recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Zafer Gözet** (født 21. september 1965 Konya i Tyrkia) er en norsk politiker som er tidligere leder av Norges Kommunistiske Parti (2001–2010). Gözet er leder for Buskerud og Vestfold NKP. Han ble da den første innvandreren som er blitt leder for et politisk parti i Norge. Han er født og oppvokst i Tyrkia og han innvandret til Norge i femtenårsalderen sammen med sin familie.

Etter lang kontakt med NKP gjennom hele 1980-årene, valgte han i begynnelsen av 1990-årene å melde seg inn. Han har vært fra 2000 leder av Buskerud og Vestfold NKP, og i 2001 ble han valgt som leder av NKP. Fra 1997 til 2002 var han også medlem av Kontaktutvalget mellom innvandrere og myndigheter. Han er styremedlem i Buskerud SL og hovedtillitsvalgt i Drammen kommune, samt leder av foreningen Drammen og omegn SL (Skolenes landsforbund). 

Gözet var en av pådriverne i splittelsen med Norges Kommunistiske Ungdomsforbund (NKU), og var med i ungdomsutvalget som gjenreiste den kommunistiske ungdomsbevegelsen. []

Zafer Gözet sto på 1.-plass på NKPs liste i Buskerud ved stortingsvalget i 2009.[]

Referanser
----------

1. ↑  «Zafer Gözet ny NKP-leder», *NRK Buskerud* 10. mai 2001

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** ISNI
 |
**Zaghawaene** er en afrikansk etnisk gruppe eller stamme som tradisjonelt holder til øst i Tsjad og nordvest i Darfurregionen i Sudan. De omtaler seg selv som *beriene*, men de er mere kjent som zaghawaene, et navn de har fått av arabere i området. Samlet utgjør de rundt 450 000 mennesker, hvorav 310 000 i Sudan og 130 000 i Tsjad. I tillegg lever anslagsvis 10 000 som innvandrere i Libya.

Drøyt 340 000 zaghawaer snakker et eget språk, som også kalles zaghawa, som tilhører den nilosahariske språkfamilien. Rundt 110 000 av zaghawaene i Sudan har blitt arabisert. Tradisjonelt har zaghawaene delvis vært nomader, og særlig livnært seg gjennom oppdrett av kameler og sauer. I løpet av de siste par tiårene har en stor del av zaghawaene forlatt de tradisjonelle hjemområdene nordvest i Darfur og slått seg ned i de mer nedbørrike områdene lenger sør i regionen, i områder som tradisjonelt har vært befolket av andre folkegrupper. Mange har også bosatt seg i Sudans hovedstad Khartoum eller utvandret til Libya. 

Tross sitt beskjedne antall, dominerer zaghawaene politisk i Tsjad. Den nåværende presidenten, Idriss Déby, og flere tidligere statsministre og andre regjeringsmedlemmer i Tsjad er zaghawaer. I Sudan danner zaghawaene kjernen i opprørsbevegelsen Justice and Equality Movement (JEM). Darfur-konflikten har gjort 100 000 opprinnelig sudanesiske zaghawaer til flyktninger i Tsjad.

Referanser
----------

1. ↑  Zaghawa homeland, Joshua Project
2. ↑  Zaghawa, Joshua Project
3. ↑  Zaghawa, Arabized, Joshua Project
4. 1 2  Helen Young et. al. (2005):*Darfur – livelihoods under seige* Arkivert 26. mars 2009 hos Wayback Machine. Feinstein International Famine Center (pdf-fil)
5. ↑  Zaghawa, Zoghaua of Sudan, Joshua Project
6. ↑  Lydia Polgreen: «Refugee Crisis Grows as Darfur War Crosses a Border», The New York Times, 28. februar 2006. Besøkt 5. januar 2008

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
**Fjellvatnet** er en innsjø i Hamarøy kommune i Nordland, omtrent to kilometer nord/nordøst for Skutvik.

Vatnet er delt i en nordvestlig og en østlig del som knyttes sammen av en omtrent 20 meter lang og ca. 8 meter bred del av Steinslandselva, hvor Fv 81 krysser over Rø'brua. Den nordøstlige og største delen ligger ved foten av de sørligste av Hamarøytindan, hvorfra vann tilføres av Steinslandselva. En elv kommer også inn fra tjernet Mørkvatnet. Den noe mindre delen øst for veien, Steinslandsvatnet, inngår i sin helhet i Steinslandsvatnet naturreservat, som strekker seg østover til Sagfjorden. Det mindre Vågsvatnet har utløp til østdelen.

Vatnet har utløp mot øst gjennom Steinslandselva, som renner via Nesvatnet og Mølnvatnet til munningen i Steinslandsosen, ei vik i Økssundet. Den nedre delen av elva og munningen omfattes av Steinslandsosen naturreservat.

Referanser
----------

1. 1 2  «NVE Atlas». *Vassdrag – Innsjødatabase.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 23. juli 2015

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Pusnes Hovedgård** på Tromøy ved Arendal ble bygd i 1751. Da den ble oppført lå den helt nede i vannkanten ved Tromøysund med vann på tre kanter. Senere ble området rundt gården utfylt og gården fikk parkanlegg og tidsriktig brygge.

Hovedhuset, som opprinnelig var en tømmerbygning på kun to etasjer, ble i 1770-årene utvidet med to fløybygninger. Vestfløyen ble brukt som avslappingssted for arbeidere og tjenere, mens østfløyen rommet tjenerrom og bryggerhus.

Til Pusnes Gaard hørte det låve, fjøs og to mindre uthus, og helt fram til midten av forrige århundre ble det drevet gårdsbruk på Pusnes med egen gårdsbestyrer, hester, kuer, griser og høns.

Grunnleggeren av Pusnes Mekaniske Verksted, Gunder Berthelsen, kjøpte hovedhuset med omliggende arealer i 1872, og eiendommen ble i familiens eie i nøyaktig hundre år før Pusnes Mekaniske Verksted overtok.

Pusnes Gaard ble totalrenovert i 1988 og var i mange år administrasjons- og representasjonsbygg for industribedriften på Pusnes.

Eksterne lenker
---------------

* «Pusnes gård». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Riksantikvaren kulturminne
 |
**Pustegränd** er et smug på Södermalm i Stockholm. Pustegränd leder fra Söder Mälarstrand opp til Hornsgatspuckeln ved Hornsgatan og er ca. 130 meter lang. Den siste biten opp til består av trapper.

Pustegränd fikk sitt navn i 1946, tidligere het den *Ragvaldsgatan* eller *Ragwalds Backe*. Den eldte kjente betegnelsen er *Ragwaldzgatun* fra 1670. Sannsynligvis var det Ragvald Larsson som i 1635 var såkalt rotemästare for brannvakten i området, som gav gaten sitt navn. Men allerede i 1967 forekom også navnet *Pwste gränden*, og navnet er av samme karakter som to tidligere navn på Brännkyrkagatan,, *Besvärsgatan* og *Besvärsbacken*.

Etter midten av 1800-tallet forsvant navnet Pustegränd igjen til fordel for Ragvaldsgatan som fremdeles finnes igjen sør for Sankt Paulsgatan. Trappene som fører ned mot Riddarfjärden het den gang *Ragvaldstrappor* eller *Ragvaldstrapporna*, og nede ved vannet fantes det i 1733 på Petrus Tillæus' kart en stor brygge som gikk rett ut i vannet. På begynnelsen av 1800-tallet ble dette området kalt *Ragvalds bro*, og navnet var i bruk inn på 1930-tallet, til tross for at bryggen hadde forsvunnet for lenge siden.

Kilder
------

* *Stockhollms gatunavn*, 1986

Eksterne lenker
---------------

* (en) Pustegränd – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (sv) Stockholmskällan har multimedia som gjelder Pustegränd
**Breim Idrettslag** (også Breim IL, BIL) er et tidligere fleridrettslag fra Reed i Breim i Gloppen kommune. Idrettslaget ble stiftet i 1917, og hadde aktive grupper innen friidrett, håndball og volleyball. I 1989 slo Breim IL seg sammen med Indre Breim IL og skipet Breimsbygda IL.

Historie
--------

Reed hadde et idrettslag etablert i 1900, ved navn Breim Idrætsforening, men det er uvisst hvor lenge dette laget eksisterte. 

Fra 1933 stod Breim IL som arrangør av Breimstafetten, som etablerte seg som et av de mer prestisjefylte terrengstafettene på Vestlandet. Stafetten arrangeres fortsatt årlig rundt 1. mai. I forbindelse med arrangementet blir *Breimsstafettmedaljen* utdelt. 

I Breim IL var det friidrett som dominerte, med kasteren Greta Sårheim Veien som vant 2 NM-gull, 3 sølv og 2 bronse i spyd i perioden 1973 til 1980, samt bronse i diskos, og mellomdistanseløperen Svein Førde med bronse på 1500 meter i 1978.

I 1987 slo friidretten i bygda seg sammen i navnet **Breimsbygda friidrettslag** (Breimsbygda FIL (BBFIL)). Samme året vant Bård Sandal junior-NM på 400 meter hekk, og BBFIL vant gull på 1000 meter stafett i det samme mesterskapet. Året etter kvalifiserte Arne Indrebø seg for junior-VM i friidrett i Canada.

Den vellykkede sammenslåelsen av friiidretten og det tette samarbeidet mellom klubbene i forbindelse med Byrkjelo Games og NM 1988 gjorde at idrettslaga slo sammen all aktivitet under navnet Breimsbygda idrettslag i 1989.

Kjente utøvere
--------------

* Svein Førde, mellomdistanseløper
* Bjarne Huseklepp, langdistanseløper
* Arne Indrebø, norsk mester i spydkast
* Greta Sårheim Veien, norsk mester i spydkast

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen har ingen egenskaper for offisielle lenker i Wikidata*
* Klubbens hjemmeside med faksimile fra presentasjon i BT[*død lenke*]

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
***The Border Raiders*** er en amerikansk stumfilm fra 1918, regissert av Stuart Paton.

Handling
--------

John Hardy, en ranch-eier, gifter seg med Cleo Dade. Men Hardy er ikke klar over at hans nye kone tilhører en kriminell gjeng, og de planlegger å bruke ranchen hans som hovedkvarter for å smugle opium. Når Hardy plutselig forsvinner, tar Cleo over ansvaret for ranchen og tilraner seg denne plassen fra Hardys datter: Rose.

Men Rose mistenker at faren hennes fremdeles kan være i live. Det viser seg at Hardy blir holdt fanget, for å unngå at han oppdager smuglingen deres. Cleo blir snart avslørt som kona til gjeng-medlemmet "Square Deal" Dixon, og Hardy får snart tilbake ansvaret for gården sin.

Skuespillere
------------

* Betty Compson som Rose Hardy
* George Larkin som John Smith
* Frank Deshon som Mack Sing
* Horace B. Carpenter som John Hardy
* Claire Du Brey som Cleo Dade
* Howard Crampton som Emanuel Riggs
* Fred Malatesta som Square Deal Dixon

Referanser
----------

1. ↑  The Border Raiders

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Border Raiders* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Border Raiders* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) *The Border Raiders* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *The Border Raiders* på Silent Era Rediger på Wikidata
**«Hawaii»** er en coverlåt med humortrioen Prima Vera, opprinnelig utgitt 12. oktober 1981 på albumet *Den 5te*. Sangen ble innspilt 24.-27. august 1981 i Roger Arnhoff Studio i Oslo. Lava var musikere.

Opprinnelig var tittelen «Kaua I Ka Huahua`I» (som på engelsk betyr «we tow in the spray») og beskrev et hemmelig møte mellom et elskende par. Den ble skrevet i 1860-årene av Prins William Pitt Leleiohoku II fra Hawaii.

I 1936 satte Ralph Freed engelsk tekst på sangen og cirka rundt det året ble melodien noe forandret av Johnny Noble. Den fikk tittelen «Hawaiian War Chant». Tommy Dorsey and his Orchestra spilte inn og ga den ut i 1938 med undertittelen «Pa-Hu-Wa-Hu-Wai». Siden Dorseys' versjon var instrumental, ble ikke også Ralph Freed kreditert på plateetiketten.

Spike Jones and his Wacky Wakakians with Chorus ga ut en versjon i 1946 og her ble Ralph Freed kreditert.

Prima Veras versjon ligner mest på Spike Jones sin versjon. Den starter med sakte tempo hvor Tom Mathisen og Jahn Teigen synger «hallo-hallo» en del ganger («hallo» betyr «Aloha» på Hawaii språket). Så settes tempoet opp og Mathisen synger «bidlebaba-bidlebidlebidleba» (med harmoni fra seg selv). Både han, Teigen og muligens også Herodes Falsk bidrar med masse nonsens ord og vendinger eksempelvis «jadajada» og «habahaba».

Mot slutten spiller en fløyte hovedtemaet, men sneier også litt innom Bojarenes inntogsmarsj (åpningsvignetten til *Ønskekonserten*).

> Løft ditt hode du raske gutt, eller få en spesialist til å gjøre det.
> 
> 
> Kommentar til «Hawaii» på albumomslaget.
> 
> 

«Hawaii» ble også utgitt i juni 1999 på *The Prima Vera Show* (bonus-CD) og *Prima Vera (a)live* (konsertfilm utgitt oktober 2001), hvor en kort konsert-versjon er med i medleyen «Rest of the Best». «Hawaii» ble også spilt over rulletekstene til VHS-video *Uten en rød tråd* fra 1981.

Referanser
----------

1. ↑  *Absolute Prima Vera* – cover informasjon
2. ↑  Young, Jordan R. (2005). Spike Jones Off the Record: The Man Who Murdered Music. Albany: BearManor Media ISBN 1-59393-012-7 3rd edition.
3. ↑  Young, Jordan R. (2005). Spike Jones Off the Record: The Man Who Murdered Music. Albany: BearManor Media ISBN 1-59393-012-7 3rd edition.
4. ↑
5. ↑
**Fjellurvemåler** (*Lycia pomonaria*) er en sommerfugl i gruppen av de egentlige målere (Geometridae). Som hos en del andre målere har hunnen sterkt reduserte vinger, hannens vinger er tynt skjellkledt og nesten gjennomsiktige. Den er funnet spredt i fjellet i Norge.

Utseende
--------

**Hannen** er en middelsstor (vingespenn 30 – 35 mm), kraftig, grå måler med tynt skjellkledte vinger. Antennene er fjærformede, kroppen tett kledt med oppstående, gråbrune hår (virker bustete). Vingene er temmelig smale og bare tett kledt med skjell langs forvingens fremkant. Forvingen har tre, mer eller mindre tydelige, grå tverrbånd, bakvingen ofte to slike bånd, men disse er gjerne ganske utydelige. Mellomeuropeiske eksemplarer har gjerne mye gult på bakkroppen, de nordiske mindre. **Hunnen** er kort og tykk, mer eller mindre spoleformet, vingene er redusert til ca. 1,5 mm lange stumper. I motsetning til hunnen av myrlurvemåler mangler den en rekke av gule flekker langs ryggen. Kroppen er kledt med oppstående, hvitaktige hår. Larven er naken og gråbrun, med smale, mørk-kantede, gulaktige lengdestriper. Hvert kroppsledd har på ryggsiden et par kommaformede, svarte flekker og bak disse et par gule tverrstreker. På sidene har den en rekke av små, gule flekker.

Levevis
-------

Larven lever først og fremst på bjørk, men er også funnet på blåbær, selje og hegg. Hannene fly i mai på leting etter hunnene som sitter i vegetasjonen.

Utbredelse
----------

Arten finnes i Mellom- og Nord-Europa og videre østover gjennom Sibir til Kamtsjatka.
I Norge er den funnet spredt i fjellområdene fra Hordaland i sør til Øst-Finnmark i nord.

Litteratur
----------

* Aarvik, Leif, Berggren, Kai, Hansen, Lars Ove. 2000. *Norges Sommerfugler. Catalogus Lepidopterorum Norwegiae.* Norsk entomologisk forening. 192 sider. ISBN 82-995095-1-3
* Aarvik, Leif, Hansen, Lars Ove, Vladimir Kononenko. 2009. *Norges Sommerfugler. Håndbok over Norges dagsommerfugler og nattsvermere.* Norsk entomologisk forening, Naturhistorisk museum, Universitetet i Oslo. 432 sider. ISBN 978-82-996923-2-8

Eksterne lenker
---------------

* (en) *fjellurvemåler* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *fjellurvemåler* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *fjellurvemåler* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *fjellurvemåler* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *fjellurvemåler* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *fjellurvemåler* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Lycia pomonaria* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata
* Nettsiden *Svenska Fjärilar*, med bildegalleri
* www.nhm.uio.no/fakta/zoologi/insekter/norlep/ Norges sommerfugler – Et norskspråklig nettsted om norske sommerfugler.
* Bilde av larven, fra Kimmo's Lep site Arkivert 31. oktober 2006 hos Wayback Machine.
***The Blue Pearl*** er en amerikansk stum mysteriefilm fra 1920, regissert av George Irving. Manus er basert på et samtidig skuespill med samme tittel av Anne Crawford Flexner.

Handling
--------

Når kjeltringen Frederick Thurston kommer tilbake fra utlandet med en stjålet blå perle, selger han denne juvelen til Holland Webb - en gigolo som lever av pengene til sin velstående kone Laura. Holland presenterer deretter perlen til sin elskerinne Sybil Trent, som pynter seg med denne på en mottakelse arrangert av Holland Webbs. Thurston er også til stede, og planlegger å ta tilbake perlen. I løpet av sammenkomsten slukkes lysene, og når strømmen kommer tilbake, oppdager Sybil at perlen hennes har forsvunnet.

Når politi-kommisær Richard Drake blir kalt inn for å løse denne forbrytelsen, innrømmer Laura - som er klar over ektemannens utroskap - overfor ham at det var hun som hadde stjålet denne juvelen for å bruke den som bevis i en skilsmisse-sak mot ektemannen sin. Laura og Webb tar deretter ut skilsmisse, og Laura forelsker seg i Drake.

Skuespillere
------------

* Edith Hallor som Laura Webb
* Lumsden Hare som Holland Webb
* Earl Schenck som Penrose Trent
* John Halliday som Richard Drake
* Corliss Giles som Wilfred Scott
* D.J. Flanagan som Frederick Thurston
* H. Cooper Cliffe som Major Topping
* Faire Binney som Angelica Topping
* Florence Billings som Sybil Trent

Referanser
----------

1. ↑  THE BLUE PEARL
2. ↑  Alan Goble. *The Complete Index to Literary Sources in Film*

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Blue Pearl* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
**Villa Cornaro** i Piombino Dese i provinsen Padova er en villa designet av den italienske renessansearkitekten Andrea Palladio. Den er en av villaene i Veneto som UNESCO har satt på sin liste over verdensarven. 

  

Sett fra haven bak villaen Foto: Hans A. Rosbach 
Den sentrale hallen har søyler og er dekorert med statuer Foto: Hans A. Rosbach 
Plantegning (Ottavio Bertotti Scamozzi, 1781)
Den mektige venetianske patrisieren Giorgio Cornaro fikk bygget denne villaen. Arbeidet var igang i mars 1553, og alt i april året etter var bygningen saa langt ferdig at Palladio var til middag der. I juni overtok Cornaro og hans kone Elena formelt det ennå ikke ferdigstilte bygget. Ved overtagelsen var kun den sentrale delen av bygningen ferdig, og både loggiaens øvre etasje og fløyene måtte fremdeles bygges. Den øvre delen av loggiaen ble bygget i 1569 og 1588. På det siste tidspunktet var det Palladios elev Vincenzo Scamozzi som stod for byggingen.

For Palladio var dette oppdraget og det samtidige oppdraget med Villa Pisani i Montagnana et uttrykk for øket prestisje.

Villa Cornaro har en utforming og dekor som ligner på et palass. Det ligger ikke ved jordbruksarealene og driftsbygningene, men ut mot en gate. Denne villaen er ikke et bygg som er bygget for gårdsdrift slik de fleste av Palladios villaer er, det er en landlig bolig. 

Den sentrale hallen har fire søyler og er dekorert med statuer. Mot gaten er det en smalere vestibyle og ut mot haven er det en loggia. På begge sider av hallen er det rom som er plassert symmetrisk. 

Vanligvis er den øvre etasjen i Palladios villaer til bruk som lagerrom. Her er rommene brukt som bolig, mens rommene i hovedetasjen er til for å ta imot besøkende. 

Tempelfronten på villaen går over to etasjer med søyler i begge etasjene. I dette ligner villaen loggiaen i Palazzo Chiericati som stammer fra samme tid.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Villa Cornaro – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Det internasjonale senter for studier av Andrea Palladios arkitektur (engelsk og italiensk)

| * v
* d
* r
Palladios villaer |
| --- |
| Villa Angarano **·** Villa Arnaldi **·** Villa Badoer **·** Villa Barbaro  **·** Villa Caldogno Nordera **·** Villa Capra **·** Villa Chiericati Porto Rigo **·** Villa Cornaro  **·** Villa Emo **·** Villa Forni Cerato **·** Villa Foscari **·** Villa Gazzotti Grimani **·** Villa Godi **·** Villa Piovene **·** Villa Pisani **·** Villa Pisani Ferri de Lazara **·** Villa Pojana **·** Villa Porto **·** Villa Saraceno **·** Villa Serego **·** Villa Thiene **·** Villa Trissino **·** Villa Trissino i Cricoli **·** Villa Valmarana Bressan **·** Villa Valmarana Scagnolari Zen **·** Villa Zeno |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Borgar Brubakken** (født 16. desember 1937, død 23. desember 2016) var en norsk bedriftsleder fra Brevik.

Brubakken tilbrakte 44 år i selskapet Brubakken Truckservice som ble etablert av hans bror Thor Brubakken i 1956. Da broren fikk hjerteproblemer og døde i 1971, tok Borgar Brubakken over som daglig leder. Under hans ledelse ble selskapet utviklet og virksomheten ekspandert til større deler av landet, og i løpet av syv år ble omsetningen tidoblet.

I 1990-årene engasjerte Brubakken seg sterkt i det lokale samfunnslivet og var særlig opptatt av sysselsettingen. Han tok initiativ til et prøveprosjekt hvor arbeidsledige skulle gis teoretisk og praktisk yrkesopplæring gjennom organisasjonen *Telemark Kompetanse og Næringsunion*. Prosjektet fikk støtte fra Arbeids- og administrasjonsdepartementet.

Under kuppforsøket i Sovjetunionen i 1991 havnet Brubakken i begivenhetenes sentrum da han var i Moskva for å feire frihetsjubileet for Undergrunnskirken. Ved hjelp av en dyktig sjåfør kom han seg bort fra Den røde plass og til flyplassen, og derfra med fly hjem til Norge.

I 2009 fikk Brubakken Kongens fortjenstmedalje i sølv for sin innsats for arbeidslivet i Grenlandsområdet.

Brubakken var hele sitt liv medlem av trossamfunnet Brunstad Christian Church.

Referanser
----------

1. ↑  «Tar Grenland til nye høyder». *Skien By*. 7. desember 2016.
2. ↑  «Han løfter og bærer for oss». *Porsgrunns Dagblad*. 9. desember 1965.
3. ↑  «Vi ekspanderer». *Porsgrunns Dagblad*. 23. januar 1978.
4. ↑  «Landets største med trucker!». *Varden*. 9. mars 1984.
5. ↑  «Landets største i gaffeltrucker etablert på Øra». *Fredriksstad Blad*. 31. august 1984.
6. ↑  «Næringslivet med i bistandsarbeidet». *Telemarksavisa*. 20. oktober 1990.
7. ↑  «Prøveprosjekt mot ledighet». *Halden Arbeiderblad*. 5. april 1991.
8. ↑  «Ingen arbeidsledige om seks måneder?». *Porsgrunns Dagblad*. 5. april 1991.
9. ↑  «Brubakken var der». *Porsgrunns Dagblad*. 31. desember 1991.
10. 1 2  «Borgar Brubakken hjem fra frykt og kaos». *Telemarksavisa*. 20. august 1991.
11. ↑  «Industrihøvding ble hedret». *Porsgrunns Dagblad*. 2. desember 2009.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni
 |
**Andrijevica** (serbisk: Андријевица) er en by og kommune i det østlige Montenegro, 30 km sør for Berane. Andrijevica ligger på en terrasse 40 meter over elven Lim, og omgis av fjell opp til 1 550 meters høyde. 

Tettstedet Andrijevica har 1 073 innbyggere (2003), og befolkningene har sunket jevnt siden 1950, da kommunen hadde 11 000 innbyggere. Kommunen rommer i dag en befolkning på 5 785 og er uoffisielt senter for regionen Vasojevići, som også omfatter den sørlige del av nabokommunen Berane og en liten vestlig del av kommunen Plav i øst.

Kommunen tilhører ellers den sørligste delen av den serbisk-montenegrinske grenseregionen Sandžak (etter tyrkisk: *Sanjak Novi Pazar*). Andelen serbere er 70%, mot 25% montenegrinere i kommunen som helhet. Det er svært få muslimer og bosnjaker i kommunen.

20 km østover langs grensen til Plav kommune og Kosovo, når fjellene opp til godt over 2 000 meters høyde, med Komovi på 2 461 moh. som det mest besøkte utfartsstedet. Det er utbygd betydelig fjell- og skiturisme i området.

Det er god veiforbindelse til Kolasin i vest og Berane i nord, og stamveien fra Kolasin fortsetter østover over grensen til Kosovo og byen Pec. E-65 og E-80 går sørover til hovedstaden Podgorica, 110 km lengre sør.

* Sandžak-regionen med etniske forhold 2002-03.Sandžak-regionen med etniske forhold 2002-03.
* Andrijevica inngikk fram til 1912 i Sanjak'en Novi Pazar, her i kart pr 1878.Andrijevica inngikk fram til 1912 i Sanjak'en Novi Pazar, her i kart pr 1878.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Andrijevica – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | NKC **·** GeoNames
 |
Gammel og falleferdig bebyggelse langs Xietuveien.
Xietuveien om kvelden.
**Xietu Lu** (kinesisk: 斜土路, pinyin: *Xiétǔ Lù*, shanghainesisk: [ʑiɑ²³tʰu³⁴lu²³], engelsk: *Xietu Road*, norsk: *Xietuveien*), går fra Nanchezhan Lu mot vest, først over Tibetgaten og T-banens Linje 8, dernest under Nord-sør-viadukten, så over Dong'an Lu og T-banens Linje 7, før den etter å ha krysset Wanping Lu bøyer av mot sør der den møter Nandan Dong Lu og ender ved Lingling Lu ved Shanghai Stadion, like ved stasjonen av samme navn ved T-banens Linje 4. Xietuveien er foreløpig preget av en blanding av sjelløs blokkbebyggelse og riveferdig småhusbebyggelse. Det foregår en del byggevirksomhet og veien er blottet for severdigheter.

Lokalt næringsliv
-----------------

Xietuveien preges i det meste av sin lengde av varehandel, halvlugubre frisør- og fotmassasjeetablissementer og mindre restauranter. Varebutikkene er gjerne små og familiedrevne, og vareassortement domineres av isenkram, trelast, elektro og VVS. Kvaliteten på de varer, tjenester og næringsmidler man kan kjøpe her er gjerne andre- og tredjeklasses og prisene er deretter. Ett unntak er Shanghais største og beste kjøpesenter for profesjonelt fotoutstyr, som ligger i krysset Xietuveien og Lubanveien.

Referanser
----------

1. ↑  «Xietu Road (en)». Arkivert fra originalen 28. mai 2011. Besøkt 29. august 2011.  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 28. mai 2011. Besøkt 29. august 2011.
Fylkets beliggenhet i Sichuan
**Anyue** (kinesisk: 安岳县 ; pinyin: *Ānyuè Xiàn*) er et fylke i provinsen Sichuan i Folkerepublikken Kina. Det ligger i byprefekturet Ziyang.

Befolkningen var i 1999 på:1.528.158.

Kulturminner
------------

Anyue-grottene (*Anyue shiku*, 安岳石窟), skulpturene i Vairocana-grotten (Piludong) (*Pilu dong shike zaoxiang*, 毗卢洞石刻造像) og Mumen-tempelet (*Mumen si*, 木门寺) er oppført på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner.

Samferdsel
----------

Kinas riksvei 319 fører gjennom fylket. Riksveien begynner i Xiamen i Fujian, løper nordvestover gjennom provinsene Jiangxi, Hunan, og Chongqing, til den ender opp i Chengdu, hovedstaden i provinsen Sichuan.

Referanser
----------

1. ↑  National Population Statistics Materials by County and City – 1999 Period, *i* China County & City Population 1999, Harvard China Historical GIS

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Anyue County – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Beskrivelse
* Vairochana Grotto (Piludong)
* Piludong Moyazaoxiang

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** NDL **·** GeoNames
 |
Beliggenhet i bypregekturet Baoding.
Det meste av Baiyangsjøen er i dette fylket.
**Anxin** (kinesisk: 安新县 ; pinyin : *Ānxīn Xiàn*, en gammel romanisering: *Ansin*) er et fylke i byprefekturet Baoding i provinsen Hebei i Folkerepublikken Kina. Befolkningen var i 1999 på 397 815.

Fylket er del av Xiong'an nye område designert av den nasjonale regjering i april 2017.

Det meste av Baiyangsjøen og dets våtområde er innen fylket Anxin.

Administrative enheter
----------------------

**Storkommuner**:

* Anxin (安新镇), Dawang (大王镇), Santai (三台镇), Duancun (端村镇), Zhaobeikou (赵北口镇), Tongkou, Liulizhuang (刘李庄镇), Anzhou, Laohetou (老河头镇)

**Kommuner**:

* Quantou (圈头乡), Zhaili (寨里乡), Luzhuang (芦庄乡)

Referanser
----------

1. ↑  National Population Statistics Materials by County and City – 1999 Period, *i* China County & City Population 1999, Harvard China Historical GIS

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
**Xidianuniversitetet** (kinesisk: 西安电子科技大学, pinyin: *Xidian Dàxué*) er et universitet grunnlagt i 1931 i Ruijin i provinsen Jiangxi i Kina. Det har i dag sitt hovedsete i Xi'an, i provinsen Shaanxi.

Det ble grunnlagt som det kinesiske kommunistpartis første tekniske skole, som *Radioskolen for Den sentrale militærkomité* (中央军委无线电学校). Senere ble den reetablert i Zhangjiakou i Hebei, og flyttet til Xi'an i 1958. Den var en av de første nasjonale nøkkeluniversiteter i 1959. Den skiftet navn til *Folkets frigjøringshærs institutt for telekommunikasjonsingeniørkunnskap* (中国人民解放军军事电信工程学院) i 1960. I 1966skiftet det navnet til *Det nordvestre institutt for telekommunikasjoningeniørskunnskap* (西北电讯工程学院), og var da ikke lenger noe militært institurr. I 1988 fikk det navnet *Xidianuniversitetet*.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC
 |
**Abrau** (russisk Абрау; fra abkhasisk for «synkehull») er en karstsjø i Russland, og den største i Krasnodar kraj. Den ligger 84 meter over havet, ved foten til Store Kaukasus, omtrent 14 km fra havnebyen Novorossijsk ved Svartehavet. Innsjøen er omtrent 2,6 km lang og 600 meter bred. 

Tidlig på 1900-tallet ble innsjøen rapportert å være 35 meter dyp, men i dag er det dypeste punktet bare 10 meter. Abrau har ikke noe utløp via elver. Tilløpsområdet rundt innsjøen er et stort vinområde med mange vingårder ved landsbyen Abrau-Djurso.

Det var opprinnelig bare fem fiskearter i Abrau, deriblant sildefisken *Clupeonella abrau* som bare finnes bare i denne innsjøen. 18 andre fiskearter er satt ut av mennesker.

Referanser
----------

1. ↑  J. Freyhof og M. Kottelat (2008). «*Clupeonella abrau*». *IUCN 2012. IUCN Red List of Threatened Species. Version 2012.2*. Besøkt 31. mai 2013.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Abrau (Lake) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Opprinnelsen til innsjøen Arkivert 5. mai 2011 hos Wayback Machine.
* kuban-tourism.ru

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Pulkovobreen** er en 4 km lang og 7 km² stor isbre (hengebre) langt sør på Spitsbergen, Svalbard, i fjellområdet i Sørkapp Land. Breens lengderetning er orientert nord-sør og strekker seg fra Fredkollen (556 m) og Pulkovfjella (552 m) i nord, og graver seg mellom disse vei sørover og inn i Øydebreen samt videre Vasil'jevbreen sørover. Den er en innlands hengebre som graver ut fjellmassene i vest. nord og øst - plassert i øsrlige Sørkapp Land. 

I øvre høyre del av landmassen på dette bildet, ser vi tydelig Pulkovobreen som en slak hengebre omgitt av fjell, renne sørvestover og ned i Øydebreen som fortsetter sørover og videre ut av høyre bildekant. Vi ser tydelig hvordan breen graver seg vei mellom avgrensende fjell.  Foto: Erlend Bjørtvedt 
Breen er oppkalt etter det russiske astronomiske observatoriet i byen Pulkovo.

Referanser
----------

1. ↑  Pulkovobreen *Stadnamn i norske polarområde*, Norsk polarinstitutt. Besøkt 11. mars 2013

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Norsk polarinstitutt
 |
Transportabel båndsag.
En **båndsag** er en verktøymaskin som hovedsakelig brukes for å dimensjonere trevirke.

Båndsag i et snekkerverksted 

Båndsagen ble oppfunnet av engelskmannen William Newberry, som tok patent i 1809. En båndsag har et langt, bøyelig sagblad, sammenloddet med slaglodd, som legges over to hjul hvor det nederste drives av en elektromotor.

Hjulene er belagt med gummi eller lær. Arbeidsstykket legges på et bord, og sagbladet skjærer på "nedtur". Bordet kan være forsynt med utstyr til parallellskjæring eller sirkelskjæring; det kan også ha utstyr som trekker arbeidsstykket fram.

Da kuttbredden er forholdsvis liten, fører det til lite spill av trevirke. Bladets bredde er 3–25 mm, men det finnes store maskiner med blader på 100 mm. Hastigheten er fra 1500–3000 m/min. Hjulene fra 0,6 til 1,5 m i diameter, unntakelsesvis større. På båndsager kan det utføres ulikt skjærearbeide av trevirke, både på langs og på tvers, etter rette og krumme linjer.

Båndsagens blad er tynt. Dersom bladet ryker kan det skade trevirke og operatør[].

Det finnes også båndsager for stål og metall. Disse sagene har en lavere hastighet, og det kan brukes vannavkjøling under arbeidet. Båndsager brukes også i kjøttindustrien, da fortrinnsvis for bruk på frosset slakt, f.eks. ved oppdeling av en svinekam til koteletter. 

I Norge ble båndsager for trevirke bygget bl.a. ved Myrens Verksted og Falkenberg Maskinfabrik (Jajod).

Referanser
----------

1. ↑  
	* Mark Duginske (1989). *The Bandsaw Handbook*, Sterling Publishing, ISBN 0-8069-6398-0 side 10

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN
 |
**Axel Theodor Wikström** (1907–1976) var en svensk langrennsløper som konkurrerte på 1930-tallet. Han var fra Skellefteå og representerte Skellefteå AIK.

Meritter
--------

* Vinter-OL 1932 – sølv på 18 km
* Vinter-OL 1936 – sølv på 50 km

Under OL i 1936 fikk han 2.-plass bak en annen svenske; Elis Wiklund, med landsmennene Nils-Joel Englund og Hjalmar Bergström på de neste plassene. Denne seieren ble det skrevet om i lang tid, og disse fire ble kalt «kvartetten som ikke kunne sprenges». Neste gang én nasjon tok de øverste 4 plassene på femmila var i 2005, der Norge tok storeslem.

Han vant ingen individuelle SM-gull, men vant lag-gull i 1936 på 30 km sammen Allan Karlson og Alvar Hägglund. Han lyktes med andre ord bedre i internasjonale konkurranser enn på hjemmebane.

Selv om han har samme etternavn som de to meritterte brødrene Helge og John Wikström, er han ikke i slekt med disse.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5   Sveriges dödbok 1830-2020, oppført som Vikström, Axel Teodor, besøkt 12. februar 2022[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Axel Wikström – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Axel Wikström – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Axel Wikström – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Axel Wikström – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (sv) Axel Wikström – Sveriges olympiske komité Rediger på Wikidata

* (en) Axel Wikström – FIS (langrenn) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Geni **·** VIAF **·** GND
 |
Kongelosje eller pulpitur på veggen i Akershus slottskirke.
Et **pulpitur** eller en **kirkestol** er en åpen eller lukket losje i kirkerommet beregnet på bestemte, høytstående personer innen menigheten. De kalles også herskapsstoler, trev eller galleri. Pulpiturene kunne være dekket av vinduert eller gardiner og var lunere enn det ofte uoppvarmede kirkerommet ellers. Det var vanlig med egen inngang. Ifølge Sigrid Nilsen måtte innehaveren ofte bekoste pulpituret selv og betale årlig avgift til kirken. For eksempel Risør og Fjære kirker hadde flere pulpiturer

I noen bykirker kom det etterhvert et anselig antall kirkestoler for overklassefamilier. Her fra Vår Frue kirke i Trondheim.
I Norge ble pulpitur innført i mange kirker fra 1600- til 1800-tallet. Noen av disse var lukkede, og hadde egen inngang gjennom nydannede dører i kirkenes yttervegger.

Benker og kirkestoler er typisk for interiøret i protestantiske kirker innredet på 1600-1700-tallet. Pulpiturene ble ofte dekorert med utskjæringer og maling. Pulpiturene sto i ofte en lang rekke langs veggen over benkene for allmuen og ble også satt inn i eldre kirker inkludert stavkirker. I Urnes stavkirke ble to master kappet for å gi plass til Munthe-familiens kirkestol.

Se også
-------

* Værnesstolen
* Korstol
* Stavanger domkirkes pulpiturer

Referanser
----------

1. ↑  (no) Pulpitur i Store norske leksikon
2. ↑  Ekroll, Øystein (2000). *Middelalder i stein*. ARFO. s. 271. ISBN 8291399093.
3. ↑  Pulpitur; denstoredanske.dk
4. ↑  Nilsen, Sigrid E. (1992). *Glemte mestere: kirkekunst og inventar i gamle Nedenes prosti*. [S.l.]: [S. E. Nilsen], utgitt med støtte av kommunene og fylkeskommunen. ISBN 8299278503.
5. ↑  Ekroll, Øystein (1996). *Vår Frue kirke i Trondheim*. Trondheim: Nidaros domkirkes restaureringsarbeider. s. 10.
6. ↑  Øystein Ekroll (2000). «Nidarosdomen, gudstru uttrykt i stein og glas». *Tempel og katedral : kunst og arkitektur som gudstroens speilbilde*. Trondheim: Tapir. s. 99. ISBN 8251915724.
7. ↑  Pulpitur; allkunne.no
8. ↑  Fæhn, Helge (1994). *Gudstjenestelivet i Den norske kirke*. Universitetsforl. s. 173. ISBN 8200039668.
9. ↑  Fett, Harry (1911). *Norges kirker i det 16de og 17de aarhundrede*. Kristiania: Norsk folkemuseum.
10. ↑  Bugge, Gunnar (1981). *Stavkirkene i Norge: innføring og oversikt*. [Oslo]: Dreyer. ISBN 8209018906.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Box pews – kategori av bilder, video eller lyd på Commons

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi
 |
**Båndsumpvikler** (*Bactra furfurana*) er en sommerfugl som tilhører familien viklere (Tortricidae).

Utseende
--------

En middelsstor (vingespenn 11-18 millimeter), smalvinget, brun vikler. Artene i slekten *Bactra* er ganske variable og kan være vanskelige å skille fra hverandre bare på ytre utseende. Forvingen er temmelig smal, brunlig med mer eller mindre utydelige, lyse tegninger. Det er ofte en kommaformet, mørk flekk midt i vingene.

Levevis
-------

Arten lever i sumper der larvene utvikler seg inne i stenglene av siv (*Juncus* spp.) og sivaks (*Scirpus* spp.). Den finnes på svært våte fuktenger og på sumpmark. De voksne viklerne flyr i juni-juli. I Norge finnes arten nesten utelukkende ved kysten.

Utbredelse
----------

Arten forekommer over hele Europa, og også i Nord-Afrika og det nordlige Asia.
Den er påvist på cirka 50 lokaliteter fra Bømlo i Rogaland i vest, langs sørlandskysten og til Oslofjorden. Det er et finnested inne i landet, Ringebu i Oppland.

Rødlistevurdering
-----------------

Arten er veldig lokal, og det synes å være store huller i utbredelsen. Drenering og gjenfylling av artens levesteder er aktuelle trusler. Lokalt kan utbygging også true forekomster. I de senere år er den likevel funnet på flere nye lokaliteter, spesielt i den vestlige delen av landet. Det kan tyde på at arten er i en svak ekspansjon og står sterkere enn man tidligere har trodd. Arten vurderes i 2021 som livskraftig LC, som er en nedgradering i forhold til forrige utgave av rødlista.

Referanser
----------

1. ↑  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 17. februar 2022. Besøkt 17. februar 2022.
2. 1 2  Elven H, Aarvik L og Berggren K (24. november 2021). «Sommerfugler. Vurdering av båndsumpvikler *Bactra furfurana* som VU→LC for Norge»Åpent tilgjengelig. *Norsk rødliste for arter 2021*. Artsdatabanken. Besøkt 30. mars 2023.

Kilder
------

* Aarvik, L. Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) *Catalogus Lepidopterorum Norvegiae*. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe/Norsk Institutt for Skogforskning. ISBN 82-995095-1-3
* Nettsiden *Svenska Fjärilar*, med bildegalleri:
* *Bactra furfurana* på UK Moths:
* Fauna Europaea, utbredelsesdatabase for europeiske dyr:
* Rødlistevurdering (2006) for båndsumpvikler [*død lenke*]

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Bactra furfurana* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Bactra furfurana* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *Bactra furfurana* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *Bactra furfurana* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *Bactra furfurana* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *Bactra furfurana* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Bactra furfurana* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Bactra furfurana* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**Axim** er en kystby i Ghana. Den ligger 63 km vest for havnebyen Takoradi, sør for kystveien til Elfenbenskysten. Byen var tidligere hovedstad i kongedømmet Axim. 

Et portugisisk fort, San Antonio de Axim, er bevart i byen og er åpent for publikum. Det ble bygget av portugisiske kolonister på begynnelsen av det 16. århundre, og senere endret av nederlendere. Utenfor kysten ligger flere øyer, hvorav en er forbundet med fortet via en undersjøisk tunnel. 

Det er også to store herregårder fra den britiske perioden, bygget for velstående tømmereksportører. 

Axim styres tradisjonelt av en *omanhene*, en høvding som skal være av utenlandsk herkomst. Denne tittelen eksisterer fortsatt, men har for det meste kun seremoniell betydning. 

Økonomien domineres av fiskerflåten, turisme, kokosnøtter og gummiplantasjer. 

I august hvert år holdes *Kundumfestivalen*, som sammenfaller med den beste fisketiden. Mange tilreisende, også fra nabolandene, kommer da for å delta i festen, for å fiske og for å drive handel. 

Kulturelt tilhører Axim nzema, en gren av akan-kulturen. Unntaket er kongen, som tilhører biffeche. De vanligste språkene er nzema, fante og engelsk. Kristendommen er den dominerende religion, fordelt på Den anglikanske kirke, Den katolske kirke, Den presbyterianske kirke, Pinsekirken og mindre sekter. Det finnes også en moské i byen. 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
Den **horisontale kjempegrenen** er et utviklingsstadium som stjerner gjennomgår mot slutten av sin eksistens.

Denne grenen er den andre grenen i Hertzsprung-Russel-diagrammet (HR-diagrammet) som en «døende» stjerne med relativt liten masse gjennomgår, det vil si 0,8–1,4 solmasser. Den første grenen som en stjerne gjennomgår er den røde kjempegrenen, men før den røde kjempegrenen ligger stjernen fortsatt i hovedserien hvor kun fusjon av hydrogen til helium finner sted. Når stjernen begynner å «vandre» ut på den røde kjempegrenen så skjer det en skallforbrenning, dvs forbrenning av skallet rundt stjernens kjerne, av hydrogen til helium. Når stjernen når slutten av den røde kjempegrenen, oppstår det et heliumflash og den horisontale kjempegrenen begynner.

Kjernereaksjoner
----------------

De reaksjonene som finner sted i stjernens indre på kjempegrenen, begynner som sagt med et heliumflash. Siden fortsetter forbrenningen med lavere tempo. Reaksjonen som skjer er når helium blir til karbon gjennom fusjon. Denne reaksjonen skjer i selv kjernen av stjernen, mens rundt kjernen fortsetter forbrenningen av helium til hydrogen. Denne reaksjonen kalles en trippel-alfaprosess, og skjern når totalt tre 2He4-kjerner bygger opp tyngre atomkjerner gjennom fusjon. De tyngre atomkjernene som bygges opp er 6C12 (kol), 8O16 (oksygen), 10Ne20 (neon), 12Mg24 (magnesium). I denne grenen er det bare karbon som dannes. Denne prosessen er effektiv for temperaturer lik eller høyere enn 100 millioner Kelvin.

Slutten av grenen
-----------------

Når alt av helium i kjernen er forbrent til karbon, går den horisontale kjempegrenen mot slutten. Da går stjernen over i en ny fase, kalt den asymptotiske kjempegren. 


|  |  |
| --- | --- |
| Portalikon | Portal:Astronomi  |

Portal: Astronomi

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN
 |
**Abraham Dreyer** (født 1671 i Trondheim, død 1736 i Trondheim) var en dansk-norsk embetsmann, som i det meste av sin embetstid var lagmann i hjembyen.

Han var sønn av sin forgjenger som lagmann, Peder Carstensen Dreyer, og den nederlandske Anna Catharina Stricht von Hoffmerset. Han tiltrådte som lagmann i 1703, og satt i embetet til sin død. Han ble justisråd i 1711 og etatsråd i 1731. 

Ved siden av dommerembetet hadde Dreyer en karriere i bergforvaltningen. Han var overbergamtsforvalter nordenfjells før han ble lagmann, og ble bergråd i 1721.

Han var også en betydelig eiendomsinvestor i Trondheim og omegnen. Han eide Austråttborgen (uten å bo der), og var medeier i Kvikne kobberverk og Røros kobberverk.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5   www.gravsted.dk, besøkt 5. juli 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* adressa.no: *Lagmann Dreyers gate* Arkivert 2. april 2012 hos Wayback Machine.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Geni
 |
Lønahorgi
**Horgi opp** var et skirenn på Voss som ble arrangert hvert år i perioden 2007-2010 i et samarbeid mellom skiklubbene på Voss.

Initiativtaker til rennet var Kristen Skjeldal, inspirert både av den bratte avslutningsetappen i Tour de Ski og den nye motbakketrenden i Norge. Han vant selv det første rennet i 2007.

Løypa gikk fra Bavallen i bunnen av skisenteret *Voss Resort* og fulgte løypene opp til toppen av Horgaletten på 965 meters høyde. Totalt hadde løypa en høydeforskjell på 684 meter, men fordi løperne underveis også hadde nedkjøringer, var den totale stigningen på rundt 900 høydemeter. Løypa var 7,3 km lang, og hadde i de bratteste partiene en stigning på hele 25 %. Løpet gikk i fristil, og det var innlagt spurtpriser underveis. 

I tillegg til konkurranseklasser for herrer og damer var det også en mosjonsklasse. Det ble også arrangert en bedriftsstafett der løypa ble delt inn i 9 etapper. For aktive utøvere under 17 år ble det arrangert en såkalt *langrennscross*, som var et showrenn som gikk ved starten av Horgalettheisen.

Horgi opp 2011 ble avlyst etter at man ikke lyktes med å sette sammen en god organisasjonskomité for det årets arrangement. I 2011 ble Horgi opp nedlagt for godt.

Vinnere
-------

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **År** | **Vinner, herreklasse** | **Tid** |  | **Vinner, dameklasse** | **Tid** |
| 2007 | Kristen Skjeldal | 41.19 |  | Therese Johaug | 46.23 |
| 2008 | Anders Södergren | 39.59 |  | Marthe Kristoffersen | 47.58 |
| 2009 | Frode Andresen | 41.58 |  | Therese Johaug | 47.27 |
| 2010 \* | Petter Eliassen | 25.22 |  | Heidi Weng | 29.29 |

\* Forkortet løype

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* Langrenn.com: Horgi opp avlyses (pressemelding, 7. februar 2011)
**Abraham Afewerki** (født 21. mars 1966, død 17. juni 2006) var en eritreisk musiker. Han døde i 2006 da han druknet i Rødehavet, mens han filmet sin neste musikkvideo.

Biografi
--------

Abraham ble født i Asmara, Eritrea. I en tidlig alder ble Abraham fascinert på musikkinstrumenter og etter at han fylte ni år hadde lært å spille et musikkinstrument uavhengig. På grunn av den krigen i Eritrea flyktet Abraham, med sin familie, til Sudan. Etter en stund flyktet de til Italia hvor han forfulgte sin drøm til å bli en profesjonell musiker. Mens han studerte i Roma, fortsatte Abraham å utvide sine musikalske ferdigheter ved å jobbe med internasjonalt kjente musikalske kjendiser i live opptredener, samt plateinnspillinger.

Abrahams første CD, Kozli Gaba, ble utgitt i 1991, som ble produsert og distribuert av Virgin Records i Europa. Albumet var det første av en eritreisk artist som ble produsert av et internasjonalt plateselskap og gjort tilgjengelig for det globale publikum. Abrahams musikk, var selvfølgelig dekket av en rekke internasjonale medier.

I de følgende 15 årene gå Abraham ut to album som ytterligere økte hans popularitet blant eritreere. Hans sanger ble populær på grunn av at tekstene hans uttrykte sterke og poetiske bilder av Eritreas kultur. Hans sosialt bevisste ord var stemningsfull og hans fans beskrev ofte musikken hans som inspirerende.

I sin nyeste CD, Semai ("Himmel" på tigrinja), samarbeidet Abraham med flere eritreiske musikere, hvor resultatet var en utsøkt lyd. Abraham fortsatte å blande hans musikk med jazz, R&B og reggae rytmer, samtidig som han opprettholde musikkens originalitet og autentisitet.

Album
-----

Han ga følgende albumene i Eritrea:

* *Wegahta* (Soloppgang) – 1991
* *Tesfa'iya snqey* (Håp er min forsyning) – 1994
* *MsTir fQri* (Hemmlig kjærlighet) – 1998
* *Hadera* (Løfte) – 2000
* *Semai* (Himmel) – 2006

Referanser
----------

1. 1 2 3  «Abraham Afewerki at celebsages.com». Besøkt 5. april 2020.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |