recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Roscrea** (irsk: *Ros Cré*) er en irsk kjøpstad i grevskapet Tipperary i provinsen Munster i den sørvestlige del av Irland med en befolkning som i henhold til folketellingen i 2016 hadde en befolkning på 5 446 innbyggere. Byens irske navn *Ros Cré* betyr «Cres skog» og hvor Cre er et gammel kvinnenavn. Roscrea er en av de eldste byene i Irland, etter å ha utviklet seg rundt klosteret fra 700-tallet, dedikert til Crónán av Roscrea, og hvor deler fortsatt er synlige. I dag produseres mest kjøttvarer og legemidler.

Historisk by
------------

Festningen Roscrea Castle
Roscrea er en utpekt som en irsk kulturarvby grunnet omfanget av viktige historiske bygninger som er bevart i byen. Blant de mest bemerkelsesverdige bygningene av interesse er festningen Roscrea Castle fra 1200-tallet og Damer House på Castle Street. Inne i byen er restene av den gamle romanske døråpningen og gavlen til St Cronans kirke. Rundtårnet med en dør 4,6 meter over bakken og steinkorset til det gamle klosteret ligger også i nærheten. Det koniske taket på tårnet er borte siden det var ødelagt av kanonild i 1798. Også av interesse i byen er restene av fransiskanerklosteret fra 1400-tallet og ruinene av kirken Monaincha fra 1100-tallet, nå et nasjonalt monument, og klosteret Sean Ross. En av de mest kjente bøkene produsert av klosteret er *Dimmaboken* fra 800-tallet utstilt på Trinity College i Dublin. Den oppbevares i et skrin av bronse med sølvbeslag med keltiske ornamenter.

Transport
---------

Byen ligger nær krysset mellom N7 mellom Dublin og Limerick og N62 mellom Athlone og Horse and Jockey hvor den krysser hovedveien N8 mellom Dublin og Cork. N7 mellom Dublin og Limerick er under utbygging til fire felts motorvei på hele strekningen og blir lagt utenom byen.

Byen er godt dekket med bussforbindelse og jernbane. Roscrea jernbanestasjon åpnet i 1857.

Næringsliv
----------

Byen har flere restauranter, hoteller og forretninger. Det er noe industri, men lite tilgang på godt betalte jobber. Det er ikke uvanlig å pendle til Dublin eller Limerick for arbeid.

Referanser
----------

1. ↑  Sapmap Area - Settlements - Roscrea Arkivert 12. januar 2018 hos Wayback Machine.. Census 2016. *CSO*
2. ↑  «Ros Cré/Roscrea», *Placenames Database of Ireland*
3. ↑  «Tipperary North» (PDF). National Monuments in State Care: Ownership & Guardianship. National Monuments Service. 4. mars 2009.
4. ↑  «RoscreaOnline St Cronan, Anthony Hamilton» Arkivert 25. november 2017 hos Wayback Machine. *Roscreaonline.ie*
5. ↑   «The Book of Dimma», *St. Cronan, Roscrea*. Arkivert fra originalen den 15. februar 2015

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Roscrea – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Roscrea Rugby Club

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** SUDOC **·** NKC **·** GeoNames
 |
**Rose Island** (offisielt navn **Insulo de la Rozoj**) var en kortvarig mikronasjon, tolv kilometer utenfor den italienske kyst og 500 meter inn i internasjonalt farvann.

Det hele startet i 1964, da den italienske ingeniøren Giorgio Rosa fikk tillatelse til å teste en ny teknikk for å konstruere en stor plattform, 400 kvadratmeter stor, i Adriaterhavet (provins Forlì).
Denne kunstige øya hvilte på ni søyler som sto på havbunnen.

Den 24. juni 1968 ble øya erklært uavhengig, som en selvstendig stat. I det offisielle navnet, **Insulo de la Rozoj**, valgte man å bruke esperanto for å understreke idéen om internasjonalitet. «Rozoj» henspiller også på navnet til øyas skaper, Giorgio Rosa. 

Mikrostatens flagg, en trekantet vimpel, var oransje med et hvitt skjold. På skjoldet hadde det tre røde roser med grønne blad. Det ble utgitt en egen frimerkeserie.

Den italienske regjering likte dårlig den nye staten rett utenfor sin egen kyst. Offisielle representanter for regjeringen dro til øya, og tok den tilbake. Etter kort tid, og mot eiernes vilje, ble plattformen ødelagt.

Se også
-------

* Sealand

Eksterne lenker
---------------

* Rose island, Insulo de la Rozoj a dream of freedom.
**Skolebøker** er lærebøker brukt på skoler eller læringsinstitutter. Særlig kjent er lesebøkene.

Eldste norske skolebok på morsmålet
-----------------------------------

Den første norske skoleboken på morsmålet var likevel en regnebok, utgitt i Trondheim i 1645. Tittelen var likevel *Arithmetica Danica* (= dansk aritmetikk). Den er for en stor del skrevet på vers, og fremstår både morsom og pedagogisk tilrettelagt. Den presenteres av forfatteren Tyge Hansøn som «*Arithmetica Danica - en liden simpel og enfoldig Dansk Regne Bog, affdeelt i fiire Parter eller Bøger*».

Forordet er datert 12. april 1645: «*Disligest, huad Arithmetica for en edel Konst monne være, det erfares ellers oc iblandt andet, af all Philosophorum Hoffuit Platone hans Antsvar, der hannem aff Isodoro skal være bleffuen tilspurt: Hvor udi Menniskene ofuergaa andre Diur? Sigendis: Der udi at de kunde telle.* 
*Saa al denstund jeg haffuer befunden det her i Trundhiemb findis heel mangel paa Regnebøger, som nytte oc brugelige ere for Børnene, haffuer jeg mig faaretagit at sammenskriffue oc beregne denne lidle Norske Regnebog.*»

Peder Syv kritiserte at Tyge Hansøns språk «er meget føyet efter de Norske». Han mener at «*en Drømb Korn*» skulle hett «11 Skiepper», og «Skjaaen» vært beskrevet som et «*Huus, hvori Fisken hænger at tørres*». Selv brukte Tyge Hansøn uttrykket «*paa min jydsk*», trolig i betydningen «på mitt morsmål og ikke latin», idet ordet «jydsk» også ble brukt som synonym for «dansk».

Se også
-------

* Thorbjørn Egners lesebøker

Referanser
----------

1. ↑  Viggo Brun: *Regnekunsten i det gamle Norge* (s. 51), Universitetsforlaget 1962
2. ↑  Viggo Brun: *Regnekunsten i det gamle Norge* (s. 53)
3. ↑  Viggo Brun: *Regnekunsten i det gamle Norge* (s. 55)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL **·** NKC **·** NKC **·** BNE
 |
**Erwin Balzer** (født 15. mars 1901 i Berlin, død 5. mars 1975 i Hamburg) var en tysk evangelisk-luthersk teolog og biskop.

Liv og virke
------------

Etter det lutherske teologiske studium ble han sogneprest på Helgoland i 1930. Allerede i 1931 ble han medlem av NSDAP og ble i 1933 sogneprest i Christuskirche i Hamburg. I en alder av 33 år ble han den 1. juni 1934 utnevnt til biskop av Lübeck for Evangelisch-Lutherische Kirche in Lübeck, hvortil hans nazistiske partibok og en anbefaling fra Lübecka *Justizsenator* Hans Böhmcker var til hjelp.

Balzer var aktiv nasjonalsosialist. I sin embedsperiode opprettet han et *tyskkristelig kirkesttyre*. I 1939 var han i Eisenach en av grunnleggerne *Institut zur Erforschung und Beseitigung des jüdischen Einflusses auf das deutsche kirchliche Leben* («Institt for utforskning og avskaffelse av swb jødiske innflytelse på det tyske kirkelige liv»). Den 4. april samme åt var han en av underskriverne av en erklæring som betegnet «nasjonalsosialismens kamp mot ethvert kirkelig maktanspråk» og dens «innsats for en verdensanskuelse som passet til det tyske folks egenart» som «fulleldelsen av det verk som den tyske reformator Martin Luther hadde påbegynt.

Den 1. juli 1945 ble Balzer avskjediget som biskop av Lübeck. Han fikk tilbake sin kirkelige verdighet i 1955 (uten å bli biskop av Lübeck igjen). Et år etter ble han pensjonist, og levde i Hamburg til sin død.

Litteratur
----------

* Karl Friedrich Reimers: *Lübeck im Kirchenkampf des Dritten Reiches: Nationalsozialistisches Führerprinzip und evangelisch-lutherische Landeskirche von 1933 bis 1945.* Göttingen: Vandenhoeck & Ruprecht 1964.
* Hansjörg Buss: *"Entjudete" Kirche. Die Lübecker Landeskirche zwischen christlichem Antijudaismus und völkischen Antisemitismus (1918-1950)*, Schöningh, Paderborn 2011, ISBN 978-3-506-77014-1.
* Jörg Fligge: *Lübecker Schulen im "Dritten Reich": eine Studie zum Bildungswesen in der NS-Zeit im Kontext der Entwicklung im Reichsgebiet*, Schmidt-Römhild, Lübeck 2014, s. 974 (*Biographische Hinweise*)

Referanser
----------

1. 1 2   Det tyske nasjonalbibliotekets katalog, GND-ID 1190837927, besøkt 31. mai 2020[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Kirche, Christen, Juden in Nordelbien 1933-1945. Geschichte und Kirchengeschichte im Nationalsozialismus
in Lübeck, se:  Arkivert 4. mars 2016 hos Wayback Machine..
3. ↑  Fullstendig sitat hos Ernst Klee: *Das Personenlexikon zum Dritten Reich. Wer war was vor und nach 1945*. Fischer Taschenbuch Verlag, Zweite aktualisierte Auflage, Frankfurt am Main 2005, s. 26.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND
 |
|  |  |
| --- | --- |
| Õ | õ |

**Õ** eller **õ** er en modifisert bokstav i det latinske alfabetet, og består av bokstaven O med en tilde.

Bruk
----

### Skoltesamisk

På skoltesamisk er Õ den 25. bokstaven i alfabetet, mellom O og P. Den representerer en halvtrang, midtre vokal [ɘ], som minner om den samme lyden som Õ representerer på estisk. 

### Estisk

På estisk er Õ den 27. bokstaven i alfabetet, og står mellom W og Ä. Den representerer lyden [ɤ]. Tidligere ble den skrevet Ö, men tidlig i det 19. århundre innførte Otto Wilhelm Masing Õ for å unngå forvirring mellom flere homografer. 

I uformelle sammenhenger som SMS-meldinger og når man bruker et tastatur hvor det ikke er mulig å skrive Õ brukes estere ofte 6 for å angi bokstaven. 

### Portugisisk

På portugisisk angir Õ lyden [o] eller [õ]. Den regnes ikke som en egen bokstav, men en modifisert O. 

### Vietnamesisk

På vietnamesisk angir Õ lyden [o] eller [o̰], en stigende tone med glottalt brudd fulgt av videre stigning. Man finner også tegnene Ỗ og Ỡ.

Bruk på internett
-----------------

I HTML skrives den *&Otilde;* for Õ og *&otilde;* for õ.

På grunn av problemer med tegnkoding ser man på mange ungarskspråklige sider at Õ er satt inn for Ő, O med dobbel akutt aksent. Dette skjer fordi tegnene deler kode i ISO 8859-1 og 8859-2 samt i Windows-1252 og Windows-1250. Problemet oppstår når den som lager siden ikke passer på å angi at det skal kodes for ungarsk. Õ eksisterer ikke i det ungarske alfabetet. 

| * v
* d
* r
Det latinske alfabetet |
| --- |
| Grunnbokstaver | 
* Aa
* Bb
* Cc
* Dd
* Ee
* Ff
* Gg
* Hh
* Ii
* Jj
* Kk
* Ll
* Mm
* Nn
* Oo
* Pp
* Qq
* Rr
* Ss
* Tt
* Uu
* Vv
* Ww
* Xx
* Yy
* Zz

 |
| Modifiserte bokstaver | 
* Áá
* Ââ
* Àà
* Ăă
* Ää
* Ǟǟ
* Ãã
* Ąą
* Ą̊ą̊
* Ⱥⱥ
* Ɓɓ
* Ḇḇ
* Ƀƀ
* Ƈƈ
* Ćć
* Ĉĉ
* Čč
* Çç
* Ċċ
* Ȼȼ
* Ɗɗ
* Ḓḓ
* Ďď
* Ḑḑ
* Đđ
* Ðð
* Ɖɖ
* Ḏḏ
* Éé
* Èè
* Êê
* Ěě
* Ëë
* ‌Ẽẽ
* Ęę
* Ėė
* Ẹẹ
* Ɇɇ
* Ƒƒ
* Ɠɠ
* Ḡḡ
* Ǵǵ
* Ĝĝ
* Ǧǧ
* Ğğ
* Ģģ
* Ǥǥ
* Ġġ
* Ĥĥ
* Ȟȟ
* Ḧḧ
* Ħħ
* ‌Ḥḥ
* İi/Iı
* Íí
* Ìì
* Îî
* Ïï
* Ĩĩ
* Įį
* Ịị
* Ɨɨ
* Ĵĵ
* J̌ǰ
* Ɉɉ
* Ƙƙ
* Ḱḱ
* Ǩǩ
* Ķķ
* Ĺĺ
* Ḽḽ
* Ľľ
* Ļļ
* Ḷḷ
* Łł
* Ƚƚ
* Ɫɫ
* Ⱡⱡ
* Ṃṃ
* Ŋŋ
* Ńń
* Ṋṋ
* Ňň
* Ṅṅ
* N̈n̈
* Ññ
* Ɲɲ
* Ņņ
* Ōō
* Ơơ
* Őő
* Óó
* Òò
* Ôô
* Ŏŏ
* Ȯȯ
* Ȱȱ
* Öö
* Õõ
* Ȭȭ
* Øø
* Ǫǫ
* Ọọ
* Ƥƥ
* Ᵽᵽ
* Ɽɽ
* Ŕŕ
* Řř
* Ŗŗ
* Ɍɍ
* Śś
* Ŝŝ
* Šš
* Şş
* Șș
* Ṣṣ
* Ťť
* Ṱṱ
* T̈ẗ
* Ţţ
* Țț
* Ŧŧ
* Ⱦⱦ
* Ūū
* Úú
* Ùù
* Ûû
* Ŭŭ
* Ưư
* Űű
* Üü
* Ųų
* Ůů
* Ũũ
* Ụụ
* Ʉʉ
* Ʋʋ
* Ṽṽ
* Ŵŵ
* Ƴƴ
* Ýý
* Ŷŷ
* Ÿÿ
* Ỹỹ
* Y̨y̨
* Ɏɏ
* Źź
* Ẑẑ
* Žž
* Żż
* Ƶƶ

 |
| Ligaturer | 
* Åå
* Ææ
* @
* ȸ
* &
* Ƕƕ
* Œœ
* Ȣȣ
* ȹ
* ß
* ᵺ

 |
| Uvanlige bokstaver | 
* Ɐɐ
* Ƃƃ
* Ƅƅ
* Ↄↄ
* Ƌƌ
* Ǝǝ
* Əə
* Ⅎⅎ
* Ƣƣ
* Ɣɣ
* Ⱶⱶ
* Ɩɩ
* ĸ
* Ɯɯ
* Ƞƞ
* ŉ
* Ɔɔ
* Ɵɵ
* Ƿƿ
* Ɋɋ
* ſ
* Ʃʃ
* Ʊʊ
* Ƨƨ
* Ƽƽ
* Ʌʌ
* Ȝȝ
* Ʒʒ
* Ǯǯ
* Þþ
* ʘ
* ǀ
* ǁ
* ǂ
* ǃ

 |
| Digrafer | 
* CHch
* C'Hc'h
* DZdz
* DŽdž
* GBgb
* GĦgħ
* Ĳĳ
* LJlj
* LLll
* ḶḶḷḷ
* L·ll·l
* LYly
* NJnj

 |
| Spesielle tegn | 
* ¶
* °
* !
* ?
* ;
* %
* \*
* "
* '
* ©
* ®
* ɔ:
* ฿
* ¢
* €
* ₭
* £
* ₦
* $
* ₩
* ¥

 |
| Diakritiske tegn | 
* ´
* ˝
* `
* ^
* ˇ
* ˘
* ¨
* ¨
* ¸
* ~
* ˛

 |
Kommunene på Öland.
**Ölands kommunalförbund** er et interkommunalt samarbeidsorgan (Kommunalförbund) på den svenske øyen Öland. Sentrale samarbeidsområder er innen turisme, næringsliv (herunder Ölands Näringslivskontor), planarbeid og redningstjeneste.

Forbundet omfatter Borgholm og Mörbylånga kommuner, det vil si hele landskapet Öland med en befolkning på 24 697. Forbundet ble opprettet av alle kommunene på øyen i 1970. Ved opprettelsen besto Öland av fire kommuner, men Åkerbo og Torslunda er siden slått sammen med henholdsvis Borgholm og Mörbylånga. I 2009 ble det holdt folkeavstemning om sammenslåing av hele Öland til én kommune, Ölands kommun. Dette ville endret forutsetningene for samarbeidet, men resultatet ble nei til kommunesammenslåing med 56%.

Öland har gjennom kommunalförbundet internasjonalt samarbeid med andre øyer i Østersjøen i B7 Baltic Islands Network.

Referanser
----------

1. ↑  Organisation Arkivert 9. januar 2013 hos Wayback Machine. *hos Ölands kommunalförbund*
2. ↑  Folkmängd i landskapen den 31 december 2010 Arkivert 23. februar 2012 hos Wayback Machine. *hos Statistiska centralbyrån*
3. 1 2  Historik Arkivert 8. januar 2013 hos Wayback Machine. *hos Ölands kommunalförbund*
4. ↑  Kommunala folkomröstningar Arkivert 19. juni 2017 hos Wayback Machine. *hos Valmyndigheten*
5. ↑  Öland sade nej till en kommun[*død lenke*] *hos sverigesradio.se*

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
 (svensk)
* Ölands Näringslivskontor (svensk)

Portal: Sverige
**Uregyptisk** eller *arkaisk egyptisk* er det utviklingstadiet til egyptisk språk i epoken tidlig dynastisk tid i Egypt, fra rundt 3000-tallet og fram til 2600-tallet f.Kr. Deretter er språket betraktet som gammelegyptisk. De første kjente inskripsjoner på uregyptisk er datert fra rundt 3400 f.Kr. Det er det tidligste kjente tilfellet av bruk av egyptiske hieroglyfiske tekster. Det er samtidig muligens det eldste gjenlevende språk generelt, og det eldste overlevende afroasiatiske språk i det hele tatt.

Tekstkorpus
-----------

Tidlige egyptiske inskripsjoner er kjent fra alle deler av Egypt. Imidlertid er de fleste av tekstene er hentet fra faraoenes graver i nekropolis ved Abydos og fra gravene til eliten i Saqqara. De lengste tekstene på små elfenbein- eller beintabletter. Dette er etiketter for varer og produktbeskrivelsen og kvantitet. I tillegg finnes det årsdata, korte skriv om året som skjedde under en bestemt farao. Spesielt sistnevnte tekster er historisk verdifull, men ofte vanskelig å forstå. Andre tekster funnet på segler. Det vanligvis er navn, titler og til institusjoner som er kalt. Det er også mange inskripsjoner på keramikk, men disse er vanligvis korte. 

Under det første dynastiet er det vanligvis bare navnet og tittelen på den avdøde. Under det andre dynastiet er også ulike lister. Andre korte inskripsjoner har overlevd på ulike gjenstander. Fra og med det tredje dynasti er det noen lengre gravinnskrifter, men vanligvis bare tittelen og navnet på gravens eier.

Referanser
----------

1. ↑  «Inscriptions Suggest Egyptians Could Have Been First to Write», *New York Times* 16. desember 1998
2. ↑   Emery, Walter Bryan (1964): *Ägypten. Geschichte und Kultur der Frühzeit, 3200–2800 v. Chr.* Goldmann, München, s. 197–208.
**Ölgerðin Egill Skallagrímsson** er et islandsk bryggeri i Reykjavík. Selskapet startet opp som et ølbryggeri, men har med årene begynt produksjon av andre drikkevarer i tillegg. Selskapet driver også import og distribusjon av utenlandske næringsmidler til Island. Ölgerðin Egill Skallagrímsson er et av de største og eldste selskapene på Island.

Navn
----

Bryggeriet er oppkalt etter den islandske vikinghøvdingen og skalden Egil Skallagrimson fra 900-tallet, kjent gjennom Egils saga.

Historie
--------

Bryggeriet ble etablert i Reykjavík den 17. april 1913 av Tómas Tómasson.

Ölgerðin Egill Skallagrímsson ble i 2002 overtatt av selskapet *Danól*, som drev import av næringsmidler. I 2008 ble selskapene slått sammen under Ölgerðins navn og begge virksomhetene er videreført i det sammenslåtte selskapet.

Øl
--

Ölgerðin Egill Skallagrímsson har produsert en rekke ølmerker. Typisk under navnet *Egils*.

Av varianter i produksjon i 2011 kan nevnes som noen eksempler:

* *Egils Gull* (5%)
* *Egils Sterkur* (6,7%)
* *Egils Pilsner*
* *Egils Premium*
* *Egils Polar Beer*

Bryggeriet har også tradisjon for å brygge egne jule- og påskeøl.

Referanser
----------

1. ↑  About-Olgerdin hos *olgerdin.is* (engelsk)
2. 1 2 3  About Olgerdin - History hos *olgerdin.is* (engelsk)
3. ↑  Ölgerðin Egill Skallagrímsson hos ratebeer.com

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Ölgerðin Egill Skallagrímsson – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
 (islandsk) (engelsk)
* *15 ára minning um Ölgerðina Egill Skallagrímsson* - artikkel fra *Tímariti Iðnaðarmanna* til bryggeriets 15-årsjubileum i 1928 (islandsk)

Portal: Island

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Selective Service System** (**SSS**) er en amerikansk føderal etat som administrerer landets militære verneplikt, kalt *Selective Service* («seleksjonstjeneste»). Systemet innebærer at alle menn mellom 18 og 26 år må registrere seg hos SSS for å gi myndighetene oversikt over hvem som er tilgjengelig for tjeneste hvis det oppstår en nødsituasjon.

USA avskaffet verneplikten i 1973, men opprettholder *Selective Service* som en mulighet for å gjeninnføre vernplikt hvis det skulle bryte ut krig eller forsvaret av andre grunner behøver rask utvidelse. En gjeninnføring av verneplikten må vedtas av Kongressen i lovs form, men *Selective Service* innebærer at myndighetene hurtig kan gjennomføre innkalling – prinsipielt i form av et lotteri – hvis en slik situasjon skulle oppstå. Sist gang man hadde verneplikt i USA, under Vietnamkrigen, ble lotteriet utført ved at man trakk ut datoer, og innkalte de vernepliktige som var født på disse datoene.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Selective Service System – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** NLA
 |
**Ödsmål** er et tettsted i den nordre delen av Stenungsund kommune i Västra Götalands län i landskapet Bohuslän i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 608 innbyggere.

Ifølge stedsnavnsforskere kommer navnet av *Auðnsmál*, der forstavelsen *Auðn* betyr nydyrking og tidligere ubebodd sted, og etterstavelsen *mál* betyr mål (oppmålt plass). 

Fra kommunens administrasjonssenter Stenungsund er det om lag 5 km til Ödsmål. For den som ikke kjører bil, er det gode bussforbindelser og en sykkelsti. 

I Ödsmål er det en barneskole og tre barnehager. De fleste som bor i Ödsmål arbeider i Stenungsund eller Göteborg, men det finnes også noen større arbeidsplasser. Den største er petrokjemiselskapet Perstorp Oxo, fulgt av Provexa, som blant annet pulverlakkerer parabolantenner.

Referanser
----------

1. 1 2   (på sv) *Statistiska tätorter 2020, befolkning, landareal, befolkningstäthet per tätort*, Statistiska centralbyrån, 24. november 2021, Wikidata Q112914414,
2. ↑  «Sveriges tätorter 2010» (PDF). Statistiska centralbyrån. Arkivert fra originalen (PDF) 16. juni 2011. Besøkt 29. mars 2016.

  


| * v
* d
* r
Stenungsund kommune i Västra Götalands län i Sverige |
| --- |
|  | Aröd och Timmervik **·** Hallerna **·** Jörlanda **·** Starrkärr och Näs **·** Stenungsund **·** Stenungsön **·** Strandnorum **·** Stora Höga **·** Svenshögen **·** Ucklum **·** Ödsmål |  |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Selbjørnsfjorden** er en fjord, eller snarere et bredt sund, mellom øya Stord og Fitjarøyene i Fitjar kommune i sør, og øyene Stolmen, Selbjørn (som fjorden er oppkalt etter) og Huftarøy i Austevoll kommune i nord. Fjorden strekker seg 19 kilometer fra Nordsjøen østover til Langenuen.

Lengst ute i fjordgapet ligger Håkelbåen midt i innseilinga. Dette er ei grunne hvor sjøen bryter på 6-7 forskjellige steder i uvær. Lenger inne ligger de to Eggholmsskjerene, det ene av disse et stykke ut i fjorden. Ei jul i 1890-åra gikk et Bergensskip på dette skjæret og gikk ned med alle mann.

To fergesamband krysser Selbjørnsfjorden, begge fra Sandvikvåg på Fitjar. Det ene går til Husavik på Huftarøy og det andre til Halhjem i Os

Referanser
----------

1. ↑  Selbjørnsfjorden på Norgeskart.no fra Statens kartverk
2. ↑  Jacob Aaland (1933). «Bygdeskipnad og Bygdesoga». *Fitjar*. Sandane: R Søreides Prenteverk. s. 8-10.  [Kapittelet er skrevet av overlærer B. Sørfonden]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Óskar Jónasson** (født 30. juni 1963) er en islandsk filmskaper.

Biografi
--------

Jónasson studerte maleri og blandede medier fra 1980 til 1985. Før han startet å studere filmfoto på The National Film and Television School in London mellom 1985–90, hadde Óskar allerede produsert en haug med 8 og 16mm kortfilmer på egen hånd. To av dem ble mottatt med skepsis og framstod som for kontroversielle i Island. Planet of the Oxma (1983), og Suck me Nina (1985) som med en varighet på 70 minutter nærmest er en spillefilm. Jónasson har i høy grad vært involvert i reklame og har også laget en rekke musikkvideoer. Han har blant annet regissert og produsert musikkvideoer for en av Islands mest kjente rockeband The Sugarcubes. I tillegg har han stått bak den 60 minutter lange konsertfilmen om bandet, Live Zabor (1989). Óskar Jónassons første langfilm, *Sódóma Reykjavík*, hadde premiere sommeren 1992. I 2001 og 2002 regisserte han Islands årlige prestisjefylte nyttårsprogram Áramótaskaup.

Utvalgt Filmografi
------------------

### Regi

* 2008 – *Reykjavik-Rotterdam*
* 2005 – *Stelpurnar"* (TV-serie)
* 2003 – *Svínasúpan"* (TV-serie)
* 2002 – *20/20*
* 2002 – *Áramótaskaup*
* 2001 – *Áramótaskaup*
* 2000 – *Úr öskunni í eldinn*
* 1997 – *Fóstbræður* (TV-serie)
* 1997 – *Perlur og svín*
* 1993 – *Limbó* (TV-serie)
* 1992 – *Sódóma Reykjavík*
* 1990 – *SSL-25*

### Manuskript

* 2008 – *Reykjavik-Rotterdam*
* 2002 – *Áramótaskaup*
* 2001 – *Áramótaskaup*
* 1997 – *Perlur og svín*
* 1993 – *Limbó* (TV-serie)
* 1992 – *Sódóma Reykjavík*
* 1990 – *SSL-25*

Referanser
----------

1. ↑   Autorités BnF, BNF-ID 166338566, catalogue.bnf.fr, besøkt 30. desember 2019[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Óskar Jónasson på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (da) Óskar Jónasson på Filmdatabasen Rediger på Wikidata

* (da) Óskar Jónasson på Scope Rediger på Wikidata

* (fr) Óskar Jónasson på Allociné Rediger på Wikidata

* (en) Óskar Jónasson på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) Óskar Jónasson hos The Movie Database Rediger på Wikidata

  

Portal: Island

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** BNE
 |
**Sele** er reiminnretninger og annet for dyr eller mennesker, for eksempel bukseseler, setebelter eller seletøy til hester eller andre trekkdyr. Bukseseler brukes istedenfor belte (livreim) for å holde beinklær oppe. Selene kan være løse og bli festet med knapper eller klyper, eller de kan være fastsydd til plagget, som for eksempel på snekkerbukser, tyske lederhosen eller ulike typer selebukser for voksne og barn. Seler kan også omfatte andre typer reimtøy, for eksempel på ryggsekker og annet bæreutstyr, deriblant personlig utsrustning og oppakning hos soldater og enkle løfteseler. Skulderreim kan kalles bandolær.

Se også
-------

* Bukseseler
* Seletøy for trekkdyr
* Sikkerhetsbelte, setebelter og annet
* Bæretøy, kroppsseler og annet for å bære barn
* Selebukser, bukser med fastsydde bukseseler

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen har ingen egenskaper for offisielle lenker i Wikidata*

Dette er en pekerside og inneholder kun pekere til forskjellige betydninger av dette ordet. Hvis du har fulgt en lenke hit, kan du kanskje gå tilbake og rette den, så den peker direkte til riktig artikkel. Se alle artikler som begynner med *Sele*.
Riddargatan i Ödeshög på 1920-tallet
*Denne artikkelen handler om tettstedet Ödeshög. For kommunen med samme navn, se Ödeshög kommune.*
**Ödeshög** er et tettsted i Östergötlands län i Sverige. Det er administrasjonssentrum i Ödeshög kommune. I 2010 hadde tettstedet  innbyggere.

I Ödeshög ligger det en gammel kirke, Ödeshögs kyrka. Stedet ligger nær, men ikke ved, innsjøen Vättern.

Det finnes en del restauranter omkring torget. Nærmeste større byer er i nordøst Linköping (66 km) og i sørvest Jönköping (67 km).

En sentral skikkelse i Ödeshögs historie er Johanna Pettersson (1807–1899), bedre kjent som *Handelsman Johanna*. Hvert år arrangeres det et marked, Johannamarknaden, til ære for henne. Det var også i Ödeshög den tidligere landslagsspilleren i fotball, Klas Ingesson, vokste opp.

Referanser
----------

1. ↑  «Sveriges tätorter 2010» (PDF). Statistiska centralbyrån. Arkivert fra originalen (PDF) 16. juni 2011. Besøkt 11. mars 2016.

  


| * v
* d
* r
Ödeshög kommune i Östergötlands län i Sverige |
| --- |
|  | Hästholmen **·** Ödeshög |  |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GeoNames
 |
**Selbu Idrettslag** er et idrettslag i Selbu i Trøndelag. Det ble dannet i 1974 etter at Mebondens Idrettslag og Innbygda Idrettslag ble slått sammen. Mebondens Idrettslag ble stiftet 12. juni 1921, og dette regnes som stiftelsesdato for Selbu Idrettslag. I 2011 har laget 530 medlemmer og fem aktive avdelinger: håndball, ski, friidrett, trim og barneidrett.

Selbu ILs håndballavdeling rykket første gang opp i eliteserien i håndball for kvinner i 1997. Klubben rykket ned i 1. divisjon etter sesongen 2010/11. Blant spillerne i denne sesongen var Trine Haltvik. Klubben spiller i røde trøyer og blå shorts.

Kjente utøvere
--------------

* Kristen Kvello, norgesmester i langrenn.
* Hans Olav Sørensen, sølv- og bronsevinner i NM i hopp, OL- og VM-deltaker.
* Grete Ingeborg Nykkelmo, verdensmester i langrenn og skiskyting; norgesmester i langrenn, skiskyting og terrengløp.
* Elisabeth Hilmo, håndballspiller som tok ett VM-gull og to EM-gull i løpet av karrieren.
* Christian Meyer, juniornorgesmester i hopp

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* Selbu Håndball
Antigua og Barbudas riksvåpen
**Antigua og Barbudas riksvåpen** ble laget i 1966 av Gordon Christopher. Det ble offisielt innført den 16. februar 1967. Symbolikken i riksvåpenet er mer omfattende enn flagget, men de inneholder noe av det samme.

Beskrivelse
-----------

Riksvåpenet består av et skjold som viser en sukkermølle på et blått og hvitt bølgestripet felt. Det bølgestripete feltet symboliserer en sjø. Over sjøen er det en oppgående sol på svart bakgrunn.

Solen symboliserer en ny start og den svarte bakgrunnen symboliserer den afrikanske opprinnelsen som det meste av landets befolkning har. Både solen og fargene blå og hvit finnes også på landets flagg.

To hjorter står på hver side av skjoldet og støtter det. Hjortene representerer øyenes dyreliv. Det er flere ulike planter rundt skjoldet, rød hibiskus, sukkerrør og yucca. Plantene vokser opp fra en grønn mark, og den er også fundamentet for skjoldet.

Oppå skjoldet er det en heraldisk hjelm. På toppen av hjelmen er det en ananas, en frukt som øyene er kjente for.

Under skjoldet og marken er det en banner der landets nasjonalmotto står skrevet. Mottoet *Each endeavouring, all achieving* kan oversettes med «Enhver streber, alle oppnår».

Referanser
----------

1. ↑  «Government of Antigua and Barbuda». *ab.gov.ag*. Besøkt 23. november 2021.

Eksterne lenker
---------------

* Antigua og Barbudas riksvåpen på The World All Countries Coat of Arms

| * v
* d
* r
Nordamerikanske riksvåpen |
| --- |
| Amerikas forente stater **·** Antigua og Barbuda **·** Bahamas **·** Barbados **·** Belize **·** Canada **·** Costa Rica **·** Cuba **·** Dominica **·** Den dominikanske republikk **·** El Salvador **·** Grenada **·** Guatemala **·** Haiti **·** Honduras **·** Jamaica **·** Mexico **·** Nicaragua **·** Panama **·** Saint Kitts og Nevis **·** Saint Lucia **·** Saint Vincent og Grenadinene |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
Skjematisk perspektiv av takkonstruksjon av tysk type, «Kehlbalkendach mit liegendem Stuhl». Den egentlige *takstol*, her liggende, er vist med blå farge. Den understøtter tettstilte sperrebind med hanebjelker. Konstruksjonen finnes på flere 1600-talls byhus i Christiania og noen kirker på Østlandet.
**Takstol** er en understøttelse for sperrene i en takkonstruksjon. Egentlige takstoler forekommer både enkeltvis og dobbelt, alltid i husets lengderetning. De kan også etter tysk forbilde være skråstilt parallelt med takflaten, «liegender Stuhl» (liggende stol). Takstoler er fagverk av grovt dimensjonert skurtømmer, sammensatt av bjelker, stolper og skråstivere.

Sperrebind
----------

Betegnelsen 'takstol' har også, særlig i nyere tid, vært brukt om et selvbærende sperrebind eller *takbind*, som i sin enkleste form består av to sperrer bundet sammen av en horisontal bjelke (bindbjelke, ankerbjelke). Et sperrebind har som hovedfunksjon å overføre kreftene fra takflaten til ytterveggene. De kan opptre tettstilt (på Østlandet kalt «fotingsrøst»), en byggemåte som trolig er innlånt fra tyske hus av murverk eller bindingsverk, som først ble vanlige i byer hvor innflytelsen fra Tyskland var sterk, særlig Bergen og Christiania. 

I sperrebind av tysk type er sperrene tappet ned i bjelken. For å hindre at tappen sprenger ut trevirket i bjelken utenfor tapphullet, må det være en viss avstand til bjelkeenden. Den ytre, horisontale «sperretåen» krever påforing med en «skalk» i overgangen, slik at taktekkingen (takstein på lekter festet direkte til sperrene) kan få fall hele veien ut til kanten – men noe slakere enn på takflaten ovenfor. Denne løsningen er opphavet til svaitaket, opprinnelig teknisk betinget, men senere videreført som mote til tak konstruert på andre måter.

Sperrebind opptrer også med større avstand som understøttelse (sperrebukk) for et åstak med lange spenn mellom de bærende tverrveggene.

Slike sperrebind kan også være mer sammensatte; ofte ved at det settes inn enda en horisontal hanebjelke høyere oppe som trykkledd for å hindre nedbøyning av lange sperrer. I tillegg kan de ha parallelle eller slakere undersperrer (saksesperrer) og vertikale ledd. De fleste norske stavkirkene hadde karakteristiske takbind med saksesperrer og hanebjelker som bar langsgående åstak. Senere kirketak kan ha mer kompliserte takbind. Blant de mest kompliserte er *hammerbeam*-konstruksjonen fra engelsk middelalder.

Ulike sperrebind
----------------

Sperrebindene som er opplistet betegnes som *takstoler*, selv om de ikke er takstoler etter den opprinnelige definisjonen av begrepet.

* Saltakstoler
* Saksetakstoler
* Valmtakstoler
* Pulttakstoler
* Gittertakstoler
* Lofttakstoler
* SK-takstoler
* A-takstoler
* W-takstoler
* WW-takstoler

Referanser
----------

1. ↑  Volmer, Lutz og Zimmermann, W.Haio 2012: S. 287-290

Litteratur
----------

* Volmer, Lutz og W.Haio Zimmermann (2012): *Glossary of Prehistoric and Historic Timber Buildings*. Verlag Marie Leidorf GmbH, Rahden. ISBN 978-3-86757-333-7

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND **·** NKC
 |
To takter med taktstrek i midten, samt taktartsangivelse (i blått).
**Takt** (fra gresk *tatto* eller *tasso* = «stille opp», «ordne på geledd») eller **taktart** er i musikken en rytmisk inndeling av betonte og ubetonte slag. Ordet *takt* beskriver egentlig selve inndelingen, men brukes også som benevnelse på hvor mange slag som inngår i takten («dette stykket går i firetakt»). Taktarten angis med en *taktartsangivelse* som viser antallet slag per takt samt den rytmeverdien som utgjør slaget. For å lette notelesingen, avgrenses taktene med loddrette *taktstreker*. Alle takter i samme taktart inneholder til sammen like mye i verdi.

Takt er ikke det samme som rytme, men en måte å beskrive enkelte typer rytme på.

Kilder
------

* Benestad, Finn: *Musikklære*, Tano A/S (1983), ISBN 82-518-2126-6

  


| * v
* d
* r
Musikknotasjon |
| --- |
| Notesystem | 
* Takt og taktstrek
* Nøkkel
* Da capo
* Dal segno
* Fortegn
* Hjelpelinje
* Modus
* Skala
* Prøvetegn
* Repetisjonstegn
* Taktartsangivelse

 |
| Noter | 
* Punktering
* Forslag
* Noteverdi
	+ Notebjelke
	+ Notehake
	+ Notehode
	+ Notehals
* Pause
* Triol
* Helmholtznotasjon
* Scientific pitch notation

 |
| Artikulasjon | 
* Dynamikk
* Ornament
* Portato
* Aksent
* Legato
* Tenuto
* Marcato
* Staccato
* Staccatissimo
* Bue
* Fermate

 |
| Relatert | 
* Besifring
* Generalbass
* Grafisk notasjon
* Leadsheet
* Neume
* Tabulatur

 |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Britannica **·** NKC
 |
**NORDEUROPA*forum*** er et tyskspråklig vitenskapelig tidsskrift som kom ut første gang i Berlin i 1991. Utgavene kommer ut kontinuerlig i digital form og er fritt tilgjengelige. For tiden består redaksjonen av en gruppe med 9 utgivere og 20 redaksjonsmedlemmer fra Tyskland, Europa ellers og USA.

Historie
--------

Tidsskriftet ble stiftet i 1991 av Bernd Henningsen og Reinhold Wulff ved Freie Universität Berlin. Det henvendte seg til en leserkrets som er interessert i forskjellige emner som er knyttet til Norden som geografisk og politisk område. Tidsskriftet fikk økonomisk støtte fra de nordiske landene. Etter at skandinavistikk-instituttet i Berlin ble omstrukturert, noe som førte til opprettelsen av Nordeuropa-Institutt ved Humboldt-Universität i Berlin, flyttet redaksjonen til Humboldt-universitetet, og begynte å gi ut tidsskriftet i magasinformat. Siden den gang utgis kun vitenskapelige bidrag på tysk eller engelsk.

Fra og med 2006 har tidsskriftet utelukkende blitt utgitt som vitenskapelig open-access-publikasjon. Derfor kan artiklene brukes gratis, og det er også gratis for forfatterne å publisere. For å nå et bredere publikum, og på grunn av de nyeste utviklingene innenfor vitenskapen og publikasjonsystemet, vedtok man høsten 2013 å utvide tidsskriftets innholdsmessige profil, og å ta med flere utgivere og redaksjonsmedlemmer. Siden den gang har tidsskriftet hatt undertittelen «tidsskrift for kulturstudier», og istedenfor to hefter i året utgis artiklene og anmeldelsene nå kontinuerlig.

Profil
------

Tidsskriftet er et tverrfaglig forum for tysk-nordisk og europeisk-nordisk dialog og vitenskapelig meningsutveksling i Østersjø-regionen. Det er kvalitetssikret gjennom fagfellevurdering og ser nærmere på Norden med et kulturvitenskapelig perspektiv gjennom artikler om politikk, næringsliv og kultur. Dessuten inneholder det samfunnsvitenskapelige metode- og teoridiskusjoner. Fagområdene omfatter litteratur- og språkvitenskap, samfunnsvitenskap, antropologi, middelalderstudier, historie, statsvitenskap samt medie-, film- og kunstvitenskap.

Tidsskriftets geografiske fokus ligger på Norden i videre forstand: Bidragene omhandler Danmark, Sverige, Norge, Finland og Island, samt Grønland, Færøyene, de baltiske statene, Nordvest-Russland, landene på sørsiden av Østersjøen og transregionale forbindelser.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | ISSN **·** ISSN
 |
**Albert Courquin** (født 30. mars 1875, død 24. mars 1953) var en fransk skytter som deltok i de olympiske leker 1908 i London, 1924 i Paris.

Courquin vant en olympisk bronsemedalje i skyting under Sommer-OL 1908 i London. Han var med på det franske laget som kom på tredjeplass i lagskytingen 300 meter rifle tre stillinger bak Norge og Sverige. De andre på laget var Eugène Balme, Léon Johnson, André Parmentier, Maurice Lecoq og Raoul de Boigne.

Seksten år senere, under sommer-OL 1924 i Paris, vant han en sølvmedalje med det franske laget som kom på andreplass i lagskytingen frigevær bak USA. De andre skytterne på det franske laget var Émile Rumeau, Paul Colas, Pierre Hardy og Georges Roes.

OL-medaljer
-----------

* Sølv 1924 Frankrikes flagg Paris - Sølv skyting, frigevær, lag Frankrikes flagg Frankrike
* Bronse 1908 Storbritannias flagg London - Bronse i skyting, 300 meter rifle, 3 stillinger, lagskyting Frankrikes flagg Frankrike

Referanser
----------

1. 1 2   fødselsattest[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Albert Courquin – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Albert Courquin – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Albert Courquin – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata
**Sialeʻataongo Tuʻivakanō** (født 15. januar 1952 i Niutoua på Tongatapu som **Sialeʻataongo Kaho** og også kjent som **Lord Tuʻivakanō**) er en tongansk adelsmann og politiker, som siden 22. desember 2010 er statsminister i Tonga.

Han har adelstittelen *Tuʻivakanō*, på engelsk oversatt til *Lord*. Han arvet tittelen etter sin far i januar 1986. 

Tuʻivakanō hadde sin skolegang på Tonga og New Zealand. Han studerte i New Zealand og er utdannet lærer. Han studerte senere statsvitenskap ved Flinders University i Australia og fullførte bachelorgraden der. Han har arbeidet som lærer og i skoleforvaltningen i Tonga.

I 1996 ble han innvalgt som adelsmedlem for Tongatapu i nasjonalforsamlingen. Han vant gjenvalg i 2010. I 2002 ble han valgt til parlamentspresident, en post han hadde til 2004. I 2005 ble han minister for offentlig arbeid, året etter skiftet han ansvar og ble minister for opplæring, sysselsetting, ungdom og sport. 

Den 21. desember 2010 ble han valgt til statsminister etter et hemmelig valg i parlamentet. Det var første gang statsministeren ble valgt av parlamentsmedlemmene. Tidligere har kongen utpekt statsministeren selv.

Referanser
----------

1. ↑  Profile: Lord Tu'ivakano  Arkivert 30. november 2011 hos Wayback Machine.
2. ↑  Lord Tu'ivakano becomes new Tongan prime minister, *BBC News*, 21. desember 2010.
Kart over Anatolia
**Aiolere** (gresk: αιολεις, latin: *aeoles* og *aeolii*), også kalt for *æolere, eolere* eller *aeolere*, var den ene av fire betydelige stammer i oldtidens Hellas som oldtidens grekere var inndelt i. Deres navn er avledet fra Aiolos, den mytiske stamfaren til aiolene, og han var en sønn av Hellen, den mytiske stamfaren og patriarken til den greske nasjon og hellenerne (grekerne). Aiolene sammenfalt i det minst delvis med homerske tidens akajere (eller *achaiere*), blant de første kjent greske stammene, og har sitt navn fra Achaios. Av antikkens forfattere ble aiolene omtalt som bosatt i Thessalia, Boiotia, Elis, Messenia, Lokris, Aitolia og andre steder i Hellas. Den dialekt av gammelgresk som aiolene snakket er referert til som aiolisk.

Historie
--------

Aiolere hadde antagelig sin opprinnelse i Thessalia, en del av dette området ble kalt for Aitolia, og de opptrer ofte som de mest tallrike blant andre greske stammer i tidlige tider. Boioterne, en undergruppe av aiolere, ble fordrevet fra Thessalia av thessalierne og flyttet da til Boiotia. Aiolere spredte seg til mange andre steder i Hellas, blant annet som nevnt til Aitolia, Lokris, Korint, Elis og Messenia. 

I løpet av den doriske invasjon, i henhold til antikkens fortellinger, flyktet mange aiolere til Egeerhavet og til øya Lesbos og regionen Aeolis, som har navn etter dem, i Lilleasia. På kysten av Lilleasia grunnla de etterhvert en rekke byer, blant annet Kyme og Smyrna som de fremste. Blant disse byene synes det som om tolv (eller etter Smyrnas overgang til det joniske forbundet, elleve) som hadde tatt en representativ stilling og opprettet et statsforbund. De kom deretter inn under lydisk overherredømme under Krøsus (gresk: Κροίσος, *Kroisos*), og etter at Lydia falt inn under det persiske riket under Akamenide-dynastiet. Under perserkrigene vant de for en kort tid sin selvstendighet, men gjennom Antalkidas' fred i 387 f.Kr. ble de igjen tvunget til å underkaste seg perserne. Etter Aleksander den stores død kom de inn under Selevkidriket i Syria, og siden inn under Romerriket, da med et i navnet uavhengig stilling.

Kultur
------

Til den eldre greske kulturen har aiolene gitt viktige bidrag i diktekunsten og musikken. Den eldre greske lyrikken som i lidelsesfulle strofer sang først og fremst om kjærlighetens og vinens gleder, men også om krigerske bragder, fikk hos aiolene en fullkommenhet og het *eolisk*. En framstående plass innenfor dette har i særdeleshet øya Lesbos hvor Alkaios og Sapfo, de mest fornemste dikterne innenfor denne diktningen, bodde. Selv Terpandros, skaperen av grekernes klassiske musikk, var fra Lesbos.

Litteratur
----------

* Smith, William (1854): *Dictionary of Greek and Roman Geography*. Little, Brown and Co. ss. 50–51.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |
**Frederik Albert Cammermeyer** (født 27. desember 1838 i Innvik, død 18. februar 1893 i Hvitsten) var en norsk bokhandler og forlegger.

23. mai 1869 giftet han seg med Kaja Jeanette Petrea Nathalie Dybwad (13. januar 1846 – 1. april 1872), datter av bokhandler Christopher Andreas Dybwad (1817 – 89) og Kaja Jeanette Petrea Nathalie Steen (1809 – 78).

Som 17-åring startet han hos Drammen-bokhandleren Harald Lyche (1854) og gikk i 1862 til Jacob Dybwad i Kristiania, der han i 1867 etablerte
**Alb. Cammermeyers bokhandel og forlag**. Det ble i sin tid det eneste norske forlag som kunne måle krefter med den danske forlagsdominansen. Bokhandelen hadde et utvidet repertoar samt stilte ut og solgte kunst. I 1870 ansatte han den første kvinnelige ekspeditør i en norsk bokhandel. Cammermeyer, som først ble nektet medlemskap i Bokhandlerforeningen (1867), ble opptatt i 1868 og var formann der fra 1886 til 1891. Etter at han ble syk, overlot han bokhandelen til tre av sine medarbeidere i 1888; i 1965 ble denne overtatt av Johan Grundt Tanum, og ble etter flere eieroverdragelser, en del av kjeden Tanum bokhandel i 1995 og i 2007 en del av Cappelen Damm. Forlagsdelen ble overtatt av Lars Swanström i 1890 og ble drevet til frem hans død i 1939. Albert Cammermeyer døde i 1893 av hjertesvikt.

Albert Cammermeyers farfars far var Johan Sebastian Cammermeyer (1730 – 1819) som kom fra København til Bergen i 1754 og ble først gift med Maren Heiberg (1742 – 1812) og således morfar til Johan Sebastian Cammermeyer Welhaven (se slekten Heiberg). Etter Marens død giftet han seg med Anne Gude, de fikk Johan Siegfried Cammermeyer (1757 – 1844), Alberts farfar. Albert Cammermeyers far var distriktslegen Johan Widing Heiberg Cammermeyer (1805 – 56) som hadde praksis i Innvik 1836 – 41 og i Eid i Nordfjord 1841 – 55 inntil han døde av bronkitt. Hans mor var Karen Sofie Sehested Arctander (1809 – 72). Albert flyttet i 1854 til morens familie i Drammen. Etter farens død i 1856 flyttet også resten av familien til Drammen.

Referanser
----------

1. 1 2   Norsk biografisk leksikon, oppført som Frederik Albert Cammermeyer, Norsk biografisk leksikon ID Albert\_Cammermeyer, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  (no) Albert Cammermeyer i Norsk biografisk leksikon.
3. ↑  Vilhelm Haffner (1943). *Albert Cammermeyer og hans tid i norsk bokhandel* **(bokmål)**. Cammermeyer. s. 10.  [Tilgang for norske IP-adresser.]

Eksterne lenker
---------------

* Cammermeyergården, Tollbodgaten 31 i Oslo, bygget av Alb. Cammermeyers forlag og Centraltrykkeriet, 1898, arkitekt Kristen Rivertz.
* Haffner, Vilhelm (1948). *Albert Cammermeyer : hans liv og virke*. Oslo: Cammermeyers boghandel.  [Tilgang for norske IP-adresser.]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Prabook **·** Historisk befolkningsregister **·** VIAF
 |
**Number One Observaroty Circle** er den amerikanske visepresidentens embedsbolig. Huset ligger på tomten til United States Naval Observatory i Washington, D.C. og ble bygget i 1893 for å huse USNOs direktør. 

I 1974 vedtok den amerikanske Kongressen å bygge om huset til offisiell residens for visepresidenten. Før 1974 holdt visepresidenten til i eget hjem, men kostnaden for å legge sikkerheten til rette i disse hjemmene ble etterhvert store.

Selv om Number One Observatory Circle ble gjort tilgjengelig for visepresidenten i 1974, gikk det tre år før en visepresident skulle bo der på fulltid. Visepresident Gerald Ford ble selv president før han fikk tatt residensen i bruk, og hans visepresident igjen, Nelson Rockefeller, brukte boligen primært til representasjon siden han allerede hadde en bolig i Washington. Visepresident Walter Mondale var den første som flyttet inn og siden dengang har alle USAs visepresidenter bodd i huset. Visepresidentboligen ble pusset opp av United States Navy tidlig i 2001.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Number One Observatory Circle – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
**Siah Bisheh vannkraftverk** er et pumpekraftverk ved landsbyen Kandovan langt nord i Iran, i fylket Chalus. Det ligger plassert 125 km nord for Teheran, ved elva Chalus. Denne korte elva renner nordover fra Elbruz-fjellene, med start 50 km rett nord for hovedstaden, og har utløp i Det kaspiske hav ved byen Chalus. Kraftverket har gjennomgått byggearbeider og utvidelser siden 1996. Installert vannkrafteffekt er 1 140 MW. 

Det er et såkalt pumpekraftverk med to reservoarer. Utbyggingen startet i 2003, etter planlegging og prosjektering helt siden 1970. Øvre dam ligger i en øvre V-dal, og er en steinfyllingsdam med betongoverflate, 85 m høy og 438 m lang. Reservoaret er på 3,5 mill m³. Nedre dam er også en steinfyllingsdam med betongoverflate beliggende 500 meter nedenfor der Chalus-elva møter Garmrudbar-elva, og 101,5 m høy of 332 m lang, med et reservoar på 3,6 mill m³.

Referanser
----------

1. ↑   isn.moe.gov.ir[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   www.muetzenberg.ch[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* KC – «Siah Bisheh Pumped Storage Project Upper & Lower Dams».
**Warren Austin Sprout** (født 3. februar 1874 i Picture Rocks, Pennsylvania, død 23. august 1945 i Westfield, New Jersey) var en amerikansk skytter som deltok i de olympiske leker 1912 i Stockholm.

Sprout ble olympisk mester i skyting under OL 1912 i Stockholm. Han var med på det amerikanske laget som vant armégevær lagskyting med 1687 poeng foran Storbritannia med 1602. De andre på laget var Charles Burdette, Allan Briggs, Harry Adams, Carl Townsend Osburn og John Jackson. Det var ti lag som deltok og det var seks mann på hvert lag, konkurransen ble avviklet 29. juli 1912. Hver deltaker skjøt 15 skudd på hver av distansene 200-, 400-, 500- og 600 meter. Sprout skjøt totalt 276 poeng som var det svakeste resultatet på det amerikanske laget.

OL-medaljer
-----------

* 1912 Sveriges flagg Stockholm – Gull **Gull** i skyting, armégevær lagskyting (USA)
* 1912 Sveriges flagg Stockholm – Bronse Bronse i skyting, 25 meter rifle bevegelig mål lagskyting (USA)
* 1912 Sveriges flagg Stockholm – Bronse Bronse i skyting, 50 meter rifle lagskyting (USA)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Warren Sprout – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Warren Sprout – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Warren Sprout – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |