recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
***Galante eventyr*** (originaltittel: *La bella mugnaia*) er en italiensk romantisk komedie fra 1953, regissert av Mario Camerini.

Handling
--------

I det sørlige Italia under spansk styre bor den unge mølle-arbeideren Luca, sammen med sin kone Carmela. Når den spanske guvernøren Don Teofilo gjør romantiske fremskritt mot Carmela, ber hun ham om å få tjenester i retur. Hans udugelige administrasjon av provinsen de bor i fører til et utbrudd av sinne blant resten av innbyggerne ved den årlige feiringen av byens skytshelgen, og blant de mange som blir arrestert og fengslet er Luca. Donna Dolores, guvernørens forsømte kone, innser at ektemannen har gått for langt i sin håndtering av innbyggerne. Hun ber ham om å løslate alle han har arrestert, noe han går med på - bortsett fra nå det gjelder Luca.

I stedet går han den kvelden for å møte Carmela, når han vet at hun er alene. Men i mørket faller han, og skader seg. Carmela redder ham og lar ham hvile ut i en seng med en kopp varm toddy, samtidig som de våte klærne hans tørker ved et bål. I mellomtiden har Luca stukket av fra fangenskap, og kryper inn i den mørklagte møllen. Der oppdager han snart Don Teofilos klær, og at guvernøren ligger i ektesengen hans. For å ta hevn - fordi han tror Don Teofilo har vært utro med hans kone - tar han på seg guvernørens klær og han reiser til Don Teofilos hjem, hvor han finner Donna Dolores i sengen hennes.

Medvirkende
-----------

* Sophia Loren: Carmela
* Marcello Mastroianni: Luca
* Vittorio De Sica: don Teofilo
* Paolo Stoppa: Gardunia
* Yvonne Sanson: donna Dolores
* Mario Passante: capitano dei gendarmi
* Carlo Sposito: Pasqualino
* Virgilio Riento: Salvatore
* Elsa Vazzoler: Concettina
* Angela Lavagna: Assunta

Referanser
----------

1. ↑  «Filmen på filmweb.no» **(norsk)**. Besøkt 10. januar 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Galante eventyr* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) *Galante eventyr* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) *Galante eventyr* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata

* (en) *Galante eventyr* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Galante eventyr* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Galante eventyr* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Galante eventyr* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

Portal: Film
**Montebello** er et boligstrøk i bydel Ullern i Oslo. Navnet kommer fra en løkkeeiendom skilt ut fra søndre Huseby gård (Oslo) i 1829.

Området kan grovt sett avgrenses til mellom Ullernchausséen i sør, Mærradalen med Mærradalsbekken i vest og Makrellbekken i nord og øst. Dermed grenser det til Smestad i øst, strøket Makrellbekken i nord, og Ullern/Ullernåsen i vest. Kolsåsbanen går tvers gjennom området.

Boligstrøket Montebello kom i medienes søkelys høsten 2015 da noen av beboerne sterkt motsatte seg opprettelsen av et asylmottak.

Historie og bebyggelse
----------------------

Området har vesentlig eneboligbebyggelse bygget kort før andre verdenskrig og før Kolsåsbanen kom. Montebello stasjon ble åpnet i 1942. Nyere boligbebyggelse etter annen verdenskrig kom i Husebyskogen, som er øverste sone før man kommer inn på nordre Husebys område og i skrenten mot Ullernchausséen. På Montebello ligger Radiumhospitalet og Smestad transformatorstasjon, og her ble Husebyrennene, forløperen til Holmenkollrennet, avholdt.

Strøket ble kjent gjennom Trond Kirkvaags sketsj «Heisann Montebello», men påstanden om at strøket er blant Oslos dyreste er noe unøyaktig: «Området mellom Kolsåsbanen og Ring 3 er heller ikke spesielt eksklusivt. Her er monstermaster, helt vanlige rekkehus, helt vanlige blokker, helt vanlige villaer, og den fredede villaen Montebello fra 1910. I resten av skråningen ligger sykehus, bedrifter, skole, og gjenbruksstasjon. Montebello har rundt 2600 arbeidsplasser og er svært industrialisert for å være et «av byens mest luksuriøse villaområder».»

Referanser
----------

1. ↑  NRK. «Ikke i mitt nabolag». *NRK*. Besøkt 26. april 2016.
2. ↑  Sporveien.com Arkivert 16. januar 2019 hos Wayback Machine. - *Våre T-banestasjoner* (22.09.2019)
3. ↑  Aftenposten.no - *Ikke fullt så heisann på Montebello* av Margrethe Geelmuyden, medlem av bydelsutvalget i Ullern (V) (26.12.2015)

Kilder
------

* Oslo byleksikon

  

Portal: Oslo

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Oslo Byleksikon
 |
Sakyaklosteret
Beliggenhet i Xigazê
**Sa'gya** (wylie: *sa skya rdzong*, tibetansk: ས་སྐྱ་རྫོང *Sakya Dzong*, kinesisk: 萨迦县; pinyin: *Sàjiā Xiàn*) er et fylke i den autonome region Tibet i Folkerepublikken Kina, øst i prefekturet Xigazê.

Sakyaklosteret ligger her. Det er hovedkloster innen sakyatradisjonen i tibetansk buddhisme (Vajrayana), hvis patriarker hersket over Tibet fra misten av 1200-tallet tilo midten av 1300-tallet. Dets enestående bibliotek regnes som «»det annet Dunhuang».

Administrative enheter
----------------------

**Storkommuner:**

* Sajia 萨迦镇, Jiding 吉定镇

**Kommuner:**

* Xiongmai 雄麦乡 , Mabujia 麻布加乡, Xiongma 雄玛乡, Zhaxigang 扎西岗乡, Chexiu 扯休乡, Sai 赛乡, Laluo 拉洛乡, Kaga 卡嘎乡, Mula 木拉乡

Folketallet var i 1999 på 43.405 innbyggere.

Referanser
----------

1. ↑  National Population Statistics Materials by County and City - 1999 Period, *in* China County & City Population 1999, Harvard China Historical GIS

Eksterne lenker
---------------

* Das Sakya-Kloster, das zweite Dunhuang *(China heute)*
* Ancient precious lections of Tibetan Buddhism to be gathered, examined (Xinhua)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Claudemir Vítor Marques** (født 1972) er en brasiliansk tidligere fotballspiller.

Vítor startet karrieren hos São Paulo, hvor han som fersk i seniorstallen ble utfordrer til den to år eldre landslagsspilleren Marcos Cafu om plassen på høyresiden av forsvaret. Med to så talentfulle unge spillere på samme plass, ble Cafu flyttet opp på høyre midtbane så Vítor fant plass på høyre-back.

20 år gammel debuterte Vítor på det brasilianske landslaget som innbytter for Luís Carlos Winck i et 1-2 hjemmetap for Uruguay i november 1992. Fire måneder senere ble Vítor nok en gang byttet inn for Winck på høyre-back i det som ble hans andre, og siste, landskamp for Brasil i en kamp som endte uavgjort hjemme mot Polen.

Sommeren 1993 gikk Vítor på utlån til Real Madrid. Låneavtalen kom til da den spanske hovedstadsklubben forhandlet om å kjøpe lagkameraten Cafu. São Paulo ba spanjolene vente med å gjennomføre overgangen til vinterovergangsvinduet, og tilbød dem Vítor på lån i mellomtiden. Låneoppholdet ble ingen suksess. Vítor spilte bare de to første og den fjerde av Real Madrids seriekamper i 1993/94-sesongen.

Vítor spilte resten av karrieren i brasiliansk liga, med unntak av et kort opphold hos Kocaelispor i den tyrkiske toppdivisjonen, hvor han bare spilte én kamp som innbytter i 2001/02-sesongen.

### Landskamper

| Nr. | Dato | Hjemmelag | Resultat | Bortelag | Arena | Mål | Bytte | Merknader |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 1992-11-2626. november 1992 | Brasil  | 1–2 |  Uruguay | Estádio Governador Ernani Sátyro, Campina Grande  |  | Inn | Vennskapskamp |
| 2 | 1993-03-1717. mars 1993 | Brasil  | 2–2 |  Polen | Estádio Santa Cruz, Ribeirão Preto  |  | Inn | Vennskapskamp |

Referanser
----------

1. ↑  Mendoza: aqui mando yo

Eksterne lenker
---------------

* (en) Claudemir Vítor – UEFA Rediger på Wikidata

* (en) Claudemir Vítor – national-football-teams.com Rediger på Wikidata

* (en) Claudemir Vítor – Tyrkias fotballforbund Rediger på Wikidata

* (en) Claudemir Vítor – Sambafoot Rediger på Wikidata
* Profil hos BDFutbol
**Avraham Hirschson** (født 11. februar 1941 i Tel Mond) var en israelsk politiker.

Hirschson var medlem av det israelske Knesset mellom 1981 og 1984, og igjen fra 1992 til 2009. Han har også sittet som kommunikasjonsminister, finansminister og minister for turisme. Fra 1970 til 1992 var Hirschson generalsekretær for National Youth League. Han har vært leder av National Histadrut siden 1995 og leder av National Health Fund siden 1996. Han var medlem av det politiske partiet Likud. Hirschson trakk seg fra politikken etter påstander om korrupsjon.

Riksadvokat Menachem Mazuz kunngjorde i mai 2008 at Hirchson ville bli tiltalt for en rekke lovbrudd, inkludert brudd på tillit, svindel, tyveri, forfalskning av dokumenter og hvitvasking av penger. I juni 2009 ble Hirschson dømt for underslag av millioner av shekel fra det israelske National Workers Labor Federation mens han var dens formann. Han dømt til 5 år og 5 måneders fengsel og en bot på 450 000 shekel. Han begynte å betjene sin dom 1. september 2009, og han sendte inn en anke til det israelske Høyesterett den 24. september 2009. Hirschson mistet sitt sete i Knesset ved valget i 2009.

Referanser
----------

1. 1 2   Knesset, «חה"כ אברהם הירשזון»[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   www.timesofisrael.com[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** SUDOC
 |
**Per Rypdal** (født 8. februar 1942, død 21. juni 2008) var en norsk psykolog som deltok i opprettelsen av Regionsenteret for barn og unges psykiske helse (RBUP) ved Det medisinske fakultet ved NTNU i Trondheim i 1994. Mot slutten av sitt liv var han involvert i en arbeidskonflikt, som fikk bred dekning i lokale medier.

Rypdal huskes i dag kanskje særlig for sin rolle som sakkyndig under blant annet Bjugn-saken og Hage-saken. I begge sakene viste det seg at de sakkyndige var sterkt medvirkende til at uskyldige ble dømt. Rypdal stilte som nr. 61 på Sosialistisk Venstrepartis liste ved kommunevalget i Trondheim i 2003.

Referanser
----------

1. ↑  *Døde før saken kom opp*, Universitetsavisa, notis Arkivert 6. september 2005 hos Wayback Machine. av 02.09.2008.
2. ↑  *Psykologen i tvil i dag*, Verdens Gang, notis av 18.03.1998
3. ↑  *Frikjent posthumt*, artikkel av Ole Texmo
4. ↑  *Usakkyndige psykologer*, debattinnlegg av Knut Grepstad
5. ↑  Hans Kringstad, *Bjugn-formelen* (1997), side 142-3; 258.
**Iris Rezende Machado** (født 22. desember 1933 i Cristianópolis i Goiás i Brasil, død 9. november 2021 i São Paulo) var en brasiliansk politiker.

Han var medlem av Movimento Democrático Brasileiro (MDB). Han var borgermester av Goiânia i tre perioder (1966–1969, 2005–2010, 2017–2021), og var guvvernør av staten Goiás to ganger (1983–1986, 1991–1994). Fra 1995 til 2003 representerte han delstaten i det brasilianske senat.

Han var landsbruksminister under president José Sarney mellom 1986 og 1990. Senere var han justis- og sikkerhetsminister under president Fernando Henrique Cardoso mellom 1997 og 1998.

Rezende døde den 9. november 2021 på et hospital i São Paulo av problemer utløst av et slag, i en alder av 87 pr.

Referanser
----------

1. ↑   «Morre Iris Rezende, ex-governador de Goiás, aos 87 anos»[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Morre Iris Rezende: mais de 60 anos de vida pública». *G1* **(portugisisk)**. Besøkt 9. november 2021.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
En pazyrykrytter, fra om lag år 300 før Kristus
**Pazyryk** (russisk: Пазарык) er betegnelsen på en gammel nomadisk folkegruppe som levde Altajfjellene i den sibirske delen av dagens Russland, sør for byen Novosibirsk, mot grensen til Kina, Kasakhstan og Mongolia. I denne delen av Ukokplatået er det funnet mange gravhauger fra bronsealderen, hvor jord har blitt dekket over med lag av trestokker og stein. Gravhaugene tilsvarer de som er funnet etter skyterne lenger vest. Funnområdet for gravplassene er inkludert i «de gylne fjell i Altaj» som står på UNESCOs verdensarvliste.

Se også
-------

* Russisk arkeologi

Eksterne lenker
---------------

* Samling av gjenstander fra Novosibirsk State University, blant de Pazyryk (engelsk)
* BME wiki: Pazyryk Mumier (engelsk)
* (Discovery Channel) Winnie Allingham, «Den nedfryste rytteren i Sibir» (engelsk) Arkivert 9. mai 2008 hos Wayback Machine.
* "Reconstruction of the genogond pecularitis of the ancient Pazyryk population(I-II MILLENIUM BC) from Gorny Altai according to the MtDNA structure."

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
|
|  |
| 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|   | Hjemmedrakt jerseyHjemmedrakt jersey |   |
| Hjemmedrakt shorts |
| **Hjemmedrakt** |

 | 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|   | Bortedrakt jerseyBortedrakt jersey |   |
| Bortedrakt shorts |
| **Bortedrakt** |

 |

 |

**Kenyas herrelandslag i basketball** er landslaget i basketball som representerte Kenya i internasjonale konkurranser. Landslaget opereres av det kenyanske basketballforbundet og ble medlem av FIBA i 1965. I 1993 var Kenya vertskap for Afrikamesterskapet i basketball, hvor landslaget nådde semifinalen for første gang.

Basketball i Kenya ble startet av Marianistbrødrene ved Mang'u High School på 1960-tallet etter at Broder Frank Russell tok over som rektor. Han hadde tidligere erfaring fra USA som basketballtrener ved flere skoler.

Meritter
--------

* OL:
	+ *Aldri kvalifisert*
* VM:
	+ *Aldri kvalifisert*
* Afrikamesterskapet:
	+ 1985 i Abidjan: 12.-plass
	+ 1989 i Luanda: 11.-plass
	+ 1993 i Nairobi: 4.-plass

Eksterne lenker
---------------

* Kenya hos *Africabasket.com*
* Kenya Arkivert 17. desember 2014 hos Wayback Machine. hos *FIBA.com*
**Kenneth Pappalardo Gulbrandsen** (født 10. juli 2001 i Lørenskog) er en norsk ishockeyspiller. Gulbrandsen spiller løper/center for Storhamar i EHL fra 2023/24-sesongen. 

Hockeyspilleren Kenneth Pappalardo Gulbrandsen, her idet han scorer ett av målene for Ringerike Panthers i oppgjøret mot Lillehammer i Fjordkraftligaen i Schjongshallen 30. oktober 2021.
Gulbrandsen kommer fra Lørenskog og har spilt for Lørenskog Ishockeyklubb på junior nivå fram til 2017. Da gikk turen til Svenske Skellefteå AIK. Han fikk spille tre kamper i SHL sesongen 2020/21 og ble utlånt til Narvik Hockey. Der spilte han 13 kamper og noterte seg for fire mål og tre assist i den norske eliteserien. Før sesongen 2021/22 signerte han for Ringerike Panthers i Fjordkraftligaen, hvor han ble en stor suksess. 

I 2023 signerte Pappalardo en ettårskontrakt med Storhamar Hockey.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Kenneth Pappalardo Gulbrandsen – Eurohockey.com Rediger på Wikidata

* (en) Kenneth Pappalardo Gulbrandsen – Eliteprospects.com Rediger på Wikidata
**Tjostolv Moland** (født 28. februar 1981, død 18. august 2013 i Kinshasa i Den demokratiske republikken Kongo) var en norsk reserveoffiser og forretningsmann som grunnla sikkerhetsselskapet SIG-Uganda. Han var fenrik i Hans Majestet Kongens Garde og Telemark bataljon og arbeidet deretter i Afrika sammen med sin venn Joshua French. Moland og French ble først omtalt av pressen i 2009 da de ble anklaget for drap og spionasje i Den demokratiske republikken Kongo.

I 2009 og 2010 ble Moland i to rettsinstanser dømt til døden for fem straffbare forhold. Moland ble dømt for å opprette et kriminelt forbund, spionasje til fordel for Norge, drapet på Abedi Kasongo, drapsforsøk og væpnet ran. Han ble også dømt til 20 års fengsel for ulovlig innehav av krigsvåpen og -ammunisjon. Det ble ikke foretatt obduksjon av avdøde Abedi Kasongo, og det ble ikke fremlagt tekniske bevis under rettssakene.

Ettersom dødsdommer på denne tiden ikke lenger ble fullbyrdet i Den demokratiske republikken Kongo, var dommen i realiteten en livsvarig fengselsstraff. Han sonet siden straffen i et militærfengsel i Kisangani og fra desember 2011 i Ndolofengselet i Kinshasa. 

Utenriksminister Espen Barth Eide kunngjorde under en pressekonferanse holdt i Utenriksdepartementet i Oslo den 18. august 2013 at Moland var blitt funnet død i sin celle i Kinshasa på morgenen samme dag. Obduksjonen som ble offentliggjort 28. august, konkluderte med at det ikke var noe kriminelt bak Molands dødsfall, og at han hadde tatt sitt eget liv.

Den 9. desember tiltalte kongolesiske myndigheter Joshua French for drap på Moland. I februar 2014 dømte en militær domstol French til livstid i fengsel for drap på Moland.

Filmen *Mordene i Kongo* fra 2018 er basert på historien om French og Moland.

Referanser
----------

1. 1 2  «Tjostolv Moland er død». Aftenposten. 18. august 2013. Besøkt 18. august 2013.
2. 1 2  «Tjostolv Moland er død». NRK. 18. august 2013. Besøkt 18. august 2013.
3. 1 2  «Advokat: Tjostolv Moland er død». Verdens Gang. 18. august 2013. Besøkt 18. august 2013.
4. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 8. april 2016. Besøkt 5. april 2022.
5. ↑  Obduktion: Nordmand hængte sig selv – Ekstra Bladet
6. ↑  Græsvik 2017, s. 216
7. ↑  «Full forvirring rundt French-rettssaken». VG. 7. januar 2014. Besøkt 5. februar 2014.
8. ↑  NRK. «Mener French drepte Moland». *NRK*. Besøkt 3. desember 2017.

Litteratur
----------

* Fredrik Græsvik (2017). *Dømt til døden i Kongo : Historien om Tjostolv Moland og Joshua French*. Kagge. ISBN 9788248921172.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Sandtorv** eller **Sandtorr** er ei øy i Austevoll i Vestland. 

Navneformen Sandtorr ble godkjent og anbefalt i 1978, mens formen Sandtorv fra 1964 er godkjent, men ikke anbefalt.

Øya har ikke veiforbindelse, og eneste mulighet for komme seg til resten av Austevoll er med lokalbåt fra Hufthamar, som har veiforbindelse til Bergen via fergesambandet Krokeide–Hufthamar. Det er to kommunale kaier på Sandtorv, hvorav kun én er operativ. Denne kaien er på vestsiden av kaien, i le av holmen Sjøbuholmen. I tilknytning til denne kommunekaien er det en privat marina. På Sandtorv finnes det ingen næringseiendommer. Om lag 35 fritidsboliger er spredt på øyen, hvorav de fleste er sentrert på midten og vestover herfra. En gruslagt traktorvei sørger for adkomst til en del av hyttene. Veien eies av kommunen, men vedlikeholdes av Sandtorv Velforening på dugnadsbasis. På resten av øyen er det gode og mindre gode stier. Det er ikke husdyr i utmarksbeite på Sandtorv.

Referanser
----------

1. ↑  «Sandtorr». *Faktaark*. Kartverket. Besøkt 8. oktober 2016.

Eksterne lenker
---------------

* www.sandtorv.org[*død lenke*]
* (no) «Sandtorv kirkested». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Amersfoort** er en kommune og by i Nederland i provinsen Utrecht. Med cirka 140 000 innbyggere er det den nest største kommunen i provinsen.

Historie
--------

Det er funnet bosetninger rundt Amersfoort som går tilbake til rundt 1000 f.Kr. men navnet Amersfoort (oppkalt etter et vadested over elven Amer, som i dag heter Eem) dukket først opp på 1000-tallet. Byen fikk byrettigheter i 1259 av biskopen av Utrecht Hendrik van Vianden. Det ble bygd bymurer rundt år 1300, men byen vokste raskt og allerede i 1380 måtte bymurene utvides, og disse sto ferdig rundt 1450. Porten Koppelpoort er en del av denne muren. 

*Onze-Lieve-Vrouwentoren* (Vår Frues tårn) er et av de høyeste kirketårn i Nederland med en høyde på 98 meter. Byggingen av tårnet og kirken startet i 1444. Kirken ble ødelagt i en eksplosjon i 1787, men tårnet overlevde. 

Den indre byen av Amersfoort er godt bevart siden middelalderen, og bortsett fra Onze-Lieve-Vrouwetoren er de største attraksjonane kirken Sint-Joris, Koppelpoort og *Muurhuizen* (Murhusene), som ble bygd langs den eldste bymuren. 

I middelalderen var Amersfoort et viktig senter for tekstilindustri og det var mange bryggerier i byen. På 1700-tallet blomstret byen på grunn av dyrking av tobakk.

Under den andre verdenskrig lå det en konsentrasjonsleir nær byen Amersfoort. Den var en gjennomgangsleir, og herfra gikk det transporter videre, ikke minst av jøder, til KZ Mauthausen i Østerrike, arbeidsleirer i Essen og til Hermann-Göring-Werken, og andre konsentrasjonsaleirer i Tyskland.

Referanser
----------

1. ↑  «Kerncijfers wijken en buurten 2021». *Centraal Bureau voor de Statistiek*. 6. august 2021.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (nl) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Amersfoort – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Amersfoort – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Turistinformasjon
* Detaljert kart

  


| * v
* d
* r
Kommuner i provinsen Utrecht |
| --- |
| Utrechts flagg | Amersfoort **·** Baarn **·** Bunnik **·** Bunschoten **·** De Bilt **·** De Ronde Venen **·** Eemnes **·** Houten **·** IJsselstein **·** Leusden **·** Lopik **·** Montfoort **·** Nieuwegein **·** Oudewater **·** Renswoude **·** Rhenen **·** Soest **·** Stichtse Vecht **·** Utrecht **·** Utrechtse Heuvelrug **·** Veenendaal **·** Vijfheerenlanden **·** Wijk bij Duurstede **·** Woerden **·** Woudenberg **·** Zeist | Nederlands flagg |
| Nederland **·** Provinser **·** Kommuner |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
Doggerbankmedaljen
**Doggerbankmedaljen** er en nederlandsk medalje som ble opprettet av stattholder Vilhelm V til minne om slaget ved Doggerbank 5. august 1781. Den var den første medalje som henger i stoffbånd. Medaljen skulle deles ut til alle overlevende offiserer, og ble laget i tre ulike valører:

* gull med rødt-hvitt-blått bånd,
* sølv med rødt-hvitt-blått bånd og
* sølv med oransje bånd.

Gullmedaljene ble utdelt til Johan Zoutman, som i mellomtiden hadde blitt forfremmet til viseadmiral, hans nestkommanderende Jan Hendrik van Kinsbergen og de øvrige skipskapteinene. Andre offiserer fikk sølvmedaljer med rødt-hvitt-blått bånd, mens underoffiserer og offiserer under opplæring (ned.: *adelborsten*) fikk medaljen i sølv med oransje bånd. 

Selve medaljen er oval, 36x28mm. På forsiden vises en vinget seiersgudinne (Victoria) med en laurbærkrans i høyre hånd, stående på baugen til et krigsskip. Skipet bærer navnet «DOGGERS/BANK». Langs medaljens venstre side er teksten «PAX QVAERITVR BELLO» (latin: *fred fåes gjennom krig*) plassert mellom hennes høyre fot og laurbærkransen. Mellom skipets baug og kransen av oranjeløv står teksten «V AVG/MDCC/LXXXI» (5. august 1781) på medaljens høyre side.

På medaljens bakside er teksten «EXI/MIAE/VIRTU/TIS/PRAEM/IVM» (latin: *belønning for ekstraordinær tapperhet*) plassert i en laurbærkrans. Mellom kransen og medaljens rand, står teksten «MVNIFICENTIA PRINCIPIS AVRIACI» (*på grunn av Prinsen av Oranje*).

Man antar at stempelet medaljene ble slått med fikk en skade. På enkelte sees en bruddlinje til venstre fra seiersgudinnens fot, og dette forklarer hvorfor det finnes medaljer der baksiden har en annen laurbærkrans med forskjøvet tekst.

I tiden før denne medaljen ble til, var medaljer og ordener et ukjent begrep, dessuten var det ikke mulig for stattholderen å dele ut ordenstegn siden Nederland i den tiden var en republikk. Før Vilhelm V opprettet Doggerbankmedaljen var det vanlig å tildele «triumfpenninger» i gull eller sølv, med eller uten kjede, til militære for utvist mot eller god kommandoføring. Avhengig av hvor stor eller viktig dåden til de som fikk tilkjent en penning, fikk de den med eller uten kjede. Jo lengre kjedet var, jo større var æresbevisningen. For sivile var det ingen ordenstegn eller medaljer inntil kong Ludvig Napoleon opprettet «Orde van de Unie» (Unionsordenen) i 1806. Doggerbankmedaljen er den første i sitt slag i Nederland, og mange historikere anser den da for å være den første nederlandske minnemedaljen.

Eksterne lenker
---------------

* Nederlandske ridderordener og dekorasjoner
* Offisielt nettsted for ordener og utmerkelser, med bilde av medaljen (nederlandsk/engelsk)
* Nederlandske medaljer
**Anne Szefer Karlsen** (født 1976 i Halden) er en norsk kurator, redaktør, kunstskribent og tidligere leder av Hordaland Kunstsenter. Hun var med på å grunnlegge Flaggfabrikken i Bergen i 2003, et studiosamarbeid av hovedsakelig fotobaserte kunstnere, som også driver et residency-program. Sammen med kunstner og kurator Arne Skaug Olsen startet og drev hun kunstbokforlaget CTRL+Z. I 2013 var hun kurator for Lofoten International Art Festival , og hun var kurator for Skulpturbiennalen på Vigeland-museet i 2015. Anne Szefer Karlsen er utdannet som fotobasert kunstner med en BA fra London School of Printing, og en Master fra Kunsthøgskolen i Bergen. I 2006 fullførte hun Skapende Kuratorpraksis ved KHiB. Hun var en av grunnleggerne av Norsk Kuratorforening, og sitter som styremedlem i foreningen (per januar 2015).

Med sine mange roller er Anne Szefer Karlsen en viktig drivkraft på Bergens samtidskunstscene. De senere år blir hun også i større og større grad invitert som kurator utenfor Norge, som i 2012 til Benin Biennalen , Kunstverein Hamburg i 2010, Brussels Biennalen i 2008  og til å snakke i internasjonale samtidskunstfora slik som The World Biennale Forum no 2 under São Paulo-biennalen i Brasil i 2014.

Anne Szefer Karlsen bor og jobber i Bergen.

Referanser
----------

1. ↑  «Marianne Enge, ‘Ny leder ved Hordaland Kunstsenter’, Kunstkritikk.no, 2. april 2014». Besøkt 26. januar 2015.
2. ↑  «Marianne Enge, Internasjonalt kuratorteam til Liaf, Kunstkritikk.no, 7. mai 2012». Besøkt 26. januar 2015.
3. ↑  «Norsk Kuratorforening». Besøkt 26. januar 2015.
4. ↑  «OCA, Press Releases: Anne Szefer Karlsen, Toril Johannessen and Arne Skaug Olsen at the Biennale Bénin 2012, 11. mai 2012». Arkivert fra originalen 28. september 2015. Besøkt 26. januar 2015.
5. ↑  «OCA, International Support: Recipients: Anne Szefer Karlsen, september 2008». Arkivert fra originalen 16. februar 2016. Besøkt 26. januar 2015.
6. ↑  «The World Biennial Forum no 2, Biennale Foundation». Besøkt 26. januar 2015.

Eksterne lenker
---------------

* Utvalg av tekster skrevet av Anne Szefer Karlsen
* Hordaland Kunstsenter
* Flaggfabrikken
* Skulpturbiennalen
* Ctrl+z

Portal: Kunst

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** SUDOC
 |
Steinsland 2014. Foto: Karl-Erik M. Steinsland
**Steinsland** er en gård (gnr. 22) i Birkenes kommune i Agder som i dag består av 5 opprinnelige bruk, pluss 8 eneboliger uten større eiendom. 

Steinsland ligger i luftlinje 7 km. vest for Birkenes kirke og tilhører Svaland krins. 

  

Det totale areal av det som utgjør Steinslands mark er på 7340 dekar, inkludert gnr. 23 Sauestøl (støl og husmannsplass).

På grunn av delinger, sammenslåinger, kjøp og salg har antall bruk på Steinsland variert. Mellom 1661 og 1885 varierte det mellom 3 og 5 bruk. 

I 1790 ble f.eks. et av brukene kjøpt opp av to av de andre gårdeierne og det ble delt i to mellom de. Derav steingjerdet som går tvers gjennom det gamle gårdstunet. 

Steinsland 2014. Foto: Karl-Erik M. Steinsland
I årene 1885-1887 ble det foretatt en omfattende utskifting på Steinsland der det også ble tegnet et svært detaljert kart med alt av teignumre, teignavn og typer markslag.

Navn og opprinnelse
-------------------

Gården og navnet Steinsland tyder på å ha sin opprinnelse i den norske folkevandringstida, 400-600 e.Kr. 

Navnet er satt sammen av *"stein"* og *"land"*, der ordet "land" i dette tilfellet betyr dyrket mark og "stein" henviser til flere store kampesteiner i Steinslands inn- og utmark som ble lagt igjen da isen smeltet og flyttet seg under siste istid.

Sauestøl
--------

Tyttebærhaugen og en av kampesteinene på Steinsland, 2021. Foto: Karl-Erik M. Steinsland
Sauestøl ligger ca. 1 km. nordøst for Steinsland og var opprinnelig støl under Steinsland. Trolig sent på 1500-tallet eller tidlig på 1600-tallet ble det ryddet husmannsplass i Sauestøl under navnet Husebakken. 

Her er der spor etter to separate gårdstun under samme bruksnummer. (se kulturminnesok.no)

*"Et sagn forteller at det en gang i tiden sto et slag på Sauestøl mellom folk på Klepp og Svalandsfolket. Ofrene ble gravlagt på valplassen (slagmarken)".* (Dolven, 1975)

Referanser
----------

1. 1 2  Tveite, Johan (1969). *Birkenes, 1: Gard og grend*. Birkenes Bygdeboknemd. s. 174–184.
2. ↑  *Nedenes sorenskriveri før 1824, SAK/1221-0007/F/Fb/L0002: Ekstrarettsprotokoll med register nr 2, 1784-1792, s. 320*. Nedenes sorenskriveri. 1791. s. 320.
3. ↑  «Jordskifteverkets kartarkiv, RA/S-3929/T, 1859-1988, s. 207». Besøkt 01.09.2022.
4. ↑  Skard, Vemund (1976). *Norsk språkhistorie, bind 1*. Oslo: Universitetsforlaget. s. 20.
5. ↑  Rygh, Oluf (1905). *Norske Gaardnavne Bind 8, Nedenes Amt*. s. 160.
6. ↑  Tveite, Johan (1969). *Birkenes, 1: Gard og grend*. Birkenes Bygdeboknemnd. s. 185–186.
7. ↑  Karl-Erik Mjaaland Steinsland. «Husebakken, Kulturminnesøk». Besøkt 01.09.2022.
8. ↑  Dolven, Kristian (1975). *Birkenes 3: Arv og vekst*. Birkenes Bygdeboknemd. s. 20.
En lydtekniker i arbeid
En **lydtekniker** jobber med lydteknikk, den tekniske siden av lydformidling, for eksempel i forbindelse med radio, TV, film, plateinnspilling, konsert, teater og kunstuttrykk. Lydteknikeren blir ofte ikke viet mye oppmerksomhet, men med sine verktøy og sin kunnskap om utstyr, instrumenter og akustikk, er hen ofte i avgjørende grad med på å forme artistenes uttrykksform. Av verktøy som en lydtekniker bruker kan nevnes miksebord, digitale og analoge effekter, equalizer og mikrofoner. Lydteknikeren er ofte den som ingen ofrer en tanke dersom det gjøres en god jobb, men som får bred oppmerksomhet dersom teknikken svikter eller hen gjør en feil. Noen ganger kan overgangen mellom lydtekniker og musikkprodusent være uklar. Popgruppen ABBAs lydtekniker, Michael B. Tretow regnes for eksempel ofte på linje med berømte plateprodusenter.

Se også
-------

* Audioingeniør

Eksterne lenker
---------------

* Utdanning.no sin yrkesbeskrivelse av lydtekniker

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND
 |
**Gregory Wayne «Greg» Abbott** (født 13. november 1957 i Wichita Falls i Texas i USA) er en amerikansk advokat og politiker for Det republikanske parti (USA). Han er den nåværende og femtiende delstatsadvokaten (vanligvis kjent som justisminister) i Texas, og den andre republikaneren som er delstatsadvokat i Texas etter den amerikanske borgerkrigen. Han overtok stillingen i 2002, og etterfulgte, John Cornyn, da han ble valgt til det føderale senatet i Washington D.C. Abbott var tidligere advokat for høyesterett i delstatshovedstaden Austin, Texas, en stilling han ble utnevnt til av tidligere guvernør og amerikansk president, George W. Bush. Abbott har vist seg som en politiker som støtter delstatens verdikonservative ståsted. Han har uttalt motstand mot offentlige reguleringer som koster arbeidsplasser i den private sektor og forsvar for den amerikanske grunnloven.

I sine tre valg, 1998 for høyesterett i Texas, samt ved valgene i 2002 og 2006 som delstatsadvokat, har Abbott vunnet med alt fra 15 til 20 prosentpoengs margin mot sine demokratiske motkandidater. I 2005 dukket delstatsadvokaten opp på Capitol Hill i Washington D.C. for å argumentere, med sin konservative katolsk kristne retorikk, for å bevare et minnesmerke for De ti bud i Austin. Den konservative grasrotstaten og guvernør Rick Perry kom seirende ut av duellen, og den føderale høyesteretten bestemte, med 5 mot 4 , at minnesmerket var konstitusjonelt.

Guvernørvalg 2014
-----------------

Etter at guvernør Rick Perry 9. juli 2013 kunngjorde at han ikke stilte til gjenvalg i hjemstaten, kunngjorde Greg Abbott samme måned at han hadde til hensikt å stille som Perrys etterfølger

Referanser
----------

1. ↑   GeneaStar, GeneaStar person-ID abbottgrego[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «TX fights against regulations» Arkivert 3. desember 2013 hos Wayback Machine. Foxnews
3. ↑  «Perry won't seek re-election», Foxnews
4. ↑  Gilhuus, Jon Henrik (8. juli 2013): «Texas: Rick Perry tar ikke gjenvalg», *Amerikanskpolitikk.no*

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Gregory Abbott – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |
Utdrag fra selvbiografien

|  |
| --- |
|  |
| **Norgesdokumentarv** |

**Conrad Nicolai Schwachs selvbiografi fra tidlig 1800-tall** er innlemmet i Norges dokumentarv, et register over de viktigste dokumentene i norsk historie. Registeret er en nasjonal utgave av UNESCOs verdensminne-program (*Memory of the World*).

Selvbiografien til Conrad Nicolai Schwach befinner seg på KUBEN i Arendal. Den er håndskreven og har tittelen *Erindringer af mit Liv*. Den gir et enestående tidsbilde av Norge i perioden 1790-1830. Manuskriptet kunne ikke publiseres i sin samtid, og dets eksistens ble først kjent på 1960-tallet.

Nominasjonen
------------

Selvbiografien ble innlemmet i Norges dokumentarv i 2016. I nominasjonen skriver juryen: *«Verket har en spesiell betydning ved å ta oss med bak fasaden til den kulturelle og politiske eliten som særlig bidro til å forme den vordende norske nasjonen i tiårene etter 1814»*

Referanser
----------

1. ↑  Schwachs «Erindringer af mit Liv» inn på UNESCO-liste, www.kubenarendal.no, 9.12.2016
2. ↑  Conrad Nicolai Schwachs selvbiografi fra tidlig 1800-tall Arkivert 7. november 2018 hos Wayback Machine. www.kulturrådet.no, 9.12.2016

Eksterne lenker
---------------

* (no) Arkiv etter Conrad Nicolai Schwachs selvbiografi på Arkivportalen
|  |
| --- |
| «Det var Jesper Skaugen, en einstøing av en analfabet som bor i ei hytte langtpokkerivold uti huttaheita sammen med noen møllspiste husdyr og en hagle som han skyter på alle byfolk med.»
– Jon Gisle: *Donaldismen*, Oslo: Gyldendal, 1973 |

**Hutaheiti**, **huttaheiti**, **huttiheita** (også andre skrivemåter) er en forvansking av det tahitiske ordet *Otaheiti*, som er navnet på øya Tahiti. Begrepet blir ofte brukt som et navn på en plass langt borte. Antakelig er det sjømenn som har tatt med ordet til Norge.

Flere skrivemåter av ordet er kjent. I bokmål er ordet normert til *hutaheiti*, mens nynorsk har *hutaheiti* og *huttaheiti*.

Hutaheiti er også et veinavn i Arendal.

Alternativ teori
----------------

Det forekommer en annen teori om opprinnelsen til begrepet. *Huttaheiti* (opprinnelig finsk, og helst stavet med en ekstra t) skal også ha blitt brukt som et navn på et sted langt fra bebodd plass. Betydningen er bokstavelig oversatt  
«*Rugåker sådd i aske fra gran og som ligger langt fra gården.*» Ordet skal ha kommet østfra med innvandrende finner til Sverige og Finnskogen. Første del av ordet kommer fra finsk **Huuhta** som er svedjebruk spesielt etter brenning av granved. (Å så i asken fra løvtrær eller andre treslag har andre ord). Huuhta brukes fremdeles mye som slektsnavn i Finland, på samme måte som «Ødegård» og «Rydningen» er blitt slektsnavn her.

«Heiti» skulle betegne et jordstykke som lå langt fra gården; etter noen års dyrking måtte man ofte ty til plasser langt vekk for å finne egnede steder. Kornet svedjerug som ble brukt var utviklet for denne dyrkingsmåten på veien fra Russland, Finland og over Sverige til det kom til Norge først på 1600-tallet.

Denne teorien har imidlertid et par svakheter. Ordet gjenkjennes idag ikke i det riksfinske språket, men *kan* ha hatt en opprinnelse i en eldre dialekt.

Referanser
----------

1. ↑  Sylfest Lomheim: *Ord om ord. Frå Amerika til Åmot*, Oslo: Samlaget, 2004, s. 144.
2. ↑  Snorre Evensberget og Dag Gundersen: *Bevingede ord. Nær 13000 litterære sitater, historiske ytringer, ordtak og talemåter, sentenser og fyndord*, 1. utgave, Oslo: Gyldendal, 1967, s. 694.
3. ↑  *Bokmålsordboka* og *Nynorskordboka*, Universitetet i Oslo i samarbeid med Språkrådet.
4. ↑  Johan Swärd. «Svedjerugen - reddet av 7 spirende korn». Skog og landskap. Arkivert fra originalen 19. mars 2013. Besøkt 5. januar 2012.
5. ↑  Johan Lindberg (10. juni 2009). «finnmarker» **(svensk)**. Uppslagsverket Finland. Besøkt 7. januar 2012. [*død lenke*]
6. ↑  Les om den svenske varianten *Tjotahejti och svedjebruk*, i artikkelen «Myter, vanföreställningar och felaktigheter om skogsfinnar» av Lars-Olof Herou, opprinnelig trykket i *Finnkultur*[*død lenke*] nr. 1, 2010.

Eksterne lenker
---------------

* Norgesglasset på NRK
* Hutaheiti Velforening i Arendal kommune
* Myter, vanföreställningar och felaktigheter om skogsfinnar[*død lenke*]
**Tiyas** (arabisk: التياس, også kjent som **al-Safa**, الصفا) er en landsby i det sentrale Syria, administrativt del av guvernementet Homs, øst for Homs. Den ligger i Den syriske ørken, og nærmeste bosetninger er Tadmur (Palmyra) i øst, al-Qaryatayn i sørvestt, Furqlus i vest og Uqayribat i nordvest. Ved folketellingen i 2004 hadde Tiyas 2.564 innbyggere.

Tiyas er også nær en syrisk militær flybase av samme navn. Den ligger rett sørvest for landsbyen.

I 1960- og 1980-årene fikk Sovjetunionen benytte basen til periodisk stasjonering av marinefly.

Referanser
----------

1. ↑  General Census of Population and Housing 2004. Syria Central Bureau of Statistics (CBS). Homs Governorate.
2. ↑  Polmar, 1991, p. 40.

Litteratur
----------

* Tatum, Dale C. (2002). *Who Influenced Whom?: Lessons from the Cold War*. University Press of America. ISBN 0761824448.
* Polmar, Norman (1991). *The Naval Institute Guide to the Soviet Navy*. Naval Institute Press. ISBN 0870212419.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Sør-Afrikas flagg Sør-Afrika |
| Friidrett |
|  Paralympiske leker |
| Sølv | London 2012 | T35 - 100 meter |
| Bronse | Beijing 2008 | T35 - 100 meter |
| Gull | Athen 2004 | T35 - 100 meter |
| Gull | Athen 2004 | T35 - 200 meter |
|  Handikapp-VM i friidrett |
| Gull | Christchurch 2011 | T35 - 100 m |
| Gull | Christchurch 2011 | T35 - 200 m |
| Gull | Assen 2006 | T35 - 100 m |

**Teboho Mokgalagadi** (født 29. november 1983) er en sørafrikansk handikappet friidrettsutøver, som konkurrerer i sprintløp. Han konkurrerer i klassen T35, som er en av klassene for utøvere med cerebral parese.

Karriere
--------

Mokgalagadi vant to gullmedaljer i sin internasjonale debut, ved Paralympiske sommerleker 2004 i Athen. Her vant han 100 meter med ny verdensrekord på 13,07, og han vant 200 meter med ny paralympisk rekord på 26,80.

Ved VM i friidrett for handikappede 2006, som blr arrangert i Assen i Nederland, vant han gull på 100 meter, foran Fu Xinhan og Jon Halldorsson. Mokgalagadi slo her sin egen verdensrekord, og løp på tiden 12.98.

I 2008 deltok han ved Paralympiske sommerleker i Beijing. Han hadde problemer med ryggen under disse lekene, men greide bronse på 100 meter med tiden 12,82, sesongbestenotering for hans del, men bak kineserne Sen Yang og Xinhan Fu. Sen Yang satte her ny verdensrekord og paralympisk rekord, med tiden 12,29.

Han deltok ved VM i friidrett 2011 for handikappede (*IPC Athletics World Championships*) i Christchurch på New Zealand i januar 2011. På 100 meter vant han gull, med tiden 12,96, som var ny mesterskapsrekord. Også på 200 meter vant han gull, med tiden 27,59 sekunder. Han deltok også på Sør-Afrikas stafettlag på 4 x 100 meter, men de ble diskvalifisert i finalen.

Ved Paralympiske sommerleker 2012 i London vant han sølv på 100 meter. Han løp på 13,10 i finalen, og ble slått av ukrainske Iurii Tsaruk, som løp på 12,62, som var ny europarekord. På 200 meter satte han ny personlig rekord med tiden 27,02 i finalen, men dette holdt bare til femteplass. Også her vant Iurii Tsaruk gull, og han slo Mokgalagadis paralympiske rekord fra PL 2004, da han satte ny verdensrekord med tiden 25,86.

Referanser
----------

1. 1 2  City Press - *Mokgalagadi an unsung hero* Arkivert 2012-09-30, hos Wayback Machine. besøkt 1. oktober 2012.
2. ↑  United Kingdom Athletics - *Gold, Silver and Bronze on Day Four*[*død lenke*], besøkt 1. oktober 2012.
3. ↑  Beijing 2008 - *MEN'S 100M - T35 - FINAL* Arkivert 3. desember 2011 hos Wayback Machine. besøkt 1. oktober 2012.
4. ↑  IPC - *Results Book from 2011 IPC Athletics World Championships* Arkivert 4. desember 2019 hos Wayback Machine. (PDF), besøkt 1. oktober 2012

Eksterne lenker
---------------

* Profil hos IPC
* London 2012 - Teboho Mokgalagadi
* London 2012 - Athletics - Men's events (resultater PL 2012)
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Friidrett: |
| Konkurrerte for Kenyas flagg Kenya |
| Friidrett Verdensmesterskapet i friidrett |
| Sølv | Eugene 2022 | 5000 m |
| Bronse | Budapest 2023 | 5000 m |
| Friidrett U20-afrikamesterskapet i friidrett |
| Sølv | Abidjan 2019 |  5000 m |

**Jacob Krop**, også skrevet **Jacob Kiprop** (født 4. juni 2001) er en kenyansk friidrettsutøver som konkurrerer i langdistanseløp. Han fikk sølv på 5000 meter under U20-afrikamesterskapet i friidrett 2019.

Idrettskarriere
---------------

Krop deltok i U20-afrikamesterskapet i friidrett 2019 i Elfenbenskysten, og fikk der sølv på 5000 meter, bak Edward Zakayo. Han kom på fjerdeplass på 5000 meter under det kenyanske mesterskapet i friidrett 2019, og deltok i VM i friidrett 2019, der han kom på sjetteplass. I 2020 kom han på fjerdeplass i gateløpet 10K Valencia, og han kom på tredjeplass på 5000 meter under Diamond League-stevnet Herculis i Monaco.

Han deltok igjen i Diamond League 2021, og etter blant annet andreplass på 3000 meter under Bislett Games ble han kvalifisert til Diamond League-finalen, som var Weltklasse Zürich 2021, der han kom på tredjeplass på 5000 meter.

Referanser
----------

1. 1 2  World Athletics - *Jacob Krop - Results*, besøkt 28. oktober 2021.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Jacob Krop – World Athletics Rediger på Wikidata
Et eksempel på bloom-belysning i et datagenerert bilde (fra *Elephants Dream*). Lyset fra den lyse bakgrunnen blør over i de mørke områdene, som veggene.
Et eksempel på bloom i et bilde tatt med et kamera. Det blå lyset som kan sees i kanten av vinduet.
**Bloom** er en effekt i datagrafikk som brukes i spill, demoer og high-dynamic-range rendering-bilder for å reprodusere en tenkelig konsekvens av kameraer i den virkelige verden. Effekten gjør at sterkt lys strekker seg fra grensen av lyse områder i et bilde og blør over i mørkere områder, som bidrar til illusjonen av et sterkt og overveldende lys for kameraet eller øyet som ser scenen.

Noen av de tidligste spillene som brukte det var *Outcast* og *Ico*.

Referanser
----------

1. ↑  «Real-Time Glow». Besøkt 20. august 2016.
2. ↑  «Doom to Dunia: A Visual History of 3D Game Engines - Page 5». Maximum PC. 21. juli 2009. Arkivert fra originalen 8. februar 2015. Besøkt 5. mars 2015.  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 8. februar 2015. Besøkt 14. mai 2021.
3. ↑  «Bittersweet Symphony». 1up.com. Arkivert fra originalen 29. juni 2012. Besøkt 27. juli 2006.  «Arkivert kopi». Archived from the original on 27. september 2007. Besøkt 20. august 2016. CS1-vedlikehold: Uheldig URL (link)
Auksjonarius med assistenter
**Auksjon** er en form for salg, der noe skal selges til et utlyst tidspunkt.Ofte har selger satt en minstepris og kan da bestemme senere om et lavere tilbud godtas. Formen på auksjonen vil imidlertid kunne være forskjellig, da etter avtale og andre regler enn nedenfor.

I økonomisk teori er auksjon en metode til å få fastslått markedsverdien av noe som ikke har stabil pris.

Auksjonen ledes av *auksjonarius*, som holder oversikt over budene og roper opp gjeldende pris. Når budene stopper opp, blir siste pristilbud gjentatt. Dersom samme pris blir gjentatt tre ganger, betyr det at salget er et faktum og der blir slått i bordet, vanligvis med en hammer.

Selger er bundet til å godta ethvert bud som er på topp, så lenge det er over minstepris. Kjøper er bundet til budet + det auksjonarius skal ha, som er en forhåndsoppgitt prosent av den endelige kjøpesummen.

Salgsmetoden har vært i bruk i hvertfall så langt tilbake som år 500 før Kristus.
Ifølge greske kilder startet auksjonene i Babylon. Der ble avholdt årlige auksjoner der kvinner ble solgt med hensikt ekteskap. Det ble betraktet som ulovlig å selge døtre utenom dette. «Vakre» kvinner og enkelte med innflytelsesrike familiebånd ble bra betalt, mens de øvrige ofte måtte ha følge av en medgift for å bli omsatt.

I Romerriket var erobringsgods ofte auksjonert. Romerske borgere kunne også selge unna egen eiendom. Marcus Aurelius solgte visstnok unna så mye av sin arv at salget gikk over to måneder. Mest legendarisk var i år 193 e.Kr, da keiserens livgarde auksjonerte bort keisertittelen etter først å ha drept keiseren Pertinax. Kjøperen ble halshogd av den neste erobreren Septimius Severus to måneder senere.

Etter den franske revolusjonen ble adelens eiendeler for en stor del auksjonert bort. Kataloger ble trykket. Militære og kaprede priser både på land og sjø ble vanligvis auksjonert bort med prosenter til deltakerne, inklusive utsteder av bestallinger og kaperbrev.

En amerikansk auksjonarius kalles ofte for «Colonel» som var graden (oberst) til den offiseren som foresto slike auksjoner under den amerikanske borgerkrigen. Salgene i USA foregår ofte rivende fort og med en dreven tungegymnastikk.

Slaver ble solgt på markeder over hele verden fram til motstanden mot slavehandel fikk en slutt på dette. Mange råvarer som bomull, kaffe, te, fisk, blomster og tobakk omsettes på auksjon.

Referanser
----------

1. ↑  Davidow, Emily (2000). "The Dynamics of Pricing." Home Textiles Today (February 2000):42.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC **·** BBC Things
 |
De kindermoord te Bethlehem, maleri av Cornelis van Haarlem, (1591)
**«Coventry Carol»** er en julesang fra 1500-tallets Coventry i England. Det er den eneste bevarte sangen fra et mysteriespill med tittelen «Pageant of the Shearmen and Tailors». Teksten beskriver en kvinnes følelser ved barnemordet i Betlehem som Bibelen beskriver som en udåd beordet av kong Herodes som ville drepe Jesusbarnet.

Ssngtekstforfatteren er ukjent, og den eldste kjente teksten er nedtegnet av Robert Croo 1534, og eldste kjente trykte utgave av melodien er datert til 1591.

Det eneste manuskript som fortsatt fantes i moderne tider ble ødelagt ved en brann i 1875.

*Carol*-tradisjonen er middelaldersk. Ordet kommer fra *caroller*, som var navnet på en fransk ringdans som var populær mellom 1150 og 1350.[] Carols var i seinmiddelalderen en type ballader med bibelske motiver som ble sunget til dans.[] De hadde omkved og ble framført i vekselsang mellom en forsanger og de dansende som kor.[] Det fantes også carols som var uten bibelsk innhold.[]

Etter hvert kom carols i bruk som sanger under prosesjoner og mysteriespill, som «Coventry Carol» var en del av. I land der reformasjonen hadde slått rot kom carols i miskreditt i offentlige sammenhenger fordi de ble forbundet med katolsk kristendom, men de levde videre som tradisjonsstoff i folkedypet.[]

Tekst
-----

Dette er en variant av teksten – flere versjoner forekommer.

Lully, lullay, Thou little tiny Child,
By, by, lully, lullay.
Lullay, Thou little tiny Child,
By, by, lully, lullay.
O sisters too, how may we do,
For to preserve this day.
This poor youngling for whom we do sing
By, by, lully, lullay.
Herod the king, in his raging,
Charged he hath this day.
His men of might, in his own sight,
All children young to slay.
That woe is me, poor Child for Thee!
And ever morn and day,
For thy parting neither say nor sing,
By, by, lully, lullay.

Media
-----

MIDI-fil med sången i körarrangemang hjelp•info

Referanser
----------

1. ↑  Studwell, W. E. (1995). *The Christmas Carol Reader.* Haworth Press. pp. 15 ISBN 978-1560238720
2. ↑  Waltz, Bob (December 2000). Remembering the Old Songs: The Coventry Carol. *Inside Bluegrass.*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BBC Things
 |