recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
*Se også forfatteren Håkon Øvreås*

**Håkon Øverås** (født 14. juni 1962) er en norsk filmprodusent. Han startet filmkarrieren på New York University, Tisch School of the Arts, der han spesialiserte seg i klipping og produksjon. Han produserer spillefilmer, reklamefilmer og musikkvideoer.

Øverås er partner i 4 1/2 Fiction as og har blant annet produsert spillefilmene *United* (2003), Radiopiratene (2005) *Lønsj* (2008), *Keeper'n til Liverpool* (2010) *Kong Curling* (2011), *90 minutter* (2012), *Jakten på Berlusconi* (2014) Ut og Stjæle Hester (2019) og Spionen (2019). Han har klippet spillefilmene *Ti Kniver i Hjertet* (1994), *Insomnia* (1995) og *Jakten på Nyresteinen* (1996)

Referanser
----------

1. ↑  Håkon Øverås, fourandahalf.no
2. ↑  Håkon Øverås på IMDB

Eksterne lenker
---------------

* (en) Håkon Øverås på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (da) Håkon Øverås på Filmdatabasen Rediger på Wikidata

* (en) Håkon Øverås hos The Movie Database Rediger på Wikidata
**Batteri Olga** er ett av tre kanonbatterier i Artilleribataljonen. Batteri Olga har en historie som strekker seg tilbake til 1947, da avdelingen deltok som del av Tysklandsbrigaden i okkupasjonen etter den annen verdenskrig. I fredstid består batteriet av 74 soldater og befal, og har som oppdrag å rekruttere soldater og befal til videre tjeneste i Forsvaret. I tillegg støtter batteriet 2. bataljon med tung ild, og står på nasjonal beredskap i høsthalvåret.

Organisasjon
------------

Skarpskyting i Setermoen Skytefelt

Batteriet består av: 

Ildledervogn NM201F3 fra Batteri Olga på Setermoen
* Batteristab med sjef, kaptein
* Kanontroppen
* Stabstroppen
* Ildledertroppen

Batteristaben
-------------

Batteristaben består av batterisjef (kaptein), batterioffiser (løytnant), administrasjonsoffiser (løytnant), batteribefal (sersjant/fenrik) pluss to-tre assistenter (vernepliktige). Staben utgjør batteriets ledelse og støtteelement, og skal understøtte troppenes drift med nødvendige ordrer, føringer, koordineringer og øvrig støtte.

Kanontroppen
------------

I fredstid består Kanontroppen av fire M109A3GNM artilleriskyts. Skytsene er oppgradert flere ganger siden de ble innfaset i Forsvaret på slutten av 1960-årene. I de kommende årene vil M109A3GNM bli utfaset. Dagens[*når?*] utgave har langrørs 155mm haubits, navigasjons- og posisjoneringssystem (NAVPOS) og oppgradert kraftpakke. M109 er Hærens tyngste våpentype. Kanontroppen utdanner vognførere og kanonmenn, med relevant[] tjeneste for videre engasjement i Forsvaret.

Ildledertroppen
---------------

Ildledernes primærfunksjon er å lokalisere og bekjempe fiendtlige enheter ved hjelp av krumbane på frontlinjen. Lagene får utdanning både innen ledelse av bombekaster og artilleri, med mulighet for viderekursing i ledelse av jagerfly og bombefly. Lagene skal også inneha kompetanse innenfor infanteristrid, og lett jegertjeneste.
Ildledertroppen er en noe spesiell tropp med tanke på tradisjonelt militært hierarki og oppbygning. I leir er ildlederlagene direkte underlagt sitt tilhørende batteri og driver utdanning på lik linje med andre vernepliktige avdelinger i Hæren. I felt derimot bortfaller denne underleggelsen, og lagene inngår i hvert sitt kompani i 2. bataljon og er direkte underlagt sin kompanisjef. 
Ildlederne i BttO er i motsetning til BttN oppsatt på sekshjuling og snøscooter, og ikke panservogn slik ildledere i manøvermiljøet normalt er.

Stabstroppen
------------

Stabstroppen er ansvarlig for oppsett og drift av batteriets kommandoplass, rekognosering av stillinger og etterforsyning av batteriet i felt. Kommandoplassens primærfunksjon er å ta imot Ildledertroppens måldata, regne disse om til skytedata og sende de ut til Kanontroppen. Rekognoseringslagets oppdrag er å rekognosere og lede kanonene og kommandoplassen inn i sine stillingsområder. Troppens forsyningselement (tren) er ansvarlig for etterforsyning av batteriets behov for proviant, ammunisjon, drivstoff og forbruksartikler. Stabstroppen er satt opp med NM-198 lettpansret kommandovogn basert på M113, Hägglunds Bv206 beltevogn, Mercedes-Benz Geländewagen 240 feltvogn og lastevogn Scania P-93.
SRB
**Svensk röd och vit boskap (SRB)** er en svensk kurase. Den er Sveriges vanligste kurase sammen med Svensk låglandsboskap (SLB).

Historie og utbredelse
----------------------

SRB er utviklet med utgangspunkt i gamle svenske herregårdsraser som er krysset med engelske melkeraser og skotsk Ayshire. Avlsforeningen for Röd svensk Boskap ble opprettet i 1892 og den svenske Ayshireforeningen i 1899. Disse to rasene ble i 1928 slått sammen til Svensk röd och vit boskap (SRB).

SRB er også en del av grunnlaget til den norske rasen Norsk rødt fe. Sæd fra eliteokser av SRB importeres til Norge og brukes som såkalte oksefedre. Som et resultat av dette inngår SRB i det genetiske arvematerialet til Norsk rødt fe

I 2007 var det regisrert 166 995 kyr av SRB i Sverige.

Kjennetegn
----------

Dyrene er røde eller røde og hvite. SRB er gode melkedyr, med høyt innhold av protein og fett i melka. Voksne kyr har en levende vekt på cirka 600 kg. 

Det definerte avlsmålet er å utvikle en ku med gode melkeegenskaper, forent med gode kjøttproduksjonsegenskaper og lang livslengde. Det avles på jureksteriør, kalvingsegenskaper og jurhelse. Det jobbes også med å øke størrelsen noe, spesielt med hensyn til rensligheten.

Eksterne lenker
---------------

* SRB-foreningen
* Om rasen hos NordGen[*død lenke*]
* Geno

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Shirinov Abdujabbor** (født 20. juni 1953 i Khatlonprovinsen) er en tadsjikistansk økonom, som fra januar 2012 til mai 2015 var sentralbanksjef for Tadsjikistans nasjonalbank.

Han kom fra stillingen som Tadsjikistans ambassadør til USA og Canada, og overtok som sentralbanksjef etter Sharif Rahimzoda da Rahimzoda ble utnevnt til minster for økonomisk utvikling og handel.

Han er gift og har fem barn.

Utdanning og yrkeserfaring
--------------------------

Abdujabbor Abdujabbor har en *major* i matematikk ved Tajik State National University i 1974. I 1999 tok han en høyere grad innen samfunnsøkonomi (*degree in economics*) ved samme universitet. 

Han jobbet som dataprogrammerer fra 1974 til 1992, men jobbet seg opp til å bli leder for Tajik State National University sin avdeling for automatiske kontrollsystemer i universitetets datasenter. Fra 1992 til 1998 var han sjefingeniør for direktøren for oppgjørsavdelingen i Tadsjikistans nasjonalbank. Etter dette var han første visestyreformann i Joint-Stock Commerce Agro-Industrial Investment Bank, fra 1999 til 2000. Etter dette var han første visesentralbanksjef for Tadsjikistans nasjonalbank, fra 2000 til 2006, og i 2006 ledet han Tadsjikistans *Committee for State Financial Control*. 

Fra slutten av 2006 til 31. januar 2007 var Abdujabbir første visedirektør for *Agency for State Finance Control and the Struggle Against Corruption*, som bl.a. jobber mot korrupsjon, før han 1. februar 2007 ble Tadsjikistans ambassadør til USA og Canada. 

I januar 2012 overtok han som sentralbanksjef, etter Sharif Rahimzoda. Nurmahmadzoda Jamshed overtok denne stillingen i mai 2015.

Referanser
----------

1. ↑  Utah Valley University - *Ambassador to the United States and Canada for Tajikistan* Arkivert 17. april 2014 hos Wayback Machine.besøkt 10. mai 2014
2. 1 2  Khovar - *The new staff changing in Government of Republic of Tajikistan (RT)* Arkivert 2. februar 2014 hos Wayback Machine. besøkt 24. januar 2014.
3. ↑  UNODC - *A Law of the Republic of Tajikistan* Arkivert 12. mai 2014 hos Wayback Machine. besøkt 11. mai 2014.
**Nautilus** er navnet på undervannsbåten til romanfiguren «kaptein Nemo» (bokstavelig: kaptein «ingen» på latin). Fartøyet oppsto i forfatteren Jules Vernes fantasi omkring 1860, og framtrådte som ferdig utviklet idé i boken *En verdensomseiling under havet* utgitt første gang i 1869. Den følgende beskrivelsen bygger på forfatterens beskrivelser.

På den tid var fortsatt skipsskrog oftest bygd i treverk, med unntak for panserskip. Nautilus var bygd i stål, med baugen formet som en kraftig og spiss rambukk. Rambukken fungerte som kampvåpen, ved at uvennlige skip ble rent i senk (vedret) ved å bli hullet under pansringen. (Torpedoen ble først utviklet senere sammen med pansring under vannlinjen).

Den var utstyrt med to forholdsvis store, trykkfaste vinduer bak baugen, der en dels hadde salong og dels kontroll- og styreorganer. Boforholdene ombord syntes å tilsvare atlanterhavsdamperne på den tid – eller bedre. Der fantes et trykkammer, der en kunne stige ut direkte på havbunnen for å jakte på fisk og skatter.

Ubåten var utstyrt med oppdriftstanker og trykkluft. Oppstigningen ble ofte så brå, at tankene frådet i overflaten – derav forveksling med hvalblåst. Hurtig nedstigning ble regulert ved hjelp av finner (dybderor?).
Både fremdrift og komfort (lys og varme) ble ordnet ved å utvinne elektrisitet direkte fra havet. Elektromotoren drev så en skrue eller propell. Byggingen av skipet foregikk ved at flere skipsverft og maskinverksteder laget hver sine deler, som så ble samlet i hemmelighet.

  

Ubåten hadde flere hemmelige baser på ødslige vulkanøyer, og kom seg fra Middelhavet til Dødehavet gjennom en undersjøisk tunnel. Den led nestenhavari i Moskenesstraumen i Norge, men dukker opp igjen i en annen roman: *Den hemmelighetsfulle øya* (1875), der den ble en verdig gravplass for kaptein Nemo.

Jules Verne lanserte i denne boken flere trekk som går igjen i moderne ubåter – og enkelte som nok er umulige.

Illustrasjoner fra førsteutgaven
--------------------------------

* Mottoet  til Nautilus: «mobilis in mobili»Mottoet til *Nautilus*: «mobilis in mobili»
* Nemo og Professor Aronnax ser på konstruksjonen av Nautilus Nemo og Professor Aronnax ser på konstruksjonen av *Nautilus*
* Grand Salon i NautilusGrand Salon i *Nautilus*
* Kapteinens rom i NautilusKapteinens rom i *Nautilus*
* BiblioteketBiblioteket
* Nautilus maskinrom *Nautilus* maskinrom
* Utsiktsdekket i NautilusUtsiktsdekket i *Nautilus*
* Avstandsprofil av Nautilus (som bare blir beskrevet med ord i boken)Avstandsprofil av *Nautilus* (som bare blir beskrevet med ord i boken)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** GND
 |
**Cruiser Tank Mk VIII Cromwell** var en britisk stridsvogn fra andre verdenskrig. Cromwell hadde, som stridsvognene Cavalier og Centaur, sitt utgangspunkt i stridsvognen Crusader, og skilte seg lite fra denne utenom motoren. Navnet «Cromwell» var opprinnelig blitt foreslått til både Cavalier og Centaur, men man valgte å reservere «Cromwell» fram til den kraftigere motoren Rolls-Royce Meteor, som var en versjon av flymotoren Rolls-Royce Merlin, var tilgjengelig. Cromwell ble produsert fra januar 1943 og forble i tjeneste i flere år etter den andre verdenskrig.

Varianter
---------

### Cromwell I

Første produksjonsmodell. Med seks punds kanon som hovedbestykning.

### Cromwell II

Som Cromwell I, men med den ene mitraljøsen fjernet og utstyrt med bredere belter.

### Cromwell III

Oppgradert Centaur I med Rolls-Royce Meteor motor istedenfor den originale Liberty-motoren. Seks punds kanon som hovedbestykning som Centaur 
I.

### Cromwell IV

Oppgradert Centaur III med Rolls-Royce Meteor motor istedenfor den originale Liberty-motoren. 75 mm kanon som hovedbestykning som Centaur 
III. En variant med sveiset skrog ble også produsert som **Cromwell IVw**.

### Cromwell Vw

Som Cromwell IVw.

### Cromwell VI

Cromwell IV med 95 mm haubitser som hovedbestykning for infanteristøtte.

### Cromwell VII

Cromwell IV med ekstra panserplater sveiset på, bredere belter, forsterket hjuloppheng og endret utvekslingsratio for drivhjulene. Toppfarten ble redusert til 52 km/t. **Cromwell VIIw** var en Cromwell Vw med samme modifikasjoner.

### Cromwell VIII

Cromwell VI med ekstra panserplater sveiset på, bredere belter, forsterket hjuloppheng og endret utvekslingsratio for drivhjulene. Toppfarten ble redusert til 52 km/t.

Andre kjøretøyer basert på Cromwell
-----------------------------------

**Cromwell OP**Cromwell IV, VI eller VIII utstyrt for artilleriobservasjon med blant annet ekstra radioutstyr og med hovedbestykningen fjernet.
**Cromwell ARV**Bergningsvogn.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Cromwell tanks – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Cromwell tank – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** LCCN **·** NKC
 |

Portal: Andre verdenskrig
***Crudosilis ruficollis*** (Fabricius, 1775) er en av billene i delgruppen Silinae, blant bløtvingene (Cantharidae).

Utbredelse
----------

*Crudosilis ruficollis* finnes i Europa, østover i Asia. Ikke Norge, finnes sør i Sverige, utbredt, men ikke vanlig.

Utseende
--------

*Crudosilis ruficollis* er mellom 6-7,5 mm lang og er en langstrakt bille, bakkroppen er jevnt smal bakover. Hodet er uvanlig kort. Antennens andre ledd er kortere enn det er bredt. Palpenes (munnføtter) endeledd er økseformet og ikke smalt, ovalt. Brystskjoldet (pronotum) er rødt med ganske grov punktur i overflaten. Det har ikke eller bare en svak innbuktning i bakkanten. Hos hanner er brystskjoldets bakhjørner rettvinklet med et innhakk. Beina er nær helt rødlige. Leggene på mellom- og bakbeina er rette, og ikke krummet inn mot kroppen. Alle kloledd har enkle klør (uten en rottann). Dekkvingene skjuler hele bakkroppen og har generelt kort liggende behåring.

Levevis
-------

*Crudosilis ruficollis* tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.

Litteratur
----------

* Hansen, Victor.; Larsson, Sv. G. 1973 (2. utgave). *Biller X. Blødvinger, klannere m. m.: (Malacodermata, Fossipedes, Marcrodactylia og Brachymera)* Danmarks Fauna 44. Side 44-45. ISBN 8712166936

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Crudosilis ruficollis* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Crudosilis ruficollis* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *Crudosilis ruficollis* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *Crudosilis ruficollis* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *Crudosilis ruficollis* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Crudosilis ruficollis* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata
* *Crudosilis ruficollis* - Fauna Europaea - engelskspråklig
**«Cruising Down the River»** er en populær britisk sang med melodi og tekst av Eily Beadell og Nell Tollerton, to middeladrende kvinner som skrev sangen i 1945. Den var vinner av en låtskriverkonkurranse, som ble arrangert i Storbritannia.

Innspillingen med Russ Morgan & his orchestra ble utgitt av Decca Records med katalognummer 24568. Sangen ble én av hans største hits i karrieren samt én av hans signatursanger.

Inspillingen med Blue Barron ble utgitt av MGM Records med katalognummer 10346.

Innspillingen med Jack Smith ble utgitt av Capitol Records med katalognummer 15372.

Innspillingen med Primo Scala and the Keynotes ble utgitt av London Records med katalognummer 356.

Innspillingen med Frankie Carle ble utgitt av Columbia Records med katalognummer 38411.

Connie Francis har også spilt inn sangen. Den ble utgitt på hennes album *My Thanks to You* i 1959.

Norske versjoner
----------------

John D. Jensen og Annar Pinås har skrevet norske tekster. Jensens versjon bærer tittelen «Vi er to i båten». Pinås' versjon heter «Vi vil gratulere».

Magnhild Skjelland, sang, m. Robert Levins orkester har spilt inn Jensens versjon. Den ble utgitt på 78-platen HMV A.L. 3044 i 1950.

Jiws har spilt inn Pinås' versjon. Den ble utgitt på *Levende dansemusikk 1* i 1989.

Listeplasseringer
-----------------

| Artist | Liste | Høyeste  plassering | Uker på listen | Dato for listepolassering |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Blue Barrons | USAs flagg Billboard Best Sellers In Stores-listen | # 1 | 19 | 21. januar 1949 |
| Jack Smith | USAs flagg Billboard Best Sellers In Stores-listen | # 4 | 11 | 25. februar 1949 |
| Primo Scala and the Keynotes | USAs flagg Billboard Best Sellers In Stores-listen | # 27 | 1 | 4. mars 1949 |
| Frankie Carle | USAs flagg Billboard Best Sellers In Stores-listen | # 28 | 1 | 22. april 1949 |

Referanser
----------

1. ↑  Decca Records in the 24500 to 24999 series
2. ↑  MGM Records in the 10000 to 10499 series
3. ↑  Capitol Records in the 15000 to 15431 series
4. ↑  Se plateetiketten
5. 1 2 3 4  Whitburn, Joel (1973): *Top Pop Records 1940-1955* Record Research
**Batticaloa** (tamilsk: மட்டக்களப்பு, singalesisk: මඩකලපුව) er hovedstad i distriktet av samme navn øst på Sri Lanka og ligger ved Bengalbukten.

Historie
--------

De tidligste historiske kunstartefakter fra stedet er en Dagaba og Chatra fra Ruhuna-kongeriket under kong Kavantissa (1. århundre f.Kr.), som er blitt funnet i den hollandske festning fra 1600-tallet som ble bygget der. Det er gjort mange arkeologiske funn i områder: Viktige funnsteder er Lankavihara, Roththa (Roththai)-tempelet, Kinnaragala, Rahathgala (Shanthamalai), Veheragalkanda (Pulukunai), Eluvamulla (Pullumuilai) og Taaththon Kovil.

Festningen Batticaloa ble bygd i 1628 av portugisere, og var den første som hollenderne klarte å innta (18. mai 1638). Den er av de mest pittoreske av de små hollandske festningene på øya, ligger på en øy, og er forsatt i godt hold. Nær Batticaloa hadde portugiserne en ganske liten festning ved Tanavare. Den buddhistiske Dagaba fra første århundre e.Kr. befinner seg inne i den hollandske festningen.

Batticaloa ble senere videreutviklet av britene; de bygde opp handels- og servicenæringen her. På 1900-tallet ble byen et viktig administrasjonssentrum i det østlige Sri Lanka.

Jordskjelvet og tsunamien i Indiahavet 2004 rammet byen og området hardt. En bølge på fem meter skyllet over den lave kusten og kostet tusenvis av mennesker livet i området.

Næringsliv
----------

Byen ved østkysten av Sri Lanka har mange strender om mange små havner. Den er kjent for en enestående fiskeart, kalt «syngende fisker» ettersom de gir fra seg en melodi. Batticaloa har et ekstensivt jordbruk, og betydelig fiske- og melkeindustri, og mye kunsthåndverk.

Referanser
----------

1. ↑  Sri Llanka Ortsname Website
2. ↑  D. Somasiri, Report of the Dept. of Archeology, Sri Lanka, 1982

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Batticaloa – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GeoNames **·** BBC Things
 |
**Shirley Elizabeth Collins** (født 5. juli 1935 i Hastings, Sussex, England), innflytelsesrik og anerkjent engelsk folkesanger. Under folkemusikk-bølgen i England på 1950- og 60-tallet var hun en sentral aktør.

Blant mange viktige plateutgivelser skal nevnes *Sweet England* (1959), *Folk Roots, New Routes* (1964) (med Davy Graham), og *Anthems in Eden* (1969) (med søsteren Dolly Collins).

I boken *America Over the Waters* (utgitt 2006) har hun beskrevet den omfattende folkemusikk-innsamlingen hun foretok på rundreise i de amerikanske sørstatene i 1959, i samarbeid med musikkantropologen Alan Lomax.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Shirley Collins på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
* (en) Shirley Collins på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Shirley Collins på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Shirley Collins på Spotify Rediger på Wikidata

* (en) Shirley Collins på Songkick Rediger på Wikidata

* (en) Shirley Collins på Last.fm Rediger på Wikidata

* (en) Shirley Collins på AllMusic Rediger på Wikidata
* Shirley Collins web site

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** BBC Things **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |
**Cruiser Tank Mk VII Centaur** var en britisk stridsvogn utviklet under den andre verdenskrig. Med unntak av motoren var den mer eller mindre identisk med Cruiser Tank Mk VIII Cromwell, og mange Centaur stridsvogner ble senere konvertert til Cromwell stridsvogner. Centaur var i produksjon fra slutten av 1942 og i alt 950 ble produsert, 80 av disse som Centaur IV med 95 mm haubitser. Med unntak av Centaur IV, som deltok i invasjonen av Normandie i 1944, ble Centaur stridsvogner brukt til trening av mannskaper.

Varianter
---------

### Centaur I

Den originale varianten. Hovedbestykning var en 6 punds kanon. Senere konvertert til Cromwell III.

### Centaur III

Variant med 75 mm kanon som hovedbestykning. Noen av disse ble senere konvertert til Cromwell IV.

### Centaur IV

Centaur IV
Variant for infanteristøtte utstyrt med en 95 mm haubitser som hovedbestykning.

Andre kjøretøyer basert på Centaur
----------------------------------

Centaur Dozer
Centaur AA Mk ISelvdrevet luftvern utstyrt med to 20 mm Polsten luftvernkanoner.
Centaur AA Mk IISelvdrevet luftvern utstyrt med to 20 mm Polsten luftvernkanoner. Skilte seg fra Centaur AA Mk I ved at radiosettet ble flyttet fra tårnet til fronten av skroget.
Centaur OPKjøretøy utstyrt for artilleriobservasjon med blant annet ekstra radioutstyr og hovedbestykningen fjernet.
Centaur ARVBergningsvogn.
Centaur KangarooPansret personellkjøretøy.
Centaur DozerBulldoser.
Portal: Andre verdenskrig
**Walter av Châtillon** (latin *Gualterus de Castellione*) var en fransk skribent og teolog på 1100-tallet som skrev på latin. Han studerte under Stafan av Beauvais og ved Universitetet i Paris. Det var sannsynligvis i løpet av hans studentår at han skrev en rekke latinske dikt på goliardisk vis som senere endte opp i samlingen *Carmina Burana*. I løpet av hans levetid, derimot, var han mer husket for et langt latinsk epos om livet til Aleksander den store, *Alexandreis*, *sive Gesta Alexandri Magni*, et epos på heksameter, full av anakronismer, han lar eksempelvis korsfestelsen av Jesus Kristus skje i Aleksanders levetid. *Alexandreis* var populær lesning og innflytelsesrik også i forfatterens egen tid. Matthias av Vendôme og Alain de Lille lånte fra det og Henrik av Settimello imiterte det, men i våre dager er det sjelden lest i det hele tatt. En linje fra verket blir stundom sitert:

*Incidit in Scyllam qui vult vitare Charybdim* *(«Ønsker å unngå Charybdis, han løper inn i Scylla»)*.
Mange dikt i hans stil, eller lån fra hans temaer, har blitt tilskrevet til Walter av Châtillon på mangelfulle bevis. Eksempelvis var han ikke forfatteren av det satiriske *Apocalypsis Goliae* som i sin tid ble tilskrevet ham. I tillegg til hans dikt skrev Walter en dialog som angrep jødedommen og en avhandling om Treenigheten, og han var muligens forfatteren av *Moralium dogma philosophorum*.

Han døde av pest tidlig på 1200-tallet.

Referanser
----------

1. ↑   Biographie nationale de Belgique ID gautier-de-lille, besøkt 3. september 2020[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Raby, F. J. E. (1934): *A History of Secular Latin Poetry in the Middle Ages*, bind 2, Oxford: Clarendon Press, ISBN 0-19-814325-7, s. 72-80, 190-204.
* Payne, Thomas F. (2007): «Walter von Châtillon» i: *Die Musik in Geschichte und Gegenwart*. Neuausgabe. Personenteil, Bind 17. Bärenreiter, Kassel/Metzler, Stuttgart, ISBN 978-3-7618-1137-5, s. 428–430.

Eksterne lenker
---------------

* «Walter of Chatillon», *Catholic Encyclopedia*
* «Gautier De Châtillon», *Encyclopédie Médiévale*
* Gautier de Châtillon at Association de généalogie des familles Gauthier
* Tekst fra *Alexandreis*, *Bibliotheca Augustana* (latin)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Deutsche Biographie **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** NLA **·** NDL **·** NKC **·** ICCU **·** BNE **·** CiNii **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |

Portal: Litteratur
**Nazar** er en serie på fem antologier redigert av Bing & Bringsværd og utgitt som Lanterne-bøker under vignetten Lanterne science fiction av Gyldendal Norsk Forlag i årene 1975–1980. Alle bøkene hadde omslag av Peter Haars.

Bakgrunn
--------

Bing & Bringsværds tidligere antologier på Gyldendal inneholdt alle noveller som var plukket ut etter et felles tema. I antologi-serien *Nazar* ble dette videreført i én seksjon i hver bok, men med tillegg av andre, frittstående seksjoner med tekster innen forskjellige litterære sjangre, samt tegneserier. Noen seksjoner ble videreført fra bok til bok, mens andre bare dukket opp én gang. Dette i kombinasjon med nummereringen fikk serien til å fremstå som et magasin i bokform.

Tittelen på serien er hentet fra *Nils Klims reise til den underjordiske verden* (1641)av Ludvig Holberg. Hovedpersonen i Holbergs roman finner en planet ved navnet *Nazar* i jordens indre. Alle antologiene åpner med et utdrag fra Holbergs roman.

Titler
------

* Nazar 1: Timeglass
* Nazar 2: Åndeskrift
* Nazar 3: Den gale professor
* Nazar 4: Dragsug
* Nazar 5: Stjerneskudd

Referanser
----------

1. ↑  B. Willy (1951-) (1994). *Vakre damer og blodig død: den norske pocketbokas historie 1949-1994*. Oslo: Bladkompaniet. s. 66. ISBN 8250931912.
2. ↑  *Norsk biografisk leksikon*. Oslo: Kunnskapsforl. 1999. s. 461. ISBN 8257310034.
**Virginia** (irsk: *Achadh an Iúir*, «barlind-feltet») er en by i grevskapet Cavan i Irland. Den ble grunnlagt under bosetningen i Ulster på 1600-tallet som en plantasjeby, men har nå både lokal industri og pendlerboliger. Den fikk sitt engelske navn etter Elisabeth I av England, *The Virgin Queen* («Jomfrudronningen» ettersom hun var ugift). Omkring 6 km utenfor byen ligger Quilca House, hvor Jonathan Swift skal ha oppholdt seg og skrevet deler av sin roman *Gullivers reiser*. Den ligger ved hovedveien N3 mellom Navan og Cavan by, og inntil Lough Ramor. I henhold til folketellingen av 2016 har byen en befolkning på 2 648 innbyggere.

Økonomi
-------

På 2020-tallet oppfattes Virginia hovedsakelig som en sovekommune med sin nærhet til større handelsbyer øst og vest, den lokale industrien består hovedsakelig av jordbruk og melkeforedling ved den lokale Glanbia-fabrikken (tidligere Virginia Milk Products), som produserer skummetmelkpulver og krem for det verdenskjente merket Baileys Irish Cream (fløte-likør). Andre lokale produsenter er blant annet Fleetwood-merket av malingsprodukter.

Vanlige etternavn
-----------------

De vanligste etternavnene i Virginia som ble nedtegnet under folketellingen for 1901/1911 var: Kellett, Fitzsimons, Sheridan, Smith, Reilly, Carroll, O'Reilly, Lynch, Brady, Reynolds, Duffy, Hopkins, Soden, McNamee, Preston, McEnroe, Skelly. Et nedsted for slektsforskning lister følgende etternavn som mest vanlige: Reilly, Smith, Brady, Lynch, McCabe, Clarke, Farrelly, Maguire, Sheridan og Galligan.

Referanser
----------

1. ↑  «Achadh an Iúir/Virginia», *Placenames Database of Ireland*. Government of Ireland - Department of Arts, Heritage and the Gaeltacht and Dublin City University. Arkivert fra originalen den 15. januar 2019.
2. ↑  «Virginia, County Cavan», *Discover Ulster-Scots*
3. ↑  «Census 2016 Sapmap Area: Settlements Virginia», *Central Statistics Office* (Ireland). Arkivert fra originalen den 15. januar 2019
4. ↑   «Cavan: Virginia the crown jewel of Cavan's property recovery», *Independent.ie*. Arkivert fra originalen den 1. april 2018.
5. ↑  Caldwell, Gary L.: «County Cavan Ireland», *County Cavan's Genealogy Page (IGP)*

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Virginia, County Cavan – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GeoNames
 |
**Bernhard Herre** (født 28. november 1812 i København, død 15. juli 1849 i Christiania) var en norsk forfatter, kjent for den posthumt utgitte *En Jægers Erindringer*.

Han var sønn av den danskfødte kjøpmannen Christian Friedrich Gottlieb Herre som holdt til i Kirkegata 16 i Kristiania inntil han gikk konkurs i 1834. Da flyttet familien over til Alunverket innunder Ekebergskråningen ved Grønlia. Bernhard hadde en tid Johan Sebastian Welhaven som privatlærer. Welhaven ble siden fast gjest i huset. Bernhard Herre ble som voksen Welhavens venn og beundrer. Han var dessuten dypt betatt av den unge Camilla Wergeland som gjestet familien Herre når hun var på Kristianiabesøk. Bernhard Herre var fortrolig både med Welhaven og Camilla, ville selv tre til side, og forsøkte seg som «Kirsten giftekniv» for å hjelpe de to vennene sammen.

Bernhard Herre døde i Maridalen i 1849 av et skudd under en av sine mange jaktturer. Omstendighetene er noe uklare, men mye tyder på at det kan ha vært et vådeskudd. Han etterlot seg ved sin tragiske død novellistiske skisser og noen melankolske, men friske, naturskildringer fra Nordmarka, der han gjerne gikk på jakt. Disse skriftstykkene ble funnet såpass interessante at de ble utgitt posthumt av Welhaven og Asbjørnsen under tittelen *En Jægers Erindringer* i 1849. Boka utkom i en språklig lett modernisert utgave i 1966 illustrert av Chrix Dahl og med innledning ved professor Francis Bull. Han skriver at Herres skildinger fra skogtraktene rundt hovedstaden, som ble trykt anonymt i Den Constitutionelle alt i 1841, er «de første levende naturskildringer» på 1800-tallet fra disse områdene, og videre: «Etter mer enn hundre år lyder dens [dvs. bokas] toner fremdeles til oss som et stemningsbevegende stykke klassisk musikk.» Bernhard Herres vei på Smestad i Oslo er oppkalt etter Bernhard Herre. Niels Fredrik Dahl skrev i 2009 en roman om Bernhard Herre, Camilla Wergeland og Johan Sebastian Welhaven som heter *Herre*.

Referanser
----------

1. 1 2   Norsk biografisk leksikon, oppført som Bernhard Mogens Herre, Norsk biografisk leksikon ID Bernhard\_Herre, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Brev som dokumenterer dette; s f.eks. Camilla Colletts *Optegnelser fra Ungdomsaarene* utgitt av Leiv Amundsen
3. ↑  En merkelig trekanthistorie – anmeldelse på NRK.no

Eksterne lenker
---------------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Bernhard Herre – originaltekster av og om forfatteren fra Wikikilden |

* (no) Bernhard Herre i Norsk biografisk leksikon
* Digitaliserte bøker av Herre hos Nasjonalbiblioteket.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Historisk befolkningsregister **·** BIBSYS **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** ISNI **·** LIBRIS **·** SUDOC
 |
Asa Packer Hall.
Lehigh Library i 1907.
**Leigh University** er et privat, ikke-kommersielt universitet i Bethlehem i delstaten Pennsylvania, USA. Det ble grunnlagt 1865 av Asa Packer som en teknisk høyskole for utvikling av regionen, og han ga skolen et bidrag på US$ 500 000 ved grunnleggelsen – den tidens største private skolegave.

Opprinnelig var det fire tekniske skoler og en litterær – de tekniske inkluderte en ingeniørskole, en gruveskole, en metallurgiskole og en skole innen kjemi. Den dag i dag har universitetet svært avanserte kjemiske laboratorier.

Siden strarten på både business- og lærerutdanningene har disse på en unik måte kombinert høy vitenskapelig (teoretisk) innsikt med praktisk tilnærming, og lærerstudiet har den dag i dag bare høyere grads undervisning.

De fire collegene ved dagens *Lehigh* er:

* P.C.Rossin College of Engineering and Applied Science
* College of Arts and Sciences
* College of Business and Economics (siden 1910)
* College of Education (kun høyere studier)

Ved *Lehigh* var det 6 858 studenter og 614 vitenskapelig ansatte i 2006 (høstsemesteret), og skolepengene på samme tid var US$ 33 770 per år. Lærertettheten er relativt høy i amerikansk målestokk, med ratio 11:1, men på lavere grads studier er lærertettheten 9:1. Studiene gis opp til doktorgradsnivå [Ph.D), samt Mastergradene M.Sc. M.BA. og M.Eng.

Referanser
----------

1. 1 2   *Integrated Postsecondary Education Data System*, Wikidata Q6042926,
2. ↑   www.clir.org[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   sparcopen.org[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   lvaic.org, besøkt 24. september 2020[Hentet fra Wikidata]
5. ↑   «Our Members / Tier 6», besøkt november 2021[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Lehigh University – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** ULAN **·** NLA **·** NKC **·** CiNii **·** GeoNames
 |
**Svenska Deckarakademin** er en svensk forening med formål å fremme kriminallitteratur og sakprosa om denne genren ved å utgi kvalitetskrim og faktalitteratur, samt å øke publikums oppmerksomhet ved hjelp av prisutdelinger.

Svenska Deckarakademin ble stiftet 16. april 1971 som en mindre prentensiøs versjon av Svenska Akademien.

Hvert år fra 1971 har foreningen delt ut Svenska Deckarakademins pris för bästa till svenska översatta kriminalroman (mellom 1996 og 2008 kalt *The Martin Beck Award*), og siden 1982 Svenska Deckarakademins pris för bästa svenska kriminalroman. Etter forslag fra medlemmene kan foreningen også dele ut Svenska Deckarakademins Grand Master-diplom og Svenska Deckarakademins debutant-diplom, samt priser for barne- og ungdomskrim, faktabøker og oversettelser.

Deckarakademin utgir også faglitteratur, novellesamlinger og antologier om og innen genren.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* Aftonbladet -Vem mördade deckarna?

Portal: Litteratur
**Bernhard II av Sachsen-Meiningen**, *Bernhard Erich Freund* (født 17. desember 1800 i Meiningen, død 3. desember 1882 samme sted) var hertug av Sachsen-Meiningen.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Bernard var sønn og yngste barn av Georg I av Sachsen-Meiningen og hans hustru Luise Eleonore av Hohenlohe-Langenburg. Hans to søstre var Adelheid (1792–1849) som senere ble dronning av Storbritannia, og Ida (1794–1852) som ble hertuginne av Sachsen-Weimar-Eisenach, nemlig i ekteskap med Bernhard von Sachsen-Weimar-Eisenach. Han overlevde dem begge med mer enn tretti år.

### Monark

Han ble monark i 1803, men moren regjerte frem til han ble myndig i 1821. Han giftet seg i 1825 med Marie Frederica av Hessen-Kassel (1804–1888), datter av Vilhelm II av Hessen-Kassel og Augusta av Preussen.

Under reiser til Storbritannia, der hans søster Adelheid var blitt dronning i 1830, ble han influert av det britiske systematiske system, og foretok en rekke grunnleggende statlige og økonomiske beslutninger ut fra disse impulser i Sachsen-Meiningen.[] I 1830 ble Bernhard også opptatt i Hosebåndordenen.

De bedrede økonomiske forhold tillot byen Meiningen å utvides mot nord, og bygging av Hoffteateret og av Schloss Landsberg.

Under marsrevolusjonen i 1848 avskar Bernhard II store protester ved å innvilge de folkelige krav. Han antok beredvillig riksforfatningen og sluttet seg senere til Preussens unionspolitikk.[] Preussens planer mislyktes i 1850 men hans sympatier for de tyske enhetsbestrebelser levde videre.[] Han ble av den prøyssiske konge i 1850 selv gjort til ridder av den svarte ørn og senere i 1850 til generalløytnant *a la suite* i den prøyssiske hær. Den 31. mai 1859 ble han utnevnt til general i det prøyssiske infanteriet.

Senere ble han imidlertid tilhenger av det stortyske parti, protesterte mot den militærkonvensjon som Sachsen-Coburg og Gotha hadde inngått, og stod i 1866 sammen med fyrst Reuß zu Greiz som de eneste thüringiske regenter på den anti-prøyssiske side.[] Selv ved fredsforhandlingene etterpå var han så negativt innstilt til det nordtyske forbund at prøyssiske styrker marsjerte inn i Meiningen den 20. september 1866.[]

### Abdikasjon

Bernhard II abdiserte til fordel for sønnen Georg II (1826–1914) den 20. september 1866 og levde deretter et stille liv som privatmann i Meiningen.

Referanser
----------

1. 1 2   Gemeinsame Normdatei, besøkt 3. mai 2014[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   The Peerage, oppført som Bernhard II Erich Freud Herzog von Sachsen-Meiningen und Hildburghausen, The Peerage person ID p10105.htm#i101050, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   The Peerage person ID p10105.htm#i101050, besøkt 7. august 2020[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** SUDOC **·** ICCU
 |
**Lehmkuhlboden** var en sjøbod som lå ved Måseskjæret i Sandviken i Bergen. Den inngikk i kulturminnemiljøet som kalles for Sandviksboder. Boden var oppført i laftet tømmer rundt 1790. Sjøboden var en av de største som ble bygget i Sandvikens historiske periode som stapelhavn knyttet til Bergen som handels- og havneby.

Salg og fredning
----------------

I 1936 ble boden solgt til Joh. C. Martens og brukt som lager for tran og fettproduksjon. Lehmkuhlboden ble i 2005 solgt av Skanska for 3,25 millioner kroner til Sjøbodutvikling AS. Som en av de ytterst få gjenværende autentiske sjøboden, ble Lehmkuhlboden midlertidig fredet i 2006.

Den 12. september 2008 ble boden rammet av brann og totalskadet. Tomten ble av daværende eier regulert til et moderne kontorbygg. Tomten og planen ble kjøpt av dagens eiere, Rolf Olsen Eiendomsselskap AS, i 2013. Bedriften ønsker å omregulere tomten fra det moderne kontorbygg til en gjenoppbygget eksteriørmessig kopi av den nedbrente Lehmkuhlboden.

Den gjenoppbyggete Lehmkuhlboden vil ha formål næring/kontor og man ønsker få inn leietakere som tilfører nærområdet og bydelen viktige funksjoner. Samtidig vil man ved gjenoppbygging av den gamle boden reetablere et element fra sjøbodrekken som utgjorde hele Sandvikens sjøfront i gamle dager.

Eksterne lenker
---------------

* BA om brannen
* Video Bergens Tidende[*død lenke*]
* Dagbladet om brannen
* «Lehmkuhlboden». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
* Om planene for gjenoppbygging av Lehmkuhlboden Arkivert 23. februar 2017 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Riksantikvaren kulturminne
 |
***The Girl of My Heart*** er en stum amerikansk eventyrdramafilm fra 1920, regissert av Edward LeSaint og med Shirley Mason i hovedrollen. Filmen er basert på en roman fra 1911 av Frances Marian Mitchell.

Handling
--------

På julaften rømmer den foreldreløse Joan, og søker tilflukt på White-familiens eiendom. Etter at Joan overbeviser unge Rodney White, som sliter på grunn av tuberkulose, om ikke å ta sitt eget liv. Rodney tar henne med seg vestover, sammen med tante Prudence, i håp om å bli kvitt helse-problemene sine. Der får de vite at major Philips selger whisky ved en indianer-bosetning.

Truet av denne oppdagelsen ansetter Philips overløperen Chawa for å drepe Rodney, og kidnappe Joan. Rodney er imidlertid bare skadet i angrepet, og han blir frisk etter å ha fått hjelp av eremitten Dr. Norman. Etter å ha reddet Joan fra kidnapperen hennes, får Rodney vite at han har blitt kurert. Han og Joan blir deretter forelsket.

Skuespillere
------------

* Shirley Mason som Joan
* Raymond McKee som Rodney White
* Martha Mattox som Prudence White
* Al Fremont som Philips
* Cecil Van Auker som Norman
* Calvin Weller som Mona
* Hooper Toler som Chawa
* Alfred Weller som Pedro

Referanser
----------

1. ↑  «AFI|Catalog». *catalog.afi.com*. Besøkt 16. mars 2023.

Eksterne lenker
---------------

* (en) The Girl of My Heart – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) *The Girl of My Heart* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Girl of My Heart* på Silent Era Rediger på Wikidata
**Bernhard II zur Lippe** (født 1140 i Lipperode, i dag bydel i Lippstadt, død 1224 i Jūrmala) var første bærer av navnet zur Lippe og dermed stamfar for det tysk adelshuset Lippe. Han grunnla byene Lippstadt i 1186 og Lemgo i 1190 de første såkalte «planbyer» i Westfalen. Begge byer ble medlemmer av hansaen og kom så til anselig velstand.

I motsetning til mange samtidige adelsmenn hadde han gått på skole,[] sannsynligvis ved domskolen i Hildesheim. Han var sannsynligvis tiltenkt en karriere i kirken,[] men ble kalt tilbake til Lippe i 1163 etter at hans eldre bror døde. Han ble ridder, muligens ved Henrik Løves hoff.[] Rundt 1160 døde også faren og han overtok som regent i området.

Bernhard ble til en av de betydeligste støttespillerne til Henrik Løve. I 1177 ble området rundt dagens Lippstadt dratt inn i krigen mellom Henrik og erkebiskopen av Köln Philipp I von Heinsberg. Bernhards borg ble ødelagt og han måtte flykte til Henriks hoff. Han forsvarte festningen i Haldensleben også etter at Henrik ble erklært som fredløs og utvist fra Tyskland 1180. Haldersleben måtte gi opp for keiser Fredrik I i 1181.

Til tross for sine tette bånd til Henrik Løve fikk Bernhard lov av keiseren å grunnlegge en by i hans len, Lippstadt. Gjennom arv og ervervelser kunne han i de neste år utvide sitt område. Han fratrådte i 1194 til fordel for sin sønn, Hermann II, muligens på grunn av en sykdom.[] Han gikk inn i Cistercienserordenen og ble i 1210 abbed i klosteret i Daugavgrīva i Livland. Han ligger begravet i den klosterkirken der.

Referanser
----------

1. 1 2   Gemeinsame Normdatei, besøkt 9. april 2014[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 30. desember 2014[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Genealogics[Hentet fra Wikidata]

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Catholic-Hierarchy **·** Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |

Portal: Tyskland
**Bernhard Diestel** eller **Su Na** (sannsynligvis født 13. juli 1623 i Wippach i Kärnten i Østerrike, død 13. september 1660 i Jinan i Shandong i Kina) var katolsk kinamisjonær tilhørende jesuittordenen.

Liv og virke
------------

Bernhard Diestel studerte i Ljubljana ved jesuittenes gymnasium der, ble opptatt i jesuittordenen i 1639, og absolverte mellom 1642 og 1651 studier i filosofi og teologi ved Carolo-Franciscea i Graz.

Han ble sendt landveien som misjonær i Vest-Asia i 1650, og var da innom Palestina, Syria, Mesopotamia, Persia, og det østlige India. 

Tilbake i Europa ble han sendt rundt for å tigge for kinamisjonene, og var innom Italia, Tyskland, Østerrike, Polen og Frankrike.

Etter en kortere innsats i misjonene i Persia fikk han den 20. februar 1656 i oppdrag av jesuittenes generalsuperior Goswin Nickel å utforske landeveien til Øst-Asia sammen med sin ordensbror Johann Grueber. Utstyrt med anbefalelsesbrev og gaver for sjahen av Persia og keiseren av Kina dro han avsted sammen med pater Grueber. De begynte fra Smyrna og kom frem til Isfahan i Persia. Krigsfare gjorde at de ikke kunne fortsette etter planen på landeveien, og de dro da sørover tiltil India. Derfra fortsatte de med skip fra Goa. De ankom Kina fra Goa i 1659. 

Den 22. april 1659 gikk Grueber og Diestel i Macao i oppdrag fra viseprovinsialen der, Simon da Cunha, å fortsette til Beijing, og derfra å utforske landeveien tilbake til Europa.

Diestel og Grueber ble ledsaget av en æresgarde på den kinesiske statmakts bekostning til Beijing, og arveidet deretter der ved Shunzhi-keiserens hoff. Denne keiseren var positivt innstilt til de katolske misjonærer, og på denne tiden var en av deres medbrødre i byen den keiserlige hoffastronom Adam Schall von Bell, som hadde keiserens tillit. 

Ettersom pater Diestel, som var blitt gjort til mandarin, ikke tålte klimaet i Beijing særlig godt, ble han midlertidig postert til misjonsstasjonen i Jinan i Shandong, men døde der i 1660. Pater Grueber klarte senere å fullføre deres oppdrag, ved å reise tilbake til Europa landeveien.

Patrene Grueber og Diestel var de første av jesuittmisjonærene som ikke reiste til Kina med skip rundt Afrikas sørspiss.

Referanser
----------

1. ↑   www.deutsche-biographie.de, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Cornelius Wessels: *Early Jesuit Travellers in Central Asia 1603-1721.* Den Haag 1924, S. 164-204.
* Cornelius Wessels: *New Documents relating to the journey of Fr. John Grueber.* In: *Archivum historicum S.J*. Bd. 9, Rom 1940, S. 281-302.
* (de) Bruno Zimmel: «Diestel, Bernhard.» I *Neue Deutsche Biographie* (NDB). Bind 3, Duncker & Humblot, Berlin 1957, ISBN 3-428-00184-2, s. 665 (digitalisering).
* Bruno Zimmel: *Bernhard Diestel, ein österreichischer Missionär und Entdeckungsreisender des 17. Jahrhunderts.* In: Festschrift Josef Stummvoll. Wien 1970, S. 880–892

Se også
-------

* Liste over kinamisjonærer tilhørende jesuittordenen

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** ISNI
 |
Hulemaleri i Bhimbetka.
Fra en av Bhimbetka-hulene.
**Bhimbetka** er et arkeologisk funnsted i den indiske delstaten Madhya Pradesh. I Bhimbetka finnes flere naturlige huler og grotter hvor det er blitt laget en rekke hulemalerier fra steinalderen og frem til historisk tid. Bhimbetka ble kåret til verdensarvsted av UNESCO i 2003.

Navnet «Bhimbetka» (devanagari भीमबेटका) skal komme fra «Bhimbaithka», 'sitjestaden til Bhima', og viser til en gudehelt fra det episke verket *Mahabharata.* Bhimbetka ligger nær Narmadaelva ved foten av Vindhyafjellene, 45 km sør for Bhopal. Hulene er dannet i sandstein og er omgitt av tykk skog med et rikt plante- og dyreliv. Dette området er nå vernet som Ratapani Wildlife Sanctuary. 

Hulemaleriene viser mennesker i ulike sammenhenger og dyr som neshorn, bjørn, hjorter, geiter og storfe. Ifølge UNESCO viser bildene et liv som likner det tradisjonelle jakt- og sankesamfunnet til urfolket ved Bhimbetka. Andre typer maleri viser ryttere til hest, på kamel og elefant, religiøse eller mytologiske motiv og en scene tolket som dans hvor en musiker ser ut til å bruke en timeglasstromme, noe som også er utbredt i dagens India.

Bosetningen av hulene er ført tilbake til sen acheuléen i eldre steinalder med ubrutt bebyggelse fram til sen mellomsteinalder.

Den eldste historiske skrevne beret om hulene stammer fra 1888, da de ble omtalt som et gammelt buddhistisk sted. I 1957 ble de oppdagete av arkeologen V.S. Wakankar. To steder ble gravd ut av Bajpai, Pandey og Gour i 1971. Til sammen er det funnet og nummerert 754 boliger med maleri i over 500 av dem. De eldste arkeologiske lagene i hulene, og muligens maleriene tilknytt de, er blitt datert til å være over 100 000 år gamle.

* DansebildetDansebildet
* Jaktende menneske og dyrJaktende menneske og dyr
* Kriger på kamelKriger på kamel
* Mennesker og elefanterMennesker og elefanter
* Jegere eller krigere til hestJegere eller krigere til hest

Kilder
------

* Bhimbetka, Auditorier Cave, Madhya Pradesh: Acheulian Petroglyph Site, c. 200,000 - 500,000 BP, originsnet.org
* Bhimbetka rock shelters, britannica.com
* Rock Shelters of Bhimbetka, unesco.org

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN
 |
**«Cruiser Tank Mk II»** var en britisk stridsvogn som ble produsert som en tyngre pansret versjon av Cruiser Tank Mk I, og beholdt skroget og hovedtårnet fra denne, men kvittet seg med mitraljøsetårnene. I alt 175 eksemplarer ble bygget frem til september 1940, produsentene var Vickers-Armstrongs m.fl. Stridsvognen fantes i tre varianter: **Mk II** med en hovedbestykning bestående av en 2 punds kanon hvorav 13 ble bygget, **Mk IIA** med hovedbestykningen i en forbedret lavett og den ene mitraljøsen montert koaksialt med hovedbestykningen hvorav 132 ble bygget, og **Mk IIA CS** med en hovedbestykning bestående av en 3,7 tommers haubitser hvorav 30 ble bygget.

Cruiser Tank Mk II var i operativ tjeneste ved begynnelsen av den andre verdenskrig og var i kamp i Frankrike frem til evakueringen av britiske styrker i juni 1940, og i Nord-Afrika frem til slutten av 1941.

Cruiser Tank Mk IIA
Cruiser Tank Mk IIA CS

Eksterne lenker
---------------

* (en) Cruiser tank Mk II – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Cruiser tank Mk II – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |

Portal: Andre verdenskrig