recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Johannes Vinjum** (født 1930 i Aurland i Sogn, død 23. november 1991 i Oslo) var kunstmaler og grafiker. Vinjum gjennomførte kunststudier i Oslo. 

Flere av arbeidene hans er å finne i Nasjonalgalleriet, Riksgalleriet og Museet for samtidskunst. Hans kjæreste motiv var fjellene i Aurland, katedralen i Chartres og barneportretter. Vinjum var festspillutstiller i Bergen i 1984. Etter at han døde, gav familien en stor malerisamling til Aurland kommune. Denne samlingen er nå å finne i Galleri Vinjum på Aurlandsvangen.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4   nkl.snl.no[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Store norske leksikon, Store norske leksikon-ID Johannes\_Vinjum[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Flor, Rostad, Hougen: *Johannes Vinjum* ISBN 82-90455-00-3

Eksterne lenker
---------------

* Sogn og Fjordane fylkesleksikon: Johannes Vinjum
* Vibeke Hurum: Johannes Vinjum

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Norsk kunstnerleksikon **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** KulturNav
 |
**Fifth Avenue** er en sentral gate på Manhattan i New York. Den er en av de viktigste trafikkårene i nord-sørlig retning på Manhattan, og strekker seg fra 142. gate i Harlem i nord til Washington Square Park i Greenwich Village i sør.

Kvartalene av Fifth Avenue mellom 34. og 59. gate like sør for Central Park regnes som en av verdens dyreste og mest fasjonale handlegater, og anses å være et symbol for det velstående New York. Her ligger også flere kjente bygninger, som skyskraperne Empire State Building og GE Building, kirken St. Patrick's Cathedral og New York Public Library. Gaten løper nord for 59. gate videre langs østsiden av Central Park. Dette strekket er også kjent som *Museum Mile* på grunn av de mange kjente kunstmuseene som ligger her, som Frick Collection, Metropolitan Museum og Guggenheim-museet. Her finnes også en rekke monumentale bygårder, med noen av de høyeste boligprisene i verden – kvadratmeterprisen for boliger her ligger rundt 400 000 kroner (2008).

Museum Mile
-----------

* 104. gate El Museo del Barrio
* 103. gate Museum of the City of New York
* 94. gate International Center of Photography
* 92. gate The Jewish Museum
* 91. gate Cooper-Hewitt, National Design Museum, Smithsonian Institution
* 89. gate National Academy Museum and School of Fine Arts
* 88. gate Solomon R. Guggenheim Museum
* 86. gate Neue Galerie New York
* 83. gate Goethe-Institut, tysk kultursenter
* 82. gate The Metropolitan Museum of Art
* 70. gate Frick Collection

Referanser
----------

1. ↑

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** GeoNames
 |
**Christian Gottlieb Hilt** (født 29. januar 1888, død 5. august 1958) var en norsk politiker (Det norske Arbeiderparti, Norges Kommunistiske Parti) og pressemann.

Hilt var utdannet filolog og jobbet i flere arbeideraviser (journalist og fra 1911 redaktør i *Smaalenenes Social-Demokrat*, journalist i *1ste Mai* og *Bratsberg-Demokraten* samt *Social-Demokraten* og *Fremtiden*, foruten journalist og redaktør i *Ny Tid*) før han i 1919 ble sjef for Det socialdemokratiske Pressekontor. 

Ved partisplittelsen i 1923 fulgte pressekontoret flertallet, mens Hilt fulgte mindretallet inn i NKP. I 1925 ble han valgt til partisekretær og mellom 1926 og 1929 var han medlem av partiets politbyrå. I 1926 satt han i redaksjonen i partiets blad *Proletaren*, og mellom 1927 og 1929 var han redaktør av *Norges Kommunistblad*.

Mellom 1929 og 1936 oppholdt Hilt seg i Moskva der han arbeidet for Komintern og fungerte som korrespondent for flere skandinaviske kommunistiske tidsskrifter, der han blant annet refererte fra den første av Moskvaprosessene. Mellom 1937 og 1940 var han redaktør for tidsskriftet *Nytt Land*.

Hilt var et av fem medlemmer av den illegale NKP-ledelsen som ble valgt 31. desember 1941 som verken ble arrestert eller flyktet. Han var særlig aktiv innenfor den kommunistiske illegale pressen og var redaktør for *Folkets Røst*, *Radio-nytt* og *Friheten*. 

Etter andre verdenskrig var Hilt blant annet formann for Norsk-Sovjetrussisk Samband.

Familie
-------

Hilt var gift to ganger. Med sin første kone Ragnhild Hansen (1896–1957) fikk han sønnene Odd Hilt og Bjørn Hilt. Med sin andre kone Nora Hansen (1905-1990) fikk han datteren Liv Hilt. Den eldste sønnen, Odd Hilt (1915–86), ble billedhogger og motstandsmann. Den andre sønnen, Bjørn, var juss-student. Han omkom i en flyulykke i Sverige på vei til England i 1944.

Utgivelser
----------

* *Rudolf Nilsen*. Oslo: Internasjonalt arbeiderforlag. 1936.  [Om Rudolf Nilsen]
* Hilt, Christian (1936). *Moskvaprosessen, Trotski og den norske arbeiderbevegelse*. Oslo: Internationalt arbeiderforlag.
* Hilt, Christian (1937). *Sannheten om moskvaprosessene*. Sovjetunionens venners landslag.
* Hilt, Christian (1939). *Lenins liv og gjerning*. Internationalt arbeiderforlag.

Referanser
----------

1. 1 2   Folketellingen i Norge i 1910, www.digitalarkivet.no[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3   Slekt og Datas Gravminnebase, «Minneside basert på bilder og gravminnedata for Christian Hilt, (29.januar 1888 - 05.august 1958).»[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Aftenposten, type referanse dødsannonse, utgitt 6. august 1958[Hentet fra Wikidata]
4. ↑  Side 89. Einhart Lorenz: *NKPs presse i 1920-årene*, *Tidsskrift for arbeiderbevegelsens historie* 1/1979. Pax, Oslo ISBN 82-530-0957-7

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Historisk befolkningsregister
 |
**Per Sverre Faye-Hansen**, også omtalt som Per Faye Hansen, (født 1916, død 1992) var en norsk teolog og motstandsmann.

Han var utdannet ved Menighetsfakultetet der han blant annet hadde Ole Hallesby som lærer. Sammen med studiekameratene Hans Chr. Mamen og Arthur Berg hjalp han jøder over grensen til Sverige høsten 1942. For dette ble han posthumt 11. mars 2007 tildelt Righteous Among the Nations.

Gjennom organisasjonen Karmel Instituttet etablerte han sjømannskirker i Haifa og Ashdod. For sitt langvarige arbeid for Israel fikk han i 1983 Israels presidents pris til borgere som har utmerket seg ved tjeneste for landet.

Referanser
----------

1. 1 2   The Righteous Among the Nations Database[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Digitalarkivet, www.digitalarkivet.no, oppført som Per Sverre Faye-Hansen[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Ragnar Ulstein: Jødar på flukt. Samlaget, 1995
4. ↑  Omtale hos yadvashem.org
5. ↑  «Om Karmel Instituttet av John Skåland». Arkivert fra originalen 12. november 2017. Besøkt 11. november 2017.

  

Portal: Andre verdenskrig

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister **·** BIBSYS **·** Geni **·** VIAF
 |
**Christian IVs bryggerhus** (dansk: **Christian IV's Bryghus**) er en bygning på Slotsholmen i København. Bygningen ble opprinnelig bygget for militære formål som en del av Christian IVs befestning av byen. Christian IVs bryggerhus daterer seg fra rundt 1608.

Bryggerhuset er på ca. 8 200 m² fordelt på syv etasjer og fasaden er kledd med munkesten. Første etasje er i sten med murte hvelv og har karakter av et festningsverk. Over er et stenloft og over der igjen finnes det fem loft utført i tre. Av utseende minner de siste om eldre pakkhus. 

I 1632 brant huset ned og ble bygget opp igjen i 1635–36. Under forsvaret av København under beleiringen og et omfattende svensk angrep 11. februar 1659 ble bryggerhuset benyttet som en del av byens forsvar.

Det var utsatt for en ny brann natten mellom 7. og 8. mai 1767 og ble gjenoppbygget kort tid etter og fikk det utseendet det har i dag. Det gikk deretter over til forsvarsmakten og selve ølbryggingen ble flyttet til den andre siden av kanalen.

I de påfølgende 200 år tjente bryggerhuset som lagerbygning for flere forskjellige etater. Tøjhusmuseet benyttet det som magasin frem til 1998. 

I 2001 overtok Slots- og Ejendomsstyrelsen ansvaret for Christian IVs bryggerhus. Bygningen er fredet. Den 3. juni 2014 åpnet dronning Margrethe og kulturminister Marianne Jelved det nye stenmuseum Kongernes Lapidarium i de gamle lokaler.

Referanser
----------

1. ↑  Christian IV's Bryghus 
fra Kulturstyrelsen / Fredede & Bevaringsværdige Bygninger
2. ↑  *Hemmelig historisk bygning åbner som Kongernes Lapidarium*, politiken.dk. Besøkt 7. juni 2014

Kilder
------

* Christian 4.s Bryghus hos Slots- og Ejendomsstyrelsen
* Bryghusets historie hos Slots- og Ejendomsstyrelsen
* Utviklingsplan (PDF) Slots- og Ejendomsstyrelsen

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** SkyscraperCenter
 |

Portal: Danmark
**Anne Grethe Erlandsen** (født 8. oktober 1956) er en norsk oversykepleier, helseadministrator, direktør og politiker for Høyre. Erlandsen var fra 16. oktober 2013 til 14. oktober 2021 statssekretær for helse- og omsorgsminister Bent Høie. Våren 2022 ble hun ansatt som prosjektleder i Norsk Sykepleierforbund.

Utdannelse
----------

Anne Grethe Erlandsen tok sykepleierutdannelse ved Østfold sykepleierskole hvorfra hun ble uteksaminert 1979. Hun tok senere videreutdannelse innen helseadministrasjon ved Høgskolen i Østfold 1984 og prosjektlederutdannelse samme sted 2005.

Karriere
--------

Anne Grethe Erlandsen arbeidet først som sykepleier ved Sentralsykehuset for Østfold og Innherred sykehus i perioden 1979 til 1980. Fra 1980 til 1982 underviste hun i sykepleie ved Østfold sykepleierskole. Deretter var hun sykepleier og avdelingssykepleier ved Sarpsborg sykehus frem til 1984. Fra 1984 til 1989 var hun Østfolds fylkesleder av Norsk Sykepleierforbund. Deretter var hun Oversykepleier og klinikkoversykepleier ved Sarpsborg sykehus/Østfold sentralsykehus frem til 1997.

Erlandsen ble i 1997 Helse og sosialsjef i Trøgstad kommune, en stilling hun hadde inntil 1999 da hun tok over som Personal– og organisasjonssjef i Sarpsborg kommune. Fra 2000 var hun Kommunesjef helse og sosial i samme kommune en stilling hun hadde frem til 2004. I 2004 ble hun prosjektleder for samhandling mellom Sykehuset Østfold og Østfolds kommuner.

Anne Grethe Erlandsen er siden 2006 vært direktør for kommunikasjon og samhandling ved Sykehuset Østfold, en stilling hun ble innvilget permisjon fra da hun ble utnevnt til statssekretær.

Politiske verv
--------------

Anne Grethe Erlandsen var medlem av Sarpsborg bystyre og formannskap i perioden 1992–1999.

Referanser
----------

1. ↑  «En kontrollfrik fyller 50». Sarpsborg Arbeiderblad. 7. oktober 2006. Besøkt 30. november 2013.
2. 1 2  «Anne Grethe Erlandsen blir statssekretær». NRK Østfold. 16. oktober 2013. Besøkt 30. november 2013.
3. 1 2  «Anne Grethe Erlandsen ny statssekretær». Fredriksstad Blad. 16. oktober 2013. Besøkt 30. november 2013.
4. 1 2  «Anne Grethe Erlandsen ny statssekretær». Sykehuset Østfold. 16. oktober 2013. Arkivert fra originalen 3. desember 2013. Besøkt 30. november 2013.
5. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13  «Statssekretær Anne Grethe Erlandsen (H)». Helse- og omsorgsdepartementet. Besøkt 30. november 2013.
6. ↑  regjeringen.no (16. oktober 2013). «Erna Solbergs regjering». *Regjeringen.no* **(norsk)**. Besøkt 23. mars 2022.
7. ↑  «Henter inn Anne Grethe Erlandsen på laget». *www.nsf.no*. Besøkt 23. mars 2022.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Anne Grethe Erlandsen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (no) Anne Grethe Erlandsen hos Stortinget Rediger på Wikidata

* (no) Anne Grethe Erlandsen hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Stortinget
 |
**Jørgen Jensen Sadolin** (født ca. 1499 i Viborg, død 19. desember 1559 i Odense) var en dansk teolog og reformator.

Sadolin var antagelig uekte sønn av en prest i Viborg. Navnet Sadolin (som er en latinisering av salmaker) ble brukt av faren, men ikke av Jørgen Jensen selv. Han kalte seg Jørgen Jensen Viborg, etter sin fødeby. 

Vi vet ingen ting om hans barndom, ungdom og studier. Han dukker opp i historien som Hans Tausens medarbeider i Viborg i 1526, og da har han universitetsgraden magister. Allerede da var han tilhenger av Martin Luthers tanker, og det kan tyde på at han har studert i Tyskland. I forbindelse med utbredelsen av de reformatoriske tankene i Viborg fikk Jørgen Jensen Sadolin kong Frederik 1.´s tillatelse til å opprette en presteskole i byen. Da reformasjonen var gjennomført i Viborg i 1529 ble Sadolin av Hans Tausen ordinert som prest ved Sortebrødre Kirke, som ble sognekirke for byens sydlige del. Ved Herredagen i København i 1530 forsvarte han sammen med Hans Tausen den lutherske læren i skriftet Confessio Hafniensis (Den københavnske bekjennelse). 

Fra Viborg kom han til Odense (sannsynlig i 1532) og derfra til København, hvor han holdt taler i Vor Frue Kirke. I perioden fra 1532 til 1537 utgav han flere oversettelser av sentrale reformatoriske skrifter, blant andre Luthers katekisme og Augustana. I 1537 ble han viet til superintendent i Odense av Luthers nære medarbeider Johannes Bugenhagen. Jørgen Jensen Sadolin ble en av Danmarks syv første evangelisk-lutherske superintendenter (som siden er gått over til å hete biskoper), utnevnt fem år før Hans Tausen.

Han var med på å utforme den nye kirkeordningen, Kirkeordinansen, og han sørget for at den ble innført i Fyns Stift. I forhold til den gamle troen var hans holdning fast, men samtidig preget av moderasjon og toleranse. Han ble likevel beskyldt for å være katolsk. Han rakk å holde liktalen for kong Christian 3. samme år som han selv døde.

Sadolinsgade i Odense er oppkalt etter ham.

Referanser
----------

1. ↑   en.wikisource.org, besøkt 10. juni 2020[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* Engelstoft og Dahl (ed.): *Dansk Biografisk Leksikon*, København 1942
* Artikkelen bygger på artikkelen fra dansk wikipedia

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Dansk biografisk leksikon **·** Geni
 |

Portal: Danmark
Kart over Slotsholmen fra 1674 med Københavns slott, Børsen og havneområdet
**Christian IVs tøyhus** (Tøjhuset) er en bygning på Slotsholmen i København som opprinnelig ble bygget som tøyhus. Tøyhuset ble oppført i tidsrommet 1598–1602 etter planer av Christian IV. Berendt Petersen var på dette tidspunkt byggmester hos kongen og er kreditert selve oppføringen av byggverket.

Tøjhuset var en del av forsvarsanlegget og ble bygget etter utenlandske forbilder. De ulike bygningene ble anlagt rundt et havnebasseng hvor flåtens skip kunne proviantere.

Selve tøyhuset er 163 meter langt, 24 meter bredt og veggene er 3 meter tykke. 

Siden 1928 har Tøjhusmuseet holdt til i bygningen.

Bakgrunn og historie
--------------------

Kort tid etter at Christian IV ble kronet bestemte han seg for å ruste opp. Rivaliseringen med Sverige om kontroll over Østersjøen gjorde at han trengte en sterk flåte med en godt beskyttet base. Han besluttet derfor å bygget en ny krigshavn på Slotsholmen ved Københavns slott. 

Det hadde vært et arsenal på stedet i et halvt århundre, men det var en ganske liten bygning av bindingsverk, en av flere slike arsenaler spredt over hele byen og det var nå utdatert. 

I 1598 inngikk kongen kontrakt med Berendt Petersen om oppdraget. Seks år senere var et stort nytt arsenal fullført. Ved siden av det var et forsyningsdepot, Proviantgården, med samme lengde og utforming, men noe smalere.

Det var mellom disse to bygningene den nye havnen skulle konstrueres. En lokal entreprenør ved navn Melchior Spangenberg fikk i oppdrag å grave ut havnen for en pris av 1 800 daler, et lass rug, bygg og en tønne med smør. Havnebassenget skulle dekke et område på mer enn fem hektar og ha en dybde på fire meter. En kanal 125 meter lang og 4 meter dyp skulle forbinde den med kysten. For å beskytte munningen av havnen ble det bygget ytterligere to bygninger på hver side av kanalen; Galejhuset og Svovlhuset. 

Hele komplekset sto ferdig rundt 1610. Skipene kunne ankre opp langs enten arsenalet eller Proviantgården, bli forsynt med varer og losses gjennom portene som vendte mot vannet. Anlegget hadde også sitt eget bakeri og bryggeri i dag kjent som Christian IVs bryggerhus. 

Utenfor inngangen til det nye havnebassenget var en skulptur av Leda og svanen montert på en høy kolonne bygget på en sandbanke.

Referanser
----------

1. 1 2  «Sag: Tøjhuset. Tøjhusgade 003, København» **(dansk)**. Fredede & bevaringsværdige bygninger / Slots- og Kulturstyrelsen. Besøkt 15. juli 2018.
2. ↑  Berendt Petersen hos Weilbach
3. ↑  Det Gamle København

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |

Portal: Danmark
**Anne Gjevang**
(født 24. oktober 1948)
er en norsk operasanger fra Oslo, kjent for å synge alt ved internasjonale scener.

Gjevang sang under Unni Bugge-Hansen og Marit Isene i hjembyen,
før hun studerte ved Accademia Nazionale di Santa Cecilia i Roma (1968–71) samt ved den musikalske høgskole i Wien (1973).
Hennes operale debut kom 1973 i Klagenfurt.
Hun har gjestet fast på Festspillene i Bayreuth og Metropolitan Opera (Erda i *Der Ring des Nibelungen*),
La Scala og Royal Opera House (Covent Garden).
Av orkestre hun har sunget med nevnes
Berlinfilharmonien, Wienerfilharmonikerne, BBC Symphony Orchestra og London Philharmonic Orchestra.
Hun figurerer også på en rekke plater og ble styremedlem for Den Norske Opera (2008).

Anne Gjevang tar oppdrag over det meste av verden, men har sitt hjem på Nesodden.

Premier
-------

* Musikkritikerprisen 1986
* Lindemanprisen 1993

Referanser
----------

1. ↑   Discogs, Discogs artist-ID 1294348, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   eavis.aftenposten.no[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Artikkel i Store norske leksikon.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Deutsche Biographie **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
**John Antoine Nau**, egentlig **Eugène Léon Édouard Torquet** (19. november 1860 i San Francisco i USA, død 17. mars 1918 i Tréboul i Frankrike) var en fransk forfatter innen symbolismens tradisjon, som i 1903 ble den første overhodet som mottok Goncourtprisen, for sin roman *Force ennemie*.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Hans far, som var ingeniør og forretningsmann, hadde emigrert fra Frankrike til California rundt 1845 og ble naturalisert amerikansk borger; sønnen var i kraft av å ha blitt født i USA også amerikansk statsborger. Faren fikk tyfus og døde i 1864, og etterlot seg enke og tre barn. I 1866 vendte de tilbake til Frankrike, først til Le Havre og så til Paris. 

### Karriere

I 1881, i en alder av 21 år, dro Nau ut med en tremaster og virket i Haiti og de vestindiske øyer som losassistent. Senere ble han assisterende kommissær og reiste til Colombia, Venezuela og New York.

Han vendte tilbake til Frankrike i 1883 og giftet seg i 1885. Det nygifte paret dro på bryllupsreise til Martinique, og ville gjerne ha blitt der. Men familieforpliktelser gjorde at de måtte vendte tilbake til Europa. Nau skulle andri se Martinique igjen. I 1886 bodde han i San Raphaél; i 1887 i [[]]Piriac[[]]; så annetsteds. 

Mens han bodde i Carteret i La Manche skrev han sitt første poetiske verk, *Au seuil de l’espoir* (På håpets terskel), som han utgav på egen bekostning i 1897. Han var da 37 år gammel. Så dro han til Mallorca i 1898, og så til Tenerife (Kanariøyene). I Puerto de la Orotava påbegynte han sin prisvinnende roman som han etterhvert fullførte i Andalucía. Mellom 1903 og 1906 bodde han i Saint-Tropez. I 1903 utgav han, atter på egen bekostning, romanen *Force ennemi*. Den ble et økonomisk tapsprosjekt; den ble ikke engang anmeldt ettersom forfatteren ikke hadde sendt eksemplarer til litteraturkritikere. Men så skrev han ikke for å ha det som levebrød, kun for egen glede. 

Han mottok imidlertid Goncourtprisen for boken.

Han flyttet så til Alger, og så til Korsika der han bodde i syv år (det ble hans rekord på ett og samme sted). Verdenskrigen tvang ham til å dra til Paris 1916–17, så til Tréboul i Bretagne, og der døde han i 1918, i en alder av 57 år.

Referanser
----------

1. 1 2   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Internet Speculative Fiction Database, ISFDB forfatter-ID 206524, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Éléments biographiques d'après l'« article inédit libre de droit » de Catherine Harlé-Conard, « John-Antoine Nau (1860-1918) », 30 septembre 2003. Texte en ligne consulté le 3 mai 2007
* Éléments biographiques et critiques d'après la préface de Lucien Descaves à l'édition de *Force ennemie* publiée par Ernest Flammarion en 1918.Texte en ligne consulté le 3 mai 2007
* Eugène F.-X. Gherardi, Tournant de la Marine. La Corse de John-Antoine Nau, Ajaccio, Albiana, 2016.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NLA **·** BNE
 |
**Christian Fredrik Jebe** (født 23. juni 1876 i Oslo, død 24. mars 1946 samme sted) var en norsk seiler som deltok i OL 1912 i Stockholm.

Jebe ble olympisk mester med den norske båten «Taifun» som vant 8-metersklassen. Mannskapet på båten besto av Jebe, Thoralf Glad, Andreas Brecke, Thorleiv Corneliussen og Thomas Aas. Det var sju båter i 8-metersklassen, to finske, to russiske, to svenske og en norsk. «Taifun» vant begge seilasene som ble avviklet 20. og 22. juli utenfor kysten ved Nynäshamn. Sammenlagt kom den svenske båten «Sans Atout» på andreplass og den finske båten «Lucky Girl» tok bronse.

OL-medaljer
-----------

* Gull 1912 Sveriges flagg Stockholm - **Gull** i seiling, klasse 8 meter Norges flagg Norge

Eksterne lenker
---------------

* (en) Christian Jebe – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Christian Jebe – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister **·** Geni
 |
Det nasjonale minnesmerket i Dybbøl
**Dybbøl** (tysk: *Düppel*) ligger i Sønderjylland og er en liten by med 2 471 innbyggere (2018) i Dybbøl Sogn på Sundeved mellom Stenderup og Dybbøl Banke. Dybbøl kirke er byens kjennemerke, men det er Dybbøl mølle ved utkanten av Sønderborg, man først og fremst forbinder byen med. 

Dybbøl har utvidet seg de senere år og ny bebyggelse er kommet til i byområdet. Byen ligger i Sønderborg kommune og hører til Region Syddanmark.

Opprinnelsen til navnet
-----------------------

Første leddet er et gammelt mannsnavn Dytti, etterleddet -bøl betyr *enkeltgård*. Navnet betyr altså «Dyttis enkeltgård», eller kanskje snarere «Dyttis udflyttergård».

Dybbøls historie
----------------

Slaget ved Dybbøl i 1864 regnes for en viktig del av danmarkshistorien. Her ble krigen mellom tyskerne (prøysserne) og østerrikerne på den ene side og danskene på den andre avgjort. Kampene ved Dybbøl gjorde at Danmark tapte krigen og måtte avgi områdene Slesvig, Holsten og Lauenborg ved fredsslutningen. Det betydde også at Sønderjylland – dvs. området sør for Kongeåen og Ribe – ble avgitt til Tyskland og forble tysk inntil gjenforeningen i 1920, da grensen ble flyttet til sitt nåværende sted. Dybbøl ble etter dette et symbol på Danmarks nederlag og endelige opphør som europeisk krigsmakt.

### Skansene ved Dybbøl

Den 5. juni 1848 fant det sted kamper mellom Danmark og Tyskland (Preussen), og her lyktes det danskene (til tross for at de var i mindretall) å holde stand mot de tyske troppene. Dette medførte at den danske stat i 1855 bevilget penger til tre sterke skanser ved Dybbøl, men arbeidet kom først i gang seks år senere i 1861. 10 skanser var ikke bygget ferdige da tyske soldater rykket fram i 1864 og tross visse hurtige utbedringer falt Dybbøls skanser den 18. april etter 34 dagers heftige beskytninger og Danmark måtte kapitulere. Tyskernes styrke var på 37 000 mann, mens danskenes var på 11 000. Ved slagets avslutning var 6 000 soldater blitt drept, såret eller tatt til fange. Av disse var godt over 4 800 dansker. Tyskerne bygget senere ut skansene fra 1865-70, blant annet ble Kongeskansen bygget i denne perioden, den skansen hvor den offisielle gjenforeningsfest fant sted 11. juli 1920.

Referanser
----------

1. 1 2  «BY1: Folketal 1. januar efter byområder, landdistrikter, alder og køn» **(dansk)**. Danmarks Statistik. Besøkt 10. august 2018.
2. ↑  Dybbøl Arkivert 16. juli 2006 hos Wayback Machine. – Udvalgte stednavnes betydning, NAVNEFORSKNING, Københavns Universitet

Eksterne lenker
---------------

* (en) Dybbøl – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Historier fra Dybbøl

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |

Portal: Danmark
Dyfed i Wales
**Dyfed** er et bevart grevskap i Wales. Området tilsvarer omtrent det som før normannernes erobring utgjorde fyrstedømmet Deheubarth. Navnet *Dyfed* var i middelalderen knyttet til en region befolket av irske innvandrere, det nåværende Pembrokeshire.

I 1974 ble det et administrativt grevskap, som omfattet de tradisjonelle grevskapene Cardiganshire, Carmarthenshire og Pembrokeshire. Det var delt inn i seks distrikter.

I 1996 ble det oppløst, og de tre tradisjonelle grevskapene (Cardiganshire nå under navnet Ceredigion) ble administrative hovedområder. Dyfed eksisterer dermed først og fremst som en enhet i seremonielle sammenhenger, og i enkelte fellestjenester som Dyfed-Powys Police.

Etymologi
---------

Valget av navnet Dyfed var basert på det historiske navnet gitt til regionen som en gang var bosatt av den irske stammen *Déisi*, «désisiene». Begrepet er gammelirsk og avledet fra ordet *déis*, i betydningen vasall eller undersått; i dets opprinnelig betydning var det betegnelsen på vasaller eller leietakere til en landeier. Senere ble det et egennavn for bestemte slekter/klaner og deres egne undersåtter over hele Irland. Dyfed er også et walisisk mannsnavn.

Referanser
----------

1. ↑  Ó Cathasaigh, Tomás (1984): «The Déisi and Dyfed» i: *Eigse* **20**, s. 1–33.
2. ↑  MacNeill, Eoin (1911): «Early Irish Population Groups: their nomenclature, classification and chronology» i: *Proceedings of the Royal Irish Academy* (C) **29**, s. 59–114.

| * v
* d
* r
Bevarte grevskap i Wales |
| --- |
| Wales flaggs | Gwent **·** South Glamorgan **·** Mid Glamorgan **·** West Glamorgan **·** Dyfed **·** Powys **·** Gwynedd **·** Clwyd | Storbritannia flaggs |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Nationalencyklopedin **·** GeoNames
 |
**Emma Antoinette Eugène-Hanssen** (født 22. februar 1878 i Fredrikshald, død 11. april 1940) var en norsk skuespillerinne, sangerinne og musikkpedagog.

Familie
-------

Emma Eugène-Hanssen var datter av sogneprest Niels Eugène Amandus Hanssen (1852–1934) og Elise Andrine Cathinka Caspersen, og søster av sangerinnen Agnes Wollebæk. Hun ble 3. september 1907 gift med ingeniør og skipsbygger Kristian Stoltz Dekke (1869-1954).

Liv og virke
------------

Emma Eugène-Hanssen begynte som elev ved Den nationale Scene i Bergen. Der var hun ansatt i perioden 1905-1907.

Senere drev Emma Eugène-Hanssen som lærerinne i sang, pianospill, plastikk og språk i Bergen og Oslo. I Bergen underviste hun både privat og ved Lindstrøms skole, og i Kristiania/Oslo ved Vestheim pikeskole fra 1920.

Kilder
------

* Jensson, Liv (1981). *Biografisk skuespillerleksikon*. Universitetsforl. s. 51. ISBN 8200056228.

Referanser
----------

1. ↑  *Kysten 1907.08.31*. Norge, Oslo. 1907. s. 2.
2. ↑  Innenfor dans kunsten å bevege seg harmonisk og vakkert
3. ↑  *Arbeiderbladet 1940.04.17*. Norge, Oslo. 1940. s. 2.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni
 |
**Lejeune-erklæringen** har sitt navn etter den franske genetikeren Jérôme Lejeune (født 1926, død 1994), som oppdaget det ekstra kromosomet (trisomi 21), som forårsaker Downs syndrom. Erklæringen ble utarbeidet av *World Federation of Doctors Who Respect Human Life* og lyder:

«Under hele sin utvikling er fosteret et levende individ. Det er fundamentalt forskjellig fra morens organisme som beskytter det og gir det næring. Fra befruktningen til alderdommen er det samme levende individ som utvikler seg, modnes og dør. Det er utstyrt med særegne trekk som gjør det unikt og dermed uerstattelig. På samme måte som legevitenskapen skal stå til tjeneste for livet når det går mot sin avslutning, skal den beskytte livet helt fra dets begynnelse.
Den absolutte respekt som pasientene har krav på, er ikke avhengig av deres alder og heller ikke av den sykdom eller svakhet som måtte ramme dem. Når legen står overfor en nødsituasjon som skyldes tragiske forhold, er det legens plikt å gjøre alt som står i hans eller hennes makt for å hjelpe både moren og barnet. Det strider derfor mot en leges oppgave bevisst å avbryte et svangerskap på grunn av arvelige faktorer eller for å løse et moralsk, økonomisk eller sosialt problem.»
H II-region i Ørnetåken
Den planetariske tåken Ringtåken
Supernovaresten Krabbetåken
**Emisjonståker** er et bredt begrep som favner om gasståker som er synlige ved at de selv sender ut lys. planetariske tåker, H II-regioner og supernovarester hører til denne kategorien.

I H II-regioner er det den sterke ultrafiolette strålingen som ioniserer atomene i tåken og får de til å sende ut lys når elektronene blir fanget inn igjen. Noe lignende skjer i planetariske tåker; bare at det her er den sentrale hvite dvergen som sender ut strålingen.

I supernovarester kommer energien først fra den radioaktive nedbrytingen av nikkel og kobolt til jern. Senere kommer den fra den kinetiske energien til materiet i supernovaresten som i starten farer utover med hastigheter opp mot 20 000 km/s. I supernovarester som Krabbetåken kan tåken også få energi fra den sentrale pulsaren i form av elektroner med høy energi og sende ut lys gjennom synkrotronstråling.

Mørke tåker og refleksjonståker hører ikke inn under begrepet selv om de sender ut mikro- og radiobølgestråling.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  Artikkelen «emission nebula» i *Philip's Astronomy Encyclopedia* utgitt i 2002.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Emission nebulae – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) emisjonståke i Unified Astronomy Thesaurus Rediger på Wikidata

  

Portal: Astronomi

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** GND
 |
TMJKs 2-etasjes anlegg i 2011
**Trondhjem Modelljernbaneklubb (TMJK)** er Norges eldste modelljernbaneklubb, stiftet i 1955. Klubben har i dag lokaler på tidligere Ringve VGS.

Klubben har gjennom årene bygget flere klubbanlegg, både permanente i klubblokalet og mindre flyttbare anlegg. Klubben bygget i 1965 også et stort anlegg for Norsk jernbanemuseum der Raumabanen ble modellert. Dette anlegget ble tatt ut av bruk på museet i forbindelse med bygging av nye museumsbygninger, og anlegget kom for en tid tilbake til Trondheim ved at Norsk Jernbaneklubb avdeling Trøndelag satte det i stand.

Klubbens faste anlegg har oftest modellert den fiktive Glomfjordbanen. Dette er lokalisert et eller annet sted i Trøndelag. Mellom 2007 og flyttingen i 2021 var Glomfjordbanen 3.0 under bygging, men ble ikke fullført etter planene. Anlegget ble bygd i to etasjer for å få mest mulig modelljernbane inn på den plassen man har til rådighet, og samtidig ha brukbar plass for folk å bevege seg langs banen, enten for å betjene den eller som publikum.

Ved flytting til Ringve vil anlegget bli ombygget til et anlegg med en etasje.

Anlegget bygges i skala H0 (1:87), 2-skinne likestrøm med digitalstyring (DCC), fleksibelt spor Peco eller Mein Gleis code 75 eller selvbygget der det er nødvendig.

Eksterne lenker
---------------

* TMJKs hjemmeside
**Leixlip** (irsk: *Léim an Bhradáin*; norrønt: *Lax-hlaup*, «Laksesprang») er en by i nord- østlige grevskapet Kildare i Irland. Den er lokalisert ved sammenløpet av elvene Liffey og Rye som har historisk markert den som en grenseby ved å ligge på grensen mellom de gamle kongedømmene Leinster og Brega, og senere som en utpost til The Pale, og som Kildares grense til grevskapet Dublin. Leixlip var også en sivil sogn i det gamle baroniet Salt North. 

I henhold til folketellingen av 2016 har byen en befolkning på 15 504 innbyggere. Det gjør Leixlip til den fjerde største byen i Kildare, og den 29. største i Irland. Byen har vokst jevnt, noe som har sin årsak særlig for innflyttere som pendler til Dublin, omkring 20 km unna. I tillegg har Intel og Hewlett-Packard store fabrikker i Leixlip. Transportmulighetene er gode, med motorveien M4 rett utenfor byen og er en stasjon på jernbanelinjen mellom Dublin og Sligo.

Etymologi
---------

Stedsnavnet kommer fra norrøne *Lax-hlaup* (runer: ᛚᛅᚼᛋ ᚼᛚᛅᚢᛒ; uttales [laks l̥ɔup]) i betydningen «Laksesprang». Navnet på irsk, *Léim an Bhradáin*, er en direkte oversettelse av dette, og ble først tatt i bruk på 1890-tallet. Baroniet Salt North er avledet fra det latinske navnet til Leixlip: *Saltus salmonis*.

Historie
--------

Hvor elven Liffey løper sammen med Rye
Leixlip *kan* ha vært stedet hvor slaget ved Confey ble utkjempet, omtalt i krøniken *Annalene av de fire mesterne*. Der vikingkongen Sigtrygg Caech av Dublin beseiret Augaire mac Ailella, den irske kongen av Leinster en gang rundt år 917. Den første bosetningen ved Leixlip var en utpost av det tidlige norrøne Dublin, bygget på det fjerneste punktet der langskip kunne roes oppover elven Liffey. Statusen som en utpost av Dublin fortsatte i århundrer, og markerte til sist grensen til The Pale, the engelske området rundt Dublin.

I 1756 bygde Arthur Guinness sitt første bryggeri Leixlip, hvor han brygget øl til han flyttet videre til St. James’s Gate Brewery i Dublin i 1759.

Den første historien til byen ble publisert i 2005.

Referanser
----------

1. ↑  «Map of Leixlip, Ireland».
2. 1 2  «Sapmap Area – Settlements – Leixlip» Arkivert 13. januar 2018 hos Wayback Machine. Census 2016. *CSO*
3. ↑  Léim an Bhradáin, *Placenames Database of Ireland* (se *archival records*)
4. ↑  Joyce, Weston PAtrick: «Leixlip», *Library Ireland*
5. ↑   *The Record Interpreter: A Collection of Abbreviations, Latin Words and Names Used in English Historical Manuscripts and Records*. Genealogical Publishing Com. 22. september 2011. ISBN 9780806302362
6. ↑   «Diageo names Leixlip as site of new Guinness brewery», *The Irish Times*
7. ↑   Colgan, John (2005): *Leixlip, County Kildare*, ISBN 978-0-9507489-1-7

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Leixlip – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
De tre utsendingene; Yi Jun, Yi Sang-Seol og Yi Wi-Jong (f.v.).
**Emissæraffæren i Haag** (eller **Den hemmelige emissæraffæren i Haag**) var et initiativ fra den koreanske keiser Gojong som i all hemmelighet sendte tre emissærer til den andre fredskonferansen i Haag, Nederland i 1907. Datidens stormakter nektet imidlertid å tillate at Korea skulle få ta del i konferansen.

Bakgrunn
--------

Etter Taft-Katsuraavtalen og Japans seier over Russland i den russisk-japanske krig, ville Japan formalisere sin kontroll over Koreahalvøya. Dette skjedde ved hjelp av Eulsatraktaten.

Dette var bakteppet som gjorde at Gojong i all hemmelighet sendte tre utsendinger, Yi Jun (이준, 李儁), Yi Sang-Seol (이상설, 李相卨) og Yi Wi-Jong (이위종, 李瑋鐘) til den andre fredskonferansen i Haag (avholdt mellom 15. juni og 18. oktober) med det mål å få erklært Eulsatraktaten ugyldig, og for å sikre hans egen rolle og rettigheter til å styre Korea uavhengig av Japan. Datidens stormakter, nektet imidlertid utsendingene adgang til konferansen og fikk ikke engang adgang til konferansesalen.

Korea ble ikke lenger sett på som en uavhengig nasjon av stormaktene, og Japan ble ansett som Koreas representant.

I fortvilelse over manglende resultat av sin reise, valgte en av de tre koreanske utsendingene, Yi Jun, å ta sitt eget liv 14. juli i Haag. Det er i det minste hva en i dag antar er dødsårsaken i Sør-Korea, men noe sikker dødsårsak finnes ikke. I enkelte japanske aviser spekuleres det imidlertid at han skal ha blitt drept av japanske agenter.

Konsekvenser
------------

Selv om de tre utsendingene ikke fikk delta i konferansen, klarte de likevel å sette fokus på den koreanske situasjonen ved at de avholdte en pressekonferanse, og ved at de fikk oppmerksomhet i en uavhengig avis som fulgte fredskonferansen. En de koreanske utsendingene advarte mot Japans ambisjoner i Asia. Et annet resultat ble at keiser Gojong av japanerne ble tvunget til å abdisere den 20. juli til fordel for sin sønn, Sunjong. Ti dager etter Yi Juns død, 24. juli ble Korea et japansk protektorat og ble formelt annektert, ved at den japansk-koreanske annekteringstraktaten av 1907 ble påtvunget Korea.

Referanser
----------

1. ↑  Carter J. Eckert, Ki-baik Lee, Young Ick Lew, Michael Robinson, and Edward W. Wagner, *Korea Old and New: A History* (Seoul: Ilchokak / Korea Institute, Harvard University, 1990), 245.

Eksterne lenker
---------------

* (ko) 급조한 ‘황제의 밀서’ 내밀지도 못하고… (blant annet et bilde av utsendingenes reiserute)

Portal: Korea
**Leiv Solberg** (født 29. april 1955 i Oslo) er en norsk folkemusiker som er programleder for *Folkemusikktimen* i NRK P2. Han har hovedfag i musikk fra Universitetet i Oslo 1984 og bor nå på gården Haugsjå i Froland. Han var med og startet folkemusikkutdanningen ved Universitetet i Sørøst Norge i 1987, og var førstelektor i deltidsstilling fram til juni 2020.

Han har arbeidet i NRKs folkemusikkredaksjon siden 1988 og for det meste vært programleder i radio. Men også laget en del fjernsynsprogram om folkemusikk. Serien *Halvbror til reven, med ca 80 sendinger,* ble særlig kjent. Han stod også bak CD-boksen *Norsk folkemusikk* med presentasjon av folkemusikk fra hele landet basert på NRK´s radioarkiv. Leiv Solberg er multiinstrumentalist og har vært produsent og musiker på en rekke CD-produksjoner. Fire av disse har vunnet Spellemannprisen og fem andre har vært nominert til Spellemannprisen.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Leiv Solberg på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) Leiv Solberg hos Sceneweb Rediger på Wikidata
* (en) Leiv Solberg på Discogs Rediger på Wikidata
* (no) Om Leiv Solberg hos Høgskolen i Telemark
* (no) Presentasjon hos NRK

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** Discogs
 |
**Hatten** (sørsamisk: *Aarpije*) er et fjell i Hattfjelldal kommune sør i Nordland og er 1121.4 meter høyt. Fjellet har gitt navn til kommunen og er motiv for kommunevåpenet. Det sørsamiske navnet betyr «enken/enkemannen, den som står alene».

Geologien i fjellet består av Serpentin og Olivin og det er serpentin som gir fjellet den markante rustrøde fargen. På 1870-tallet ble det drevet ut kobber og man kan enda se restene av ei smie i bergveggen.

Fjellet har siden 1986 vært motiv for kommunevåpenet til Hattfjelldal

Referanser
----------

1. ↑  «Faktaark Hatten». Kartverket.
2. ↑  Pedersen, Bjørn Tore (2. oktober 2015). «Dette betyr Hattfjelldal sitt kommunevåpen». *NRK*. Besøkt 22. mai 2021.
3. ↑  «Aarpije - Hatten». *kulturpunkt.org* **(norsk)**. Besøkt 22. mai 2021.
4. ↑  «Godkjenning av våpen og flagg, Hattfjelldal kommune, Nordland - Lovdata». *lovdata.no*. Besøkt 22. mai 2021.

Eksterne lenker
---------------

* turkarthelgeland.no Hatten

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Trondhjems stiftamt** var en administrativ enhet (stiftamt), opprettet i 1662 og formelt avskaffet i 1918. Stiftamtet omfattet det tidligere Trondheim hovedlen, som tilsvarer dagens Trøndelag samt Nordmøre og Romsdal i dagens Møre og Romsdal. Administrasjonen (Stiftamtstuen) lå i Trondhjem og var hovedamt også for Vardøhus amt og fra 1685 Nordlandenes som ble overført fra Bergenhus stiftamt. I 1787 ble Senjen og Tromsø fogderi overført fra Nordland til Vardøhus som da får navnet Finmarkens amt. I 1844 ble Tromsø amt skilt ut fra Finmarken og ble samtidig stiftamt for de to nordligste amtene.

I 1804 ble Trondhjems amt delt i to, Søndre og Nordre Trondhjems amt. Begge disse amtene samt Nordmørs og Romsdals fogderier under Romsdals amt lå stadig under Trondhjems stiftsamt.

I 1918 ble Søndre og Nordre Trondhjems amt omdøpt til hhv. Sør-Trøndelag fylke og Nord-Trøndelag fylke.

Referanser
----------

1. ↑  (no) Søndre Trondhjems amt i Store norske leksikon
2. ↑  (no) Nordre Trondhjems amt i Store norske leksikon
3. ↑  Amund Helland (1898). *Norges land og folk: topografisk-statistisk beskrevet. Bind 16: Søndre Trondhjems amt. Del 1: Den almindelige del*. Kristiania: Aschehoug.
4. ↑  Amund Helland (1909). *Norges land og folk: topografisk-statistisk beskrevet. Bind 17: Nordre Trondhjems amt. Del 1: Den almindelige del*. Kristiania: Aschehoug.
**Trondhjemske regiment** var en norsk militæravdeling, oppsatt første gang fra 18. januar 1628. Det bestod av tre infanterikompanier fra Trondhjems len samt det tidligere oppsatte Jämtlandske kompani. Første sjef var lensherren, oberstløytnant Jens Hermansson Juel.

Fra 1718 til 1789 var regimentet delt i tre regiment. Første regiment hadde kompanier i Innherred; andre regiment hadde kompanier i Nordmøre, Romsdal, Meldal og Oppdal; tredje regiment hadde kompanier i Orkdal, Selbu, Gauldalen og Fosen.

Fra 1789 til 1817 var de tre regimentene samlet i to: Første trondhjemske infanteriregiment og annet trondhjemske infanteriregiment. Etter 1817 var regimentene samlet i *Trondhjemske infanteribrigade*.

En beryktet offiser i regimentet var oberst Benedict Kress, som var kommandant ved Skånes skanse i Levanger. Kress ble henrettet i Trondheim i 1649 for å ha skutt mot sine egne soldater med kanon. Én soldat ble drept. Året før hadde han hugget i hjel en av sine soldater med kården sin.

Referanser
----------

1. ↑  Anker, Carl Johan (1835-1903) (1885). *Biografiske data om 330 norske, norskfødte eller for nogen tid i den norske armé ansatte generalspersoner: 1628-1885*. Kristiania: Alb. Cammermeyer.
2. 1 2 3  Sunde, Hjalmar I. (1937-) (1984). *Av Sør-Trøndelag infanteriregiment nr 12's historie: med møre- og trøndersoldater fra muskett til rakett*. Trondheim: Eget forlag. s. 253ff: «Oversiktsplan 1628-1940, etter Lars Kjærland». ISBN 8271640194.
3. ↑  *Steinkjerleksikonet*, «Regiment nr 13»
4. ↑  Schytte, P.E. (1850-1925) (1899). *Meddelelser om det forhenværende 3die Throndhjemske Regiment (nuværende 2det Korps)*. Throndhjem.
5. ↑  Jensen, Åke F. (1995). *Kavaleriet i Norge 1200-1994: utvikling og innsats gjennom 800 år*. [Trandum]: Kavaleriinspektøren/Søndenfjeldske dragonregiment. s. 121-123. ISBN 8290545436.
**«Changing Partners»** er en amerikansk sang med melodi av Larry Coleman og tekst av Joe Darion. Den ble publisert i 1953.

Den best kjente innspillingen ble gjort av Patti Page i 1953. Sangen ble også spilt inn på plate av Dinah Shore, Kaye Starr og Bing Crosby.

Versjonen med Patti Page (Joe Reisman orch) ble spilt inn 21. september 1953. Den ble utgitt av Mercury Records med katalognummer 70260. Den andre siden var «Where Did My Snowman Go?».

Versjonen med Dinah Shore with Hugo Winterhalter's orchestra & chrous ble spilt inn 15. oktober 1953. Den ble utgitt av RCA Victor Records med katalognummer 20-5515 (i USA) og av EMI på His Master's Voice-etiketten med katalognummer B 10634. I Norge ble den utgitt på His Master's Voice A.L. 3392. Den andre siden på alle utgivelsene var «Think».

Versjonen med Kaye Starr ble spilt inn 22. oktober 1953. Den ble utgitt av Capitol Records med katalognummer 2657. Den andre siden var «I'll Always Be in Love with You».

Versjonen med Bing Crosby with Jud Conlon's Rhythmaires (Perry Botkin orch) ble spilt inn 14. november 1953. Den ble utgitt av Decca Records med katalognummer 28969. Den andre siden var «Y'All Come».

Elvis Costello har spilt inn en versjon til å avslutte albumet *Secret, Profane & Sugarcane* med.

Yorrick har skrevet en svensk tekst med tittelen «Byta partner». Nordmannen Jens Book-Jenssen, Cupol-orkestern Arr.: Monn-Iversen spilte inn sangen i Oslo 27. januar 1954. Den ble utgitt på 78-platen Cupol 4819.

Norsk versjon
-------------

Juul Hansen har skrevet en norsk tekst. På norsk bærer den tittelen «Bytte partner».

### Innspilling

* Jens Book-Jenssen, Musica kabaretorkester Dir.: Egil Monn-Iversen. Utgitt på 78-platen Musica A 5132 i 1954.

Listeplasseringer
-----------------

| Artist | Liste | Høyeste  plassering | Uker på listen | Dato for listeplassering |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Patti Page | USAs flagg Billboard-listen | # 3 | 21 | 21. november 1953 |
| Dinah Shore | USAs flagg Billboard-listen | # 12 |  | 1953 |
| Kaye Starr | USAs flagg Billboard-listen | #13 | 9 | 5. desember 1953 |
| Bing Crosby | USAs flagg Billboard-listen | #17 | 2 | 22. januar 1954 |

På Cash Box-listen, hvor alle versjonene var kombinert, nådde den en fjerdeplass.

Referanser
----------

1. ↑  Mercury Records in the 70001 to 71389 series
2. ↑  RCA Victor Records in the 20-5500 to 20-5999 series
3. ↑  Capitol Records in the 2500 to 2999 series
4. ↑  Decca Records in the 28500 to 28999 series
5. ↑  Se plateetiketten
6. 1 2 3 4   Whitburn, Joel (1973): *Top Pop Records 1940-1955*. Record Research
**Den sanne viljen** er et begrep innen Thelema som betegner menneskets sanne kjerne eller vesen. Grunnleggeren av filosofien og religionen Thelema, Aleister Crowley, sier følgende om *den sanne viljen*: 

*Enhver mann og enhver kvinne har en kurs, delvis avhengig av selvet, og delvis avhengig av omgivelsene, som er naturlig og nødvendig for begge.*[1]
Med andre ord er *den sanne viljen* avhengig av menneskets indre faktorer, selvet, og de begrensninger eller muligheter som omgivelsene legger på dette individet. Denne viljen er menneskets sanne natur og Thelema preker således at man skal finne fram til denne viljen og følge den. Som Thelemas lov sier: «*Gjør hva du vil skal være hele Loven.*».[2]

Fullkommengjørelsen av denne «sanne viljen» søkes oppnådd gjennom det system som Aleister Crowley utarbeidet som kalles Magick.

Aleister Crowley benytter begrepet «vilje» og «sann vilje» om hverandre i sine skrifter og omtaler noen ganger begrepet som skjebne. Det man skal merke seg er at Crowleys forestilling om dette begrepet likevel ikke er fatalistisk. 

Begrepet om *den sanne viljen* kan også med rette kalles for mystisk. Mystisk i den forstand at erfaringen av å finne denne viljen faller under begrepet visjonen av individets «Hellige skytsengel» (engelsk *Holy guardian angel'). Med andre ord er det å leve i samsvar med* den sanne viljen *det samme som å være i samtale med denne* Hellige skytsengel *og oppnåelsen av den regnes som å være en altomveltende personlig og subjektiv erfaring.*

Se også
-------

* Fri vilje
* Fatalisme
* Determinisme

Referanser
----------

1. ↑  Crowley, Aleister – *Magick, Liber ABA (Book Four)*, Samuel Weiser, 1994, ISBN 0-87728-737-6, s. 129
2. ↑  Crowley, Aleister – *Lovens Bok (Liber AL)*, I:40