] er hovedjernbanen fra Casablanca til Oujda på forbindelser sørvestover, den banen er forbundet via Taourirt med en bussrute drevet av jernbaneselskapet ONCF. Nador internasjonale lufthavn har ruter til destinasjoner i Marokko og Europa. Det er også ferjeforbindelse med Spania.

Referanser
----------

1. ↑  Høykommissæren for planlegging, red. *Folketelling i Marokko 2014*, Wikidata Q19599909

Eksterne lenker
---------------

* (en) Nador – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** GeoNames
 |
Justin Hoyte
**Justin Hoyte** (født 20. november 1984 i Waltham Forest, London) er en engelsk forsvarsspiller som spiller for den amerikanske klubben FC Cincinnati. Han kan brukes både på høyre- og venstre back. Hans yngre bror Gavin Hoyte spiller for Dagenham and Redbridge i league 2.

Hoyte har også kamper for Englands U21-landslag.

Sesongen 2004/05
----------------

Hoyte fikk sjansen i en del kamper for Arsenal, blant annet i Ligacupen, men klarte ikke overbevise om at han har like mye inne som Ashley Cole hadde i sin tid.

Sesongen 2005/06
----------------

Spilte ingenting ettersom Ashley Cole, Gael Clichy, Pascal Cygan og Mathieu Flamini sto foran han i køen. Ble heller lånt ut til Sunderland for sesongen.

Sesongen 2006/07
----------------

Fikk sitt definitive gjennombrudd. Vikarierte for både Clichy på venstreback og Emmanuel Eboué på høyre. Skrev seg inn i historiebøkene som første engelskmann for Arsenal som scoret på Emirates Stadium mot Charlton den 2. januar 2007.

Referanser
----------

1. ↑   Argentine Soccer Database, oppført som JUSTIN HOYTE, BDFA player ID 51484[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   www.uslchampionship.com, besøkt 21. juli 2020[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   transfermarkt.com, Transfermarkt spiller-ID 7335, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Justin Hoyte – Major League Soccer Rediger på Wikidata

* (en) Justin Hoyte – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) Justin Hoyte – national-football-teams.com Rediger på Wikidata

* (en) Justin Hoyte – WorldFootball.net Rediger på Wikidata

* (en) Justin Hoyte – Soccerbase.com Rediger på Wikidata

* (en) Justin Hoyte – FootballDatabase.eu Rediger på Wikidata

* (en) Justin Hoyte – Soccerway Rediger på Wikidata

* (en) Justin Hoyte – FBref Rediger på Wikidata