recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
*Se også Decio Azzolini den eldre.*

**Decio Azzolini** (også omtalt som **Dezio Azzolini**; født 11. april 1623 i Fermo i Italia, død 8. juni 1689 i Roma) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var kardinalstatssekretær fra 1667 til 1669.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Azzolini ble født i Fermo i en gammel aristokratisk familie. Faren var Pompeo Azolini og moren Giulia Ruffo. Han var på farssiden grandnevø av kardinal Decio Azzolini den eldre.

Decio Azzolini ble utdannet ved universitetet i Fermo, og tok der doktorgrader i filosofi, teologi og jus. Hans far og hans onkel hadde hatt høye stillinger i Statssekretariatet, og da han kom til Roma ble han sekretær for Giovanni Giacomo Panciroli, da nuntius til Spania. Han fungerte som Pancirolis assistent ved konklavet 1644, og ble da kjent med kardinal Giovanni Battista Pamphilij, som ble pave under navnet Innocent X.

### Kardinal

Det er ikke kjent når han ble preste- og bispeviet. I 1654 ble han kreert til kardinaldiakon, med *Sant'Adriano al Foro* som tittelkirke. Han tok del i konklavet 1655, konklavet 1667, konklavet 1669-1670 og konklavet 1676. 

I 1683 ble han forfremmet til kardinalprest, med *Santa Croce in Gerusalemme* som titulus.

Da Christina av Sverige kom til Roma i 1655 fikk Azzolini oppdraget å presentere henne for sentrale personer i kirke og adel.

Ved tre av konklavene han var med på tilhørte Azzolini en gruppe kardinaler som ikke var tilknyttet noen monark, og som dermed sto helt fritt i valget. Den kalte seg *squadrone volante*, og klarte med stor dyktighet å få valgt to av sine kandidater, Fabio Chigi i 1655 og Giulio Rospigliosi i 1667.

Han døde 8. juni 1689 i Roma, og ble gravlagt i oratorianernes grav i Chiesa Nuova.

Referanser
----------

1. 1 2   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   FINA Wiki, FINA Wiki ID 2620, besøkt 3. desember 2020[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   Azzolini [Azzolino], Decio, oppført som Decio Azzolini [Azzolino][Hentet fra Wikidata]
4. 1 2   Social Networks and Archival Context, oppført som Decio Azzolino, SNAC Ark-ID w6j7137z, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
5. ↑  Gianvittorio Signorotti (red.), Maria Antonietta Visceglia (red.): *Court and Politics in Papal Rome, 1492-1700*, Cambridge University Press, 2004, ISBN 0-511-03636-1, kapittelet *Squadrone volante,*

Eksterne lenker
---------------

* The Cardinals of the Holy Roman Church


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Giulio Rospigliosi** | **Kardinalstatssekretær**(1667–1669) | Etterfølger:**Federico Borromeo den yngre** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Svenske Litteraturbanken **·** Catholic-Hierarchy **·** Deutsche Biographie **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** ULAN **·** NKC **·** BNE **·** BNE
 |
*For andre personer med samme navn se: Leif Larsen (andre betydninger)*

**Leif Larsen** (født 29. mars 1918, død 10. april 2005) var en norsk politiker for Arbeiderpartiet. Han var ordfører i Stavanger fra 1968 til 1971.

Larsen hadde telegrafskolen og arbeidet i Telegrafverket i Hammerfest, Sauda og Bergen. I 1949 kom han til Rogaland der han ble tilknyttet Norsk rikskringkasting. Larsen ble i 1968 bestyrer for Stavanger Kringkaster.

I 1968 ble han også ordfører i Stavanger. Larsen var ordfører i en tid da Stavanger etablerte seg som hovedsete for oljeindustrien i Norge. Han deltok i fremste rekke i arbeidet som førte til at Statoil og Oljedirektoratet ble etablert i byen.

Referanser
----------

1. 1 2   Slekt og Datas Gravminnebase, «Minneside basert på bilder og gravminnedata for Leif Larsen, (29.mars 1918 - 10.april 2005).», besøkt 1. januar 2023[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3  «Nekrolog: Leif Larsen er død», *Stavanger Aftenblad*, 13. april 2005, s. 37.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Arne Rettedal** | **Stavangers ordfører**(1968–1971) | Etterfølger:**Arne Rettedal** |
**«Lonesome Town»** er en amerikansk sang med melodi og tekst av Baker Knight. 

En versjon med Ricky Nelson ble en hitsingle i USA i 1958.

Psychobillybandet The Cramps gjorde en coverversjon av sangen på EP-platen *Gravest Hits*. Den var også med på samlingen *Off the Bone*.

Paul McCartney spilte inn en versjon, som ble utgitt på hans album *Run Devil Run* i 1999.

Den australske sangeren Jason Donovan har også spilt inn sangen. Den ble utgitt på hans album *Let It Be Me* i 2008.

Tiguana Bibles har også en coverversjon av denne sangen på sitt album *Child of the Moon*.

Norsk versjon
-------------

Thor Norås har skrevet en norsk tekst. Dem norske tittelen er «Seksten år».

### Innspilling

* Harald Pettersen med Sigurd Jansens orkester. Utgitt på singlen Philips 353 175 PF.

I media
-------

* Sangen er med i soundtracket til filmen *Pulp Fiction*.
* Den er også med i videospillet *Stubbs the Zombie in a Rebel Without a Pulse* i en coverversjon med bandet Milton Tapes.

Listeplassering
---------------

Ricky Nelson nådde en syvendeplass med sangen på Billboard Hot 100-listen i 1958.

Referanser
----------

1. ↑  Discographie Arkivert 7. februar 2010 hos Wayback Machine.
2. ↑  Paul Mc Cartney's Official Website Arkivert 20. mai 2010 hos Wayback Machine.
3. ↑  Let It Be Me
4. ↑  Se plateetiketten
5. ↑  «Pulp Fiction» **(engelsk)**. Internet Movie Database.
**Pressenævnet** er en dansk institusjon etablert i henhold til medieansvarsloven kapittel 7. Pressenævnet behandler klager om overtredelse av god presseskikk og spørsmål om imøtegåelsesretten.

Hvilke saker og medier
----------------------

Saker om overtredelse av god presseskikk tar utgangspunkt i de *Vejledende regler for god presseskik*. De gjeldende *Vejledende regler for god presseskik* er formulert i en betenkning fra medieansvarsutvalget i 1990.

Saker vedrørende imøtegåelsesrett avgjøres i henhold til medieansvarslovens kapittel 6. Ifølge medieansvarsloven har man rett til å få offentliggjort en imøtegåelse i et massemedium overfor faktiske opplysninger som kan påføre økonomisk eller annen skade som er fremsatt i mediet – med mindre påstanden er utvilsom riktig.

Pressenævnet avgjør kun saker vedrørende medier som er omfattet av medieansvarsloven. Det er innenlandske periodiske skrifter (det vil si eksempelvis danske aviser, magasiner og blader) og radio- og fjernsynsprogrammer. For andre massemedier, for eksempel rendyrkede internettnyhetstjenester, gjelder det at de selv skal tilmelde seg Pressenævnet for å være omfattet av medieansvarsloven. Bemerk at det ikke fritar for straffeansvar med hensyn til straffeloven ikke å høre under medieansvarsloven.

For saker i forbindelse med reklamer i radio eller fjernsyn, gjelder *Lov om radio- og fjernsynsvirksomhed* i stedet for medieansvarsloven.

Pressenævnets sammensetning
---------------------------

Pressenævnet består av åtte medlemmer: Formann og nestformann utpekes av Højesteret, to medlemmer utpekes av Dansk Journalistforbund, to utpekes av de danske mediers redaksjonelle ledelser og offentlighetens to representanter utpekes etter uttalelse fra Dansk Folkeoplysnings Samråd.

Referanser
----------

1. ↑  Nævnets medlemmer Arkivert 28. oktober 2016 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* (da) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |
**Vesna Vulović** (serbisk: Весна Вуловић; født 3. januar 1950 i Beograd, død 23. desember 2016 samme sted) var en jugoslavisk-serbisk kvinne som ble verdenskjent etter å ha overlevd et fall på ti kilometer. Fallet førte henne i 1985 inn i Guinness rekordbok for å ha overlevd verdens lengste fall uten fallskjerm.

Vesna Vulović var flyvertinne i JAT og var en del av besetningen på JAT flight JU 367 som den 26. januar 1972 ble sprengt av en bombe i luften over daværende Tsjekkoslovakia, på vei fra København til Zagreb. Som eneste ombord overlevde hun et fall på 10 160 meter. Hun satt fastspent i flysetet i flyets haleseksjon da en skogvokter fant henne etter ulykken. Hun husket aldri ulykken eller at hun ble reddet. I 2008 fortalte hun at det eneste hun husket var at hun hilste på passasjerer før flyet lettet. Det neste minnet var at hun våknet på sykehus med moren ved sin side. Omstendighetene rundt bombeeksplosjonen ble aldri fullt klarlagt, men det ble antatt av jugoslaviske og tsjekkoslovakiske myndigheter at den kroatiske terrororganisasjonen Ustasja sto bak.

Referanser
----------

1. 1 2   Find a Grave, oppført som Vesna Vulovic, Find a Grave 174350084, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3  «Overlevde verdens lengste fall - nå er hun død». *VG*. 25. desember 2016. Besøkt 25. desember 2016.

Eksterne lenker
---------------

* Artikkel om Vesna Vulović i nettutgaven av *International Herald Tribune (engelsk)*
***Veslemøy synsk – en griegsk musi-collage over Arne Garborgs Haugtussa*** er et musikkverk for mezzosopran og klaver av komponisten Olav Anton Thommessen, med tekst av forfatteren Arne Garborg. Verket er stort av omfang, og framføres i to avdelinger à 60 minutter med pause i mellom.

*Veslemøy synsk* tar utgangspunkt i Edvard Griegs sangsyklus *Haugtussa*, hvor teksten gjengis i en svært kort og konsentrert form. Den opprinnelige Haugtussa av Garborg har langt større dimensjoner, og sammenlignes ofte med Håvamål eller Dantes inferno. Thommessen bruker det samme musikalske materiale som Grieg, og utvider i tillegg med temaer fra Griegs slåtter, lyriske stykker og kammermusikk, derav undertittelen «musi-collage». Alt dette spinner Thommessen videre på vha sitt eget tonespråk, med bearbeidelser, utvidelser og strykninger. Garborgs opprinnelige tekst på 309 sider er kortet ned til omtrent 30 tekstsider. Hovedpersonen Veslemøy følges også inn i psykosen som utgjør Helheim-sekvensene i diktsyklusen. 

Uroppførelsen fant sted i St.Petri kirke i Stavanger 13. februar 2008 ved sangeren Guri Egge og pianisten Håkon Austbø. Verket kom ut på plate våren 2011 på selskapet 2L, da med sangeren Marianne Beate Kielland og pianisten Nils Anders Mortensen.
Bayerske husarer
**Den bayerske armé** var den stående arméen i Bayern fra 1682 til 1919, det vil si i de periodene Bayern utgjorde Kurfyrstedømmet Bayern og Kongeriket Bayern. Bayern var i denne perioden først et kurfyrstedømme innenfor Det tysk-romerske rike frem til 1806, deretter et suverent kongerike fra 1806. Fra 1871 inngikk Kongeriket Bayern som forbundsstat i føderasjonen Tyskland, men beholdt suvereniteten på blant annet det militære området og hadde sitt eget helt separate militærvesen og forsvarsdepartement. Først i 1919 ble den militære suvereniteten overført til den føderale regjeringen i Tyskland. Den bayerske armé opphørte da å eksistere som selvstendig militærvesen og dets enheter ble innlemmet i Reichswehr, det nye føderale forsvaret. I denne forstand kan Den bayerske armé ses som en av mange forløpere til det nåværende tyske forsvaret Bundeswehr, i alle fall hva angår dets virksomhet i Bayern.

Litteratur
----------

* Achim Fuchs: *Einführung in die Geschichte der Bayerischen Armee*. München 2014. Bayerns statsarkiv. ISBN 978-3-938831-49-6.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN
 |
**Den autonome republikken Nord-Epirus** (gresk: Αὐτόνομος Δημοκρατία τῆς Βορείου Ἠπείρου, *Aftónomos Dimokratía tis Voreíou Ipeírou*) var en kortvarig, autonom statsdannelse i etterkant av Balkankrigene. Staten ble utropt den 28. februar 1914 av grekere i det sørlige Albania, en del av den historiske, greske regionen Epirus.

Grekere utgjør en vesentlig andel av befolkningen i området. Nord-Epirus ble okkupert av Hellas under den første Balkankrig i 1912/1913. I fredsoppgjøret fikk den nyetablerte staten Albania fastsatt sine grenser i Firenze-protokollen, som fastslo at Nord-Epirus tilfalt Albania. Idet den greske hæren trakk seg tilbake til den nye grensen, sørget grekerne i Nord-Epirus i februar 1914 for å erklære sin uavhengighet. En provisorisk regjering ble innsatt i Argyrokastron (albansk: Gjirokastër) under ledelse av Georgios Christakis-Zografos, som tidligere hadde vært gresk utenriksminister, med implisitt støtte fra Hellas.

I mai 1914 ble autonomien bekreftet av stormaktene i Korfu-protokollen. Avtalen forsikret grekerne om at Nord-Epirus ville ha sin egen administrasjon, anerkjente rettighetene til befolkningen, og beredte grunnen for selvstyre under albansk overhøyhet. I august kollapset den albanske staten, og bestemmelsene i Korfu-protokollen ble aldri implementert. Hellas okkuperte på nytt området i oktober 1914, etter at den første verdenskrig hadde brutt ut. Med dette opphørte Nord-Epirus som statsdannelse å eksistere. Nord-Epirus skulle tilfalle Hellas etter krigen, men Italia trakk sin støtte, og Hellas' nederlag i krigen i Lilleasia gjorde at området endelig tilfalt Albania i november 1921.

Referanser
----------

1. ↑  Boeckh, Katrin (1996). *Von den Balkankriegen zum Ersten Weltkrieg: Kleinstaatenpolitik und ethnische Selbstbestimmung auf dem Balkan* **(tysk)**. Oldenbourg Wissenschaftsverlag. s. 114. ISBN 978-3-486-56173-9.
2. ↑  Miller, William (1966). *The Ottoman Empire and Its Successors, 1801-1927* **(engelsk)**. Routledge. s. 543–544. ISBN 978-0-7146-1974-3.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
Kart over Opplandene i middelalderen, tegnet av Ivar Refsdal, med Hadafylke (Hadaland og Hringariki) omtrent i midten.
**Hadafylke** (norrønt *Haðafylkí*) skal ifølge Snorre ha vært et betydelig småkongedømme eller fylke på Oplandene, lenge før Harald Hårfagre samlet Norge til ett rike. I såfall kan det ha oppstått i merovingertiden, men neppe som tingområde. Flere har også reist tvil omkring fylket egentlig eksisterte. Det finnes nemlig ingen referanser til et slikt fylkesting før på 1270-tallet, da landskapslovene (også kjent som Landsloven) ble omarbeidet av Magnus Lagabøte.

I tidligere tider bruke man gjerne tredelingsprisippet. Hadafylke ble således regnet som en *tridjung*, altså en tredjepart, av Oplandene. De to andre tredjepartene var Heinafylke (Hedemarken) og Raumafylke (Romerike). Disse og bilandskapene Gudbrandsdal og Østerdal ble underlagt Eidsivatinget da dette oppsto, med tingsted på Eidsvoll. Eidsivatingslagen fikk imidlertid ikke like stor betydning som Gulatingslagen (Vestlandet) og Frostatingslagen (Trøndelag). De fleste historikere ser imidlertid ut til å være enige om at det på Oplandene har eksistert en fylkeslignende inndeling, men kanskje har bygdetingene vært mer betydningsfulle der enn andre steder.

Hadafylke besto også av tridjunger; Ringerike, Hadeland og Toten, som ikke nødvendigvis hadde samme geografiske utbredelse som i dag. Ringerike omfattet, Hole, Krødsherad, Modum, Ringerike, Hole. Hadeland inkluderte trolig store deler av Land i tredelingstiden. Etter hvert ble imidlertid tredelingen omgjort til firedeling. Da kan Land ha blitt en egen fjerdepart, men det er ingen kirkebygg i dette området som tilsier en slik utvikling. Mot slutten av senmiddelalderen fikk imidlertid de lokale bygdetingene stadig mer betydning, samtidig som fylkestingene ble mindre viktige. Etter reformasjonen i 1536 ble det også mange endringer i maktbalansen, ikke minst fordi kronen da ble nærmest eneveldig, samtidig som kirkens makt ble nærmest pulverisert.

Det grunn til å tro at Granavollen på Hadeland var det viktigste tingstedet i Hadafylke, selv om nok både Ringerike og Toten hadde sine egne tingsteder. På Granavollen ligger også den store Nikolaikirken (kjent som en av de to Søsterkirkene på Gran). Den var sannsynligvis den mektigste av tridjungkirkene (hovedkirkene) i fylket. De to andre var nok Hoff kirke på Toten og Norderhov kirke på Ringerike. Senere ser man også at disse tre landskapsområdene alle inngår i Hadeland prosti, som på 1500-tallet er brutt opp i mindre enheter. Da som Biri, Gran, Hole, Jevnaker, Land, Norderhov, Toten og Vardal. Denne situasjonen varte til i 1736, da Hadeland, Ringerike og Hallingdal prosti ble dannet.

Sysselinndeling
---------------

Hadafylke bestod av fire sysler:

* Nyrðri hlutr:
	+ Þótn sýsla
	+ Land sýsla
* Syðri hlutr:
	+ Haðaland sýsla
	+ Hringaríki sýsla:

Referanser
----------

1. ↑  *Historisk-geographisk Beskrivelse over Kongeriget Norge (Noregsveldi) i Middelalderen*. Trykt hos Carl C. Werner & Co. i ... 1849. s. 148.
En **satellittgalakse** er en galakse som kretser rundt en større galakse på grunn av den gravitasjonelle attraksjonen, selv om en galakse består av et stort antall objekter (som stjerner, stjernetåker og planeter) som representerer et vektgjennomsnitt (gjennom masse) av posisjonene for hvert objekt.

I et par av galaksene som kretser rundt hverandre er den ene betydelig større enn den andre. Den største er hovedgalaksen, og den mindre er satellitten. Om to galakser er av omtrent samme størrelse, sier man at de danner et dobbeltsystem.

Galakser som møter hverandre fra ulike retninger kan smelte sammen, rive hverandre i stykker, eller overføre noen av dens medlemmer. I disse situasjonene kan det være vanskelig å snakke om hvor en galakse slutter og den andre begynner. Kollisjoner mellom galakser behøver ikke involvere kollisjoner mellom objekter fra den ene galaksen og objekter fra den andre, ettersom de hovedsakelig består av vakuum.

Se også
-------

* Dverggalakse
* Vekselvirkende galakse

  


| * v
* d
* r
Galakse |
| --- |
| Morfologi | Elliptisk galakse (cD) **·** Linseformet galakse **·** Spiralgalakse **·** Stavspiralgalakse **·** Irregulær galakse **·** Dverggalakse (Elliptisk **·** Spiral **·** Sfærisk) **·** Ringgalakse **·** Skivegalakse |  |
| Struktur | Protogalakse **·** Supermassivt sort hull **·** Bulning **·** Stav **·** Spiralarm **·** Flokkulent **·** Veldefinert **·** Galaktisk halo **·** Galaktisk plan **·** Galaktisk sentrum **·** Galaktisk skive |
| Aktive galaksekjerner | Relativistisk jet **·** LINER **·** Radiogalakse **·** Seyfert-galakse **·** BL Lacertae-objekt **·** Blazar **·** Kvasar |
| Vekselvirkning | Vekselvirkende galakse **·** Satellittgalakse **·** Galaksehop **·** Superhop |
| Annet | Galaksefilament **·** Galakserotasjon **·** Galaktisk astronomi **·** Galaktiske tidevannskrefter **·** Hubbles–Lemaîtres lov **·** Hubble-serien |
| KategoriKategori:Galakser **·** PortalPortal:Astronomi **·** Commons-sideCategory:Galaxy |

Portal: Astronomi
**Frank Joseph MacKey** (født 20. mars 1852, død 24. februar 1927) var en amerikansk polospiller som deltok i OL 1900 i Paris.

MacKey ble olympisk mester i polo under OL 1900 i Paris. Han var med på laget *Foxhunters Hurlingham* som vant poloturneringen. Laget besto av spillere fra både Storbritannia og USA. De andre på laget var John Beresford, Denis St. George Daly, og Alfred Rawinson fra Storbritannia og Foxhall Parker Keene fra USA.

*Foxhunters Hurlingham* vant alle sine tre kamper og de beseiret *BLO Polo Club Rugby* med 3 – 1 i finalen, dette laget var også sammensatt av polospillere fra både Storbritannia og USA.

OL-medaljer
-----------

* 1900 Frankrikes flagg Paris - Gull **Gull** i polo (USA)

Referanser
----------

1. 1 2   Roglo, Roglo person ID p=frank;n=mackey[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Frank MacKey – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Frank MacKey – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Frank MacKey – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Geni
 |
Klodens åtte økosoner:
██ - den nearktiske sone

██ - den palearktiske sone

██ - den afrotropiske sone

██ - den indomalayiske sone

██ - den oseaniske sone (vises ikke)

██ - den australasiatiske sone

██ - den antarktiske sone (vises ikke)

██ - den neotropiske sone

**Den australasiatiske sone** (7,7 mil. km²) er en økosone (en biogeografisk region) som omfatter Australia, New Zealand og Ny-Guinea med nærliggende øyer. Den nordlige avgrensningen er kjent som Wallacelinjen. Sonen er en av åtte økosoner som kloden vår deles inn i. Den beskrives også som **den australske regionen**. Den australasiatiske sone deles videre inn i en rekke økoregioner (se økoregioner i Global 200 for detaljer).

Den australske regionen deler ei felles evolusjonær historie og har biotoper for mange felles unike plante- og dyrearter. Noen kan være vanlige i hele området, mens andre er unike for spesifikke områder. Men de deler et felles opphav.

Det biologiske skillet mellom den australasiatiske sone (Australasia) og den indomalayiske sone (Afghanistan, det indiske subkontinent og Sørøst-Asia) er Wallacelinjen.

Referanser
----------

1. 1 2  Udvardy, Miklos DF, and M. D. F. Udvardy. A classification of the biogeographical provinces of the world[*død lenke*]. Vol. 8. Morges, Switzerland: International Union for Conservation of Nature and Natural Resources, 1975.

Se også
-------

* Økoregioner i Global 200

Eksterne lenker
---------------

* (en) Australasia – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Heart of Mary** var et rockeband fra Kongsvinger fra 1986 til 1989. Bandet bestod av Denis Kamphaug/Denis Decay (låtskriver, vokalist og gitar), Levi Henriksen (låtskriver/bass), Anders Bøhnsdalen (gitar) og Kai O. Tønnessen, slagverk.

Historie
--------

Kamphaug og Henriksen spilte tidligere i Blundertown (1983–1985.)

Heart of Mary platedebuterte våren 1988 med *I've got the Harry Truman Shivers,* på samle-LP-en *Rock'n'roll Stowaways* – utgitt av That's Entertainment records. 

I 1988 ble bandet også nominert til Tore Olsens rockefondpris og turnerte blant annet til Hulen i Bergen, Studentersamfundet og 3B i Trondheim, Sardine's i Oslo.

I 1988 vant bandet NRK/Ungdommens Radioavis' nasjonale rockebandkonkurranse med låta *Albert Einstein never lived in my hometown,* uten at det lyktes dem å få noen platekontrakt av den grunn – til tross for mye medieomtale og fjernsynsopptredener. 

Debutalbumet *Greetings from Stuckville* kom i 1989, utgitt på egen label, A Rose for Emily Records. 

Etter at bandet ble oppløst høsten 1989, startet medlemmene nye bandprosjekter som The Cougars, The Siren Clouds, The Ethnobabes, Local Yokels, Hutte Tu, Molefunkers og Kæra på Bruket. Banda har utgitt et knippe plater.

Levi Henriksen ble senere journalist og forfatter (fikk bokhandlerprisen i 2004), samt tekstforfatter/musiker i duoen Henriksen/Mårud og backingbandet Bra Landsens Folk..

Mai 2014 spilte Heart of Mary gjenforeningskonsert i Rådhusteatret, Kongsvinger. I 2015 fulgte bandet opp denne med en festivalkonsert på Festningskonserten i Kongsvinger.

Diskografi
----------

* 1988: *I've got the Harry Truman shivers", spor på samlealbumet "Rock'n'roll Stowaways, vol 1" (That's Entertainment records,.)*
* 1989: *Greetings From Stuckville* (A Rose for Emily records)
* 1995: *Between our worlds* (spor på samle-CD, *Huset – 13 år på nåde*, A Rose for Emily records)
* 2005: *A Death in Blundertown* (spor på samle-CD, *Dansbare takras og andre lekkerbiskener*, A Rose for Emily records)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Heart of Mary på Discogs Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Discogs
 |
**Health Level 7** (HL7) refererer til selskapet Health Level Seven, Inc som er en ideell organisasjon som driver med standardiseringsarbeide for systemintegrasjon og meldingsutveksling innen helsesektoren. HL7 brukes også for å referere til de standarder som organisasjonen har utarbeidet, f.eks.

* HL7 v 2.x
* HL7 v 3
* HL7 RIM

Det finnes nasjonale HL7-organisasjoner, bl.a. i Norge, "HL7 Norge"

HL7-standardene brukes først og fremst for utveksling av kliniske data slik som f.eks. avtaleinformasjon og laboratorieresultater. HL7 er mye brukt i USA, Australia og Finland. I Norge brukes HL7 2.X i en viss utstrekning, først og fremst som applikasjonsgrensesnitt.

Nasjonal IKT som er spesialisthelsetjenesten sitt samarbeidsorgan for IKT har i sitt fagforum for arkitektur utarbeidet et styringsdokument "Tjenesteorientert arkitektur i spesialisthelsetjenesten". Her sies det: "HL7 versjon 3 etableres som standard i spesialisthelsetjenesten". 

Felles EPJ prosjektet (tidsrom 2008-2011) i Helse Vest bruker HL7 versjon 3 som standard for integrasjoner mellom applikasjonene. Prosjektet har utviklet en implementasjonsguide for tilpasning av HL7 versjon 3 til norske forhold.

Eksterne lenker
---------------

* HL7 Global
* HL7 Norge
* HL7 Introduction
* HL7 Tools
* Om HL7 fra iWay Software
* Nasjonal IKT Arkivert 24. januar 2021 hos Wayback Machine.
Comuna Puerto Montt
**Puerto Montt** er en havneby sør i Chile og hovedstad i Region X Los Lagos. Byen har om lag 180 000 innbyggere.

Byen ble formelt etablert 12. februar 1853. Dette skjedde etter at tyske immigranter hadde begynt å bosette seg i området etter en regjeringsstøttet kampanje i 1848. Navnet Puerto Montt er valgt for å minne den chilenske presidenten Manuel Montt som tok initiativ til denne innvandringen fra Tyskland. Økonomien i byen er basert på landbruk, skogbruk, fiske og lakseoppdrett. Byen er den raskest voksende i det sørlige Chile, hovedsakelig på grunn av den eksplosive veksten i lakseoppdrett. Puerto Montt er også utgangspunkt for besøk på øya Chiloé og en rekke andre øyer i området. Byen har regelmessige flyavganger til hovedstaden Santiago.

Puerto Montt er hovedkvarter for den norske for- og sjømatprodusenten Cermaq.

Eksterne lenker
---------------

* Turistinformasjon, Puerto Montt (engelsk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** GeoNames
 |
Båndstripe for Den australske sportsmedaljen
**Den australske sportsmedaljen** (engelsk: *Australian Sports Medal*) er en australsk minnemedalje innstiftet i 1999 og tildelt i 2000, året da Sydney var åsted for de olympiske sommerleker og de paralympiske leker, for å hedre australske borgere som har bidratt til å gjøre landet til en ledende idrettsnasjon.

Utforming
---------

Medaljen er laget i nysølv. Den har som motiv løpebaner fra landets nasjonale friidrettsstadion i kombinasjon med stjernene i sørkorset, et australsk nasjonalsymbol som også finnes i landets flagg. Baksiden har et lignende motiv, innskrift «TO COMMEMORATE AUSTRALIAN SPORTING ACHIEVEMENT» i en bue langs øvre kant og årstallet «2000» i nedre del.

Medaljen er opphengt i et gult bånd som mot høyre har fire smale, grønne stripper i ulik tykkelse. Gult og grønt er Australias sportsfarger.

Tildeling
---------

Den australske sportsmedaljen ble tildelt idrettsutøvere, trenere, tillitsvalgte i idrettsorganisasjoner og personer som på annen måte har vært involvert i organisering og drift av idrett i Australia. Det ble til sammen foretatt mer enn 18 000 tildelinger av Den australske sportsmedaljen.

Referanser
----------

1. 1 2 3  Australian Sports Medal Arkivert 24. oktober 2009 hos Wayback Machine. It's an Honour, Department of the Prime Minister and Cabinet.
2. ↑  *Australian Sports Medal* Arkivert 16. februar 2011 hos Wayback Machine. It's an honour, Department of the Prime Minister and Cabinet.
**Red Thread Games** er en uavhengig videospillutvikler basert i Oslo. Den første utgivelsen til Red Thread Games var *Dreamfall Chapters*, en episode-basert etterfølger til *Drømmefall – Den lengste reisen*, som var utgitt i fem episoder mellom 2014 og 2016.

Selskapet består av flere veteraner fra den norske spillindustri, og har for det meste tidligere ansatte av Funcom. Selskapet har tidligere arbeidet på *Den lengste reisen*, *Drømmefall*, *Age of Conan*, *The Secret World*, samt andre titler.

Historie
--------

Red Thread ble grunnlagt i september 2012 av Ragnar Tørnquist.

Tørnquist kunngjorde 1. november 2012 at den ettertraktede oppfølgeren til *Drømmefall* var på vei fra hans nye utviklingsselskap etter å ha skaffet én million norske kroner fra Norsk filminstitutt til utviklingen av *Dreamfall Chapters*.

Den 8. februar 2013 ble en Kickstarter-kampanje satt i gang for *Dreamfall Chapters*, som endte opp med 1 538 425 amerikanske dollar, nesten det dobbelte av det opprinnelige målet av 850 000 amerikanske dollar.

29. mai 2013 fikk Red Thread Games 1 500 000 norske kroner fra Norsk filminstitutt.

Den 30. oktober 2013 kunngjorde Red Thread Games at de hadde begynt på et nytt spill, *Draugen*, et førstepersonsspill satt i Norge på 1920-tallet med utgangspunkt i å være et grøsser-overlevelsespill. Utviklingen var finansiert av Norsk filminstitutt med et stipend på 850 000 norske kroner.

*Draugen* ble utgitt 29. mai 2019 og mottatt med blandede meninger ifølge Metacritic.

Spill
-----

* *Dreamfall Chapters* (2014-2017)
* *Draugen* (2019)
* *Dustborn* (2021)
* *Svalbard* (ukjent år)

Referanser
----------

1. ↑  «Archived copy». Arkivert fra originalen 31. mai 2013. Besøkt 28. mai 2013.  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 31. mai 2013. Besøkt 28. august 2021.  Retrieved May 28th, 2013
2. ↑  Ragnar Tørnquist [ragso] (1. november 2012). «Yep, it’s finally official. The sequel to #Dreamfall is on its way from my new development studio Red Thread Games. More information soon!» (Tweet).
3. 1 2  «Archived copy». Arkivert fra originalen 1. november 2013. Besøkt 28. mai 2013.  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 1. november 2013. Besøkt 28. august 2021.  Norwegian. Retrieved May 28th, 2013
4. ↑
5. ↑  «Draugen» **(norsk)**. Norwegian Film Institute. 30. oktober 2013. Arkivert fra originalen 1. november 2013. Besøkt 30. oktober 2013.  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 1. november 2013. Besøkt 28. august 2021.
6. ↑  Yin-Poole, Wesley (30. oktober 2013). «Dreamfall dev announces first-person survival horror Draugen». *Eurogamer*. Besøkt 30. oktober 2013.
7. ↑  «Draugen». *Metacritic* **(engelsk)**. Besøkt 13. juni 2019.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

Portal: Videospill
Sentrum av Puerto Morelos
Et fyr som står skjevt som følge av orkanen Beulah i 1967, er symbolet Puerto Morelos' mest kjent landemerke.
**Puerto Morelos** er en havneby i den meksikanske delstaten Quintana Roo. Den utgjør det nordligste punktet i turistsona Riviera Maya. Byen hadde 9 188 innbyggere i 2010. Den befinner seg sør for Benito Juárez kommune, om lag 36 kilometer sør for Cancún.

Havna i Puerto Morelos er den største og viktigste i Quintana Roo. Byen har også ei strand som er populær blant turister. I havet utafor byen ligger Arrecife de Puerto Morelos nasjonalpark, som beskytter et stort korallrev.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Puerto Morelos – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Puerto Morelos – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Puerto Morelos hos Wikivoyage


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
**Redalen** er et område i Gjøvik kommune. 

I middelalderen var Redalen del av «Mannheims herad» som også omfattet nordre del av Vardal (muligens Braastad sogn).

Redalen var fra eldre tid en del av Ringsaker prestegjeld, Redalens fjerding, men ble overført til Biri prestegjeld i 1821 (ved kongelig resolusjon av 6 jan 1821). Området inkluderte da gårdene Undset og Skjønsby i nord, Sveen i sørøst, Lien og Kvattum i vest, dvs gårdene med nummer 97-104 i Biri og Snertingdal iht. matrikkelutkastet av 1950. Se Liste over gårder i Gjøvik. Litt grovt kan man si at området var en trekant avgrenset av Kremmerodden (i Mjøsa, ca. 2 km nord for Mjøsbrua) i nord, Stokkelva i sør og elva Pukua i vest. Redalen grenser i nord mot Biri, i sør mot Vardal, i øst mot Mjøsa (Ringsaker) og i vest mot Snertingdal. 

I verdslig (dvs annen enn geistlig/kirkelig) sammenheng hørte Redalen til Biri, med unntak av gården Undset som i eldre tid hørte til Ringsaker – dvs den eneste gård på vestsida av Mjøsa som i denne sammenheng hørte til Hedmark.

Redalen Annexkirke, ved gården Bjørke, er nevnt på 1300-tallet.

I 1910 ble Redalen delt mellom Biri og Snertingdal herreder. I postal sammenheng inngikk på 1900-tallet også den nordligste delen av Vardal i Redalen.

I 2007 finnes Redalen skolekrets som omfatter et noe mindre område enn det som er beskrevet over.

Sentralt i området finnes tettstedet Redalen, som inntil ca. 1990-tallet hadde eget postkontor 2824 Redalen. Tettstedet hadde tidligere meieri, butikk, kafe, gjestgiveri, bensinstasjon og bilverksted.

I dag har Redalen en barnehage, skole og idrettslag.

Høgfællet i Redalen, som har blitt en turistattraksjon. Denne fossen får folk fra Gjøvik, Hamar og Lillehammer til å komme å bade på grunn av de fine omgivelsene og den relativt varme kulpen som har blitt dannet der. Kulpen pleier som regel å ha 1 til 2 grader varmere vann enn hva Mjøsa har, grunnet steinene rundt som holder seg varme etter en solskinnsdag. Høgfællet sin popularitet tok fart da de siste scenene av filmen Askeladden i dovregubbens hall ble filmet der. Dette skapte stor oppmerksomhet rundt Høgfællet.

Referanser
----------

1. ↑  P. Blom. «Beskrivelse over Vardal prestegjeld før og nu». *Hamar 1899*.
2. ↑  Helge Sæther. «Redalen annexkirke / Bjørkeboe capell». *Årbok for Gjøvik historielag - Tverrdalene Nr. 15. Gjøvik 1999*.

3. Oscar Rolid Aas. Født og oppvokst i Redalen.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
Et islandsk manuskript som inngår i samlingen, fra rundt 1350
**Den arnamagnæanske samling** er en samling av islandske og norske håndskrifter fra middelalderen, samlet av islendingen Árni Magnússon. Han testamenterte samlingen til Københavns Universitet like før han døde i 1730. Samlingen deles inn i *håndskriftsamlingen* og *diplomsamlingen*.

Samlingen ble i juli 2009 tatt opp i UNESCOs verdensminneregister fra Danmark og Island.

Håndskriftsamlingen
-------------------

Håndskriftsamlingen består av cirka 3 000 håndskrifter, hvorav cirka 1 400 befinner seg i København. Resten er tilbakeført til Island, hvor det finnes på Árni Magnússon-instituttet.

De eldste håndskriftene er fra 1100-tallet. Middelalderskriftene er skrevet på pergament. Mye av samlingen består av avskrifter på papir etter eldre tekster, der originalene ofte har gått tapt.

Eksempler på håndskrifter som tilhører samlingen:

* AM 327
* Codex Frisianus
* Eirspennill
* Hauksbók
* Islendingabok
* Landnåmabok
* Möðruvallabók
* Skáldatal
* Ågrip

Diplomsamlingen
---------------

Diplomsamlingen består av mange originaldiplomer og apografer (diplomavskrifter) fra Norge (herunder Færøyene, Shetlandsøyene og Orknøyene) og Danmark.

Referanser
----------

1. ↑  Arnamagnæan Manuscript Collection

Eksterne lenker
---------------

* Den Arnamagnæanske Kommission

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** BIBSYS **·** VIAF
 |
**Tredjestanden** var en av Frankrikes tre stender under det gamle regimet. Geistligheten og adelen utgjorde de to andre. Inndelinga av samfunnet i tre stender skriver seg tilbake til middelalderen. Under den franske revolusjon ble standssamfunnet avløst av prinsippet om likhet mellom alle borgere.

Tredjestanden utgjorde den overveldende majoriteten av befolkninga, og besto av borgere, bønder, arbeidere og handverkere. De livegne ble ikke regna å tilhøre noen stand under føydalismen; det samme gjaldt tjenerskapet helt fram til revolusjonen. 

Stemmeretten ved valg til stenderforsamlinger lå til familieoverhodet; under bestemte omstendigheter hadde enker og ugifte menn stemmerett og var valgbare. Valgordning og sedvane gjorde visse deler av tredjestanden sterkt overrepresentert ved representative forsamlinger; av de 187 deputerte fra tredjestanden i 1614 var 30 advokater, 56 dommere og 58 offiserer, mens det var bare tre andre borgere, to kjøpmenn og én arbeider. Ved stenderforsamlingen i 1789 var det nesten 200 advokater blant de 578 deputerte fra tredjestanden.

Tredjestanden spilte en viss politisk rolle ved distriktsforsamlinger og stenderforsamlinger, særlig i perioder da kongen søkte støtte hos den for å tukte de privilegerte stendene. Den kunne da fungere som en skanse mot «det føydale anarkiet».

Med den franske revolusjon og avviklinga av det gamle regimet fikk også begrepet tredjestanden et nytt innhold. Formelt opphørte alle stender å eksistere med nasjonalforsamlingas vedtak av 11. august 1789 om «den fullstendige tilintetgjørelsen av det føydale regimet». Men begrepet levde videre som et synonym for «folket». Abbé Sieyès brukte tredjestanden i denne nye betydninga av ordet i sin pamflett «Qu'est-ce que le Tiers-état? (... Tout. Qu'a t'il été ? Rien») i januar 1789. På 1800-tallet spilte anarkisten Proudhon videre på dette med sitt «Qu'est ce que le Tiers état? Rien. Que doit il être? Tout.»

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data)
 |
Den bayerske fortjenstorden
**Den bayerske fortjenstorden** (tysk, *Bayerischer Verdienstorden*) er Fristaten Bayerns fortjenstorden. Den har én klasse og utdeles av Bayerns ministerpresident som «anerkjennelse for fremragende fortjenester for Fristaten Bayern og det bayerske folk». Ordenen ble innstiftet ved lov av 11. juni 1957. Den bayerske fortjenstorden er én av to bayerske ordener, den andre er Den bayerske Maximiliansordenen for vitenskap og kunst.

Insignier
---------

Ordenstegnet for Den bayerske fortjenstorden består av et blåkantet hvitt malteserkors, som i midten har en gullkantet medaljong med hvite og blå ruter. Mønsteret er hentet fra Bayerns riksvåpen og finnes også i en av de to variantene av Bayerns flagg. Baksiden har en gull løve på blå bakgrunn. Korset er opphengt i et lyst blått bånd med hvite striper som mot midten har smale mørk blå kanter. Menn bærer ordenstegnet i bånd om halsen, kvinner i sløyfe ved skulderen.

Tildeling
---------

Det er satt begrensninger på antallet tildelinger av Den bayerske fortjenstorden: Antallet mottagere skal ikke overstige 2000. Bayerns statsminister og medlemmene av regjeringen kan nominere personer til ordenen.

Eksterne lenker
---------------

* Den bayerske fortjenstorden
* Gesetz über den Bayerischen Verdienstorden vom 11. juni 1957[*død lenke*]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND
 |
**Tredje Baruk** eller *Den greske Baruks apokalypse* er et visjonært, jødisk pseudepigrafisk tekst som er antatt skrevet etter 130 e.Kr. kanskje så sent som tidlig på 200-tallet e.Kr. Skriftet forteller om Jerusalems fall for romerne i 70 e.Kr. Det er en pseudepigrafi, tilskrevet Baruk ben Neria, en skriver for den bibelske profeten Jeremia, men teksten utgjør ikke en del av de bibelske tekstene, verken for jødene eller de kristne. Teksten er bevart i enkelte greske manuskripter, og også i noen få på gammelkirkeslavisk.

Som Andre Baruk beskriver denne gresk apokalyptiske teksten Jerusalems tilstand etter å ha blitt herjet av babylonske Nebukadnesar II i 587 f.Kr. og diskuterer hvordan jødedommen kan overleve når tempelet i Jerusalem ikke lenger eksisterer. Teksten er innrammet som en mystisk visjon gitt til Baruk. Som i Andre Baruk blir det argumentert at tempelet er blitt bevart i himmelen og er presentert som helt funksjonelt og betjent av engler. Det er derfor ikke behov for at tempelet blir gjenreist på jorden. Denne tredje boken til Baruk stiller spørsmålet hvorfor Gud lar gode mennesker få lidelser og svarer med en visjon om etterlivet hvor syndere og rettskafne får deres rettmessige straff og belønning. I løpet av visjonen blir Baruk vist forskjellige himler, der er han vitne til avstraffelse av de som bygde «stridens tårn mot Gud», kanskje en hentydning til Babels tårn; en slange ved navn Hades som drikker fra havet; og andre slike merkverdigheter, helt til han han stoppes ved en stengt port i den femte himmel og som kun erkeengelen Mikael kan åpne.

Referanser
----------

1. 1 2  Harris, Stephen L. (1985): *Understanding the Bible*. Palo Alto: Mayfield.
2. ↑  Denne litterære trope i den apokalyptiske litteraturen er diskutert av Dean-Otting, Mary (1984): «Heavenly Journeys: A Study of the Motif in Hellenistic Jewish Literature» i: *Journal of Biblical Literature*, Vol. 106, No. 1, s. 126-128

Eksterne lenker
---------------

* 3 Baruch hos Early Jewish Writings.com
* Bibliography and Slavonic Manuscripts of 3 Baruch
* Text of 3 Baruch

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN
 |
**Martin Junge** (født 1961 i Chile) er generalsekretær i Det Lutherske Verdensforbund fra 2010 og er den første latinamerikaner i stillingen. Han studerte teologi på Georg-August-Universität Göttingen og var først vikarprest i Hannover før han ble ordinert til prestetjeneste i Den evangelisk-lutherske kirke i Chile (Iglesia Evangélica Luterana en Chile – IELCH) i 1989. Han var så prest i flere menigheter i Santiago de Chile til år 2000. Fra 1996 til 2000 var han også president i IELCH. 

I 2000 ble Martin Junge knyttet til Det lutherske verdensforbund i Genèves avdeling for misjon og utvikling med ansvar for Latin-Amerika og Karibien. Han fortsatte samtidig å studere ved Université de Fribourg og tok en diplomeksamen der i 2008. I 2009 ble han så valgt til å etterfølge Ishmael Noko fra Zimbabwe som generalsekretær i Det lutherske verdensforbund og i 2016 ble han enstemmig gjenvalgt til en ny seks års periode.

Heder
-----

* Augsburger Friedenspreis 2017

Referanser
----------

1. ↑   «Friedenspreis an Dr. Martin Junge verliehen», besøkt 22. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Chilener innsatt som luthersk toppsjef Artikkel av Alf Gjøsund i Vårt Land 27. november 2010

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC
 |
Tredjepartslogistikk er en fellesbetegnelse på ulike typer allianser og andre samarbeidsformer mellom tilbyder og en bruker av logistikk-tjenester. 
Forståelsen bak begrepet Tredjepartslogistikk/TPL/3PL er lite utbredt og har heller ingen entydig benevnelse. Tredjepartslogistikk omfatter et større spekter av tjenester hvor tilbyder må ha en dypere forståelse for kundens virksomhet. Overtakelse av hele- eller deler av kundens varelager er fundamentet i samarbeidet, med tilhørende effektive IT-løsninger. Det inngås ofte langsiktige avtaler for oppdraget, tre år er vanlig. Logistikkløsningene utarbeides i samarbeid mellom partene, og den er spesielt tilpasset brukernes behov. Målet er å utvikle et samarbeid som gir gevinster til begge parter 1.

  

.Logistikk er kunnskapen om å planlegge, administrere og organisere vare- og informasjonsstrøm i næringslivet eller militæret.[1] Det handler om å oppnå høyest mulig effektivitet gjennom god service og lave omkostninger. Den som arbeider med logistikk kalles for logistiker. Begrepet logistikk har etter hvert glidd inn i dagligtalen for også å planlegge og organisere private aktiviteter 2.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Den tyske storlosje for kvinner** (tysk: *Frauen-Großloge von Deutschland*) er en frimurerorden med hovedsete i Berlin som ble grunnlagt i 1982. Storlosjen består idag av 18 frimurerlosjer for kvinner, og er tilsluttet C.L.I.M.A.F.C.

Storlosjen var Tysklands første frimurerorden hvor bare kvinner har adgang. Tyske losjer underlagt Le Droit Humain eksisterte allerede på 1920-tallet, men denne ordenen godtar både kvinner og menn som medlemmer. Den 30. juni 1949 ble den første frimurerlosje for kvinner grunnlagt i Berlin. I 1982 ble kvinneforeningen «Zur Humanität» stiftet under beskyttelse av Den tyske storlosje av gamle, frie og anerkjente murere. Samme år ble den opphøyd til Storlosje, etter at to kvinnelosjer var blitt grunnlagt i Düsseldorf og Wetzlar slik at minimumskravet om tre losjer var oppfylt.

| # | Navn | Grunnlagt | Sted |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | Zur Humanität und Beständigkeit | 1949 | Berlin |
| 2 | Tusculum | 1982 | Düsseldorf |
| 3 | Regenbogen | 1982 | Wetzlar |
| 4 | Unitas | 1983 | Mannheim |
| 5 | Sci Viam | 1992 | Köln |
| 6 | Quelle zum Licht | 1995 | Wiesbaden |
| 7 | Drei Säulen im Zeichen der Silberdistel | 1996 | Reutlingen |
| 9 | Im Kreise des Granatapfel | 1999 | Hannover |
| 11 | Rosengarten | 2000 | Dortmund |
| 12 | Vier Elemente im Licht | 2001 | Darmstadt |
| 13 | Sophia | 2003 | Essen |
| 14 | Temperantia | 2004 | Osnabrück |
| 15 | Stufen zum Licht | 2004 | Göttingen |
| 16 | Symbola | 2007 | Bielefeld |
| 17 | Europa im Licht | 2007 | Saarbrücken |
| 18 | Aurora | 2008 | Nürnberg |
| 19 | Stella Luminis | 2009 | München |
| 20 | Diotima | 2010 | Aachen |
| 21 | Constantia | 2011 | Düsseldorf |
| 22 | Isis und Osiris | 1991 | Hamburg |
| 23 | Märkisches Mosaik | 2012 | Potsdam |
| 24 | Lilith | 2012 | Lippstadt |

Eksterne lenker
---------------

* Storlosjens hjemmeside
**Sylvia Eder** (født 24. august 1965 i St. Johann in Tirol i Salzburg) er en tidligere østerriksk alpinist. Hun deltok i samtlige disipliner i verdenscupen.

17 år gammel vant hun i 1982 det andre utforrennet i Bad Gastein i Østerrike. Dermed er hun tidenes yngste utforvinner i verdenscupen. I begynnelsen av karrieren var utfor hennes spesialdisiplin. Senere beviste hun allroundegenskapene sine med gode slalåmresultater, noe som ofte resulterte i topplaseringer i kombinasjonsøvelsen. Under VM 1985 i Bormio og VM 1987 i Crans-Montana tok hun sølv bak sveitsiske Erika Hess.

Senere konsentrerte Eder seg om storslalåm og Super-G. Under VM 1993 i Morioka tok hun sin tredje sølvmedalje.

Nesten 13 år etter sin første verdenscupseier kunne Sylvia Eder i desember 1994 igjen stå øverst på seierspallen. Hun vant Super-G-rennet i Vail (USA) foran lagvenninnen Veronika Wallinger.

Meritter
--------

* VM 1985: Sølv i kombinasjonen
* VM 1987: Sølv i kombinasjonen, 5.-plass i super-G, 6.-plass i utfor
* VM 1991: 7.-plass i super-G
* OL 1992, 9.-plass i storslalåm
* VM 1993: Sølv i super-G
* 2 enkeltseire i verdenscupen (se nedenfor)
* Østerriksk mester i slalåm 1981
* Østerriksk mester i kombinasjon 1981, 1983, 1987
* Østerriksk mester i storslalåm 1985, 1986
* Østerriksk mester i utfor 1987

Verdenscupseire
---------------

| Dato | Sted | Land | Disiplin |
| --- | --- | --- | --- |
| 19. januar 1982 | Bad Gastein | Østerrike | Utfor |
| 3. desember 1994 | Vail | USA | Super-G |

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Sylvia Eder – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Sylvia Eder – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Sylvia Eder – FIS (alpint) Rediger på Wikidata

* (en) Sylvia Eder – ski-db.com Rediger på Wikidata
**«Den uheldige mannen»** er en barnesang med tekst av Thorbjørn Egner. Melodien er av James William Elliott, og er opprinnelig skrevet til det engelske barnerimet «Sing a Song of Sixpence».

Teksten handler om en rekke uheldige ting som skjer en mann i løpet av en fredag. De fleste ulykkene finner sted når mannen forsøker å unngå at den seneste ulykken skal gjenta seg: Etter å ha blitt truffet av et takras, tar mannen avstand til hustakene ved å gå ut i veien, men da blir han påkjørt av en trikk. Etter trikkepåkjøringen får mannen skyss med en bil som havner i en front-mot-front-kollisjon. Sangen ender lykkelig med at mannen ligger på sykehuset etter en flyulykke, der han frir til en sykepleier og får ja.

Sangen var en av flere sanger Egner skrev til programposten Malerklubben i Lørdagsbarnetimen. Innholdet i disse sangene skulle være lett å forestille seg visuelt, for å inspirere barna som hørte på til å male bilder basert på innholdet i sangen.

Coverlåter
----------

På Egner-hyllestalbumet *Vi har den ære – en hyllest til Thorbjørn Egner* (2012) har Katzenjammer spor 1: «Den Uheldige Mannen», som er en coverversjon av sangen.

Referanser
----------

1. ↑  «Visekatalogen». *visekatalogen.no*. Besøkt 30. august 2021.
2. ↑  Internet Archive; J. W. Elliot (3. mai 1916). «(1) Sing a Song of Sixpence (2) I Love Little Pussy (3) Georgie Porgie (4) Pussy Cat (5) Feast of Lanterns» **(engelsk)**. Besøkt 30. august 2021.
3. ↑  «Nasjonalbiblioteket». *www.nb.no*. Besøkt 30. august 2021.
4. ↑  «Various - Vi Har Den Ære - En Hyllest Til Thorbjørn Egner» **(engelsk)**. Besøkt 31. august 2022 – via Discogs. «1 Katzenjammer – Den Uheldige Mannen»