recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Inland Revenue** var et britisk departement, inntil april 2005, som var ansvarlig for innkrevning av direkte skatt, som innkluderer inntektsskatt, bidrag til Storbritannias National Insurance, gevinstskatt, arveskatt, selskapsskatt, petroleumsskatt og dokumentavgift. I nyere tid administerte Inland Revenue også andre skatteregimer, hvor midler, slik som Working Tax Credit og Child Tax Credit, er utbetalt fra staten inn på mottakers bankkonto eller som en del av deres lønn. Inland Revenue var også ansvarlig for utbetaling av barnetrygd.

Inland Revenue ble slått sammen med HM Customs and Excise til HM Revenue and Customs per 18. april 2005. Det tidligere Inland Revenue ble dermed en del av HM Revenue and Customs. Det nåværende navnet ble promotert ved bruk av uttrykket «from Revenue and Customs» i for av en serie med årlige radiosendinger, og i noe mindre grad i form av fjernsynssendinger i løpet av 2000- og 2010-tallet.

Referanser
----------

1. ↑  «Childcare vouchers: better off calculator». hmrc.gov.uk.
2. ↑  «HM Revenue and Customs: About Us». hmrc.gov.uk. Besøkt 11. februar 2013.
**Birger Hatlebakk** (født 20. august 1912 i Elnesvågen, død 27. mars 1997) var en norsk forretningsmann og politiker. Hatlebakk var en industri-gründer og grunnla bedriftene Moxy og Glamox. Som politiker var han vararepresentant på Stortinget for Venstre fra Møre og Romsdal i perioden 1969 til 1973. Hatlebakk studerte til siv.ing. ved NTH og underviste deretter
ved Trondheim Tekniske Skole en tid (1941). Samtidig eksperimenterte han med produksjon av variert teknologi, herunder vindmøller, koblingsbokser for elektriske anlegg, dørvridere og det som skulle bli hans viktigste bidrag, nemlig *glamoxering* (1948) som er elektrokjemisk overflatebehandling av aluminium.
Han startet bedriften Glamox (1950) som ble flyttet til Molde (1955), samt etablerte truckprodusenten Moxy (1974) i hjembygda.

Hatlebakk er referert til i sangen «Arne Armoen og personalsjefen» (1975) av Vømmøl Spellmannslag: *Takket være strukturrasjonalisering, kapitalinvestering, indoktrinering, hatlebakkisering, sentralisering og inflasjon.*

Utmerkelser
-----------

* Norske Ingeniørers Forenings gullmedalje for utvikling av det tekniske miljø (1993).

Referanser
----------

1. 1 2   Store norske leksikon, Store norske leksikon-ID Birger\_Hatlebakk[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Stortinget om Birger Hatlebakk

Litteratur
----------

* John Hollen, *Ved slottets port: historien om Birger Hatlebakk* (1991)

Eksterne lenker
---------------

* (no) Birger Hatlebakk hos Stortinget Rediger på Wikidata

* (no) Birger Hatlebakk hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Prabook **·** Stortinget
 |
Et kart laget av Railway Clearing House i 1903 over Halesowen Joint Railway (vist i grønn og gul) og tilknyttede linjer
**Halesowen Joint Railway** var en britisk før-grouping jernbaneselskap (lovgivning fra 1921) som åpnet en 10 kilometer lang jernbanelinje i 1883 i Midlands. Den ble etter hvert eiet sammen av Midland Railway og Great Western Railway.

Linjen ble stengt i 1964. Den tidligere stasjon ved Hunnington har blitt omgjort til et bolighus og den andre mellomliggende stasjonen ved Rubery har blitt revet. En kort strekning av linjen er igjen på den sørlige enden og benyttes av Longbridge motoranlegg selv om den ikke har hatt noen trafikk siden 1995.

Med stengningen, og rivingen av MG Rover Longbridge-fabrikken og den gjenværende strekningen av Halesowen Railway blir snart fjernet. I august 2008 eksisterte fortsatt den gamle Longbridgestasjonsbygningen, men Railway Magazine rapporterer at den gamle Longbridge signalbygningen blir revet, og det resterende sporet fra Halesowen knutepunktet også skal fjernes.

Referanser
----------

1. ↑  Longbridge til Halesowen (Gwr/Midland Joint)[*død lenke*]
Epitaf over Georg Sack med ordenstegnet for Vår Frues selskap om halsen. Minnesmerket står i Heilsbronnklosteret
**Svaneordenen** eller **Vår Frues selskap med svanen** (latin: *Societas beatae Mariae virginis*, tysk: *Der Orden unserer lieben Frauen zum Schwan*, *Schwanenorden* eller *Schwanenritterorden*) var en brandenburgsk ridderorden innstiftet 29. september 1440 av kurfyrst Frederik II av Brandenburg. Navnet Svaneordenen stammer fra gjenopptakelsesprosjekt under Fredrik Vilhelm IV av Preussen i 1843.

Beskrivelse
-----------

Ordenen var et adelig brorskap viet til jomfru Maria. Ved innstiftelsen ble det bestemt at ordenen skulle består av maksimalt 30 riddere og sju kvinnelige medlemmer. Det politiske formålet med ordenen var å samle adelskapet i Brandenburg under det nye dynastiet innstifteren tilhørte, huset Hohenzollern. Ordenen fikk sete i Premonstratenserordenens kloster i Harlungerberg ved Brandenburg Altstadt. I 1459 etablerte grunnleggerens yngre bror, markgreve Albrecht Achilles, en avdeling av ordenen basert i kapellet viet Sankt Georg i Sankt Gumpertus-kirken i Ansbach.

Ordenstegnet for Svaneordenen var opphengt i et kjede og var todelt. Øverst hang en gjengivelse av jomfru Maria med Jesusbarnet, stående på en halvmåne og omgitt av en strålekrans. Under dette hang en svane omgitt av et linklede. Svanen symboliserer Kristi offer. Kjedet hadde ledd bestående av hjerter innsatt i «hestebremser», klemmer med spisse tenner, et instrument som symboliserte hjertets helende straff gjennom anger, skriftemål og bot. Ordenens katolske symbolikk medførte at den ikke overlevde reformasjonen. 

Svaneordenen var trolig et forbilde for den danske Elefantordenen, innstiftet omkring 1457 av Christian I. Kongen var gift med Dorothea av Brandenburg, datter av markgreve Johan av Brandenburg.

Referanser
----------

1. ↑  Boulton 200, s. 589.
2. ↑  Boulton 200, s. 591.
3. ↑  Boulton 200, s. 597.
4. ↑  Boulton 200, s. 591–593.
5. ↑  Boulton 2000, s. 400.
6. ↑  Stevnsborg 2005, s. 21.

Kilder
------

* D'Arcy Jonathan Dacre Boulton: *The knights of the crown. The monarchical orders of knighthood in later medieval Europe, 1325–1520*, 2. utgave, Boydell Press, 2000, s. 589–597.
* Lars Stevnsborg: *Kongeriget Danmarks ordener, medaljer og hederstegn. Kongeriget Islands ordener og medaljer*, Odense Universitetsforlag, 2005, s. 21–71

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND
 |
**Svamper** er den mest primitive gruppe flercellede dyr. Svamper har ingen organer og lever av å filtrere næring fra vannet gjennom et system av porer, kanaler og utstrømsåpninger. De har et støtteskjelett bestående av spikler (nåler) som er kittet sammen. De ulike klassenes navn reflekterer hva nålene hos majoriteten av artene innen hver gruppe består av; kalk (kalksvampene), silisium (glassvampene), kitin og kisel (horn- og kiselsvampene). 

En avvikende gruppe er familien Cladorhizidae i ordenen Poecilosclerida innen Demospongiae. Hos disse er poresystemet gått tapt, og de kan ikke lenger ernære seg av å filtrere vannet for næringsstoffer. I stedet fanger de smådyr, først og fremst hoppekreps. Fangsten skjer ved at byttet blir hengende fast så snart det berører klebrige blærer på svampen, eller det hukes på tynne og sylskarpe pigger som er spesialiserte spikler, alt avhengig av arten. Offeret dekkes deretter av et lag med celler som gror over det, før det til slutt fordøyes.

Det finnes ca. 10 000 svampearter over hele verden, både i salt- og ferskvann. I Norge er det registrert 263 arter, 5 av disse i ferskvann. Artene som lever i ferskvann er; vanlig ferskvannssvamp (Spongilla lacustris), skjørsvamp (Eunapius fragilis), elvesvamp (Ephydatia fluviatilis), myllersvamp (Ephydatia mülleri) og 
rydersvamp (Racekiela ryderi, også kalt Anheteromeyenia ryderi). Svamper lever i kolonier eller enkeltvis, noen lever også i symbiose med alger eller bakterier. De finnes helt fra tidevannssonen til de største dyp, og varierer i størrelse fra mindre enn 1 cm til over 2 meter.

Artsbestemmelse av svamper er vanskelig og systematikken er ikke helt ut forstått. I tidligere verker opererer man med en fjerde delgruppe, korallsvamper, men disse er nå gruppert sammen med horn- og kiselsvamper.

Svamper kan formere seg aseksuelt ved knoppskyting eller seksuelt. Eggene klekker direkte til en morula med flimmerhår som likner på nesledyrenes planulalarve. Utviklingen videre til voksent individ er direkte.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *svamper* – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen Rediger på Wikidata

* (en) *svamper* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *svamper* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *svamper* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *svamper* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *svamper* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *svamper* hos Fossilworks Rediger på Wikidata

* (en) *svamper* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *svamper* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Porifera* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Sponge* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL **·** NKC
 |
*Ruten av mars russiske tropper i 1185*
**Igor Svjatoslavitsj** (russisk: Игорь Святославич; født 2./3. april 1151, død 1202) var fyrste av Novgorod-Seversk fra 1180 til 1202. Hans stridigheter med polovtserne eller kumanene, en tyrkisk nomadestamme som levde i den sørlige delen av Donregionen, ville sannsynligvis ha forsvunnet inn i historiens tåke om det ikke hadde vært for at begivenhetene ble udødeliggjort i diktet *Igor-kvadet* (eller *Sangen om Igors hærtog*) og senere i operaen *Fyrst Igor* av Alexander Borodin (1890).

Igor var sønn av Svjatoslav Olegovisj og en av Oleg av Tsjernigovs sønnesønner. Hans mor var Katarina av Novgorod. Sitt adelige navn Igor fikk han til ære for onkelen, Igor II av Kiev, men dåpsnavnet hans var Georg til ære for hans fars allierte Jurij Dolgorukij, det vil si Jurij eller Georg den langarmede.

I 1171 ledet Igor det første hærtoget mot kumanene, og det ble en suksess. Han beseiret khanene Kobyak og Kontsjak som hadde herjet landområdene rundt Perejaslav-Tsjmelnytskyj (tidligere kalt Perejaslav). I 1183 beseiret han kumanere på et herjingstokt ved elven Merla.

I 1185 angrep khan Kontsjak ruserne og som svar samlet Igor en styrke på rundt 6000-8000 soldater for å gjengjelde. Han fikk støtte fra et antall av fyrster og deres styrker fra Kiev, inkludert broren Vsevolod, nevøen Svjatoslav og sønnen Vladimir. De klarte å trenge dypt inn i kumanernes område og overraskende angripe dem. Imidlertid ble de selv omringet av fiender på begge sider, og ble møtt av tung beskytning fra bueskyttere. Krigere i rustning angrep ledet av et antall khaner, inkludert Konchak. Krigerne fra Kiev ble presset inn mellom den angripende fienden og en innsjø, og de som ikke ble drept på stedet, druknet i sjøen.

Igor fulgte en del desertører, og på veg tilbake ble han tatt til fange. Også Vsevolod, Svjatoslav og Vladimir ble tatt til fange. Igor greide senere å rømme, men måtte la sin sønn bli igjen som gissel. 

Fire år før sin død ble han fyrste av Tsjernigov og fordelte sine landområder i Severia mellom sine fem sønner.

Familie
-------

Han giftet seg med Eufrosinia, datter av Jaroslav Osmomysl. Deres barn var:

* Vladimir, født 8. oktober 1170
* Oleg, født 1174
* Svjatoslav, født 1176
* En datter som ble gift med David Olgovitsj

Referanser
----------

1. ↑   www.britannica.com[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   VE / Igori[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Genealogics[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   Q24366635[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Dimnik, Martin: *The Dynasty of Chernigov, 1146-1246*, Cambridge University Press 2000

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** NKC
 |
**Igor Anatoljevitsj Tsjernykh** (russisk: Игорь Анатольевич Черных; født 12. juni 1932 i Sovjetunionen, død 15. juli 2020 i Moskva) var en russisk kinematograf og manusforfatter.

Han arbeidet for Mosfilm. Tsjernykh ble hedret med utmerkelsen Meritert kunstner i RSFSR i 1988. Han var best kjent for sine arbeider med Бриллиантовая рука *Brilliantovaja ruka* (Diamantarmen, 1969), Особо важное задание (En særlig viktig sak, 1980) og Частный детектив или операция «Кооперация» *Tsjastnijy detektiv, ili operatsiya «Kooperatsiya»* (Privatdetektiv, eller operasjon «Samarbeid», 1990).

Igor Tsjernykh døde 15. juli 2020 i Moskva av COVID-19, i en alder av 88 år.

Referanser
----------

1. ↑  «Добрый и отзывчивый человек»: умер оператор «Бриллиантовой руки» Игорь Черных

Eksterne lenker
---------------

* (en) Igor Tsjernykh på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** NKC
 |
**Half Dome** er en granittkuppel i Yosemite Nasjonalpark i California, USA. Den ligger på øst-siden av Yosemite-dalen, og er antagelig Yosemites mest karakteristiske kjennemerke. Toppen rager mer enn 1444 m over dalbunnen.

Bestigning
----------

Så sent som i 1870-årene ble Half Dome ansett å være ubestigelig, men den kan nå bestiges på flere forskjellige måter. Tusenvis av fjellvandrere når toppen hvert år ved å følge en sti fra dalbunnen. Starten på stien er bare 3,2 km fra Half Dome, men den snirklete ruten er totalt 13,7 km lang. Den endelige bestigningen skjer ved å følge et par metallwire festet til stolper på fjellets bratte men avrundede østside. Wireruten ble konstruert i 1919, men fulgte i stor grad ruten som George Anderson brukte da han i oktober 1875 besteg toppen for første gang ved å bore inn metallbolter i den glatte granitten.

Alternativt er det mer enn et dusin klatreruter som går fra dalen og opp Half Domes vertikale nordvestlige side. Andre ruter går i sørveggen og på den vestlige skulderen av fjellet.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Half Dome – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Half Dome – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** GeoNames **·** GNIS
 |
Foto: Ina Backer / Riksantikvaren 
**Bø prestegård** eller Holmen gård ligger noen hundre meter nordøst for Bø kirke, i Prestevegen 4.

Gårdens historie skal gå tilbake til før vikingtiden. Det er ikke kjent akkurat når gården ble prestegård, men prestegårdsstatusen er i alle fall bekreftet i 1527. En rekke gårder og gårdparter ble etterhvert underlagt prestegården, og Bø tettsted ligger på det som var prestegårdens grunn. Prestegårdsjorden ble etterhvert fradelt og solgt, og selve prestegårdstunet med hovedbygning, stabbur og hage ble i 2006 solgt til Stiftinga Bø Prestegard. Stiftelsen har som mål å ta vare på den lokale kulturarven, og gården brukes til diverse kulturformål.

Hovedbygningen og stabburet er fredet. Hovedbygningen er satt sammen av to tømmerbygg, hvorav det eldste er fra slutten av 1600-tallet og det andre fra midten av 1700-tallet. Bygningen har utvendig panel fra ca. 1910. Stabburets alder er ukjent. Bygningene har vært endret gjennom årene, og hovedbygningen fikk sveitserpreg på overgangen mellom 1800- og 1900-tallet. Stabburet ble restaurert i 2009 og hovedbygningen i 2010.

Referanser
----------

1. ↑  Kulturminnesøk
2. ↑  Stiftinga Bø Prestegard angir 2006 som sitt etableringsår, men Telemark fylkeskomunne sier at gården ble solgt i 2004.

Litteratur
----------

* Telemark fylkeskommune om Bø prestegård
* Stiftinga Bø Prestegard

Eksterne lenker
---------------

* «Bø prestegård». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Riksantikvaren kulturminne
 |
Desprez' pagodetegning fra 1788.
**Kinesiska pagoden** var en planlagt bygning i Drottningholms slottspark på Lovön i Stockholms län. Pagoden skulle oppføres ved *Floras kulle* like øst for Kina slott, men prosjektet ble aldri virkeliggjort på grunn av mordet på Gustav III.

En stor del av Gustav IIIs idéer til bygninger i den engelske parken ble aldri utført. Da Fredrik Magnus Piper i 1781 la fram en plan over parken fantes allerede alle karakteristiske elementer for en kongelig lystpark i engelsk stil. Her fantes vannveier, broer, koller, grassletter (så kalte *pelouse*) og flere paviljonger i ulike stilretninger.

I en utvidelse mot nord, tegnet Piper i sin generalplan fra 1797 en grotte med kanaler og kaskader, en liten sjø med broer og turstier, samt en tyrkisk paviljong. Ved *Floras kulle*, øst for Kina slott skulle en kinesisk pagode bli et sammenbindende *point de vue* (sluttpunkt i en siktlinje) mellom kinaanlegget og den engelske parken tvers over Tessins strikte barokkpark. Som sluttpunkt foreslo han monumentet over Gustav III på Monumentholmen. Piper opprettet flere forslag, men ingen av dem ble utført, ei heller Louis Jean Desprez mer teatermessige pagode, som ble godkjent av kongen *«Haga den 19 juni 1788»* ble bygd.

Referanser
----------

1. ↑  Malmborg (1966), s. 152
2. ↑  Malmborg (1966), s. 154

Litteratur
----------

* Malmborg Boo von, red. (1966). *Drottningholm: en konstbok från Nationalmuseum*. Årsbok för Svenska statens konstsamlingar, 0491-0575 ; 13 **(svensk)**. Stockholm: Rabén & Sjögren. Libris 22784.

| * v
* d
* r
Drottningholms slott |
| --- |
| Bygninger | Apotekshuset - Badhuset - Cantongatan - Confidencen - Dragonstallet - Evert Lundquists ateljémuseum - Grindstugan - Götiska tornet - Hemmet - Hertigarnas stall - Inspektorsbostaden - Kanslihuset - Kavaljershuset - Kina slott - Kinesiska pagoden (ikke utført) - Lilla Kina - Slottet - Slottskyrkan - Slottsteatern - Slottsstallet - Teaterplanen - Vakttältet - Vilan | Högvakten |
| Parker og fontener | Slottsparken - Skulpturparken - Herkulesfontänen - Kaskaderna - Kronan - Monumentholmen - Svanholmen med svanhuset |
| Interiør | Déjeunersalongen - Slottsbiblioteket - Slottskyrkan - Ehrenstrahlsalongen - Hedvig Eleonoras paradsängkammare - Karl X Gustavs galleri - Rikssalen - Porslinsrummet - Stensalen - Trapphuset |
| Annet | Långa raden - Drottningholm (tettsted) - Drottningholms kungsgård - Drottningholmsbron - Drottningholmsmalmen - Canton - Lovö kyrkallé - Lovö skogskyrkogård - Museum de Vries |
**Irmelin Drake** (født 5. mars 1963 i Bergen) er en norsk forsker, foredragsholder og skribent. 

Hun arbeider nå som førsteamanuensis ved Høgskolen i Sørøst-Norge. Hun har økonomutdannelse fra USA[*bør utdypes*] og hovedfag i administrasjon og phd innen ledelse fra NHH.

Drake har medforfattet to bøker om ledelse. Hun var fast spaltist i Ukeavisen Ledelse fra 1999-2006, i "Kommentar Fredag" i Østlands-Posten 2007-2008 og senere som gjestespaltist i Høgskolens Hjørne i Tønsberg Blad.

Hun har vært medansvarlig for utviklingsprosjekter som *Female Future* (NHO), *Gjennomslag - kvinner i kommunal toppledelse* (KS), *Top 10* (Innvandrere som har lykkes i norsk arbeidsliv) og *Leadership Foundation og Vinnerkonferansen*.

Drake er oppvokst i Bergen, og bor i Bærum.

Bibliografi
-----------

* *Kvinner og ledelse – gjennom glasstaket?* sammen med Anne Grethe Solberg
* *Norske ledere i omskriftelige tider* sammen med Tom Colbjørnsen og Willy Haukedal

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  Irmelin Drake Arkivert 11. februar 2017 hos Wayback Machine. Høgskolen i Sørøst-Norge

Eksterne lenker
---------------

* Privatblogg

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Adolf Bogstad** (født 22. april 1920, død 13. februar 1945) var en norsk motstandsmann under andre verdenskrig som ble skutt av Gestapo under den tyske okkupasjonen. Han var født på Østre Aker.

Bogstad ble involvert i Hjemmefronten i 1940 og drev med våpentransport og aviser. I 1941 ble han medlem av Milorg som lagsjef. I 1944 ble han med i en aksjonsgruppe som leder for et lag. Hans siste oppdrag var *Aksjon smør* der Milorg stjal forsyninger fra 2 lagre, ett i Tollbugata 8 som tilhørte de tyske styrkene og ett i Skippergata 22 som tilhørte Arbeidstjenesten. Bogstad fylte lastebiler med forskjellige varer, blant annet tønner med lammekjøtt og saltsekker. Varene vil komme godt med hos «gutta på skauen». Etter nærmere fem års krig og okkupasjon er matvaresituasjonen i Oslo prekær.

13. februar 1945 skulle Bogstad planlegge en sabotasjeaksjon sammen med Frank Olsen og Storm Willads Weinholdt i Weinholdts leilighet. Før noen av de tre ankom leiligheten hadde to Gestapo offiserer, tyskeren Koestinger og en norsk offiser, ankommet for å sjekke Weinholdts bror Kjell. Da Kjell heller ikke var hjemme, ventet Gestapo offiserene i stuen. Da Bogstad og Weinholdt ankom leiligheten ble Gestapo offiserene mistenkelige, men Bogstad og Weinholdt forklarte at de skulle planlegge en tur. De ble søkt og visste at de måtte komme seg unna før Frank Olsen kom, siden han hadde på seg viktige dokumenter som ville avsløre dem. Da Olsen ankom ble han sett av Weinholdts far igjennom et vindu, men han klarte ikke å få kontakt med Olsen. Olsen ringte på ringeklokka, gikk inn og Gestapo-offiserene skjønte da situasjonen. De tre ble holdt i leiligheten.

Adolf Bogstad skjønner at han må prøve å flykte og spør om lov til å gå på toalettet. Samtidig som han tar i toalettdøren, røsker han opp entredøren. Men Koestinger og den norske offiseren har vært mistenksomme og har allerede pistolene klare. To pistolskudd smeller samtidig og Bogstad stuper forover og i gulvet. Så skyter Koestinger et nytt skudd i Bogstads bakhode. En av Norges motstandsmenn dør momentant. Frank Olsen, Storm Weinholdt, Storms far Sverre og Storms bror Kjell blir arrestert, og senere utsatt for tortur i Møllergata 19.

Minnesmerke på Sarabråten over lokale Milorg-jegere som falt under krigen.
Sammen med 8 andre Milorg-jegere er Bogstad hedret på et minnesmerke på Sarabråten i Østmarka.

Referanser
----------

1. 1 2  *Våre falne*: 1939-1945, bind 1, side 316 Grøndahl, Oslo 1949
2. 1 2  Skuddene i Hertug Skules gate Arkivert 4. mars 2016 hos Wayback Machine. groruddalen.no, besøk 25. oktober 2015
3. ↑  Øyen, Odd, red. (2007). *Milorg D13 i kamp. Fra det hemmelige militære motstandsarbeidet i Oslo og omegn 1940–1945* (andre utg.). Oslo: Orion. s. 162–163, 175. ISBN 978-82-458-0839-1.
4. 1 2 3  Øyen, ed, 2007: side 164–168
5. ↑  Øyen, ed, 2007: side 175
6. ↑  «Tale ved Milorgbautaen i Østmarka». regjeringen. Besøkt 25. oktober 2015.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Fangeregisteret **·** Våre falne

 |

Portal: Andre verdenskrig
Seeheim-slottet i Konstanz var Adolf Scholz siste bolig
**Adolf Heinrich Wilhelm Scholz**, adlet i 1883 og deretter **von Scholz**, (født 1. november 1833 i Schweidnitz i det daværende Schlesien, død 20. mars 1924 på Schloss Seeheim ved Konstanz) var en tysk jurist og politiker. Han var den første leder av det føderale riksfinanskontoret (Reichschatzamt) i Det tyske keiserriket og senere prøyssisk finansminister.

Scholz studerte jus i Bonn og Berlin og tjenestegjorde deretter som dommer og regjeringsadvokat i ulike stillinger i Preussen. Han overtok 1880 som leder av riksfinanskontoret med tittelen *Staatsekretär*. I 1882 etterfulgte han Karl Hermann Bitter som Preussens finansminister og tjente i denne stillingen under keiserne Wilhelm I, Friedrich III og Wilhelm II til 1890. Som Preussens finansminister var han Bismarcks nærmeste rådgiver.

Adolf Scholz arbeidet som prøyssisk finansminister, sterkt for at indirekte skatter skulle erstattes av direkte skatter på personinntekt, men Bismarck satte seg imot dette. Scholz støttet likevel Bismarck i hans konflikt i 1890 med keiseren og måtte som følge av Bismarcks avgang, også selv gå av.

Scholz kjøpte i 1885 Seeheim-slottet ved Konstanz og utvidet det i historisk stil. Han var far til forfatteren Wilhelm von Scholz (1874–1969).

Referanser
----------

1. 1 2   Gemeinsame Normdatei, besøkt 24. april 2014[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Social Networks and Archival Context, oppført som Adolf von Scholz, SNAC Ark-ID w6p13h9r, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2  Thier, Andreas, *Scholz, Adolf Heinrich Wilhelm,* i Neue Deutsche Biographie 23 (2007), s. 451 besøkt 6. september 2014
4. ↑  Internettsiden til Seeheim-slottet

Eksterne lenker
---------------

* (de) Verk av og om Adolf Heinrich Wilhelm Scholz i katalogen til det tyske nasjonalbiblioteket

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Deutsche Biographie **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** ISNI **·** SUDOC
 |

Portal: Tyskland
**FBOP Corporation** er et bankholdingselskap som er basert i Oak Park i Illinois i USA. I 2007 hadde selskapet 14,9 milliarder dollar i egenkapital og var det 49. største bankholdingselskapet i USA.

FBOP er oppkalt etter sin første bank, First Bank of Oak Park. Den 30. oktober 2009 ble FBOPs bankfilialer stengt og Federal Deposit Insurance Corporation overtok. Selskapet har over 4064 ansatte. Holdingselskapet ble opprinnelig etablert som First Bank of Oak Park, og det begynte å kjøpe opp andre banker i 1990.

Referanser
----------

1. ↑  FDIC Press Release PR-195-2009: U.S. Bank, NA, of Minneapolis, Minnesota, Assumes All of the Deposits of Nine Failed Banks in Arizona, California, Illinois and Texas
2. ↑  
«Top 50 bank holding companies». Federal Financial Institutions Examination Council. 31. desember 2007. Besøkt 22. januar 2008.
3. ↑  
«FBOP Corporation». *Holding Companies*. iBanknet.com. 13. november 2007. Besøkt 22. januar 2008.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN
 |
**Birger Mowinckel** (født 22. desember 1927) er en næringslivsmann fra Bergen. Han arbeidet i firmaet J.E. Mowinckel fra 1955 til 1967, og etablerte deretter datterselskapet AS Univest, som han ledet frem til 1990. Han fortsatte som styreformann for selskapene. I tillegg var han styremedlem i blant annet Norges Colonialgrossisters Forening, Importørutvalget og Kolonialgrossistenes Kundeservice AL, foruten å være representantskapsmedlem i blant annet Det Bergenske Dampskibsselskap og Bergens Mekaniske Verksted.

Han har engasjert seg i allmennyttige formål innenfor kunst og kultur, og bemerket seg som en ivrig kunstsamler. Han deponerte i 2010 sin kunstsamling «From Dahl to Dolk» hos Rekstensamlingene.

Han var gift med Anne Marie f. Minou (død 2001). Paret har tre barn. Han giftet seg senere med Betty Bull (død 2020).

Referanser
----------

1. ↑  Jørstad, Finn R. (1928-) (2000). *A/S J.E. Mowinckel: tre generasjoner - tre epoker*. Paradis: Kræmmerhuset. ISBN 8299440521.
2. ↑  «Dolk - Love Hurts @"From Dahl to Dolk"». urbanartassociation.com. 20. april 2012.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF
 |
**Diktkammeret** er nettsted og forum på Internett for diktskriving. 

Det startet i februar i 2001 som en del av Dagbladets litteratursatsing og ble raskt et populært tilbud til de som var opptatt av å skrive dikt. Gjennom de årene Diktkammeret har eksistert har månedens poet blitt kåret av en fast jury. 

Diktkammeret har også en etablert poet som har fungert som diktlærer og med jevne mellomrom kommenterer diktene som legges ut. Helge Torvund har fungert som diktlærer med noen avbrudd siden oppstarten. Det er verdt å merke seg at mange av deltakerne på Diktkammeret har debutert med bok i løpet av de årene det har eksistert.

Siden 1. april 2015 har Diktkammeret fungert gjennom folkefinansiering, uten støtte fra Dagbladet, og fra 1. september 2015 som et selvstendig nettsted på www.diktkammeret.no

Poeter fra Diktkammeret som har debutert med bok
------------------------------------------------

* Roger Pedersen
* Lars Haga Raavand
* Jan I.Sørensen
* Trine Ness
* Geir Halnes
* Tyra Teodora Tronstad
* Irene Larsen
* Gro Kaasen
* Terje Tørrisplass
* Anne Grete Bærheim
* Tove Myhre
* Olava Bidtnes
* Per Larsen
* Kjell Ivar Sandvik
* Cecilie Cottis Østreng
* Jon Ståle Ritland
* Endre Ruset
* Anne Lind
* Oddbjørn Aardalen
* Kristine Oseth Gustavsen

Referanser
----------

1. ↑  «Boka startet på Dagbladet.no». *Dagbladet.no*. Besøkt 16. november 2016.

Eksterne lenker
---------------

* Diktkammeret – Hovedside
* Diktkammeret – Relatert side på Dagbladet
* Diktkammeret – Helge Torvunds leksjoner i bokform
* Helge Torvunds leksjoner
**Birger Gunnersen** (født ca. 1445 i Halland, død 10. desember 1519 i Lund i Skåne) var dansk erkebiskop i Lund fra 1497 til sin død. Han ble den siste til å hevde Lunderkebiskopens stilling som primas i Sverige.

Karrière
--------

Gunnersen var født borgerlig i Lindebjerg som sønn av degn og klokker *Gunner*. Han gikk i skole i Varberg, siden i Roskilde. I 1468 ble han magister fra Greifswald universitet, hvoretter han i 1474 kom til det kongelige kanselli og i 1477 ble kansler hos dronning Dorothea. Etter hennes død, fortsatte han i samme stilling hos dronning Christine, helt til han ble utnevnt til erkebiskop.

Erkebiskop i Lund
-----------------

Som erkebiskop lå han stadig i stridigheter med den skånske adel om kirkens eiendom. Hans fremste motstandere var riksråd Niels Hack og rikshovmester Poul Laxmand. Gunnersen støttet Christian 2.s ambisjoner om også å styre Sverige, men hans forhold til kongen var likevel anstrengt. Da Christian som stattholder i Norge hadde latt biskop Carl av Hamar fengsle, forsøkte Gunnersen å få biskopen i sin varetekt. I 1514 kronet han Christian, og året etter forrettet han ved kongens vielse til prinsesse Elisabeth. For siste gang i Nordens historie hevdet han erkebiskopen i Lunds særstilling som Sveriges primas ved å bannlyse Sten Sture den yngre og kirkens øvrige fiender.

Renovering av krypten i Lund domkirke
-------------------------------------

På begynnelsen av 1500-tallet, lot han den forfalne krypten i domkirken renovere og ombygge. Her innstiftet han *Jomfru Maria tider* – gudstjenester til Maria ære. I 1512 hadde han ansatt byggmesteren Adam van Düren til renovasjonsarbeidet, samt til å ferdigstille en prektig sarkofag til seg selv og sitt ettermæle. Denne ble hans siste hvilested, da han lukket sine øyne den 10. desember 1519. 

Han ble etterfulgt av Jørgen Skodborg.

* Krypten fotograferet i 1891  Foto: Lina JonnKrypten fotograferet i 1891  Foto: Lina Jonn
* Gunnersens sarkofag sett fra siden.  Foto: Fredrik TersmedenGunnersens sarkofag sett fra siden.  Foto: Fredrik Tersmeden
* Endestykket med hodeenden.  Foto: SlaungerEndestykket med hodeenden.  Foto: Slaunger

Referanser
----------

1. ↑   LIBRIS, SELIBR 178346, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Jexlev, Thelma: «Birger Gunnersen» i *Dansk Biografisk Leksikon* på lex.dk. Hentet 13. september 2022 fra
3. ↑  Nylander, Marcus: Gravstenar i Lunds domkyrkas krypta, Lunds domkyrkoförsamling, 2006

Portal: Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Dansk biografisk leksikon **·** Dansk biografisk leksikon **·** Catholic-Hierarchy **·** VIAF **·** LIBRIS
 |
***Live in NY York*** er det *fjerde albumet* med Bjørn Eidsvåg, utgitt i 1981 på Kirkelig Kulturverksted.

Samtlige tekster og melodier er skrevet av Bjørn Eidsvåg, bortsett fra «Nå er vår tid», som er med tekst av Eyvind Skeie. Denne platen er spilt inn live i studio, og Eidsvåg har kalt den for «Live in NY York» og henspiller på en konsert som fant sted på Broadway i New York samtidig som denne platen ble innspilt; lørdag 12. september 1981. Bjørn Eidsvåg samlet 50 unge folk i NY York Studio på Grünerløkka i Oslo på samme dato og spilte platen inn «live» eller direkte. 

Sangen «Tør'kje leva» ble spilt inn på nytt på albumet *Landet lenger bak* i 1995 under tittelen «Livskåte fuglar».

Sporliste
---------

1. «Eg e noke»
2. «Det går nok over»
3. «Baby i Love You»
4. «Eg trur»
5. «Tør'kje leva»
6. «Min skyld»
7. «Kom til oss»
8. «Kvifor har du så lita tru»
9. «Nå er vår tid»

Bandet
------

* Freddy Lindquist – gitar
* Sveinung Hovensjø – bass
* Iver Kleive – tangenter
* Svein Christiansen – trommer
* Kor: Ungdomskor fra Røyken.

Utgivelser
----------

* 1981 LP/MC Kirkelig Kulturverksted FXLP28
* 1992 CD Kirkelig Kulturverksted FXCD28

Kilder
------

*

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Live in NY York* på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) *Live in NY York* på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) *Live in NY York* på Spotify Rediger på Wikidata

  



|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz
 |
**Borghild Anker** (født 11. august 1876, død 1955) var overhoffmesterinne på det norske slottet og var nær venn av kongeparet.

Hun var gift med *Peter Martin Anker d.y.* og bodde på Rød herregård i Halden. Hun var først gift med *Gotfred Rasch* som hun fikk to sønner med, *Ole og Fritz Anker Rasch*. Etter Gotfreds død giftet hun seg med sin fetter *P.M Anker* og fikk to sønner til. *Nils Anker* døde uten livsarvinger, mens den andre sønnen døde som barn. 

Borghild Anker var første formann i Halden Røde Kors. I 1954 ble hun utnevnt til æresmedlem i Halden Røde Kors og i Norges Røde Kors. Hun er en av Røde Kors' 16 æresmedlemmer. I 1954 mottok hun også Røde Kors' høyeste utmerkelse, Hederstegnet.

Referanser
----------

1. ↑  Halden Røde Kors Utmerkelser[*død lenke*]
2. ↑  Halder Røde Kors - Formenn og ledere gjennom 80 år[*død lenke*]

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Emma Stang** | **Norges overhoffmesterinne**(1927–1955) | Etterfølger:**Else Werring** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Lokalhistoriewiki **·** Historisk befolkningsregister
 |
**Birger Hønningstad** (født 17. september 1904 i Ås i Akershus, død 2. april 1976 i Oslo) var en norsk sivilingeniør og flykonstruktør. Han vokste opp på Forus mellom Sandnes og Stavanger og tok examen artium ved Kongsgård skole i Stavanger.

Hønningstad konstruerte flere fly først i sitt eget ingeniørfirma Birger Hønningstad & Co og etter andre verdenskrig i Norsk Flyindustri AS hvor han også var direktør.

Stavanger lufthavn Sola
-----------------------

Hønningstad var sammen med skipsreder Ole Bergesen initiativtaker for opprettelse av en lufthavn i Stavangerområdet. Dette resulterte i 1937 til åpningen av Norges første sivile lufthavn av kong Haakon VII.

Flykonstruksjoner
-----------------

* Hønningstad Norge A (1938)
* Hønningstad C-5 Polar (1939) prototype
* Hønningstad Norge B (1946)
* Widerøe Polar (1948)
* Norsk Flyindustri Finnmark 5A (1949)
* Hønningstad Norge C (1960)

Referanser
----------

1. 1 2   Store norske leksikon, Store norske leksikon-ID Birger\_Hønningstad[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Stavanger Aftenblad: "NAVN OG NYTT", 17.september 1964 s.4.

Eksterne lenker
---------------

* Birger Hønningstad hos Store norske leksikon
* Stavanger, Sola hos Norske flyplasser

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Prabook **·** Geni
 |
**Kinesiske perlekremer** er hudkremer som har vært brukt i kinesisk naturmedisin i århundrer. Kremene fremstilles ved at ferskvannsperler knuses til fint støv for deretter å gjennomgå en kjemisk prosess kalt hydrolyse. Da spaltes proteiner i perlemassen opp i aminosyrer, herunder også essensielle aminosyrer som kroppen ikke selv produserer, og som huden trenger og kan nyttiggjøre seg.[] Den hydroliserte perlemassen danner basis for kremen og i tillegg tilsettes ulike andre stoffer med kjent positiv effekt på huden. Dette er ingredienser fra kinesisk natur- og urtemedisin, men også virkestoffer utviklet gjennom forskning i nyere tid. Eksempler på dette er hyaluronsyre, gullpartikler (Bio-gold), ginsengekstrakt, silkepeptider, ganoderma eller reishi (kjuke på norsk) og jojobaolje, for å nevne noen av de viktigste.[]

Perlekremer er første gang omtalt i kinesisk medisinsk litteratur på 1500-tallet i hovedverket til Kinas medisinske «stamfar», Li Shizhen.[]

På grunn av kostbar fremstilling var perlekremer lenge forbeholdt en elite av kvinner ved det keiserlige hoffet i ulike dynastier. I senere tid er kremene gjort tilgjengelig for et større marked og selges i perlefabrikker, på markeder og i butikker i Kina. Perlekremene har kommet til Vesten og oppnådd popularitet gjennom turister, forretningsfolk og andre tilreisende som har brakt med seg kremene hjem. Blant de første var president Nixons følge på hans historiske besøk i Kina i 1973.[]

I dag selges perlekremer i flere vestlige land, også i Norge, og primært gjennom netthandel.

Vestlige kosmetikkprodusenter har også begynt å markedsføre sine egenutviklede perlekremer rettet mot et eksklusivt marked, og til helt andre priser enn de kinesiske originalene.[]

Litteratur
----------

* Zhang Huijian: *Li Shih-chen: Great Pharmacologist of Ancient China*, Foreign Languages Press, Beijing 1960.
***al-Hadi*** (arabisk: الهادي *al-Hādī*) er herskernavnet til arabisk: أبو محمد موسى بن محمد المهدي بن أبي جعفر المنصور '*Abū Muḥammad Mūsā b. Muḥammad al-Mahdī b. Abī Ǧaʿfar al-Manṣūr*) født ca 766/767 i Rayy; myrdet 14. september 786 i Bagdad). Fra 24. juli 785 og til sin død året etter var han abbasidenes fjerde kalif.

Mot slutten av forgjengeren Al-Mahdi var det haremsintriger som tok sikte på å få prins Hārūn nominert til tronfølger. Al-Mahdi bekreftet sin sønn Mūsā (0 al-Hadi) som tronfølger, men bestemte dessuten at Hārūn ar-Rashīd deretter skulle påfølge som kalif.

Med herrskapsovertakelsen bestrebet al-Hadi seg på - med hjelp av al-Fadl ibn ar-Rabīʿ i begrense iranernes innflytelse i riksforvaltningen. Iranerne hadde også foretrukket Hārūn som kalif. Mens han forsøkte å bevege Hārūn til å fi avkall på sine krav, ble han myrdet. Hārūn ar-Rashīd kunne nå tiltre som kalif, og hersket til sin død i 809.

Litteratur
----------

* Al-Tabari, volume XXX "The Abbasid Caliphate in Equilibrium," transl. C.E. Bosworth, SUNY, Albany, 1989
* Al-Masudi, The Meadows of Gold, The Abbasids, transl. Paul Lunde and Caroline Stone, Kegan Paul, London and New York, 1989

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Britannica
 |
**Bishops Lydeard** er en landsby og et verdslig sogn i Somerset i England. Den ligger ved A358, omkring åtte kilometer nordvest for Taunton. I nærheten av landsbyen ligger Sandhill Park. Jernbanestasjonen i landsbyen er den sørlig endestasjon for jernbanelinjen West Somerset Railway, en gammel linje som trafikkeres med damplokomotiv. I henhold til folketellingen i 2011 har landsbyen og sognet, inkludert landsbyen Cotford St Luke, utgjør befolkningen på 2 839 innbyggere.

Historie
--------

Landsbyens navn er antagelig knyttet til Gisa, biskop av Wells fra 1060 til 1088, og som var en av de fremste episkopal landeierne i Somerset på tiden til undersøkelsen i *Domesday Book* (1086) ble foretatt. Andre ledd i stedsnavnet er en sammensetning av to angelsaksiske personnavn, Lide (tilsvarende Lloyd) og Geard, sistnevnte er bevart som et lokalt navn, «Yarde». Foruten å være et personnavn har geard betydningen «gjerde, innhengning, gårdsplass eller bosted».

Cotford St Luke er en ny landsby, bygget i den sørlige delen av sognet Bishops Lydeard, som ble et adskilt sogn i 2011, utskilt fra Bishops Lydeard.

Referanser
----------

1. ↑   «Statistics for Wards, LSOAs and Parishes — Summary Profiles» (Excel). *Somerset Intelligence*.
2. ↑   Robinson, Stephen (1992): *Somerset Place Names*. Wimborne, Dorset: The Dovecote Press Ltd. ISBN 1-874336-03-2.

Eksterne lenker
---------------

(en) Bishops Lydeard – kategori av bilder, video eller lyd på Commons


* Bishops Lydeard hos Wikivoyage
* «Bishops Lydeard» hos DMOZ

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Vision of Britain **·** GeoNames **·** GeoNames
 |
**Dilipkumar Mansukhlal Gandhi** (født 9. mai 1951 i Daund i Maharashtra i India, død 17. mars 2021 i Delhi) var en indisk politiker.

Politisk karriere
-----------------

Gandhi begynte sin politiske karriere i nøkkelposisjoner på distriktsnivået i Bharatiya Janata Party (BJP) som generalsekretær og president. Han ble valgt til Ahmednagar Municipal Corporation dom rådgiver og ble senere leder for Bharatiya Janata Party i municipalrådet. I 1985 ble han visepresident for *Ahmednagar Municipal Corporation*.

I 1999 ble han innvalgt i Lok Sabha fra valgkretsen Ahmednagar i delstaten Maharashtra. Han var Union Minister of State, Ministry of Shipping fra 29. januar 2003 til 15. mars 2004. I 2009 ble han gjenvalgt fra samme valgkrets. I 2014 ble han gjenvalgt i det valget som gav BJP en stor seier i hele landet under ledelse av Narendra Modi som var statsministerkandidat.

Dilipkumar Gandhi døde 17. mars 2021 i Delhi av covid-19.

Referanser
----------

1. 1 2   eci.gov.in[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  *India Today* .  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)

Eksterne lenker
---------------

* Detailed Profile: Shri Dilip Kumar Mansukhlal Gandhi
* Official biographical sketch in the Parliament of India website
* Odisha Tourism
**Bisinasjøen** (engelsk: *Lake Bisina*, også kalt *Lake Salisbury*) er en grunn ferskvannsinnsjø i Uganda. Den er forbundet gjennom våtmarksområder med tilløpet Opetasjøen og utløpet Kyogasjøen.

Bruk og vern
------------

Bisinasjøen er et av Ugandas 33 Important Bird Areas og siden 2006 en Ramsar-våtmark. Sjøen er omkranset av en tynn stripe av papyrus. Områder med vannliljer, et minkende habitat i mye av Uganda, dominerer i de grunne delene av sjøen. Bisinasjøen er et viktig matområde for vadefugler, blant andre den truede arten treskonebb. Innsjøens dyreliv inkluderer også fiskearter som er utdødd i de større ugandiske innsjøene, som Victoriasjøen og Kyogasjøen. 

Bisinasjøen er svært viktig for de omkringliggende samfunnene når det gjelder fiske, transport og tilførsel av vann til husholdninger og husdyr.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5  Lake Bisina *Lakepedia.com*
2. ↑  «Ramsar Convention - Briefing Notes». 7. januar 2013. Arkivert fra originalen 7. januar 2013. Besøkt 15. desember 2017.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Lars Laumann** (født 1975 i Brønnøysund i Nordland) er en norsk kunstner.

Laumann har siden han gikk ut av Statens kunstakademi i 2001 blitt kjent for sine videoarbeider som blant annet har blitt vist på den 5. Berlin Biennalen, Kunsthalle Basel, og Astrup Fearnley Museet i Oslo. I 2005 medvirket han på Høstutstillingen sammen med Kjersti Andvig med det samiske flagget laget av neonlys og i 2009 viste han en videoinstallasjon på Momentum i Moss, et samarbeid med Benjamin Alexander Huseby.

Han ble i 2009 tildelt Statoil Art Award og Høstutstillingsprisen i 2005, sammen med Kjersti G. Andvig. Laumann er representert av Maureen Paley i London.

Referanser
----------

1. ↑   RKDartists, rkd.nl, besøkt 3. september 2022[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   RKD kunstner-ID 375154, rkd.nl, besøkt 9. september 2021[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  «Nyheter - Nyheter - statoil.com». *www.statoil.com* **(norsk)**. Besøkt 19. september 2017.

Eksterne lenker
---------------

* Maureen Paleys nettsted

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** KulturNav
 |
**Bishops Hull** er en landsby og et verdslig sogn i Somerset, England. Den ligger som en forstad til Taunton, omkring 3 km vest for byen, ved elven Tone. Sognet omfatter også Rumwell, Rumwell Park, Roughmoor og Longalier. I henhold til folketellingen i 2011 har landsbyen en befolkning på 2075 innbyggere, og med sognet, inkludert grenden Netherclay, totalt 2975 innbyggere.

Hovedveiene A38 og A3065 passerer gjennom landsbyen. Ved toppen av åsen i Bishops Hull ligger postkontoret, en butikk og en slakter. Landsbyen har en barneskole som ble ombygget i 1978, og en tilstøtende barnehage ved navn Checkmates. I landsbyen ligger også Sykehuset St Margaret's Somerset Hospice som gir smertestillende behandling til kreftpasienter fra regionen.

Sognekirken er viet til apostlene Peter og Paulus. Kirken er fra 1200-tallet, og listet som en bevaringsverdig bygning i klasse II\*.

Referanser
----------

1. ↑   «Statistics for Wards, LSOAs and Parishes — Summary Profiles» (Excel). *Somerset Intelligence*.
2. ↑   «Bishop's Hull Primary School», *Bishop's Hull*.
3. ↑   «St Margaret's Somerset Hospice», *Bishop's Hull*.
4. ↑  «Church of St Peter and St Paul» Arkivert 18. oktober 2016 hos Wayback Machine. *Images of England*, English Heritage.

Eksterne lenker
---------------

(en) Bishop's Hull – kategori av bilder, video eller lyd på Commons


* Bishops Hulls offisielle nettsted

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Vision of Britain **·** GeoNames
 |
**Lars Kristian Lauritzen** (født 19. april 1971) er en norsk offiser (løytnant) i Forsvarets spesialkommando. Han ble i 2013 tildelt Krigskorset med sverd, Norges fremste utmerkelse.

Lauritzen gjennomførte i 1991 førstegangstjenesten som fallskjermjeger. Han tjenestegjorde deretter i Libanon og i Bosnia-Hercegovina.

I 2007 var Lauritzen offiser i en ISAF-avdeling i Afghanistan. Under et oppklaringsoppdrag falt patruljen han deltok i bakhold og under Lauritzens ledelse lykkes det å komme ut av situasjonen, til tross for at motparten var sterkere. Forsvaret beskrev innsatsen: «Trolig har ingen norske soldater i nyere tid vært i en så spesiell og presset situasjon med så potensielt store konsekvenser.» I statsråd 5. april 2013 ble løytnant Lauritzen tildelt Krigskorset med sverd «for å ha utvist særlig fremragende tapperhet og mot under kamp i internasjonale operasjoner i Afghanistan i 2007».

Referanser
----------

1. 1 2  «Spesialsoldaten» Arkivert 26. september 2013 hos Wayback Machine. *Forsvarets forum*, 2. mai 2013. Besøkt 3. mai 2013.
2. ↑  «To nye krigskors tildelt» Arkivert 10. april 2013 hos Wayback Machine. Forsvaret, 5. april 2013. Besøkt 5. april 2013.
3. ↑  «Offisielt frå statsrådet 5. april 2013», regjeringen.no. Besøkt 5. april 2013.
Skisse over en 4:1 balun. Sammenlignet med en transformator kan halve spolen virke som primærspole og hele spolen som sekundærspole. Tilkoblingen midt på spolen kan kobles til jord
En 4:1 balun viklet på en rund ferritkjerne.
En koaksialkabel med blottet kjerne, innerisolator, skjerm og ytterisolator.
En balun laget av en halv bølgelengde med koaksialkabel. Signalet som har passert sløyfen med en halv bølgelengde blir fasedreid 180 grader og er dermed i motfase med signalet mot andre siden av antennen.
**Balun** er en kobling som kan brukes i overføringen mellom en radiomottaker/sender og antennen for å tilpasse egenskapene i overføringen av den høyfrekvente vekselstrømmen som tilsvarer radiosignalet som antennen enten sender ut eller tar imot. Balun er forkortelse for "balanced-unbalanced". I en koaksialkabel er skjermen ofte forbundet til jord og fører lite strøm. Senterlederen i koaksialkabelen overfører derimot stor strøm og spenning. Dette kan beskrives som et ubalansert signal.

I antennens fødepunkt, som er overgangen mellom koaksialkabel og antenne, kan antennen bestå av to like tilkoblinger som bør ha høyfrekvente, elektriske signal som er like kraftige og motsatt rettet, noe som kalles et balansert signal.

Mellom koaksialkabelen og antennen kan det kobles en balun som både transformerer opp eller ned og omformer det elektriske signalet mellom balansert i antennen og ubalansert i koaksialkabelen.

Dersom radioen har en ubalansert utgang og det brukes en symmetrisk, balansert fødelinje til antennen, kan balunen kobles mellom radioen og den balanserte linjen.

En del baluner kan sammenlignes med en vanlig transformator.

Forholdet mellom vekselstrøm og vekselspenning betegnes impedans og angis i antall ohm. En vanlig koaksialkabel for TV er egnet til å overføre 70 ohm, og vanlige kommunikasjonsradioer bruker utganger og koaksialkabel med 50 ohm. Noen antenner har helt annen impedans, avhengig av utforming og lengde i forhold til bølgelengden.

En enkel kvartbølgeantenne som står på en metallplate har impedans nær 50 ohm og kan kobles til en 50 ohm koaksialkabel. Andre antenner som Windomantenne eller Loopantenner (sløyfeantenne), har gjerne impedans nær 200 ohm og de har balanserte fødepunkter. Mellom disse og koaksialkabelen kan det monteres en 1:4 balun som omformer mellom 200 ohm og 50 ohm. Denne kan doble spenningen og halvere strømmen, som gir 4 ganger impedans.

Unun
----

En variant av balun er en unun som er kortversjon av (unbalanced-unbalanced), det vil si at begge sider av denne er ubalanserte. Ved bruk av en tilfeldig lang leder som antenne (longwire) vil den ha svært høy impedans i enden der det kan være hensiktsmessig å ha en 1:16 unun som transformerer strøm og spenning 4 ganger.