recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Christiestøtten** er en statue av stortingspresident og eidsvollsmann Wilhelm Frimann Koren Christie (1778–1849) på Muséplassen foran Bergen Museums naturhistoriske samlinger i Bergen. Herfra skuer han utover Christies gate, gaten som bærer hans navn gjennom byens sentrum, og minner oss om å følge grunnloven. Kappen som henger over skulderen, støvlene og bokrullen minner om statuer fra romersk tid, og er uttrykk for kunstneren Christopher Borchs ambisjon om å fremheve den historiske betydningen av Christies innsats for Norge.

Statuen ble finansiert med innsamlede midler og avduket på Torgallmenningen den 17. mai 1868 som Norges første portrettstatue. Den ble flyttet til sin nåværende plassering på Muséplassen i 1925, hundre år etter at museet ble grunnlagt, med nettopp Christie selv og biskop Jacob Neumann som mest fremstående pådrivere og innsamlere. Christie var muséets formann i alle år frem til sin død.

Christopher Borch (1817–1896) er mest kjent for å ha tegnet løvene foran Stortinget i Oslo, og ved flyttingen av Christiestøtten ble statuen supplert med en løve ved sokkelens fot, laget av billedhuggeren Wilhelm Rasmussen.

* Minnestøtten av W.F.K. Christie ble opprinnelig reist på Torgallmenningen 17. mai 1868. Skulpturen var den første i sitt slag i Norge. Foto: Marcus Selmer,Norske Prospecter/RiksantikvarenMinnestøtten av W.F.K. Christie ble opprinnelig reist på Torgallmenningen 17. mai 1868. Skulpturen var den første i sitt slag i Norge. Foto: Marcus Selmer,*Norske Prospecter*/Riksantikvaren
* Statuen ble flyttet til Universitetsmuseet i Bergen i 1926.  Postkort: Mittet & Co./nasjonalbibliotekets bildesamlingStatuen ble flyttet til Universitetsmuseet i Bergen i 1926.  Postkort: Mittet & Co./nasjonalbibliotekets bildesamling
* Christiestøtten på Muséplassen foran Bergen Museums naturhistoriske samlinger. Foto: 2006Christiestøtten på Muséplassen foran Bergen Museums naturhistoriske samlinger. Foto: 2006

Referanser
----------

1. ↑  *Bergen byleksikon* om Christiestøtten

Eksterne lenker
---------------

* Overhaling 2013

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Bergen byleksikon
 |
En vasall legger hendene sine mellom føydalherrens hender. Miniatyr fra middelalderen.
**Homagium** (latin, av *homo* «mann», på norsk oversatt med «hyllest» eller «håndgang») var under den vesteuropeiske føydalismen den symbolske handlingen eller seremonien som skapte et forpliktende forhold mellom en vasall og hans herre.

Kong Edvard I av England kysser kong Filip IV av Frankrike. Fra 1300- eller 1400-tallet.
Seremonien besto i at vasallen knelende la sine hender mellom herrens hender (*immixtio manuum*) og mottok et kyss (*osculum*) på munnen. I tillegg kunne det følge en troskapsed (*fidelitas*), og vasallen kunne motta et len av føydalherren (investitur). Det forholdet som oppsto mellom herren og vasallen var livsvarig. Vasallen forpliktet seg til å adlyde herren og følge ham i krig, mens herren på sin side forpliktet seg til å beskytte vasallen.

*Homagium*-seremonien oppsto i Frankerriket i tidlig middelalder. Selv om den ble mindre viktig i senmiddelalderen, kan den forfølges helt til den franske revolusjonen.

I Norge måtte hirdmennene utføre håndgang og sverge troskapsed til kongen. De ble derfor kalt kongens «håndgangne» menn.

Litteratur
----------

* Absalon Taranger: *Udsigt over den norske rets historie*. Cammermeyers Boghandel, 1904

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND **·** LCCN **·** HDS
 |
**Christianskirken** er den lutherske danske kirke i Berlin. Kirken forbinder de danske sogn, og ledes av en biskop for Folkekirken. Kirken ligger i Wilmersdorf i bydelen Charlottenburg-Wilmersdorf.

Historie
--------

Det har vært dansk kirke i Berlin siden 1912. Den ble dannet av håndverkere, de såkalte navere, som holdt til i byen og i begynnelsen, lånte man lokalene til den bømisk-lutherske menighet i Neuenburger Straße 3.

Nåværende kirke
---------------

Den nåværende kirkebygning ble innviet den 15. oktober 1967, og ble oppført på ruinene av den svenske Victoriamenighets aldershjem. Den har en menighetssal, såvel som et bibliotek og prestebolig tilknyttet. I 2012 feiret Den danske kirke i Berlin 100-årsjubileum, med deltagelse av blant andre Prinsesse Benedikte.

Referanser
----------

1. ↑  *Den danske kirke i Berlin*, christianskirken.de. Besøkt 5. oktober. 2013 Arkivert 7. oktober 2013 hos Wayback Machine.
2. ↑  *Kirkeguiden - introduktion til Berlins hellige steder*, berlin.guide.dk. Besøkt 5. oktober 2013
3. ↑  *Dänische Christianskirken - Dänische Gemeinde*, berlin.de. Besøkt 5. oktober 2013
4. ↑  *Dansk kirke i Berlin med historisk vingesus*, kristeligt-dagblad.dk. Besøkt 5. oktober 2013 Arkivert 7. oktober 2013 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
Marilyn Monroe fremfører «Diamonds Are a Girl's Best Friend» i filmen *Herrer liker blonde piker* (1953).
**«Diamonds Are a Girl's Best Friend»** er en amerikansk jazzsang som ble skrevet av Jule Styne og Leo Robin til musikalen *Gentlemen Prefer Blondes* (1949). Sangen ble fremført av Carol Channing. Den mest kjente versjonen ble fremført av Marilyn Monroe i *Herrer liker blonde piker*, filmatiseringen av musikalen fra 1953.

Kjente versjoner
----------------

Carol Channing introduserte sangen i Broadway-musikalen *Gentlemen Prefer Blondes* (1949). I *Herrer liker blonde piker*, filmatiseringen av musikalen fra 1953, ble den fremført av Marilyn Monroe, og senere av Jane Russell da hun utgir seg for å være Monroes rollefigur. I 2004 ble Monroes fremførelse kåret til den 12. beste filmsangen på Det amerikanske filminstituttets liste over de 100 beste filmsangene. Madonna imiterte Monroes fremførelse av sangen i musikkvideoen til sangen «Material Girl». 

Nicole Kidman fremførte en versjon av sangen i filmen *Moulin Rouge!* (2001). Et kort utdrag fra teksten til «Material Girl» ble også inkludert. I 2007 fremførte Beyoncé Knowles en oppdatert versjon av sangen i en reklame for Giorgio Armanis nye parfyme Emporio Armani Diamonds. Christina Aguilera fremførte sangen i filmen *Burlesque* (2010). Sangen har også blitt fremført av blant andre Eartha Kitt, Emmylou Harris, Kylie Minogue, Ethel Merman, Nicole Scherzinger og T-Bone Burnett.

Referanser
----------

1. ↑  «AFI's 100 Years...100 Songs» **(engelsk)**. Det amerikanske filminstituttet. Arkivert fra originalen 6. mars 2016.

Eksterne lenker
---------------

* Opptak av Ethel Merman fra National Public Radio
**Elin Igland** (født 16. april 1982) er en norsk tekstilkunstner, nå bosatt på Landvik i Grimstad kommune.

Igland tok bacheloreksamen i tekstil på Kunst- og designhøgskolen i Bergen (2006-2009) og mastergrad ved Kunsthøgskolen i Oslo (2010-2013). I 2009 arbeidet hun som tekstildesigner og trainee i byen Como i Nord-Italia, og i Tilburg i Nederland. Hun deltok på utstillingen HATCH i 2009 og 2013, en utstilling for nyutdannede kunstnere, sammen med blant annet skulptørene Signe Løvland Solberg og Magnie Liv Nilsen. Igland deltok på Sørlandsutstillingen i 2010 og 2014, og på debutantutstillingen på Galleri Bi-Z i Kristiansand i 2010. Hun har også hatt utstilling i Arendal kunstforening (2011), Galleri 3 i Bergen (2011), Snake Mountain Gallery i Oslo (2012) og på Trafo kunsthall i Asker (2015). Hun hadde sin første separatutstilling i Kampen Visningsrom i Oslo i januar 2014. I oktober 2014 åpnet Igland en stor separatutstilling på Reimanngården i regi av Grimstad kunstforening. I den forbindelse uttalte hun til *Grimstad Adressetidende* at inspirasjonen til ustillingen var hentet fra tekstilindustrien; nærmere bestemt fra to industrielle strikkemaskiner som strikket strømper:

> Jeg vil ta vare på den kunnskapen. Jeg vil kunne historien. Jeg vil kunne disse maskinene. Jeg vil lære meg alt dette. Rett og slett fordi et er utrolig lite igjen av det. Kanskje det er kommet litt for seint, sier hun og ser en mulighet om at kunnskapen allerede er gått tapt. Det er trist.
> 
> 
>  *Grimstad Adressetidende* 8. oktober 2014 Gro Austenå Berg: «Elin ble inspirert av to strikkemaskiner».
> 
> 

I 2013 mottok Elin Igland Aust-Agder fylkeskommunes kunstnerstipend på deling, sammen med billedkunstner Gunnhilde Høyer fra Arendal. Året før fikk hun tildelt stipend fra Statens kunstnerstipend og støtte fra Bildende Kunstneres Hjelpefond (BKH).

Referanser
----------

1. ↑  «Sørlendinger inntar Bylarm» i *Agderposten,* 17. februar 2010, s. 39.
2. ↑  SABOTasje kunstutstilling 17. april - 4. mai i Gamle Innvik Ullvarefabrikk, Innvik (besøkt 3. februar 2015)
3. ↑  «HATCH 2009» I *Agderposten* 6. august 2009, siden 50
4. ↑  Liv Ekeberg: «To kunstnere» i *Agderposten*, 12. februar 2014.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | KulturNav
 |
***Diana*** er Diana Ross' tiende soloalbum og ble utgitt den 22. mai 1980. Albumet var, og er Ross' mestselgende album i karrieren. Albumet solgte godt over seks millioner i USA, ytterligere tre millioner i Europa og erklært platina av RIAA.

Bakgrunn
--------

Etter suksess med disco-albumet *The Boss* året før, var Ross ute etter en ny og moderne «sound» og Motown satte henne i arbeid med de anerkjente produsentene Bernard Edwards og Nile Rodgers fra gruppa Chic. Ifølge ryktene hadde produsentene skrevet materiale nok for et album, med Aretha Franklin i tankene. Franklin hadde året før opplevd sin første fiasko med disco-platen *La Diva* og takket nei. Sangene «Upside Down» og «I'm Coming Out» ble derfor gitt til Ross, og til tross for konfliktene som skal ha oppstått mellom Ross og produsentene ble albumet ferdiggjort. 

Ross var ikke fornøyd med platen, og med diskoens tilbakeslag fryktet Ross for karrieren. Hun tok demoene med seg til Motown, og remikset alle låtene sammen med Russ Terrana. 
Låtenes diskopreg ble tonet ned, lange musikalske partier ble kuttet vekk og tempoet ble økt for å gi sangerinnen en mer ungdommelig og lysere stemme. Edwards og Rodgers var ikke fornøyd og saksøkte Motown senere. Produsentene ble kontaktet for et oppfølgeralbum, men planene ble lagt på is da Ross forlot Motown i 1981.

Sporliste
---------

Alle sanger skrevet av Bernard Edwards og Nile Rodgers.

### Side A

1. «Upside Down» – 4:05
2. «Tenderness» – 3:52
3. «Friend to Friend» – 3:19
4. «I'm Coming Out» – 5:25

### Side B

1. «Have Fun (Again)» – 5:57
2. «My Old Piano» – 3:55
3. «Now That You're Gone» – 3:59
4. «Give Up» – 3:45

Mottakelse
----------

Da albumet ble utgitt i mai 1980, ble Ross introdusert til den yngre generasjonen, og albumet nådde andreplass på den amerikanske salgslisten, med førstesingelen «Upside Down» på topp på singel-listen. Albumet har per dags dato solgt godt over 10 millioner. Albumet ble gjenutgitt i 2003, med de originale Chic-versjonene.

Singler
-------

* 1980: «Upside Down» / «Friend to Friend» (#1 USA)
* 1980: «I'm Coming Out» / «Give Up» (#5 USA)
* 1980: «My Old Piano» / «Now That You're Gone» (#109 USA)
* 1981: «Tenderness» / «Have Fun Again»

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Diana* på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) *Diana* på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) *Diana* på AllMusic Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz
 |
**Fengyang** (kinesisk: 凤阳县; pinyin:  *Fèngyáng Xiàn*) er et fylke i provinsen Anhui i Folkerepublikken Kina. Det ligger i byprefekturet Chuzhou.

Befolkningen var på 689 320 innbyggere i 1999.

Historie
--------

I en periode lå en av Ming-dynastiets hovedsteder her. Etter at Zhu Yuanzhang kom på tronen la han sin hovedstad til Nanjing, og valgte **Linhao** (dagens *Fengyang*) som sin **Zhongdu** («midtre hovedstad»). Zhongdu ble bygd fra det annet år (1369) til det åttende år av Hongwu-keiserens regjering. Byen rakk ikke å utvikle seg til noe reelt politisk senter, men noen av at de arkitektoniske konsepter, som hvordan keiserpalasset ble orientert og innrettet, skulle få stor innflytelse på bygningsplanene for Den forbudte by og området rundt i Beijing.

Zhongdu var en av de mest storslagne bykonstruksjonene i sin tid i Kina. Den tok inn i seg kunstneriske tradisjoner fra Song-dynastiet og Yuan-dynastiet, og skulle legge følringer for den nye stil som ble toeneangivende under Ming-dynastiet og Qing-dynastiet.

Kulturminner
------------

Keiserbyen og steinskulpturene ved gravene fra Ming-dynastiets midtre hovedstad (*Ming zhongdu huang gucheng ji Huangling shike*, 明中都皇故城及皇陵石刻) ble i 1982 oppført på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner.

Administrative enheter
----------------------

**Storkommuner:**

* Banqiao (板桥镇), Damiao (大庙镇), Fucheng (府城镇), Guantang (官塘镇), Hongxin (红心镇), Liufu (刘府镇), Wudian (武店镇), Xiquan (西泉镇), Linhuaiguan (临淮关镇), Zaoxiang (枣巷镇), Yinjian (殷涧镇), Zongpu (总铺镇), Xiaoxihe (小溪河镇), Daxihe (大溪河镇)

**Kommune:**

* Huangwan (黄湾乡)

Referanser
----------

1. ↑  National Population Statistics Materials by County and City – 1999 Period, *i* China County & City Population 1999, Harvard China Historical GIS

Eksterne lenker
---------------

* Lokalregjeringens hjemmeside
* Zhongdu Imperial City of Ming and Stone Tablets in Imperial Mausoleum
* Site of the Imperial City and Stone Sculptures at the Royal Tombs in the Middle Capital of the Ming Dynasty (Ming Zhongdu Huanggucheng ji Huangling Shike)[*død lenke*]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Treehouse of Horror** er tittelen som benyttes på TV-serien *The Simpsons* sine halloween-episoder. Ulikt andre Simpsons-episoder består disse av tre separate segmenter, og de er ikke en del av kontinuiteten da hovedpersonene ofte gjennomlever grusomme ting som å bli drept, havne i en tredimensjonal verden, bli halvt hest eller havne i alternative virkeligheter. Mange av segmentene er basert på andre filmer og serier, som Harry Potter, Ondskapens hotell, Starship Troopers, A Nightmare on Elm Street og Dracula.

Første utgave Treehouse of Horror ble sendt i 1990, og var en del av den andre sesongen. Siden har det vært en årlig foreteelse. De kjennetegnes av at åpnings- og avslutningssekvensene er annerledes. De starter gjerne med en advarsel før en dyster kjenningsmelodi starter. Skriften forestiller blod, og navnene omgjøres til makabre navn – for eksempel blir Matt Groening til *Rat Groening*, James L. Brooks til *James Hell Brooks* og Sam Simon til *Sam Sayonara Simon*.

Treehouse of Horror-programmene var også forbildet for Anthology of Interest-episodene i Futurama.

| * v
* d
* r

* Simpsons
* Liste over episoder av Simpsons

 |
| --- |
| Familien | 
* Homer Simpson
* Marge Simpson
* Bart Simpson
* Lisa Simpson
* Maggie Simpson
* Abraham Simpson

 |
| Bak kamera | 
* Matt Groening
* Dan Castellaneta
* Nancy Cartwright
* James L. Brooks
* Mike Scully
* Al Jean

 |
| Annet | 
* Capital City
* Springfield
* Shelbyville
* D’oh!
* Liste over figurer i Simpsons

 |
| 
* Kategori:Simpsons

 |
En spenningssyklus for et trefase-system, fra 0° til 360° (2π radianer) på tidsaksen. Linjene viser variasjonen i fasespenningene over tid. Med utgangspunkt i fase 1 (rød), ser man at fase 2 (grønn) er forskjøvet med 120°, mens fase 3 (blå) er forskjøvet ytterligere 120°.
**Trefase** er et vekselstrømsystem for overføring av elektrisk energi. Systemet har tre faseledere og i TN-nett en nulleder. Fasespenningene er forskjøvet 120° (=360°/3) i forhold til hverandre. Tre-fasesystemet kan i forbruker-enden kobles som énfase, stjernekobling eller trekant-kobling. En fase er spenningspotensialet mellom to faseledere, og énfase kan hentes ut mellom to faseledere (IT-nett og TN-nett) eller mellom faseleder og nulleder (TN-nett).

Med et perfekt balansert trefasesystem (eksakt 120° mellom fasene) er den momentane spenningen i en vilkårlig fase eksakt lik i størrelse, men motsatt retning som summen av de andre to fasene. Det betyr at returbanen for strømmen i en faseleder er de to andre faselederne. Dermed er summen av strøm i de tre faselederne alltid null og strømmen i hver faseleder er lik (og motsatt retning) av summen av strømmen av de andre to faselederne. Dermed er hver faseleder en returbane for de andre to faselederne.

Mens en énfaset vekselstrømskrets trenger to ledere, kan et trefasesystem overføre 1,73 (kvadratroten av 3) ganger så stor effekt, med én ekstra leder.

Koblinger
---------

De grunnleggende trefaskoblingene: Stjerne-kobling (*Y-koppling*) og trekant-kobling (*D-koppling*). Ved trekant-kobling er kun hovedspenning tilgjengelig.
Det er to hovedkoblinger som brukes i trefasesystemer; Stjerne-kobling og trekant-kobling.

### Stjerne-kobling

Her kobles tre av lederne til et felles jordet null-punkt på generator/transformator-siden. Nullpunktet føres ut i nettet med en egen null-leder (i TN-S-nett), eller som kombinert jording og null-leder (PEN) (i TN-C-nett). I TN-nett kan null-lederen få relativt kraftige strømmer hvis det er skjev eller ukompensert induktiv last hos forbruker, men spenningen mellom null-lederen og de enkelte faselederne vil være stabil (fasespenningen delt på kvadratroten av 3 - f.eks. fasespenning 400 V, fase til nulleder = 230 V). Trefasede elektromotorer er normalt ikke koblet med nulleder, slik at stjernekobling av disse kan brukes både i IT-nett og TN-nett.

### Trekant-kobling

Ved trekant-kobling kobles systemet sammen uten et felles null-punkt. Trekant-kobling kalles også triangelkobling eller deltakobling (*Δ-kobling*). Generatorer er normalt ikke trekantkoblet, men transformatorer ute i nettet eller hos forbruker kan være det. 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN
 |
***Treff*** er den første platen i Treff-serien. Det skulle bli 21 album i den etterhvert så populære serien, utgitt på plateselskapet Talent. De fire første platene kom imidlertid ut på RCA, hvor Arve Sigvaldsen jobbet som produsent. Treff-platene var coverlåter sunget av Arve Sigvaldsens «egne» artister og besto hovedsakelig av Inger Lise Rypdal, Gro Anita Schønn og Stein Ingebrigtsen med gjesteartister.

Denne første platen kom ut i 1971 på RCA International. Artistene var Inger Lise Rypdal, Gro Anita Schønn, Nordre Sving og Helge Borglund. Borglund var i 1971 et nokså ubeskrevet blad, men få år senere skulle han virkelig slå igjennom med plateserien Frem fra Glemselen sammen med Rita Engebretsen. Låtutvalget på denne platen var alle store hiter i 1971, som «Rose Garden», «Chirpy Chirpy Cheep Cheep», og Monacos Eurovision Song Contest-bidrag i 1971 oversatt til norsk av Arne Bendiksen: «På en gammel benk». Omtalen av «Treff-platene» i starten var at det var et «vern» mot utenlandsk musikkbransje. Idéen var at man fremdeles skulle lytte til det som var populært ute i verden, men sunget av norske artister. Treff-serien solgte totalt over 500 000 eksemplarer og var et slags 1970-tallets svar på *Absolute Music*.

Sporliste
---------

1. «Rose Garden» (South), sang: Gro Anita Schønn
2. «Funny Funny» (Chinn/Chapman), sang: Nordre Sving
3. «Me And Bobby McGee» (K. Kristoffersen/F. Foster), sang: Inger Lise Rypdal
4. «Knock Three Times» (I. Levine/L. Russel Brown), sang: Helge Borglund
5. «På en gammel benk» (J. P. Bourtayre/Y. Dessca/A. Bendiksen), sang: Gro Anita Schønn
6. «Chirpy Chirpy Cheep Cheep» (Stott/Cassia), sang: Inger Lise Rypdal
7. «I'm Gonna Be a Country Girl Again» (Buffy Saint Marie), sang: Gro Anita Schønn
8. «Have You Ever Seen The Rain» (J. Fogerty), sang: Nordre Sving
9. «Jack In The Box» (Myers/Worsly), sang: Inger Lise Rypdal
10. «Put Your Hand in the Hand» (McClellan), sang: Gro Anita Schønn

Andre medvirkende
-----------------

* Terje Fjærns Orkester
* Produsent: Arve Sigvaldsen

Utgivelser
----------

* 1971 LP/MC8spors RCA International INTS1291

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Treff* på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) *Treff* på Spotify Rediger på Wikidata
**Diamphipnoidae** er en av familiegruppene av steinfluer. De er tilknyttet et liv i ferskvann som nymfer (larve). Steinfluer finnes bare i nærheten av ferskvann. Selv om de voksne har fire vinger er de ikke særlige dyktige flygere og finnes sjeldent langt fra stedet de levde som nymfe.

Utseende
--------

Svært store, kraftige steinfluer, arten *Diamphipnoa helgae* kan ha et vingespenn på opptil 112 mm og er det største kjente medlemmet av ordenen. Vingene og beina er brunspraglete. Forvingene er ganske smale, bakvingene brede med et bredt, åre-rikt analfelt bakerst. Nymfene er lange og slanke. Hodet er litt smalere enn pronotum, med små fasettøyne. Antennene er ganske robuste og noe lengre enn hode + thorax. Beina er ganske lange og kraftige, på yttersiden med en frynse av lange, utstående hår. På undersiden har de forgreinete gjeller på de fire første bakkroppsleddene. De to haletrådene er noe lengre enn bakkroppen, kraftige, i den indre halvdelen med en frynse av lange, utstående hår på innersiden.

Levevis
-------

Nymfene lever i kaldt, rennende vann i de kald-tempererte områdene i det sørlige Sør-Amerika. Nymfene av slekten *Diamphipnoa* ganger på død ved og planter, nymfene av *Diamphipnopsis* skraper alger fra steiner.

Systematisk inndeling
---------------------

Søstergruppen til Diamphipnoidae er Eustheniidae.

**Treliste**
* Orden **Steinfluer (Plecoptera)**
	+ Overfamilie Eusthenioidea
		- Familie Diamphipnoidae Ricker, 1950 – seks arter
			* Slekten *Diamphipnoa* Gerstäcker, 1873
				+ *Diamphipnoa annulata* (Brauer, 1869)
				+ *Diamphipnoa colberti* Stark, 2008
				+ *Diamphipnoa helgae* Illies, 1960
				+ *Diamphipnoa viriscentipennis* (Blanchard, 1851)
			* Slekten *Diamphipnopsis* Illies, 1960 – bare i Chile
				+ *Diamphipnopsis beschi* Illies, 1960
				+ *Diamphipnopsis samali* Illies, 1960

Kilder
------

* Stark, B.P. (2008) *Diamphipnoa colberti*, a new stonefly species from Chile, and the possible female of *Diamphipnopsis beschi* Illies (Plecoptera: Diamphipnoidae). *Illiesia* 4: 55-58.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Diamphipnoidae* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Diamphipnoidae* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Diamphipnoidae* hos NCBI Rediger på Wikidata

* *Diamphipnoidae* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* The Tree of Life – Steinfluer, (Plecoptera) (engelskspråklig)
* CSIRO – Steinfluer, (Plecoptera) Arkivert 27. oktober 2017 hos Wayback Machine. (engelskspråklig)
* Norsk Entomologisk forening
**Elin Melberg** (født 1976) er en norsk billedkunstner. Hun gikk ut med Mastergrad fra Royal College of Art (London) i 2002.

Nylige utstillinger inkluderer Nord-Norsk Kunstmuseum (Tromsø) (2020-21); Abingdon Studios (Blackpool, UK) (2019); Interface gallery (Oakland, USA) (2019); Kunsthall Stavanger] (2018); Kunstmuseet KUBE (Ålesund) (2018); Nordenfjeldske kunstindustrimuseum (Trondheim) (2017) og Stavanger kunstmuseum (2017 - 18).[]

Verkene hennes er innkjøpt av blant annet Stavanger kunstmuseum, Stavanger universitetssykehus, KORO, Stavanger kommune, Oslo kommune og Bazil Alkazzi Foundation.[]

Referanser
----------

1. ↑   Virtual International Authority File, VIAF-ID 50145969876332250026, besøkt 20. februar 2021[Hentet fra Wikidata]

Stavanger kunstmuseum

Årsutstillingen
Abingdon Studios
Kunsthall Stavanger
Nord-Norsk kunstmuseum
Kunstmuseet KUBE Arkivert 28. februar 2021 hos Wayback Machine.
Interface Gallery

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** ISNI **·** KulturNav
 |
***Juvelerernes Skræk*** er en dansk stumfilm fra 1915, regissert av Alexander Christian. Manuset ble skrevet av Carl Th. Dreier. Filmen bygger på Sven Elvestads roman *Greven af Oslo*, som utkom i 1905.

Filmen hadde premiere 20. desember 1915.

Elvestads syn
-------------

Odd Magnar Syversen redegjør i sin bok *- så gikk det sånn passelig skjevt : en beretning om Sven Elvestad* for hvordan Elvestad opplevde denne filmen:

> Samme høst kom han forbi en kinematograf og fikk tilfeldigvis se navnet Stein Riverton med store bokstaver på plakaten. Juvelerernes Skræk het filmen. Mon hva det var for noe? De hadde vel endret tittelen...
> 
> 
> Av nysgjerrighet gikk han inn. Etter noen minutter skjønte han hvilken roman det dreide seg om - Greven af Oslo. Men Herregud så banalt! Det var da virkelig en god roman, men filmen!
> 
> 
> Han gikk før filmen var slutt. Det var den eneste Riverton-filmen han så.
> 
> 
>

Handling
--------

En forbryter herjer dobbelt så fryktelig i byen, fordi han ikke legger igjen spor etter seg noe sted, som kan gi politiet hentydning angående identitet, utseende eller oppholdssted. Han har begått en rekke forbrytelser, men politiet står på stedet hvil. Ved hver forbrytelse har han etterlatt seg en merkelig hilsen: Et avtrykk av en skjeletthånd. I erkjennelse av å stå maktesløs overfor denne motstanderen henvendte politiet seg til den berømte privatdetektiven *Tom Atkins*.

«Skelethaanden» er en inder. Han har nettopp kommet til byen. Under navnet *John Vermiel* bor han i et palé i én av byens mest høyvelbårne kvarter. På baksiden har Vermiel innrettet en hemmelig utgang, slik at han denne veien kan slippe til og fra sitt tilfluktssted. Da *Vermiel* får kjennskap til at privatdetektiven er tilkalt legger han en plan. Han greier å fange ham i en utspekulert felle. Da detektiven lå bundet i kjelleren - under *Vermiels* palé - overhørte han at *Vermiel* skulle holde et møte på et gammelt teglverk.

Detektiven kler seg ut som vagabond og skjuler seg under taksperrene. Han overhører at Vermiel planlegger å plyndre én av de største juvelererforretning i byen. Inderen oppdager nå «vagabonden» uten å gjennomskue hans forkledning. Likevel føler han seg ikke sikker og ber et par av sine håndlangere om å holde øye med ham. Detektiven lager et opptrinn og ankommer i politidrosje til stasjonen. Der fjerner han forkledningen og meddeler om *Vermiel*s mål. 

*Vermiel* blir satt i politiets varetekt. Gleden varer ikke lenge, for en halv time etter at han har blitt innelukket i cellen, klarer han å flykte.

Rolleliste
----------

* Aage Hertel - *John Vermiel, «Skelethaanden»*
* Alf Blütecher - *Tom Atkins, detektiv*
* Frederik Jacobsen - *Burns, oppdagelsespolitiets sjef*
* Aage Lorentzen
* Peter Jørgensen

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Juvelerernes Skræk* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (da) *Juvelerernes Skræk* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata
* *Juvelerernes Skræk* i DFIs filmdatabase
* Syversen, Odd Magnar: *så gikk det sånn passelig skjevt : en beretning om Sven Elvestad*,
**Elin Holen De Capitani** (født 1977) er en norsk handikappidrettsutøver (lengde). Hun representerer Sturla IF og er utdannet til revisor ved Høgskolen i Stavanger.

Femten år gammel ble hun rammet av en aggressiv type beinkreft og måtte amputere det høyre beinet over kneet. De Capitani lærte seg i 2002 på kurset Running Clinic, i regi av to amerikanske ex-paralympicsvinnere, teknikker som medførte at hun kunne løpe. Kurset ble avholdt av Momentum – foreningen for arm- og benprotesebrukere.[] Kort tid etter kurset bestilte hun en løpeproteste og startet med å trene.[]

I 2004 etablerte De Capitani regnskapsfirmaet Accuratus.

8. september 2008 hoppet hun lengde i Paralympics 2008 i Beijing.

De Capitanis personlige rekord er 3,58 meter.

Hun kommer fra Ålgård i Rogaland. Fødenavn er Elin Holen, men hun giftet seg i 2008 med sin mann fra Italia.[]

Meritter
--------

* 2004: Sjetteplass i Paralympics i Athen, Hellas
* 2005: EM-sølv i IPC Athletics Open European Championships i Esbo, Finland
* 2005: Ny europarekord i Dutch Open i Lelystad, Nederland
* 2006: Tredjeplass i Paralympic Challenge i Duderstadt, Tyskland
* 2006: Sjetteplass i VM for funksjonshemmede i Nederland
* 2007: Bronse i 100m i IWAS World Games i Taipei, Taiwan
* 2008: Fjerdeplass i FBK-Games IAAF Grand Prix i Hengelo, Nederland
* 2008: Syvendeplass i Paralympics i Beijing, Kina

Referanser
----------

1. ↑  proff.no
2. ↑  *Ett skritt foran*, Dagbladet, 5. september 2008
***Homage to Catalonia***, kalt ***Hyllest til Catalonia*** på norsk, er en bok fra 1938 av George Orwell som handler om opplevelser forfatteren hadde under den spanske borgerkrigen. 

På slutten av året 1936 kom Orwell som avisreporter til Barcelona, for å skrive reportasjer om den spanske borgerkrigen. Bevisst på den revolusjonære stemningen i byen, sluttet han seg til det venstresosialistiske partiet POUM, og sloss ved fronten i deres milits mot fascistene. 

Tilstandene ved fronten var dårlige. Den verste fienden var ofte kulde, lus og dårlige gamle våpen. Men trass i dårlig utstyr var kampviljen til de spanske antifascistene, for det meste arbeidere og ungdom, ubrutt. «Fascistane skal ikke komme gjennom, den sosialistiske revolusjonen skal førast videre. Den spanske borgerkrigen er en krig mellom verdenssyn.» []

Da Orwell siden må se på at stalinistiske krefter faktisk går imot revolusjonen og sjalter ut andre sosialistiske krefter, blir han en bestemt motstandar av den kommunistiske linjen, og en enda sterkere sympatisør med anarkistene og de såkalte trotskistene i POUM. (Trotskij tok for øvrig avstand fra POUMs politikk, og mente den var for moderat og samarbeidsvillig for delstatsregjeringen i Catalonia).

*Homage to Catalonia* er en av de viktigste og mest rørende skildringene av den spanske borgerkrigen, og særlig den *dobbelte* borgerkrigen: Antifascister mot fascister, stalinister og borgerlige republikanere mot anarkister og POUM-medlemmer.

Se også
-------

* *Klokkene ringer for deg* (*For Whom The Bell Tolls*) av Ernest Hemingway

Eksterne lenker
---------------

* *Homage to Catalonia* i original engelskspråklig versjon

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NLA **·** BNE
 |
**Holy Land Foundation for Relief and Development** er den største islamske veldedighetsgruppen i USA, og ble grunnlagt i 1989. Gruppen er et fond for okkuperte land. 

De fikk alle sine verdier frosset av EU og USA, og ble forbudt av den amerikanske regjeringen etter oppdagelsen av at de støttet Hamas med penger og utstyr. I 2009 fikk grunnleggerne av organisasjonen livstid i fengsel for å ha gitt $12 millioner til Hamas som blir regnet som terrorganisasjon. 

Organisasjonens nettsted uttalte "Vår misjon er å finne og iverksette praktiske løsninger for å lindre menneskelig lidelse gjennom humanitære programmer som påvirker livene til vanskeligstilte og fordrevne mennesker som lider av menneskeskapte og naturlige katastrofer". 

Gruppens primære fokusområde var med palestinske flyktninger i flyktningsleirene i Jordan, Libanon og i de palestinske territoriene. De har også gitt sin støtte til ofre etter katastrofer og kriger i Bosnia, Kosovo, Tyrkia og i USA (som flommen iIowa, tornadoene i Texas, og Oklahoma City-bombingen).

Blant grunnleggerne av The Holy Land Foundation er Mousa Mohammed Abu Marzook som er en av de politiske lederne i Hamas, som har gitt betydelige midler The Holy Land Foundation tidlig på 1990-tallet. Han og to andre personer ha blitt fått 15 års fengsel for å ha skaffet penger til antatte terrorangrep mot Israel.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN
 |
**Mike Collins** (født 1961 i West Bromwich) er en britisk tegneserieskaper.

I Norge er Collins mest kjent for sitt samarbeide med Gunnar Staalesen om tegneserien *7 fjell*, en serie on bergensdetektiven Varg Veum prosjektert i syv bind publisert av Westwind forlag. Høsten 2007 var det utgitt tre bind.

Collins har fra før 1990 arbeidet som tekstforfatter og tegner for kjente britiske og amerikanske tegneserier som Superman, Batman, Wonder Woman, X-Men, Spider-Man, Daredevil, The Flash, Judge Dredd, Rogue Trooper, Slaine, Sub-Mariner, Martian Manhunter, Teen Titans og Legion of Superheros.[] Han har også tegnet for lisensierte prosjekter som Star Trek, Babylon 5, Dr. Who, Transformers, Zoids, Thundercats og Ghostbusters.[] Utover sitt arbeide med tegneserier har Collins arbeidet med bokillustrasjoner, reklame og animasjon.

Referanser
----------

1. ↑   Lambiek Comiclopedia, Lambiek Comiclopedia artist ID c/collins\_mike, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Freebase-data fra Google[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Mike Collins-ComicWiki

Portaler: Litteratur | Kunst

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** NKC
 |
**Sverre Haakon Juul Christophersen** (født 16. juli 1925 i Bergen, død 8. januar 2007 i Colombo i Sri Lanka) var en norsk fjernsynsmann, programskaper og regissør.

Bakgrunn og karriere
--------------------

Christophersen ble født i Bergen, men vokste opp på Østlandet. Som ung studerte han fjernsyn og regi ved University of Southern California i USA. 

Tilbake i Norge fikk han jobb i Norsk Landbruksfilm, før han begynte i NRK i midten av 1950-årene. Der var han med i fjernsynets pionertid og var blant annet produsent for den første sesongen av spørreprogrammet *Kvitt eller dobbelt*. Han står også bak en rekke andre NRK-produksjoner i 1960- og 1970-årene, og han ble senere redaksjonssjef i NRKs underholdningsavdeling.

Christophersen er også kjent fra Eurovision Song Contest, der han kommenterte finalene for NRK i 1966, 1969 og 1971. Hele 18 ganger leste han også opp den norske juryens poeng, første gang i 1964 og sist i 1995. Der gjorde han seg bemerket for sin distinkte måte å lese opp poengene på, ved å uttale poengtallene svært sakte og tydelig.

Han bodde mesteparten av sitt voksne liv i Drøbak og var aktiv i stedets lokale revymiljø. Han flyttet senere til Asia i forbindelse med oppbyggingen av Arne Fjørtofts organisasjon Worldview International Foundation (WIF). Han endte opp i Sri Lankas hovedstad Colombo der han var seniorprodusent i WIF. Blant annet var han deltaktig i etableringen av Young-Asia Television, et produksjonsselskap som lager tv-programmer om miljø i utvikling i Sørøst-Asia.

Sverre Christophersen døde i Colombo 8. januar 2007, 81 år gammel. Han er gravlagt i Drøbak.

Referanser
----------

1. 1 2   Slekt og Datas Gravminnebase, «Minneside basert på bilder og gravminnedata for Sverre Haakon Juul Christophersen, (16.juli 1925 - 08.januar 2007).»[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2  Jørgensen, Jørn-Kr. (11. januar 2007). «Sverre Christophersen (nekrolog)». *Aftenposten*. s. 14.
3. ↑  «Sverre Christophersen». Internet Movie Database. Besøkt 29. august 2016.
4. ↑  «Eurovision 1990 – Voting Part 2/4». European Broadcasting Union via YouTube. 22. juni 2010. Besøkt 29. august 2016.
5. ↑  «Minneside basert på bilder og gravminnedata for Sverre Haakon Juul Christophersen, (16.juli 1925 - 08.januar 2007)». Slekt og Data Gravminnebasen. Besøkt 25. juli 2021.

Litteratur
----------

* Christophersen, Sverre (1975). *Vel møtt til sendingen!*. Gyldendal. ISBN 8205083096.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Sverre Christophersen på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni **·** VIAF
 |
**Voilebekken,** er en 325 meter lang bekk i tettstedet Vanse i Farsund kommune i Agder. Voilebekken utgjør skillet mellom Nedre Skeime, gårdsnummer 25; og Vanse Prestegard, gårdsnummer 103. Bekken utgjør en del av Nesheimvassdraget som har et nedbørsområde på 32 km2

Etymologi
---------

Bekken har sitt navn fra stedsnavnet *Voile* hvor en tidligere kunne vasse over bekken. Her kom senere bro; Voile bru, lokalt kalt «Voilebruna» Det er her fylkesvei 43 krysser i dag. Ordet voile er et dialektord som betyr vassested. Et sted hvor en kan vasse over bekken.

Bekkeløp
--------

Voilebekken starter ved utløpet til Brastadvannet, går langs Holmenveien og krysser under fylkesvei 43 før den munner ut i Brynebekken. Deler av bekken har i dag lukket løp.

Referanser
----------

1. 1 2  «Norgeskart.no». Kartverket.
2. 1 2 3  Vere, Njål (1995). «V». *Listamålet III*. Farsund: Eige forlag. s. 354.
3. ↑  Barth, Fred. (1950). «Rute nr. 430». *Vest-Agder fylkes vegvesens historie : tidsrommet 1/7 1914 til 30/6 1940*. Kristiansand: Vest-Agder fylkesting. s. 368–369.
**Mike Clink** er en amerikansk plateprodusent. Clink startet sin karriere som lydingeniør hos Record Plant Studios hvor han gjorde lydopptak av band som Whitesnake, Triumph, Guns N' Roses, Mötley Crüe, Megadeth, UFO (inkludert *Strangers in the Night*), Jefferson Starship, The Babys, Heart, Eddie Money og mange flere.

Clink startet som plateprodusent i 1986. Steve Kurutz hos AllMusic skriver om en av Clinks tidlige erfaringer som produsent: «… etter en serie av mislykkede forsøk, spurte et ungt band ved navn Guns N' Roses Clink om han kunne produsere deres debutalbum, *Appetite for Destruction*…». Clinks samarbeid med Guns N' Roses varte for fem album som solgte tilsammen omtrent 90 millioner enheter. I 1988 startet Clink å arbeide med Metallicas album *...And Justice for All*, men ble erstattet av Flemming Rasmussen som hadde arbeidet med Metallica på to tidligere album.

Referanser
----------

1. ↑   Personal Authority Wikibase of the Czech Republic, NKC-identifikator xx0097114, besøkt 30. april 2021[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3  Los Angeles Times
3. ↑  «Biography at Shure.com». Arkivert fra originalen 30. juli 2018. Besøkt 9. mars 2019.
4. ↑  Kurutz, Steve. «Artist Biography by Steve Kurutz». Besøkt 9. mars 2019.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Mike Clink på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Mike Clink på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Mike Clink på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Mike Clink på AllMusic Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** NKC **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** Discogs **·** AllMusic
 |
**Mike Grell** (født 13. september 1947) er en amerikansk tegneserieskaper. I 1970-årene jobbet han mest for DC Comics der han først tegnet *Superboy and the Legion of Superheroes* etter manus av Cary Bates og Jim Shooter. Etter dette både skrev og tegnet han fantasyserien *The Warlord*. 

På begynnelsen av 1980-tallet skrev og tegnet Grell avisserien med *Tarzan*. I 1982 skrev og tegnet han de første åtte nummerne av science fictionserien *Starslayer* for forlaget Pacific Comics og senere First Comics før han overlot serien til John Ostrander og Lenin Delsol. I 1983 skapte han spenningsserien *Jon Sable* for First Comics. Han skrev serien frem til den ble kansellert i 1988. Grell har også skrevet en roman om Sable (2000). I 1987 begynte Grell å arbeide for DC igjen. Med miniserien *Green Arrow: The Longbow Hunters* oppdaterte han den gamle superhelten og plasserte ham i en mørkere, mer realistisk verden. *The Longbow Hunters* ble fulgt opp av en fast månedlig serie Grell skrev frem til 1994. Fra 1993 til 1995 laget Grell serien *Shaman's Tears*.

Referanser
----------

1. ↑   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w6877s1b, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   www.comic-con.org, besøkt 28. juli 2021[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Mike Grell – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Mike Grell på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** BNE
 |
**Eugen F. Fraenkel** (født 28. september 1853 i Neustadt i. O.S. i Preussen; død 20. desember 1925 i Hamburg) var en tysk medisiner.

Liv og virke
------------

Eugen Fraenkel arbeidet som patolog og bakteriolog ved Eppendorfer Krankenhaus tilknyttet Universitetet i Hamburg, der han oppdaget gasbrannbasillen (*Bacillus' fraenkeli*, senere kalt *clostridium perfringens*). Under første verdenskrig gjorde han tjeneste i den tyske hær.

Eugen Fraenkel var gift med Marie (født Deutsch, 1861–1944). De fikk tre barn: Max Fraenkel (1882–1938), Hans Fraenkel (1888–1971) og Margarete Kuttner født Fraenkel (1884–1944). Hans forlot Tyskland for å arbeide som økonom og journalist i Sveits. Max, som var lege i Hamburg, ble utsatt for antisemittisk sjikane og begikk selvmord. Marie mistet livet i konsentrasjonsleiren Theresienstadt, og Margarete, som var flyttet til Berlin, ble myrdet i november 1944 under en av de siste gangene gasskamrene i Auschwitz-Birkenau ble benyttet.

Verker
------

* *Ueber Nierenveränderungen nach Schwefelsäurevergiftung*. 1893

Referanser
----------

1. 1 2   lowlands-l.net[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Persönliche Mitteilung von Paul Kuttner, New York City, USA, Sohn Margarete Kuttners geb. Fraenkel
* (de) Carl Krauspe: «Fraenkel, Eugen.» I *Neue Deutsche Biographie* (NDB). Bind 5, Duncker & Humblot, Berlin 1961, ISBN 3-428-00186-9, s. 312 (digitalisering).
* Paul Kuttner: An Endless Struggle - Reminiscences and Reflections, Vantage Press, 2009

Eksterne lenker
---------------

* Kurze Einführung in die Familie Fraenkel (niederdeutsch)
* Fro Professer Fraenkel · Frau Professor Fraenkel (niederdeutsch)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Deutsche Biographie **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** NKC
 |
**Eugen Leviné** (født 10. mai 1883 i Sankt Petersburg, død 5. juni 1919 i München) var en tysk revolusjonær og KPD-politiker. Leviné gjorde seg gjeldende i den andre fase av Den bayerske rådsrepublikken i april 1919. Etter at republikken ble slått ned 3. mai 1919, ble han etter kort tid arrestert og henrettet samme sommer.

Liv og virke
------------

Eugen Leviné ble født inn i en jødisk kjøpmannsfamilie og flyttet til Tyskland i 1897. Han gikk på gymnasiet i Wiesbaden og studerte jus i Heidelberg. Han deltok i 1905-revolusjonen i Russland, og var der medlem av Det sosialistrevolusjonære partiet. I Russland ble han fengslet og mishandlet flere ganger. Han reiste tilbake til Tyskland i 1909, der han tok eksamen i nasjonaløkonomi.

Leviné deltok i krigstjeneste under andre verdenskrig, til han ble dimittert i 1916. Han meldte seg da inn i USPD. Leviné deltok i januarkampene i Berlin i 1919, og reiste i mars samme år til München der han deltok i grunnleggelse av KPD.

Under hans ledelse av KDP, avviste partiet «liksom-rådsrepublikken» som de kalte den («Scheinräterepublik»), (7.-13. april 1919). Han ble leder av Münchener Räterepublik (13.4.-3.5.1919), til han gikk av 27. april 1919. Etter at revolusjonen var slått ned av frikorpsene 3. mai 1919, gikk Leviné først under jorden, men ble arrestert 13. mai. Han ble stilt for retten, dømt til døden og henrettet 5. juni 1919.

Leviné ble kjent for sitt utsagn under rettssaken, om at «vi kommunister er alle sammen døde på ferie».

Referanser
----------

1. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 10. desember 2014[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Gemeinsame Normdatei, GND-ID 11696507X, besøkt 14. august 2015[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 2. april 2015[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   www.bundesstiftung-aufarbeitung.de[Hentet fra Wikidata]
5. 1 2 3  Biographie, Deutsche. «Leviné, Eugen - Deutsche Biographie». *www.deutsche-biographie.de* **(tysk)**. Besøkt 10. desember 2017.
6. ↑  «Biographische Angaben aus dem Handbuch der Deutschen Kommunisten». Bundesstiftung zur Aufarbeitung der SED-Diktatur. Besøkt 10. desember 2017. «Wir Kommunisten sind alle Tote auf Urlaub»

Eksterne lenker
---------------

* (en) Eugen Levine – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Eugen Levine på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** NLA **·** NKC **·** CiNii
 |

Portal: Tyskland
**Voie Sacrée**, eller **La Voie Sacée** (fransk: *Den hellige veien*) fikk dette navnet etter første verdenskrig, da veien var den eneste forsyningslinjen til de franske styrkene under slaget ved Verdun fra februar til desember 1916 og spilte en avgjørende rolle for den franske seieren i slaget.

Veien er 75 km lang og går fra Bar-le-Duc til Verdun. Den er en enkel landevei, men opptil 3 500 lastebiler brukte veien dag og natt for å frakte forsyninger, soldater og ammunisjon til den beleirede byen Verdun under slaget. I de første to ukene ble blant annet 190 000 soldater fraktet inn for å forsterke de franske forsvarslinjene, i tillegg 23 000 tonn ammunisjon og 2 500 tonn andre forsyninger. I denne perioden passerte det en lastebil hvert 14. sekund, og slitasjen var så stor at 8 500 mann arbeidet kontinuerlig med vedlikeholdet under hele det ti måneder lange slaget.

300 offiserer og 8 500 mann styrte trafikken og hadde til enhver tid 30 redningskjøretøy til disposisjon. Ødelagte kjøretøyer ble umiddelbart fjernet fra veien og reparasjoner ble utført i veikanten, slik at trafikken ikke ble hindret.

Kilder
------

* H.P. Willmott: *Første verdenskrig*, N.W.Damm & Søn ISBN 82-04-10174-0

Portal: Første verdenskrig
**Holyhead** (walisisk **Caergybi**, «St. Cybis fort») er den største byen i grevskapet Anglesey i det nordvestlige Wales. Den ligger ikke på selve øya Anglesey, men på Holy Island, som har broforbindelse med hovedøya.

Sentrum ligger rundt St. Cybis kirke, Kirken i Wales, som er bygget innenfor det eneste romerske fort i Europa med bare tre murer – den fjerde muren var havet, som nådde fram til fortet. Romerne bygde også et fyrtårn på toppen av Holyheadfjellet i Mynydd y Twr, en prehistorisk festning. Området har den høyeste konsentrasjonen i Storbritannia av spor etter prehistoriske boliger, gravkammere og steinstøtter.

Holyhead er mest kjent for sin travel ferge- og frakthavn. Stena Line har sitt hovedkontor i området. Blant fergerutene er den til Dublins havneby Dún Laoghaire den mest kjente; den er den viktigste forbindelsen for overflatetrafikk mellom det sentrale og nordlige England og Irland. Postveien fra London som ble anlagt av Thomas Telford på begynnelsen av 1800-tallet var sentral i å etablere Holyhead som havneby.

Byens betydning som maritimt senter var på sitt høyeste i det 19. århundre, da en omkring 4 km lang molo ble bygget. Denne ga en sikker havn på den stormfulle sjøveien til Liverpool og industrihavnene i Lancashire.

Den viktigste industrien i Holyhead er nå basert på aluminium. Rio Tinto's Anglesey Aluminium driver et enormt aluminiumsverk i utkanten av byen, og det finnes også et bauxittraffineri i nærheten. Det importeres bauxitt og aluminiumsmalm fra Jamaica og Australia over byens havn. Et transportbånd går under byen fra havnen til fabrikkene slik at man slipper veitransport.

Holyhead var vertskap for den nasjonale Eisteddfod i 1927.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Vision of Britain **·** VIAF **·** LCCN **·** GeoNames **·** BBC Things **·** MusicBrainz
 |
***Bioingeniøren*** er et vitenskapelig tidsskrift utgitt av Bioingeniørfaglig institutt. *Bioingeniøren* er godkjent av Universitets- og høgskolerådet som vitenskapelig tidsskrift, nivå 1. Bioingeniørfaglig institutt (BFI) er en selvstendig faglig enhet innen Norges Ingeniør- og Teknologorganisasjon – NITO.

Bladet er et allsidig fag- og aktualitetsblad for bioingeniører, og er det ledende fagtidsskriftet for medisinsk laboratorievirksomhet i Norge. Fagbladet *Bioingeniøren* holder medlemmene orientert om fagstyrets virksomhet, og er et forum for faglig diskusjon og helsepolitisk debatt.

*Bioingeniøren* kommer ut ti ganger i året og sendes gratis til instituttets medlemmer. Andre kan tegne abonnement.

Bladets redaksjon består av ansvarlig redaktør Grete Hansen og fagredaktør Kirsti Berg.

Eksterne lenker
---------------

* Fagtidsskriftet Bioingeniøren
* Norges Ingeniør- og Teknologorganisasjon – NITO


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | ISSN **·** ISSN
 |