recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Den rettsmedisinske kommisjon** (**DRK**) er et norsk statlig organ som har som hovedoppgave å kontrollere de rettsmedisinske sakkyndiges utførelse av sine verv i straffesaker. De sakkyndige skal sende inn avskrift til kommisjonen av alle rettsmedisinske erklæringer i strafferettslige spørsmål. Kommisjonen gjennomgår disse avskriftene og gir uttalelse dersom noe vesentlig er å bemerke. Den rettsmedisinske kommisjon kan eventuelt avkreve nye erklæringer.

Kommisjonen skal også, dersom det anmodes om det, gi retten, påtalemyndighet, forsvarer og sakkyndige, råd og opplysninger om rettsmedisinske spørsmål under strafferettslige undersøkelser. I tillegg skal kommisjonen overfor Justis- og beredskapsdepartementet og Helsedirektoratet bidra til utredninger i spørsmål av rettsmedisinsk art. Leder av Den rettsmedisinske kommisjon fra 1. mars 2013 er psykiater Karl Heinrik Melle.

Kommisjonen er delt inn i fire faggrupper:

* Gruppe for rettspatologi og klinisk rettsmedisin
* Toksikologisk gruppe
* Genetisk gruppe
* Psykiatrisk gruppe

Vurderinger i Breivik-saken
---------------------------

I rettssaken mot Anders Behring Breivik ble flere motstridende erklæringer fremlagt for retten, og kommisjonen kom med motstridende uttalelser til disse erklæringene.

Sju av kommisjonens ni medlemmer vurderte Breivik-erklæringene: Psykiater Andreas Hamnes, psykiater Agneta Nilsson, psykiater Gunnar Johannesen, barne- og ungdomspsykiater Jannike E. Snoek, spesialist i klinisk psykiatri og nevropsykiatri professor Kirsten Rasmussen, spesialist i klinisk psykiatri og nevropsykiatri professor Knut Waterloo og psykiater Karl Heinrik Melle. Psykiater Hege Saltnes og spesialist i klinisk psykologi Annika Melinder var inhabile i saken.

Kommisjonen ble sterkt kritisert under Breivik-saken da det ble lagt frem to motstridende sakkyndige utredninger. Se rettspsykiatriske vurderinger av Anders Behring Breivik. Under høringen i tingretten kom det frem at det første av tre møter i kommisjonen ble avlyttet av NRK via en mobiltelefon som ikke var avslått. NRK avslørte da at minst tre av medlemmene var kritiske til den første sakkyndige utredningen.

Referanser
----------

1. ↑  Årsrapport 2010[*død lenke*] (PDF)
2. ↑  Informasjon om kommisjonen og dens oppgaver Arkivert 8. desember 2011 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
**Astri Tonoian** (født 5. september 1984) er en norsk kunstner. Hennes hovedmedia er skulptur. Hun har tidligere jobbet innen smykkekunst og metallfaget som hun utdannet seg i ved Kunsthøgskolen i Oslo fra 2003 - 2009.

Tonoian kom inn på Kunsthøgskolen i Oslo 18 år gammel og fullførte sin mastergrad i kunstfag i 2009 etterfulgt av pedagogisk utdannelse ved Høgskolen i Oslo i 2011.

Tonoian debuterte på den årlige Novemberutstillingen som avholdes i Drammen i 2001. Hun har videre deltatt på Novemberutstillingen flere ganger, samt Østlandsutstillingen og Rådhusgalleriet. Hun var juryleder ved Østlandsutstillingen 2013 og 2014. 

Astri Tonoian var initiativtager og prosjektleder for samtidskunstprosjektet LandSkapt som har natur som sin visningsarena. Prosjektet ble gjennomført for første gang i 2014 der tilsammen 10 norske kunstnere bidro til å skape en natursti med kunstneriske opplevelser langs ruten ved Vestre Kjærnes Gård i Østfold. Projektets formål er å skape en tverrfaglig samarbeidsarena innen fagene kunst og natur med hensikt å skape positive opplevelser i og for naturen.

Tonoian er medlem av Norsk billedhoggerforening og Østfold Bildende Kunstnere.

Astri Tonoian er datter av grafikeren Lena Akopian og skulptøren Ashot Tonoian.

Referanser
----------

1. ↑  Kunsthøyskolen i Oslo m/omtale av Thomas Hylland Eriksen[*død lenke*]
2. ↑  «Østlandsutstillingen 2009 – medvirkende kunstnere–pdf» (PDF). Arkivert fra originalen (PDF) 5. oktober 2013. Besøkt 23. mai 2010.
3. ↑  «Norsk billedhoggerforening». Arkivert fra originalen 13. februar 2011. Besøkt 22. mai 2010.
4. ↑  Med kunst i blodet – Drammens Tidende

Eksterne lenker
---------------

* Hjemmeside
**Eva Bergh** (født 25. februar 1926 i Kolbotn, død 19. februar 2013) var en norsk skuespiller med lang fartstid ved Den Nationale Scene.

Bergh scenedebuterte ved Det Nye Teater i 1949 og filmdebuterte samme år i *Døden er et kjærtegn*. Hun hadde en fremtredende posisjon ved Den Nationale Scene i over 40 år, og gjorde blant annet en rekke store ibsenroller. Hun har også hatt en rekke hovedroller i musikaler, blant annet *My Fair Lady* (1963), *Kiss me Kate*, *Hello Dolly* og *Spelemann på taket*. Hennes dramatiske oppgaver omfatter utover Ibsen, rollen som Elizabeth i Schillers *Maria Stuart* og moren i Hans Wiers-Jenssens *Anne Persdotter*.

Etter filmdebuten i 1949 hadde Eva Bergh hovedrollen i filmer som *Skadeskutt* (1951), samt ledende roller i den svenske *Hård klang* (1952) og Tancred Ibsens *Venner* (1960) og den dansk-norske samproduksjonen *Skal vi leke gjemsel?* (*Ska' vi lege skjul*) (1971).

Eva Bergh var gift med komponisten Sverre Bergh (1915–1980).

Filmografi
----------

* 2004 – *Salto, salmiakk og kaffe*
* 1970 – *Skal vi leke gjemsel?*
* 1960 – *Venner*
* 1952 – *Hård klang* (svensk)
* 1952 – *The Long Memory*
* 1951 – *Skadeskutt*
* 1949 – *Døden er et kjærtegn*

Referanser
----------

1. 1 2   Internet Movie Database, IMDb-nummer nm0074555, besøkt 10. juli 2016[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Store norske leksikon[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   «Eva Bergh er død»[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   Norsk biografisk leksikon, nbl.snl.no[Hentet fra Wikidata]
5. ↑  «Eva Bergh er død». Den Nationale Scene. Arkivert fra originalen 20. februar 2013. Besøkt 20. februar 2012.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Eva Bergh på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) Eva Bergh hos Sceneweb Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Prabook **·** BIBSYS **·** VIAF **·** KulturNav
 |
**Nicoline «Nina» Jacobine Moe Leganger** (født 10. september 1858 i Arendal, død 10. juli 1941) var en norsk barnebokforfatter som ofte ble publisert i norsk blad- og avispresse.

Liv og virke
------------

Nina Moe Leganger tilbrakte deler av oppveksten hos morens slektninger i København. Der gjorde hun også sine første litterære fremstøt, og der utga hun sin debut, *Haardføre Folk*, i 1894. I denne novellesamlingen beretter hun om sjømenns og fiskeres liv.

Først i langt mer fremskreden alder tok hun igjen opp forfatterskapet, og i mellomkrigstiden utga hun en rekke bøker for barn. Som forfatter ble hun i samtiden mest kjent for sine noveller. Hun var svært produktiv, og hennes fortellinger ble ofte publisert i landets kjente magasiner og ukeblader, ofte illustert av hennes bror, tegneren Louis Moe. Hennes *Kulturhistoriske skisser* ble publisert i *Morgenbladet* i 1922.

I 1936 utga hun en samling fortellinger under tittelen *Fra livets landevei*. Den bygger på hennes opplevelser gjennom et langt liv som prestefrue på landet.

Etter at hun ble gift, flyttet Nina Moe Leganger med ektemannen til Høland, hvor han var blitt sogneprest. Der ble hun boende resten av sitt liv. 
Hun ble 15. februar 1941 bisatt fra Løken kirke i Nordre Høland, og gravlagt sammen med sin ektemann.

Familie
-------

Nina Moe Leganger var datter av tannlege Halvor Georg Theodor Moe og Hansine Constance Halling, og søster av tegneren Louis Moe. Faren var en slektning av dikterpresten og eventyrsamleren Jørgen Moe.
Hun ble i 1904 gift med presten Philip Wilhelm Nicoll Leganger (1842-1912) av slekten Leganger.

Bibliografi
-----------

* 1894: *Haardføre Folk*, Det Schubotheske forlag, København
* 1923: *Syv søsken og andre smaafortællinger*, Lutherstiftelsen, Kristiania
* 1925: *Kjekke barn*, Lutherstiftelsen, Oslo
* 1928: *Vesle Pål og Gamle-Bruna*, Lutherstiftelsen, Oslo
* 1929: *Olemann og bestefar*, Lutherstiftelsen, Oslo
* 1932: *Barn og dyr*, Lutherstiftelsen, Oslo
* 1936: *Fra livets landevei*, fortellinger, Lutherstiftelsen, Oslo

Referanser
----------

1. ↑  Folketelling 1875 for 0903P Arendal prestegjeld, Tellingskrets: 008, Bosted by: 0101 Nygaden
2. ↑  Folketelling 1910 for 0221 Høland herred, Tellingskrets: 004 Skedsmo, Bosted land: 0031 Hølands Præstegaard
3. ↑  «Haardføre Folk». *Adresseavisen, Kjøbenhavns Adressecomptoirs Efterretninger 1894.08.16*. Danmark, København. 1894. s. 1.
4. ↑  *Aust-Agder-arv*. Senteret. 2011. s. 30.
5. ↑  *Vestfinmarken 1936.11.27*. Norge, Troms og Finnmark, Nordkapp. 1936. s. 2.
6. ↑  «Nina Moe Legangers gravferd». *Indre Akershus Blad 1941.07.19*. Norge, Viken, Aurskog-Høland. 1941. s. 2.
7. ↑  Sommerfelt, Vilhelm (1916). *Studenterne fra 1866*. Kristiania. s. 65-66.

Kilder
------

* *Dette skrev kvinner*. Oslo: Skolen. 1984. s. 136-137. ISBN 8257900109.
* «Fru Nina Moe Leganger». *Indre Akershus Blad 1941.07.12*. Norge, Viken, Aurskog-Høland. 1941. s. 1.

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister
 |
**Filip II Filorhomaios** (født ukjent - død en gang etter 58 f.Kr.) («glad i romere») eller *Barypos* («tungfot») var sønnen til selevkidekongen Filip I Filadelfos. Filip II regjerte selv i en kort periode av det som var igjen av den hellenistiske Selevkideriket i deler av Syria på 60-tallet f.Kr. da som klientkonge under romerske Pompeius. Han konkurrerte med sin tremenning Antiokos XIII Asiatikos om Pompeius' gunst, inntil den romerske hærføreren ble lei og nedla det gamle kongeriket.

Historie
--------

Folket i byen Antiokia hyllet Antiokos XIII Asiatikos som ny konge, og det ble akseptert av Lucius Lucullus. I 68/67 f.Kr. ble Lucullus tilbakekalt og den romerske kommandoen gitt Pompeius. Samtidig forviste Filip II Filorhomaios sin slektning fra Antiokia med støtte fra byens befolkning og fra en lokal hersker i Kilikia, men Antiokos XIII kom tilbake i 65 f.Kr. Pompeius er uinteressert i de lokale dynastiske stridighetene, avsatte Antiokos XIII og fikk ham drept i 64 f.Kr. Syria ble gjort til en romersk provins.

Den avsatte Filip II kan ha overlevd. En seleukideprins ved navnet Filip ble nevnt som en mulig brudgom til dronning Berenike IV av Egypt i 58 f.Kr. søster av den langt mer kjent Kleopatra. Denne ekteskapsforeningen ble derimot forhindret av den romerske guvernøren i Syria, Aulius Gabinius, som sannsynligvis fikk Filip II drept en gang for alle.

Ettermæle
---------

Filip II Filorhomaios ble det siste medlemmene av de en gang så mektige selevkid-dynastiet, men med kompliserte familiebånd og uklare identiteter som er vanskelige å fastholde ved at mange har samme navn. Hans tilnavn Filorhomaios betyr «glad i romere». Han ble også kalt for Barypos, «tungfot».

Referanser
----------

1. 1 2  Philip II Philoromaeus Arkivert 17. mai 2008 hos Wayback Machine.. Livius.org

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Antiokos XIII Asiatikos** | **Selevkidekonge**(65 f.Kr.–64 f.Kr.) | Etterfølger:**Romerske republikk konsulene Hybrida og Cicero** |

| * v
* d
* r
Selevkid-dynastiet |
| --- |
| Selevkos I Nikator **·** Antiokos I Soter **·** Antiokos II Theos **·** Selevkos II Kallinikos **·** Selevkos III Keraunos **·** Antiokos III den store **·** Selevkos IV Filopator **·** Antiokos IV Epifanes **·** Antiokos V Eupator **·** Demetrios I Soter **·** Aleksander I Balas **·** Demetrios II Nikator **·** Antiokos VI Dionysos **·** Diodotos Tryfon **·** Antiokos VII Sidetes **·** Demetrios II Nikator **·** Aleksander II Zabinas **·** Kleopatra Thea **·** Selevkos V Filometor **·** Antiokos VIII Grypos **·** Antiokos IX Kyzikenos **·** Selevkos VI Epifanes **·** Antiokos X Eusebes **·** Demetrios III Eukairos **·** Antiokos XI Epifanes **·** Filip I Filadelfos **·** Antiokos XII Dionysos **·** Tigranes I av Armenia **·** Antiokos XIII Asiatikos **·** Filip II Filorhomaios **·** Selevkos VII Kybiosaktes |
Forskjærbestikk fra ca 1810 i stål med skaft av sølv. Foto Anne-Lise Reinsfelt / Norsk Folkemuseum, NF.1983-1164AB.
Forskjærgaffel i stål, lengde 22,7 cm. Foto Anne-Lise Reinsfelt, Norsk Folkemuseum, NF.1961-0141
**Forskjærgaffel** er en stor gaffel til å holde kjøttet med når det skjæres med forskjærkniven. Forskjærgafler var i bruk allerede i slutten av middelalderen, og kom slik før spisegaffelen.

Forskjærgafler har gjerne et solid blad av stål med lange, kraftige tinder. På baksiden har forskjærgafler ofte en stopper som kan svinges ut for å hindre at gaffelen trenger for langt inn i steken. Om forskjærgafler og forskjærkniver som hører sammen brukes gjerne betegnelsen forskjærbestikk.

Alternative betegnelser: skinkegaffel (om en bred kort gaffel med tre tinder til å holde spekeskinker og fenalår), stekegaffel og tranchergaffel

Litteratur
----------

* Lassen, Erik (1960): *SKE KNIV OG GAFFEL*, Høst & søn, København.
* Østby, Jon Birger (1983): *Nomenklatur for spise- og serveringsbestikk*, med tegninger av Torill Sand. Oslo.

Eksterne lenker
---------------

* Se forskjærgafler i DigitaltMuseum.
**Astri Jacobsen** (1922–2013) var en norsk skuespillerinne.

Jacobsen scenedebuterte i 1947 på Centralteatret som «Myrrine» i Aristofanes' antikke drama *Lysistrata*. Hun var etter det en periode ved Trøndelag Teater og ved Nationaltheatret fra 1949 til 1952, og deretter på Oslo Nye Teater til 1961. Hennes teaterroller omfattet blant annet rollen som «Rosalind» i Shakespeares *Som dere vil ha det* og som «Jessica» i Sartres *Skitne hender*. Hun spilte i flere operetter og musikaler, blant annet sang hun rollen som «Josefa» i *Sommer i Tyrol* over 100 ganger. 

Hun har også hatt roller på TV. Blant annet hadde hun rollen som farmoren i barne- og ungdomsserien *Ulrikke* (1986). Hun har også medvirket i flere av Fjernsynsteatrets oppsetninger.

Jacobsen filmdebuterte i 1952 i Kåre Bergstrøms *Det kunne vært deg*, og hadde hovedrollene i *Den evige Eva* og *Ung frue forsvunnet* (begge fra 1953). Hun har ellers hatt biroller i filmer som blant annet *Støv på hjernen* (1959), *Broder Gabrielsen* (1966), og *Evas øye* (1999).

Film og TV-opptredener
----------------------

* *Evas øye* (1999) som «Sejers Mor»
* *In Via* (1997) (kortfilm)
* *Full utrykning* (1971) som «Annes mor»
* *Broder Gabrielsen* (1966) som «Fru Sagen»
* *Før frostnettene* (1966)
* *De kalte ham Skarven* (1965) som «Fru Moe»
* *Nå gjør vi så...!* (1962)
* *Støv på hjernen* (1959)
* *Ung frue forsvunnet* (1953) som «Eva Berger»
* *Den evige Eva* (1953)
* *Det kunne vært deg* (1952) som «Frøken Ødegård»

Fjernsynsteatret
* *Alma* (1985) som «Fru Frantzen»
* *Den som henger i en tråd* (1980) som «Jørgine Kårstad»
* *Kranes konditori* (1963) som «Elise Gjør»

Referanser
----------

1. 1 2   Internet Movie Database, IMDb-nummer nm0414687, besøkt 21. juli 2016[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Astri Jacobsen på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) Astri Jacobsen hos Sceneweb Rediger på Wikidata

* (sv) Astri Jacobsen i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (fr) Astri Jacobsen på Allociné Rediger på Wikidata

* (en) Astri Jacobsen hos The Movie Database Rediger på Wikidata
**Jakop Filip Janssønn Hauan** (født 11. juli 1986 i Tromsø) er en norsk jazzmusiker (trommer og elektronikk).

Biografi
--------

Hauan er en ung fremadstormende trommeslager, og ble utdannet ved Norges musikkhøgskole i Oslo (2011), med en bachelorgrad i utøvende trommer og jazzimprovisasjon. Han har turnert og spilt på en rekke konserter i Norge, Europa og Afrika i band som Halles Komet, Johan Lindvall Trio, Zarathustra, Northern Arc, IAmSound, Papirfly (Hanne Kalleberg Kvartett) og har deltatt i konkurranser Jazzintro i band Kanel Re:kilde og "Hanne Kalleberg Kvartett" og fikk andre plass i "Nõmme jazz internasjonale ungdom konkurranse, Jazz artist 2010".

Hauan samarbeider innenfor duo AvantGong med Jørn Øien, hvor de prøver å skape lydlandskap, melodier og tilknytning ved hjelp av synther, trommer, elektronikk med utgangspunkt fri musikk og verdensmusikk. Resultatet er musikalske ideer der lyden smelter sammen til friitt improviserte uttrykk som groover og variert lydmessig gjennom en strøm av fascinerende lyd bilder. Inspirert av musikk og kultur fra hele verden. Elektronika, støy, jazz og improvisatorisk musikk, duoen søker å skape et særegent lydbilde.

Hauan er en av initiativtakerne bak Lillesalen Konsertserie. Arrangementet som siden høsten 2014 har funnet sted i "Lillesalen" på Chateau Neuf, og har som mål å være en scene for dyktige jazzmusikere. Ifølge arrangørene, er de blant de få som setter søkelyset utelukkende på denne musikken.

Diskografi
----------

Med Morten Halle
* 2012: *Northern Arc* (Curling Legs)

I kvartetten Papirfly
* 2013: *Papirfly* (NorCD)

Referanser
----------

1. ↑  ; arkiveringsdato: 12. oktober 2018; arkiv-URL: .
2. 1 2  Karlsen, Tia. «Tar jazzarven videre». Universitas. Besøkt 23. november 2013.
3. ↑  «Jazzstudentenes eksamensfestival». Norges musikkhøgskole. Arkivert fra originalen 2. november 2013. Besøkt 23. november 2013.
4. ↑  Helgheim, Roald. «Jazz på norsk papirfly». Dagsavisen. Arkivert fra originalen 4. november 2013. Besøkt 23. november 2013.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Jakop Janssønn – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* AvantGong Offisiell nettside
* Halle/Kjellemyr/Janssønn på YouTube

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |

Portaler: Norge | Jazz
**Forskrift om bruk av politiarrest** er en norsk forskrift som regulerer bruk av politiarrest. Forskriften kommer til anvendelse uavhengig av hjemmelsgrunnlaget for oppholdet i arresten.

Forskriften ble fremmet av Justis- og politidepartementet og fastsatt ved kronprinsregentens resolusjon av 30. juni 2006 med hjemmel i straffeprosessloven § 183 første ledd. Den trådte i kraft 1. juli 2006.

Forskriften gir regler om forholdene i politiarrest, slik som helsehjelp, lufting, dusj, madrasser og tepper. Den fastsetter også reglene om overføring fra politiarrest til fengsel, hvor det fremgår at innsatte skal overføres innen to døgn etter pågripelse, med mindre dette av praktiske grunner ikke er mulig.

I tillegg etablerer forskriften tilsynsutvalg for politiarrestene. Tilsynsutvalgene består av Politidirektoratet, statsadvokat og en uavhengig representant oppnevnt etter forslag fra Den Norske Advokatforening.

Referanser
----------

1. ↑  § 1-1
2. ↑  Straffeprosessloven § 183
3. ↑  § 5-2
4. ↑  § 3-1
5. ↑  § 4-2

Eksterne lenker
---------------

* Lovdata
**Jakov Iosifovitsj Dzjugasjvili** (georgisk: იაკობ ჯუღაშვილი , russisk: Яков Иосифович Джугашвили) (født 18. mars 1907, død 14. april 1943) var den eldste sønnen til Josef Stalin. Hans mor var Stalins første kone, Ekaterina Svanidze.

Dzjugasjvili var artillerioffiser i Den røde armé og ble tatt til fange av tyskerne under slaget ved Smolensk, i de tidlige stadier av den tyske invasjonen av Sovjetunionen. Tyskerne kom med tilbud til Sovjetunionen om å bytte Jakov med den tyske feltmarskalk Friedrich Paulus som var blitt tatt til fange av sovjeterne etter slaget om Stalingrad, men Stalin takket nei til dette tilbudet og skal angivelig ha uttalt «Jeg vil ikke bytte en tysk marskalk for en sovjetisk løytnant».[]

Det er ikke klart når og hvordan Dzjugasjvili døde. Ifølge de offisielle tyske papirene som ble funnet etter krigen, døde han ved å løpe inn i et elektrisk gjerde i konsentrasjonsleiren Sachsenhausen, hvor han ble holdt fanget.[] Noen har hevdet at Jakov begikk selvmord i denne leiren, mens andre har antydet at han ble myrdet.[]

I 2003 var USAs forsvarsdepartement i besittelse av dokumenter som tydet på at Dzjugasjvili ble skutt i et forsøk på å flykte fra fangenskap.[] Disse papirene ble vist til Dzjugasjvilis datter Galina Dzjugasjvili, men hun avviste ektheten av disse papirene, og hun hevdet at hennes far aldri ville bli tatt til fange av tyskerne, men at han ble drept i kamp mot dem.[]

Referanser
----------

1. 1 2   Autorités BnF, oppført som Âkov Iosifovič Džugašvili, BNF-ID 162344768[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Munzinger Personen, oppført som Jakob Dschugaschwili, Munzinger IBA 00000003781, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni **·** VIAF **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC **·** Munzinger (iba)
 |
*Se pekerside for flere forekomster av Nordre gate.*

Nordre gate 9, bygget i 1903 og tegnet av arkitekt Karl Norum.
Nordre gate 10.
**Nordre gate** (1–23, 2–28) er en av Trondheims viktigste forretningsgater. Den strekker seg fra Kongens gate ved Vår Frue kirke til Kanalen. Øvre halvdel av gata er gågate. Til tross for hva navnet antyder, løper gaten langs en nord-sør-akse. Den ligger således et kvartal vest for den parallelle Søndre Gate.

Nordre er en av de mellomstore gatene fra Cicignons byplan, med en bredde på 36 alen. Vi kjenner to middelaldergater som gikk omtrent der Nordre går i dag: Borkegate og Moritsveita.

Nordre gate var fram til siste halvdel av 1800-tallet ingen utprega forretningsgate. Fram til 1870-åra bestod bebyggelsen av toetasjes trehus. Da ble nr. 3 og 5 oppført som de første murgårder med forretninger i første etasje og leiligheter over. På 1880- og 90-tallet ble flere av de eldre gårdene ombygd til forretninger.

Bygningene i gaten
------------------

* *Nordre gate 1* huser Adresseavisens byredaksjon og en grafisk avdeling. Gården er fra ca. 1710, men flere ganger ombygd og påbygd. Den siste omfattende restaurering og ombygging skjedde i 2007. Forfatteren Arne Dybfest vokste opp i bygningen.
* *Nordre gate 9* er et av de fineste eksemplene på jugendarkitektur i byen. Gården er tegna av Karl Norum i 1903. Fasaden har seinere blitt utsatt for uheldig ombygging ved at de opprinnelige, sirkelrunde utstillingsvinduene er skifta ut.
* *Nordre gate 10* huser Rønninggården fra 1972, et eksempel på et nyere bygg tilpasset de eldre omgivelsene, men som samtidig markerer seg som et typisk 1970-tallsprodukt.
* *Nordre gate 26* er Astoria hotell, et av de tidligste eksemplene på funkis i Trondheim. Gården er fra 1935, og tegna av Arne Westerlid og Hermann Semmelmann. Den er sammenbygd med den to år eldre Lysholmgården på hjørnet av Olav Tryggvasons gate via et vertikalt trappefelt.

Brann i Nordre gate
-------------------

7. desember 2002 brant hele den verneverdige rekka av toetasjes trebygninger mellom Thomas Angells gate og Dronningens gate – se bybranner i Trondheim. På branntomta ble det oppført en ny forretningsgård i 4 etasjer med bærende konstruksjoner i limtre og etasjeskiller i betong.

Referanser
----------

1. ↑  Postens adressesøk
2. ↑  Nordre gate 1
3. ↑  Arne Dybfest

  

Portal: Trondheim

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Wikistrinda **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Henry Lawson Murphy** (født 12. desember 1883, død 5. januar 1942) var en britisk sportsutøver som deltok for Irland i de olympiske leker 1908 i London.

Murphy vant en olympisk sølvmedalje i landhockey under OL 1908 i London. Han var med på det irske laget som kom på andreplass i landhockeyturneringen bak England. Irland vant semifinalen over Wales med 3-1 men tapte finalen mot England med 1-8. Det var seks lag som deltok i turneringen, alle medaljene ble vunnet av britiske lag: Gull til England sølv til Irland og bronse til de tapende semifinalistene Wales og Skottland. Murphy spilte begge kampene i OL-turneringen.

OL-medaljer
-----------

* 1908 Storbritannias flagg London - Sølv Sølv i landhockey Storbritannias flagg Storbritannia

Referanser
----------

1. ↑   sports-reference.com, www.sports-reference.com, besøkt 20. januar 2016[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Henry Murphy – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Henry Murphy – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Henry Murphy – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Avhandling om de 400 vers** (sanskrit: catuḥśatakaśāstra-nama-kārikā; རྣལ་འབྱོར་སྤྱོད་པ་བཞི་བརྒྱ་པ་, wylie: rnal 'byor spyod pa bzhi brgya pa) er en avhandling som ble skrevet av den indiske madhyamaka-filosofen Āryadeva (3. århundre e.Kr.).

I 1994 publiserte Ruth Sonam en kommentar til dette verket, som var skrevet av Geshe Sonam Rinchen (1933–2013). Mange læresteder i det østlige Tibet, deriblant Shri Singha Shedra i Dzogchenklosteret i Dêgê i det autonome prefekturet Garzê i Sichuan, regner det som en av «de 13 avhandlinger» – viktige indiske avhandlinger, som sammen med verker av Khenpo Shenga (1871–1927), utgjør grunnlaget for deres pensum.

Referanser
----------

1. ↑  Lang 1986
2. ↑  Sonamj 1994
3. 1 2  Thirteen great texts, Rigpa Shedra, Rigpawiki.org, 8. juli 2017

Litteratur
----------

* Lang, Karen (1986). *Ā̄ryadeva's Catuḥśataka : On the bodhisattva's cultivation of merit and knowledge*. Gylling : Narayana; 1986. ISBN 978-8-75002-619-8. ISBN 87-500261-9-4.
* Sonam, Ruth (1994). *Yogic Deeds of Bodhisattvas: Gyel-tsap on Aryadeva's Four Hundred (Textual Studies and Translations in Indo-Tibetan Buddhism)*. Snow Lion Publications; 1. utgave, 1. januar 1994. ISBN 978-1-55939-019-4. ISBN 1-55939-019-0.

Eksterne lenker
---------------

* Four Hundred Verses
Et russisk ikon som forestiller Jakob, Jesu bror. Dette skriftet er angivelig skrevet av ham, og inneholder en samling Jesus-ord, med gnostisk preg
**Jakobs hemmelige bok** eller **Apocryphon Iacobi** er et apokryft evangelium som forteller om et møte mellom Jesus og Jakob, hans bror og Peter, etter oppstandelsen, hvor Jesus gir instruksjoner og forklaringer.

Teksten er formet som et brev fra Jakob. Antagelig er både brevformen og den beskrevne åpenbaringssituasjonen senere tilføyelser, for å skape en ramme rundt det sentrale i teksten: Jesus-sitatene.

Evangeliet er antagelig skrevet mellom år 100 og 150. Jesussitatene ser ikke ut til å være påvirket av de kanoniske evangeliene, noe som kan tyde på at skriftet er forholdsvis gammelt. Teksten har et gnostisk preg.

En oversettelse av Einar Thomassen ble utgitt i samlingen *Apokryfe evangelier* i serien Verdens Hellige Skrifter i 2001.

Referanser
----------

1. ↑  Fremstillingen er basert på Halvor Moxnes' innledning til *Apokryfe evangelier*, 2001

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Universalis **·** VIAF **·** LCCN
 |
**Raymond Samuel (Ray) Tomlinson** (født 23. april 1941 i New York, død 5. mars 2016) var en amerikansk programmerer. Han er kalt e-postens oppfinner. Tomlinson valgte å bruke tegnet @ i e-postadresser.

Utdannelse
----------

Tomlinson studerte ved Broadalbin Central School i nærheten Broadalbin i New York. Senere begynte han ved Rensselaer Polytechnic Institute i Troy i New York hvor han deltok i et program med IBM. Tomlinson ble tildelt en bachelor of science-grad i elektroteknikk fra Rensselaer Polytechnic Institute i 1963. Etter endt eksamen fra RPI, begynte Tomlinson ved Massachusetts Institute of Technology for å fortsette med utdannelsen til å bli ingeniør.

Utmerkelser og priser
---------------------

Tomlinson har mottatt flere utmerkelser og priser for sine mange oppfinnelser og forskning. I 2000 mottok Tomlinson utmerkelsen George R. Stibitz Computer Pioneer Award fra American Computer Museum (med Computer Science Department of Montana State University). I 2001 mottok han en Webby Award fra International Academy of Digital Arts and Sciences for hans livslange innsats til forskningen. Også i 2001 ble Tomlinson innlemmet i Rensselaer Alumni Hall of Fame. *Discover Magazine* tildelte Tomlinson en Innovation Award i 2002. I 2004 ble Tomlinson tildelt en IEEE Internett Award sammen med Dave Crocker. Sammen med Martin Cooper ble Tomlinson tildelt den spanske utmerkelsen Fyrsten av Asturias' pris for naturvitenskap og teknologi.

I 2012 ble Tomlinson vist den ære å bli innlemmet i Internet Hall of Fame.

Referanser
----------

1. 1 2   Encyclopædia Britannica Online, Encyclopædia Britannica Online-ID biography/Ray-Tomlinson, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   kias.dyndns.org[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   www.fpa.es[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   www.computerhope.com[Hentet fra Wikidata]
5. ↑   www.heise.de, besøkt 6. mars 2016[Hentet fra Wikidata]
6. ↑   Museum of Modern Arts online samling, MoMA kunstner-ID 38004, besøkt 4. desember 2019[Hentet fra Wikidata]
7. ↑   www.nytimes.com[Hentet fra Wikidata]
8. ↑   www.bbc.co.uk[Hentet fra Wikidata]
9. ↑   www.eduard-rhein-stiftung.de, besøkt 6. mars 2016[Hentet fra Wikidata]
10. ↑   www.internethalloffame.org, besøkt 6. mars 2016[Hentet fra Wikidata]
11. ↑  «Email inventor Ray Tomlinson dies at 74 - TechRepublic». *TechRepublic*. Besøkt 6. mars 2016.
12. ↑  «Historien omkrøllalfaen». *Aftenposten*. Besøkt 6. mars 2016.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Prabook **·** Encyclopædia Universalis **·** Geni **·** VIAF **·** GND
 |
Benedikt av Nursia ødelegger et hedensk idol, framstilt av Juan Rizi (1600–1681)
**Avgudsdyrkelse** betyr, i religiøs forstand, dyrkelsen av falske eller hedenske guder. I overført betydning, er det dyrkelsen av noe som, etter alminnelig oppfatning, ikke bør være gjenstand for dyrkelse.

En vurdering av hvilke religiøse retninger som bedriver avgudsdyrkelse, vil være avhengig av eget ståsted. Innen en monoteistisk religion vil tilbedelse av alle andre guder enn den egne guden, som regel være å betrakte som avgudsdyrkelse. Avvik fra ortodoks lære innen en religion, for eksempel ved bruk av ulike former for avbildninger, vil også kunne oppfattes som avgudsdyrkelse.

Fenomenet avgudsdyrkelse, rettere sagt advarselen mot det, er ikke eksklusivt for monoteistisk gudsdyrking, slik det er lett å tro innen den jøde-kristne-muslimske verden. Avgudsdyrking i en fenomenologisk forstand oppstår når symbolet, eller gudebildet, navnet, representanten eller lignende tar plassen, for dét som det skal representere.

Sankt Stefanus, kristendommens første martyr, ble steinet som følge av at han holdt fram at dyrkelsen av den aller høyeste, El Shaddai, i urtempelet, Tabernaklet, var avgudsdyrkelse.

I Vrådal i Telemark var det på 1700-tallet et bilde som ble kalt «Torbjørn». M.B. Landstad forteller at bildet en gang ble påført et øksehugg i «Torbjørn»s ansikt. Husbonden Onund Flateland ble bekymret for at bildet ville hevne seg for øksehugget, og etter en stund skal det ha vist seg en merkelig ild over takene på Flateland, men den ble straks slukket. Likevel tolket folk dette som et dårlig varsel. Onund Flatelands datter Jorund hadde imidlertid alltid stelt godt med bildet, og ba det om at det ikke førte ulykke over gården. Det skal «Torbjørn» angivelig ha lovet for hennes skyld, og så lenge hun levde. Jorund døde angivelig i 1749, og snart etter hennes død brant gården ned, også stuen der «Torbjørn» stod. Men noen dokumentasjon for denne brannen er aldri funnet.

Referanser
----------

1. ↑  «Det Norske Akademis ordbok». *naob.no*. Besøkt 21. mai 2020.
2. ↑  Phua, Richard Liong Seng (4. desember 2005). *Idolatry and Authority* **(engelsk)**. Bloomsbury Publishing. s. 30. ISBN 978-0-567-28910-0.
3. ↑  *Apostelgjerningene*, kapittel 6 og 7
4. ↑  Emil Birkeli: *Huskult og hensidighetstro*, Det Norske Videnskaps-Akademi i Oslo, 1943

Se også
-------

* Fakse-Brokke

Litteratur
----------

* Armstrong, Karen (1995): *Historien om Gud* Oslo: Gyldendal.
* Bowker, John (2000): *Concise Dictionary of World Religions* Oxford: Oxford University Press.
* Dever William G. (2005): *Did God Have a Wife? – Archeology and Folk Religion in Ancient Israel*. Cambridge, UK: Eerdmans.
* *Bibelen* Oslo: Det Norske Bibelselskap.
* *Tanach* New York: Mesorah Publications ltd, 2007.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Idolatry – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** LCCN **·** NKC
 |
Funnet ble gjort i en åker like nord for Edøy gamle kirke
**Edøyskipet** er restene av et skip fra vikingtiden eller merovingertiden som er nedgravd i en tidligere stor gravhaug på jordet på Edøy i Smøla kommune i Møre og Romsdal. Skipet ble oppdaget i 2019 like ved skipsleia inn mot Trondheim. Området er undersøkt med georadar, og skipsfunnet vises som en «anomali» hvor georadaren avslører en skipsform under bakken. Skipet ble funnet under en tidligere gravhaug like nord for Edøy gamle kirke. Gravhaugen har hatt en diameter på rundt 18 meter, og georadardataene antyder at de bevarte delene av skipet har en lengde på minst 13 meter. Ut fra dette kan en anslå at den opprinnelige lengden på skipet har vært 16-17 meter .
Restene etter Edøyskipet er ennå ikke gravd ut.

Funnstedet
----------

Kartleggingen av marken ble foretatt i september 2018. Arkeologer fra Norsk institutt for kulturminneforskning (NIKU) undersøkte grunnen med en georadar som ved hjelp av elektromagnetiske signaler registrerer ulike jordsmonnsegenskaper, og som på denne måten kan lage et digitalt kart over strukturer under matjorden.

Edøya er også kjent for Kulisteinen. Tvers over skipsleia i Edøyfjorden ligger Solskjel der det ble utkjempet to slag under Harald Hårfagres rikssamling rundt 900 og et slag i 1208 i borgerkrigstiden.

Referanser
----------

1. ↑  Bjørneset, Olaug (22. november 2019). «Over 1000 år gammalt skip funne på Smøla». *NRK* **(norsk nynorsk)**. Besøkt 22. november 2019.
2. ↑  «Skipsfunn på Edøy». *NIKU*. 22. november 2019. Besøkt 18. desember 2019.
3. ↑  «(+) Geoskanning skal avdekke historien». *www.tk.no* **(norsk)**. 28. september 2019. Besøkt 24. november 2019.
***Cucochodaeus*** er en slekt av biller som hører til gruppen skarabider (Scarabaeoidea). De lever for det meste i sandige områder og kalles "sand-loving scarab beetles" på engelsk. Ellers er biologien deres dårlig kjent. Slekten omfatter bare én kjent art.

Utseende
--------

En liten, oval, hårete, gulbrun bille. Kjevene (mandiblene) er framskytende, men ikke spesielt store. Hodet er omtrent dobbelt så bredt som langt, med rundet, framskytende "snute" (clypeus) og rundede fasettøyne. Antennene ender i en nokså stor, rundet klubbe som består av tre ledd. Pronotum er rundet med tvert avkuttet forkant og avrundet bakkant, nær dobbelt så bredt som langt. Dekkvingene er nesten jevnbrede, avrundede bak, med rader av grove punkter og ellers fint og tett punktert. Forbeina er kraftige, mellom- og bakbeina nokså slanke, med lange sporer på bakleggene.

Levevis
-------

Veldig lite er kjent om artens biologi, men den lever i ørkenområder.

Utbredelse
----------

Arten har en ganske begrenset utbredelse i det sørvestlige Nord-Amerika (California, Arizona og det nordvestlige Mexico).

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien Skarabider, Scarabaeoidea
			* Familien Ochodaeidae Mulsant & Rey, 1871
				+ Underfamilien Ochodaeinae Mulsant & Rey, 1871 – vidt utbredt
					- Gruppen Ochodaeini Mulsant & Rey, 1871
						* Slekten ***Cucochodaeus*** Paulsen, 2007
							+ *Cucochodaeus sparsus* (LeConte, 1868)

Kilder
------

* Generic Guide to new World Scarab Beetles - *Cucochodaeus*

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Cucochodaeus* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Cucochodaeus* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Cucochodaeus* hos NCBI Rediger på Wikidata

* *Cucochodaeus* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* Oversikt over artene
**Ingrid Helene Milde** (født 1955 i Bergen) er en norsk journalist og kulturarbeider. Hun har bodd i Stavanger siden 1972.

I tidsrommet 1987–1993 var hun ansatt i Studentersamfunnet Folken, først som økonomisekretær og de siste fire årene som daglig leder. I perioden 1993-1999 arbeidet hun i Den store Norske Humorfestivalen, og i årene 1994-1999 var hun festivalsjef og daglig leder. I samme periode startet hun Opplysningskontoret for band i Rogaland musikkråd, et faglig interessekontor for band og musikere, hvor hun var ansatt i årene 1993-1997.

Milde var ansvarlig for å etablere stiftelsen Musikkens Dag i Stavanger og var prosjektleder for MD fra 1993 til 1995. Hun var også en av de to prosjektlederne som arrangerte Tusenårsfesten 31.12.99 i sentrum av Stavanger. Fra 1999 til 2001 var Ingrid Milde prosjektleder for den nasjonale likestillingskonferansen *Kvinner Viser Vei*, som ble arrangert i Stavanger ved hjelp av 3 ansatte og 200 frivillige sommeren 2001.

I perioden 2002 – 2009 var Milde ansatt som presse- og informasjonsansvarlig ved Rogaland Teater. Fra 2010– 2016 ansatt som redaktør og journalist i Oktan Stavanger/Apropos (Media Bergen) med ansvar for publikasjoner. Fra 2014 har Milde vært styremedlem i Stiftelsen Pasjon.

Siden 2016 har hun vært frilans journalist, medierådgiver og redaktør for ulike publikasjoner. Tidligere utgivelser for Europeisk Kulturhovedstad Stavanger2008 og Pasjon 04 og Pasjon08.

Hun har også vært bidragsyter og medlem av redaksjonen til boka "Ekte kjærlighet - Folken 20 år".

Referanser
----------

1. ↑   no.linkedin.com[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Ingrid Helene Milde». LinkedIn. Besøkt 21. april 2021.
**Ingrid Langerud** (født 1981) er en norsk politiker (Ap) og kommunikasjonsarbeider. Fra 2022 er hun kommunikasjonsdirektør i Innovasjon Norge.

Hun var leder av Europeisk Ungdom fra 2002 til 2005. Før hun ble leder i organisasjonen var hun fylkesleder først i Hedmark og deretter i Akershus Europeisk Ungdom. 2009–2013 var hun nestleder i Europabevegelsen i Norge. Hun er bachelor i statsvitenskap med medievitenskap fra Universitetet i Oslo.

Langerud var ansatt i Burson-Marsteller 2005−2016 og arbeidet der særlig med organisasjoner/foreninger, offentlige og private virksomheter innen helse, forskning og utdanning, energi og miljø. Hun ble i 2009 valgt til nestleder i Europabevegelsen i Norge og sitter også i arbeidsutvalg.

Hun har vært politisk aktiv i Arbeiderpartiet, arbeidet en kort periode i Miljøverndepartementet som førstesekretær i avdelingen for internasjonalt samarbeid. I mars 2016 ble hun ansatt som Arbeiderpartiets kommunikasjonsjef.

Referanser
----------

1. ↑  Svardal, Yngve Garen (24. april 2022). «Ingrid Langerud blir ny kommunikasjonsdirektør i Innovasjon Norge». *www.kom24.no*. Besøkt 3. mars 2023.
2. ↑  «Hun blir ny PR-sjef i Arbeiderpartiet». kampanje.com. 3. mars 2016. Besøkt 3. mars 2023. «Langerud kommer fra stillingen som kommunikasjonssjef for samfunnsansvar i NorgesGruppen. Tidligere jobbet hun ti år i PR-byrået Burson-Marsteller, de siste fem årene som en del av ledelsen, og hun har arbeidet i Miljøverndepartementet som førstesekretær i avdelingen for internasjonalt samarbeid.»

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** ISNI
 |
***Dicronocephalus wallichi*** er en bille som hører til gruppen gullbasser (Cetoniinae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

Utseende
--------

En middelsstor (20-32 millimeter), grågult bestøvet gullbasse, bunnfargen er svart, men dette er vanligvis bare synlig i et par smale lengdestriper på pronotum, på scutellum og et par flekker på dekkvingene. Kroppen er tett dekket med matt bestøvning. På hodet har hannene to nokså lange, krumme, forgrenede horn som ligner mye på et hjortegevir. Pronotum er ovalt (avrundede bakhjørner) med to blanke, svarte lengdestriper. Dekkvingene har en krum, svart strek på "skuldrene". Beina, særlig forbeina, er lange. Beina er rødlige.

Levevis
-------

Larvene utvikler seg i jorda. Hunnen samler friske blader, som hun ruller sammen, legger et egg på og begraver. Hannenes forlengede forbein og horn tyder på at de kjemper om hunnene.

Utbredelse
----------

Arten er utbredt i Sørøst-Asia, fra det nordlige India i vest til Vietnam i øst.

Systematisk plassering
----------------------

Navnet har vanligvis vært stavet *Dicranocephalus*, men dette navnet er opptatt av tegeslekten *Dicranocephalus* Hahn, 1826 (Coreidae).

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
			* Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806 (eventuelt Cetoniidae)
				+ Underfamilien Cetoniinae Fleming, 1821
					- Stammen Goliathini Griffith & Pidgeon, 1832
						* Slekten *Dicronocephalus* Hope, 1837
							+ ***Dicronocephalus wallichi*** (Hope, 1831)

Kilder
------

* Beetle breeding - *Dicronocephalus wallichi*

Eksterne lenker
---------------

* Bilde av *Dicronocephalus wallichi*, hann
* (en) *Dicronocephalus wallichi* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Dicronocephalus wallichi* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Dicronocephalus wallichi* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Dicronocephalus wallichi* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
Tittelside fra 1694–1697-utgaven
***Dictionnaire historique et critique*** («historisk og kritisk leksikon») er et leksikon skrevet av den franske kritikeren og filosofen Pierre Bayle (1647–1706).

Arbeidet startet ved at Bayle i 1689 begynte å notere feil og utelatelser i Louis Moréris *Grand dictionnaire historique* (1674). Notatene utviklet seg gradvis til Bayles egen *Dictionnaire*. Første utgave kom ut som tobindsverk i Rotterdam 1697, andre utgave i tre bind i 1702. De mange etterfølgende utgavene kom etter Bayles død i 1706.

*Dictionnaire* er en kombinasjon av encyclopedi og realleksikon, et sammensurium av intellektuelle kuriosa, seriøse diskusjoner om ulike temaer, obskøne historier og utfordrende, lærde diskusjoner. Innholdet består av historie, litteraturkritikk, teologi, obskønitet, filosofiske avhandlinger om toleranse, ondets problem, epistemologiske spørsmål med mer. Som i et ordinært leksikon er oppslagene alfabetisk ordnet, men over 90% av tekstmengden finnes i notematerialet, der Bayle presenterer teser og mot-teser som gjerne kan handle om helt andre ting enn oppslagsemnet notene er knyttet opp mot.

Verket ble svært populært og mye lest, men ikke alle var fornøyd. De franske myndighetene forbød det og kalvinisten Pierre Jurieu mobiliserte den vallonske kirka i Rotterdam slik at Bayle så seg nødt til å gi ut *Eclaircissements*, en «presisering» av sitt syn på ateisme, manikeisme, skeptisisme og obskønitet.

Arbeidet med nye utgaver av *Dictionnaire* led under at Bayle i sine siste leveår viklet seg inn i lang og uproduktiv teologisk polemikk, hovedsakelig mot rasjonalistiske teologer.

Kilder
------

* Thomas M. Lennon og Michael Hickson: «Pierre Bayle» i Edward N. Zalta (red.): *Stanford Encyclopedia of Philosophy* *(Winter 2017 Edition)*

Eksterne lenker
---------------

* «Dictionnaire de Bayle», *The ARTFL Project*, University of Chicago. Online utgave, kopi av 1740-utgaven (5. utgave, Amsterdam, Leyde, La Haye, Utrecht; 4 bind).
*For klokken i London, se Big Ben.*

**Gjert Stensrud** (**BigBen**) (født 26. april 1970) er en norsk graffitikunstner (writer). Han ble kjent i 1980-årene under pseudonymet og signaturen «*BigBen*» når han var blant pionerene i norsk graffiti.

Han startet sin graffitikarriere med å markere seg med tagging i 1984. Senere samme år ble han et aktivt medlem i graffitigruppen United Taggers (UT). Senere var han mest aktiv med å male piecer i 1985–1988, først som medlem av Crime Empire (CEP), senere som medlem av Da Rebel Alliance (DRA) og Da Federation (DFR). Han leverte også flere kunstverk på egen hånd i denne perioden.

Før han trakk seg tilbake i 1988 rakk han å skape eller medvirke til i underkant av hundre piecer. De fleste av disse var i Oslo-området, men han har også malt rundt 20 piecer i Østfold.

BigBen hadde et comeback i perioden 1994 til 1995, hvor han leverte mellom 20 og 25 piecer i Oslo-området. Han opererte utelukkende solo i 94-95, og malte ingenting sammen med sine gamle writerkolleger fra 1980-årene.

I dag maler BigBen graffiti i lovlige former. Han har malt mange piecer på lovlige vegger i Oslo.

Han maler i dag også graffiti-inspirert kunst, med blant annet spraymaling og akryl på lerret, og har stilt ut sin kunst på flere utstillinger.

Referanser
----------

1. ↑  "Hiphop-hoder" (Spartacus forlag 2004), side 28

Litteratur
----------

* Brochmann, Jo T.; *Tagging. En bok om stygt som pent*, Flamme Forlag, 2014, ISBN 978-82-02-31500-9
* Hein, Lærke; *Den Stora Nordiske Malebok*, København 2011 ISBN 9788799386338
* Ocht; *Oslo Graffiti*, Oslo 2009 ISBN 978-82-998137-0-9
* Holen, Øyvind; *Hiphop-hoder Fra Beat Street til bygde-rap*, Oslo 2004 ISBN 82-430-0342-8
* Høigård, Cecilie; *Gategallerier*, Valdres 2007, ISBN 978-82-530-3016-6
* Kristiansen, Roger, Pedersen, Dag; *Graffiti på norske vegger*, Oslo 1984, ISBN 82-7316-198-6
**Holm Fredrik Holmsen** (født 15. mai 1888, død 19. mars 1948) var en norsk fotballspiller og idrettsleder. Han var fra Oslo og representerte Idrætsforeningen Viking (1906–1910) og Mercantile Ski- og Fotballklubb (1911–). Holmsen ble norgesmester for Mercantile i 1912 og var tapende finalist i 1913. Broren Eystein Holmsen spilte også på Mercantiles finalelag, og brødrene ble dessuten kretsmestere i Oslo disse årene. Fra 1907 til 1908 var han kasserer og fra 1911 til 1912 oppmann i Oslo Fotballkrets.

Holmsen drev også med skisport. Han var kretsformann i Oslo Skikrets i perioden 1930–1946,
og styremedlem i Norges Skiforbund fra 1938 og til sin død.

Referanser
----------

1. 1 2  Norges Skiforbund Årbok 1946-1948, s. 5
2. 1 2  Peder Chr. Andersen (1933). *Oslo Fotballkrets gjennem 25 år*. Oslo.
3. ↑  Jakob Vaage, red. (1956). *Norske skiløpere: skihistorisk oppslagsverk i 5 bind. Østlandet Sør*. Oslo: Skiforlaget – Erling Ranheim. s. 339, 344.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister
 |
***Big Bang*** (også kjent som *Lyngbø og Hærlands Big Bang*) er et norsk populærvitenskapelig underholdningsprogram som gikk tre sesonger på NRK1 fra 2010 til 2015. Her skulle to programledere stille spørsmål til et ekspertpanel. Spørsmålene dreide seg om alt fra jordklodens opphav til sære sykdommer. Mange av spørsmålene var av en filosofisk art. De to første sesongene ble ledet av Dagfinn Lyngbø og Anne-Kat. Hærland, mens 2015-sesongen ble ledet av Ingrid Gjessing Linhave og Kåre Magnus Bergh. Ekspertpanelet besto av Tian Sørhaug (sosialantropolog), Stig W. Johannessen (lege), Andreas Wahl (fysiker), Marlen Ferrer (historiker), Dag Olav Hessen (biolog) og Sunniva Rose (kjernefysiker). Det var ingen sendinger i 2012, 2013 og 2014.

Programmet ble produsert av *Rubicon TV* for *NRK*, og var basert på den svenske komikerduoen Filip Hammar og Fredrik Wikingssons program *Boston Tea Party* på Kanal 5.

Serien hadde meget gode seertall. Første sesong hadde et seersnitt på 796 000 og andre sesong 859 000. Premieren ble sett av 974 000. Premieren av tredje sesong ble sett av 733 000.

Episoder
--------

### Sesong 1

Første sesong ble sendt på NRK1 i perioden 5. mars til 23. april 2010. Sendt under navnet Lyngbø og Hærlands Big Bang.

| Episode | Sendt | Tema |
| --- | --- | --- |
| 1 | 5. mars 2010 | Kroppen |
| 2 | 12. mars 2010 | Penger |
| 3 | 19. mars 2010 | Kjærlighet |
| 4 | 26. mars 2010 | Tro |
| 5 | 2. april 2010 | Oppvekst |
| 6 | 9. april 2010 | Fremtid |
| 7 | 16. april 2010 | Straff |
| 8 | 23. april 2010 | Hjernen |

### Sesong 2

Andre sesong ble sendt på NRK1 i perioden 7. januar til 18. februar 2011. Sendt under navnet Lyngbø og Hærlands Big Bang.

| Episode | Sendt | Tema |
| --- | --- | --- |
| 1 | 7. januar 2011 | Makt |
| 2 | 14. januar 2011 | Moral og etikk |
| 3 | 21. januar 2011 | Forfengelighet |
| 4 | 28. januar 2011 | Venner og familie |
| 5 | 4. februar 2011 | Ekstase |
| 6 | 11. februar 2011 | Vinnere og tapere |
| 7 | 18. februar 2011 | Frykt |

### Sesong 3

Tredje sesong ble sendt på NRK1 i perioden 21. mars til 18. april 2015. Sendt under navnet Big Bang (med Linhave og Bergh).

| Episode | Sendt | Tema |
| --- | --- | --- |
| 1 | 21. mars 2015 | Jobb og fritid |
| 2 | 28. mars 2015 | Personlighet |
| 3 | 4. april 2015 | Smak |
| 4 | 11. april 2015 | Alder |
| 5 | 18. april 2015 | Teknologi og framtid |

Referanser
----------

1. ↑  «Big Bang (1:5)». *NRK*. 9.3.2015. Besøkt 26. oktober 2016.
2. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 11. oktober 2007. Besøkt 24. september 2007.
3. 1 2  «Avsluttet med et smell». *NRK*. 21.2.2011. Besøkt 26. oktober 2016.
4. ↑  «Rekord for Max». *kampanje.com*. 23.3.2015. Besøkt 26. oktober 2016.

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen har ingen egenskaper for filmdatabaser i Wikidata*