recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Andreas Bauer** (født 21. januar 1964) er en tidligere skihopper som først representerte Vest-Tyskland og senere Tyskland.

Han deltok i fire verdensmesterskap, og den beste individuelle plasseringen oppnådde han i normalbakken i Oberstdorf 1987, der han ble nummer 11. En ellevteplass er også hans beste OL-plassering, den skriver seg fra normalbakkerennet i Sarajevo 1984.

I verdenscupen i skihopping|verdenscupen oppnådde han totalt seks pallplasseringer, hvorav én seier. Denne kom i nyttårshopprennet i Garmisch-Partenkirchen 1. januar 1987.

Etter at han la opp som aktiv skihopper, satset han på en trenerkarriere. Han var blant annet assistent til den tyske forbundstreneren Reinhard Heß. I dag representerer han SC 1906 Oberstdorf, og er ansatt som forbundstrener for kombinertlandslaget, med ansvaret for skihoppingen.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (de) Andreas Bauer – Munzinger Sportsarchiv Rediger på Wikidata

* (en) Andreas Bauer – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Andreas Bauer – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Andreas Bauer – FIS (skihopping) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Munzinger (sport)
 |
**Adolf Rösti** (født 30. august 1947 i Adelboden) er en tidligere sveitsisk alpinist.

Rösti tilhørte det sveitsiske landslaget påbegynnelsen av 1970-tallet og var spesialist i disiplinene slalåm og storslalåm. Han fikk sine første poeng i verdenscupen 5. januar 1970, da han kom på femteplass i hjembyen Adelboden. To år senere kom samme sted på andreplass, slått med fem hundredels sekund av landsmannen Werner Mattle. Etter dette resultatet ble han sendt til OL 1972 i Sapporo. Der lå han på sjuendeplass i storslalåm etter første omgang, men kjørte ut i andre omgang. Tre dager senere ble han nummer 15 i slalåm.

Hans beste sesong ble 1972-73. Han oppnådde tre pallplasseringer og en fjerdeplass, og kom på tredjeplass i storslalåmcupen sammenlagt, etter østerrikeren Hansi Hinterseer og nordmannen Erik Håker. Samme år ble han sveitsisk mester i storslalåm, karrierens eneste nasjonale mesterskapstittel.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Adolf Rösti – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Adolf Rösti – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Adolf Rösti – FIS (alpint) Rediger på Wikidata

* (en) Adolf Rösti – ski-db.com Rediger på Wikidata
**Jørund Telnes** (født 10. januar 1845 i Seljord, død 3. februar 1892 samme sted) var forfatter, ordfører, bonde og lærer fra Seljord i Telemark.

Han var utdannet ved Kviteseid seminar og Vonheim folkehøgskole; ble lærer i hjembygda, og var ordfører 1878–84 og 1886. Han hadde et variert forfatterskap, både på dialekt og normallandsmål. Han debuterte med en bok om Sterke-Nils i 1877, og skrev siden både dikt, fortellinger og folkeminnestykker, blant annet *Guro Heddelid*, 1880. Flere av diktene er tonsatte, og han er representert i *Norsk Salmebok* og *Norsk salmebok 2013* .

På graven er det reist en minnestøtte med teksten «Han arbeidde meir for folk og fedreland enn for seg sjølv».

Referanser
----------

1. 1 2   nbl.snl.no[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (no) Jørund Telnes i Norsk biografisk leksikon

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Prabook **·** Historisk befolkningsregister **·** BIBSYS **·** VIAF
 |
**Ørnulf Andreas Hagen** (født 30. april 1930) er en norsk høyesterettsadvokat og forfatter av juridisk faglitteratur. Han tok juridisk embetseksamen i 1956 og var deretter advokatfullmektig og dommerfullmektig.

Hagen drev eget advokatfirma i Oslo i nærmere 40 år, frem til 2004 og hadde lang erfaring med seksjonering av større bolig- og næringseiendommer. Han har skrevet flere bøker om eierseksjonsloven. Han var i en årrekke formann i Advokatforeningens lovutvalg for husleie og boligrett.

Hagen var sterkt engasjert i funksjonshemmedes rettigheter. I mange år var han også leder av NRKs innsamlingsråd. Hagen er bosatt på Haslum.

Heder
-----

* Norges Handikapforbunds høyeste utmerkelse

Bibliografi
-----------

* Eierseksjonssameier (Oslo 1994)
* Ørnulf Hagen, Kåre Lilleholt, Christian Fr. Wyller: *Eierseksjonsloven, Kommentarutgave*, 2. utg. 2008, ISBN 978-82-15-01246-9

Kilder
------

* *80 år* Omtale i Aftenposten Kultur 30. april 2010 side 14

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Adolf Gustinius Nilsen** (født 3. mars 1895 i Stavanger, død oktober 1983 i Westminster, Colorado) var en norsk roer som deltok i de olympiske leker 1920 i Antwerpen.

Nilsen vant en olympisk bronsemedalje i roing under OL 1920 i Antwerpen. Han var med som roer på den norske åtteren som kom på tredjeplass bak USA og Storbritannia. Mannskapet på den norske båten var; Theodor Nag, Conrad Olsen, Adolf Nilsen, Håkon Ellingsen, Thore Michelsen, Arne Mortensen, Karl Nag, Tollef Tollefsen og Thoralf Hagen som var styrmann. Totalt deltok åtte båter fra åtte nasjoner og konkurransen, som ble avviklet 28. og 29. august 1920, ble gjennomført i cupform. To og to båter møttes i kvart- og semifinaler. Norge møtte og beseiret Tsjekkoslovakia i kvartfinalen men tapte siden i semifinalen til Storbritannia.

OL-medaljer
-----------

* Bronse 1920 Belgias flagg Antwerpen - Bronse i roing, åtter Norges flagg Norge

Referanser
----------

1. ↑   sports-reference.com, «Adolf Nilsen», Sports-Reference.com olympisk utøver-ID ni/adolf-nilsen-1, besøkt 31. januar 2020[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   World Rowing athlete database, «Adolf Nilsen», World Rowing-ID e50a4e8e-7a5e-4701-a08a-7f65628661d4, besøkt 8. mars 2021[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Adolf Nilsen – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Adolf Nilsen – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Adolf Nilsen – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Adolf Nilsen – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Adolf Nilsen – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Adolf Nilsen – FISA Rediger på Wikidata
Ruin av en brygge ved Jøvik handelssted - tatt i bruk av skarv Foto: Siri Uldal 
**Jøvik** er ei bygd i Tromsø kommune i Troms. Den ligger på østsiden av Ullsfjorden, ved innløpet til fjordarmen Kjosen.

Jøvik var tidligere en av de største bygdene i Ullsfjord kommune. Her lå Jøvik Sildolje & Kraftforfabrik, som rundt 1970 var landets nest største sildoljefabrikk. Bygda hadde også et fiskebruk, samt postkontor og butikk. Sildoljefabrikken ble nedlagt i 1996. De siste tiårene har Jøvik vært preget av nedgang i folketallet og en aldrende befolkning. Grunnkretsen Jøvik, som dekker området fra Straumsbukta til Fornes, hadde 35 innbyggere i 2015.

De største virksomhetene i området i dag er to store grustak, beliggende på henholdsvis Fornes og Straumsnes.

Bygda har veiforbindelse via Fv293 til Lakselvbukt og videre til Europavei 8. Før veien ble bygget på 1970-tallet gikk det ferge fra Jøvik til Breivikeidet. Avstanden fra Jøvik til Tromsø sentrum er rundt 100 kilometer. Hvis den planlagte Ullsfjordforbindelsen blir bygget vil området få redusert reisetiden til Tromsø sentrum til rundt halvparten.

Referanser
----------

1. ↑  Jøvik på Norgeskart.no fra Statens kartverk
2. ↑  «Tabell: 04317: Folkemengde, etter grunnkrets». *19023301 Jøvik*. Statistisk sentralbyrå. Besøkt 16. oktober 2015.

Portal: Tromsø

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Riksantikvaren kulturminne **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
Flere designere og brukskunstnere var involvert da Kongeskipet ble innredet 1947-48: Birgit Wessel, Guy Krohg, Bjørn Ianke, Sigrun Berg, Alf Sture, Adolf Relling, Rolf Rastad.
**Adolf Normann Relling** (født 3. januar 1913, død 24. februar 2006) var en norsk interiørarkitekt og møbeldesigner fra Sykkylven på Sunnmøre. Han har hatt stor betydning for den funksjonalistiske møbelstilen i kombinasjon med håndverksmessig tradisjonell kvalitet.

Han vokste opp i et håndverksmiljø, gikk i møbellære på møbelverksteder i lokalsamfunnet før han begynte på Ulsteinvik folkehøgskole, for deretter å reise til Oslo og begynne på Statens håndverks- og kunstindustriskole under arkitekten Arne Korsmo og maleren Arne E. Holm. Hans håndverksbakgrunn ble styrket og videreutviklet med arbeid i Oslo-bedriften Hjort & Østlyngen, studieopphold i Stockholm og sudiereise til Finland. Relling etablerte i 1943 sammen med Rolf Rastad tegnekontoret Rastad og Relling som etter krigen ble supplert med en møbelforretning i Oslo sentrum.

Av hans innredning og møbleringsoppdrag kan nevnes: Grand Hotels dagligstue og Palmen; Norsk Arbeidsgiverforening; Kongeskipet; Stortingsbygningens ombygging: møblering i samarbeid med arkitekt Nils Holter, Televerkets bygning i Pilestredet/Universitetsgata/St. Olavs plass, Oslo: møblering i samarbeid med Nils Holter; NRK Marienlyst, Oslo: møblering i samarbeid med Nils Holter.

Som møbeldesigner arbeidet han for mange møbelprodusenter, blant annet Gustav Bahus i Bergen.

Han var bror av Ingmar Relling som tegnet og formgav blant annet stolene Siesta og Orbit.

Priser
------

* Statens stipend for eldre fortjente kunstnere

Referanser
----------

1. 1 2   KulturNav, oppført som Adolf Normann Relling, KulturNav-ID 46cb4456-4bd5-487c-b4a4-d86bccd28c5c, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   snl.no[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   www.begravdeioslo.no, besøkt 12. november 2017[Hentet fra Wikidata]
4. ↑  (no) Adolf Relling i Norsk biografisk leksikon
5. ↑  Gravferdsetaten i Oslo kommune
6. ↑  Nekrolog i Aftenposten 15. mars 2006 skrevet av interiørarkitekt MNIL Rolf E.Gabrielsen

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Norsk kunstnerleksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Geni **·** VIAF **·** SUDOC **·** KulturNav
 |
**Dolmøya** er ei 14,5 km² stor øy i Hitra kommune med 448 innbyggere (2017). På øya ligger flere tettsteder i varierende størrelse, men med Kjerringvåg som det største. Inntil Frøyatunnelen stod ferdig i 2000 gikk det ferge mellom Kjerringvåg og Flatval på Frøya. Dolmøya fikk veiforbindelse til fast-Hitra i 1961 da Vettastraumen bru ble åpnet. Brua går over det trange Dolmsundet. Øya er flat, langstrakt, myrlendt og trebar med høyeste punkt 63 meter over havet.

På øya finner en Dolm kirke fra 1920. Kirka er imidlertid gjenoppbygget flere ganger og det eldste kirkestedet er trolig fra senmiddelalderen. Dolm kirke erstattet en eldre og liten stavkirke fra tidlig middelalder, ca. år 1000, på Undås. Dolm kirke er bygget i romansk stil med rundbuer og tykke steinvegger. Den har vært brannherjet etter lynnedslag og gjenreist igjen fire ganger (1709, 1772, 1848 og 1920). Funn tyder imidlertid på at det har vært flere branner, og at minst en gang har folk brent inne i kirken. Dolm kirke er omgitt av mange legender. Blant annet har det blitt sagt at det hviler en forbannelse over den, at kirken skal brenne hvert hundrede år. Det fortelles også at det spøker på den gamle kirkegården.

Dolmen by er kanskje Hitras best kjente severdigheter med flere hundre miniatyrhus, havneområde mv. Etter en omflakkende tilværelse fikk byen til slutt en permanent plassering ved Dolmsundet Hotell på fast-Hitra i 2001.

Referanser
----------

1. 1 2  «Dolmøya». *Store norske leksikon*. Besøkt 9. januar 2020.
2. ↑  Fugelsøy, Maurits (1958). *Hitra: øya og folket*. 1. Hitra-kommunene. s. 54–104.
3. ↑  Eian, Rune (12. juli 2014). «Fant "kanonkule", mynter, og krittpiper fra 1700-tallet i nedbrent prestegård». *Hitra Frøya*. Arkivert fra originalen 4. september 2019. Besøkt 9. januar 2020.
4. ↑  Grolid, Stina Åshildsdatter (11. juli 2009). «Øyriket i miniatyr». *NRK*. Besøkt 9. januar 2020.
5. ↑  Kothe-Næss, Thomas (22. mars 2005). «Dolmen by er konkurs». *Adresseavisen*. Arkivert fra originalen 10. mars 2016. Besøkt 9. januar 2020.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
STAEDTLER 925 65
En **mekanisk blyant** eller **blyantpenn** er en blyant som ikke trenger å spisses ettersom den har en innebygget mekanisme som skyver grafitt gjennom spissen. De fleste modellene har et viskelær i motsatt ende.

Den mekaniske blyanten ble først patentert i Storbritannia i 1822 av Sampson Mordan og John Isaac Hawkins. Mellom 1820 og 1873 ble det registrert mer enn 160 patenter som alle var forskjellige varianter av forbedringer av mekaniske blyanter. Den første mekaniske blyanten som hadde en fjær-basert mekanisme for lading ble patentert i 1877 og en mekanisme for skru-mating ble utviklet i 1895. 0,9 mm bly ble introdusert i 1938 og senere kom varianter med 0,7 mm, 0,5 mm og 0,3 mm bly.

Den mekaniske blyanten ble en suksess i Japan med noen forbedringer gjort av Tokuji Hayakawa, en metallarbeider som var nettopp ferdig med tiden som lærling. Den ble introdusert som *Alltid-spiss blyant*. Det tok tid før blyanten ble en suksess, ettersom folk trengte tid til å venne seg til metallhylsen, som var essensiell for at blyanten skulle holde lenge. Den ble solgt i et stort antall etter at et firma i Osaka en gang la inn en stor ordre. Senere fikk Tokuji Hayakawas firma navnet sitt fra den mekaniske blyanten: Sharp (engelsk for «spiss»).

Det finnes et antall forskjellige varianter:

* En variant der blyet skyves frem med en knapp i den ene enden eller på siden. Slike kalles gjerne **trykkblyant**.
* En variant der blyet skyves frem ved å skru.

De fleste mekaniske blyanter kan fylles opp med mer grafitt, men enkelte billige varianter, spesielt de med en skru-basert design er for engangsbruk.

Mekaniske blyanter regnes som mer miljøvennlige[] enn konvensjonelle blyanter ettersom treverk ikke er nødvendig i produksjonen av dem og fordi det ikke lages bortkastet spon.

En mekanisk blyant i metall

Litteratur
----------

* Deborah Crosby, *Victorian Pencils: Tools to Jewels*, Schiffer Publishing Ltd. Atglen, PA, 1998.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Mechanical pencils – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Mechanical Pencil – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
Meissner Fummel**Meißner Fummel**  er et bakverk som regnes som en spesialitet for byen Meißen i Sachsen i Tyskland. 

Meißner Fummel er en stor vannbakkels som er glasert med eggehvite og bestrødd med melis.

Sagnet forteller at postrytteren mellom Meißen og Dresden ofte kom fram til Dresden med skadd post, og det ble sagt at grunnen var at han skjenket seg for hyppig på vertshusene undervegs. Kurfyrsten, som var lei av dette, ville stille postrytteren på en prøve. Han beordra bakerlauget i Meißen å finne opp et bakverk som var så skjørt at det ville skades ved den minste grad av skjødesløs behandling. Ei pakke med en Meißner Fummel ble så sendt til Dresden. En versjon av sagnet sier at postrytteren bestod prøva, da han ved framkonsten tok et strå og blåste opp det flatklemte bakverket.

I dag er det skikk å kjøpe med seg en Fummel fra Meißen og forsøke å bringe den med seg uskadd hjem. Det skal bringe lykke.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | TasteAtlas
 |
**Kevin Joseph Ahearn** (født 20. juni 1948 i Milton i Massachusetts) er en amerikansk ishockeyspiller som deltok i De olympiske vinterleker i 1972 i Sapporo.

Ahearn vant en olympisk sølvmedalje under Vinter-OL i 1972 i Sapporo. Han var med på det amerikanske laget som kom på andreplass i ishockeyturneringen bak Sovjetunionen. Det var seks lag som spilte i A-gruppen, det ble spilt en enkeltserie der alle lagene møttes en gang. Sovjetunionen vant serien med ti poeng foran USA og Tsjekkoslovakia som begge fikk seks poeng. USA kom foran Tsjekkoslovakia til tross for svakere målforskjell fordi de vant kampen mot Tsjekkoslaovakia 5–1. Ahearn spilte alle seks kampene, inklusive kvalifiseringskampen til A-gruppen, og scoret seks mål i OL-turneringen.

OL-medaljer
-----------

* 1972 Japans flagg Sapporo - Sølv Sølv i ishockey USAs flagg USA

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Kevin Ahearn – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Kevin Ahearn – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Kevin Ahearn – Hockeydb.com Rediger på Wikidata

* (en) Kevin Ahearn – Eliteprospects.com Rediger på Wikidata
**Krystallkutling** (*Crystallogobius linearis*) er en fiskeart i gruppen kutlinger. Det er den eneste helt gjennomsiktige fisken, bortsett fra øynene, i Nord-Europa.

Om arten
--------

Krystallkutling er utbredt i nordøstlige deler av Atlanterhavet. Fra Gibraltar og nordover til Lofoten i Norge. Finnes både på vest- og øst-siden av De britiske øyer, i Irskesjøen, rundt Færøyene og hele Nordsjøen, Skagerrak og Kattegat. I det vestlige og nordøstlige Middelhavet.

### Beskrivelse

Krystallkutlingen er helt gjennomsiktig utenom øynene og noen få prikker på underkjeven og ved finnene. Første ryggfinne har to piggstråler, mens andre ryggfinne har en piggstråle og 18-20 bløtstråler. Gattfinnen har en piggstråle og 20-21 bløtstråler. Hunnfisken mangler bukfinner og den første ryggfinnen er mye mindre enn hos hannfisken. Krystallkutlingen er tydelig underbitt og hannen får to store «hoggtenner» i underkjeven i gytetiden. Hannfisken blir omtrent 5 cm, mens hunnfisken blir 4 cm.

### Habitat

Krystallkutlingen lever i vannmassene et stykke fra land. Typisk finner man den mellom 20 og 80 m, men kan finnes fra fjæra og helt ned til 400 m.

### Atferd

Krystallkutlingen lever pelagisk i stimer. Hannfisken lever som bunnfisk i gytetiden. Føden består av dyreplankton.
Gytingen foregår om sommeren og hunnen legger opptil 3000 egg i tomme flerbørstemarkrør. Hannen passer på eggene til de klekkes. Hunnen dør etter gyting, mens hannen dør etter klekking, omtrent 1 år gammel.

Fiske
-----

Det foregår ikke noe fiske etter arten og den har ingen økonomisk betydning.

Litteratur
----------

* Moen, Frank Emil (2003). *Dyreliv i havet - Nordeuropeisk marin fauna* (3 utg.). Kristiansund: KOM Forlag. ISBN 82-90823-54-1.
* Pethon, Per (2005). *Aschehougs store fiskebok* (5 utg.). Oslo. ISBN 82-03-23247-7.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Krystallkutling* – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen Rediger på Wikidata

* (en) *Krystallkutling* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *Krystallkutling* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *Krystallkutling* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *Krystallkutling* hos FishBase Rediger på Wikidata

* (en) *Krystallkutling* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Krystallkutling* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Crystallogobius linearis* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Crystallogobius linearis* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* (en) *Crystallogobius linearis* (Düben, 1845) Crystal goby - FishBase

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica
 |
**Bærum kunsthall** er et kunstnerstyrt visningssted for samtidskunst på Fornebu. Kunsthallen ble stiftet i 2014 som ideell organisasjon med eget kunstnerdrevet styre, av sine eiere Bildende Kunstnere i Bærum (BKiB). Kunsthallen er finansiert gjennom midler fra Bærum kommune, Kulturrådet og Viken fylkeskommune, med prosjektmidler fra blant annet Sparebankstiftelsen, Finno og den islandske ambassaden.

Lokaler
-------

Bærum kunsthall er lokalisert i det gamle brannstasjonbygget på Fornebu. Med naturlig overlys i de industrielle visningslokalene og røft betonggulv, egner lokalene seg godt til å være formidlingslokale for samtidskunst.

Virksomhet
----------

Bærum kunsthall er et anerkjent visningssted med internasjonal interesse. Med korte utstillingsperioder på fire uker gjøres det plass til å vise mange kunstnerskap, der kunstnerne har bakgrunn og praksis fra både inn- og utland. Siden 2020 har Bærum kunsthall invitert juryer fra ulike nordiske land til årlig å juryere flere av Kunsthallens utstillinger, gjennom Open Call. Prosjektene Blikk og Nordisk Puls har hentet juryer fra anerkjente nordiske visningssteder og kunstnergrupper. Kling og Bang (IS) 2021, A-Kassen (DK) 2022 og Forum Box (FI) 2023 sammen med juryeleder Oda Broch. Denne praksisen har gitt gode samarbeid som Kunsthallen tar med seg videre.

Utstillingsprinsipper
---------------------

Bærum kunsthall har som mandat å presentere kompromissløs og dagsaktuell kunst som utfordrer, samtidig som det gjøres tilgjengelig for alle. Store deler av det årlige programmet er opparbeidet gjennom kunsthallens «Open Call» prosess hvor en ekstern jury velger brorparten av kunsthallens utstillingsprogram. Kunsthallen er et nøytralt utstillingssted og begrenser derfor ikke kunstneres ytringsfrihet eller mangfoldet i kunsten, og tror på kunstens evne og behov for å skape debatt. Kunsthallens ansatte og styret er ikke nødvendigvis enige med innholdet i kunsten som stilles ut. Virksomheten på BK er i tillegg drevet hovedsakelig med offentlige midler. Kunsthallen er dermed knyttet, gjennom bevilgninger til søknader, til kommunens, fylkets og statens etiske og praktiske lovverk. Meninger og uttalelser fra de utstillende kunstnere er deres alene. Kunst som er ulovlig, blir selvfølgelig ikke stilt ut i kunsthallen.

Eksterne lenker
---------------

* Hjemmeside
* Facebook
* Instagram
Kart over Vélez-Málaga og AxarquíaområdetKart over Vélez-Málaga og Axarquíaområdet
**La Axarquía (norsk: Axarquia)** er den østlige delen av Malagaprovinsen som grenser til Granadaprovinsen.

Området strekker seg langs kysten, med flere badestrender. Axarquías innland går opp til de høytliggende fjellene langs Granadas grenser.

Området blir også kalt den østlige solkyst (Spansk: Costa del Sol Oriental).

Hovedstaden, og den viktigste byen er Vélez-Málaga og man kaller på folkemunne innbyggerne i denne delen av Málaga for *axárquicos*.

Málagas høyeste fjell La Maroma (2066 moh.) ligger i Axarquía

Geografiske grenser
-------------------

* Mot nord **Alhama (Granada)** (spansk:) Comarca de Alhama
* Mot øst **Den tropiske kyst** (La Herradura) (Spansk:) Costa Tropical
* Mot sør **Middelhavet** (spansk:) mar Mediterráneo
* Mot vest Málaga og mot nordøst Nororma

Mediavirksomheter
-----------------

* TV: VTV-Axarquía
* Aviser: *La Voz de la Axarquía* og *La Axarquía*
**‘Awn Šawkat al-Ḫaṣāwnah** (arabisk: عون شوكت الخصاونة; født 22. februar 1950) er en jordansk jurist og diplomat, som i oktober 2011 ble utnevnt til statsminister i Jordan.

Al-Khasawneh studerte historie og rettsvitenskap ved University of Cambridge i Storbritannia. I 1975 gikk han inn i Jordans utenrikstjeneste. Han var fra 1980 til 1985 utenriksminister med ansvar for internasjonale organisasjoner og folkerett. Etter dette var han fra 1985 til 1990 leder for rettsavdelingen i utenriksdepartementet. Han tjenestegjorde så et par år ved hoffet, før han i 1992 ble ambassadør. I 1995 ble al-Khasawneh kongelig rådgiver med rang av minister. Fra 1996 til 1998 var han hoffsjef. I 2000 ble han dommer ved Den internasjonale domstolen i Haag.

Referanser
----------

1. ↑  «Jordan King Abdullah appoints judge Khasawneh as PM», *BBC News*, 17. oktober 2011.
2. ↑  «Judge Awn Shawkat Al-Khasawneh» Arkivert 7. august 2011 hos Wayback Machine. International Court of Justice.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Prabook **·** VIAF **·** LIBRIS
 |
**Ekebergkleiva bevaringsområde** er myndighetenes betegnelse på et eiendommelig bygnings-/kulturlandskapsmiljø i Ekebergskrenten i Bydel Gamle Oslo. Kulturmiljøet ligger i det vertikale jordskjelvbruddet Ekebergforkastningen. Det alderdommelige samferdselsnettet virker på en særegen måte strukturerende på kulturmiljøet. Både eiendommer og infrastruktur er oppbygd ved hjelp av utstrakt terrassering. 

Det såkalte Ekebergkleiva bevaringsområde ble utbygd uten kontroll av myndighetenes reguleringsbestemmelser, da bebyggelsen kom opp før området ble innlemma i hovedstaden i 1878. I dag gjelder strenge regler for nettopp å ivareta den opprinnelige frodigheten. Verneområdet er i tillegg til å være oppført på *Byantikvarens gule liste*, regulert til strengeste bevaringskategori etter plan og bygningsloven: Spes.bev. Ppl. § 25.6. Det vil si her gjelder svært strenge regler vedr. endring. Tilbakeføringsprinsippet er klart uttalt. 

Miljøet består av trehus- våningshus og uthus – for en stor del reist i skrenten mellom byutvidelsene av 1859 og 1878. Flere av husene i skrenten er imidlertid eldre. De eldste har stått siden midten av 1700-tallet. I tillegg til bygninger er også utemiljøene regulert. Den kommunalt eide Terasseparken, et brattlendt og terrasert friområde sør for Ribbunggata, er også del av verneområdet.
Ekebergkleiva bevaringsområde består i dag av følgende adresser:

* Ekebergveien 10b, 16, 18, 22, 24, 26, 28, 30, 32, 34, 36, 38 og 44
* Erlings gate 2, 6 og 10
* Konows gate 25, 27, 29, 29b, 31, 33, 35, 37, 39, 41, 43, 45, 49, 51a, 51b, 53, 55
* Oppegårdgata 1, 3 og 5
* Ribbunggata 1, 3, 4, 5, 7, 8, 9, 10, 14, 15, 17, 18, 19
* Ryenbergveien 1, 3, 4, 5, 8, 10, 12, 14, 15, 16, 17, 18, 20, 25, 26, 27, 30, 31, 33, 35
* Svingen 1, 4, 6 og 8

Verneområdet kan sees i sammenheng med fire eiendommer innunder Ekebergskrenten, dvs. på det tidligere Bakerenga, nærmere bestemt Inges gate 7 og 9, samt Baglerstredet 2 og 4. Alle eiendommene står på gul liste. De tre sistnevnte er i tillegg regulert til Spes.bev. Ppl. § 25.6. Forøvrig kommer noen verneverdige trehus fra samme epoke oppe på Ekebergskrenten, dvs. i den delen av skrenten som tilhører Bydel Nordstrand.
**Ejército del Aire** er luftforsvaret til Spania. Forsvaret ble opprettet i 1939.

Historie
--------

Ejército del Aire ble opprettet i oktober 1939, helt på slutten av den spanske borgerkrigen. Fra 1950-tallet og utover ble Spania nærmere knyttet opp mot USA, og piloter fra Ejército del Aire fikk trening der. Etter at Spania ble demokratisk på 1970-tallet, ble organisasjonen forandret slik at den skulle være bedre tilpasset NATO, som Spania ble medlem av i 1982.

Materiell og personell
----------------------

Ejército del Aire har rundt 27 300 medarbeidere[*når?*] og 650 ulike flyvemaskiner[*når?*]. Materiellet holder på[*når?*] å bli oppgradert til en bedre standard, slik man har prøvd på siden NATO-medlemskapet i 1982. Av den grunn kjøpte man inn F-18 fly i 1986, og man holder nå[*når?*] på å skaffe seg Eurofighter som blir[*når?*] det nye hovedflyet.

Bildegalleri
------------

* Det spanske luftforsvarets hovedkvarter i Madrid.Det spanske luftforsvarets hovedkvarter i Madrid.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Spanish Air and Space Force – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
**Jalgaon** (marathi: जळगाव) er en by beliggende nord i den indiske delstaten Maharashtra. Byen er administrasjonssentrum i distriktet med samme navn. Dette distriktet ligger på det nordlige Deccanplatået. Jalgaon ligger innenfor den produktive, irrigerte jordbruksregionen Khandesh, og er et selvstendig kommunestyre. Jernbanelinjen som forbinder Mumbai med Allahabad passerer byen. Jalgaon ligger omtrent 260 km nordøst for storbyen Mumbai. Den fungerer som et vei- og jernbaneknutepunkt. I selve byen foregår det stor handel med bomull, og byen er best kjent for sin bomullsindustri. Ved folketellingen i 2001 hadde byen 368 579 innbyggere. Jalgaon er hjembyen til Pratibha Patil, som var Indias president. 

Dagens by kan skryte av store industriområder, utdanningsinstitusjoner og gode sykehus. Byen har også godt utbygd veinettverk og transportinfrastruktur. Byen har som alle andre store byer kjøpesentre og egne boligområder. I nærheten av Jalgaon ligger de verdensberømte Ajantagrottene (*Ajanta Caves*). Dette er en av hovedattraksjonene i området og trekker til seg turister fra hele verden. 

Byen ligger i gjennomsnitt 209 moh. og har et variert klima. Somrene er svært varme og tørre, og temperaturen kan bli så høy som 47° C. Jalgaon mottar omtrent 700 mm nedbør i monsunperioden, som blir fulgt av et behagelig klima om vinteren.

Demografi
---------

Ifølge den nasjonale folketellingen i 2001 hadde Jalgaon 368 579 innbyggere. Av disse var 52 % menn og 48 % kvinner. Gjennomsnittlig lesekyndighet var 76 %, noe som var høyere enn landsgjennomsnittet på 59,5 %. Mannlig lesekyndighet var 80 %, mens 71 % av kvinnene kunne lese. 13 % av befolkningen utgjorde barn under 6 år.

Referanser
----------

1. ↑   "Census of India 2001: Data fra 2001-folketellingen, inkludert byer, landsbyer og tettsteder (provisorisk)". Census Commission of India. Arkivert fra den originale den 16. juni 2004. Besøkt 1. november 2008.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Jalgaon – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Ejalgaon.com - med kart og nyttig info (engelsk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** GeoNames
 |
De **gelderske krigene** fant sted mellom 1502 og 1543 og var en serie konflikter mellom de Habsburgske Nederlandene: Holland, grevskapet Flandern, hertugdømmet Brabant og grevskapet Hainaut under ledelse av hertugene av Burgund på den ene siden og hertugdømmet Geldern, Groningen og Friesland under Karl av Gelderns ledelse på den andre. Disse krigene kan sees som en parallell til den større konflikten mellom Frankrike og Spania om herredømme i Europa. De siste krigene ble først og fremst utkjempet i Italia, de italienske kriger.

Konfliktene under de gelderske krigene ble kjennetegnet av at ingen store feltslag fant sted, de minner mer om geriljakrigføring med mindre aksjoner, plyndringstokt og bakholdsangrep. Selv om det derved virker som om konfliktene var mindre, var likevel følgene av dem store for befolkningen. Krigshandlingene var ikke begrenset til Geldern, men fant sted overalt i Nederlandene. Klimaks kom i 1528 da den gelderske feltherren Maarten van Rossum plyndret Haag.

De burgundiske Nederlandene seiret til slutt, og alle Nederlandene kom dermed under keiser Karl Vs sentrale styre. Denne avslutningen på de gelderske krigene viste seg å være viktig for formingen av dagens Nederland, da på denne måten det ble forhindret at en nedersaksisk stat kunne oppstå. Denne kunne ellers ha bestått av Gelderland, Overijssel, Drenthe, Groningen og Friesland. Under åttiårskrigen, femti år senere, ble Nederlandene delt mellom de to landene vi i dag kjenner som Nederland og Belgia.
**Jamie Cassidy** (født 21. november 1977 i Liverpool) er en tidligere engelsk fotballspiller.

Cassidy startet som juniorspiller i Liverpool, og skrev under profesjonell kontrakt med klubben i 1996. Han fikk tildelt trøyenummer nummer 22, men fikk ingen kamper på førstelaget. Det nærmeste han kom førstelaget var som ubenyttet innbytter i hjemmekampen på Anfield mot Sheffield Wednesday 7. desember 1996. Liverpool tapte forøvrig kampen 0-1.

Han ble frigitt av klubben 22. juli 1999, og skrev da under for Cambridge. Her spilte han 8 kamper. Han spilte senere også for amatørklubbene *Northwich Victoria* og *Burscough*.

Se også
-------

* Statistikk om Liverpool FC.

Referanser
----------

1. ↑   transfermarkt.com, Transfermarkt spiller-ID 145723, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Jamie Cassidy – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) Jamie Cassidy – Soccerbase.com Rediger på Wikidata
* Profil på LFChistory.net

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
*Butia capitata"*
**Gelepalme** (*Butia capitata*) er en kuldeherdig fjær-palme i palmeslekten *Butia* og kommer opprinnelig fra Sør-Amerika der den vokser naturlig i et område som strekker seg fra sørlige Brasil til Paraguay og Uruguay.

Beskrivelse
-----------

Palmen blir vanligvis ikke høyere enn 3,7 til 4,6 meter høy. Den har blågrønne buede fjærlignende blader som blir inntil 3 meter lange, og som har skarpe torner langs sidene på bladstilkene.

Navnet *gelepalme* kommer fra den modne skarpe oransje frukten som blir brukt til gele. Frukten har en hårete overflate og egner seg derfor dårlig til å spise rett fra treet. Den har en kraftig smak som minner om en blanding mellom eple og tropisk frukt, og er Sør-Amerikas svar på dadler.

Gelepalmen foretrekker en sandrik jord med god drenering, full sol til delskygge og tåler tørke bra. Palmen sises å være blant de mest kuldeherdige fjærpalmene, kun slått av den chilenske vinpalmen, og etablerte individ skal tåle temperaturer ned mot -10 til -12 grader i korte perioder om gangen kun med minimale frostskader.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Gelepalme* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Gelepalme* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Gelepalme* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Gelepalme* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Gelepalme* hos The International Plant Names Index Rediger på Wikidata

* (en) *Gelepalme* hos Tropicos Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Butia capitata* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Butia capitata* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Butia capitata* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**Espen Andersen** (født 26. mars 1961 i Trondheim) er en norsk forsker og blogger innen fagområdene strategi og informasjonsteknologi. Han er ansatt som førsteamanuensis ved Institutt for strategi og logistikk ved Handelshøyskolen BI i Oslo, der han foreleser om strategi, IT-ledelse, elektronisk forretningsdrift og elektroniske læremidler. 

Espen Andersen er utdannet *Doctor of Business Administration* fra Harvard Business School i USA. Han var frem til 2009 europeisk forskningsleder i nGenera Corporation og har gjennomført internasjonale forskningsprosjekter om mobile tjenester, elektronisk handel, kunnskapsledelse, læringsteknologi, teknologi- og forretningsstrategi, og samspillet mellom teknologi- og forretningsledere. Han er også aktiv som foredragsholder, skribent og rådgiver i spørsmål om teknologi og forretningsdrift.

Referanser
----------

1. ↑   www.bi.no, besøkt 17. februar 2020[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (no) Publikasjoner av Espen Andersen (forsker) i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
* (no) Publikasjoner av Espen Andersen (forsker) i BIBSYS
* Espen Andersen hjemmeside
* Faglig hjemmeside hos Handelshøyskolen BI Arkivert 31. august 2013 hos Wayback Machine.
* Tversover, norskspråklig blogg
* Applied Abstractions, engelskspråklig blogg

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** CRIStin
 |
**Hunnsebettet** eller **Hundsbettet** er ei lita grend i Eidsvoll kommune. Det lå tidligere en jernbanestasjon her langs Hovedbanen, men den ble nedlagt fordi ingen brukte den. Stoppestedet lå omtrent to kilometer sør for Eidsvoll stasjon.

Navnet Hunnsbettet
------------------

Navnet Hunnsbettet (også skrevet blant annet Hundsbitt, Hundsbit, Hundsbettet, Hunsbedt, Hunnsebettet og Hunsebettet) er veldig vanlig mange steder i Norge. Det brukes alltid om små jordområder som ligger innafor en gards naturlige tilhørighet men eies av en annen. 

Området her i Eidsvoll har et areal på 10 035 m² og var eid av Båtshaug gard, men ligger på det som ellers er jord under garden Bårli. Opprinnelsen til navnet på alle stedene med samme navn og opphavet til eierskiftene som en gang må ha funnet sted må stamme fra perioden mellom 1300 og 1600. og ingen er ennå helt sikre på hva navnet egentlig betyr. Tradisjonen sier at når en ble bitt av en hund så skulle eieren av hunden gi bort så mye jord som offeret kunne kaste over. Denne forklaringa er lite troverdig på grunn av uttalen *hunnsebette* som finnes flere steder. Man skulle forvente uttalen *hunnebette* om navnet kom av ordet *hundebitt*. På Romerike uttales navnet *hunnsbette* med enstavelsestone. 

Noen språkforskere har påpekt at disse plassene ligger på særdeles gode fiskeplasser i vassdrag, slik som også beliggenheta her ved Andelva, og har antyda at navnet heller kan ha noe med dette å gjøre. Det første leddet kan dermed være det gamle ordet *hunn-*, i betydninga fange eller gripe, som også har gitt navn til flere gode fiskeelver med navnet *Hunn*. Det er også vist at gardene som hunnsbettene opprinnelig må ha hørt til lå øde etter svartedauen. Det er rimelig at andre garder som ikke hadde like god fisketilgang da tok i bruk den gamle fiskeplassen på den nedlagte garden og senere påberopte seg eierskapet til stedet ved at det angivelig skulle ha vært erstatning for et hundebitt i fjerne tider. 

Etterleddet kan være *-bit* som på gammalnorsk betyr gressområde eller beite. Det samme navnet finnes også mange andre steder på Romerike og i resten av landet.
Evangelisten Matteus fra Ebo-evangeliaret, fol. 18v
**Ebo-evangeliaret** er et evangeliar frenstilt på oppdrag av erkebiskop Ebo av Reims (778-851). Det er et karolingisk billedhåndskrift av betydelig kunstnerisk verdi. Evangeliaret oppbevares på bybiblioteket (*Bibliothèque Municipale*) i den nordfranske by Épernay under signaturen Ms. 1. Det åpner med et lovdikt til oppdragsgiveren, erkebiskop Ebo.

Evangeliaret ble til rundt år 825 enten i Reims eller av kunstnere som forsamlet seg for oppgaven i benediktiner-klosteret Hautvillers ved Épernay. Der ble til samme tid dessuten Utrecht-psalteret laget. Dette mener man å kunne fastslå ettersom portrettene av de nytestamentariske evangelister i Ebo-evangeliaret er særdeles like dem i Utrecht-psalteret. Begge hører til mesterverkene fra den karolingiske renessanses bokkunst. De utgjør hovedverkene fra den såkalte *Reims-skolen*.

Innen 835 gav Ebo evangeliaret til klosteret Hautvillers.

Illuminasjoner fra Ebo-evangeliaret
-----------------------------------

* fol 60v: Markusfol 60v: Markus
* fol. 90v: Lukasfol. 90v: Lukas
* fol. 134v: Johannesfol. 134v: Johannes

Eksterne lenker
---------------

* (en) Ebo Gospels – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
* Eintrag im Catalogue collectif de France (*Catalogue général des manuscrits des bibliothèques publiques de France. Départements — Tome XXIV. Épernay*, Nr. 1)
* Side fra bybiblioteket i Epernay
* Abbildungen aus Épernay Ms.1 i databanken *Enluminures*
Interessen for veteranbiler kan være uttrykk for en nostalgisk lengsel etter «gode, gamle dager». Her fra et veteranbilløp i London 2005.
**Nostalgi** benyttes i dag som uttrykk for en romantisk, ofte vemodig eller «bittersøt» lengsel tilbake til tidligere tider, gjerne i ens eget liv. Opprinnelig betegnet nostalgi en medisinsk diagnose, følelsen av sykelig hjemlengsel, myntet av den sveitsiske medisinstudenten Johannes Hofer i 1678. Det er en rekke kulturfenomener knyttet til nostalgiske følelser, alt fra gjenforeningsfester og veteranbilklubber til spesielle radioprogrammer og retromote.

Historie
--------

Ordet nostalgi er dannet av det greske *nostos* (νόστος), det vil si «hjemkomst», og *algos* (ἄλγος), «smerte» eller «lengsel», og betyr egentlig «sykelig hjemlengsel». På latin og engelsk brukes begrepet *nostalgia*. 

Ordet ble opprinnelig tatt i bruk av den sveitsiske legen Jean-Jacques Harder i 1678 og Johannes Hofer i 1688 for å beskrive «den smerten et sykt menneske føler fordi det ikke er i hjemlandet sitt eller frykter aldri mer å få se det igjen.» Det nye begrepet ble en medisinsk diagnose, i første rekke blant soldater, en yrkesgruppe som var hardt rammet av sykdom og død på grunn av underernæring, betennelser og smitte. Tilstanden skal opprinnelig særlig ha blitt observert blant unge menn fra trange daler i Sveits som ble sendt ut i krigen på de åpne slettene i Tyskland. Nostalgien ble ansett som dødelig hvis den ikke ble behandlet. En av måtene å helbrede soldatene på, var å sende dem hjem. Alvorlig grad av nostalgi ble kalt *nostomani*.

Etter hvert ble den opprinnelige betydningen av ordet endret, og nostalgi som medisinsk diagnose forsvant i første halvdel av 1800-tallet. Filosofen Immanuel Kant var den første som hevdet at nostalgien mer var lengsel etter et *da* enn etter et *der*. Det er med denne tidsoritenterte betydningen ordet vanligvis brukes i dag. «Nostalgi» blir således brukt om å lengte etter en spesiell tidsepoke eller å dyrke ting fra denne tida, som musikk, moter og annet.

Se også
-------

* Melankoli
* Retro
* Ostalgi
* Reenactment

Referanser
----------

1. ↑   nostalgi. (2018, 7. mai). I Store norske leksikon. Hentet 2. november 2019 fra

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Universalis **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC
 |
Generelt område for utbruddet, september 2014
**Ebolautbruddet i Kongo i 2014** er et utbrudd knyttet til to dødsfall forårsaket av ebolavirus den 24. august 2014 i provinsen Équateur i Den demokratiske republikken Kongo i Sentral-Afrika.[1] Helseeksperter mener at sannsynligheten for at utbruddet ikke på langt nær vil kunne få en så dramatisk spredning som utbruddet i Vestafrika.

WHO regner en gravid kvinne fra landsbyen Ikanamongo nær Boende som indekstilfelle. Hun hadde slaktet et villdyr (bushmeat), og ble syk like etter av ebola og døde 11. august 2014. Til 18. august ble det identifisert 24 mistenkte tilfeller med 13 dødsfall i Kongo. Sykdomstilfellene kunne tilbakeføres til menneske-til-menneske-smitte, med utgangspunkt i indekspersonen og kontaktpersoner ved det sykehus hun var innlagt på.[2]

Etter en genomanalyse av virusisolatene i Centre International de Recherches Médicales de Franceville (Gabon) kunne WHO tidlig september tilordne viruset til de i 1995 i Kikwit isolerte Zaire-ebolavirus-isolater. En epidemiologisk sammenheng med den vestafrikanske epidemien ble dermed ansett som usannsynlig. 

Frem til 7. oktober 2014 var det registrert 71 sykdomstilfeller i Kongo, hvorav 43 dødsfall.

Referanser
----------

1. ↑  [ Todesfälle in Demokratischer Republik Kongo… Fünftes Land meldet Ebola-Opfer 2014-08-24, lest 24. august 2014
2. ↑   Ebola virus disease – Democratic Republic of Congo WHO 2014-08-27, lest 29. august 2014
***Beau Hunks*** er en amerikansk komedie fra 1931, regissert av James W. Horne og produsert av Hal Roach Studios. Helan og Halvan verver seg til Fremmedlegionen etter at Helan blir dumpet av kjæresten Jeanie-Weenie. Vel fremme oppdager de at mange av de andre soldatene har kjærlighetssorg over samme kvinne. Manus er skrevet av H.M. Walker.

Handling
--------

Helan (Oliver Hardy) er lykkelig forelsket i kjæresten Jeanie-Weenie (Jean Harlow), som han planlegger å gifte seg med. Hun sender ham imidlertid et brev der hun avslutter forholdet. I et forsøk på å glemme henne, verver Helan seg til Fremmedlegionen sammen med kameraten Halvan (Stan Laurel). Vel fremme oppdager de at mange av de andre soldatene også har kjærlighetssorg over Jeanie-Weenie. Halvan bestemmer seg da for at hun ikke er verdt det og ønsker å reise hjem igjen. Han og Halvan får avslag og må starte rekruttreningen. Mens de fortsatt er under trening blir Fort Arid angrepet av en gjeng banditter fra en lokal stamme. Soldatene blir beordret til å forsvare fortet. Helan og Halvan kommer bort fra de andre under en sandstorm og de to blir de første som kommer frem til fortet. Til tross for litt kløning, blir det likevel Helan og Halvan som klarer å beseire bandittene. Etterpå finner de ut at også lederen for bandittene (James W. Horne) er en av Jeanie-Weenies tidligere erobringer.

Medvirkende
-----------

* Stan Laurel som Halvan
* Oliver Hardy som Helan
* James W. Horne som lederen for bandittene
* Charles B. Middleton som major
* Broderick O'Farrell som oberstløytnant på Fort Arid
* Harry Schultz som kaptein Schultz

Ukrediterte roller
* Jean Harlow som Jeanie-Weenie (på bilde)

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Beau Hunks* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) *Beau Hunks* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) *Beau Hunks* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata

* (en) *Beau Hunks* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Beau Hunks* på Allociné Rediger på Wikidata

* (en) *Beau Hunks* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *Beau Hunks* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

Portal: Film
**Michael DeLorenzo** (født 31. oktober 1959 i New York) er en amerikansk skuespiller, regissør og musiker.

DeLorenzo er av italiensk og puertoricansk avstamming. Hans avdøde far, Arthur DeLorenzo var opprinnelig fra Italia og hans mor Carmen DeLorenzo er opprinnelig fra Puerto Rico. Michael er den nest eldste av fire barn og han har en søster og to brødre. DeLorenzo er kanskje mest kjent for sin rolle som politi-etterforsker Eddie Torres i TV-serien New York Undercover fra 1990-tallet.

DeLorenzo debuterte som skuespiller på teater og en av hans første opptredener var på Broadway med gjenopplivingen av teater-stykket West Side Story. DeLorenzo hadde gjesteroller i flere kjente TV-serier, som i CSI: NY, Numb3rs (2007), Ghost Whisperer (2007), CSI: Miami (2008). DeLorenzo er musiker som spiller gitar, trommer og piano. Han har også et talent for sang. Hans musikk-CD med tittelen Rescue Me ble utgitt i 2009 og er en blanding av pop og R & B. Han er for tiden singel og er bosatt i Los Angeles.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Michael DeLorenzo på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) Michael DeLorenzo i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (sv) Michael DeLorenzo i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) Michael DeLorenzo på Scope Rediger på Wikidata

* (fr) Michael DeLorenzo på Allociné Rediger på Wikidata

* (en) Michael DeLorenzo hos The Movie Database Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Geling Yan** (forenklet kinesisk: 严歌苓; tradisjonell kinesisk: 嚴歌苓; pinyin: **Yán Gēlíng**; født i 1958 i Shanghai i Folkerepublikken Kina) er en kinesisk forfatterinne. Enkelte av bøkene og novellene hennes er blitt filmatisert.

Liv og virke
------------

Hun tjenestegjorde først i Folkets frigjøringshær under kulturrevolusjonen i Tibet. Senere deltok hun som journalist under den sino-vietnamesiske krig, der hun fikk graden oberstløytnant. Hun fikk utdannelse i litteratur ved Wuhanuniversitetet og Columbia College Chicago.

Hennes første roman ble utgitt i 1985. Hun har skrevet verker som (engelske titler): *The Banquet Bug* (utgitt som *The Uninvited* i Storbritannia) og *The Lost Daughter of Happiness*, sammen med novellesamlingen *White Snake and Other Stories*.

Flere av Yans verker er blitt tilpasset til film: *Xiu Xiu: The Sent-Down Girl* ble regissert av Joan Chen. Filmen *Siao Yu* ble regissert av Sylvia Chang, og manus var skrevet sammen med Ang Lee. Zhang Yimou tilpasset en av hennes noveller, *13 Flowers of Nanjing*, til filmen *The Flowers of War* (2011).

Referanser
----------

1. ↑   id.loc.gov[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   www.chinawriter.com.cn, besøkt 17. februar 2022[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Geling Yan på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) Geling Yan på Hong Kong Movie Database Rediger på Wikidata

* (da) Geling Yan på Filmdatabasen Rediger på Wikidata

* (da) Geling Yan på Scope Rediger på Wikidata

* (en) Geling Yan på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) Geling Yan hos The Movie Database Rediger på Wikidata
* Book Browse Biografi
* 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NLA **·** NDL **·** NKC **·** BNE **·** CiNii
 |