recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
historikken fra Nordland fylkeskommune er dessverre utelatt fra denne oppføringen. Utkantskolen og senere LOSA ble skapt i Nordland og adoptert til Finnmark fk. 

**LOSA** er forkortelse for «**Lokal Opplæring i Samarbeid med Arbeidslivet**», og er et opplæringsprosjekt i Finnmark med tilbud for elever på VG1 som ønsker å ta første år på videregåendeskole i sin hjemkommune. Skolen drives av Nordkapp maritime fagskole og videregåendeskole i Honningsvåg i samarbeid med vertskommunene. I Finnmark er det et slik tilbud i 8 kommuner: Loppa, Måsøy, Lebesby, Gamvik, Berlevåg, Båtsfjord, Tana og Hasvik. Lokalt ved alle LOSA-skolene er det tilsatt en veileder. Veilederen er kontaktlærer for elevene, og har ansvaret for den daglige oppfølgingen av elevene og samarbeidet mellom skole og hjem.

Historie
--------

I 2005/2006 ble LOSA opprettet som et prosjekt av Finnmark fylkeskommune. Tanken var å at elever skulle få muligheten til å bo hjemme det første året på videregående skole og gi yrkesfagelever tilbud om å veksle mellom skole og praksis i bedrift. Nordkapp maritime fagskole og videregående skole fikk ansvaret for det faglige innhold og for samarbeid med lokale bedrifter og de første kommunene Måsøy, Gamvik, Lebesby og Hasvik.

I 2006/2007 vokste prosjektet når ble Loppa og Berlevåg også ble med.

I 2007/2008 ble LOSA registrert som en fast ordning med Nordkapp vgs som moderskole.

I 2009/2010 ble både Tana og Båtsfjord med.

Undervisning og arbeidsliv
--------------------------

Undervisningen ved LOSA skjer via lyd/bilde-studio til faglærere som sitter ved moderskolen eller ved andre skoler i Finnmark. Skolen benytter Fronter som læringsplattform, og all dokumentasjon av arbeid og arbeidskrav skjer via Fronter.

LOSA tilbyr også yrkesfagelever muligheter for å fordele skoleåret mellom undervisning og praksis i lokale bedrifter. Ca. 17 av 38 skoleuker er i bedrift.

Eksterne lenker
---------------

* LOSA nettsted Arkivert 8. juni 2016 hos Wayback Machine.
**Bernt Lomeland** (født 1836 på Helleland i Stavanger amt, død 1900) var en norsk lærer og predikant.

Liv og virke
------------

Bernt Lomeland ble konfirmert i Helleland kirke 29. september 1850. I 1855 begynte han som omgangsskolelærer i Helleland skoledistrikt, en stilling han hadde i sju år. I 1862 begynte han på en toårig lærerutdanning ved Holt seminar og overtok deretter en privatskole i Kristiansand etter Torkild Hammersmark. Men lønna var lavere enn det han tjente som omgangsskolelærer, så han startet i 1868 egen bokhandel. I 1869 ble det en splittelse blant Torkilds venner angående Rosenius' skrifter, og de måtte forlate bedehuset i Gyldenløvesgate 70.

Lomeland giftet seg i 1872 med Olevine Kristine Olsdatter (1843–1929) fra Harkmark ved Mandal. De fikk fire barn som vokste opp.

I slutten av 1880-årene ble det gjennomført flere store kirkereformer i Den norske kirke, gjerne kalt "Den store liturgirevisjonen". Blant lekfolk var det en del motstand, og i Kristiansand og Egersund var motstanden særlig stor.

Lomeland ønsket å bli stående i kirken. Han så det som sin oppgave å motvirke villfarelsen innenfra. Men da det kom ny alterbok i 1889 var det slutt. Resultatet ble at flere sterktroende i Helleland, Egersund, Søgne og Kristiansand meldte seg ut av statskirken.

Han stiftet dissentermenigheten Menigheten Samfundet i 1890, og var forstander i Kristiansand og Egersund. Han videreførte *Dei sterktruandes* lære, som var basert på Knud Spødervolds bok *Guds nådes husholdning* fra 1848. Etter Lomeland kalles medlemmene av Menigheten Samfundet lokalt for «lomelendere» i Kristiansand.

Fra midten av 1890-årene hadde menigheten 470 medlemmer. Størst oppslutning var det på bygdene, og særlig i Helleland. Lomeland jobbet hardt for sitt livsverk, og Menigheten Samfundet hadde ved århundreskiftet omtrent 600 medlemmer.

Bernt Lomeland døde 1. mars 1900 i Egersund.

Utgivelser
----------

* De fire Evangelier i Harmoni (1870)
* Bibelgranskeren (Mandal 1875–1878)
* Bedømmelse av Rosenius's Bog: Hemmeligheder i Lov og Evangelium (Mandal 1881)
* Tiden (1884–1888)
* Er den nye høimesseliturgi overensstemmende med den bibelske liturgi? (1887)
* Den nye skriftemaalsordning (Mandal 1888)
* Bedømmelse af vort nye dåbsritual... (Kristiansand 1890)
* Tiden (1890–1900)
* Foredrag over Davids salmer (Ekersund 1896)
* Bibelhistorie for samfundsskolerne (Egersund 1896)

Kilder
------

* Samfundets historie 1. bind (Kristiansand 1990)
* http://www.dalanefolke.museum.no/leksikon/samfundet[*død lenke*]

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** ISNI
 |
**Auskarnes landskapsvernområde** ligger i Alta kommune i Finnmark. Området ble opprettet i 1983 og er på 0,065 km². Landskapsvernområdet er opprettet på grunn av sin kvartærgeologi og sin israndavsetning som ble dannet for ca. 10000 år siden og som tilhører hovedtrinnet i isens tilbaketrekning i Finnmark.

Bestemmelser i vernområdet
--------------------------

Alle inngrep som kan endre landskapets art eller karakter vesentlig er forbudt, som f.eks. uttak eller oppfylling av masse; framføring av veger, oppføring av kraftlinjer, hus eller andre anlegg samt henleggelse av avfall. Opplistingen er ikke utfyllende. Fylkesmannen avgjør i tvilstilfelle om et tiltak må anses å endre landskapets art eller karakter vesentlig.

### Bestemmelsene er ikke til hinder for

Gjennomføring av militær operativ virksomhet og tiltak i ambulanse-, politi-, brannvern-, sikrings-, oppsyns-, skjøtsels- og forvaltningsøyemed.

Referanser
----------

1. ↑  ; *Naturbase*; besøksdato: 7. august 2019.
2. ↑  *FOR 1983-11-04 nr 1643:* Forskrift om fredning for Auskarnes landskapsvernområde

Eksterne lenker
---------------

* Kart over vernområdet

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Naturbase
 |
**Hadselbrua** er ei spennbetongbru (bygd etter fritt frambygg-metoden) som går over Langøysundet mellom Langøya og Børøya i Nordland. Den er en del av fylkesvei 82. Sammen med Børøybrua knytter den Hadseløya til Langøya. Brua er 1011 meter lang, lengste spenn er 150 meter, og seilingshøyden er 30 meter. Brua har 27 spenn. På begge sider av brua går veien på lange fyllinger inn til øyene.

Hadsel bru ble åpnet 1. juli 1978, og er ei av Vesterålsbruene. Disse ble oppført på 1970-tallet som en del av et interkommunalt samarbeid mellom de berørte kommunene i Vesterålen og Statens vegvesen, og gav kommunene fergefri veiforbindelse. Vesterålsbruene ble i det vesentligste finansiert gjennom bompenger.

Hadsel bru og de øvrige Vesterålsbruene ble prosjektert av firmaet Aas-Jakobsen AS, Oslo.

De øvrige Vesterålsbruene er Sortlandsbrua, Kvalsaukan bru og Andøybrua. Hadsel bru var den siste av disse som ble ferdig.

Hadsel bru avløste fergestrekninga mellom Sandnes på Langøya og Stokmarknes, som hadde vært i drift siden 30. november 1948.

Strid om brutraséen
-------------------

Hadsel kommune kjøpte Børøya i 1963, og prosjekterte bolig- og industriområder på øya. Kommunen finansierte og bygde brua over til øya; den ble offisielt åpnet 1. juli 1967.

Da bruforbindelsen mellom Hadseløya og Langøya skulle planlegges, ønsket Hadsel kommune at brua skulle bygges rett over Langøysundet fra Børøya til Hov ved Sandnes på Langøya. Et annet alternativ var å bygge bru fra Skagen eller Bitterstad lenger øst på Langøya, til Hadselhamn eller Andvågen øst for Stokmarknes. Hadsel kommune var negative til det forslaget, siden det ville lede trafikken utenom både Stokmarknes og Børøya. Traséen som til slutt ble valgt, etter het debatt i Hadsel kommunestyre, gikk fra Bitterstad på Langøya til Børøyas østside, og med vei over Børøya fram til Børøybrua. Striden om trasévalget forsinket byggingen av Hadsel bru, slik at den ble ferdig etter de andre Vesterålsbruene.

Se også
-------

* Børøybrua
* Sortlandsbrua
* Kvalsaukan bru
* Andøybrua
* Liste over broer i Norge
* Liste over broer i Norge etter lengde

Referanser
----------

1. ↑  Hadsel bygdebok, bind 2. Forfattere: Edgar Hovland, Dag K. Andreassen, Inger-Johanne Johnsen. Bergen 2000. ISBN 82-993564-2-3

Eksterne lenker
---------------

* NRK Nordlands Fylkesleksikon: Samferdsel i Hadsel (med video fra 1. juli 1978 om Vesterålsbruene og særlig Hadsel bru)
* The World's Longest Tunnel Page (bru-delen)
* Hadsel bru på broer.no

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Sentralt stedsnavnregister **·** Nasjonal vegdatabank
 |
**Magdalena Kotkowska** (født 1984, Polen) er en billedkunstner som som bor og arbeider i Oslo. Hun arbeider med svært ulike materialer, blant annet håndfarget silke, vann, metall og stein. Kotkowska har en mastergrad i Kunst og håndverk fra Kunsthøgskolen i Oslo, en mastergrad i kunsthistorie fra Universitetet i Wroclaw, og en bachelorgrad i Fotografi fra Kunstakademiet i Poznan. I 2022-2023 kunne man se Kotkowskas metallskulpturer i separatutstillingen "Foreign Body" på KRAFT i Bergen. I 2023 er hun aktuell med et nytt verk i gruppeutstillingen "Lytt til Naturens Stemme" på Norsk Billedhoggerforening, en jubileumsutstilling i forbindelse med 75-årsjubileet til organisasjonen SA Steinskulptur.

Hun har tidligere hatt separatutstillinger på Wroclaw Contemporary Museum (2018), Heimdal Kunstforening (2022), Gressholmen Kro i samarbeid med Kunstnerforbundet (2019) og deltatt i gruppeutstillinger ved Kunstnerforbundet, Oslo (2022 og 2019), Oslo Kammermusikkfestival (2020), Kunsthall Grenland (2020) og Kåken, Oslo (2020).

I 2023 ble Magdalena Kotkowska invitert til å formgi Oslo Opens hederspris, som ble delt ut til kunfstnernettverket Verdensrommet under Oslo Opens åpningsfest 21. april 2023.

Fra 2020-2023 er Kotkowska en av seks kunstnere som har fått atelierplass i Atelier Kunstnerforbundet (AKF). Kunstnerne i AKF-programmet får arbeidslokaler i Kunstnerforbundets øverste etasjer, og får et skreddersydd mentorprogram, med rådgivning og oppfølging av sin kunstneriske praksis. Programmet tilbyr også annen støtte for at kunstnerne skal kunne realisere sine kunstprosjekter best mulig, og arrangementer med fokus på å formidle kunst til et nytt publikum.

Referanser
----------

1. ↑  «Midtsommerfestival 2022». *Heimdal Kunstforening*. Besøkt 25. september 2023.
2. ↑  «KRAFT Bergen | Foreign Body». *KRAFT Bergen* **(engelsk)**. Besøkt 25. september 2023.
3. ↑  Subjekt (28. mai 2019). «Fascinerende utstilling om hager. Fordi hager er fine». *Subjekt*. Besøkt 25. september 2023.
4. ↑  «Midtsommerfestival 2022». *Heimdal Kunstforening*. Besøkt 25. september 2023.
5. ↑  «Kunstnerforbundet». *Kunstnerforbundet* **(engelsk)**. Besøkt 25. september 2023.
6. ↑  «Oslo Opens hederspris». *Oslo Open*. Besøkt 25. september 2023.
7. ↑  «Kunstnerforbundet». *Kunstnerforbundet* **(engelsk)**. Besøkt 25. september 2023.
***Archeocrypticus*** er en artsfattig slekt av biller som lever av sopp.

Utseende
--------

Små (1,5 – 3,8 mm), ovale biller, hvelvede, mørkebrune eller svarte, matte. De kan ligne på glattbiller (Phalacridae) eller på visse skyggebiller (Tenebrionidae). Oversiden er kledt med spredte, fine og korte hår. Hodet er kort og bredt, med 11-leddete antenner som er litt lenger enn hode + brystskjold. De ytterste tre antenneleddene danner en svak kølle. Brystskjoldet (pronotum) har avrundede sider, tilsmalnet framover, ved roten så bredt som dekkvingene. Dekkvingene er avlangt ovale uten tydelige punktrekker. Beina er ganske lange og slanke, fram- og mellomføttene er fem-leddete, bakføttene fire-leddete.

Levevis
-------

Disse billene kan finnes mellom løvstrø og i råtnende plantemateriale. De er soppetere. De voksne flyr om natten og kan av og til komme tallrikt til lys.

Utbredelse
----------

Arten er kjent fra Argentina.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Gruppen (infraorden) Cucujiformia
			* Overfamilien heteromerer, Tenebrionoidea Latreille, 1802
				+ Familien **Archeocrypticidae** Kaszab, 1964
					- Slekten *Archeocrypticus* Kaszab, 1964
						* *Archeocrypticus topali* Kaszab, 1964 – Argentina

Kilder
------

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Archeocrypticus* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Archeocrypticus* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Archeocrypticus* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Archeocrypticus* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
*Denne artikkelen er om stormesteren født i 1984. For den tidligere verdensmesteren i sjakk, se Tigran Petrosian.*
**Tigran L. Petrosian** er en armensk stormester i sjakk.

Selv om han ikke er i slekt med den tidligere verdensmesteren Tigran Petrosian, er navnelikheten ingen ren tilfeldighet. I Armenia er etternavnet Petrosian ikke uvanlig, men at også fornavnet er sammenfallende skyldes at hans sjakkinteresserte far bevisst ønsket å oppkalle ham
etter det armenske sjakkidolet, verdensmester Tigran (som for øvrig døde én måned før Tigran L. ble født).

Karriere
--------

Petrosian oppnådde stormestertittelen i 2004, etter å ha sikret seg den siste påkrevde «stormester-normen» i den åpne Aeroflot-turneringen i Moskva det året. Samme år kom han på delt 2.-plass i junior-VM i sjakk i Kochi i India.
Dette fulgte han opp med å komme på delt førsteplass i en rekke turneringer i de etterfølgende årene: I Teheran, Kish og Lausanne i 2005, i Lyon og Dubai i 2006 og i Chicago Open (i Wheeling, Illinois) og Las Vegas i 2008.

I 2008 var han også med på det armenske laget som vant gullmedaljen i sjakk-OL i Dresden.
(sammen med Levon Aronjan, Vladimir Akopian, Gabriel Sargissian og Artashes Minasian)

I Georgij Agzamovs minneturnering i Tasjkent i 2011 kom han nok en gang på delt førsteplass etter de ordinære rundene, og vant turneringen etter tie-break. Samme år vant han det første armenske mesterskapet i sjakk960 («Fischer Random Chess»).

Tigran L. Petrosian vant det armenske mesterskapet i sjakk i 2012 og 2013.

Juks Skandale
-------------

1. oktober 2020, ble Tigran L. Petrosian beskyldt for juks, i semifinale- og finale-partiene sine, i Chess.com 2020 PRO Chess League-turneringen. Hans lag, the Armenia Eagles, ble diskvalifisert, og the Saint Louis Arch Bishops (som egentlig kom på 2.-plass), ble kronet som vinnerne. Chess.com og the PRO Chess League har begge forbudt Petrosian å spille i deres senere turneringer.

Referanser
----------

1. ↑  
«Armenia revels in its chess prowess». *BBC News*. 26. september 2009.
2. ↑  
«World Juniors Champ.». FIDE.
3. ↑  
«Olympiad Dresden 2008 Open». Chess-Results.com. 5. februar 2009.
4. ↑  
«Armenian Chess Championships 2013». FIDE. 25. januar 2013.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Tigran L. Petrosian – FIDE Rediger på Wikidata

* (en) Tigran L. Petrosian – chessgames.com Rediger på Wikidata

* (en) Tigran L. Petrosian – OlimpBase Rediger på Wikidata

* (en) Tigran L. Petrosian – 365Chess.com Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Giulio Lenti** (født 18. desember 1824 i Roma i Kirkestaten, død 23. oktober 1895 i Frascati i Italia) var en italiensk katolsk kuriebiskop.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Giulio Lenti ble ordinert til prest 18. september 1847.

### Biskop av Nepi og Sutri

Pave Pius IX utnevnte ham til biskop av Nepi og Sutri den 22. februar 1867. Den 10. mars 1867 ordinerte Luigi Amat di San Filippo e Sorso, kardinalbiskop av Palestrina, ham til biskop i kirken*S. Laurentius i Damaso* i Roma. Medkonsekratorer var Pietro de Villanova Castellacci, sostituto, og Alessandro Franchi, titulærerkebiskop av *Thessalonica*. 

Som biskop i de to bispedømmene var av særlig betydning visitasene han foretok i 1867-1869 og i 1872-1874. Han presenterte *ad limina*-rapporter i 1870 og 1874. På tidspunktet for utnevnelsen stilet han et hyrde brev til presteskapet og folket *(Epistola pastoralis ad clerum populumque universum nepesinae et sutrinae dioecesium, Romae 1867)*. I 1874 publiserte han en av de første *Ordo divini officii* for de to bispedømmene *(Ordo divini officii recitandi missaeque celebrandae a clero civitatis et dioecesi sutrinae et nepesinae anno domini 1874, Romae, 1873)*.

### Til Roma

Den 14. januar 1876 utnevnte paven ham til visegerent og tre dager senere til titulærerkebiskop av *Side*. 

Pave Leo XIII gjorde ham til titulærpatriark av *Konstantinopel* den 6. september 1887.

Biskop Lenti deltok på Det første Vatikankonsil.

Episkopalgenealogi
------------------

Hans episkopalgenealogi er:

* Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577)
* Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) \* bispeviet 1566
* Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) \*1586
* Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) \*1604
* Kardinal Ludovico Ludovisi (1595-1632) \*1621
* Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) \*1622
* Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) \*1630
* Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) \*1666
* Pave Benedikt XIII (1649-1730) \*1675
* Pave Benedikt XIV (1675-1758) \*1724
* Kardinal Enrico Enríquez (1701-1756) \*1743
* Kardinal Luigi Amat di San Filippo e Sorso (1796-1878) \*1827
* Patriark *Giulio Lenti* (1824-1895) \*1867

Referanser
----------

1. 1 2   Catholic-Hierarchy.org, katolsk hierarki ID lenti, www.catholic-hierarchy.org, besøkt 7. juni 2020[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   *Lenti, Giulio*], www.gentedituscia.it; og [[BIBL. – HC, VIII, p. 224, 196-197, 517; P. Chiricozzi: *Le Chiese delle Diocesi di Sutri e Nepi nella Tuscia meridionale*, Grotte di Castro 1990, p. 119 e 122.]
3. ↑  catholic-hierarchy.org lenti, lest 20. august 2023

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Catholic-Hierarchy **·** VIAF
 |
Sovjetisk Jugorsks byvåpen
**Jugorsk** (russisk: Югорск) er en by i Khanty-Mansia i Russland. Den ligger rundt 420 kilometer vest for Khanty-Mansijsk. Innbyggertall: 31 515 (2006 est.), 30 285 (folketelling 2002).

Mesteparten av befolkningen er russere, men det finnes også ukrainere, tatarer og de innfødte khanty og mansi-folkene.

Historie
--------

[[Fil:МиГ в Югорске.jpg|mini|MiG-31] utstilt i Jugorsk.]
Bosetningen *Komsomolskij* (russisk: Комсомольский) ble bygget i 1963 i forbindelse med utbygging av tømmer og naturgass-industriene i området. Bosetningen vokste etter hvert som gassfeltene i vest-Sibir ble utbygd, og produksjonsselskapet Tjumentransgas ble bygget opp. I mars 1959 begynte byggingen av jernbanen Ivdel – Priobje. Rundt samme tid begynte utbyggingen av skogene på taigaen i området.

Bosetningen fikk bystatus i 1992, og byens navn ble samtidig endret til Jugorsk. Navnet kommer av «Jugra» eller «Jugoria», som er navnet på landet til khanty og mansi-folkene.

Økonomi og næringsliv
---------------------

*Tjumentransgas* (eid av *Gazprom*) er byens viktigste arbeidsgiver, med over 7 000 ansatte i Jugorsk. For tiden (2008) kommer 90% av byens inntekter fra virksomhetene til *Tjumentransgas*.

En annen betydelig virksomhet er *Jugorskles*, som driver med hogst og behandling av tømmer, samt møbelproduksjon.

Jordbruksbedriften JSC *Jugorskoje*, som er spesialisert innen kvegavl og fjørfe har også virksomheter i Jugorsk.

Referanser
----------

1. ↑  .

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Yugorsk – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

  


| * v
* d
* r
Byer i Khanty-Mansia |
| --- |
| Administrativt senter: Khanty-Mansijsk |
| Flagget til Khanty-Mansia | Belojarskij **·** Jugorsk **·** Kogalym **·** Langepas **·** Ljantor **·** Megion **·** Neftejugansk **·** Nizjnevartovsk **·** Njagan **·** Pokatsji **·** Pyt-Jakh **·** Raduzjnyj **·** Sovetskij **·** Surgut **·** Uraj | Russlands flagg |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Hans Jensen Blom** (født 25. mai 1757 på Åkeren i Lårdal, død 26. januar 1808 på Falkum i Gjerpen) var en norsk kjøpmann, skipsreder, trelasthandler og sagbrukseier i Skien.

Han tilhørte slekten «Blom fra Skien» og var sønn av lensmann i Lårdal Jens Christophersen Blom og Susanne Paus. Hans far var sønn av lensmann i Lårdal Christopher Fredriksen Blom og Johanne Margrethe Ørn; hans mor var datter av kjøpmann i Risør, senere lensmann i Lårdal Christen Hansson Paus (sønn av sogneprest Hans Povelsson Paus) og Helene Høllen.

Han dro til sjøs som ung, ble skipper og skipsreder, og slo seg senere ned som kjøpmann og trelasthandler i Skien. Han bodde i en stor toetasjes bygård der hvor Skiens gamle rådhus senere holdt til. Han skal i yngre dager ha eid skipet «Den store Jacobus» og foretatt en i samtiden mye omtalt reise til Vestindia. Han eide også andre skip, bl.a. «Anna» som ble ført av brorsønnen Jens Chr. Blom. Han eide dessuten et sagbruk i Telemark som ble bestyrt av brorsønnen Ole Blom. Han opparbeidet en betydelig formue på slutten av 1700-tallet. Adjunkt Andreas Blom kaller ham «en for sit gode hjerte og sit vennesind ualmindelig afholdt og agtet mand».

Han var gift i første ekteskap med sin slektning på både Blom- og Paus-siden, Martha Paus (født 1761 på Håtveit i Lårdal, død 1786 i Skien), datter av skoginspektør i Øvre Telemark Cornelius Paus og sønnedatter av prokurator Paul Paus og Martha Blom. Svigerfaren var også hans fetter. De hadde fem barn. I andre ekteskap var han gift med Anne Kirstine Falkum (1776–1806), og fikk fem barn også i dette ekteskapet. I tredje ekteskap var han gift med Anne Cathrine Nielsen og hadde ingen barn.

Referanser
----------

1. 1 2  B. Blom (1906). «Hans Jensen Blom». *Slægten Blom fra Tønsberg: biografiske meddelelser om Fredrik Blom, sogneprest til Laardal, og hans efterslægt 1612–1905*. Kristiania: Cammermeyer. s. 62–63.
2. ↑  Andreas Blom (1904). «Hans Jensen Blom». *Efterladte historiske optegnelser: særlig vedkommende Skien, Laardal og Kviteseid*. Skien: [s.n.] s. 150ff.
**Julie Maren Bieltvedt** (født 10. januar 1863 i Kråkstad, død 12. januar 1947) var en norsk lærerinne, og en pioner når det gjaldt kvinnerepresentasjon i skolevesenet.

Hun kom til Aker i 1895 og ble lærer ved Bernhus skole på Bekkelaget. Lærerne hadde ifølge skoleloven en representant i skolestyret, og inntil 1906 hadde det alltid vært en *mann*. Dette året ble imidlertid Bieltvedt valgt.

I det mannssterke skolestyret reagerte man raskt, og vedtok at det også skulle velges en mannlig representant - da lærerne ikke kunne bli representert av en lærer*inne*. 

Lærerinnen Bieltvedt satt imidlertid også i styret for Norges Lærerlag. Der fulgte hun opp saken, - ved å få lærerlaget til å be Stortinget vedta at *både* lærere og lærerinner skulle ha hver sin representant i større kommuner. Slik ble også resultatet, med større kvinnerepresentasjon i skolestyrene.

Biltvedt satt flere år i skolestyret, og var i lang tid formann i lærerinneforeningen. Hun tok avskjed i 1928.

Referanser
----------

1. 1 2 3   Slekt og Datas Gravminnebase, «Minneside basert på bilder og gravminnedata for Julie Maren Bieltvedt, (10.januar 1863 - 12.januar 1947).», besøkt 14. oktober 2023[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* Side 268-269, *Aker 1837-1934*, Aker kommune, Oslo 1940
Gullkystens flagg
Kart fra 1896 over den britiske Gyllkystkolonien
**Gullkysten (Gold Coast)** var en britisk koloni ved Gullkysten i Vest-Afrika, som senere ble den selvstendige stat Ghana. Gullkysten ble dannet som britisk koloni i 1874, da britene annekterte privat eid land langs hele kyststrekningen.

Frimerke fra den engelske kolonien Gullkysten, stemplet i det frie Ghana
Britene utvidet gradvis koloniens territorium ved erobringstokter mot lokale stammer, Ashantikonføderasjonen og andre europeiske land som hadde etablert små kolonier i området. Det største problemet for britene var ashantifolket, som de var i konstant konflikt med. Fire anglo-ashantiske kriger oppstod mellom 1863 og 1896. Etter den siste krigen mistet ashantikongedømmet sin uavhengighet og ble britisk protektorat den 1. januar, 1902.

I 1946 ble ashantiprotektoratet Britisk Togoland, og Fante-protektoratet innlemmet i Gullkysten og dermed konsolidert som én koloni. Gullkysten ble uavhengig ni år etter (1957) og fikk navnet Ghana.

Eksterne lenker
---------------

* Om den danske gullkysten under Napoleonskrigene

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Store Danske Encyklopædi **·** GND **·** BBC Things
 |
**Jørgen Jonsen Reitan** (født 5. juni 1871 i Ålen i Sør-Trøndelag, død 14. juli 1944) var en norsk skolemann, nynorskforkjemper og dialektgransker.

Han var utdannet filolog og skrev mange mindre avhandlinger om dialektene i den sydøstre del av Trøndelag og i Herjedalen, om dialekten i hjembygden Ålen, på Tynset og på Røros. Han skrev dessuten om dialekten i Bardu og Målselv, som innflytterne fra området omkring Røros hadde tatt med seg.

Han ble utnevnt til statsstipendiat fra 1917. I 1922 tok han doktorgraden på avhandlingen «Nytrøndsk ordforkortning», der han fremsatte en teori om at den trøndske ordforkortningen var den samme prosess som hadde formet moderne engelsk. Utgangspunktet hans var at bispestolen i Nidaros hadde store interesser i England, og at sambandet over Nordsjøen var godt.

Jørgen Reitan var sønn av lærer, ordfører og stortingsmann Jon Jørgensen Reitan, bror av lokalhistorikeren Anders Reitan og brorsønn av dikter og stortingsmann Anders Jørgensen Reitan.

Utmerkelser
-----------

* H.K.H. Kronprinsens gullmedalje 1903
* Det Kongelige Norske Videnskabers Selskab medlem
* Gunnerusmedaljen 1933

Referanser
----------

1. 1 2   Slekt og Datas Gravminnebase, «Minneside basert på bilder og gravminnedata for Jørgen Reitan, (05.juni 1871 - 14.juli 1944).», besøkt 14. oktober 2023[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Norsk biografisk leksikon, oppført som Jørgen Jonsen Reitan, Norsk biografisk leksikon ID Jørgen\_Reitan, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  DIS Gravminer i Norge
4. ↑  (no) Jørgen Reitan i Store norske leksikon

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** SUDOC
 |
**Svanfjell-ulykken** var en flyulykke som hendte natt til 20. mars 1966, da et amerikansk Hercules-fly styrtet i Svanfjell-området i Tranøy kommune på Senja. Hele mannskapet på 7 omkom.

Flyet, av typen C-130B Hercules, var bygd i 1961 og tilhørte det amerikanske luftforsvarets 313th Tactical Carrier Wing ved Forbes Air Force Base i Kansas. Det kom fra Évreux i Frankrike, og var etter en mellomlanding på Gardermoen på vei til Bardufoss for å hente italienske soldater som hadde deltatt i øvelsen «Winter Express 66». Under nedstigning til Bardufoss feiloppfattet mannskapet på flyet høydeklareringen fra flytårnet på Bardufoss, og flyet styrtet nær toppen av det 807 meter høye Første Svanfjell rundt klokka 01.30. Da ulykken skjedde, var det rundt 0 °C og snøbyger i området.

Det ble brukt skipatruljer og helikopter under letingen etter flyet. Dårlig vær gjorde at flyet først ble funnet ved helikoptersøk klokka 05.45 dagen etter styrten, etter 28 timers leting. Lederen for redningsaksjonen var daværende løytnant William Engseth, senere politiker og idrettspresident. Halen av flyet ble funnet like nedenfor toppen av Første Svanfjell, mens førerkabinen og andre vrakrester ble funnet i skråningen ned mot et lite vann på den andre siden av fjellet.

De omkomne måtte graves ut av snøen i fjellet. Fem offiserer og to menige omkom i ulykken, alle amerikanske statsborgere. De største vrakdelene ble fjernet noen år etter ulykken, men mange mindre deler ligger fremdeles (pr. 2012) igjen i fjellet. I 2009 ble det på toppen av Første Svanfjell satt opp ei informasjonstavle om ulykken.

Flystyrten i Svanfjell har mange likhetstrekk med flyulykken på Kebnekaise i mars 2012.

Se også
-------

* Liste over flyulykker i Norge

Kilder
------

* Troms Folkeblad: Hercules-styrt under øvelse Arkivert 23. mars 2012 hos Wayback Machine. (17. mars 2012, besøkt 22. august 2012)
* NRK: – Da jeg hørte om flystyrten i mars, tenkte jeg umiddelbart på Svanfjell (22. august 2012, besøkt samme dag)
* Troms Folkeblad: Styrtet på Senja (galleri med bilder av avisartikler om ulykken fra flere aviser, besøkt 22. august 2012)
* Luftfartshistorie: C-130 havari Senja[*død lenke*] (besøkt 22. august 2012)
Øystein Dahle (til venstre) i samtale med teologen Hans Jürgen Schorre og presten Harold Holtermann under Kirkemøtet 2003. Foto: kirken.no 
**Øystein Dahle** (født 18. mars 1938 i Trondheim) er en norsk tidligere industrimann og organisasjonsleder. Han var særlig kjent for ekspertise innen energi, miljøvern og friluftsliv.

Bakgrunn og karriere
--------------------

Øystein Dahle vokste opp i Drammen i Buskerud som sønn av ingeniøren John Dahle. Han tok eksamen som kjemiingeniør ved Norges tekniske høyskole i Trondheim. Han arbeidet siden i oljeselskapet Esso fra 1963 til 1995, blant annet som raffineridirektør ved Essos oljeraffineri på Slagentangen ved Tønsberg fra 1978 og som viseadministrerende direktør i ESSO Norge fra 1985 til 1995. Dahle arbeidet også for Esso ved planleggingsavdelingen i New York og som driftssjef på Aruba. 

Dahle har hatt flere tillitsverv i organisasjoner innen friluftsliv og naturvern, blant annet som styreleder i Den Norske Turistforening 1994–2003, Worldwatch Institute fra 2002, Friluftslivets fellesorganisasjon, Forum for Systemdebatt og Norsk Institutt for Genøkologi.[]

I 2007 ble Øystein Dahle utnevnt til ridder 1. klasse av Den Kongelige Norske St Olavs Orden for sin kamp for nasjonale og internasjonale miljøverntiltak og for sitt arbeid med å fremme norsk friluftsliv. Han ble foreslått av blant annet en rekke miljøvernministre. I 2013 ble han æresmedlem i Den Norske Turistforening som en heder for naturvernarbeidet og engasjementet i foreningen. Tidligere har bare Claus Helberg, Toralf Lyng, Arne Næss, Olav Thon og dronning Sonja fått samme medlemskap. I 2014 ble han tildelt Friluftslivets Hederspris.

Øystein Dahle er faren til forfatteren Gro Dahle (født 1962). Han er gift med tidligere regjeringsråd Nina Frisak (født 1950).

Referanser
----------

1. ↑  Strinda historielag om John Dahle (fra 1950)
2. ↑  «Ut.no 13. juni 2013: «Revolusjonær vandrer»». Arkivert fra originalen 19. juni 2013. Besøkt 16. juni 2013.
3. ↑  «*Øystein Dahle - Viktigere å redde verden enn ESSO* (intervju)». Arkivert fra originalen 4. mars 2016. Besøkt 18. april 2021.

Eksterne lenker
---------------

* Arkivbilder av Øystein Dahle som leder i Esso Norge (fra samlingene i Statsarkivet i Stavanger)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** BIBSYS **·** Geni **·** VIAF
 |
**Geir Televik** (født 23. juli 1971) er en norsk tidligere fotballspiller som blant annet har spilt for Hødd, Aalesund og Molde.

Han er opprinnelig fra Vågsøy i Sogn og Fjordane, hvor han spilte for Tornado, men gikk tidlig på 90-tallet til Hødd, hvor han var sentral på Hødd-laget som rykket opp til Tippeligaen i 1994, og scoret Hødd sitt første Tippeliga-mål i 1995 (i 1–1-kampen mot Strindheim i første serierunde). Han spilte også for Hødd i 1. divisjon i 1996, og deretter to sesonger for Molde. I 1999 var Televik tilbake på Høddvoll, men tidlig på høsten var det klart at Hødd ville rykke ned til 2.-divisjon, og han ble leid ut til Aalesund ut sesongen.

Etter det var han tilbake i Hødd, hvor skader gjorde at han spilte lite inn mot midten av 2000-tallet. Han la derfor opp etter 2005-sesongen, men spilte litt for 6.-divisjonsklubben Flø høsten 2006. I 2007 ble Televik assistenttrener for Hareid i 3. divisjon, og året etterpå delt hovedtrener sammen med André Skotheim. Han var på banen i to kamper for Hareid. I 2009 og 2010 var Televik assistenttrener for Hødds andrelag.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Geir Televik – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) Geir Televik – FBref Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
***Planet of the Apes*** var tittelen på en kortlivet amerikansk sciencefiction-serie som gikk på CBS høsten 1974. Hovedrolleinnehaverne i serien var Roddy McDowall, Ron Harper og James Naughton. Serien var skapt av Anthony Wilson.

Serien var lagd som en slags oppfølger til filmserien *Apeplaneten*, men gikk bare en sesong grunnet lave seertall. 20th Century Fox ble tvunget til å avslutte den lenge før hovedpersonene var kommet til noen avklaring på noenting som helst. Da siste episode rullet over skjermene 6. desember 1974 var det blitt sendt tilsammen 13 episoder. De hadde spilt inn 14 episoder, men den siste ble ikke vist under den originale TV-oppføringen.

Serien ble utgitt på DVD rundt midten av 2000-tallet.

Handling
--------

Tre astronauter krasjlander på jorden anno 3085. En av dem dør, mens de to andre, Alan Virdon (Ron Harper) og Pete Burke (James Naughton), blir tatt hånd om av et vennlig menneske som finner vraket. Men krasjlandingen har også blitt observert av en apeunge, og nyheten når derfor raskt The Grand City, hovedstaden i verdenen. Saken tas opp i det øverste rådet, hvor sjef for de væpnede styrkene, gorilla-genralen Urko (Mark Lenard), mener at menneskene bør drepes med en gang, for å hindre at de setter farlige ideer i hodene til andre mennesker. Øverste leder Zaius (Booth Colman) er av en annen oppfatning, og mener det er viktig å lære mer om hvor de kommer fra og ikke minst hvordan de kom dit, slik at de kan være bedre forberedt hvis noe slikt skjer igjen.

Om serien
---------

### Episoder

- Escape From Tomorrow   

- The Gladiators  

- The Trap  

- The Good Seeds  

- The Legacy  

- Tomorrow’s Tide   

- The Surgeon   

- The Deception   

- The Horse Race  

- The Interrogation  

- The Tyrant  

- The Cure  

- The Liberator (episoden som ikke ble vist)  

- Up Above the World So High  

### TV-filmer

Flere av episodene ble i 1981 satt sammen til TV-filmer. Den første ble kalt *Back to the Planet of the Apes* og er en kombinasjon av episodene «Escape From Tomorrow» og «The Trap». Den andre TV-filmen ble kalt *Goodbye To the Planet of the Apes*, og er en kombinasjon av episodene «Tomorrow’s Tide» og «Up Above the World So High». Det ble i alt lagd fem TV-filmer ut ifra det gamle materiale.

I rollene
---------

* Roddy McDowall : Galen
* Ron Harper : Alan Virdon
* James Naughton : Pete Burke
* Booth Colman : Zaius
* Mark Lenard : Urko

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Planet of the Apes* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Planet of the Apes* på The Movie Database – TV Rediger på Wikidata

* (en) *Planet of the Apes* på Metacritic Rediger på Wikidata


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** BNF **·** BNF (data)
 |
Polaria sett fra nord, med Framsenteret i bakgrunnen.
Inngangspartiet og nærbilde av bygningen.
**Polaria** er et opplevelsessenter, akvarium og museum som ble åpnet i mai 1998. 

Polaria har et godt utbygd akvarium med arktiske sjøplanter, arktiske fisker og dyr. Det er vanntanker i gulv, vegger og tak og glasstunneler som de besøkende kan gå under mens seler svømmer over hodet på dem. Det er flere utstillinger om is og klima blant annet en forskningsfilm om isbjørner og hvalross. Polaria har en lekekrok for barn med en liten klatrevegg og sklie for de som ønsker det.

Storkobbene og steinkobbene er en av Polarias hovedattraksjoner. Besøkende kan være med to ganger om dagen for å se selene bli matet, da kan man både lære mer om selene og se hvordan trenerne holder kobbene aktive gjennom mentale og fysiske stimuli. 

Polaria har en egen kafé som og en suvenir- og gavebutikk som er åpen alle dager hele året. Kinoen i Polaria viser panoramafilmen fra Svalbard og om Nordlyset hver halvtime.

Bygget ligger ved siden av Framsenteret like sør for Tromsø sentrum og vender ut mot Tromsøysundet. Det er et karakteristisk bygg, tegnet av JAF arkitektkontor, og utformet slik at det ligner isblokker som har blitt skjøvet på land. Polaria hadde 117 000 besøkende i 2008, og var dermed Nord-Norges nest mest besøkte attraksjon.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Polaria – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

Portal: Tromsø

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Larry** er katten som i dag gjør tjeneste som Chief Mouser to the Cabinet Office, med tjenestested Downing Street 10. 

Larry var en hjemløs katt, og ble hentet fra et dyreherberge av statsministerens stab. Etter at rotter ble observert i bakgrunnen av direkte fjernsynsreportasjer utenfor statsministerboligen, oppsto rykter om at regjeringen ville ansette en ny musejeger. Katten skal også tjenestegjøre som kjæledyr for barna til statsminister David Cameron og hans hustru Samantha.

Kilder i statsministerboligen beskriver Larry som en «god rottejeger» med «utpreget jaktinstinkt».

Raskt etter tiltredelsen i Downing Street oppsto en historie i britiske medier, som påsto at Larrys opprinnelige eier hadde startet en aksjon for å finne ham igjen. Denne saken har siden vist seg å være en avisand, og at hverken noen tidligere eier eller aksjon finnes.

Larry under et møte med statsminister David Cameron, og USAs president Barack Obama
I februar 2011 verserte det rykter om at anonyme kilder motarbeidet Larry med påstander om at det finnes «uttalt manglende jaktinstinkter». Disse påstandene blir imidlertid avvist av en seniorrådgiver ved Statsministerens kontor, som fortalte at det på dette tidspunktet var for tidlig å vurdere saken ettersom Larry ennå ikke var blitt presentert for sine hovedarbeidsområder av frykt for at han ville stikke av.

Mediefokuset rundt Larry har ført til en øket interesse for å adoptere hjemløse katter, og Battersea Dogs and Cats home, dyreherberget hvor Larry bodde, omplasserte 15% flere katter året etter at Larry flyttet inn i Downing Street. Larry har blitt beæret med en blå plakett som er oppslått ved dette dyreherberget. 

Larrys bedrifter og betraktninger rundt livet i statsministerboligen har blitt tema for en ukentlig tegneserie i den britiske avisen The Sunday Express, skapt av tegneserietegneren Ted Harrison.

Referanser
----------

1. ↑  Glen Oglaza "The Cat's Whiskers" Arkivert 18. februar 2011 hos Wayback Machine. Sky News, 15 February 2011
2. ↑  "Larry the No 10 cat drafted in as official rat catcher of Downing Street", *Daily Mail* (website), 15 February 2011
3. ↑  «Larry the cat to join David Cameron in Downing Street». BBC News. 15. februar 2011. Besøkt 15. februar 2011.
4. ↑  Nissim, Mayer (23. februar 2011). «David Cameron 'stole cat for Number 10'». *Digital Spy*. Besøkt 23. februar 2011.
5. ↑  «But that’s my auntie's cat: Man's claim on 'stray' No 10 ratcatcher (… and there’s a Facebook campaign to get him back)». *Daily Mail*. 23. februar 2011. Besøkt 23. februar 2011.
6. ↑  Lewis, Paul (23. februar 2011). «Churnalism or news? How PRs have taken over the media». *The Guardian*. Besøkt 23. februar 2011.
7. 1 2  Rosa Prince (28. februar 2011). «Downing Street defends Larry the cat from anonymous briefing». Daily Telegraph. Besøkt 28. februar 2011.
8. ↑
9. ↑

Eksterne lenker
---------------

* Larry the Cat's official(ish) website
* UK web site of Larry the Cat
**Sybil** (født 2007, død 27. juli 2009) var en katt som tjenestegjorde som Chief Mouser to the Cabinet Office i Downing Street 10. Hun ble oppkalt etter Sybil Fawlty fra fjernsynsserien Fawlty Towers og var kjæledyret til tidligere finansminister Alistair Darling.

Stadfesting av innsettingen av Sybil i embetet som Chief Mouser to the Cabinet Office ble gitt 11. september 2007 av Gordon Browns offisielle talsmann, som uttalte: «Jeg har blitt orientert om at familien Darling har en katt, og katten har nå blitt bragt til Downing Street... Statsministeren og Sarah er tilfredse med situasjonen, og jeg er sikker på at katten vil vises offentlig på et tidspunkt».

Sybil, som var sort og hvit, var den første katten i Downing street siden Humphrey ble fjernet i 1997 etter rapporter om Cherie Blairs aversjon mot katter.

Sybil slo seg ikke til ro i Downing Street, og der var spekulasjoner om at Gordon Brown mislikte henne.[] Hun forlot statsministerboligen etter seks måneder, og døde i juli 2009.

Referanser
----------

1. ↑   www.independent.co.uk[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2  Assinder, Nick (11. september 2007). «No 10 gets new feline first lady». BBC News. Besøkt 13. september 2007.
3. ↑  «Watch out, Brown: there's a new cat in town» (pressemelding). Agence France-Presse. 12. september 2007. Besøkt 28. juli 2009.
4. ↑  «Trappings of family life threaten Humphrey's patch». *The Daily Telegraph*. London. 6. mai 1997. Arkivert fra originalen 27. mai 2002. Besøkt 25. januar 2011.  «Arkivert kopi». Archived from the original on 27. mai 2002. Besøkt 7. juli 2017. CS1-vedlikehold: Uheldig URL (link)
5. ↑  Prince, Rosa (12. september 2007). «Downing Street gets new cat». Arkivert fra originalen 4. desember 2008. Besøkt 13. september 2007.
6. ↑  «Ex-Downing Street cat Sybil dies». BBC News. 28. juli 2009. Besøkt 28. juli 2009.
**Carnmore** (irsk: *An Carn Mór*) er en landsby og valgkrets som ligger omtrent 13 km øst for byen Galway i grevskapet Galway i Irland. Carnmore ligger i et irskspråklig område *gaeltacht*, selv om flertallet av innbyggerne bruker engelsk som førstespråk. Galway Airport ligger like ved denne landsbyen.

Demografi
---------

I følge folketellingen for 2016 bodde det 2577 mennesker i valgkretsen Carnmore, hvor bare 2,2% av befolkningen som indikerte at de snakket irsk på daglig basis utenfor utdanningssystemet. Fra 2015 var det 164 elever påmeldt den lokale barneskolen, Carnmore National School.[

Historie
--------

Det er avdekket flere arkeologiske funnsteder i området, blant annet en underjordisk struktur fra steinalderen med to eller tre kammer og en inngang til hvert kammer som var omtrent 2,1 m høye. Det er også en *lisheen*, en liten bygdeborg, i Carnmore hvor det er avdekket grav til noen lokale barn og voksne. Det er også flere steinaldergraver i form av sysser i området. I Claregalway ble det i middelalderen opprettet et kloster tilhørende fransiskanerordenen.

Sport
-----

Carnmores hurlingklubb, Carnmore GAA, ble grunnlagt i 1944 – selv om hurling har blitt spilt i sognet siden før stiftelsen av Gaelic Athletic Association. Klubben stiller med lag i Galway Intermediate Hurling Championship.

Kjente innbyggere
-----------------

* Máirtín Ó Cadhain var skolelærer i Carnmore på 1930-tallet.
* Colie McDonagh, irsk nasjonal medaljevinner i 1966 i gælisk fotball

Referanser
----------

1. ↑  «An Carn Mór / Carnmore», *Placenames Database of Ireland*
2. 1 2   Whole School Evaluation Report - Carnmore National School, School Road, Carnmore, Uaran Mór, Galway (PDF). *Department of Education*. 23. mars 2015. Arkivert fra originalen (PDF) den 25. august 2021.
3. ↑  «Sapmap Area - Electoral Division - An Carn Mór» Arkivert 25. august 2021 hos Wayback Machine.. Census 2016. *Central Statistics Office*. April 2016
4. ↑  ArcGIS Web Application Arkivert 28. november 2017 hos Wayback Machine. *Census.cso.ie*
5. 1 2 3 4   Carnmore - History, *Carnmore.net*. Arkivert fra [originalen] den 23. september 2015.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Carnmore West – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
Ness gangbro i Skottland.
Gangbroer mellem det nye og gamle Det Kongelige Bibliotek i København.
**Gangbro**  er en bro utformet for fotgjengere og i noen tilfeller også for syklister. I tillegg er det ofte bygd en lukket gangbro mellom to bygninger. 

Der hvor det er motorveier og jernbaner blir det ofte bygd gangbroer og kulverter for å trygge fotgjengere og samtidig unngå å sinke trafikken. Slike anordninger er spesielt mye benyttet i tilknytning til skoler og byggefelt hvor det ferdes mye barn.

Noen broer bygges over større motorveier og elver. Da kan gangbroene bli bygd som rene hengebroer og skråstagbroer.

Spesielle krav
--------------

Det er spesielle krav knyttet til utforming av rekkverk på gangbroer. Rekkverkene bør være av en viss høyde og være utformet slik at barn ikke kan ramle ut mellom rekkverksspilene. Dette står i Norge beskrevet i egne rekkverksnormaler utgitt av Statens vegvesen.

Jernbaneoverganger
------------------

Castle Cary stasjon i England med en gangbro over jernbanesporene.
I og med at det som regel er strengt forbudt å gå krysse jernbanespor er det som oftest bygd egne gangbroer eller kulverter mellom perrongene på jernbanestasjoner.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Footbridges – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Footbridge – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND **·** LCCN **·** NDL
 |
**Amram** er en person nevnt i Andre Mosebok. Han var faren til Moses, og mannen til Jochebed.

I tillegg til å være gift med Jokebed, er Amram også beskrevet i Bibelen som å ha vært i slekt med Jochebed før ekteskapet, selv om det nøyaktige forholdet er usikkert. Noen greske og latinske manuskripter av Septuaginta oppgir at Jokebed var Amrams fars fetter. Andre[*hvem?*] oppgir at Amram var Jokebeds fetter, mens den masoretiske teksten sier at hun var hans fars søster.

I det apokryfe testamentet til Levi står det at Amram ble født, som et barnebarn av Levi, da Levi var 64 år gammel. *The Exodus Rabbah* hevder at da Farao instruerte jordmødre om å kaste guttebarn i Nilen, skilte Amram seg fra Jochebed, som var tre måneder gravid med Moses på den tiden, og argumenterte for at det ikke var noen rettferdiggjørelse for de israelittiske mennene å få barn hvis de var rettferdige. Teksten fortsetter med å fastslå at Miriam, datteren hans, irettesatte ham for hans manglende omsorg for konas følelser, og overtalte ham til å trekke seg tilbake og gifte seg med Jochebed igjen. Ifølge Talmud kunngjorde Amram lovene om ekteskap og skilsmisse blant jødene i Egypt; Talmud hevder også at Amram hadde ekstrem lang levetid, som han brukte for å sikre at doktriner ble bevart gjennom flere generasjoner.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND
 |
**Øvre Storgate** på Bragernes i Drammen er en av de eldre hovedgatene i byen som strekker seg fra Bragernes torg, gjennom rundkjøringen på Øvre sund hvor den fortsetter vestover fremtil til krysset Landfall/Nedre Ørengate. Gata er en av byens best bevarte bygningsmiljø fra tiden mellom 1811 og 1866. Langs gata er den gamle bygningsstrukturen bevart, med våningshus i Bidemeierstil mot gata og sjøbod og uthus mot Drammenselva. Denne bygningsstrukturen utgjorde bygningsmassen på Bragernes før den store bybrannen i 1888. Bygningene i dette området har, med noen unntak, gjennomgått lite forandringer, og fremstår i stor grad som autentiske både med tanke på bygningsmateriell, utforming og detaljering. Detaljer som dører, inngangspartier, gesimsbånd og paneler, er noe av det som skiller seg ut i forhold til bebyggelse fra senere perioder. Gata inneholder flere kjente bygninger, deriblandt Drammens Teater som har sin opprinnelse i 1870, Harmonien, Biengården og Wenneberggården. Gata het opprinnelig Storgaten.

Bedrifter langs gata
--------------------

Wriedts Bryggeri ble etablert i Øvre Storgate og hadde etterhvert tilhold i tre bygninger langs gata, deriblandt: Øvre Storgate 35, 37 og 42. En annen bedrift som holdt til langs gata var Apoteket Bien som ble grunnlagt 14. juni 1912 og åpnet 21. mai 1913 i Øvre Storgate 57, med Hans Schlytter Houge som apoteker og innehaver. Bygningen ble oppført i 1840-årene og var det første huset i byen med strøm. Byens brannstasjon hadde fra 1865 bistasjon i gata, denne ble allerede to år senere ubemannet etter innføringen av branntelegraf i 1867, bygningen ble da tatt i bruk som sprøytehus og disponeres i dag av Drammens Museum og inneholder gammelt brannslukningsutstyr.

Liste over utvalgte eiendommer
------------------------------

| Nr. | Navn/artikkel | Bilde | Byggeår |
| --- | --- | --- | --- |
| 10 | Harmonien |  | 1899 |
| 12 | Drammens Teater |  | 1870 |
| 18 | Tandberggården |  | 1830 |
| 37 | Wriedts Bryggeri |  | 1858 |
| 42 | Wriedts Bryggeri, Tapperibygning |  | 1882 |
| 43 | Møllergården (Kjøpmann Ludvig Møller) |  | 1840 |
| 47 | Mossegården |  | 1840 |
| 53 | Brodersengården |  | 1840 |
| 55 | Wenneberggården |  | 1840 |
| 57 | Biengården |  | 1840 |
| 67 | Sprøytehuset i Gropa |  | 1865 |
| 82 | Skolehuset i Gropa |  | 1841 |

Referanser
----------

1. ↑  «Øvre Storgate | Drammen Byleksikon». *byleksikon.drmk.no*. Besøkt 23. august 2023.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Drammen byleksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Sentralt stedsnavnregister
 |