recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Sulteforing** var en foringspraksis der det ble gitt svært lite vinterfor til dyrene.

Det ble satt svært mange dyr på bås i forhold til formengda en rådde over, og håpet at flest mulig skulle overleve vinteren. Det ble regnet som sannsynlig at dyr kunne komme til å sulte i hjel. Mange av de som ikke døde ble så avmagret at de måtte hjelpes ut av fjøset. På tysk har en uttrykket «Schwanz-vieh» – *halefe*, dyr som måtte dras ut etter halen fordi de ikke kunne gå. Sulteforing må ikke forveksles med vårknipa, da det kunne bli for lite dyrefor mot bonden sin vilje.

Sulteforing var en utbredt praksis både i Norge, i Norden og mange steder ellers i Europa. I Norge ble som regel hestene spart for denne mishandlingen.

Hvilken tid denne foringsmåten stammer fra er usikkert. Den avtok på siste halvdel av 1800-tallet, og har neppe vært praktisert på 1900-tallet.

Det har vært framsatt ulike forklaringer på denne foringspraksisen:

* Flest mulig storfe, sauer og geiter til å sende på beite ville gi størst mulig avdrått.
* En forsøkte å ha flest mulig dyr om våren, som kunne selges når beitesesongen tok til.
* I korndistriktene ga mange dyr mye gjødsel, som var viktig for åkrene.

Uttrykkene *snauforing*, *knappforing* og *vedlikeholdsforing* beskriver også bevisst knapp foring av dyrene, og har delvis blitt brukt som synonymer til sulteforing.

Litteratur
----------

* Anna Helene Tobiassen: «Sulteforing – nød, uforstand eller økonomisk strategi?» i *Jord og gjerning*, Norsk landbruksmuseum, (1989).
* Ropeid, Andreas (1960). *Skav*. Universitetsforlaget.
**Tahmasp II** (født 1704, død 1740 i Sabzevar) var en av de siste safavide-herskerne av Persia (Iran).

Biografi
--------

Tahmasp var sønn av Husayn av safavidene, sjahen i Iran på den tid. Da Husayn ble tvunget til å abdisere av afghanerne i 1722, ønsket prins Tahmasp å overta tronen. Han flyktet til Tabriz der han opprettet et styre. Han fikk støtte av sunni-muslimer i Kaukasus, i tillegg til flere Qizilbash-folk (blant dem afsharene, under kontroll av den fremtidige iranske hersker Nadir Shah). Tahmasp ble etterhvert anerkjent av både Det osmanske rike og Russland, som begge var redde for at den andre skulle få for meget innflytelse i Iran. Selv mughal-vesiren Asaf Jah I er kjent for å ha støttet Tahmasp II i keiserhoffet til keiser Muhammed Shah. 

I 1729 hadde Tahmasp mistet kontroll over det meste av landet. Han ble avsatt av den framtidige herskeren Nadir Shah i 1732 til fordel for sin nyfødte sønn, Abbas III. Begge ble drept ved Sabzevar i 1739 Reza-qoli Mirza.

Referanser
----------

1. ↑   Gemeinsame Normdatei, GND-ID 119375184, besøkt 16. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   LIBRIS, SELIBR 286793, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* *Fra engelskspråklig wikipedia*

Litteratur
----------

* The Cambridge history of Iran (Volumen 7): *From Nadir Shah to the Islamic Republic*, 1991, ISBN 9780521200950

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Prabook **·** VIAF **·** GND **·** ISNI **·** LIBRIS
 |
**Consuelo de Fátima Rodríguez Píriz** (født i 1960 i Olivenza i provinsen Badajoz i Spania, død 22. februar 2021 i Badajoz) var en spansk politiker fra Partido Popular.

Biografi
--------

Rodríguez tok en grad i psykologi ved Universitetet i Granada og diplom ved Universitetet i Extremadura. 

Mellom 1999 og 2011 var hun byråd i Badajoz med ansvar for avdelingene for kultur, markeder og festivaler. Ved regionalvalget i Extremadura i 2011 ble hun folkevalgt til Asamblea de Extremadura, parlamentet i regionen Extremadura, og innehadde dette vervet til sin død. Hun var også første visepresident for det autonome kammer fra 2011 til 2015.

Tidlig i februar 2021 ble hun innlagt på universitetssykehuset i Badajoz med covid-19. Hun døde den 22. 2021.

Referanser
----------

1. ↑  «Rodríguez Píriz, Consuelo de Fátima». *Assembly of Extremadura*.
2. ↑  «Muere por coronavirus la diputada extremeña del PP Consuelo Rodríguez Piriz». *El Mundo*. 22. februar 2021.
3. ↑  «Fallece afectada por Covid la diputada del PP en la Asamblea de Extremadura Consuelo Rodríguez Píriz». *Europa Press*. 22. februar 2021.
Josef fra Arimatea av Pietro Perugino fra 1495
**Den hellige Josef fra Arimatea** var en rådsherre, eller snarere en representant til rådet, som kom fra åkerlandet Arimatea. Han var blant dem som trodde på Jesus. Derfor gikk han til Pontius Pilatus og ba om tillatelse til å gravlegge ham. Josef kjøpte et fint linklede og svøpte Jesu legeme i dette. Det var også han som eide den ubrukte graven i klippen hvor Jesus ble lagt. Her sørget han for at det ble veltet en stor stein foran åpningen, slik skikken var. Rådsherren Nikodemus fulgte med ham og sørget for at det ble en verdig begravelse. Hendelsen er omtalt i Johannes evangelium 19,39–40, og blir tolket som en oppfyllelse av Jesaja 53,9.

Han regnes for en helgen i den katolske kirke. St. Josefs festdag er 31. juli.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Joseph of Arimathea – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Joseph of Arimathea – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* En biografi om Josef fra Arimatea (engelsk)
* Engelsk biografi
* *Catholic Encyclopedia* 1908: «Josef fra Arimatea» (engelsk)
* Qumran tekst fra Jesaia 53 (engelsk)
* Genealogi til Josef (engelsk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** World History Encyclopedia **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** NKC
 |
**Musandam** (arabisk: محافظة مسندم) er en halvøy på sørsiden av Hormuzstredet og guvernement (*muhafazah*) i Oman. Guvernement består av to eksklaver av omansk territorium innenfor De forente arabiske emirater. Halvøya gir Oman, sammen med Iran kontroll over stredet. Khasab er regionshovedstaden.

Guvernementet er videre delt inn i fire distrikter (*wilayat*): Khasab, Bukha, Dibba Al-Baya og Madha. Madha er i seg selv en enklave helt omgitt av De forente arabiske emirater, og ligger midt mellom resten av Musandam og det omanske fastlandet. Musandam-området er av stor strategisk betydning på grunn av dets beliggenhet nær Hormuzstredet.

Tradisjonelt har regionen vært isolert fra resten av Oman, men dette har forbedret seg etter etableringen av verdens raskeste fergeforbindelse til Shinas i Oman.

Musandamhalvøya sett fra verdensrommet.
De siste årene har det blitt gjort forsøk på å åpne området opp for turisme. Geografien i området er preget av fjorder, noe som har gitt stedet tilnavnet "Fjordland of Arabia"  eller "Norway of Arabia"

Se også
-------

* Telegraph Island

Referanser
----------

1. ↑  «National Center for Statistics» **(engelsk)**. 20. juni 2010. Besøkt 22. april 2013.
2. ↑  Vaidya, Sunil (24. juli 2008). «Oman launches high-speed ferry» **(engelsk)**. Gulf News. Besøkt 22. april 2013.
3. ↑  Sultanate of Oman Ministry of Tourism (16. april 2013). «Beauty Has an Address - Oman» **(engelsk)**. Sacramento Bee. Besøkt 22. april 2013.
4. ↑  Rose Yasmin, Karim (21. februar 2009). «Fjords & flippers» **(engelsk)**. The Star. Besøkt 22. april 2013.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Musandam – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
Omans guvernementer |
| --- |
| Ad Dakhiliyah **·** Ad Dhahirah **·** Nord-Al Batinah **·** Sør-Al Batinah **·** Al Buraimi **·** Al Wusta **·** Nord-Ash Sharqiyah **·** Sør-Ash Sharqiyah **·** Dhofar **·** Muskat **·** Musandam | Omans flagg |
| ISO 3166-2:OM **·** Omans distrikter |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** GeoNames
 |
**Gammelegyptisk** er det stadium av det egyptiske språk som ble snakket fra rundt 2600 til 2000 f.Kr. i det gamle rike og den første mellomperiode] («den mørke tidsalder»). Pyramidetekstene er den største andelen av litteratur som er dokumentert fra denne fasen av språket. Veggene i gravene til den egyptiske eliten har selvbiografiske skrifter som representerer gammelegyptisk. Et av de særskilte trekkene er tredoblingen av ideogrammer, fonogrammer og determinativer for å indikere flertall. Samlet skiller det seg ikke markant fra mellomegyptisk, språkets klassiske stadium.

Tekstkorpus
-----------

Den tekstkorpus bestående av gammelegyptisk inneholder foruten de nevnte pyramidetekstene og de mange biografiene på gravveggene (fra fjerde dynasti), noe bokstaver (fra femte dynasti, juridiske tekster, et arkiv på øya Elefantine (fra sjette dynasti), diverse tekster med representasjoner fra dagliglivet, gravinnskrifter med forespørsler om bevaring av graven, og i tillegg finnes noen kongelige inskripsjoner kommer fra slutten av perioden. Relativt nytt er en viktig kilde bestående av 2000 brev og dokumenter på leirtavler som er datert til sjette dynasti. De befant seg oasebyen Ayn Asil i Dakhlaoasen hvor papyrus tilsynelatende var begrenset og kostbart.

Litteratur
----------

* Schweitzer, Simon D. (2005): *Schrift und Sprache der 4. Dynastie. (= MENES, Studien zur Kultur und Sprache der ägyptischen Frühzeit und des Alten Reiches. Bd. 3)*. Harrassowitz, Wiesbaden, ISBN 3-447-05137-X.
* Loprieno, Antonio (1995): *Ancient Egyptian: A Linguistic Introduction*, Cambridge University Press, ISBN 0-521-44849-2

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | NKC
 |
**Varietet** er et begrep som brukes innen den botaniske systematikken for å beskrive avvik fra den opprinnelige plantearten i form og utseende. Andre kategorier brukes også for å beskrive variasjoner innenfor det som regnes som én art. En underart viser mer omfattende variasjon, mens undervarietet viser mindre omfattende variasjon, etterfulgt av form og underform.

I botanisk nomenklatur brukes ofte forkortelser for disse kategoriene. En varietet, for eksempel lappfuru vil skrives *Pinus silvestrus* var. *lapponica*. Som hos andre kategorier (med unntak av arten) er det et rent skjønnsspørsmål hvilken gruppe man velger å kalle varietet.

Hos kulturplanter brukes begrepene *sort* eller *kultivar* for å beskrive de mange variasjonene som er oppnådd ved hjelp av bevisst krysning med andre planter innenfor arten. En kultivar er opprinnelig utviklet fra ville planter. Slike variasjoner er et juridisk begrep som beskytter markedsinteressene til dem som har foredlet plantene og svarer til *«Plant variety»* på engelsk.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  «Varietet». Institutt for biovitenskap, UIO. Besøkt 5. mai 2021.
2. ↑  Turland, N. J. Wiersema, J. H. Barrie, F. R. Greuter, W. Hawksworth, D. L. Herendeen, P. S. Knapp, S. Kusber, W.-H. Li, D.-Z. Marhold, K. May, T. W. McNeill, J. Monro, A. M. Prado, J. Price, M. J. & Smith, G. F. (eds.). «2018: International Code of Nomenclature for algae, fungi, and plants». (Shenzhen Code) adopted by the Nineteenth International Botanical Congress Shenzhen, China, July 2017. Regnum Vegetabile 159. Glashütten: Koeltz Botanical Books. «An organism may thus be assigned to taxa at the following ranks (in descending sequence): … species (species), subspecies (subspecies), variety (varietas), subvariety (subvarietas), form (forma), and subform (subforma).» CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)CS1-vedlikehold: Ekstra tekst: forfatterliste (link)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Gammelmakedonsk** var språket til oldtidens makedonere. Det ble talt i kongeriket Makedonia i løpet av det første millennium f.Kr. og tilhørte den indoeuropeiske gruppen av språk. Det falt gradvis ut av bruk i løpet av 300-tallet f.Kr. da det ble marginalisert av det greske fellesspråket koiné, *lingua franca* i den hellenistiske perioden.

Antallet bevarte offentlige og private inskripsjoner indikerer at det var ikke noe annet skriftlig språk i oldtidens Makedonia enn gresk. Nyere oppdagelser av epigrafiske funn indikerer at gammelmakedonsk var summen av en rekke nordvestlige greske dialekter i antikken.

Gammelmakedonsk må ikke forveksles med dagens makedonsk som er et sørslavisk språk som snakkes i Republikken Makedonia (nabolandet til greske Makedonia). Moderne makedonsk er *ikke* beslektet med gammelmakedonsk.

Epigrafikk
----------

Forbannelsestavlen fra Pella (gresk *katadesmos*)
Makedonsk onomastikk (navngranskning): de tidligste epigrafiske dokumenter som bevitner et betydelig antall makedonske navn er fra den andre athenske alliansens forordning med kong Perdikkas II av Makedonia (~417–413 f.Kr.), Kalindoia-forordningen, (~335–300 f.Kr.) og syv tavler med forbannelser fra 300-tallet f.Kr. som hovedsakelig består av navn.

Forbannelsetavelen fra Pella, en tekst skrev i en særskilt dorisk dialekt, ble funnet i 1986 og datert fra midten til tidlig på 300-tallet f.Kr. Den har blitt fremmet som et argument at oldtidens makedonske språk var en dialekt av nordvestlig gresk, en del av de doriske dialekter.

Referanser
----------

1. ↑   Borza, Eugene N. (1992): *In the Shadow of Olympus: The Emergence of Macedon*, s. 94 (siterer Hammond, N.G.L (1993) [1989]: *The Macedonian State. Origins, Institutions and History* (opptrykk). USA: Oxford University Press. ISBN 0-19-814927-1.)
2. ↑   Horrocks, G. (1993): *Greek: A History of the Language and its Speakers*, kapittel 4.1.
3. ↑   Lewis, D. M.; Boardman, John (2000): *The Cambridge ancient history*, 3. utg, bind VI. Cambridge University Press. ISBN 978-0-521-23348-4. s. 730
4. ↑   Pomeroy, Sarah B.; Burstein, Stanley M.; Donlan, Walter; Roberts, Jennifer Tolbert (2008): *A Brief History of Ancient Greece: Politics, Society, and Culture*, Oxford University Press, s. 289
5. ↑   Athen, bunn-IG I³ 89 – Kalindoia-Meletemata 11 K31 – Pydna-SEG 52:617,I (6) till SEG 52:617,VI – Mygdonia-SEG 49:750
6. ↑   Hornblower, Simon; Matthews, Elaine (2000): *Greek Personal Names: Their Value as Evidence*, Oxford University Press, s. 114
7. ↑   Masson, Olivier (2003) [1996]: «[Ancient] Macedonian language» i: Hornblower, S. & Spawforth A. (red.): *The Oxford Classical Dictionary* (3. utg.). USA: Oxford University Press. ISBN 0-19-860641-9. s. 905–906

Eksterne lenker
---------------

* The speech of the ancient Macedonians, in the light of recent epigraphic discoveries
* The Linguist List: Family tree of Hellenic languages[*død lenke*]
* Lendering, Jona: *Ancient Macedonia* Arkivert 3. mars 2016 hos Wayback Machine. Livius.org
* Greek Inscriptions from ancient Macedonia (Epigraphical Database)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND **·** LCCN
 |
**Variolasjon**, *poding* (noen ganger brukt synonymt med det noe videre inokulasjon) var en gammel asiatisk metode til å oppnå en varig beskyttelse mot kopper. Navnet kommer fra *variola*, som er latin for kopper. Variolasjon var en forløper for vaksinering.

Variolasjon ble utført ved å risse sekreter fra kopper inn i huden, noe som etter en ukes tid førte til en mindre koppeinfeksjon, uten varig skade. Metoden var ikke helt ufarlig, men var klart å foretrekke fremfor en full koppeinfeksjon.

Metoden ble formentlig oppdaget ved et tilfelle. Det kan ha vært bemerket at hvis viruset kom inn i kroppen gjennom et riss i huden, ble personen bare svakt syk. Det er mulig at metoden ble oppdaget uavhengig av hverandre i Kina og India, fordi metodenes tilgang adskiller seg.

Mamelukkene innførte metoden i Egypt på 1200-tallet. I begynnelsen av 1700-tallet bredte metoden seg via Tyrkia til Europa. Karl XIIs livlege Samuel Skragge stiftet bekjentskap med metoden i Tyrkia. På omkring det samme tidspunkt, dog litt senere, introduserte Lady Mary Wortley Montagu viten om metoden i England. Metoden ble praktisert i liten skala i Europa, fordi det var dyrt og noe risikabelt, med en dødelighet på omkring 2%.

I slutten av 1700-tallet viste Edward Jenner at man kan oppnå immunitet mot kopper ved poding med kukopper, noe som er mindre risikabelt. Dette var den første vaksinasjon.

Litteratur
----------

* Gustav Behrend: *Über Variolation. Ein historischer Rückblick bei Gelegenheit der Hundertjahrsfeier der Entdeckung Eduard Jenner's.* I: *Deutsche Medizinische Wochenschrift.* Band 22, 1896, S. 307–311.

Referanser
----------

1. ↑  Fenner, F. et al. "Early efforts at control: variolation, vaccination, and isolation and quarantine." History of International Public Health 6 (1988): 245-276.
2. ↑  Tessin, Carl-Gustaf "En gammal mans bref til en ung printz" (1756), senare delen, bref XVIII s.186-195
3. ↑

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica
 |
Inngangen til kibbutz Gvat
**Gvat** eller **Gevat** (hebraisk גְּבַת) er en kibbutz nord i Israel nær Migdal HaEmek i Jezreeldalen. Den er en del av Jezreeldalen regionale kommune. I 2006 hadde den et folketall på 670. Innbyggere i Gvat startet Plastro (nå Rivulis), en stor produsent av dryppvanningssystem.

Historie
--------

Kibbutzen ble grunnlagt den 28. november 1926 av en gruppe pionerer under den fjerde Aliyah fra Pinsk i Polen.[] Blant grunnleggerne var Haim Gvati, senere minister i den israelske regjeringen.

I 1922 dannet de første innbyggerne en kvutza til minne om 35 medlemmer i det jødiske samfunnet i Pinsk som ble drept av den polske hæren den 5. april 1919 under Pinsk-massakren.[] Kibbutzen ble oppkalt etter Givta, en by nær Tzippori i perioden til Det andre tempelet. I 1931 ble det plantet en skog til minne om ofrene etter Pinsk-massakren nær Gvat, med støtte fra Jewish National Fund og donasjoner fra det jødiske samfunnet i Pinsk. 

Kibbutzen ble grunnlagt den på klassiske sionist-sosialistiske prinsipp og fram til i dag har ikke stedet hatt en synagoge. Gvat fikk senere med seg folk fra Poalei Zion-bevegelsen fra Pinsk og området rundt, i tillegg til medlemmer av HaHalutz fra Polen og Tyskland.

Etter en splid i kibbutzbevegelsen (hebraisk הקיבוץ המאוחד), Hakibbutz HaMeuhad) i 1951, forlot noen medlemmer Gvat og dannet sammen med medlemmer av Kvutzat HaSharon kibbutzen **Ihud HaSharon - Gvat**, som senere fikk navnet Yif'at i 1952.[]

Den 6. oktober 1973, under Jom kippúr-krigen traff et sovjetiskprodusert FROG-7-missil sendt opp fra Syria Gvat, trolig med en nærliggende flyplass som mål.[] Trass i store skader på bygningene, var det ingen dødsfall, siden innbyggerne hadde sovet i bomberom.

Demografi
---------

I 2016 hadde Gvat et folketall på 888.

| År | Folketall i Gvat

 |
| --- | --- |
| 1947 | ~600 |
| 1957 | 604 |
| 2006 | 670 |

Referanser
----------

1. 1 2  List of localities, in Alphabetical order Arkivert 16. august 2016 hos Wayback Machine. *Israels statistiske sentralbyrå*
2. ↑  «Rivulis | Drip Irrigation, Micro Irrigation, Drip Tape, Drip Lines». *Rivulis* **(engelsk)**. Besøkt 4. november 2017.

Eksterne lenker
---------------

* (he) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Gvat – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** GeoNames
 |
Framsiden av en vanlig stigehastighetsmåler for fly.
Et **variometer** eller en **stigehastighetsmåler** er et måleinstrument som finnes i de aller fleste fly. Instrumentet viser om flyet beveger seg oppover eller nedover i lufta, ved å måle endringer i lufttrykket. 
På en eller begge sider av flyet finnes en åpning ut i lufta som forbindes med rør eller slange med flere trykkfølsomme instrumenter i flyet og benevnes statisk trykk.

Stigehastigheten betegnes vanligvis i antall fot pr. minutt. For seilfly i Europa og i russiske fly er det vanlig å bruke meter pr. sekund.

Innmaten i en klassisk stigehastighetsmåler i fly.
I variometeret er det en luftbeholder med en flate som beveger seg utover ved trykkøkning i beholderen og innover ved trykkreduksjon. Trykkbeholderen er forbundet med åpningen/e på siden av flyet for statisk trykk. Det er en liten ventil som lekker litt luft til rommet utenfor beholderen i instrumentet som ellers er gasstett. Når flyet stiger reduseres trykket i lufta og lufta utvider seg. Lufta i beholderen går ut gjennom åpningene for statisk trykk i flysiden. Trykket i beholderen blir mindre enn trykket i rommet i måleren. Denne trykkforskjellen utjevnes av ventilen til flyet holder høyden. Bevegelse i flaten på beholderen som beveger seg, blir overført til en viser foran på instrumentet. 

I seilfly er det ofte montert et variometer som gir lyd i en høytaler. Når flyet stiger mye kommer det en tone med høy frekvens og tilsvarende en dypere tone når flyet synker. For en seilflyger er det viktig å vite om han for øyeblikket er i stigende eller synkende luft. Seilflyet kan fly langt, dersom flygeren kan utnytte områder med stigende luft som "heis".

Motorfly må ha motorkraft som gjør det mulig å stige. Ved for mye vekt eller motorproblemer vil dårlig stigeevne berettige en nødlanding.

Sjøfly og fly med ski lander på flater som kan være vanskelige å se. Under landing kan det kan være svært vanskelig å vurdere avstanden ned til en blank vannfate eller til en jevn snødekt flate. Da er det viktig at stigehastighetsmåleren viser en langsom nedstigning, slik at kontakten med snøen eller vannet ikke blir hard.

Litteratur
----------

* *Seilflyging*. Oslo: Norsk aero forl. 2000. s. 65–66. ISBN 8291193207.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica
 |
**Skogkløver** (vitenskapelig navn *Trifolium medium*) er en flerårig kløver i erteblomstfamilien. 

Skogkløver blir 10-30 cm høy. Den opprette stengelen vokser i sikksakk, fordi den har knebøyde ledd. De smale avlange småbladene er mørk grønne på oversiden og lys under. Skogkløveren har et kraftig rotsystem med underjordiske utløpere. Blomsten har som regel en mørk rosa farge, og blomstrer fra juni til august. Skogkløveren og rødkløveren er tilsynelatende svært like. Skogkløveren har smale og langspisse øreblad, mens rødkløveren har eggrunde øreblad med kort spiss. 

Planta er vanlig på frisk jord i skogkanter, enger, veikanter og åpen skog, den tåler dårlig gjødslet jord. Kløveren er viltvoksende i Europa og Vest-Asia. I Norge er den nokså vanlig i lavlandet Sør-Norge. Den fins ikke i Nordland eller Troms, men opptrer sporadisk i østre deler av Finnmark.

Skogkløveren har en lav beiteverdi, og den har nærmest blitt ansett som ugras av bøndene.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *skogkløver* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *skogkløver* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *skogkløver* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *skogkløver* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *skogkløver* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *skogkløver* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *skogkløver* hos The International Plant Names Index Rediger på Wikidata

* (en) *skogkløver* hos Tropicos Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Trifolium medium* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Trifolium medium* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Trifolium medium* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Givær** er ei øygruppe og et fiskevær i Bodø kommune i Nordland. Øygruppa ligger i Vestfjorden, om lag tre mil vest for Bodø by. 
Givær har rundt 18 fastboende, 
hvorav de fleste er bosatt på Husøya. Hovednæringa er fiske, og øygruppa har daglig hurtigbåtforbindelse til Bodø. På Tennholmen, den vestligste av øyene, ligger Tennholmen fyr.

I 2003 sendte NRK et program i serien *Der ingen skulle tru at nokon kunne bu* fra Givær. Den 6. februar 2015 ble øysamfunnet evakuert for første gang i historien, i påvente av orkanen «Ole».

Noter
-----

**Type numrering**
1. ↑  Navneformen *Givær* ble godkjent av Statens kartverk 1. oktober 1983. Merknad: Endret navnetype fra 85.

Referanser
----------

1. ↑  Avisa Nordland 6. januar 2015, Evakuerer øy. Besøkt 6. februar 2015.
2. ↑  Statens kartverk: Faktaark: Givær
3. 1 2  Avisa Nordland 6. februar 2015, Givær evakuert: - Vi trodde først det var en spøk. Besøkt 6. februar 2015.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Sentralt stedsnavnregister
 |
**Skogkarpatene** (slovakisk: *Poloniny*; polsk: *Beskidy Lesiste*; ukrainsk: Лісисті Карпати / *Lisysti Karpaty*) er en del av Øst-Karpatene, hovedsakelig lokalisert i Vest-Ukraina.

Definisjon
----------

For ordet «Skogkarpatene» finnes det flere definisjoner. Disse omfatter de følgende områdene:

1. Øst-Beskidene og De ukrainske Karpatene (som vist på kartet).
2. Kun De ukrainske Karpatene (Українські Карпати)
3. Kun Øst-Beskidene (selv om det er et ekstra problem med unøyaktig avgrensning av Øst-Beskidene)
4. I videre forstand ble hele Øst-Karpatene tidligere og noen ganger i dag referert til som Skogkarpatene.

Geografi
--------

I dagens geografi brukes overveiende den første av de ovennevnte definisjonene.

Skogkarpatene begynner ifølge denne definisjonen i det østlige Slovakia ved byen Bardejov. Skogkarpatene ligger for det meste i Ukraina, men et lite område finnes også i Romania, siden Skogkarpatene ender ved Prisloppasset (1 416 moh.) ved den østlige grensen av regionen Maramureș (passet mellom fjellene Munții Maramureșului og Rodnafjellene).

Det høyeste punktet i Skogkarpatene er Hoverla (2061 moh.) i Ukraina. Det høyeste fjellområdet er Tsjornohora, som grenser til Gorgany i nord, Pokuzko-Bukovinski Karpaty i nordøst, Grynjavski Hory i sørøst, Munţii Maramuresului i sør og Svydivez i vest.

Noen av regionens største elver, som f.eks. Tisza og Prut, har sine kilder i Skogkarpatene.

Navnet Skogkarpatene viser delvis til at det fremdeles finnes urørte skoger i regionen, som i de lavtliggende områdene er dominert av gran og bøk, og i de høyereliggende områdene av edelgran og lerk.

Referanser
----------

1. ↑  «10 höchster Gipfel ukrainischen Karpaten | Green Ukraine». *green-ukraine.com*. Besøkt 26. februar 2021.

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen har ingen egenskaper for offisielle lenker i Wikidata*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND
 |
**Skogkappefly** (*Lithomoia solidaginis*) er en sommerfugl som tilhører familien nattfly (Noctuidae). Den finnes nord til Nordland i Norge, men bestandene svinger fra år til år.

Utseende
--------

Skogkappefly
Et ganske stort (vingespenn 41 – 47 mm), litt smalvinget, grått nattfly. Forvingen er noe tilspisset og litt tannete langs ytterkanten, grå på farge, midtfeltet ofte litt mørkere. Den har en markert, lys siksak-linje (bølgelinje) langs ytterkanten, denne er kraftig tannet og særlig har den to markerte tenner i midten. Her er det også 2-3 innover-rettede, svarte pileflekker. Lenger inne i vingene er det to lyse siksak-tverrstriper (mellomlinjer) som avgrenser vingens midtfelt. Nyremerket er markert, i alle fall delvis fylt med hvitt, mens det lyse ringmerket er nokså lite og ofte nesten helt borte. Bakvingen er silkeaktig lysgrå, lysest ved roten. Larven er naken bortsett fra noen få korte børster, rødlig brun med smale, lyse lengdestriper og en bred, gulhvit sidestripe.

Levevis
-------

Skogkappeflyet lever i ulike typer skog, der larvene lever på blåbær, tyttebær og blokkebær (alle i slekten *Vaccinium*), trolig også på andre lave busker. Det latinske artsnavnet skulle tyde på at den var knyttet til gullris (*Solidago virgauraea*), men dette er sannsynligvis uriktig. Arten overvintrer som egg, og larvene utvikler seg om våren og forsommeren. De voksne sommerfuglene flyr om natten i juli – september.

Utbredelse
----------

Den er utbredt i Mellom- og Nord-Europa og videre østover like til Kamtsjatka og Japan. I Norge forekommer den nord til Rana i Nordland, men bestandene varierer sterkt fra år til år.

Kilder
------

* Norges sommerfugler – Skogkappefly [*død lenke*]
* Aarvik, L. Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) *Catalogus Lepidopterorum Norvegiae*. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe/Norsk Institutt for Skogforskning. ISBN 82-995095-1-3
* Nettsiden *Svenska Fjärilar*, med bildegalleri:
* *Lithomoia solidaginis* på UK moths:

Eksterne lenker
---------------

* (en) *skogkappefly* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *skogkappefly* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *skogkappefly* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *skogkappefly* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *skogkappefly* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *skogkappefly* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Xylena solidaginis* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata
**Constanze Manziarly** (født 14. april 1920 i Innsbruck, forsvunnet 2. mai 1945 i Berlin) var en tysk kvinne tjenestegjorde som kokke for Hitler i hans siste tid i Førerbunkeren i Berlin.

Hitlers kokke
-------------

Manziarly arbeidet for Hitler fra 1943 til 1945 som kokke. Etter den feilslåtte Ardenneroffensiven flyttet Hitlers personlige stab 16. januar 1945 inn i Førerbunkeren. Situasjonen ble så desperat at han 22. april sendte vekk to av sine sekretærer, Christa Schroeder og Johanna Wolf, i en bil. Han ba også personlig Gerda Christian, Traudl Junge og Constanze Manziarly om å forlate bunkeren, men alle tre foretrakk å bli hos ham. Manziarly lagde hans siste måltid - pasta med tomatsaus - og spiste det sammen med ham. Til kvelds lagde hun speilegg og potetmos, uvitende om at Hitler allerede hadde tatt sitt eget liv.

Her lå Førerbunkeren. Bilde fra 2007.
Den 1. mai forlot Manziarly Førerbunkeren sammen med blant andre Gerda Christian og Traudl Junge. Gruppen ble ledet av SS-Brigadeführer Wilhelm Mohnke.

Det siste Traudl Junge så av Manziarly, var at to russiske soldater førte henne mot en *U-Bahn*-tunnel. Hun ropte til Junge: «De vil se papirene mine.» Hun ble aldri sett igjen.

På film
-------

Manziarly opptrer i fire filmer om Hitlers siste dager, og spilles av:

* Phyllida Law i *Hitler – Die letzten zehn Tage* (1972)
* Carole Boyd i *The Death of Adolf Hitler* (1973)
* Pamela Saint-Clement i *Der Bunker* (1981)
* Bettina Redlich i *Der Untergang* (2004)

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑   Traudl Junge: *Until the final hour*
5. ↑
6. ↑
7. ↑
8. ↑

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** GND **·** LCCN
 |

Portal: Andre verdenskrig
***Give 'Em Enough Rope*** er det andre studioalbumet til punkbandet The Clash. Platen ble utgitt av CBS Records i november 1978 i Storbritannia, og i april 1979 i USA. Coveret ble designet av Gene Greif. Dette albumet markerte The Clashs første utgivelse i Statene. «Tommy Gun» og «English Civil War» ble sluppet ut som singler fra platen rundt juletider i 1978. 

Albumet fikk en varm mottakelse og kom på 2.-plass på listene i Storbritannia, og 128.-plass i USA. *Give Em Enough Rope* ble også stemt fram som årets album fra 1978 i *Rolling Stone* og *Time* og det britiske magasinet *Sounds*. 

Åpningssporet på b-siden av albumet, «Guns On The Roof», var inspirert av en skyte-relatert episode som resulterte i at spesialstyrker stormet bandets base i London. Paul Simonon og Topper Headon ble arrestert og ble gitt en bot på 750 pund for å ha skutt duer på toppen av øvingslokalene deres.

Sporliste
---------

Alle spor er skrevet av The Clash.

1. «Safe European Home» – 3:50
2. «English Civil War» – 2:35
3. «Tommy Gun» – 3:17
4. «Julie's Been Working for the Drug Squad» – 3:03
5. «Last Gang in Town» – 5:14
6. «Guns on the Roof» – 3:15
7. «Drug-Stabbing Time» – 3:43
8. «Stay Free» – 3:40
9. «Cheapskates» – 3:25
10. «All the Young Punks (New Boots and Contracts)» – 4:55

Personell
---------

* Joe Strummer – gitar, vokal
* Mick Jones – gitar, vokal
* Paul Simonon – bass
* Topper Headon – trommer
* Sandy Pearlman – produsent

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Give 'Em Enough Rope* på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) *Give 'Em Enough Rope* på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) *Give 'Em Enough Rope* på Spotify Rediger på Wikidata

* (en) *Give 'Em Enough Rope* på AllMusic Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz
 |
Havana Club-flasker på en bar.
**Havana Club** er et varemerke for rom som kan spores tilbake til 1878. Grunnleggeren, José Arechabala, opprettet destilleriet La Vizcaya i Cardénas ved Cubas kystlinje. Navnet stammer fra etablissementet *Havana Club*, en *Bar Privado.* i Cubas hovedstad og det internasjonale utelivet ved nattklubben. I 1935 åpnet *Havana Club* bar Havannas sentrum. Celebre gjester som Ernest Hemingway besøkte ofte baren der de fikk servert *Havana Club*-drinker. På grunn av diverse internasjonale konflikter på 50-tallet var det dårlige tider for selskapet. *Havana Club* ble relansert etter revolusjonen, eiet av den cubanske stat. Fra 1972 til 1993 ble *Havana Club* eksportert til Sovjetunionen og Øst-Europa fra det statlige selskapet, Cubaexport. I 1993 startet det franske selskapet Pernod Ricard samarbeid med det statlige cubanske selskapet. Dette må ikke forveksles med den originale Arechabala *Havana Club*. Arechabala og Bacardi har hatt diverse konflikter med rettigheter. Den cubanske regjeringen eier rettighetene til navnet registrert i USA, men har ikke hatt mulighet til å bruke dette på grunn av handelsboikotten siden 1962. Bacardi har ikke brydd seg om dette, og Bacardi-Martini har dermed solgt sin egen versjon av *Havana Club* mellom 1995 og 1996 i USA. Pernod saksøkte selskapet for å bryte varemerkeloven til en rettsinstans i New York. Det oppsto forlik mellom Bacardi og Arechabalas i 1997.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielle hjemmesider

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |
MTR-tog fra Hongkong, bygget av CAF og Adtranz
Urbos 2 i Sevilla
Serie 121, et spansk høyhastighetstog produsert av CAF sammen med Alstom.
**Construcciones y Auxiliar de Ferrocarriles** (**CAF**) er et spansk konsern som fremstiller jernbane- og sporveismateriell. CAF har hovedkvarter i Beasain i Baskerland. De produserer trikker, bybane- og tunnelbanevogner, lokomotiver, jernbanevogner og motorvognsett. Tilbudet omfatter også høyhastighetstog med hastigheter opptil 350 km/t.

CAF har levert materiell til en rekke land i Europa, Nord- og Sør-Amerika, Asia og Afrika – deriblant trikker og bybanevogner til Stockholm, Budapest, Amsterdam, Newcastle (Newcastle Light Rail), Utrecht og Antwerpen. De var pr. 2014 nr. 2 eller 3 blant produsenter av trikker til vestlige land.

Spania er blant de land hvor flere sporvidder er alminnelig utbredt, og CAF lager akslinger som gjør at boggier kan omstilles til forskjellige sporvidder. Budapest har bestilt verdens hittil lengste trikk fra CAF, en 55,9 m lang Urbos 100-variant med ni ledd.

CAF i Norge
-----------

* Flytoget AS har bestilt åtte høyhastighetstog av type 78 basert på CAF Oaris.
* Sporveien i Oslo har bestilt 87 trikker av type SL-18, basert på CAF Urbos 3-100, med forutsatt levering i perioden 2020–24.

Urbos 100 fra Utrecht. Oslo har bestilt 87 lignende trikker for levering i perioden 2020–24

Referanser
----------

1. ↑  Hondius 2015, s. 8
2. ↑  Hondius 2015, s. 16.
3. ↑  Klassekampen.no – Flytoget bestiller nye togsett fra Spania (Av NTB. Publisert 21. mars 2015)
4. ↑  Aftenposten 12. juni 2018;

Litteratur
----------

* Hondius, Harry: Entwicklung der Nieder- und Mittelfluhr-Strassen- und Stadtbahnen. Stadtverkehr 1-2/2015, s. 6–23.

Eksterne lenker
---------------

* (de) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) CAF – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** ISNI **·** BNE
 |
**Chilseo** (*Chilseo-myeon*) et myeon i fylket Haman i provinsen Sør-Gyeongsang i Sør-Korea. Dette er videre inndelt i ni ri. Chilseo grenser i nord til Nakdongelva som gir gode vilkår for den viktigste næringa; landbruket. Flateinnholdet er 35,95 km², og innbyggertallet 6 292 (2007).

Blant severdighetene er tempelet Musansa og fotspor etter dinosaurer i Daechi-ri. Ett vannrenseanlegg som opereres av byen Masan ligger i Chilseo.

Landskapet er flatt og fominert av ris-felt, og graskledde bakketopper. Barneskolen ligger i Chilwon, sør i myeonet, sammen med et tempel og tre kristne kirker. Et tradisjonelt marked for lokal omsetning av landbrukspårodukter har åpent hver helg. Ungdomsskolen og videregående skole ligger i tettstedet Chilseo, lengre nord. Her finnes også en kristen kirke.

Sør-Koreas motorvei 45, fra Yeoju øst for Seoul til Masan helt i sør i landet går gjennom Chileso på en nord-sør-akse.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

Portal: Korea

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Norges flagg Norge |
|  i skihopping: |
| De olympiske ringer Vinter-OL for ungdom |
| Sølv | 2012 Innsbruck | Individuelt |
| Skihopp Junior-VM |
| Gull | 2012 Erzurum | Laghopping |
| Bronse | 2014 Val di Fiemme | Laghopping |

**Mats Søhagen Berggaard** (født 24. august 1995 i Hønefoss) er en norsk skihopper, som representerer Stranden IL/Flying Team Vikersund. 

Han markerte seg internasjonalt i desember 2010, da han vant to FIS-renn på Notodden 15 år gammel. Dette gjør ham til den yngste nordmannen som har vunnet et renn i FIS-cup.

Han deltok i junior-VM og ungdoms-OL i 2011. I junior-VM i Otepää i Estland i januar fikk han bronsemedalje i laghopp, sammen med Espen Røe, Anders Fannemel og Sigurd Hagehaugen, Østerrike vant, foran Tyskland. I den individuelle konkurransen kom han på 21.-plass. Ved *European Youth Olympic Winter Festival* i Liberec i Tsjekkia i februar ble det bronse bak Jarkko Maata og Ulrich Wohlegenannt.

Ved NM 2011 i februar fikk han 14.-plass i stor bakke. og i mars vant han gull i normalbakke i junior-NM. I tillegg fikk han sølv i laghopp og fjerdeplass i stor bakke.

2012 startet med ungdoms-OL i Innsbruck i Østerrike i januar. Her fikk han sølv, bak Anže Lanišek fra Slovenia.

I slutten av februar deltok han i junior-VM i skihopping 2012 i Erzurum i Tyrkia. Individuelt kom han på 25.-plass, der slovenske Nejc Dežman vant rennet, mens i lagkonkurransen vant Norge gull, med Berggaard, Espen Røe, Simen Key Grimsrud og Phillip Sjøen på laget.

Ved junior-NM 2012 vant han gull i normalbakke, i Midtstubakken. Daniel Andre Tande tok sølvet, og Simen Key Grimsrud bronsen. Han deltok også ved NM for seniorer i Granåsen i 2012, der kom han på 12.-plass i stor bakke, og NM i laghopp i Voss, der han vant bronse for Buskerud sammen Anders Jacobsen, Daniel-André Tande og Fredrik Aalien.

Mats har i senere tid trenet barn i skihopping. Han var også tredje beste Jax-spilleren i verden på ett punkt i League of Legends som toplane-main før han byttet til ADC-rollen.

Referanser
----------

1. ↑  Ringerikes blad – *Dobbeltseier til Mats (15)*
2. ↑  Ringerikes blad – *Tok VM-bronse med Norge*
3. ↑  Ringerikes blad – *Tok bronse i ungdoms-OL*
4. ↑  Ringerikes blad – *Knuste alle i NM*
5. ↑  Ringerikes blad – *Vant NM-gull i normalbakke*
6. ↑  Ringerikes blad – *Vant sølv i ungdoms-OL*, besøkt 5. februar 2012.
7. ↑  Ringerikes blad – *Misset i andre omgang*, besøkt 27. februar 2012
8. ↑  Ringerikes blad – *Bidro til historisk VM-gull*, besøkt 27. februar 2012
9. ↑  Ringerikes blad – *Berggaard norsk mester*, besøkt 17. mars 2012.
10. ↑  Junior-NM 2012 – *Mads Berggård Norgesmester hopp, normal bakke*[*død lenke*], besøkt 17. mars 2012.
11. ↑  Norges skiforbund – *NM HOPP 2012 Granåsen HS 140 Resultatliste* Arkivert 27. februar 2012 hos Wayback Machine. besøkt 25. mars 2012
12. ↑  Ski-NM Voss – *Oppland vann spennande lag-NM*, besøkt 26. mars 2012

Eksterne lenker
---------------

* (en) Mats Berggaard – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Mats Berggaard – FIS (skihopping) Rediger på Wikidata

* (pl) Mats Berggaard – skijumping.pl Rediger på Wikidata
**Jukums Vācietis** (født 11. novemberjul./ 23. november 1873greg. i Jaunmuiža i Jaunlutriņi i guvernementet Kurland i Tsarrussland, død 28. juli 1938 i Moskva; russisk: Иоаким Иоакимович Вацетис; Ioakim Ioakimovitsj Vatsetis) var en latvisk sovjetkommandant. Han var en av få merkbare sovjetmilitærledere som ikke var medlem av noe kommunistisk parti.

Vācietis startet sin karriere hos Det russiske keiserdømme i 1891. Under første verdenskrig var han en av *de latviske riflemenns* kommandanter, med rangen oberst, som sluttet seg til Vladimir Lenins bolsjeviker etter oktoberrevolusjonen og den etterfølgende russiske borgerkrigen. Fra april 1918 var han kommandanten for *de latviske røde skyttere*-divisjonen. Fra juli til september 1918 kommanderte han østfronten av den russiske bprgerkrigen. Han ble deretter Den røde armés første øverstkommanderende, som leder for det revolusjonære militærrådet, 4. september 1918 til 8. juli 1919, hvor han blant annet ga orderen om å starte Den sovjetiske vestoffensiven. I juli ble han arrestert etter falske anklager om at han var medlem i den motrevolusjonære hvite armé, men ble løslatt kort tid senere.

I 1922 ble han professor ved RKKA-militærakademiet, det fremtidige Frunze-militærakademiet.

29. november 1937, tiden for Stalins store terror ble han arrestert som et medlem av den påståtte *latviske fascistorganisasjonen innen RKKA*, og ble henrettet i 1938. Vācietis ble rehabilitert i 1957.

Referanser
----------

1. ↑   Store russiske encyklopedi[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 3. mai 2014[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 31. desember 2014[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** NKC
 |

Portal: Første verdenskrig
**Valen** er en bygd lokalisert sør i Kvinnherad. Bygda har en butikk, et oppvekstsenter (barnehage og barneskole), og et psykiatrisk sykehus. I tillegg finner man et hestesenter, et moderne leilighetskompleks og en båthavn.

Ifølge Oluf Rygh kommer stedsnavnet Valen ikke av ordet for slagmark, men av norrønt *vadill* (= vadested, grunt vann).

Helt til 1567 het stedet Vale sogn. På den tid fantes både Øvre og Nedre Valen, men oppdelingen fortsatte til det ble åtte bruk av det. Valen ser ut til å ha tilhørt bare én slekt som også Fartein Valen tilhørte. Rundt 1650 bodde folk av samme slekt på alle gårdene der, og ble sittende til rundt 1850. Siden kom innflyttere til, men lenge satt den eldste ætten på hovedgården Øvre Valen.

Valen fikk ikke elektrisitet før i 1950. Frem til da måtte folk greie seg med stearinlys og lamper med petroleum som var rasjonert.

Referanser
----------

1. ↑  Stedsnavnet Valen
2. ↑  Olav Gurvin: *Fartein Valen* (s. 12), musikkforlaget Harald Lyche, 1962
3. ↑  Olav Gurvin: *Fartein Valen* (s. 127)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Jukka Leino** (født 10. juni 1978 i Heinävesi) er en finsk alpinist. Han har spesialisert seg i slalåm og storslalåm.

Leino debuterte i verdenscupen 10. desember 2000 i et storslalåmrenn i Val-d’Isère. De neste sesongene var preget av hyppige utkjøringer, og de gode resultatene uteble. Han tok sine første verdenscuppoeng ved å bli nr. 23 i slalåmrennet i Wengen 19. januar 2003. Nøyaktig ett år senere oppnådde han sin hittil beste plassering da han ble nr. 11 på samme sted. 
Etter dette har han oppnådd flere poengplasseringer. I sesongen 2007/08 konsentrerte han seg om europacupen, der han vant to renn og endte på 5.-plass i totalsammendrag og gikk helt til topps i storslalåmcupen.

Meritter (per 14. februar 2009)
-------------------------------

**Verdenscup**

* 6 plasseringer blant de 20 beste

**Verdensmesterskap**

* St. Moritz 2003: nr. 27 i slalåm
* Bormio 2005: nr. 29 i slalåm
* Val-d’Isère 2009: nr. 16 i storslalåm

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* Jukka Leinos hjemmeside
* (en) Jukka Leino – FIS (alpint) Rediger på Wikidata

* (en) Jukka Leino – ski-db.com Rediger på Wikidata
**Valdresgata** (1a–25d, 2–16e) er ei gate i bydel Grünerløkka i Oslo. Den går fra Sannergata til Holsts gate, og er delvis gangvei. 

Gata går av fra Sannergata ved Salemkirken. På østsida bak denne ligger Valdresgata borettslag (nr 1–25, ulike nummer), som består av 196 leiligheter i tre større og ni mindre lavblokker (oppført 1979–81, arkitekt F.S. Platou as). Før dette var tomta bebygd med brakker fra andre verdenskrig (revet 1972), som forsvaret hadde disponert i etterkrigstida (stabsmusikken, feltprestkorpset m.v.). Den første nye bebyggelsesplanen for området tilsa to høyblokker på hhv. 21 og 15 etasjer.

Nord for borettslaget ligger Hallénparken.

På vestsida av Valdresgata ligger boliger. Noen er leiegårder fra slutten av 1800-tallet, men det er også en del fra tida etter 2000, idet første del av utbygginga på Ringnes Bryggeris gamle tomt skjedde på lagerarealer her.

Navnet er etter dalføret Valdres. I området er det flere gater som har navn etter norske distrikter.

Litteratur
----------

* Knut Are Tvedt, red. (2010). «Valdresgata». *Oslo byleksikon* (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 606. ISBN 978-82-573-1760-7.

Eksterne lenker
---------------

* «Oslo kommune – Bydelsoversikt (V)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.

Portal: Oslo

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Oslo Byleksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Steen Skovsgaard** (født 30. september 1952) er cand.theol. fra Aarhus Universitet og fra 11. september 2005 til 2017 luthersk biskop i Lolland–Falsters stift i Den danske folkekirke.

Etter fullført utdannelse ble Skovsgaard i 1979 sogneprest ved Gellerup kirke i Aarhus og 1997 dessuten prost i Århus Vestre Provsti. Årene 1988–1989 var han konstituert sogneprest i Klaksvík på Færøyene.

Skovsgaard har i sin tid ved Gellerup Kirke særlig beskjeftiget seg med Folkekirkens utfordringer i møtet med islam og bl.a. vært formann for *Kristent Informations- og Videnscenter om Islam og Kristendom* (KIVIK) 2001–2005, stiftsprest vedrørende islam og kristendom 1995–2000 og formann for stiftsutvalget vedrørende islam og kristendom i Århus Stift 1995–1999. Han er leder av Theologisk Oratorium.

Bibliografi
-----------

* *De fremmede har I altid hos jer! – om kulturmødets udfordringer*, Unitas Forlag 1994 ISBN 87-7517-324-7
* *Hvad kan du tilbyde mig som muslim, præst? – om religionsmødet i Gellerup, med udkig til Europa*, Unitas Forlag 2004 ISBN 87-7517-671-8
* *Hjælp – jeg skal døbes*, Religionspædagogisk Forlag 2005 ISBN 87-7495-130-0

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |

Portal: Danmark
*Se pekerside for flere forekomster av Steenstrups gate.*
**Steenstrups gate** (1–25, 2–24) er ei gate på Grünerløkka i Oslo. Den går fra Grüners gate til Schleppegrells gate ved Nini Roll Ankers plass.

Østsiden av Steenstrups gate består i all hovedsak av klassisk leiegårdsbebyggelse fra 1880- og 1890-tallet, og de to øverste kvartalene her (nord for Seilduksgata) inngår i verneområdet Birkelunden kulturmiljø.

Sør for Seilduksgata er også vestsida leiegårder, men lenger nord er her det tidligere industriområdet til Christiania Seildugsfabrik, nå Kunsthøgskolen i Oslo. Lengst nord ligger nr 20, Foss videregående skole fra 1900.

Gata er oppkalt etter Peter Severin Steenstrup, som grunnla Akers mekaniske verksted. Han eide ei løkke omtrent der gata ligger.

I kjelleren i nr 15 ble den seks år gamle Gunvor Syversen voldtatt og drept 29. oktober 1929. Sedelighetsforbryteren Aksel Kristoffersen kom i kontakt med offeret sitt da han gikk rundt og solgte smultringer fra en korg. Han ble den 25. januar 1930 dømt til 20 års sikring.

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑  Drapssaken fra 1929

Litteratur
----------

* Knut Are Tvedt, red. (2000). «Steenstrups gate». *Oslo byleksikon* (4. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 409. ISBN 82-573-0815-3.

Eksterne lenker
---------------

* «Oslo kommune – Bydelsoversikt (S)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 7. november 2015.

Portal: Oslo

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Oslo Byleksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Sentralt stedsnavnregister
 |