recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
AlbaNovas hovedbygning. Foto: Oscar Franzén 
**AlbaNova universitetscentrum** - *Stockholms centrum för fysik, astronomi och bioteknik*, er et bygningskompleks ved Albano i Stockholm. Det ble oppført for å huse *Fysikcentrum*, et tenkt samarbeid mellom fysikkinstitusjonene ved henholdsvis Stockholms universitet og Kungliga Tekniska högskolan. I 2001-02 het senteret bare *Stockholms centrum för fysik, astronomi och bioteknik*, forkortet SCFAB, men det byttet senere navn til AlbaNova.

Ettersom forskningsmidlene til fysikk ble redusert i tiden mellom prosjektering og ferdigstillelse, blant annet til fordel for bioteknikk, fikk senteret mer varierte bruksområder før innvielsen i 2001. I dag[*når?*] er fagene fysikk, astronomi, bioteknikk, bioinformatikk og strukturbiokjemi representerte i AlbaNova. Også Vetenskapens hus er lokalisert i her, og fra 2006 var også Nordita.

Prosjektet var forsinket i et og et halvt år på grunn av dets forventede innvirkning på Hagaparken og Nationalstadsparken, og er fortsatt kontroversielt,[] selv om byggeprosjektet anses for å være vellykket.

Hovedbygningen er tegnet av Henning Larsen, og ble i 2001 kåret til *Stockholms vackraste hus* (Stockholms vakreste bygning). Bygningen består av fire hus adskilt av en gate med glasstak, og et stort trappehus. Bygningen avbildes ofte fra baksiden; på framsiden finnes en sirkelformet femte bygning, rotundaen. En bro fører til rotundaens inngangsplan. På øvre plan i rotundaen er biblioteket, og bygningen har også en utendørsterrasse og et observatorium. 

Deler av filmen *Beck - Det siste vitnet* er spilt inn her.

Referanser
----------

1. ↑  AlbaNova, *Centrets Namn* på AlbaNovas nettsider, besøkt 4. februar 2008 Arkivert 10. oktober 2008 hos Wayback Machine..
2. ↑  «AlbaNova universitetscentrum». kth.se. Arkivert fra originalen 2. april 2015. Besøkt 1. april 2015.

Eksterne lenker
---------------

* www.albanova.se
* www.vetenskapenshus.se

Portal: Sverige

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | ISNI
 |
Peipsi-sjøen ved Alatskivi-Kallaste.
 **Alatskivi**  er en tidligere landkommune i Tartu fylke i det østlige Estland, plassert nordøst i fylket, langs og vest for innsjøen Peipus (Peipsi). Kommunen hadde cirka 1 380 innbyggere og et areal på om lag 128 km².

Kommunens administrasjonssenter lå i småbyen Alatskivi med 427 innbyggere, bare 3 km vest for Peipussjøen. Folketallet i kommunen var merkbart fallende, og det samme gjelder i kommunesenteret Alatskivi. Andre tettsteder er bl.a landsbyene Kolkja, Kasepää, Nina og Varnja.

Alatskivi-dalen har omkringliggende eikeskoger og en bygdeborg fa omkring 500-tallet. Dalen rommer også det nygotiske Alatskivi-slottet, reist av baron Arved Georg vobn Nolcken etter modell av det skotske Balmoral Castle. På 1600-tallet etablerte svenskene en vannmølle ved å demme opp Alatskivi-reservoaret, og med senere utvidelser vokste reservoaret til 15 hektar. Maleren Lembit Saarts (født 1924) har arbeidet mye i landskapene i Alatskivi og malt både reservoaret, skogene og fjellene i kommunen.

I landsbyen Nina ligger det eldste fiskersamfunnet i kommunen, etablert sent på 1500-tallet eller på 1600-tallet, muligens av russere. Mange av byngingene har treskjæringer, og om vinteren ligger isen tykk og hoper seg opp her ved neset. Et fyrtårn betjener trafikken på Peipussjøen. Umiddelbart sør for Nina ligger en rekke ølandsbyer etablert av gamle troende på 1600- og 1700-tallet, og deres levevis med isfiske og dyrking av løk og grønnsaker er fortsatt intakt. Disse landskapene er portrettert av malerne Luulik Kokomägi og Johannes Uiga (1918–1998).

Referanser
----------

1. ↑  «Maakatastri statistika». Det estiske landinspektorat. Besøkt 26. mars 2020.
2. ↑  ; *Estlands statistikkbyrå*; besøksdato: 30. mai 2017.
3. 1 2  Kokk, Aavo og Eilart, Andres: *Brushstroke Estonia*, forlaget Regio. Tallinn, 2011, side 140.

| * v
* d
* r
Kommuner i Tartu fylke |
| --- |
| Regionens våpen | Bykommuner | Tartu | Estlands flagg |
| Landkommuner | Elva **·**  Kambja **·**  Kastre **·**  Luunja **·**  Nõo **·**  Peipsiääre  **·**  Tartu |
| Historiske kommuner | Alatskivi **·**  Elva **·**  Haaslava **·**  Kallaste **·**  Konguta **·**  Laeva  **·**  Meeksi **·**  Mäksa **·**  Piirissaare **·**  Puhja **·**  Rannu **·**  Rõngu **·**  Tähtvere **·**  Vara **·**  Võnnu **·**  Ülenurme |

Portal: Estland

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Halvdan Øysteinsson** «den gavmilde og matille» er en av de småkongene fra Ynglingeætten som nevnes i Snorre Sturlasons *Ynglingesaga* i *Heimskringla*.

Denne hovedsakelige legendariske sagaen er hovedkilden om Halvdan, bortsett fra et kvad av Tjodolv den kvinværske, som ble kvedet rundt 100-150 år senere, noe som indikerer en livlig muntlig tradisjon på Ynglingeætten. Halvdan er også så vidt nevnt i *Historia Norvegiæ*, skrevet en gang rundt 1170.

Snorre forteller at hans paradoksale tilnavn som «gavemild» og «matille» hadde sin årsak at han var rundhåndet i å lønne mennene sine i rede penger, «like mange gullmynter som andre konger ga sølvmynter», men samtidig sultet dem i kostholdet, uten at det oppgis noen grunn til misforholdet. Årsaken til den økonomiske velstanden var derimot at han hadde vært i viking i lange tider og på den måten skaffet seg store rikdommer.

I den grad Halvdan er historisk var han en småkonge på Vestfold og Romerike en gang kanskje sent på 700-tallet eller rundt 800. Han var sønn av Øystein Halvdansson og Hild, datter av Eirik Agnarsson fra Vestfold. Selv ble Halvdan gift med Liv, datter av en konge «Dag fra Vestmar». Det finnes ingen andre direkte referanser til Vestmar, men det kan ha vært et navn som pekte på kystlandet rundt Langesundsfjorden til Agder. Det eneste avkom etter Halvdan som nevnes er hans direkte etterkommer, Gudrød Halvdansson Veidekonge (eller Stormodige). Gudrød var far til kong Halvdan Svarte og farfar til kong Harald Hårfagre.

Snorre oppgir også at Halvdans hovedgård var Holtan i Vestfold hvor han døde på sotteseng, og ble gravlagt i Borre. I sin oversettelse av *Historia Norvegiæ* bemerket Halvdan Koht: «No høyrer vi i frankiske krøniker, at i året 813 var det upprør på Vestfold imot dei danske kongane, og kanskje var det denne kong Halvdan som no gjorde Vestfold sjølvstendigt; Det kann vi ha eit minne um i at Tjodolv kallar mennene hans for 'dei som vann siger'»

Tjodolvs kvad, som Halvdan Koht henviser til, har strofen *«Og seierens menn / siden gjemte / budlungen / der i Borre»*. 'Budlungen' er et poetisk ord for konge.

I Steinar Schjøtts nynorske oversettelse av Tjodolvs kvad heter det:

*Og til tings*
*den tredje kongen*
*løynske Hel*
*or heimen baud*
*den gong då Halvdan*
*som på Holtan budde*
*lagnadens dom*
*lyda måtte*
*og på Borre*
*dei beste kjemper*
*hovdingen*
*i haug lagde.*

Referanser
----------

1. ↑  Snorre: *Ynglingesaga* i *Heimskringla* (*Snorres kongesagaer*, bd I), Oslo 1979, side 37
2. ↑  Fotnote i Snorre: *Ynglingesaga*, side 37
3. ↑  *Norrøne Bokverk*, fjerde bind

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Øystein Halvdansson** | **Konge av Vestfold**(ca. 780–ca. 800utlukkende indikasjon) | Etterfølger:**Gudrød Halvdansson Veidekonge** |

*Merk: Årstallene over er utelukkende løse indikasjoner.*
Tegning av en klassisk sentrifugalregulator
Watts regulator (venstre) og   
Porterscher regulator (høyre) 

En **sentrifulgregulator** er et maskinelement som utnytter «sentrifugalkreftene» til å regulere turtallet til en maskin.

Sentrifugalregulatoren ble i 1788 innført av James Watt som et standardelement i alminnelig maskinbygging. James Watt benyttet sentrifugalregulatoren til å regulere sin forbedrede dampmaskin slik at den løp med nær konstant turtall. Dimensjoneringen av innsvingningsforløp, stabilitet og reguleringskarakteristikk dannet grunnlaget for den moderne, matematiske reguleringsteknikken. 
Tidligere var sentrifugalregulatoren benyttet i møller til samme formål. Forsatt brukes den i fordelere i bensinmotorer for å regulere fortenningen ved høyere turtall.

Funksjon og oppbygning
----------------------

### Tyngdekraft som motkraft

Boulton & Watt maskin fra 1788
De tidlige systemene, slik de ble benyttet på dampmaskiner, ble utformet som to lodd som roterte rundt en vertikal aksel. Regulatoren styrer dampmengden til sylinderne i maskinen.
Ved start er dampventilen helt åpen og maskinen begynner å gå. Etter som turtallet øker, svinger loddene ut til siden for derved å gi større sentripetalkrefter til å balansere den økende rotasjonsavbøyningen. Via koblinger reduseres damptilførselen. Dette vil stille seg i balanse og maskinen går med nær konstant turtall. Dersom belastningen på maskinen tiltar, vil turtallet reduseres. Dette «oppdager» sentrifugalregulatoren og åpner for mer damp og turtallet øker igjen.

### Fjær som motkraft

For å oppnå at regulatoren kunne plasseres fritt uten hensyntagen til noen orientering av en vertikal akse gikk en over til å benytte en fjær som motkraft. 

Eksempler:

* Nummerskiven i eldre telefonapparater: disse trekkes tilbake av en fjær. Nummerskiven må ha en jevn bevegelse for at nummerpulsene skal bli jevne. En sentrifugalregulator virker som en trommelbrems.
* De tidligste sveivegrammofonene og finere utgaver av spilledåser ble utstyrt med sentrifugalregulator for å sikre jevn og noenlunde korrekt omdreiningshastighet. Regulatoren justerte da trykket på en bremsearm mot en skive som var montert på drivakslingen.

Referanser
----------

1. ↑  Maxwell, James Clerk (1868). «On Governors». *Proceedings of the Royal Society of London*. London: Royal Society of London. 16: 270-283.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Centrifugal governors – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Interaktiv sentrifugalregulator
**Shaina Burns** (født 21. mars 1996) er en amerikansk friidrettsutøver som konkurrerer i mangekamp. Hun fikk bronse i femkamp under USA-mesterskapet i friidrett innendørs 2020.

Idrettskarriere
---------------

### 2012 - 2014

Burns kom på femteplass på 400 meter hekk under Junior-USA-mesterskapet i friidrett 2012. Under Junior-USA-mesterskapet i friidrett 2013 kom hun på ellevteplass i sjukamp med 4569 poeng. Hun kom på fjerdeplass i sjukamp under US World Youth Trials 2013, med ny personlig rekord i sjukamp for jenter, med 4581 poeng. I 2014 kom hun på andreplass i sjukamp under Junior-USA-mesterskapet i mangekamp. Hun ble tatt ut til å delta i Junior-VM i friidrett 2014 (U20), og hun kom der på 21.-plass i sjukamp.

### 2015 - 2018

Hun deltok i Junior-USA-mesterskapet i friidrett 2015, og kom der på sjuendeplass i sjukamp. Hun kom på ellevteplass i femkamp under Southeastern Conference innendørs, og tiendeplass i sjukamp under Southeastern Conference utendørs i 2016. I 2017 kom hun på sjuendeplass i Southeastern Conference innendørs og åttendeplass i Southeastern Conference utendørs. Hun kom på sjetteplass i femkamp under Southeastern Conference innendørs i 2018, og hun kom på andreplass i sjukamp under Southeastern Conference utendørs 2018. Samme år kom hun på 14.-plass i sjukamp under NCAA-mesterskapet i friidrett, og hun kom på 13.-plass i sjukamp under USA-mesterskapet i friidrett 2018.

### 2019 - 2020

I februar 2019 kom Burns på åttendeplass i femkamp under USA-mesterskapet i friidrett innendørs 2019. Utendørs kom hun på andreplass i sjukamp under Drake Relays, og hun vant sjukamp under Big Athletics Weekend i Ottawa. Hun deltok i høydehopp under USA-mesterskapet i friidrett 2019, men fikk ingen godkjente hopp. Hun fikk bronse i femkamp under USA-mesterskapet i friidrett innendørs 2020, bak Annie Kunz og Emilyn Dearman. Hun forbedret der sin personlige rekord i femkamp til 4375 poeng.

Referanser
----------

1. ↑   World Athletics Database, World Athletics utøver-ID 290613[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3  World Athletics - *Shaina Burns - Results*, besøkt 16. april 2020.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Shaina Burns – World Athletics Rediger på Wikidata
**Halvor Blinderens plass** er en plass med en liten kolle med gravsted, på Blindern i bydel St. Hanshaugen i Oslo.

Plassen er 3,9 dekar stor og avgrenses av Sem Sælands vei i syd og øst, Blindernveien i nord og en parkeringsplass i vest. 

Halvor Blinderens gravstøtte, sett fra nord Foto: Helge Høifødt 
Halvor Blinderens gravstøtte, sett fra syd Foto: Helge Høifødt 
I 1938 fikk plassen navn etter Halvor Blinderen (1733–1804), eier av Nedre Blinderen gård (i dag bispebolig) som ligger på andre siden av Blindernveien, og en fremtredende person i Aker og byen i sin tid. 

Vest for den flate delen av plassen ligger en liten kolle med Halvor Blinderens gravsted. Gravstøtten er i marmor fra Gjellebekk i Lier og har innskriften: «Her under hviler stövet af Halvor Blindern, fød den 16 junii 1733, død den 29de junii 1804. Han var frie for Fordomme og Virksom i sit Liv. Han var hvad Han vilde og stedse vilde Han det Gode». Gravstedet har siden 1976 stått på Byantikvarens gule liste.

Referanser
----------

1. ↑  *Grøntplan for Oslo. Registreringer av grøntområder i Oslos byggesone med bydelsvis oppsummering*, Plan- og bygningsetaten 2009, side 25 (avlest 26. april 2010)
2. ↑  Tom Andersen, Institutt for geofag. «Halvor Blinderns gravstøtte». *folk.universitetetioslo.no*. Besøkt 25. april 2022.

Litteratur
----------

*Oslo byleksikon*, 2000-utgaven, side 178

Eksterne lenker
---------------

* (en) Halvor Blinderens plass – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Oslo Byleksikon **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Halvor Andreas Bentsen** (født 23. oktober 1823 i Kragerø, død 31. august 1891 i Porsgrunn) var en norsk jurist og stortingsrepresentant.

Han var sønn av losoldermann Arnold Bentsen og Engel Elisabeth Holm. Han tok juristeksamen i 1848, og var etter det sakfører i Kragerø. Han var medlem av bystyret i Kragerø fra 1860 til 1879, og var også ordfører i flere år. Han ble postmester i Porsgrunn i 1885.

Bentsen var valgt som representant fra Kragerø til Stortinget i periodene 1865–1867, 1868–1870 og 1871–1873, og som represesentant fra Bratsberg amt i 1880–1882 og 1883–1885. Han frasa seg gjenvalg i 1885. I hans siste periode var han president i Odelstinget. Fra 1883 representerte han Venstre på stortinget.

Under riksretten i 1884, den såkalte statsrådssaken, var han en av tre aktorer.

Fra 1885 var han redaktør for avisen *Varden* i Skien, og under hans ledelse ble den en venstreavis.

Halvor Andreas Bentsen var gift med Benedikte Nicoline Svang.

Referanser
----------

1. ↑   Stortinget og statsraadet: 1814–1914. B. 1 D. 1 : Biografier A-K, side(r) 66[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Stortinget og statsraadet: 1814–1914. B. 1 D. 1 : Biografier A-K, side(r) 67[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2 3  Tallak Olsen Lindstøl (1914). *Stortinget og statsraadet : samt tillæg. B. 1 D. 2 : Biografier L-Ø*. Kristiania.
4. ↑  Biografisk informasjon om Halvor Andreas Bentsen , NSD Norsk senter for forskningsdatas politikerarkiv (nedlagt)
5. 1 2  (no) Halvor Andreas Bentsen i Store norske leksikon

Eksterne lenker
---------------

* (no) Halvor Andreas Bentsen hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** BIBSYS **·** Geni **·** VIAF
 |
Lav tunnel: Grønnlifjelltunnelen på fylkesvei 830 i Nordland.
**Sentrisk kjøring** vil si at man kjører midt i veibanen. Dette er i utgangspunktet ulovlig, men høye og brede kjøretøyer kjører til tider sentrisk i lave, smale tunneler for å unngå å skrape borti tunneltaket eller -veggene. Sentrisk kjøring er farlig, fordi det medfører risiko for kollisjon. Det kan imidlertid gis dispensasjon til slik kjøring i spesielle tilfeller.

Mange eldre tunneler i Norge er lave og smale etter dagens standard, og sentrisk kjøring har derfor vært relativt vanlig gjennom disse tunnelene. Dette kom fram i media i 2004 og 2005. Blant tunnelene der dette er tilfellet, er Haukelitunnelen. Haukelitunnelen ble i 2007 utstrosset fra 4,0 til 4,2 meters fri høyde.

Referanser
----------

1. ↑  Forskrift om kjørende og gående trafikk (trafikkregler), §5 (publisert på Lovdata, besøkt 18. mars 2018)
2. ↑  Aftenposten: Høye vogntog tar hele plassen i trange tunneler (3. desember 2004)
3. ↑  Statens vegvesen: E134 Haukelitunnelane - utbetring[*død lenke*] (17. september 2007)
**Slimeveien** (1A-15, 2-10B) er en vei på Bjørndal i bydel Søndre Nordstrand i Oslo. Veien starter fra Ljabruveien og går oppover mot boligområdet Bjørndal og Åsland. Den går forbi Bjørnholt skole med Bjørndalshallen før den går forbi Bjørndal skole. Veien ender på toppen av Bjørndalsområdet, der den deler seg i Åslandhellinga, Åslandveien og Trollstien. 

På en måte deler Slimeveien Bjørndal i to, med boligområder på begge sider av veien. Veien trafikkeres av Ruters busslinjer 71(E), 73 og 77, som er busslinjene som frakter folk til og fra henholdsvis Mortensrud, Jernbanetorget, Helsfyr og Holmlia. Veien har navn etter gården Slime. Det meste av det som nå kalles Bjørndal, ligger på gården Slimes grunn. I Norske Gaardnavne antar Oluf Rygh at gårdsnavnet henger sammen med et bekkenavn i nærheten og at det stammer fra middelalderen. Det er i så fall beslektet med navn som Slemdal og Slemmestad. Det ble drevet gårdsdrift på (Nordre) Slime til i 1960-årene da Oslo kommune kjøpte gården for boligutbygging.

Referanser
----------

1. ↑  «Oslo kommune – Bydelsoversikt (S)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 7. november 2015.

Litteratur
----------

* Knut Are Tvedt, red. (2010). «Slimeveien». *Oslo byleksikon* (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 517. ISBN 978-82-573-1760-7.

Portal: Oslo

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Oslo Byleksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
Må ikke forveksles med Halfdan Freihow.

**Halvdan Wexelsen Freihow** (født 22. november 1883 i Tana, død 20. desember 1965) var en norsk prest, målsaksforkjemper og litteraturforsker. Han ble cand. theol. i 1909, var deretter i ett år personlig kapellan hos Christopher Bruun i Johanneskirken i Oslo. Senere var han sogneprest i blant annet Rauland, Vinje, Gjerpen, Inderøy og Bergen. I 1950 ble han prost i Skien prosti. Freihow ga under andre verdenskrig tydelig uttrykk for sin motstand mot okkupasjonsregimet og satt fengslet i Åkebergveien, Arkivet og til slutt på Grini fra 12. mai til 12. juni 1943.

Freihow ble i 1937 dr. philos på avhandlingen *Henrik Ibsens «Brand»; litterær-psykologisk studie*. Han var tilhenger av målsaken og var i perioden 1926–1936 formann i Noregs ungdomslag.

Familie
-------

Han var gift med Helene Ingeborg Godskesen (1890-1953), og far til blant andre diplomaten Håkon Wexelsen Freihow. Han var farfar til forfatteren Halfdan Freihow.

Bibliografi
-----------

* *Til ungdom*. Risør: E. Gunleikson (1915).
* *Galilearen – keisaren*. Bergen: Lunde (1935).
* *Henrik Ibsens «Brand»; litterær-psykologisk studie* Oslo: J. Dybwad (1936).
* *Ibsen-studium um Kongsemnerne*. Oslo: Gyldendal (1951).

Referanser
----------

1. ↑  «Halvdan Freihow». allkunne.no. 2. februar 2010. Besøkt 31. oktober 2012.
2. ↑  Kristian Ottosen, red. (2004). *Nordmenn i fangenskap 1940–1945* (2 utg.). Oslo: Universitetsforlaget. s. 701. ISBN 82-15-00288-9.
3. ↑  (no) Halvdan Wexelsen Freihow i Store norske leksikon

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Prabook **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** Fangeregisteret

 |

Portal: Andre verdenskrig
| Shiftakrigen |
| --- |
| Nordøst-provinsen, landområdet krigen stod over |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Dato | 1963–1967 |
| Sted | North Eastern Province |
| Resultat | våpenhvile |

 |
| Stridende parter |
| Kenyas flagg Kenya | Somalias flagg Separatister |

**Shiftakrigen** (overs. *banditt*krigen) var en separatistkonflikt hvor etniske somaliere i Nordøst-provinsen (en region hvor somaliere historisk har vært i flertall) forsøkte å løsrive seg fra Kenya for å slutte seg til Somalia i stedet. Den kenyanske regjeringen gav konflikten navnet «shifta», etter det somaliske ordet for «banditt», som en del av deres propagandainnsats.

Krigen varte i fire år, og under hele konflikten hersket det bekymring på den kenyanske siden for at Somalia kunne komme til å intervenere på vegne av separatistene. Det kenyanske forsvaret brukte nogenlunde de samme taktikkene Storbritannia hadde benyttet seg av under Mau Mau-opprøret. I 1967 ble en våpenhvileavtale mellom partene inngått etter mekling av Zambias president Kenneth Kaunda, en avtale som skulle vare inntil Siad Barre i 1969 tok makta i Somalia.

Referanser
----------

1. ↑  Africa Watch Committee, *Kenya: Taking Liberties*, (Yale University Press: 1991), p.269
2. ↑  Women's Rights Project, *The Human Rights Watch Global Report on Women's Human Rights*, (Yale University Press: 1995), p.121
3. ↑  Francis Vallat, *First report on succession of states in respect of treaties: International Law Commission twenty-sixth session 6 May-26 July 1974*, (United Nations: 1974), p.20
Portal: Oslo

| Artikkelen inngår i serien om
**Oslo politidistrikt** |
| --- |
|  |
| **Politimester** |
| Ida Melbo Øystese  |
| **Politistasjoner** |
| Grønland
Majorstuen
Manglerud
Sentrum
Stovner |
| **Øvrige seksjoner** |
| Vold og seksualforbrytelser
Org.krim
Arrest og påtale
Utlending og forvaltning
Finans- og miljøkrim
Trafikk- og sjø |

**Sentrum politistasjon** er en av Oslo politidistrikts syv politistasjoner. Stasjonen ligger i Hammersborggata 12. Tidligere lå stasjonen i Kronprinsens gate. Stasjonens kallesignal er «S» (Sierra). Ambassadestrøket hører inn under Sentrum politistasjon, og stasjonen har egne patruljer som dekker dette området. Stasjonen inngår i Enhet sentrum sammen med Grønland politistasjon.

Stasjonen består av to avsnitt, ordensavsnittet som gjennom fire divisjoner bemanner politipatruljene i Oslo Sentrum, og et etterforskningsavsnitt som etterforsker alle saker bortsett fra drap og voldtekter begått i sentrum. I tillegg har stasjonen flere grupper med mandat også utenfor egen stasjonskrets. Vinningsgruppen Sentrum har ansvar for å bekjempe lommetyverier og skimming i hele Oslo politidistrikt. I tillegg har gruppen også ansvar for ID-tyverier som anmeldes i egen krets. Stasjonen har også en egen utelivsgruppe som jobber med skjenkesteder i Oslo sentrum.

Sentrum politistasjon hadde tidligere en døgnbemannet politivakt. Fra og med januar 2015 ble den flyttet over til Grønland politistasjon. Politivakten på Sentrum politistasjon er nå kun bemannet på dagtid.

Stasjonssjefer
--------------

* Bjørn Åge Hansen (2005– 31. desember 2014)
* Tore Soldal (1. februar 2015 –

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Oslo Byleksikon
 |
**Sentrum videregående skole** er en videregående skole i Kongsvinger. Skolen er et resultat av en sammenslåing av Kongsvinger tekniske fagskole på Rasta og Sentrum videregående skole i Strandvegen. For å samlokalisere de to skolene ble det satt i gang en utbygging i området ved gamle Sentrum videregående skole. Skoleutbyggingen var et samarbeid mellom Kongsvinger kommune og tidligere Hedmark fylkeskommune, og omfattet også området til den tidligere barneskolen Sentralskolen (nedlagt fra 1. august 2005). Det nye skoleområdet, tatt i bruk i 2009, inkluderer foruten ny videregående skole også nytt folkebibliotek i Kongsvinger og en utvidelse av parkområdet i Kongsvinger sentrum.

Sentrum videregående skole er den største skolen i Glåmdalen, og hadde i begynnelsen av skoleåret 2021/2022 596 elever.

Skolen har utdanningstilbud innenfor programområdene Frisør, blomster, interiør og eksponeringsdesign (FBIE), Elektro og datateknologi (ED), Helse- og oppvekstfag (HO), Informasjonsteknologi og medieproduksjon (IM), Kunst, design og arkitektur (KDA), Medier og kommunikasjon (MK), Restaurant- og matfag (RM) og Teknikk og industriell produksjon (TIP).

Referanser
----------

1. ↑  
«Skoleporten». Utdanningsdirektoratet. Besøkt 21. november 2010. [*død lenke*]
2. ↑  
«Oversikt over ansatte i Hedmark fylkeskommune». Hedmark fylkeskommune. Arkivert fra originalen 19. november 2010. Besøkt 21. november 2010.

Eksterne lenker
---------------

* Sentrum videregående skole

| * v
* d
* r
Offentlige videregående skoler i Innlandet |
| --- |
| 
* Dokka
* Elverum
* Gausdal
* Gjøvik
* Hadeland
* Hamar katedralskole
* Jønsberg
* Lena-Valle
* Lillehammer
* Nord-Gudbrandsdal
* Nord-Østerdal
* Raufoss
* Ringsaker
* Sentrum
* Skarnes
* Solør
* Stange
* Storhamar
* Storsteigen
* Trysil
* Valdres
* Vinstra
* Øvrebyen

 |  |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** Nasjonalt skoleregister **·** Brønnøysundregistrene
 |
**Brødr. Sunde as** ble etablert av Karl Sunde i 1917 i Spjelkavik, Borgund som senere ble en del av Ålesund kommune. Driften ble videreført av sønnen Olav Sunde. De andre sønnene var medeiere i fabrikkene. Olav Nils Sunde er barnebarn av grunnleggeren og overtok den internasjonale delen av selskapet da faren Olav delte selskapet på de tre barna. På 1950-tallet utviklet selskapet seg fra produksjon av fiskeredskaper til petrokjemi og produkter av ekspanderbar polystyren under navnet Sundolitt.

Konsernet produserer og distribuerer sine produkter fra 24 produksjonsenheter i 6 land i Europa.

Fra seks salgs- og produksjonsanlegg i Norge produseres og distribueres Sunpack og Sundolitt over hele landet.

Referanser
----------

1. ↑   snl.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Bruaset, Oddgeir (1999). *Sunnmøre og sunnmøringen*. Oslo: Samlaget. ISBN 8252153380.

Eksterne lenker
---------------

* Sunde, varemerke for ekspanderbar polystyren. Sunde er råvaren for fremstilling av Sunpack og Sundolitt.
* Sunpack, varemerke for emballasjeprodukter til industrien
* Sundolitt, varemerke for byggisolasjon

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Brønnøysundregistrene
 |
Linnés Hammarby
Linnés Hammarby

**Linnés Hammarby** er et gods i Danmarks sogn og Vaksala härad i Uppsala län i Sverige, og ligger 15 kilometer sørøst for Uppsala. 

Hammarby er første gang nevnt i 1337, da det av Olof Styrbjörnsson (Gren) ble byttet bort til kanniken i Uppsala, Lars Nilsson. Senere var området eid av slektene Läma, Stewardt, Gärffelt og von Friesendorff, og gjennom inngifte av A. Schönberg, som i 1758 solgte godset, det nærliggende Sävja med tilgrensende herligheter, på tilsammen 10 bruk, for 80 000 dalar til Carl von Linné. 

Her oppførte Linné i 1762, mellom de to opprinnelige fløyene, et større toetasjes våningshus av tre. På en høyde ovenfor gården bygde han i 1769 et museum av stein, for å kunne ta vare på samlingene sine. Begge bygninger står den dag i dag.

Linné ønsket ha en gård på landet der han kunne drive landbruk og ha som enkesete, og hvor han kunne flykte bort fra det usunne miljøet i Uppsala. Han pleide dessuten å ta med seg studentene ut på ekskursjon til Hammarby via Kungsängen.

Bygningene eies nå av den svenske stat ved Statens fastighetsverk og forvaltes av Uppsala universitet og er blitt fredet.

Referanser og noter
-------------------

1. ↑  Byggnadsminnen enligt Länsstyrelsen i Uppsala län Arkivert 26. januar 2008 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* Uppsala universitets nettsted om godset.
* Bilder av Linnés Hammarby.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** GeoNames
 |
**Linn Øverås** (født 14. desember 1962 i Paris) er en norsk oversetter.

Hun har hovedfag i engelsk 1996 fra Universitetet i Oslo med oppgaven *In Search of the Third Code: An Investigation of Norms in Literary Translation*. Hun fikk Kulturdepartementets oversetterpris for sin første oversettelse i 1995: *Den utvalgte* av Lois Lowry. Hun oversetter i dag på fulltid, og har pr 2008 begått 25 oversettelser, alle fra engelsk.

Representative oversettelser er *V.* av Thomas Pynchon, *Å lese i mørket* av Seamus Deane, *Puste under vann* av Julie Orringer, *Asyl* av Patrick McGrath, *Et godt menneske* og *Fritt fall* av Nick Hornby, *Sjelesøstre*, *Renkesmed* og *Nattevakten* av Sarah Waters og *Kneleren* av André Brink.

Referanser
----------

1. ↑  «In Search of the Third Code: An Investigation of Norms in Literary Translation»; *Meta : journal des traducteurs / Meta: Translators' Journal*, Volume 43, numéro 4, décembre 1998

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** ISNI
 |
**Shigeki Maruyama** (født 12. september 1969) er en japansk golfspiller. Han ble profesjonell i 1992.

Maruyama er kjent for sitt blide oppsyn på golfbanen, noe som har gitt ham tilnavnet *The Smiling Assassin* («Den smilende snikmorder»). Han begynte sin karriere på Japan Golf Tour og ble raskt en av tourens ledende spillere. To ypperlige prestasjoner i World Golf Championships-turneringer i 1999 bidro til å gi ham spillerett på den amerikanske PGA-touren for 2000-sesongen, og siden har han spilt mest i USA. Han har tre seire på PGA-touren.

Maruyama spilte på det internasjonale laget i The Presidents Cup i 1998 og 2000. Hans prestasjoner i 1998 gav ham internasjonal anerkjennelse etter at han vant alle matchene i turneringen.

Meritter
--------

### Seire på PGA-touren

* 2003: Chrysler Classic of Greensboro
* 2002: Verizon Byron Nelson Classic
* 2001: Greater Milwaukee Open

### Seire på Japan Golf-touren

* 1993 Pepsi Ube Kosan Open
* 1995 Bridgestone Open
* 1996 Bridgestone Open
* 1997 Japan PGA Championship, Yomiuri Open, Japan PGA Match-Play Championship Promise Cup, Golf Nippon Series Hitachi Cup
* 1998 PGA Philanthropy Tournament
* 1999 Bridgestone Open
* 2009 Golf Nippon Series JT Cup

Eksterne lenker
---------------

* (en) Shigeki Maruyama – PGA-touren Rediger på Wikidata

* (en) Shigeki Maruyama – Japantouren Rediger på Wikidata

* (en) Shigeki Maruyama – Verdensrankingen Rediger på Wikidata

Portal: Golf

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** NDL
 |
Trekant med sidelengder *a*, *b* og *c*.
**Herons formel** er i euklidsk geometri en formel for sammenhengen mellom arealet av en trekant og lengden av de tre trekantsidene. Formelen er oppkalt etter den greske matematikeren og ingeniøren Heron av Alexandria, som levde i hundreåret etter Kristi fødsel. 

La lengden av de tre trekantsidene være definert som *a*, *b* og *c*. Herons formel sier da at arealet *A* til trekanten er gitt som

{\displaystyle A={\sqrt {s\left(s-a\right)\left(s-b\right)\left(s-c\right)}}}
Her er *s* lik halve omkretsen til trekanten, det vil si

{\displaystyle s={\frac {1}{2}}(a+b+c)}
Sannsynligvis var formelen allerede kjent på Herons tid, og mange mener at den stammer fra Arkimedes.

Herons formel er et spesielt tilfelle av Brahmaguptas formel for en syklisk firkant hvor en av sidene blir forsvinnende liten.

Bevis
-----

Formelen kan bevises på flere forskjellige måter. Arealet til trekanten er alltid gitt ved det halve produktet av en side i trekanten multiplisert med høyden på denne siden. Velger man denne siden å være *c*, er da den tilsvarende høyden *h = b*sin*α* hvor vinkelen *α* er angitt i figuren. Den kan beregnes fra cosinussetningen som gir

{\displaystyle \cos \alpha ={b^{2}+c^{2}-a^{2} \over 2bc}}
Ved bruk av trigonometri følger da at

{\displaystyle {\begin{aligned}A&={1 \over 2}bc\sin \alpha ={1 \over 2}bc\,{\sqrt {1-\cos ^{2}\alpha }}={1 \over 2}bc{\sqrt {1-\cos \alpha }}{\sqrt {1+\cos \alpha }}\\&={1 \over 2}bc{\sqrt {1-{b^{2}+c^{2}-a^{2} \over 2bc}}}{\sqrt {1+{b^{2}+c^{2}-a^{2} \over 2bc}}}={1 \over 4}{\sqrt {(a^{2}-(b-c)^{2})((b+c)^{2}-a^{2})}}\\&={1 \over 4}{\sqrt {(a+b-c)(a+c-b)(b+c+a)(b+c-a)}}\end{aligned}}}
Her er summen *a + b + c = 2s* lik omkretsen til trekanten og Herons formel følger. Den behandler alle sidene likt og er derfor symmetrisk ved ombytte av disse.

Litteratur
----------

* C.B. Boyer, *A History of Mathematics*, Princeton University Press, New Jersey (1985). ISBN 0-691-02391-3.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** MathWorld
 |
Popposteinen
**Popposteinen** er en gammel dansk gravhaug ved hærvegen i Sydslesvig.

Sagnet forteller at omkring år 960 døpte den hellige Poppo av Slesvig den danske kongen Harald Blåtann i Helligbekken. Popposteinen kalles derfor også for dåpssteinen. Handlingen symboliserte at danskene herved offisielt ble kristne.

Gravhaugen er bygget rundt 3 500 f.Kr. Gravkammeret er ca. 2,4 meter langt og 1 meter bredt. Det er bygget av seks sidesteiner, to stein på hver langside, én stor stein i enden i nord og en lav stein i syd.

Popposteinen ble i 1858 fredet av den danske kong Frederik VII. Han kjøpte minnesmerket av den daværende eier. I kontrakten ble det bestemt at alle og enhver skal ha adgang til minnesmerket.

Slesvig er det danske navnet for den nå tyske byen Schleswig (tysk: *Schleswig*), men også et nyere navn for Hedeby, en dansk kaupang som var den største og viktigste byen i Norden på 1000-tallet.

Eksterne lenker
---------------

* Der Poppostein (tysk)
* Poppostenen (dansk)

Portal: Danmark
**Flatbåt** er betegnelse på to ulike båttyper med nesten helt vannrett bunn: For det første en rektangulær, kasseformet båt, med nærmest loddrette sider, nesten loddrett, flat plate (speil) både foran og bak, og med om lag samme bredde i hele lengden. For det annet en båt som er flat bak – har akterspeil – og er spiss foran; denne siste typen kalles også ofte for putt.

Begge flatbåttypene er enkle å bygge; særlig de kasseformede kan bygges av nærmest hvem som helst. Men de kasseformede har svært begrenset både fartsevne og sjødyktighet, og brukes derfor nesten utelukkende på mindre vann; til gjengjeld har disse svært stor lasteevne. Puttene brukes også en god del i sjøen. Begge typene er svært gruntgående.

A-jollen er eksempel på en moderne, liten, kasseformet flatbåt, der sjødyktigheten er økt litt ved at sidene er relativt høye, og bunnen buer litt og er lavest nær midten. Som man ser, vil en passe rigg, en (senke-)kjøl og et ror gjøre enhver båt til en brukbar seiler.
Selvportrett fra 1946.
**Viktor Widegren** (født 2. mars 1915, død 15. september 2001) var gruve- og verkstedarbeider i Fosdalens Bergverk, formingslærer og kunstmaler. 

Han var elev hos professor Harald Krogh Stabell i Trondheim en kort periode tidlig på 1950-tallet og ved Notodden tegnelærer- og sløydskole 1962–1963. Som kunstner utforsket han flere teknikker og metoder og kan ikke plasseres i noen bestemt stilretning.

Widegren av gruvearbeider i 27 år før han ble formingslærer i Malm. Han malte og tegnet også i årene som gruvearbeider og hadde en forholdsvis stor produksjon og et høyt nivå på sitt kunstneriske arbeid.  Widegren arbeidet også med skulpturer i tre og linoleumssnitt.

I 2004 kom den første offentlige anerkjennelsen gjennom etableringen av Galleri Widegren i Kulturparken i Malm (Malm samfunnshus), som er en permanent utstilling av et utvalg av hans arbeider. Galleriet var en gave fra Odd Henrik Vanebo til Verran kommune.[]

Widegren deltok i flere kollektivutstillinger i regi av kunstforeningene i Steinkjer og Trondheim på 1950- og 1960-tallet. Høsten 2013 holdt Steinkjer kunstforening en minneutstilling, hvor et bredt utvalg av Widegrens arbeider ble presentert.

To monumentalbilder til Malm skole i 1952, og tre fresker i Malm Samfunnshus i 1954. Et stort mosaikkbilde, «Fanger på flukt over fjellet», i Det norske hus Gornji Milanovac i nåværende Serbia. Bildet er en tributt til jugoslaviske krigsfanger i Norge under siste verdenskrig.

Han var tippoldebarn av maler og professor Otto Henrik Wallgren ved Konstakademien i Stockholm.

Widegren arbeidet som lærer ved Malm ungdomsskole etter sin utdannelse som formingslærer fram til første halvdel av 1980-tallet. 

Han var hele livet bosatt i Malm i Nord-Trøndelag, Steinkjer kommune fra 1.1.2020.

Referanser
----------

1. ↑  Sten Nilsen: *En modernist fra Verran*[*død lenke*] - Kunst Pluss/Norske Kunstforeninger nr.1/2013 s. 38-39 - I anmeldelsen av biografien *Slave av sitt talent* i Kunst Pluss skriver Sten Nilsen: «Hans relativt høye produksjon, og nivået på arbeidene, vitner om en person som både tok kunsten på alvor og hadde en klar oppfatning av hvor han befant seg som kunstner. Han betraktet seg som en modernistisk maler midt i sin egen samtid. (...) Maleriene fremstår som koloristiske, og komposisjonene i boka, viser en kunstner som hele tiden søkte etter nye måter å uttrykke seg på innen maleriet. Rundt 1940–50-tallet er maleriene i dialog med arbeidene til for eksempel Axel Revold og Arne Ekeland."
2. ↑  «Widegren- utstilling under Hilmarfestivalen - Verran kommune». *www.verran.kommune.no*. Besøkt 9. desember 2019. [*død lenke*]
3. ↑  Malm samfunnshus /Verranparken) - Steinkjerleksikonet
4. ↑  Sten Nilsen: *En modernist fra Verran*[*død lenke*] - Kunst Pluss/Norske Kunstforeninger nr. 1/2013, s. 38-39

Litteratur
----------

* Odd H Vanebo og Lill Astrid Widegren: *Slave av sitt talent – En biografi om Viktor Widegren og innføring i hans kunstverden*. Oslo 2012. 160 sider. ISBN 9788299864510
* Steinkjerleksikonet

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF
 |
***Macrispa*** er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae). Både larvene og de voksne (imago) er planteetere.

Utseende
--------

En ganske stor (20-27 millimeter), avlang, blankt svart skjoldbille med brune dekkvinger. Hodet er lite, antennene tynne og rundt halvparten så lange som kroppen. Pronotum er noe rundet, dekkvingene utvidete bakover (nærmest pæreformede), tett og kraftig punkterte. Beina er forholdsvis korte.

Levevis
-------

Både larver og voksne lever på planter og eter fra dem. Denne artens næringsplanter er ukjente.

Utbredelse
----------

Arten er kjent fra India, Bangladesh og Bhutan.

Systematisk inndeling
---------------------

Hispinae inkluderer noen ganger gruppen (underfamilien) skjoldbiller, da som stammen Cassidini, i denne oversikten er den holdt utenfor, og plassert inn i som søstergruppen skjoldbiller. Andre klassifikasjoner plasserer denne gruppen (som Hispini) som en undergruppe av skjoldbillene.

**Treliste**
* orden **biller** (Coleoptera)
	+ underorden **Polyphaga**
		- overfamilie **Chrysomeloidea** Latreille, 1802 (=Phytophaga)
			* familien bladbiller (Chrysomelidae Latreille, 1802)
				+ underfamilien skjoldbiller, Cassidinae
					- stamme **Botryonopini** Chapuis, 1875
						* slekten *Macrispa* Balý, 1858
							+ *Macrispa saundersii* Balý, 1858

Litteratur
----------

* M. Würmli (1976) Revision der Tribus Botryonopini (Coleoptera: Chrysomelidae: Hispinae). *Entomologische Arbeiten aus dem Museum G. Frey Tutzing bei München* 27: 70-99.

Eksterne lenker
---------------

* Hispines of the World - *Macrispa*
* *Macrispa* på ISIS
* (en) *Macrispa* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Macrispa* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Macrispa* hos ITIS Rediger på Wikidata
**Flaten** er en innsjø i bydelen Flaten i Söderort i Stockholm, Sverige. Innsjøen er en tidlig innsjø i Tyresån-vassdraget, og dreneres via en bekkeravine i sør, som går til Drevviken.

Omgivende natur og innsjøens nedslagsfelt
-----------------------------------------

Flatens naturreservat er bygd rundt innsjøen Flaten, og er et naturreservat bestående av typisk Södertörnsnatur, med sprekkelandskap med bar og løvskog. Nordvest for innsjøen ligger flere kolonihager, og ved innsjøens østbredde ligger Flatenbadet, velkjent siden 1934.

Innsjøens tilførsel av vann skjer til dels gjennom grunnvann fra området, og til dels via Flatenån, som drenerer Skarpnäcksfältet. Flatenån drenerte også tidligere en del av åsen som går gjennom Skogskirkegården, men i forbindelse med byggingen av Skarpnäcksfältet på 1980-tallet, ble dette området sammen med andre mindre sideelver til Flatenån, overført til Stockholms avløpsnett. Grunnvannet fra disse områdene går imidlertid fortsatt til innsjøen.

Vannkvalitet, samt innsjøens vekst- og planteliv
------------------------------------------------

Innsjøen har lenge vært ansett som den innsjøen i Stockholmsområdet med beste vannkvalitet, og den har meget god siktdybde. På 1990-tallet økte imidlertid verdiene av næringsstoffer i innsjøens vann. Dette skyldtes både på økt tilførsel fra omgivelsene, og at næringsstoffer ble frigjort fra bunnsedimentet. I år 2000 ble det utført en behandling av innsjøen med et aluminiumssalt som skulle binde fosfor til seg. Nyere målinger tyder på lavere fosforverdier, men fra 1990-tallet har innsjøen vært rammet av algevekst med noen års mellomrom.

Plankton og fisk har blitt negativt påvirket av innsjøens økte verdier med næringssalter, med en forskyvning mot arter typiske for overgrodde innsjøer.

Samme tilstand har rammet planter i innsjøen, som dessuten har blitt ekstra utsatte etter at planter av tusenbladfamilien dukket opp på midten av 1980-tallet. Denne dominerer nå helt i innsjøen, og oppleves som et problem, i det minste for badende.

Bilder
------

* Flatens badeplass 2010Flatens badeplass 2010
* Flatenbadet på våren 2007Flatenbadet på våren 2007
* Bevere herjer ved ListuddenBevere herjer ved Listudden
* I Flatens naturreservat 2007I Flatens naturreservat 2007

Kilder
------

* Stockholms Vatten om Flaten (2007-03-01)
* Vattenprogram för Flaten 2000 – Stockholm Vatten

Eksterne lenker
---------------

* (en) Flaten – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Miljötillstånd och åtgärdsarbete för Flaten[*død lenke*] Stockholms Miljöbarometer
* Flaten[*død lenke*] Tyresåns vattenvårdsförbund
**Viktoria-Luise-Platz** i Schöneberg i Berlin er en oval plass anlagt i året 1900, som er oppkalt etter prinsesse Viktoria Louise av Preussen (1892–1980), datter av den siste prøyssiske konge og tyske keiser, Vilhelm II.

Kvartalet rundt plassen grenser i nord til Bayerisches Viertel, det bayerske kvartalet, og består av besteborgerlige leiegårder (*Mietshäuser*), og har karakter av byvillaer fra gründertiden. Husene overlevet krigen uten større skader.

Inngang til metrostasjonen Viktoria-Luise-Platz
Viktoria-Luise-Platz er et av de mest populære boligområder i den sentrale indre by. Avstanden til Kurfürstendamm er omkring en kilometer.

Den feministiske kunstskolen Lette-Verein holder til ved plassen siden 1902.

Undergrunnsbane-stasjonen Viktoria-Luise-Platz ble åpnet i 1910. Den ligger ved undergrunnsbanens linje U4, som går fra Nollendorfplatz til Innsbrucker Platz. U-banestasjonen ble tegnet av arkitekten Ernst Deneke.

Se også
-------

* Wittenbergplatz
* Nollendorfplatz
* Winterfeldtplatz

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Jernstreiken** er det det mest brukte navnet på en arbeidskonflikt innenfor jernsektoren som foregikk mellom oktober 1923 og mai 1924. Streiken, som konflikten begynte med, er en av de mest omfattende ville streikene i Norge, og ble også møtt med lockout fra arbeidsgiversiden.

Bakgrunnen for streiken var at Norsk Arbeidsgiverforening satte ned lønnsnivået med 5% på bakgrunn av et statistisk materiale arbeiderne mente var manipulert. Dette førte til spontan arbeidsnedleggelse blant jernarbeiderne i Oslo og Fredrikstad. En dom som ble avsagt 19. november slo imidlertid fast at streiken var ulovlig. Ledelsene i AFL og Norsk Jern- og Metallarbeiderforbund tok dommen til etterretning, men de lokale aksjonskomiteene nektet å føye seg etter kravet. Streikebrytere ble satt inn og politi satt inn mot streikelederne, men arbeiderne nektet å følge kravene. Streiken ble fulgt opp av sympatistreik blant annet innen transportsektoren og blant papirarbeiderne, og i løpet av februar 1924 iverksatte arbeidsgiverne en lockout. Totalt 60 000 arbeidere var på det meste berørt av konflikten. Konfliktens omfang førte også til at det flere steder ble arrangert egne arbeidertog 17. mai. På Bjølsen i Oslo ble et drivstofflager ildpåsatt og det ble oppdaget ståltråd over veiene, i halshøyde for polititjenestemenn på motorsykkel.

I april erklærte AFL at organisasjonen ville stoppe den økonomiske understøttelsen av streiken, og sammen med Jern og Metall fikk de kort tid etter forhandlet frem en lønnsøkning på 5%. Arbeiderne var likevel ikke fornøyde, og det ble i en uravstemning vedtatt å fortsette streiken. Presset fra fagforeningsledelsene og samfunnet generelt gjorde imidlertid at streikelederne 30. mai ga etter og oppfordret arbeiderne til å gå tilbake til jobben.

I kjølvannet av streiken ble Halvard Olsen, formann for Jern og Metall og nestleder i Norges Kommunistiske Parti, ekskludert fra NKP for å ha motarbeidet streiken. Med seg fikk han en håndfull faglig tillitsvalgte, og de motsetningene som fantes i ledelsen bidro sterkt til at NKP fikk en trang fødsel som parti. Også Arbeiderpartiet vedtok eksklusjoner i forbindelse med streiken, men her var det snakk om mindre prominente medlemmer som ble ekskludert fordi de oppfordret til ulovligheter som ikke ble støttet av partiledelsen.
**Jerntriangelet** er et geografisk område på grensa mellom Nord-Korea og Sør-Korea, som under Koreakrigen fungerte som et kjerneområde for den kinesiske og nordkoreanske styrkeoppbyggingen og for kommunikasjon internt i Nord-Korea. Området danner et triangel mellom Chorwon og Kimhwa i sør og Pyonggang i nord.

Området ligger 30 til 50 km nord for 38. breddegrad i en diagonal korridor som deler Taebaekfjellene mellom en nordlig og en sørlig del. Gjennom området går sentrale veg- og jernbanestrekninger som blant annet knytter sammen havnebyen Wonsan i nordøst og Seoul i sørvest. Under Koreakrigen foregikk her kraftige kamper mellom den kinesiske Folkets frivillige hær og den amerikanske Åttende armé, under slaget om White Horse og slaget om Triangle Hill i oktober-november 1952, og igjen ved slaget om Pork Chop Hill i mars-juli 1953. Området fikk navnet *Jerntriangelet* av journalister som lette etter en mer dramatisk beskrivelse på området og kampene. I dag er området er delt av den demilitariserte sonen som skiller de to koreanske statene.

Referanser
----------

1. ↑  O’Neill, Robert (1985). *Australia in the Korean War 1950−53. Volume II. Combat Operations*. Canberra: Australian War Memorial. s. 131. ISBN 0642043302.
2. ↑  Tucker, Spencer C.; Kim, Jinwung; Nichols, Michael R.; Pierpaoli, Paul G.; Zehr, Norman R. (2000). *Encyclopedia of the Korean War: A Political, Social, and Military History*. II. Santa Barbara: ABC-CLIO. s. 650. ISBN 9781576070291.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Iron Triangle Battlefield Arkivert 30. juni 2013 hos Wayback Machine.

Portal: Korea
Et tverrsnitt av FNLs tunnelsystem, brukt under Vietnamkrigen
**Jerntriangelet** (vietnamesisk:*Tam Giác Sắt*) var en betegnelse som amerikanske militære brukte på et 310 km2 stort område i Binh Duong-provinsen i Vietnam. Dette ble åstedet for en rekke militære konfrontasjoner under Vietnamkrigen, og den siste var et større slag i perioden 16. mai til 20. november 1974.

Området var et støttepunkt for Viet Minh under den første indokinesiske krig og for Nord-Vietnam og FNL under Vietnamkrigen, og disse hadde kontroll over området under disse to krigene, til tross for omfattende forsøk fra særlig USA og Sør-Vietnam om å destabilisere og innta dette.

Jerntriangelet er avgrenset av Saigonelven i vest og Tinh-elven i øst og opp mot hovedvei 13, rundt 40 km nord for Saigon. Det sørlige spissen av triangelet var 11 km fra provinshovedstaden Phu Cong. Nærheten til Saigon gjorde området viktig for begge parter og dette dannet utgangspunktet for infiltreringen av Saigon fra FNLs side, da de omfattende tunnelsystemene, blant andre tunnelene i Cu Chi var innen rekkevidde.

Eksterne lenker
---------------

* Kart over Jerntriangelet