recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| Artikkelen inngår i serien om
**Stjernedannelse** |
| --- |
|  |
| **Objektklasser** |
| Interstellar materie Molekylsky Bok-kule Mørk tåke Ungt stjerneobjekt Protostjerne T Tauri-stjerne Herbig-Ae/Be-stjerne  Herbig-Haro-objekt |
| **Teoretiske konsepter** |
| Opprinnelig massefunksjon Jeans' ustabilitet Kelvin-Helmholtz-mekanismen  Nebularhypotesen

---

v **·** d **·** r |

En **molekylsky** er innen astronomien en type av interstellare skyer hvis densitet og størrelse tillater dannelse av molekyler, hovedsakelig molekylært hydrogen (H2).

Innen et par millioner år kommer lys fra sterke stjerner til å koke bort denne molekylskyen av gass og støv. Skyen har blitt skilt ut fra Carinaskyen. Nylig dannete stjerner er synlige i nærheten. Bildet går over cirka to lysår.
Innenfor vår egen galakse Melkeveien står molekylsky for mindre enn én prosent av det totale volumet av det interstellare materiet. Samtidig er de den tetteste delen av materiet og står for omtrent halvparten av den totale gassmassen innenfor Solens galaktiske omløpsbane. Hoveddelen av den molekylære gassen finnes i en ring mellom 3,5 og 7,5 KPC fra galaksens sentrum (Solen befinner seg rundt 7,6 KPC fra dette punktet). Storskalakart over karbondioksid i galaksen vitner om at posisjonen av denne gassen i stor grad overensstemmer med posisjonene på galaksens spiralarmer. At molekylskyen fremst opptrer der antyder at de dannes og oppløses på en tidsskala kortere enn 10 millioner år, som er tiden det tar for materie å passere gjennom armregionen.

Referanser
----------

1. ↑  Ferriere, D. (2001). «The Interstellar Environment of our Galaxy». *Reviews of Modern Physics* (4): 1031-1066.
2. ↑  Dame; m.fl. (1987). «A composite CO survey of the entire Milky Way». *Astrophysical Journal*: 706-720. CS1-vedlikehold: Eksplisitt bruk av m.fl. (link)
3. ↑  J.P. Williams (2000). «The Structure and Evolution of Molecular Clouds: from Clumps to Cores to the IMF». *Protostars and Planets IV*. Tucson: University of Arizona Press: 97.

Eksterne lenker
---------------


|  |  |
| --- | --- |
| Portalikon | Portal:Astronomi  |

Portal: Astronomi

* «Cool Cosmos», side om molekylskyer fra California Institute of Technology

Portal: Astronomi

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN
 |
For filmkritikeren, se Oddvar Foss (filmkritiker).

**Oddvar Foss** (1921–2015) var en norsk programleder og programredaktør som var ansatt i NRK i 40 år. Han regnes som NRKs første TV-programleder og var nyhetsoppleser i *Dagsrevyen* helt fra starten i 1958.

Foss ble cand. philol. i 1949. Han begynte i NRK *Dagsnytt* i 1950 og ble fast i 1952. Han var i denne perioden også studielektor ved studentersamfunnets friundervisning Årdal (1950–1951). Han kom til TV-avdelingen allerede i 1958 og befattet seg mest med nyheter og sport. I 1964 ble han ansatt som programredaktør og leder for idretts- og reportasjeavdelingen. I årene 1972–1973 hadde han en periode i skolen igjen, først som inspektør ved Lillestrøm Gymnas, fra 1971 som lektor ved Sinsen Gymnas i Oslo. I 1972 var han tilbake i Fjernsynet, nå som nestleder i Opplysningsavdelingen med ansvar for programmer som tok opp samfunnsspørsmål og kultur. Han var en forkjemper for dokudramasjangeren og stod bak flere slike produksjoner. Han gikk av med pensjon i 1991. 

Foss var den første som produserte TV-sendinger i Norge fra idrettsarrangementer, stortingsmøter, teater, konserter og større begivenheter.

Referanser
----------

1. 1 2   Aftenposten, type referanse dødsannonse, utgitt 5. desember 2015, besøkt 12. juni 2022, «Oddvar Foss født 10. august 1921, døde fra oss i dag. Oslo 27. november 2015.»[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3   Aftenposten, type referanse nekrolog, www.aftenposten.no, utgitt 9. desember 2015, besøkt 12. juni 2022[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Aftenposten morgen – Møt fjernsynet (2. mai 1959)
4. ↑  Aftenposten – Navn (10. august 2001, s.18)
5. ↑  Aftenposten – Navn (10. august 1991, s.14)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Oddvar Foss på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
* (no) Oddvar Foss intervjuer Kuppern etter seieren på 10.000 m på skøyter under De Olympiske Leker i Squaw Valley 1960 (NRK)
**Thue Christiansen** (født 25. februar 1940 i Maarmorilik i Uummannaq, død 26. juni 2022 i Hals) var en grønlandsk lærer, kunstner og politiker. Christiansen skapte Grønlands flagg.

Christiansen fikk sin lærerutdannelse fra Haderslev Statsseminarium i Danmark i 1964. Han arbeidet som lærer i Danmark og Grønland. I årene 1973–74 var han ved Danmarks Lærerhøjskole. Da Grønland fikk selvstyre i 1979 ble Christiansen landsstyremedlem, det vil si minister, for kultur og undervisning, en post han besatte til 1983.

Foruten lærergjerningen og det politiske engasjement, virket Christiansen også som billedkunstner, skulptør og kulturformidler. Han hadde en rekke offentlige utsmykningsoppdrag og hadde utstillinger på Grønland og i utlandet. I 1985 skapte han det som ble valgt til Grønlands flagg. Han utformet også en rekke logoer for foretak, organisasjoner og institusjoner.

Christiansen var ridder av Dannebrogordenen.

Referanser
----------

1. ↑   sermitsiaq.ag[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   knr.gl[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  "Skaberen af Erfalasorput er sovet ind", sermitsiaq.ag, 26. juni 2022.
4. ↑  Persondetaljer[*død lenke*], borger.dk.

Eksterne lenker
---------------

* Hjemmeside

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** BIBSYS **·** Kunstindeks Danmark **·** VIAF **·** SUDOC
 |

Portaler: Kunst | Danmark
***Hypsilophodon*** er en planteetende dinosaurart som levde i tidlig kritt og som tilhører ornithopodene.

De første funnene av *Hypsilophodon* ble funnet i 1849 og i 1869 ble arten kalt *Hypsilophodon foxii*. Rike fossilfunn ble gjort på Isle of Wight, noe som gir et godt inntrykk av kroppen til disse artene. Det var et lite tobeint dyr, var planteetende eller muligens altetende.  *Hypsilophodon* var 1.8 meter lang, veide ca 20 kg, og var en smidig løper. Den hadde et spisst hode, utstyrt med et skarpt nebb, som kunne brukes til å bite av plantemateriale.

Eldre studier har gitt opphav til mange misforståelser om *Hypsilophodon*: at den kunne klatre i trær, ble pansret, var opptil 2.3 meter lang og ble også funnet utenfor of Wight. I løpet av de siste tiårene ny forskning har etter hvert vist seg at dette er feil.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Hypsilophodon* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Hypsilophodon* hos Fossilworks Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Hypsilophodon* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Hypsilophodon* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* FPDM : Hypsilophodon foxiiArkivert 28. september 2011 hos Wayback Machine.
* DinoWight - *Hypsilophodon*, an Isle of Wight Hypsilophodontid

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
«***Hyppetik-vise***» er et skillingstrykk. Alf Prøysen presenterte den i sin visespalte i «Magasinet for alle» i 1956. Visen er forfattet av en «Askesokning», står det på trykket. Redaksjonen i «Magasinet for alle», fikk den inn som avisutklipp fra «Asker og Bærums Budstikke», årgang 22. Ifølge opplysningene på samme Budsikke-utklippet, skal vise være skrevet på slutten av 1850-årene av John Stenersen. Han var lærer ved Asker Seminar. Senere har sogneprest Ingvar Bøhn skrevet om visa til landsmål, og tatt den med i sin bok «Norske visor aat folkehøgskular». Som den nå her foreligger, er den ført tilbake til Askermålet av Otto Valstad.
Hypetikken er et slanguttrykk for Hypotekbanken.

Teksten
-------

**1.**Det blei vel svingom i bonnesjikken dengong dom fikk denna Hyppetikken,  

og det blei penger å få på pant så bonnen slapp for å gå som fant.  

  

**2.**Ja se på jussom der bort i Bakken i bare tistill ja åsså stakken  

hu Aase raka hu Aase skar ja tenk å simpel du dengong var.  

  

**3.**Å vesle Else gikk me i fjøset hu måtte kua om mårran løse,  

ja tilmed grisen hu måtte gi må ente slik kalles svineri.  

  

**4.**Å sjølve Ola han kan je hugse i Vømølstrøya og vømølsbukse  

han kjørte plau å han kjørte harv slikt passe kan for en husmannslarv.  

  

**5.**Men da dom fikk denna Hyppetikken da blei de svingom i bonnesjikken  

da blei de jussom i Krestian me pons og bayer og port'pian.  

  

**6.**Da blei det fullt opp med vin og kake å ingen ville nå stå tilbake  

i traktament eller klæesdrakt for dermed blei den jo te forakt.  

  

**7.**Å åssen gikk det vel bort i Bakken hu Aase slengte den gamle stakken  

å hengte på seg et sprinkelverk det var n'te skjørte det var n'te serk.  

  

**8.**Hu sa de bruktes uta de fine je trur dom kaller de krenoline,  

de skulle være te pryd og brus je syns de ligna et hønsehus.  

  

**9.**Men kvinnfolk gjør de nok ør i hue for Aase straks ville væra frue  

me silkekjole og hatt med fjær å Ola kallt a for propritær.  

  

**10.**Å vesle Else blei kalt Elise hu slapp å varte opp flere grise  

for derte var a nå altfor fjong å skjønner grisen på sjiniong.  

  

**11.**Nei inn te byen dom henner sendte så ei hu skulle bli bonnerjente  

men altimellom en femmer gikk så Ola kløe bak øre fikk.  

  

**12.**Men Aase sa vi må følje sjikken du kan jo låne i Hyppetikken  

å Ola gjor som Aase sa å straks han fant det var nokså bra.  

  

*13.'*I Sjubskinnspels han te kjerka kjørte å store selskap te Bakken førte,  

han kalltes Bakke å propritær å kan en bonne vel ønske mer.  

  

**14.**Men resultatet je ei kan skjønne slik må formontlig ei sei lønne  

je så forleden i en avis at Bakken solt var til unnerpris.

Kilder
------

* De gamle visene 3 med Alf Prøysen, Forlaget For Alle, Oslo 1974
**Thubten Chökyi Nyima** (tibetansk: ཐུབ་བསྟན་ཆོས་ཀྱི་ཉི་མ, Wylie: *Thub-bstan Chos-kyi Nyi-ma*, født 1883 i Dagpo i Tibet, død 1937 i Kyegundo i Amdo) var den niende inkarnasjonen av Panchen Lama i Gelug-sekten i tibetansk buddhisme.

I 1888 ble han erkjent som Panchen Lama og ført til Trashilhünpo i Shigatse. I 1901 traff han under to dager den russiske munken Agvan Dorzjijev, som han gav undervisning i buddhismen. I 1903 førte han samtaler med den britiske embetsmannen og tibetologen Charles Alfred Bell om den politiske situasjonen i Tibet. I 1907 lærte han også Sven Hedin å kjenne.

Etter at den britiske militærekspedisjonen under Francis Younghusband hadde tvunget Dalai Lama til å flykte fra Tibet i 1904 ble Panchen Lama den høyeste politiske og religiøss autoriteten i Tibet, og Qing-regjeringen forsøkte å anspore Panchen Lama til å overta Dalai Lamas rolle som Tibets hersker. Panchen Lama nektet imidlertid dette, men spilte en viktig rolle fram til Dalai Lama vendte tilbake til Tibet på 1910-tallet.

I 1924 havnet Panchen Lama i konflikt med Dalai Lama, som forsøkte å beskatte Panchen Lamas eiendom for å finansiere Tibets forsvar. Konflikten førte til at Panchen Lama flyktet til Indre Mongolia, der han opprettet nære kontakter med Republikken Kinas regjering. Han klarte aldri å vende tilbake til det sentrale Tibet og døde i Kyegundo (Amdo) i 1937.

Litteratur
----------

* Melvyn C. Goldstein: Rimpoche Gelek (1989) *A history of modern Tibet, 1913-1951: the demise of the Lamaist state*. Berkeley: Univ. of California Press. 1989. ISBN 0-520-06140-3
* Fabienne Jagou: *Le 9e Panchen Lama (1883-1937): enjeu des relations sino-tibétaines*. Monographie / École française d'Extrême-Orient ; 191. Paris: École française d'Extrême-Orient. 2004. ISBN 2-85539-632-8
* Parshotam Mehra: *Tibetan polity, 1904-37: the conflict between the 13th Dalai Lama and the 9th Panchen : a case-study*. Asiatische Forschungen, 0571-320X ; 49. Wiesbaden. 1976. ISBN 3-447-01802-X

Referanser
----------

1. ↑   Gemeinsame Normdatei, GND-ID 118739190, besøkt 16. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   BDRC Resource ID P5619[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Goldstein (1989), ss. 113-114.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NDL **·** NKC **·** KulturNav
 |
**Paula Nedberge Llano** (født 1. mai 1995) er en norsk friidrettsutøver som representerer Laksevåg TIL.

Hennes personlige rekord i stavhopp er hele 3.95m, satt i 2013 i NM i Tønsberg. Etter mye skadeproblematikk på høsten/vinteren, begynte 2014-sesongen noe trøblete. Utover sommeren ble formen stigende, og siste dagen før kvalifiseringsfristen til U20-VM i Eugene gikk ut, tangerte hun sin egen personlige rekord i krevende forhold og kvalifiserte seg.

Hun vant fem NM-medaljer i stav og høyde uten tilløp i perioden 2010–2015.

Grunnet mye skade, bestemte Paula seg i 2017 for å satse litt innenfor diskoskast. Hun viste stort potensiale, og satte personlig rekord med hele 7 meter på bare én sesong. Men dette kvalifiserte hun seg også til NM.

Medaljer i norske mesterskap
----------------------------

| Plassering | Øvelse | År |
| --- | --- | --- |
| Sølv | Høyde uten tilløp | 2011 |
| Bronse | Stav | 2010, 2013, 2014, 2015 |

Referanser
----------

1. ↑   World Athletics Database, World Athletics utøver-ID 211197[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  friidrett.no: NM Høyde uten tilløp kvinner. Arkivert 21. april 2018 hos Wayback Machine.
3. ↑  friidrett.no: NM Stav kvinner. Arkivert 21. april 2018 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Paula Nedberge Llano – World Athletics Rediger på Wikidata
**Henri Pierre Louis Verdier de Genouillac** eller **Henri de Genouillac** (født 15. mars 1881 i Rouen, død 20. november 1940 i prestegården i Villennes-sur-Seine) var en katolsk prest, epigraf og arkeolog med assyriologi som spesialfelt.

Liv og virke
------------

Arkeologiske funnsteder i Mesopotamia
### Bakgrunn

Han var sønn av Casimir Charles Victor Verdier, markgreve av Genouillace, generalinspektør for gruvene og ridder av æreslegionen, og Leontine Marc.

### Assyriolog

I 1909 gjorde han seg bemerket innen assyriologien da han publiserte *Tablettes sumériennes archaïques*. Gaston Maspero gav publikasjonen en lang og strålende anmeldelse i *Journal des débats* den 30. mars 1909. I 1911 publiserte han *La Trouvaille de Dréhem*. 

Han ble så sendt til Konstantinopel, der han arbeidet med en oversikt over leirtavlene funnet i Telloh (1912-1921). Han publiserte i 1922 *Textes économiques d'Oumma*, og så i 1930, *Textes religieux sumériens du Louvre*.

Han var forsker ved instituttet for orientalske oldsaker ved Louvre, der han fikk ledelsen av arbeidet med funnene fra utgravingene i Kisj fra januar til april 1912, et arbeide som munnet ut i tobindsverket *Fouilles françaises d'El-'Akhymer* (1924-1925).

I 1926 publiserte han *Céramique cappadocienne*.

Han fikk i stand en gjenopptakelse av utgravningene i Telloh i 1929. Utgravningene avdekket en rekke nye artefakter. Han ledet tre utgravninger der frem til 1931. Etter denne tid var hans helse såpass svekket at han ikke kunne holde det gående lenger, og han overlot da ansvaret til André Parrot. Tilbake i Frankrike skrev han verket *Fouilles de Telloh* (1934-1936).

Den 17. mai 1941 ble hans samling av 620 artefakter til gjenstander overført til museet for oldsaker for departementet Seine-Maritime i Rouen.

Verker
------

* *Premières recherches à Kish (1911-1912)*
* *Fouilles de Telloh*. Mission archéologique du Musée du Louvre et du Ministère de l'Instruction Publique. Tome II : Époques d'Ur, IIIe dynastie et de Larsa
* *L'Église chrétienne au temps de saint Ignace d'Antioche*, G. Beauchesne, 1907 ;
* *Tablettes sumériennes archaïques: matériaux pour servir à l'histoire de la société sumérienne*, P. Geuthner, 1909
* *Textes de l'époque d'Agadé et de l'époque d'Ur: fouilles d'Ernest de Sarzec en 1894*, E. Leroux, 1910
* *La Trouvaille de Dréhem: étude avec un choix de textes de Constantinople et Bruxelles*, P. Geuthner, 1911
* *Textes cunéiformes. Textes économiques d'oumma de l'époque d'Our*, 1921
* *Fouilles françaises d'El-'Akhymer : premières recherches archéologiques à Kich (1911-1912)*, Volumes 1 et 2, É. Champion, 1924
* (i samarbeid med André Parrot, Roman Ghirshman, H. Walbert, M. Gardinier, P. Pruvost, J. Lacam), *Fouilles de Telloh*, P. Geuthner, 1934

Referanser
----------

1. 1 2   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* André Parrot: « Henri de Genouillac », s. 299-300, i *Syria*, année 1941, numéro 22-3-4 Persée

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
**Orion Pictures Corporation** er et amerikansk filmselskap som produserte og utgav en rekke filmer i årene fra 1978 til 1999. Selskapet har også vært involvert i TV-produksjon og syndikering på 1980- og starten av 1990-tallet. Orion Pictures ble lansert i et fellesforetak mellom Warner Bros. og tre filmprodusenter i United Artists. Selv om det aldri ble et stort selskap, fikk det et positivt rykte med mange filmsuksesser og kjente personligheter på ryggen. Woody Allen, James Cameron, Jonathan Demme, Oliver Stone og andre bemerkelsesverdige filmregissører jobbet alle med Orion i løpet av selskapets mest suksessrike år fra 1978 til 1992. Fire av filmene utgitt av Orion har vunnet Oscar for beste film: *Amadeus* (1984), *Platoon* (1986), *Danser med ulver* (1990) og *Nattsvermeren* (1991). Selskapet gikk konkurs mot midten av 90-årene, men i 2013 ble det relansert av filmselskapet Metro-Goldwyn-Mayer.

Referanser
----------

1. 1 2 3  "Orion Pictures Corporation." *Reference for Business* Besøkt 1. november 2015.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Orion Pictures på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** BNF **·** BNF (data)
 |
**Nordvintergulløye** (*Chrysoperla carnea*) er en av gulløyene (Chrysopidae), en av de middelstore nettvingene i Norge.

Utbredelse
----------

Nordvintergulløye er nok den vanligste arten av gulløyer i Norge, og finnes over hele landet. Den finnes vidt utbredt i hele verden (unntatt på polene).

Utseende
--------

Nordvintergulløye er en middels stor nettvinge, ca. 3 cm lang. Den er lys grønn om høsten og etter overvintringen mer brunlig, nesten rødbrun. Utover forsommeren lysner igjen fargen til en lyser fin grønn farge. Hodet er nedoverbøyd, med munndelene på undersiden (ortognath). Øynene er metallisk farget, ofte røde.

Vingene er uten flekker eller mønster, og har grønne årer (ribbenett). Langs framkanten av framvingene, på den første åren (costa), finnes noen fine hår som ligger langs åren. Hodet er lyst grønt eller brunorange uten noen mørkere tegninger eller flekker mellom antennene. Det kan være noen flekker på siden av hodet. Vingespennet er mellom 24 og 32 mm.

Levevis
-------

Nordvintergulløye er helt ufarlig for mennesker, men lever som rovdyr. Derfor er arten mange steder, blitt brukt i kampen mot skadedyr.

Disse gulløyene tiltrekkes lett til lys, og kan ofte søke til utlamper i stort antall. Mange kommer også inn i hus, særlig om høsten da de leter etter et egnet sted for overvintring.

**Larvene** utvikles i løpet av sommeren. De voksne klekkes på sen-sommeren eller om høsten, og overvintrer.

Referanser
----------

1. 1 2  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 28. juli 2020. Besøkt 28. juli 2020.

Kilder
------

* Greve, Lita. 1987. *Nettvinger, Kamelhalsfluer og Mudderfluer.* Norsk entomologisk forening, Norske Insekttabeller nr. 12, 43 sider.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *nordvintergulløye* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *nordvintergulløye* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *nordvintergulløye* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *nordvintergulløye* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *nordvintergulløye* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *nordvintergulløye* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Chrysoperla carnea* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Chrysoperla carnea* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* Norsk Entomologisk forening – for deg som vil vite mer om insekter.
*For idrettslaget fra Meråker med samme navn, se Idrettslaget Varden. Varden har også andre betydninger.*
**Sportsklubben Varden** (stiftet 21. april 1918) var et idrettslag fra Tøyen i Oslo. Idrettslaget ble dannet i 1918 som en sammenslutning av gutteklubbene Brage og Varden. I klubbens første leveår ble den tatt opp i Kristiania Fotballkrets' C-klasse. I 1919 ble navnet endret til *Tøien Ballklubb*. Dette året tok klubben også ski på programmet, og i 1920 ble den opptatt i Norges Skiforbund.

3. april 1925 vedtok idrettslaget å melde seg ut av Norges Landsforbund for Idrett og delta aktivt i Arbeidernes Idrettsforbund, som den høsten året før hadde besluttet å bli medlem av. Etter å ha blitt slått ut i kvartfinalen i 1925, vant klubben i 1926 arbeidermesterskapet i fotball. I 1927 tok klubben tilbake sitt opprinnelige navn, Varden, men ble etter en uoverenstemmelse med *Arbeidernes fotballutvalg* nektet å delta i arbeidermesterskapet dette året. På generalforsamlingen 25 oktober 1927 meldte Varden seg dermed ut av AIF og inn igjen i Norges Landsforbund for idrett og i fotballforbundet. Klubben deltok fra 1928 i kretsserien i Oslo og ble i 1929 kretsmester klasse D.

Under generalforsamlingen i november 1934 gikk 28 av 45 fremmøtte inn for å melde klubben for andre gang inn i Arbeidernes Idrettsforbund. Siden det krevdes to tredjedels flertall for en slik beslutning, ble ikke forslaget vedtatt. Dermed valgte flertallet i idrettslaget å bryte ut og slå seg sammen med Sportsklubben Heimdal (stiftet 1931), som kort tid i forveien hadde gått inn i AIF. Sammenslutningen tok navnet navnet Arbeideridrettslaget Varden, og forble medlem i AIF fram til krigsutbruddet i 1940. 

15. februar 1946 slo Varden seg sammen med to andre tidligere arbeideridrettslag, Sportsklubben Brage og Sportsklubben Grane, og dannet Vahl Sportsklubb.

Referanser
----------

1. ↑  Olsen (red.), *Sportsklubben Varden Jubileumsskrift 1918 – 1933*, s. 7.
2. ↑  Olsen (red.), s. 8.
3. ↑  Olsen (red.), s. 13.
4. ↑  Olsen (red.), s. 8.
5. ↑  Andersen, *Oslo Fotballkrets gjennem 25 år*, s. 105.
6. ↑  Andersen, s. 147.
7. ↑  «Sportsklubben Vardens flertall for overgang til A.I.F.». *Arbeiderbladet*. 1. november 1934.
8. ↑  «Nytt lag til A.I.F.». *Arbeiderbladet*. 22. september 1934.
9. ↑  «Generalforsamlinger: Arbeideridrettslaget Varden». *Arbeiderbladet*. 13. november 1934.
10. ↑  Halvorsen (red.), *Norges Fotballeksikon*, s. 386

Litteratur
----------

* Rolf E. Olsen, red. (1933). *Sportsklubben Varden Jubileumsskrift 1918 – 1933*. Oslo.
* Peder Chr. Andersen (1933). *Oslo Fotballkrets gjennem 25 år*. Oslo.
* Asbjørn Halvorsen, red. (1947). *Norges Fotballeksikon*. Oslo: Prent forlag.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Oslo Byleksikon **·** VIAF
 |
**Henri Louis Marie van Schaik** (født 24. juli 1899 i Delft, død 19. august 1991 i Vermont i USA) var en nederlandsk rytter som deltok i de olympiske leker 1936 i Berlin.

Van Schaik vant en olympisk sølvmedalje i hestesport under Sommer-OL 1936 i Berlin. Med hesten «Santa Bell» var han med på det nederlandske laget som kom på andreplass i lagkonkurransen i sprangridning bak Tyskland. De andre på laget var Jan de Bruine på «Trixie» og Johan Greter på «Ernica». I den individuelle konkurransen i sprangridning kom Van Schaik og «Santa Bell» på tjuetredjeplass.

OL-medaljer
-----------

* 1936 Nazi-Tysklands flagg Berlin - Sølv Sølv i hestesport, sprangridning, lag Nederlands flagg Nederland

Eksterne lenker
---------------

* (en) Henri van Schaik – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Henri van Schaik – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Henri van Schaik – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Peter «Peja» Lindholm** (født 2. juni 1970) er en tidligere, svensk curlingspiller fra Östersund. 

Han var skip og lagkaptein for Sveriges beste herrelag i curling gjennom tidene, og hans lagkamerater var Tomas Nordin, Magnus Swartling og Peter Narup. Deres coach mellom 2002 og 2006 var Lars-Åke Nordström, og reserve i noen år var Anders Kraupp.

Peja Lindholms lag har blitt verdensmester tre ganger; 1997, 2001 og 2004, og har sølv i VM to ganger 1998 og 2000. Laget hans har vunnet EM i 1998 og 2001, og har EM-sølv fra 2002, 2003, 2004 og 2005. Laget vant det svenske mesterskapet ni år på rad i perioden 1997 til 2005. Laget deltok i Vinter-OL 1998 i Nagano, 2002 i Salt Lake City og 2006 i Torino. 

I tillegg deltok Pejas lag i VM 1993 og 1995, samt i EM 1993, 1997 og 1999.

Med andre lag ble Lindholm juniorverdensmester i 1989, og fikk sølv i 1988 og bronse i 1990.

Peja Lindholms lag ble splittet etter sesongen 2005-2006, etter at hans tidigere lagkamerater valgte å avslutte sine elitesatsinger. Peja fikk dermed tre nye lagkamerater; James Dryburgh, Viktor Kjäll og Anders Eriksson. Dette laget kom på femteplass under VM i 2007, og var også Sveriges representanter ved EM 2007, der det kom på sjetteplass.

Pejas karriere tok raskt slutt etter EM i 2007. Den 11. desember, knapt en uke etter lagets sjetteplass i EM, fortalte Peja sine daværende lagkamerater at han ikke hadde motivasjon til å fortsette. Laget var drøyt halvannet år gammelt, og hadde på den tiden vunnet både SM og *Elitserien* 2007. 

Peja arbeider som prosjektleder i databransjen, er gift og har tre barn.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Peter Lindholm – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Peter Lindholm – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Peter Lindholm – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Peter Lindholm – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (sv) Peter Lindholm – Sveriges olympiske komité Rediger på Wikidata

* (en) Peter Lindholm – World Curling Tour Rediger på Wikidata

* (en) Peter Lindholm – World Curling Federation Rediger på Wikidata
* SOK – Peja Lindholm

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Sportsponni** er en ponni mikset av forskjellige ponni- og hesteraser.
Sportsponni er den norske betegnelsen for ponnier avlet for ridning og konkurransebruk og kalles «riding ponies» på engelsk. I Norge ble det tillatt med organisert avl i 1986 og grunnlaget er stort sett Welsh krysset med Engelsk Fullblod og Araber.
Slike rideponnier har vært utviklet i Storbritannia i mange år.
Engelsk, angloarabisk og arabisk fullblods, shagya-araber, varmblods ridehest, Welsh, Connemara, New Forest, Dartmoor og ride-/sportsponnier fra andre land kan godkjennes innen sportsponniavlen. Førstegenerasjonskrysninger mellom renrasede ponnier og de norske traverrasene, islandshest og shetlandsponni godtas ikke i avlen.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5 6  Hellum, Susan, red. (1999). *Norsk riksstambok over ponnier. Bok 1 B. 1 : Connemara, Sportsponni, Welsh*. [Oslo]: Norsk ponniavlsforening. s. 92.
2. ↑  Tone Steiro, Marianne Langørgren, Tor Våge, Susan Hellum og Beate Nicolaisen, red. (2000). *Norsk ponniavlsforening 30 år*. [Larvik]: Foreningen. s. 40-41. CS1-vedlikehold: Flere navn: redaktørliste (link)
Møbler fra Liao-dynastiet, utgravd i Fangshan-distriktet
Fangshan i Beijing
**Fangshan** (kinesisk: 房山区; pinyin: *Fángshān Qū*) er et bydistrikt sørøst i byprovinsen Beijing i Folkerepublikken Kina.

Fangshan har et areal på 2 019 kvadratkilometer og 754 000 innbyggere (2005, kun innbyggere med primærbostedstillatelse). Deler av distriktet ligger i Taihangfjellenes østhellinger.

Det var i distriktet Fangshan at restene etter Pekingmannen ble funnet i Zhoukoudian. Det viktige buddhistiske Yunjutempelet ligger også i distriktet.

Administrative enheter
----------------------

**Subdistrikter:**

* Liangxiang (良乡地区), sentrum, bydistriktregjeringens sete; Zhoukoudian (周口店地区); Liulihe (琉璃河地区);

**Storkommuner:**

* Chengguan (城关街道); Xinzhen (新镇街道); Xiangyang (向阳街道); Dongfeng (东风街道); Yingfeng (迎风街道); Xingcheng (星城街道);

Gongchen (拱辰街道); Xilu (西潞街道); Yancun (阎村镇); Doudian (窦店镇); Shilou (石楼镇); Changyang (长阳镇); Hebei (河北镇); Changgou (长沟镇); Dashiwo (大石窝镇); Zhangfang (张坊镇); Shidu (十渡镇); Qinglonghu (青龙湖镇); Hancunhe (韩村河镇);

**Kommuner:**

* Xiayunling (霞云岭乡); Nanjiao (南窖乡); Fozizhuang (佛子庄乡); Da'anshan (大安山乡); Shijiaying (史家营乡); Puwa (蒲洼乡).

Samferdsel
----------

Kinas riksvei 107 fører gjennom området. Den løper fra Beijing til Shenzhen (rett vbed Hongkong, og er på sin vei innom provinshovedstedene Shijiazhuang, Zhengzhou, Wuhan, Changsha og Guangzhou.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
**John Clark** er en amerikansk valthornist og jazz-komponist. 

Clark ble født i Brooklyn, men flyttet til og vokste opp i Rochester i New York. Hans far var William H. Clark, professor i tysk og dekanus for utdanning ved Universitetet i Rochester, og hans mor het Margaret Garmey. John og hans fire brødre ble alle sammen uteksaminert fra Brighton High School i Rochester. I 1966 tok han en bachelorgrad i spansk fra Universitetet i Rochester, hvor han også studerte hornmusikk sammen med Verne Reynolds ved Eastman School of Music. 

Fra 1967 til 1971 spilte han i United States Coast Guard Band. Den 13. september 1967 giftet han seg med Nancy Puls, de fikk senere to barn sammen. Clark studerte også ved New England Conservatory of Music fra 1973. Han studerte blant annet komposisjon og improvisasjon med andre, fremtidig kjente musikere som f. eks. Jaki Byard, Ran Blake og George Russell. Han underviste ved State University of New York fra 2001 til 2008.

Som en av bare en liten håndfull hornister som er dyktige innen ikke-klassiske sjangere,[] har Clark utført eller spilt sammen med en rekke andre kjente musikere. Disse inkluderer blant annet Glen Velez, Jerome Harris, Anthony Jackson, Linda Ronstadt, BB King, Frank Sinatra og Ornette Coleman

Han har også opptrådt som studiomusiker i mange forskjellige filmer, blant annet Mission to Mars, Fargo og Pocahontas.

Referanser
----------

1. 1 2   Library of Congress Authorities, Library of Congress autoritets-ID no98063045, besøkt 21. september 2021[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* (en) John Clark på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) John Clark på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) John Clark på Songkick Rediger på Wikidata

* (en) John Clark på AllMusic Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |
**Fangstdagbok** var en papirbasert protokoll som fiskere med fartøy over en viss størrelse pliktet å føre for at Kystvakten og Fiskeridirektoratet skulle kunne kontrollere om gjeldende bestemmelser ble fulgt. Fangstdagboken skulle føres mens fiskebåten bedrev fangstaktivitet på feltet.

Den papirbaserte fangstdagboken ble erstattet av elektronisk rapportering fra 1. oktober 2010 for fartøy over 21 meter og 1. januar 2011 for fartøy over 15 meter. Det er Fiskeridirektoratet som har bestemt dette i forskriften  Arkivert 6. august 2010 hos Wayback Machine. J-43-2010 og senere versjoner av denne forskriften.

Fra 1. januar 2022 gjelder forskriften alle fartøy over 11 meter, og fra 1. september 2022 alle fartøy over 10 meter. Se forskriften Arkivert 10. april 2021 hos Wayback Machine..

Elektronisk fangstdagbok
------------------------

Obligatorisk elektronisk loggføring og rapportering av fangst og fangstaktivitet for fartøy over 15 meter gjelder uansett hvor fartøyet fisker, dvs både innenfor og utenfor Norges økonomiske sone. Fartøy som fisker i Skagerrak, må rapportere elektronisk dersom størrelsen er over 12 meter.
  

### Grunnleggende rapporteringskrav norske fiskefartøy må følge

Fiskeridirektoratet har i forskrifter (J-meldinger) bestemt at følgende elektroniske meldinger skal sendes fra fiskefartøy i ulike situasjoner:  

  

DEP - avgang fra havn: Senest 2 timer etter avgang.  

DCA - daglig fangst: Senest kl 23:59 UTC hver dag etter at DEP er sendt.  

POR - havneanløp: Senest 2 timer før anløp til kai.  

TRA - omlasting: Fartøy som skal avgi fangst skal senest 24 timer (2 timer ved låssetting) før omlasting påbegynnes sende en TRA. Fartøy som har mottatt fangst skal senest 1 time etter omlastningen er avsluttet sende en TRA.   

  

### Krav ved fiske utenfor Norges økonomiske sone

Ved fiske utenfor Norges økonomiske sone, skal fiskefartøy sende de samme meldingene. Men i tillegg må norske fiskefartøy sende meldinger som er definert gjennom avtaler Norge har med EU, Island, NEAFC, NAFO,CCAMLR og Færoya  

  

### Godkjente rapporteringssystemer i Norge

Per 2023 er følgende programvare godkjent for bruk ombord i norske fiskefartøy:

  

- MarineSmart™ 1.0 (Marine Dynamics AS)  
- eFangst 3.0 og eCatch 1.1 (Dualog Fisknett AS)

- iFisk 1.0.2 (Bytek Nordic AS)

- Track Well Fangstdagbok versjon 2.6.9.0 (Navy AS)  

- ApolloSAT-01 (Apollo Lofoten)  

### Rapporteringskrav i andre land og områder

EU har krav om elektronisk rapportering for fiskefartøy over 12 meter. Også i Island, USA, Australia og New Zealand finnes krav om elektronisk rapportering av fangst og fangstaktivitet.

Eksterne lenker
---------------

* Fiskeridirektoratet har en samleside for elektronisk rapportering Arkivert 29. oktober 2013 hos Wayback Machine..
**TUI Norge**, inntil 1. november 2016 Startour-Stjernereiser AS (kjent som Star Tour), er en norsk reisearrangør i TUI-gruppen som tilbyr charterreiser og andre typer pakkereiser som cruise og storbyreiser. Selskapet ble etablert i 1973 og het Star Tour frem til 1. november 2016.

Virksomhet
----------

TUIs tilbud domineres av charterreiser til middelhavsområdet, Kanariøyene, Kapp Verde, Mexico og Thailand. Utover det tilbys pakkereiser med hotell og rutefly til mange andre solrike destinasjoner, samt storbyer og cruise. 

### Egne konsepthoteller

TUI Gruppen har ca 380 egeneide hoteller. Blant TUIs mest kjente og mest populære konsepter er barneklubben Bamseklubben og familiehotellene TUI Family Life. I tillegg til dette har TUI flere egne konsepter som for eksempel TUI Sensimar  for voksne, TUI Magic Life for de aktive, TUI Robinson for helse og velvære, hotellkjeden RIU og femstjernerskonseptet TUI Sensatori.

### Distribusjon

Historisk sett har TUI/Star Tour nådd sine kunder via en kombinasjon av salgskanaler som egne butikker, telefonsalg og salg via reisebyråer og agenter. Etter 2000 har onlinesalg tatt mer og mer over og er i dag[*når?*] den viktigste salgskanalen med 82 % av alt salg.[]

Historie
--------

Selskapet ble etablert i 1973 og det var destinasjoner som Gran Canaria, Tenerife og Sovjet som stod på programmet. Charterkonseptet ble raskt populært i Norge, og kun to år etter etableringen utvidet selskapet tilbudet med sportsreiser og cruise.

Selskapet vokste gjennom en rekke fusjoner, oppkjøp og nyetableringer, både i Norge og i Norden. Norske Star Tour og svenske Fritidsresor ble én organisasjon i 1980, og i 1996 ble danske Star Tour etablert.

I 1998 ble den nordiske Fritidsreisergruppen kjøpt av britiske Thomson, hvilket to år senere fusjonerte med tyske Preussag/TUI.

Organisasjon
------------

Norske TUI er en del av det nordiske konsernet TUI Nordic, sammen med TUI Sverige (tidligere Fritidsresor), TUI Finland (tidligere Finnmatkat) og TUI Danmark (tidligere Star Tour), samt all inclusive-spesialisten Nazar, og flyselskapet TUIfly Nordic. TUI Nordic har hovedkontor i Stockholm. 

### Europeisk konsern

TUI Nordic er en del av det internasjonale TUI Group , et av verdens største reisekonsern med 69.500 ansatte og mer enn 27 millioner kunder årlig. TUI Gruppen består av seks flyselskap med 150 fly, 17 cruiseskip, 380 egne hoteller og virksomheter i blant annet Tyskland, Sveits, Storbritannia, Irland, Nederland, Belgia, Frankrike, Polen, Russland og Canada. TUI Group har hovedkontor i Hannover og er børsnotert i Frankfurt og London.

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑
6. ↑

Eksterne lenker
---------------

* 
* 
*
**John Collett** (født 2. september 1807 på Økern i Aker, død 13. april 1891) var en norsk godseier og eier av Buskerud hovedgård.

Ektefellen Antoinette Johanne f. Smith
Han var sønn av høyesterettsdommer Peter Collett til Buskerud og var bl.a. bror til Bernt Anker Collet, som var stamfar til Collettfamiliens danske gren (skrevet Collet). John Collett hadde landbruksfaglig utdannelse og i 1839 utløste han søsknene fra Buskerud hovedgård og drev deretter gården. I årenes løp frasolgte han en rekke underbruk.

Han ble gift 25. mars 1840 med Antoinette Johanne Smith (f. 15. desember 1811, d. 15. oktober 1874), datter av Elias Smith og Karen von Cappelen, som var datter til Caspar von Cappelen. De var foreldre til jernbarneingeniør Cathrinus (Nicolai Arbo) Collett (1841–1921), som har etterkommere i Sverige, brukseier og trelasthandler Albert (Peter Severin) Collett (1842–1896), eier av Buskerud hovedgård og Firma Albert Collett i Namdalen, og Karen (Elise Theodora) Collett (1844–1926), gift med Ole Herman Krag. John Collett og Antoinette Johanne Smith var besteforeldre til bl.a. Axel Collett, Arthur Collett og Emil Collett, og oldeforeldre til Carl O. Collett og Brita Collett Paus.

Litteratur
----------

* Alf Collett, «Godseier John Collett paa Buskerud», i *Familien Collett og Christianialiv i gamle dage*, J.W. Cappelen, 1915

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister
 |
**Republic XF-84H** var et amerikansk jagerfly utviklet etter interesse fra både det amerikanske flyvåpenet og den amerikanske marinen for en turbopropdrevet jagerbomber. En slik maskin ville ha kunnet løfte mer nyttelast og krevd kortere rullebaner en samtidige jetdrevne fly av samme type.

XF-84H ble utviklet fra jagerflyet F-84F Thunderstreak. Flyet ble utstyrt med en Allison XT-40-A-1 turbopropmotor med en ytelse på 5 332 hk som drev en supersonisk propell. To prototyper ble bygget, en tredje som var planlagt bygget ble kansellert da marinen trakk seg fra prosjektet, og den første fløy første gang 22. juli 1955. Konseptet viste seg å være svært problematisk, ikke minst på grunn av den ekstreme støyen fra propellen ( *som gav flyet kallenavnet «Thunderscreech»* ), og prosjektet ble kansellert etter kort tid.

Spesifikasjoner
---------------

| Dimensjoner | XF-84H |
| --- | --- |
| Vingespenn | 10,21 m |
| Lengde | 15,69 m |
| Høyde | 4,69 m |
| Vingeareal | 30,75 m² |
| Nettovekt | 7 888 kg |
| Ytelser (beregnet) |  |
| Topphastighet | 1 078 km/t |
| Klatrehastighet | 14,8 m/s |
| Maksimal lastet vekt | 10 433 kg |
| Rekkevidde | 1 653 km |
| Annet |  |
| Mannskap | 1 |
| Motor | 1× Allison XT-40-A-1 turbopropmotor |
| Bestykning (planlagt) | 1-3× 16 mm kanoner |
| Nyttelast (beregnet) | Opptil 1 814 kg |

Eksterne lenker
---------------

* Republic XF-84H Thunderscreech
**Ise Glassverk** var et foretak som ble oppretta i 1810 på vestsiden av Isesjøen i Østfold. Det ble trolig lagt ned i 1818. Jens Kraft omtaler at verket i 1820 "har, tildels i mangel av brende, i nogle aar ikke været i drift", nedleggelsestidspunktet varierer derfor i senere kilder fra 1816 til 1820. Verkets forvalter, Ole Severin Krefting, omtaler verket som nylig nedlagt i et brev til myndighetene datert oktober 1818  og alle glassblåserne forlot verket i 1818 og 1819. Bare Jan Anderson med familie ble boende på verket livet ut som ordinær glassmester og vindusmaker.

I 1806 ble monopolet de statlige glassverkene hadde vært priveligert med siden 1760 opphevet. Dette førte til anleggelse av en rekke nye private glassverk, de fleste i Namdalen, men også Eid Glassverk i Høland og Ise Glassverk i Skjeberg. 4. februar sender provst Andreas Melchior Glückstad, forvalter Knut Biørnschou og forvalter Ole Severin Krefting inn ansøkning om å få anlegge en glasshytte ved den nordre ende av Isesjøen i Smålenene. Søknaden tar sikte på å benytte skogavfall som fantes i distriktet til brensel. Rentekammeret i København erklærer 7. februar 1810 at det har intet å invende mot anlegget.

Eiendommen blir tinglyst arvefæstet fra Nes 4. oktober 1810 Det er også oppført et skissekart over tomten uten at selv verket er inntegnet.

Verket kom i gang i 1811, men først to år sendere var det i full drift.

Verket oppgis i 1812  å ha hatt 7 personer i fast drift og 12 i dagleie, kvarts fra lokal kilde og leire importert fra England. I Østfoldarv oppgis at koboltslig ble kjøpt fra Modum blåfargeverk, uten at dette oppgis med noen kilde.

Verkets hovedprodukt var vindusglass av typen taffelglass og lægerglass.

Referanser
----------

1. 1 2 3  Jens Kraft Topographisk-statistisk *Beskrivelse* *over* Smaalehnenes Amt, Christiania 1820
2. ↑  Riksarkivet, 5. departement for finans-, handels- og tollfaget - RA/S-3893 Kopibøker, journaler og journalsaker 1818
3. 1 2  Digitalarkivet / Statsarkivet i Oslo - Skjeberg Klokkerbøker og Ministerialbøker 1810-1850.
4. ↑  Idd og Markers sorenskriveris skjøte- og pantebok IV 1810
5. 1 2 3  "De gamle glassverk i Østfold", Einar Mæhlum, Østfoldarv III 1954-1955, s.51
Kalkmaleriene i Tuse kirke vest for Holbæk er utført av *Isefjordsmesteren*
**Isefjordsverkstedet** (også kalt Isefjordsmesteren, Vallensbækmesteren eller Isefjordsgruppen) var et malerverksted som på midten av 1400-tallet malte kalkmalerier i minst 25 landsbykirker i Roskilde-området i Danmark. I tillegg til å male kalkmalerier utførte verkstedet også andre maleroppgaver. For eksempel har verkstedet utført en restaureringsoppgave på et krusifiks i Over Dråby kirke.

Isefjordsverkstedet malte særlig scener fra Bibelen med spesiell vekt på Det gamle testamentet, Jesu fødsel og lidelseshistorien.

Noen av kjennetegnene for verkstedets arbeider er at personene har ansikter med runde kinn og store øyne.

Kirker med eksisterende kalkmalerier
* Asmindrup kirke
* Bregninge kirke
* Egebjerg kirke
* Herlev kirke
* Karlebo kirke
* Kirke Hyllinge kirke
* Lynge kirke
* Mørkøv kirke
* Måløv kirke
* Nørre Herlev kirke
* Over Dråby kirke
* Reerslev kirke
* Sigerslevvester kirke
* Skamstrup kirke
* Tuse kirke
* Uvelse kirke
* Vallensbæk kirke
* Vejlby kirke

Kirker, hvor utsmykningen ikke lenger er synlig
* Lillerød kirke
* Nørre Asmindrup kirke
* Snostrup kirke
* Stenløse kirke
* Tveje Merløse kirke
* Værslev kirke

Eksterne lenker
---------------

* Holbo.dk
* Kalkmalerierne i Kirkerup Kirke – om Isefjordverkstedet på side 4[*død lenke*]

Portal: Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |
**Morten Andreas Horn** (født 1969[] på Stabekk) er en norsk overlege og samfunnsdebattant.

Utdannelse og yrkesbakgrunn
---------------------------

Han studerte medisin i Oslo, var bosatt og arbeidet i Bodø og Tromsø i om lag 5 år, innbefattet turnustjeneste samt siviltjeneste. Han er per 26. januar 2013 overlege ved nevrologisk avdeling ved Oslo universitetssykehus, Ullevål. Horn har vært spesialist innen nevrologi siden 2003. Han er engasjert i et doktorgradsprosjekt omkring sykdommen X-bundet adrenoleukodystrofi ved UiO. Fra 2011 er Horn universitetslærer i nevrologi ved Universitetet i Oslo.

Publikasjoner
-------------

Horn har skrevet en rekke kronikker og innlegg i norske aviser og deltatt i debatter på radio, TV og nett om aktiv dødshjelp og andre medisinsk-etiske spørsmål, slik som tidlig ultralyd og bioteknologi. Han er en profilert motstander av aktiv dødshjelp.

Human-Etisk Forbund
-------------------

Han er mangeårig medlem av Human-Etisk forbund. Morten Andreas Horn er sønn av forlagsredaktør Anne Horn, og dattersønn av Kristian Horn, grunnleggeren av Human-Etisk Forbund.

Kilder
------

* 
* Om Horn i HUMANUS[*død lenke*]

Eksterne lenker
---------------

* Arkivert 4. mars 2016 hos Wayback Machine. Horns publikasjoner
* Horn om aktiv dødshjelp på NRK nyheter

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF
 |
**Økssundet** er et sund mellom Hamarøy og Steigen kommuner i Nordland som er én av tre forbindelser mellom Vestfjorden, som ligger i nord-nordvest, og fjordarmen Sagfjorden i sør-sørøst.

Sundet er i underkant av 10 kilometer langt og går mellom halvøya Hamarøya i øst og Lundøya i vest og har en bredde på mellom ca. 2,1 km i nordenden og ca. 4,9 km i sørenden. Dybden midt i sundet er gjennomgående på over 600 meter.

På østsiden av sundet ligger Jensvika, Utåkervika, Horsvågen, Jektvika og Rørvika. Videre sørøst, i overgangen mellom Økssundet og Sagfjorden, ligger  Steinslandsosen og Sørlandsosen.
På vestsiden Storhaughola, Anevika, Store og Litl Barnbogen og et smalt sund mellom Lundøya og Oksøya.

Fergeforbindelsen mellom Svolvær og Skutvik og Nordlandsekspressen mellom Bodø og Svolvær trafikkerer Økssundet. Den eneste bebyggelsen langs Økssundet er Skutvik.

Se også
-------

* Flagsundet
* Skagstadsundet

Fotnoter
--------

**Type numrering**
1. ↑  Øksnesodden-Oksøya. Målt ved bruk av måleverktøy i Statens kartverks Norgeskart.no.

Referanser
----------

1. 1 2  Økssundet på Norgeskart.no fra Statens kartverk

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Trenton Aerodrome**, (ICAO: **CYTN**) ligger i tilknytning til Trenton, Nova Scotia, Canada. Siden oktober 2006 har flyplassen har vært eid av Sobeys Incorporated.

Historie
--------

Flyplassen begynte i 1928/1929 som et privat foretagende av en gruppe lokale piloter. I juni 1932 ble gress-stripen offisielt åpnet med landing av en de Havilland Gipsy Moth fløyet av den kanadiske luftfartspioneer, Jimmy Wade. Senere på året landet Jim Mollison på sin øst til vest kryssing av Atlanterhavet, som senere ble oppkalt etter ham.

I 1950 forlot flyplassen de private eierskap og ble overtatt av byen av Trenton. Men i 2006 følte kommunale tjenestemenn at «en by med 2 700 innbyggere kunne ikke lenger ha råd til å opprettholde flyplassen og dens fasiliteter» Da de søkte etter en kjøper var den eneste budgiver Sobeys Capital Inc. flyplassens viktigste bruker.

Notable besøkende til flyplassen omfatter flere statsministre og andre politikere så vel som Babe Ruth, Bill Clinton, Dronning Elizabeth og Prins Philip.

Referanser
----------

1. ↑   .  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)
2. 1 2  Trenton Flyplassen ved Byen Trenton
3. ↑   .  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)
4. ↑  Trenton flyplass ved byen Trenton

Eksterne lenker
---------------

* Trenton Airport

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Eduard von Lütcken** (født 26. oktober 1882, død 15. september 1914) var en tysk rytter som deltok i de olympiske leker 1912 i Stockholm.

Lütcken vant en olympisk sølvmedalje under sommer-OL 1912 i Stockholm. Han var med på det tyske laget som kom på andreplass i lagkonkurransen i feltritt, bak Sverige. Det tyske laget i feltritt var Friedrich von Rochow på hesten «Idealist», Richard von Schaesberg på «Grundsee», von Lütcken på «Blue Boy» og Carl von Moers på hesten «May-Queen».

OL-medaljer
-----------

* 1912 Sveriges flagg Stockholm - Sølv Sølv i hestesport, feltritt lag Keiserriket Tysklands flagg Tyskland

Referanser
----------

1. 1 2   Gemeinsame Normdatei, besøkt 4. mai 2014[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Eduard von Lütcken – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Eduard von Lütcken – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Eduard von Lütcken – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND
 |