recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Akansjøen** (japansk: 阿寒湖 - *Akan-ko*) er en innsjø som tilhører byen Kushiro på Hokkaidō i Japan. Innsjøen ligger innenfor grensene til Akan nasjonalpark, og et verneverdig våtmarksområde under Ramsar-konvensjonen opprettet i 2005.

Akansjøen ble dannet for om lag 6 000 år siden i en vulkansk hendelse, og ligger nå i en kaldera mellom to aktive vulkaner, *Meakan-dake* og *Oakan-dake*.

Det er observert flere sjeldne typer ferskvannsalger i sjøen. Særlig kjent er *marimo* (*Aegagropila linnaei*), som kan danne kolonier av algekuler bestående av tettpakkede algetråder. Innsjøen er også et viktig habitat for de største ferskvannsfiskeslagene i Japan, blant andre laksefisken *Hucho perryi* og rødlaks (*Oncorhynchus nerka*). I tillegg finnes 65 fuglearter og 24 arter av pattedyr, for eksempel brunbjørn og yezo sikahjort (*Cervus nippon yesoensis*), som alle er avhengige av innsjøens økosystem.

Innsjøen er omgitt av en blanding av løv- og barskog, som jezogran (*Picea jezoensis*), sakhalinfuru (*Abies sachalinensis*) og japansk eik.

Innsjøen blir utnyttet til generering av elektrisitet, fiske, akvakultur og båtliv.

Akansjøen er blant de mest kjente innsjøene i Japan, og hvert år kommer 1,5 millioner besøkende for å lære om sjøens historie og statusen til fiskelivet og algekulene. Ved sjøen finnes et øko-museum og et utstillingssenter for *marimo*.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5 6  Lake Akan *Lakepedia.com*
2. ↑  «Japan names 20 new Wetlands of International Importance | Ramsar». *www.ramsar.org* **(engelsk)**. Besøkt 7. mai 2017.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Lake Akan – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** VIAF **·** NDL **·** GeoNames **·** Ramsar
 |
Bokillustrasjon av øya Utopia fra Thomas Mores *Utopia* (*De optimo reipublica statu, degeu insula Utopia*) fra 1516
Tresnitt av Ambrosius Holbein fra det tredje latinske opplaget av «Utopia» (Basel, 1518). Nederst til venstre sees Raphael Hythlodaeus som beskriver øya.
**Utopia** er i moderne språkbruk en betegnelse for det perfekte samfunn («et utopia»). Navnet ble først brukt av engelskmannen Thomas More som tittel på hans verk *De Optimo Reipublicae Statu deque Nova Insula Utopia* fra ca. 1516, vanligvis omtalt som «Utopia». More konstruerte ordet *utopia* fra gresk *outopia* («ingensteds») og *eutopia* («et godt sted»).

Thomas Mores Utopia
-------------------

I sin bok, som opprinnelig ble skrevet på latin, beskriver More Utopia som et rasjonelt organisert samfunn, en republikk hvor all eiendom er felleseie. Utopia har få lover, og ingen advokater. Alle innbyggerne bidrar i fellesskap til jordbruket, men slaver tar seg av rutinearbeidet. Kunnskap og visdom dyrkes, men fellesskapets beste kommer foran moralske vurderinger. Livet er nøye regulert fra vugge til grav, gamle og syke blir eliminert. Underteksten er en kritikk av Mores samtidige England heller enn et alvorlig ment forsøk på å konstruere et perfekt samfunn, slik boken enkelte ganger beskrives.

Liknende begreper
-----------------

På norsk brukes det avledede ordet *utopi* for å beskrive ideen om eller den litterære beskrivelsen av et perfekt samfunn. På engelsk må man gå omveien via adjektivet *Utopian* (for eksempel *a Utopian idea/novel*). 

Ordet dystopi (fra engelsk *Dystopia*, første kjente bruk i 1868, et anti-eutopia eller et «ikke-godt» sted) benyttes på norsk som «anti-utopi» eller beskrivelsen av det verst tenkelige samfunn.

Se også
-------

* Utopi
* Paradis
* Slaraffenland
* Gullalderen
* Eldorado
* Dystopi
* Geomyte

Eksterne lenker
---------------

* Bokens fulle tekst hos Project Gutenberg

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** VIAF **·** OCLC **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC
 |
**Epleys manøver** kan kurere benign paroksysmal posisjonsvertigo (BPPV). Det er en forlengelse av Dix-Hallpikes test.

Utførelse
---------

Først gjør man Dix-Hallpikes test:
Man kan utløse et anfall av BPPV ved at man roterer pasientens hode 45 grader mot den syke siden og litt bakover mens han sitter på undersøkelsesbenken. Deretter tippes vedkommende raskt bakover til liggende stilling, med hodet litt under horisontalplanet. Hodet holdes her i 30 sekunder, innen hvilke anfallet melder seg om pasienten har BPPV. Pasienten er i denne stillingen for fortsettelsen med Epleys manøver.

Deretter fortsetter man med følgende:
Etter Dix-Hallpikes test vrir man pasientens hode 90 grader mot den friske siden, og så ytterligere 90 grader (hvilket innebærer at man må rotere hele pasienten). Til slutt reiser man pasienten opp i sittende stilling (med hodet stadig rotert) og lar ham sitte der en liten stund.

Dette må ofte gjentas flere ganger for å gjøre pasienten helt frisk.

Eksterne lenker
---------------

* Tidsskr Nor Lægeforen 2002; 122: 1463-6 ut

  


| * v
* d
* r
Helsemessige forbehold |
| --- |
| Helsenotis | Du bør aldri bruke informasjon fra internett, inkludert Wikipedia, som eneste kilde til avgjørelser eller tiltak i helsemessige spørsmål. Ved legemiddelspørsmål bør du rådspørre apotek eller lege, ved helsespørsmål relevant autorisert helsepersonell, og ved dyresykdom bør du rådspørre veterinær. Bruk aldri reseptbelagte legemidler uten etter råd fra lege. Søk råd på apoteket ved bruk av reseptfrie legemidler, kosttilskudd og naturmidler, spesielt om du også bruker reseptbelagte midler. Bruk av flere legemidler samtidig kan gi utilsiktede effekter. |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store medisinske leksikon
 |
**Harcourt Ommundsen** (født 23. november 1878, død 1915) var en britisk skytter som deltok i de olympiske leker 1908 i London og 
1912 i Stockholm.

Ommundsen vant en olympisk sølvmedalje i skyting under OL 1912 i Stockholm. Han var med på det britisk laget som kom på andreplass i lagskyting armégevær med 1602 poeng, bak USA med som fikk 1687. De andre på laget var Henry Burr, Arthur Fulton, Edward Parnell, James Reid og Edward Skilton. Det var ti lag som deltok og det var seks mann på hvert lag, konkurransen ble avviklet 29. juli 1912. Hver deltaker skjøt 15 skudd på hver av distansene 200-, 400-, 500- og 600 meter. Ommundsen skjøt totalt 266 poeng som var det nest beste resultatet på det britiske laget. Han kom på sjuendeplass i den individuelle skytingen 600 meter frigevær.

Ommundsen ble drept i strid under første verdenskrig nær Ieper i 1915.

OL-medaljer
-----------

* Sølv 1908 Storbritannias flagg London – Sølv i skyting, armégevær lagskyting Storbritannias flagg Storbritannia
* Sølv 1912 Sveriges flagg Stockholm – Sølv i skyting, armégevær lagskyting Storbritannias flagg Storbritannia

Eksterne lenker
---------------

* (en) Edward Parnell – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Edward Parnell – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Edward Parnell – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** GND
 |
Epona avbildet på statuett fra omkring 200
**Epona** er en hestegudinne i keltisk mytologi. Hun symboliserer skaperevnen.

Epona framstilles som en ung kvinne til hest eller som en hvit hoppe. I noen tilfeller kan hun ha et føll ved siden. Framstillinger kan vise henne mens hun deler ut korn, brød, frukt eller andre avlinger.

Hun ble dyrket av keltiske stammer i Europa og fra kelterne gikk Epona inn i romersk mytologi. Det er funnet inskripsjoner, statuer og minnesmerker om henne fra Bulgaria i øst til Storbritannia i vest, og fra Tyskland i nord til Italia og Spania i sør. Også i dagens Algerie i Nord-Afrika er det funnet gjenstander med Eopna.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  Raknem, Ingvald: *Hesten i folketru og dikting*. Oslo: Noregs boklag, 1974, s. 40. Fulltekstutgave fra Nasjonalbiblioteket.
2. ↑  Wood, Juliette: *Kelterne. Myter, kunst og levende symboler*, Oslo: Grøndahl Dreyer, 1999, s. 45. Fulltekstutgave fra Nasjonalbiblioteket.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** VIAF **·** VIAF **·** GND **·** SUDOC
 |
Utne Hotell før 1960 
 Foto: Nationalbibliotekets bildesamling 
Utne Hotell mellom 1880 og 1887. 
 Foto: Marthinius Skøyen, Nationalbiblioteket 
**Utne Hotell** som ligger like ved ferjekaien på Utne er et av Norges eldste hotell. Det startet som gjestgiveri i 1722 og har siden da vært i kontinuerlig drift. En del av hotellet er fra 1700 tallet, men en stor del er utbygget og påbygget. De største utbyggingene skjedde på slutten av 1800 tallet og er preget av sveitserstilperioden. Den siste påbyggingen skjedde i 1930 da hotellet fikk ny matsal og kjøkken. Arkitekt Terje Alvsaker innredet matsalen der han tok utgangspunkt i et gammelt rosemalt skap som står i den ene enden av matsalen. Selv om denne delen av hotellet er den yngste har det høy verneverdi da den utgjør en fargemessig og formmessig helhet.

Fredning
--------

Hotellet ble inkludert i en større fredning av et bygningsmiljø i 2006. Fredningen omfatter eksteriør og interiør til Utne hotell med ishus, tingstova med naust og det tilgrensende, laftede naustet.
I forbindelse med fredningen uttalte Riksantikvaren følgende om hotellet:
«det mest tradisjonsrike hotellet i Hardanger og eitt av dei mest særmerkte hotella i heile landet.»
Hordaland fylkeskommune startet med fredningssaken allerede i 1991, og etter 15 år ble fredningen vedtatt i 2006. Fylket har samarbeidet med Ullensvang kommune for å få en passende verneform til hotellet og de bygningene som ligger inntil hotellet. Brochhuset som er et handelshus med uthus og hage og som ligger nær hotellet ble fredet i 2003. Selv om fredningssaken var tilbehandling har det vært utført oppussing og modernisering på hotellet, og arbeidet har blitt utført i samarbeid med fylkeskommunen på en måte alle parter var tjent med.

Eksterne lenker
---------------

* Hotellet sin hjemmeside
* Hordaland fylkeskommune om hotellet og fredningssaken
* «Utne Hotell». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Riksantikvaren kulturminne
 |
***Hard Luck*** er en amerikansk stumfilm fra 1921 regissert av Buster Keaton og Edward F. Cline.

Handling
--------

Buster Keaton spiller rollen som en dårlig ung mann som bestemmer seg for å begå selvmord, etter å ha mistet både jobben sin og kvinnen han er glad i. Men etter en rekke mislykkede forsøk på å avslutte livet, velger han i stedet å bli med på en ekspedisjon som planlegger å fange et beltedyr. Men den unge mannen blir stadig mer selvsikker gjennom en rekke eventyr (deriblant fiske og jakte på rev) etter hvert som historien fortsetter.

Men denne økende selvtilliten blir etter hvert hans egen undergang, når han bommer på et basseng når han forsøker å hoppe fra et alt for høyt stupebrett. Han treffer dermed bakken på den andre siden av bassenget, med en slik kraft at han forsvinner ned i et dypt hull.

Skuespillere
------------

* Buster Keaton
* Virginia Fox
* Joe Roberts
* Bull Montana

Referanser
----------

1. ↑  «Hard Luck (1921)» **(engelsk)**. Besøkt 27. januar 2023.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Hard Luck* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Hard Luck* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) *Hard Luck* på Silent Era Rediger på Wikidata
Inngangsporten til Biskupin-bosetningen
**Biskupin** er en landsby av arkeologisk interesse som består av en rekonstruksjon i full størrelse av en befestet bosetning fra jernalderen i det kujaviskpommerske voivodskap i Polen. Det hører til Biskupinundergruppen av Lausitzkulturen. Utgravningen og rekonstruksjonen av den prehistoriske bosetningen har spilt en viktig rolle i polsk, historisk bevissthet. 

Rekonstruksjonen er i dag et museum, og befinner seg på en myrlendt halvøy på Biskupin-innsjøen, cirka 90 km nordøst for Poznań og åtte km sør for den lille byen Żnin. Den er del av Det statlige arkeologiske museum i Warszawa.

Forskningen har vist at bosetningen sannsynligvis ble etablert vinteren 738 f. Kr, på en øy på Biskupin-innsjøen (i dag en halvøy). Øyen hadde en tilnærmet oval form og et areal på 2 ha, og reiste seg 0,8 – 1,2 m over vannet i innsjøen. Bosetningen bestod av om lag 106 hus, mange oppført i sleppverk, med størrelse 8 x 10 m, plassert i rekke langs 11 gater, som hadde en bredde på ca. 2,5 m. Det anslåes at om lag 600 – 1 200 mennesker bodde der. Bosetningen var omgitt av en trefortifikasjon av eik med bredde 3-4 m og høyde 6 m. Skansekledningen var mer enn 450 m lang og ble fulgt av en tremolo på innsjøen. 6 000-8 000 m³ tre ble brukt til å bygge skansekledningen. Bosetningen ble bygget på påler i innsjøen og det var tilgang med båter og via én bro.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** GeoNames
 |
**Utmerkelsesordenen** (engelsk: *Order of Distinction*) er en jamaikansk orden innstiftet 18. juli 1969 til belønning av viktige og fremragende fortjenester av Jamaica. Jamaicas generalguvernør er ordenskansler. Ordenen kan tildeles både jamaikanere og utlendinger. Utmerkelsesordenen rangerer som den sjette og siste i Jamaicas ordensvesen, etter Nasjonalheltens orden, Nasjonens orden, Ordenen for fremragende virke,  Fortjenstordenen og Jamaicaordenen.

Inndeling
---------

Utmerkelsesordenen er inndelt i to grader:

* Kommandør (*Commander*, forkortet *CD* for jamaikanere, *CD (Hon.)* for utlendinger)
* Offiser (*Officer*, forkortet *OD* for jamaikanere, *OD (Hon.)*  for utlendinger)

Insignier
---------

Ordenstegnet for Utmerkelsesordenen består av et trekantet metallstykke med utbuede kanter. Ordenens motto, «DISTINCTION THROUGH SERVICE», står skrevet langs kantene av ordenstegnet. Ordenstegnene for kommandører og offiserer skiller seg fra hverandre ved at midtmedaljongen for kommandører er svart og bærer Jamaicas riksvåpen som motiv, mens den for offiserer er firkantet og i gul emalje med riksvåpenet på. Ordenstegnet for kommandører er opphengt i båndet i et ledd utformet som to sammenslyngede bokstaver «J», et element ordenstegnet for offiserer mangler. 

Ordensbåndet er grønt med tre smale gule midtstriper og kantstriper i svart og gult. Grønt, gult og svart er fargene i Jamaicas flagg.

Kommandører bærer ordenstegnet i bånd om halsen, offiserer i bånd på brystet.

Tildeling
---------

Utmerkelsesordenen tildeles av Jamaicas generalguvernør etter råd fra statsministeren. Den som er utnevnt til offiser, kan senere forfremmes til kommandør. Utenlandske ordensinnehavere regnes som æresmedlemmer. 

Det holdes investiturseremonier for nye ordensmedlemmer i generalguvernørens residens King's House i hovedstaden Kingston.

Kilder
------

* «Jamaica» i Guy Stair Sainty og Rafal Heydel-Mankoo: *World Orders of Knighthood and Merit*, andre bind, Buckingham: Burke's Peerage, 2006, s. 1253

Eksterne lenker
---------------

* The National Honours and Awards Act of 1969, Ministry of Justice, Jamaica
* The Order of Distinction, Government of Jamaica, Office of the Prime Minister
* National Awards, This is Jamaica, Jamaica Information Service
**Harburg** er det sørvestligste av Hamburgs sju distrikter (*Bezirke*), oppkalt etter den tidligere byen Harburg, som i dag er en av distriktets bydeler. Distriktet grenser i nord til distriktet Hamburg-Mitte og i sør til Landkreis Harburg og Landkreis Stade, begge i Niedersachsen.

Historie
--------

Harburg blir nevnt i skriftlige kilder første gang i 1135 under navnet *Hureburg* (borg i sump). I 1257 tilfalt Harburg hertugdømmet Braunschweig-Lüneburg. Dårlige tider medførte at hertugene i perioden 1397–1517 belånte byen med pant til Hamburg og Lüneburg. De to byene var ikke interessert i konkurranse, og utbyttet Harburg i denne perioden.

I perioden 1527–1642 ble Harburg residens for en sidelinje av hertugdømmet Braunschweig-Lüneburg, og i 1642 kom byen tilbake til hertugdømmets hovedlinje. Hertugene fra Celle oppførte et slott og en festning i Harburg. I 1705 ble byen en del av kurfyrstedømmet Hannover.

I 1757 ble byen okkupert av franskmennene. Perioden 1803 til 1814 kalles «fransketiden» (*Franzosenzeit*), og under Napoleons herredømme opplevde byen et økonomisk oppsving. Napoleon krevde mye tilbake og utbyttet befolkningen, blant annet ved å bygge Bremer Strasse ved hjelp av tvangsarbeidere. Fra 1815 til 1866 lå Harburg til kongeriket Hannover, og byen opplevde en blomstringstid.

Jernbanen ble lagt til Harburg i 1847. Ved Preussens anneksjon av kongeriket Hannover i 1866, startet den første industrialiseringen av Harburg. I 1927 var Harburg blitt en prøyssisk storby med 110 000 innbyggere. Ved loven om Stor-Hamburg fra 1937, ble byen innlemmet i Hamburg.

De alliertes bombetokter 1944/45 under andre verdenskrig, medførte store ødeleggelser av industriområdene og indre by. I alt 2 551 innbyggere omkom som følge av bombingen.

Fra 1970-årene utviklet Harburg seg fra å være et industristed til å bli et senter for vitenskap og tjenesteytelser. I 1978 ble Technischen Universität Hamburg-Harburg (TUHH) grunnlagt.

Administrativ inndeling
-----------------------

Distriktet Harburg består av de 17 bydelene Eißendorf, Gut Moor, Harburg, Heimfeld, Langenbek, Marmstorf, Neuland, Rönneburg, Sinstorf og Wilstorf, Altenwerder, Cranz, Francop, Hausbruch, Moorburg, Neuenfelde og Neugraben-Fischbek.

* Harburg plassert i HamburgHarburg plassert i Hamburg
* Broen over Elben i Harburg.Broen over Elben i Harburg.

Referanser
----------

1. 1 2  «Landesrecht - Justiz - Portal Hamburg». *www.landesrecht-hamburg.de*. Besøkt 3. mars 2020.
2. 1 2 3 4 5 6  «Harburg – Der schöne Süden Hamburgs». *Harburg Geschichte* **(tysk)**. Besøkt 3. mars 2020.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Hamburg-Harburg – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Hamburg-Harburg – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GeoNames
 |
**HMAS «Adelaide» (L 01)** er et amfibiekrigsskip i tjeneste i Royal Australian Navy. Det er søsterskipet til HMAS «Canberra» (L02) og ble bygget av moduler, delvis i Spania og i Australia. Kjølstrekking fant sted i februar 2011, sjøsetting skjedde 4. juli 2012 og kommandoheis fant sted 4. desember 2015.

Skipet er 230,8 meter langt og 32 meter bredt, og har en dypgang på 7 meter og deplasement på 27 500 tonn med full last. Fremdrift skapes av to 11 megawatt rorpropeller, hver med en elektrisk motor. Topphastigheten er over 20 knop. Økonomisk rekkevidde er 17 000 km.

«Adelaide» er bygget for amfibisk krigføring og kan transportere en landstyrke på 1 046 soldater med materiell. Det er to kjøretøydekk; et på 1 880 m² for lette kjøretøyer og et på 1 410 m² for tunge kjøretøyer og stridsvogner. Til sammen har dekkene plass til 110 kjøretøyer.

En våtdokk i skipets akterende har plass til fire landgangsfartøyer av typen LCM-1E.

Flydekket kan betjene seks MRH-90-helikoptere eller fire Chinook-helikoptere samtidig.

Referanser
----------

1. ↑  navy.gov.au

Eksterne lenker
---------------

* (en) HMAS Adelaide (LHD 01) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) HMAS «Adelaide» (L01) – Den internasjonale sjøfartsorganisasjonen Rediger på Wikidata
*For kvinnenavnet, se Norma (navn), eller tidsskriftet for kjønnsforskning Norma (tidsskrift)*

***Norma*** eller ***En Politikers Kjærlighed***, er et drama av Henrik Ibsen som ble offentliggjort anonymt i det satiriske og litterære ukebladet Andhrimner 1. og 8. juni 1851. 

Stykket ble skrevet i løpet av en tidagersperiode i mai 1851 som en dramatisk parodi på Vincenzo Bellinis opera *Norma*, men med rollefigurene fremstilt som sentrale skikkelser i det politiske liv i samtidens Norge. Stykket ble først publisert i bokform i 1909, som en del av Ibsens samlede verker. *Norma* hadde først verdenspremiere i Trondheim i 1994. Studentersamfundets Interne Teater satte da opp stykket som kunstnerisk innslag under et debattmøte om EU ved Studentersamfundet i Trondhjem.

Ibsen identifiserer på satirisk maner de ulike stortingspolitikerne med skikkelsene fra Bellinis rolleliste.

Rollene
-------

* Norma
* Adalgisa
* Severus
* Ariovist
* Normas og Severus' to sønner
* Kor av druider
* Kor av druidiner

Eksterne lenker
---------------

* ibsen.nb.no – Fakta om Norma


| * v
* d
* r
Henrik Ibsen |
| --- |
| 
* *Catilina* 1850
* *Kjæmpehøjen* 1850
* *Norma* 1851
* *Sancthansnatten* 1852
* *Gildet paa Solhoug* 1855
* *Fru Inger til Østeraad* 1857
* *Olaf Liljekrans* 1857
* *Hærmændene paa Helgeland* 1858
* *Kjærlighedens Komedie* 1862
* *Kongs-Emnerne* 1864
* *Brand* 1866
* *Peer Gynt* 1867
* *De unges Forbund* 1869
* *Digte* 1871
* *Kejser og Galilæer* 1873
* *Samfundets Støtter* 1877
* *Et dukkehjem* 1879
* *Gengangere* 1881
* *En folkefiende* 1882
* *Vildanden* 1884
* *Rosmersholm* 1886
* *Fruen fra havet* 1888
* *Hedda Gabler* 1890
* *Bygmester Solness* 1892
* *Lille Eyolf* 1894
* *John Gabriel Borkman* 1896
* *Når vi døde vågner* 1899

 |  |

Portal: Litteratur
Barnetoget i Oslo passerer slottet  Foto: Morten Johnsen 
**Barnetog** er en institusjon knyttet opp mot den årlige feiringen av den norske grunnlovsdagen, 17. mai. Skolestyrer Peter Qvam (1822–1907) fikk idéen til barnetog i 1869. Qvam var en nær venn av Bjørnstjerne Bjørnson, og sammen argumenterte og agiterte de for barnetog i avisspalter og andre fora.

Det første barnetoget gikk 17. mai 1870. Det var et rent guttetog som talte ca. 1 200 barn. Kjernetroppen var elever fra Qvams skole i Christiania. De første jentene som gikk i barnetog, i 1889, var elever ved Fru Ragna Nielsens skole. Møllergata skole i Kristiania var landets første skole med eget skolekorps. De spilte i sitt første 17. mai-tog i 1902.

Etter det ble innført er det kun under den tyske okkupasjonen av Norge under andre verdenskrig (1940–1945), og koronapandemien (2020–2021) at det ikke har blitt arrangert barnetog på den norske grunnlovsdagen.

Referanser
----------

1. 1 2  «Barnetogets historie». kongehuset.no. 17. mai 2020. Besøkt 17. mai 2020.
2. 1 2  Arve Henriksen (17. mai 2020). «Barnetogene er kun blitt stoppet av en krig og smitte». Aftenposten. Besøkt 17. mai 2020.

Kilder
------

* (no) Barnetog i Store norske leksikon
* «Barnetogets historie», fra kongehuset.no

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Eiserne Brücke** er en bro over Kupfergraben ved Museumsøya, i Berlins bydel Mitte. Broen forbinder gaten Hinter dem Gießhaus på venstre bredd med Bodestrasse på Museumsøya, der denne går mellom Altes Museum og Neues Museum.

Dagens bro som er bygget i sandstein, er den fjerde broen på stedet. Navnet *Eiserne Brücke (Jernbroen)* kommer av andre versjon oppført i 1796. Den nye jernbroen erstattet en tidligere trebro. Jernbroen måtte som følge av materialtretthet, erstattes med en sandsteinsbro allerede i 1825. Den fjerde og siste bro ble bygget i 1916 som følge av behovet for økt seilingshøyde og bredde. Denne broen ble sterkt skadet i den andre verdenskrigen, gjentatte ganger reparert, men i 1968 rekonstuert som tro kopi av utgaven fra 1916. I forbindelse med andre arbeider på Museumsøya, ble broen igjen reparert og åpnet 2008.

* Den navngivende jernbroen fra 1796, tegnet av ukjent kunstnerDen navngivende jernbroen fra 1796, tegnet av ukjent kunstner
* Eiserne Brücke etter åpningen i 1916.Eiserne Brücke etter åpningen i 1916.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Eiserne Brücke (Berlin) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Berlins liste over kulturminner[*død lenke*]
* Eiserne Brücke im Bezirkslexikon des Luisenstädtischen Bildungsvereins

Portal: Tyskland
En Intel Haswell-prosessor med Intel Turbo Boost-teknologien.
**Intel Turbo Boost** er en teknologi implementert av Intel i noen versjoner av sine prosessorer som tillater prosessorene å kjøre med en høyere klokkehastighet enn vanlig. Prosessorene som kan bruke Intel Turbo Boost er basert på Nehalem, Sandy Bridge, Ivy Bridge, Haswell, Broadwell og Skylake-mikroarkitekturene, Core i5 og Core i7-seriene basert på disse arkitekturene kan bruke Intel Turbo Boost. Turbo Boost blir aktivert når operativsystemet spør etter så mye ytelse så mulig fra prosessoren. Prosessorytelse-nivåene er definert av Advanced Configuration and Power Interface (ACPI)-standarden. ACPI er en åpen standard og er støttet av alle større operativsystemer; ingen spesiell programvare eller driver er nødvendig for å gjøre nytte av Intel Turbo Boost. Designet bak Turbo Boost blir ofte referert til som «dynamisk overklokking».

Den økte klokkehastigheten er begrenset av prosessorens strømtilgang og hvor varmt det er rundt den, i tillegg til antall prosessorkjerner i bruk og hastigheten på hver kjerne. Når prosessoren er under høy belastning og prosessoren kan gi mer ytelse, så vil den øke klokkehastigheten i inkrementer etter hvor mye som trengs. Klokkehastigheten øker i inkrementer på 133 MHz for Nehalem-prosessorer og 100 MHz for senere prosessorer. Når prosessoren går over grensen for hvor mye den kan yte, så senkes klokkehastigheten inntil den er innenfor grensen igjen.

Historie
--------

I 2008 ga Intel ut en hvitbok som omtalte Turbo Boost-teknologien, og at teknologien ble implementert i Nehalem-prosessorene.

En lignende teknologi som gikk under navnet Intel Dynamic Acceleration (IDA) ble brukt på mange Intel Core 2 baserte Centrino-prosessorer. Denne teknologien fikk ikke like mye publisitet som Turbo Boost. Intel Dynamic Acceleration forandrer klokkehastigheten avhengig av hvor mange prosessorkjerner som er aktive.

Se også
-------

* SpeedStep

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  «Intel Turbo Boost Technology 2.0».
2. ↑  Molka, Daniel; Daniel Hackenberg; Robert Schöne; Matthias S. Müller (September 2009).
3. ↑  «Intel Xeon Processor E5 v3 Product Family: Processor Specification Update» (PDF).
4. ↑  «Intel Turbo Boost Technology in Intel Core Microarchitecture (Nehalem) Based Processors» (PDF).
5. ↑  «Intel Launches Fastest Processor on the Planet» (Press release).
6. ↑  Tech ARP - Intel Dynamic Acceleration Arkivert 21. juli 2011 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* Intel Turbo Boost Technology 2.0
* Oversikt over prosessorer med Intel Turbo Boost
* Turbo Boost-verktøy for Linux
Intensivavdeling
Intensivpasienter trenger ofte mekanisk ventilering hvis de har mistet evnen til å puste normalt.
En **intensivavdeling** er en spesialavdeling i et sykehus eller behandlingssted som praktiserer intensivmedisin.

Intensivavdelinger behandler pasienter med alvorlige eller livstruende sykdommer og skader, som krever konstant pleie, tett oppsyn fra medisinsk utstyr og medikamenter for å sikre normale kroppsfunksjoner. De er bemannet med høyt utdannede leger og intensivsykepleiere som spesialiserer seg i å pleie kritisk syke pasienter. Intensivavdelinger skiller seg fra vanlige sykehusavdelinger ved et høyere personell-per-pasient-forhold og tilgang til avanserte medisinske ressurser og utstyr som ikke rutinemessig er tilgjengelig andre steder. Vanlige forhold som behandles i intensivavdelinger inkluderer septisk sjokk og livstruende forhold.

Pasienter kan bli henvist direkte fra et akuttmottak eller fra en avdeling hvis de raskt blir forverret syke eller umiddelbart etter operasjon hvis operasjonen er veldig inngripende og pasienten har høy risiko for komplikasjoner.

Referanser
----------

1. ↑  Smith, S. E. (24. mars 2013). Bronwyn Harris, red. «What is an ICU». *wiseGEEK*. Sparks, Nevada: Conjecture Corporation. Besøkt 15. juni 2012.
**Fulham Women Football Club**, også kjent som **Fulham Ladies Football Club**, er en tidligere kvinnelig fotballklubb fra Fulham i London. Laget spilte kampene sine i Burnham, litt over 3 mil vest for Fulham. Laget var tidligere assosiert med Fulham FC.

Fotball i Fulham startet med laget **Friends of Fulham**, et lag bestående av assosierte og fans av Fulham, som vant cupfinalen i 1985. Da dette laget ble lagt ned, så Fulham FC det som nødvendig å danne et nytt lag, ettersom kvinnefotball hadde blitt populært i begynnelsen av 90-tallet. I 1993 ble dermed Fulham LFC dannet.

Laget kjempet seg oppover systemet omtrent samtidig som herrelaget. Fulham LFC ble en suksess allerede i 2000, mye på grunn av at Mohamed Al-Fayed profesjonaliserte laget, som fortsatt tilhørte den tredje øverste divisjonen. Laget kom til finalen i cupen allerede i 2001, men tapte for Arsenal LFC. Flere dyktige spillere fra både England og andre steder ble med, og Fulham rykket opp i 2002 med overlegne 234-6 i målforskjell og uten poengtap. De vant også FA-cupfinalen det året. I sin første sesong vant laget Premier League National Division og begge cupene. Det var flere nordmenn involvert i klubben; Gaute Haugenes var trener, og Margunn Haugenes og Marianne Pettersen var spillere. 

Sesongen ble imidlertid avsluttet med at Al-Fayed trakk profesjonellstatusen, og klubben gikk tilbake til å være halvprofesjonell. Fulham var i sin neste sesong relativt sterk, og greide en tredjeplass tre poeng fra seieren. I Mesterligaen 2003-04 kom de til kvartfinalen, der de tapte klart mot 1. FFC Frankfurt. Blant de som forsvant var Margunn og Gaute Haugenes (Marianne Pettersen forsvant allerede i 2002), og de tok med seg Una Nwajei over til Amazon Grimstad. Også Kristy Moore og Katrine Pedersen ble med over til Norge, men de dro til Fløya.

Den halvprofesjonelle statusen førte til spillerflukt, og Fulham rykket stadig nærmere nedrykk. I 2006 trakk Fulham FC seg, og klubben sto på bar bakke, men med National Division-lisens. Imidlertid rykket de ned i 2007. De rykket opp i 2008, men ned igjen i 2009, og igjen i 2010. Som resultat av nedrykket, ble Fulham LFC oppløst.
**Papiá kristang** («kristent språk») eller bare **kristang** er et kreolspråk. Det snakkes av kristang-folket, et samfunn bestående av folk av portugisisk og asiatisk herkomst, hovedsakelig i Malacca (Malaysia) og Singapore. Språket snakkes av omkring 5000 i Malacca og 400 i Singapore. Grunnet innvandring finnes det også noen brukere av språket i Kuala Lumpur. 

Språket kalles også **cristão** eller **cristan** («kristen»), **português de Malaca** («Malacca-portugisisk») eller rett og slett **papiá**.

Eksempel
--------

### Vanlige ord og fraser

Takk: *Mutu Merseh* (Port. *Muitas mercês*)
Hvordan har du det?, *Teng Bong?* (Fra port. *Estás bom?*)
God morgen, *Bong Pamiang* (Fra port. *Boa Manhã*)
God ettermiddag: *Bong Midia* (Fra port. *Bom Meio-dia*)
God kveld: *Bong Atadi* (Fra port. *Boa Tarde*)
God natt: *Bong Anuti* (Fra port. *Boa Noite*)
Jeg: *yo* (Fra port. *eu*)
Du: *bos* (Fra port. *vós*)
Dere: *bolotudu* (Fra port. *vós todos'*)
Mor: *mai* (Fra port. *mãe*)
Far: *pai* (Fra port. *pai*)
Kone: *muleh* (Fra port. *mulher*)
Ektemann: *maridu* (Fra port. *marido*)
Gammel kvinne: *bela* (Fra port. *velha*)
Gammel mann: *belu* (Fra port. *velho*)
Fet: *godru* (Fra port. *gordo*)
Vakker: *Bonitu* (Fra port. *bonito*)
Fest: *festa* (Fra port. *festa*)
en, to, tre, fire, fem, seks, syv, åtte, ni, ti: *ungua, dos, tres, kuatu, singku, sez, seti, oitu, novi, des* (Fra port. *um, dois, três, quatro, cinco, seis, sete, oito, nove, dez*)

Referanser
----------

1. ↑  Ethnologue

Eksterne lenker
---------------

* Cristão: Ethnologues rapport på kristang. (engelsk)
* Utrydningstrua språk (engelsk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | UNESCO lang
 |
**Mary Louise Barratt Due** (født 9. april 1888 i Bergen, død 24. desember 1969 i Oslo) var en norsk pianist. Sammen med sin mann Henrik Adam Due stiftet hun Barratt Due musikkinstitutt i 1927.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Mary Laura Barratt var datter av predikanten Thomas Ball Barratt som var innvandret fra England og først virket som metodistprest, men ble så den som introduserte pinsebevegelsens kristendomsform, og hans hustru Laura Barratt født Jakobsen. Familien flyttet til Kristiania året etter at datteren var født.

Hun begynte tidlig å spille klaver. Allerede ti år gammel fikk hun dispensasjon fra aldersgrensen og begynte på Musikkonservatoriet i Oslo. Fire år senere dro hun til Roma og studerte ved Accademia Nazionale di Santa Cecilia der Giovanni Sgambati var hennes klaverlærer, og hvor hun tok diplomeksamen i 1907.

### Musiker, pedagog

I 1906 debuterte hun i Kristiania. Hun hadde en omfattende konsertvirksomhet, foruten at hun i perioden 1911–12 fortsatte sin musikalske utfannelse hos Percy Grainger i London. Yndlingskomponistene hennes var Franz Liszt og Frédéric Chopin. Hun var også åpen for den nye impresjonistiske stilen, og var blant de første i Norge til å sette Claude Debussy på programmet.

I 1916 giftet hun seg med Henrik Due, og i 1927 startet de musikkinstituttet, som var banebrytende innen musikkpedagogikken. Hun fortsatte konsertvirksomheten, ofte med samtidsmusikk på programmet. 

Sammen med komponisten Eyvind Alnæs utgav hun *Norsk pianoskole* i 1931.

Ved siden av sin undervisningsvirksomhet ved det institutt hun og mannen hadde startet, hvortil også hørte en musikalsk barnehage og som i okkupasjonstiden i Norge ble til et norsk kulturelt sentrum, fortsatte hun også sine aktiviteteter som konsertpianist. Således uroppførte hun for eksempel til sitt 25-årsjubileum på scenen Signe Lunds klaverkonsert. 

Hun var fra 1948 president i den europeiske soroptimistbevegelsen. Innenfor rammene av Fulbright-programmet reiste Barratt Due i 1956 i USA for å studere musikkundervisningen ved skoler og universiteter der til lands. 

Due var mor til musikerne Stephan Henrik Barratt-Due og Esther Barratt-Due.

Publiksjoner
------------

* 1931: *Norsk Pianoskole*, med Eyvind Alnæs
* 1957: *Musikkinntrykk fra Amerika*, kronikk i Aftenposten 15. april 1957

Referanser
----------

1. ↑   Store norske leksikon, Store norske leksikon-ID Mary\_Barratt\_Due\_-\_1[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Norsk biografisk leksikon, oppført som Mary Louise Barratt Due, Norsk biografisk leksikon ID Mary\_Barratt\_Due, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Norsk biografisk leksikon, nbl.snl.no[Hentet fra Wikidata]
4. 1 2 3  Dahm, Cecilie (28. september 2014). «Mary Barratt Due». *Norsk biografisk leksikon*.
5. ↑  «Mary Barratt Due». *Store norske leksikon*. 5. april 2019.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Mary Barratt Due på MusicBrainz Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Prabook **·** Historisk befolkningsregister **·** BIBSYS **·** Geni **·** VIAF **·** LCCN **·** MusicBrainz
 |
| Artikkelen inngår i serien om
**Norges konge** |
| --- |
| Det kongelige våpen |
| **Monarkiet i Norge** |
| Norges statsråd • Hoffet • Garden • Kronregaliene • St. Olavs Orden • Fortjenstordenen • Kongens fortjenstmedalje • Nyttårstale • «Alt for Norge» • Kongesangen • Kongeflagget |
| **Kongehuset** |
| Harald V • Sonja • Haakon • Mette-Marit • Ingrid Alexandra |
| **Kongerekken** |
| Haakon VII • Maud • Olav V • Märtha • Arvefølgen • Valgspråk • Huset Glücksburg • Mausoleet |
| **Kongens boliger** |
| Slottet • Bygdøy • Oscarshall • Skaugum • Kongsseteren • Prinsehytten • Gamlehaugen • Stiftsgården • Ledaal • Kongeskipet |
| **Andre familiemedlemmer** |
| Märtha Louise • Sverre Magnus • Astrid |

**Kongens nyttårstale** er en tale den norske kongen holder til folket hver nyttårsaften. Talen overføres i radio og fjernsyn.

Historikk
---------

Kongens nyttårstale har en lang tradisjon. Allerede kong Haakon 7. holdt nyttårstale i kringkastingen og hilste sitt folk ved inngangen til et nytt år. Etter hvert som kronprins Olav vokste til, fikk også han denne oppgaven. Han holdt sin første nyttårstale gjennom radio i 1935. Påkjenningen fra andre verdenskrig var stor på kong Haakon, og fra 1946 vekslet kongen, kronprinsen og kronprinsessen om å holde disse talene. I kong Olavs regjeringstid var det han alene som hadde oppgaven. Han gjorde dem også mer personlige i form og tema med årene. Fra 1965 ble talene også overført i fjernsynet. Ved kong Olavs sykdom måtte kronprins Harald i ilden, og da han som konge ble syk, ble det kronprins Haakon som fikk oppgaven.

I Nyttårstalen 2006 kom Kong Harald inn på menneskeverd og kamp mot korrupsjon, og han fremhevet arbeidet som de mange humanitære organisasjonene gjør nasjonalt og internasjonalt.

Referanser
----------

1. ↑  kontor, Statsministerens (30. desember 2016). «71 år med nyttårstaler». *Regjeringen.no* **(norsk)**. Besøkt 19. januar 2021.

Eksterne lenker
---------------

* Nyttårstaler på Kongehuset.no
* Kong Haralds nyttårstale 2006
**Tabula rasa** (latin: *skrapt helle* eller *ren tavle*) er et uttrykk som i praksis kun er kjent i sin overførte betydning. Uttrykket henviser til den epistemologiske tesen om at individuelle mennesker er født uten noe medfødt eller innebygd mentalt innhold, med andre ord; «blanke», og at deres hele kunnskap er gradvis bygd opp fra deres erfaringer og sanseoppfatinger av verden rundt dem. «Å gjøre tabula rasa» er på norsk også delvis sammenfallende med begrepet «å gjøre rent bord».

Den filosofiske bruken av *tabula rasa* kan spores til Aristoteles, men for alvor til Thomas av Aquino på 1200-tallet. En annen middelalderteolog, Albertus Magnus, arbeidet med tankene omtrent samtidig. Nevnes kan også Franciscus Mercurius van Helmont og Pierre Gassendi.

Det var imidlertid John Locke som definerte *tabula rasa* til hvordan uttrykket benyttes idag, i sin bok *Essay concerning Human Understanding* i 1689. I den beskrev han hvordan først sanseinntrykk og senere empiri var det som formet og skapte et barns tankeevne. I romanen *Émile* beskriver Rousseau noe lignende, skjønt Rousseaus innfallsvinkel er at man som voksen, på grunn av barnets avhengighet av den voksne, kan forme barnet til det man vil. I forlengelsen av dette ser man debatten om arv og miljøs betydning for utviklingen menneskelige adferdsmønstre og personlighetstrekk. 

Uttrykket har også blitt overført fra de filosofisk-psykologiske områder til for eksempel politikk og informasjonsteknologi.

I bokstavelig forstand
----------------------

Den bokstavelige konkrete *tabula rasa* eksisterte i antikken. Den var en skrivetavle overtrukket av et voksbelegg. Etter at man hadde skrevet på den, kunne man overstryke overflaten og slik fullstendig fjerne teksten.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Ambassadør** er en norsk kristen sanggruppe som ble startet høsten 1978 av Rune Dahl og Marie Sinclair (senere: Marie Dahl). Idéen kom etter at de i ett par års tid hadde reist rundt som sangevangelister. De hadde base i baptistmenigheten på Oppdal, der Åge Åleskjær virket. Ambassadør har spilt en betydelig rolle i norske menigheter, som foregangsgruppe innen sjangeren lovsang. Tekstene er ofte på norsk, og mange av tekstene og melodiene er selvskrevet. 

Ambassadør fikk etterhvert mange oppdrag, særlig i årene fra tidlig på 1980-tallet, i møtesammenhenger, men også mye til skolekonserter på ungdomsskolene. De ble kjent som lovsangsgruppe og mye brukt i ulike menigheter og kirkesamfunn. De fikk ikke være med på Norsktoppen fordi de sang sanger med kristne tekster

I perioden 1981 til 1987 var sanggruppen et fulltids engasjement for medlemmene. De besøkte utlandet ved flere anledninger, blant annet Polen, Tyskland og USA. Medlemmene var Rune Dahl, Marie Sinclair, Arnt-Owe Ishoel, Ingfrid Rogstad og Kristin Jensen.

På slutten av 1980-tallet ble sammesettningen i gruppen endret, men Rune Dahl og Marie Sinclair har vært med hele tiden.

Diskografi
----------

* 1978 – *Ambassadør*
* 1983 – *Speilet*
* 1985 – *Bring kongen tilbake*
* 1987 – *Live*
* 1989 – *Vår Gud er en god Gud*
* 1994 – *Forventning*
* 1998 – *Best of Ambassadør*
* 2008 – *Alltid Lovsang*

Referanser
----------

1. ↑  Haslien, Raymond; Haslien, Maryon. DagenMagazinet. *Jesu ambassadører.* 11. oktober 2008.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Huth fort** ligger på søndre Kjerringholmen, også kalt Huthholmen, i Vesterelva, mellom Kråkerøy og Gressvik like utenfor Fredrikstad. Fortet har navn etter generalmajor Heinrich Wilhelm von Huth som ga ordre om byggingen.

Fortet ble, mellom 1788 og 1791, oppført med et enkelt blokkhus på ca. 15\*20m utført i råkilt granitt, en batterimur på ca. 10m og to frittstående batterier. Det inngikk som en del av de ytre befestningene til Fredrikstad festning. Det ble imidlertid aldri fullført – det skulle være en tømmeroverbygning og tak over. Fortet var i første rekke tenkt som et forsvar mot svenskene, men fikk sin første tjeneste med å beskytte den norske flåte i 1807 under Napoleonskrigene. Leia inn til Fredrikstad gikk da mellom fortet og Fasting skanse på Kråkerøy. Elveløpet nordvest for fortet var da sperret med tømmerlenser.

Fortet avga ild under det svenske angrepet i 1814 uten at dette hadde noen praktisk betydning og fortet ble raskt oppgitt.

Fortet har i tillegg en støtte i Fastings skanse ved Glombo på Kråkerøy.

Fortidsminneforeningen fikk fortet av Forsvarsdepartementet i 1937. Det er foreningens eneste eiendom i Østfold.

Referanser
----------

1. ↑  
Miljøbyprosjektet 2002 Arkivert 8. oktober 2007 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* «Huth fort». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
* Skråfoto fra Gule Sider®. Huth fort opp til venstre med batterivollen mot øst. Fasting skanse i nedre bildekant.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Riksantikvaren kulturminne
 |
Fiskerbodene i Hallarna i juli. Foto: Erlend Bjørtvedt 
**Hasslö** er et tettsted og en øy i Karlskrona kommune i Blekinge län i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 1 628 innbyggere.

Hasslö er en gammel fiskerkommune med fiskehavnene Hallarna og Garpen. Det er også et lite, tidligere marineverft i Garpen, nå reparasjonsverksted for mindre fartøyer.

Hasslö har om lag 1 600 fastboende, og ytterligere 1 000 besøkende i sommermånedene. Øyen kalles ofte «Lille Hawaii» på grunn av klimaet og den store badeturismen fra Sverige, Tyskland og Danmark. Hasslö har bro til fastlandet og har utviklet seg til en pendlerforstad til Karlskrona. Likevel oppleves fraflytning, og mange av husene er idag sommerhus for hovedsakelig svenske hytteeiere.

Den svenske sosialdemokratiske dikteren og agitatoren Fabian Månsson (1872–1938) var født og oppvokst på Hasslö, og en statue av ham er reist i sentrum. Hasslö har egen kirke og en årlig festival, *Hasslödoppet*, med sirkus og musikkopptredener av tidvis kjente svenske band.

Referanser
----------

1. ↑  «Sveriges tätorter 2010» (PDF). Statistiska centralbyrån. Arkivert fra originalen (PDF) 16. juni 2011. Besøkt 5. mars 2016.

  


| * v
* d
* r
Karlskrona kommune i Blekinge län i Sverige |
| --- |
|  | Fridlevstad **·** Fågelmara **·** Gängletorp **·** Hasslö **·** Holmsjö **·** Jämjö **·** Karlskrona **·** Kättilsmåla **·** Nättraby **·** Nävragöl **·** Ramdala **·** Rödeby **·** Sjuhalla **·** Skavkulla och Skillingenäs **·** Sturkö **·** Spjutsbygd **·** Torhamn **·** Tving |  |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Hasso von Boehmer** (født 9. august 1904 i Groß-Lichterfelde i Tyskland, død 5. mars 1945 i Berlin-Plötzensee) var en tysk oberstløytnant ved Generalstaben og en av de involverte i 20. juli-attentatet i 1944. Han ble dømt til døden og henrettet for dette.

Biografi
--------

Hasso von Boehmer tilhørte Infanteriregiment 9 (I. R. 9) fra Potsdam. Fra dette regimentet kom mange av de andre aksjonistene, blant andre generalmajor Henning von Tresckow og Fritz-Dietlof von der Schulenburg. I.R.9 bidro med flere aksjonister enn andre regimenter i Wehrmacht i forsøket på å drepe Adolf Hitler som endte med et mislykket statskupp.

Hasso von Boehmer ble overtalt til å delta av Henning von Tresckow, og han stilte seg til disposisjon som liaison offiser i *Wehrkreis* (Forsvarsdistrikt) XX i Danzig. På dagen for forsøket på å ta Hitlers liv i *Wolfsschanze* (Ulvehiet) i Østpreussen fikk Hasso von Boehmer melding på fjernskriver fra Berlin. Etter at nyheten spredte seg om at Hitler hadde overlevd ble Hasso von Boehmer arrestert samme dag og tatt til fengselet i Lehrter Straße i Berlin. På grunn av sykdom endte han opp for en tid i sykeavdelingen i Sachsenhausen konsentrasjonsleir.

Den 5. mars 1945 dømte den tyske *Folkedomstol* (*Volksgerichtshof*) ham til døden for hans deltakelse i 20. juli-attenatet. Han ble henrettet samme dag i Plötzensee fengsel i Berlin.

Eksterne lenker
---------------

* Gedenkstätte Plötzensee Arkivert 2. mai 2017 hos Wayback Machine.
* Potsdam og Infanteri Regiment 9

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
***The Heart of a Lion*** er en amerikansk stumfilm fra 1917, regissert av Frank Lloyd.

Handling
--------

Barney Kemper jobber og tjener penger, slik at hans yngre bror Dick kan studere ved college. Imidlertid sløser Dick bort alle pengene hans. Margaret Danford, datter av landsby-legen, er forelsket Barney langveisfra. En kjæreste av Margaret kommer på besøk, og stjeler Barneys hjerte. Men Barney oppdager at den unge kvinnen henvender seg til Dick, og en forbitret Barney reiser vestover for å arbeide ved en trelast-leir.

Men Dick reformerer seg, og begynner å arbeide som prest. Han blir også tildelt en jobb ved den samme trelast-leiren. Margaret går med for å grunnlegge et sykehus i det samme området. Tex Daly, lederen for tømmermennene i området misliker Dick. Når Dick blir skutt av Tex, dukker Barney opp og hjelper sin sårede bror ved å ta ansvar for kirken. Dick dør av skadene, og Barney dreper Tex.

Skuespillere
------------

* William Farnum som Barney Kemper.
* Mary Martin som Margaret Danforth.
* William Courtleigh Jr. som Dick Kemper.
* Wanda Hawley som Iola Hamilton.
* Walter Law som Tex.
* Marc B. Robbins som Hiram Danforth M.D.
* Rita Bori som Dolly.

Referanser
----------

1. ↑  THE HEART OF A LION

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Heart of a Lion* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Heart of a Lion* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) *The Heart of a Lion* på American Film Institute Rediger på Wikidata
***The Heart of Paula*** er en amerikansk stumfilm fra 1916, regissert av William Desmond Taylor og Julia Crawford Ivers.

Handling
--------

Stephen Pachmann, en ung gruve-ingeniør, blir sendt til Mexico for å undersøke en ny gruve. Men hans unge kone er veldig bekymret, og hennes frykt deles av broren hennes - Bruce McLean. Rett før Pachmann er i ferd med å reise til Mexico, overtaler McLean ham til å gi opp denne turen av hensyn til hans kone. McLean tar også Pachmanns pass, og reiser til Mexico på hans vegne.

I Mexico møter han snart Paula, og den unge kvinnen blir raskt vanvittig forelsket i denne amerikaneren. Men dette vekker den intense misunnelsen til Pacheco, en meksikansk kjeltring, som oppdager at Paula avskyr ham. Pacheco fanger derfor McLean, og holder ham i villmarken for å kreve løsepenger for ham. Når familien får denne nyheten, planlegger Claire å reise til Mexico for å redde broren sin.

Skuespillere
------------

* Lenore Ulric som Paula Figueroa.
* Velma Lefler som Claire Pachmann.
* Jack Livingston som Stephen Pachmann.
* Forrest Stanley som Bruce McLean.
* Howard Davies som Emiliano Pacheco.
* Herbert Standing som Mr. Adams.
* Charles Carter som en Cowboy (ukreditert)
* Andrés de Segurola som en soldat.

Referanser
----------

1. ↑  The Heart of Paula
2. ↑  THE HEART OF PAULA

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Heart of Paula* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Heart of Paula* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) *The Heart of Paula* på Silent Era Rediger på Wikidata