recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
En utgave av *Josippon* fra 1546.
**Josippon** (hebraisk: ספר יוסיפון‬, *Sefer Yosipon*) er en krønike om jødisk historie fra Adam til Jerusalems fall ved Titus. Navnet er grunnet at den feilaktig ble tilskrevet den jødiske historikeren Josefus. Isteden er det antatt at italiensk jøde i tidlig middelalder kalt Yosef Ben Gurion kan ha vært forfatteren. En etiopisk versjon av *Josippon* ble anerkjent som bibelsk kanon av den etiopisk-ortodokse kirke.

Historie
--------

*Josippon* ble sammenstilt på hebraisk tidlig på 900-tallet av en jødisk innfødt i det gresktalende jødiske samfunnet i sørlige Italia, som på den tid var en del av det bysantinske rike. Senere redigerte og utvidet en romaniotisk jøde fra Ohrid på Balkan ved navn Judah Leon ben Moses Mosconi teksten. Den første trykte utgaven kom i Mantua i nordlige Italia i 1476. Boken kom deretter flere former, en av de mest populære var på jiddisch med gammeldagse illustrasjoner. Selv om krøniken er mer preget av legendariske fortellinger enn faktisk historie, er det ikke usannsynlig at antikke kilder ble benyttet av den første skribenten. Boken fikk stor popularitet i England. I 1558 oversatte Peter Morvyn, protestantisk prest og oversetter, en forkortet utgave til engelsk. Lucien Wolf har påvist at engelske oversettelser av Bibelen fremmet økt interesse i å vite mer om jødene og deres historie. Det førte til mange utgaver av *Josippon*, som således dannet en forbindelse av hendelser som kulminerte at Oliver Cromwell opphevet forbundet mot jøder i England. 

Verket er blitt tilskrevet Joseph ben Gorion (hebraisk: יוסף בן גוריון), en jødisk lærd i sørlige Italia på enten 800- eller 900-tallet som det ellers ikke er mye kunnskap om. Det er antagelig en av årsakene til verket ble feilaktig tilskrevet den jødiske historikeren Josefus på 100-tallet e.Kr. således ga verket dets navn «Joseph» med den gresk endelsen «-on»; *Josephon*, *Joseppon*, eller *Josippon*.

*Josippon* er skrevet på forholdsvis rent bibelsk hebraisk, viser en forkjærlighet for bestemte bibelsk fraser og arkaiserende ord, og er rik på poetiske avsnitt og i maksimer og filosofiske spekulasjoner.

Referanser
----------

1. ↑  Metzger, Bruce M. (1993): «Bible», Metzger, Bruce M.; Coogan, Michael David: *The Oxford Companion to the Bible*. Oxford University Press, ISBN 9780199743919, s. 79.
2. ↑  Roth, Norman (2014): *Medieval Jewish Civilisation: An Encyclopedia*, s. 127
3. ↑   Bonfil, Robert (2011): *Jews in Byzantium: Dialectics of Minority and Majority Cultures*, s. 122
4. ↑  Gottheil, Richard; Schloessinger, Max (1906): «Joseph Ben Gorion (Josephus Gorionides; referred to also as Yosippon and Pseudo-Josephus)», *Jewish Encyclopedia*

Eksterne lenker
---------------

* Chisholm, Hugh, red. (1911): «Josippon», *Encyclopædia Britannica*. **15**, 11. utg. Cambridge University Press, s. 521.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF
 |
**Maja Jager** (født 22. desember 1991 i Nørre Broby) er en dansk bueskytter. Hun er medlem av Broby Bueskytte Klub og tilhører den danske elite.

Jager begyndte med bueskyting som 8-årig i 1999. Hun fikk sin debut på A-landslaget i VM i Korea 2009 og har siden fått en 6.-plass ved innendørs-EM i 2010, en 6.-plass for lag ved utendørs-EM i 2010, en 5.-plass ved VM i 2011 og 8.-plass ved lag-VM i 2011 i Torino, hvor hun sammen med Carina Christiansen og Louise Laursen utgjorde det danske VM-laget. Det gjode at hun sammen med de to andre kvalifiserte seg til i OL i 2012 i London.

I 2010 lå hun som nummer en på Dansk Bueskytteforbunds rangeringsliste etter blant annet å ha vunnet det danske mesterskapet samme år.

Under Sommer-OL 2020 i Tokyo som ble arrangert i 2021 ble hun utslått i andre runde i den individuelle konkurransen.

Referanser
----------

1. ↑  London2012.com
2. ↑  «Pressemeddelelse: 3 OL-pladser til kvindelige bueskytter» (PDF). Dansk Bueskytte Forbund. 6. juli 2011. [*død lenke*]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Maja Jager – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Maja Jager – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Maja Jager – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Maja Jager – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Maja Jager – World Archery Federation Rediger på Wikidata

Portaler: Danmark | Sport

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
***Danny Fangeren*** var en amerikansk-kanadisk animasjonsserie som ble vist på Nickelodeon.

Handling
--------

Daniel Fenton, en 14 år gammel gutt som bor i den lille byen Amity Park, bor sammen med hans spøkelsesjaktende eksentriske foreldre, Jack og Madeline og hans overbeskyttende, men omsorgsfulle 17 år gamle søster, Jasmine. Etter press fra sine to beste venner, Samantha Manson og Tucker Foley, bestemmer Danny seg for å utforske en spøkelsesportal opprettet av foreldrene hans i deres forsøk på å bygge en bro mellom sin menneskelige verden og spøkelsessonen (det parallelle universet hvor spøkelser holder til)

Daniel aktiverte portalen og infiserte hans eget DNA med ektoplasma, noe som forvandlet ham til et halvt spøkelse. Daniel kaller seg for Danny Phantom i spøkelsesform, utvikler evnen til å fly, og bli usynlig, samt kontrollere mennesker. Over tid utvikler Daniel mye sterkere evner, for eksempel hans Ghost Ray (en konsentrert energi-sprengning som han kan skyte fra hånden) og til og med kryokinesis.

Daniel er først redd for hans nye evner, og har liten kontroll over dem. Men han lærer snart å bruke dem til å beskytte hjembyen hans mot ondsinnede ånder. Danny begynner deretter som superhelt. Samantha, Tucker og Jasmine er Daniels viktigste allierte når han bekjemper spøkelser, samtidig som han forsøker å holde sin halvdel som spøkelse hemmelig. I den virkelige verden er håret hans svart, men dette blir hvitt etter at han forvandler seg til et spøkelse. De blå øynene hans blir grønne, etter at han forvandler seg til spøkelse.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Danny Phantom – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) *Danny Fangeren* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Danny Fangeren* på The Movie Database – TV Rediger på Wikidata

* (en) *Danny Fangeren* på Metacritic Rediger på Wikidata
**Maja Michelsen** (1862–1929) var en norsk pianist og pianolærer. Hun hadde vært pianoelev av Erika Nissen, og var særlig aktiv som pianist på 1890-tallet. Hun akkompagnerte sangerne Mally og Thorvald Lammers i flere konserter. 

Mally Lammers var søster av Eva Nansen. Eva og Fridtjof Nansens datter Liv Høyer Nansen, beskriver et nært forhold mellom Maja Michelsen og familien Lammers: «Den trofaste Maja Michelsen akkompagnerte. Ikke pent syntes jeg, men 'hederlig' sa tante Mally. Maja ... alltid kledt i violett, kunne ikke leve uten Mally, så hun klarte å gjøre seg nyttig og var hos henne mesteparten av dagen.» Maja Michelsen var imidlertid også nyttig for Thorvald Lammers, ettersom han brukte stadig mer tid på komposisjon, og da behøvde en pianist for å spille sine melodier. Etter Thorvald Lammers død i 1922 flyttet Maja Michelsen inn hos Mally Lammers.

Maja Michelsen døde 2. juni 1929, ifølge annonse innrykket i Aftenposten av hennes bror Fr. Michelsen. I Morgenbladet 7. juni 1929 omtales hun som 67 år gammel, og at hun døde etter lengre tids sykdom.

Referanser
----------

1. ↑   Historisk befolkningsregister, Historisk befolkningsregister ID pg00000003201321, verkets språk bokmål, besøkt 17. desember 2021[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   www.nb.no[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   www.nb.no[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   Aftenposten[Hentet fra Wikidata]
5. ↑   Morgenbladet[Hentet fra Wikidata]
6. ↑  *Aftenposten 1894.10.02*. NO. 1894-10-02.
7. 1 2  Høyer, Liv Nansen (1893-1958) (1955). *Nansen og verden*. Oslo: Cappelen. s. 89.
8. ↑  *Norske brev - særlig fra 1905 - til Ann Margret Holmgren*. Oslo: Gyldendal. 1955. s. 139.
9. ↑  Aftenposten 3. juni 1929
10. ↑  Morgenbladet 7. juni 1929.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister
 |
**Daniel Alan David «Danny» Jones** (født 12. mars 1986 i Bolton) er en britisk sanger, gitarist og låtskriver i det engelske bandet McFly.

Danny Jones spiller i band sammen med Tom Fletcher, Dougie Poynter og Harry Judd. De startet i 2004, og sammen har de hatt syv sanger på toppen av hitlistene i England. De er mest kjent i England og Brasil.

Bandet gikk fra sitt tidligere plateselskap Island Records etter jul i 2007 og startet sitt eget Super Records med slagordet «saving the world, one song at a time». De gav ut sitt første album på eget plateselskap gratis med avisen *The Mail on Sunday* 20. juli 2008, noe som førte til at de fikk spredd musikken til et bredere publikum enn før. Gutta var stolte av albumet og gav senere ut en luksusutgave med ekstra sanger og en to timer lang DVD fra promotiden og under innspillingen i Australia.

Danny Jones er med på det meste av sangskrivinga sammen med Tom Fletcher. Han har også holdt pennen helt selv på flere låter som rager høyt på favorittlistene til fansen. Den første han selv skrev er «Not Alone» som er å finne på *Room On The Third Floor*-albumet. Den handler om da han gikk på skolen og folk mobbet ham for klærne hans blant annet. Han synger at han ikke er alene grunnet sin tro på kristendommen og den sangen har fanget mange lyttere. Han framførte den også akustisk på Motion In The Ocean-turnéen i 2006. På Wonderland som er McFlys andre album har han også skrevet en låt, denne gangen sammen med søsteren Vicky. Den handler om da faren forlot familien for en annen kvinne og er en rørende sang på mange måter. Han framførte den med god hjelp av resten av bandet på Wonderland-turnéen i 2005. Jones skrev også en sang som havnet på albumet *Motion In The Ocean*. Den heter «Walk In The Sun» og handler om alt han lurer på og funderer over. En sang med nydelig gitarspill og vokal. 

Jones er som oftest den som spiller sologitar i bandet. Gitarsoloene kommer som perler på en snor og det hender oftere at han synger feil enn at han spiller feil. Han har spilt gitar så lenge han kan huske og begynte først å synge selv i 14-årsalderen. Han var i et band sammen med søsteren og en venn av dem kalt Y2K og var med på et talentshow også.

Referanser
----------

1. ↑   www.nndb.com[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  .
3. ↑  .

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Danny Jones – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Danny Jones på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) Danny Jones hos The Movie Database Rediger på Wikidata
* (en) Danny Jones på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Danny Jones på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Danny Jones på Songkick Rediger på Wikidata
* (en) Danny Jones på Twitter Rediger på Wikidata

* (en) Danny Jones på Facebook Rediger på Wikidata

* (en) Danny Jones på Instagram Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Bente Sollid Storehaug** (født 17. desember 1967) er adm. direktør i Digital Hverdag AS.

Sollid Storehaug startet sin yrkeskarriere som landets yngste medlem av Norsk Redaktørforening (1987) som ansvarlig redaktør for lokalavisen *Kyst-Nytt*, eid av Romsdals Budstikke. Hun var da 19 år gammel. Hun har studert statsvitenskap ved Høgskolen i Molde og har gjennomført en internasjonal styreutdanning, Executive Board Programme i regi av INSEAD, Frankrike. I 2019 gjennomførte hun executive programmene "Blockchain Application and Innovation" og "Digital Transformation: Platform strategies for success" ved MIT Sloan School of Management. I 2020 fullførte hun executive studiet "Strategy in the Age of Disruption" ved INSEAD.

Bente Sollid Storehaug har startet mange selskaper innen IT og media, best kjent for selskapet Digital Hverdag AS som ble startet i 1993. Selskapet vokste raskt, fusjonerte med New Media Science ASA i 1998 før selskapet fusjonerte med Linne Group AB og Cell Network i 1999. Selskapet ble notert i Stockholm våren 1999. Februar 2000 var selskapets markedsverdi 9 milliarder SEK. Sollid Storehaug ledet den norske virksomheten helt frem til 2000. Deretter flyttet hun til Frankrike for en periode. I dag heter selskapet Bouvet ASA og er notert på Oslo Børs.

Sollid Storehaug er styreleder i Placewise Group (tidligere Boostcom Group), Vinje Ullvarefabrikk (merkevaren Lanullva) og The Velixio Group. Hun er også medlem av konsernstyrene i Hafslund E-CO, Polaris Media ASA, Europris ASA, Eika-Gruppen og Motor Gruppen AS. Hun har lang og omfattende styreerfaring fra børsnoterte selskaper innen media, IT, retail og finans samt teknologi start-ups.

Hun var medlem av kulturminister Linda Hofstad Helleland og næringsminister Monica Mælands nye næringspolitiske råd (2015-2017). Hun ble også oppnevnt av Regjeringen til å sitte i ekspertutvalget som utredet fremtidig finansiering av NRK (2015-2016). Sollid Storehaug har sittet i flere regjeringsoppnevnte råd under statsrådene Grete Knudsen (Ap), Lars Sponheim (V) og Morten Andreas Meyer (H).

Bente Sollid Storehaug er også kjent som foredragsholder og skribent på nettstedet www.digitalhverdag.media.

Referanser
----------

1. ↑  Bente Sollid Storehaugs 3 råd til norske nettbutikker Ehandel.com
**Danny Antoine Rollen Faure** (født 8. mai 1962 i Kilembe i Uganda) er en seychellisk politiker som fra 16. oktober 2016 til 26. oktober 2020 var Seychellenes president. Han representerer partiet United Seychelles (tidligere Parti Lepep).

Liv og virke
------------

Faure ble født i Uganda av seychelliske foreldre. Faren arbeidet ved et kraftverk i Uganda. Faure fikk skolegang i hjemlandet. Han studerte utenlands og fikk en grad i statsvitenskap fra Universitetet i Havanna på Cuba.

Fra 1985 arbeidet han som tjenestemann i utdanningsdepartementet og underviste i National Youth Service og ved Seychelles Polytechnic. Han ble leder for National Youth Service i 1989.

Faure var aktiv i Seychelles People’s Progressive Front, som senere skiftet navn til Parti Lepep, var leder for ungdomspartiet og medlem av partiets sentralkomite. I 2009 ble han partiets generalsekretær. I 1993 ble han valgt til Nasjonalforsamlingen for regjeringspartiet Parti Lepep. Sin første ministerpost fikk han i 1998, da han ble utdanningsminister. Siden var han også minister for undervisning og ungdom (fra 2001), finansminister (fra 2006), ansvarlig for handel (fra 2007) og næringsliv (fra 2009). Faure ble visepresident i 2010. Samtidig hadde han ministeransvar for finans og handel, offentlig forvaltning, informasjon og kommunikasjonsteknologi.

Sammen med James Michel stilte Faure ved presidentvalget i 2015, da med Faure som visepresidentkandidat. Faure overtok som president 16. oktober 2016 etter at forgjengeren James Michel trakk seg fra presidentembetet.

Ved presidentvalget i oktober 2020 tapte Parti Lepep makten for første gang siden 1977 da Wavel Ramkalawan vant valget. Hans parti, Linyon Demokratik Seselwa, vant også valget til Nasjonalforsamlingen.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5  «Seychelles' new President: Danny Faure sworn in to office, calls for unity». Seychelles News Agency. 16. oktober 2016. Besøkt 25. oktober 2020.
2. ↑  «Seychelles president's brother laid to rest in Kasese». *The Observer - Uganda* **(engelsk)**. 4. juni 2019. Besøkt 25. oktober 2020.
3. 1 2 3 4 5  «The President - State House Seychelles | Office of the President». *www.statehouse.gov.sc* **(engelsk)**. Besøkt 25. oktober 2020.
4. ↑  «Seychelles leader sworn in despite contested win». *www.yahoo.com* **(engelsk)**. 20. desember 2015. Besøkt 25. oktober 2020. [*død lenke*]
5. ↑  «Seychelles election: Wavel Ramkalawan in landmark win». *BBC News* **(engelsk)**. 25. oktober 2020. Besøkt 25. oktober 2020.
6. ↑  «Once the opposition, LDS celebrates a political sweep and new control of Seychelles». Seychelles News Agency. 25. oktober 2020. Besøkt 25. oktober 2020.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**James Michel** | **Seychellenes president**(2016–2020) | Etterfølger:**Wavel Ramkalawan** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Brockhaus Enzyklopädie **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** GND **·** BBC Things
 |
Maja Fjæstad (1914), malt av Björn Ahlgrensson.
**Kerstin Maria «Maja» Fjæstad** (født *Hallén* 30. mai 1873 i Hörby församling, død 15. november 1961 i Arvika) var en svensk kunstner.

Hun var et av medlemmene i Rackengruppen i Arvika som ble dannet av henne selv, mannen Gustaf og skulptøren Christian Eriksson. Dette kom senere til å bli sentrum for en rekke produktive kunstnere. Maja og Gustav holdt kurs i veving. Hennes betydning for husflid i Värmland var stor.

Hun stod modell for Christian Erikssons byste av Jenny Lind på Kungliga Operan i Stockholm.

Hennes første ordentlige bestilling var en pute til Hjalmar Lundbohms bolig i Kiruna. Fjæstad fikk sitt gjennombrudd som kunstner allerede i 1897 ved en av utstillingene til Konstnärsförbundet. Hun hadde stor suksess som portrettmaler, ikke minst ved utstillinger i England, der hennes malerier ble tatt i samlingene til Londons kunstmuseer. I senere over gikk hun over til tre- og linoleumssnitt, og hennes blomstermotiver er godt kjent, blant annet «Björkhänge».

I 1922 dannet hun sammen med kolleger foreningen Arvika Konsthantverk med en butikk for salg av sine produkter. Butikken, som har vært i samme lokale siden 1924, er Sveriges eldste spesialbutikk for lokalt kunsthåndverk.

15. juli 1898 giftet hun seg med Gustaf Fjæstad i Väsby kyrka, Väsby församling. Paret fikk fire barn.

Referanser
----------

1. 1 2   Svensk kvinnebiografisk leksikon ID MajaFjstad, oppført som Kerstin Maria (Maja) Fjæstad 1873-05-30 — 1961-11-15 Textilkonstnär, träsnidare, besøkt 4. februar 2021[Hentet fra Wikidata]

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Svenskt kvinnobiografiskt lexikon **·** Nationalencyklopedin **·** Geni **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** LIBRIS **·** KulturNav
 |
**Theodore Ayrault Dodge** (født 28. mai 1842, død 26. oktober 1909) var en nordstatsoffiser i den amerikanske borgerkrig og militærhistoriker både for den krigen og for de store generalene i antikkens og europeisk historie. 

Han var født i Pittsfield, Massachusetts og fikk sin militære utdanning i Berlin og gikk på University College London og Universitetet i Heidelberg. Da han returnerte til USA i 1861, innrullerte han seg umiddelbart som menig i New Yorks frivillige infanteri. I løpet av krigen steg han til rangen som midlertidig oberst, mistet sin høyre fot i slaget ved Gettysburg. Han tjente ved det amerikanske krigsdepartementet fra 1864 og ble sendt i tjeneste i den regulære hæren i 1866. I 1870 trakk han seg tilbake som major. Etter at han pensjonerte seg bodde han i Boston før han flyttet til Paris hvor han døde. Han er gravlagt ved Arlington National Cemetery. 

Dodge giftet seg med Jane Marshall Neil i 1865 og Clara Isabel Bowden i 1893. Hans verk om borgerkrigen inkluderer *The Campaign of Chancellorsville* (1881) og *Bird's Eye View of the Civil War* (1883). Fra 1890 til 1907 gav han også ut tolv bind i sin *History of the Art of War: Alexander, Hannibal, Caesar, Gustavus Adolphus, Napoleon,* som har blitt delt opp i individuelle biografier til dagens publikasjoner.

Referanser
----------

1. 1 2   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Find a Grave, Find a Grave 4828, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w6mk6sgb, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Geni **·** VIAF **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC
 |
**De hellige førstemartyrer Theodor og Johannes væringene** (+ 983). Væringer fra Skandinavia som led martyrdøden i Kiev og senere ble helgenkåret.

Liv
---

Lite er kjent om livet til de to væringene. Faren Theodor var skandinav og kalles i de eldre russiske prologer *Tury*, hvilket trolig er en slavifisering av det hedenske nordiske navnet *Thor*. Kristennavnet Theodor kan han ha fått etter å ha konvertert til kristendommen i Miklagard, hvor han tjente som væring.

Theodor slo seg siden ned i Gardariket og bosatte seg på Dneprs vestre bredd i det som i dag utgjør gamlebyen i Kiev. Der stod gården hans, et to etages trehus, og der kan man anta at sønnen Johannes vokste opp.

Martyriet
---------

Nestorkrøniken forteller at i 983 bestemmer den ennå ikke kristne Vladimir den hellige at det skal forrettes en menneskeofring til gudene. Man kaster lodd, og loddet faller på Johannes. Faren nekter å utlevere sin sønn. Da går mobben løs på dem og hugger ned huset rundt dem så de må bøte med livet.

Kult
----

Ifølge tradisjonen var det væringenes gård som ble valgt som skueplass da den nyomvendte Vladimir den hellige døpte sitt folk bare få år senere. På samme sted ble der noen år senere reist en kirke; den såkalte Tiende-kirken ble viet Den allhellige Gudføderskens hensovnelse. 

De to martyrene er blitt kalt de første russiske borgere av den himmelske stad. De feires av Den ortodokse kirke den 12. juli. Relikviene finnes i Huleklosteret i Kiev.

Kilder
------

* T. Arentzen: "Mellom Midgard og Miklagard – helgenliv over landegrensene", *Middelalderforum* 1-2/2003: 161–171
**Bentley University** (tidl. **Bentley College**) er et privat, amerikansk universitet i Waltham i staten Massachusetts, 16 km fra Boston. Det ble grunnlagt i 1917, som en skole for accounting og finans. I dag er Bentley et ledende business-universitet med US$ 30 044 i skolepenger (2006). Det tildeles grader opp til Doktorgrad.

Høyeregrads studier foregår ved *McCallum Graduate School*, som bl.a er anerkjent for høyt faglig nivå innen bedriftsøkonomiske fag. Universitetet har også bygget opp et virtuelt *trading room* hvor studentene simulerer internasjonale finansoperasjoner.

Rektor Gloria Cordes Larson er en kvinnelig høyesterettsadvokat med bakgrunn som delstats-finans- og økonomiminister i Massachusetts (1991–1996). 

Bentley er et av kun to universiteter i USA (130 globalt) som er tildelt **European Quality Improvement System** (EQUIS) accreditation.

Referanser
----------

1. 1 2   *Integrated Postsecondary Education Data System*, Wikidata Q6042926,

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Bentley University – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Bentley College på Twitter Rediger på Wikidata

* Bentley College på Facebook Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** GeoNames
 |
Samarskitt funnet i North Carolina, USA
**Samarskitt** er et svart, bekaktig, radioaktivt mineral som finnes på granittiske pegmatittganger, ofte sammen med columbitt. Den kjemiske sammensetningen er svært komplisert, mineralet er hovedsakelig et oksid av niob, tantal, yttrium, lantanoider, uran med mer. Mineralet opptrer i metamikt tilstand. Yttrotantalitt er et nær beslektet mineral hvor tantalinnholdet er høyere enn niobinnholdet.

I Norge finnes det særlig i Østfold, ved Spro på Nesodden og i Iveland. 

Samarskitt ble først beskrevet i 1847 etter et funn i Miass i Ilmenfjellene sør i Uralfjellene i Russland. Grunnstoffet samarium ble først isolert fra en prøve av samarskitt i 1879. Samarium er oppkalt etter samarskitt som igjen ble oppkalt etter den russiske gruvedirektøren Vasilij Samarskij-Bykhovets (1803–1870).

Referanser
----------

1. 1 2   Webminerals

Kilder
------

* (no) Samarskitt i Store norske leksikon

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
«**Blood on the Dance Floor**» er en hit-single fra 1997 av Michael Jackson fra albumet med samme navn. Sangen var nummer en på flere hitlister, blant annet på den britiske. Sangen klarte seg ikke så godt i USA, hvor Michael Jackson på dette tidspunkt hadde et dårlig rykte.

Bakgrunn
--------

«Blood on the Dance Floor» omhandler Michael Jacksons flørt med en farlig kvinne, som er attraktiv og flørtende, men dypest sett kun er ute på å såre og selv slå ihjel... på dansegulvet. Som i mange av Jacksons andre sanger er denne kvinnes navn Suzie. 

Michael Jackson dediserte sangen til Elton John som takk for hans støtte under Jacksons voldsomme pillemisbruk i 1990-årene.

Musikkvideo
-----------

Musikkvideoen til «Blood on the Dance Floor» begynner med en kniv som kastes og setter seg fast i en lapp med navnet 'Suzie'. Heretter inntar Michael Jackson, med hestehale og rød dress, en nattklubb og setter seg fore å betrakte danserne. Han kommer dog selv ut på dansegulvet, og slik fortsetter musikkvideoen.
**Os kommunale bilruter** var et rutebilselskap i Os i Nord-Østerdalen. Selskapet eksisterte i tidsrommet 1948–1973.

Peder M. Langøien, Os, var den første som drev bilrute i Os. Han etablerte rute Os-Seter (45 km) og drev den i tidsrommet 1924–1948.

Os kommune overtok i 1948 bilrutene i Os. I 1950 utvidet selskapet med rute til Røros (14 km) med en avgang per uke. Det ble også etablert ruter til Dalsbygda og ruta til Seter ble utvidet til Sømådalen. Den kommunale virksomheten tok navnet Os kommunale Bilruter.

Selskapet hadde først og fremst person- og godsruter i Os kommune. Tidlig på 1960-tallet startet selskapet godstrafikk utenfor rute (langtransport) og hadde 3-4 lastebiler med tilhengere til dette formålet utover 1960-tallet. På denne tida ble også skolerutene utvidet, og det ble egen rute til Tynset videregående skole en tid før fusjonen i 1973.

I 1970 hadde selskapet seks personbusser, blant dem to minibusser (VW), en kombinertbuss, fem lastebiler, tre tilhengere og en traktor, i alt 16 vognenheter.

Rundt 1970 ble det arbeidet for sammenslutning for alle rutebilselskapene i Nord-Østerdalen. Os kommunale Bilruter ble i 1973 fusjonert inn i Østerdal Billag, et selskap basert på alle tidligere bilruter i Nord-Østerdal, fra Os kommune i nord til Stor-Elvdal kommune i sør.

Litteratur
----------

* *Norges rutebileieres forbund, Avdeling Hedmark : 1930–1955*. (1955). Flisa.

Eksterne lenker
---------------

* Os Kommunale Bilruter - m/ forløper; Digitalt Museum
**Os naviculare** er et ben som forekommer hos menneske og hos hest. Benet kalles også for «båtbenet», men det er også et ben i håndroten som blir kalt dette. Benet i håndroten heter skafoidbenet.

Menneske anatomi
----------------

Naviculare finnes i fotroten på medialsiden. Det vil si den siden som er nærmest midten av kroppen, eller nærmest den andre foten. Navnet kommer av konkave leddflater som nesten ligner på formen til en båt. Naviculare har ett ledd mot talus som er benet på undersiden av hengselleddet i ankelen. Naviculare har også ledd i retning mot tærne med tre ben som kalles "os cuneiforme". Mot utsiden av foten er det ledd med "os cuboideus". 

Naviculare har også blitt brukt om et ben i håndrota, like ovenfor tommelen, som kan hete os scaphoideum. Dette benet er litt langt og flatt. Dersom det blir brudd i dette benet, som kan oppstå hvis tommelen plutselig dras hardt mot albuen, trengs det en spesiell stilling i gipsen for at benet skal gro riktig.

Fossa naviculare er et søkk som dannes på siden av håndleddet når tommelen strekkes ut fra de andre fingrene. Da strammes to sener som går ut i tommelen. Dette søkket kalles også «Den anatomiske snusdåse».

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND
 |
Elven Thurne ved High's Mill tidlig en morgen i slutten av desember 2006.
Thurne nedstrøms mot Thurne Dyke Drainage Mill.
**Thurne** er en elv i Norfolk i England i nasjonalparken The Broads. Elven er 9,7 km lang, stiger 3,2 km fra kysten i nærheten av Martham Broad hvor den har sitt opphav. Den er seilbar fra West Somerton. Den strømmer sørvest og er forbundet av Candle Dyke og Heigham Sound til både Horsey Mere og Hickling Broad. Den fortsetter sørvest og flyter gjennom Potter Heigham og under dens bro fra middelalderen, og renner inn i elven Bure rett sør for landsbyen Thurne, nær klosteret St. Benet's Abbey.

Referanser
----------

1. ↑  Ordnance Survey (2005): OS Explorer Map OL40 - The Broads. ISBN 0-319-23769-9.

Litteratur
----------

* Cumberlidge, Jane (2009): *Inland Waterways of Great Britain*, 8. utg. Imray Laurie Norie and Wilson. ISBN 978-1-84623-010-3.

Eksterne lenker
---------------

* (en) River Thurne – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Cruising Guide: West Somerton to Candle Dyke
* Cruising Guide: Candle Dyke to Thurne mouth


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
En bronsemynt fra Han-dynastiet – cirka første hundreåret f.Kr. med grønn patina.
**Patina** brukes på norsk om de aldringstegn som oppstår på overflaten av kunstverk, både av metall og malerier. Vi snakker også om patina i forbindelse med antikviteter av tre, kanskje spesielt når disse er av nyere dato og kunstig eldet. De kjemiske prosessene som foregår, kalles *patinering*.

Kjemisk snakker vi om *irring* (kobber, bronse, messing) eller *anløping* (sølv). Ofte blir patinering gjort som en del av kunstverket, gjerne for å beskytte mot andre og mindre ønskelige prosesser, som med tiden kan forandre overflatestrukturen. Dette gjelder blant annet den spesielle overflaten på skytevåpen som skal forhindre angrep av gravrust.

Malerier, trykk og tegninger vil med tiden vise tegn til endring. De kan gulne, bli grålige, brunere eller overflaten sprekker opp (krakelering) og i verste fall begynne å smuldre vekk.

Den vanligste patinaen er den som fremkalles på statuer av bronse. Den er grønnlig og er et karbonat av kobber, frambragt ved oksidering. Samme irret finner vi på alle kobberholdige legeringer, foruten på rent kobber.

Statue of Liberty har sin grønne farge fra naturlig patina, dannet på kobberoverflaten.
Det eksisterer en rekke produkter som kan starte og vedlikeholde patina, foruten andre som fjerner og eventuelt beskytter uten å vise igjen. Metallpuss av forskjellig slag er eksempler på det siste. Mange kunstverk er bevisst patinert for å tilføre og holde på en bestemt tilstand. Slik sett kan sluttfernissering av et maleri sees på som begynnelsen på en styrt patineringsprosess.

En del av arbeidet for en kunstkonservator består i å fjerne for mye patina og beskytte kunstverket slik at prosessen blir trukket ut i tid. 

En form for patinering finnes i støpejernsgryter og -panner, der jernet er så porøst at det trekker til seg smaksstoffer fra det som ble laget. Det hevdes at det i enkelte italienske familier er blitt arvefeider og langvarig uvennskap på grunn av «gryta hennar mor» som er blitt brukt til sauser i generasjoner.

I antikvitetsverdenen er patina den ekstra myke glansen som kommer langsomt med årene, slitasjemerkene på armlenene, skrammer fra år med bruk, «mårhull» etter trebukkangrep og andre spor etter hundre år eller mere. 

Falsknere har i alle år utviklet metoder som kan akselerere patineringen. Ett av deres hjelpemidler er potetmugg.

Referanser
----------

1. ↑  *Blink: The Power of Thinking Without Thinking* by Malcolm Gladwell, Little, Brown and Co.2005
2. ↑

Videre lesning
--------------

* Richard Hughes, Michael Rowe,. *The Colouring, Bronzing and Patination of Metals*. London: Thames & Hudson Ltd. ISBN 0-500-01501-5. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)Engelsk referansebok om patina på ikke-jernholdige metaller.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Nationalencyklopedin **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL
 |
**Hilde Haraldsen Sveen** (født 4. juni 1965) er en norsk sopran. Hun arbeider som førsteamanuensis ved Griegakademiet  institutt for musikk ved Universitetet i Bergen.

Biografi
--------

Hilde Haraldsen Sveen har sin utdannelse fra Agder musikkonservatorium og Hochschule der Künste Berlin. Hun tok solisteksamen i 1994 og hadde deretter engasjement ved flere tyske operahus. Fra 1995 til 1998 var hun ansatt ved Nordharzer Städtebund Theater som lyrisk koloratursopran. I 2001 debuterte hun ved Den Norske Opera som Gilda i Rigoletto. Siden har hun hatt flere hovedroller ved Den Norske Opera, blant annet som Sophie i Rosenkavaleren. 

Sveen er en allsidig sanger, noe som har gjort henne ettertraktet som solist i oratorier og konserter. Hun har også et stort romanse-repertoar og har medvirket på flere cd-utgivelser med norsk musikk, blant andre Sigurd Islandsmoens *Requiem* med Kristiansand Symfoniorkester fra 2006.

Diskografi
----------

* *Millom rosor* 2009 sammen med Signe Bakke, piano
* *Sigurd Islandsmoen: Requiem* sammen med Kristiansand Symfoniorkester
* *Shadow Songs 2007 sammen med Harald Bjørkøy, Signe Bakke og Jan Hovden*

Eksterne lenker
---------------

* (no) Publikasjoner av Hilde Haraldsen Sveen i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
* Biografiside hos lawo.no[*død lenke*]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | CRIStin **·** MusicBrainz
 |
**Matylda Šínová** (født 29. mars 1933 i Brno) var en tsjekkoslovakisk turner som deltok i de olympiske leker 1952 i Helsingfors, 1956 i Melbourne og 1960 i Roma.

Šínová vant en olympisk bronsemedalje i turn under Sommer-OL 1952 i Helsingfors. Hun var med på det tsjekkoslovakiske laget som kom på tredjeplass i damens lagkonkurrane bak Sovjetunionen og Sveits. De andre på laget var Věra Vančurová, Hana Bobková, Jana Rabasová, Alena Chadimová, Alena Reichová, Božena Srncová og Eva Bosáková.

OL-medaljer
-----------

* 1960 Italias flagg Roma - Sølv Sølv i turn, lagkonkurranse damer Tsjekkoslovakias flagg Tsjekkoslovakia
* 1952 Finlands flagg Helsingfors - Bronse Bronse i turn, lagkonkurranse damer Tsjekkoslovakias flagg Tsjekkoslovakia

Eksterne lenker
---------------

* (en) Matylda Šínová – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Matylda Šínová – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (cz) Matylda Šínová – Tsjekkias olympiske komité Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** NKC
 |
Person som bruker en barberhøvel av typen kassetthøvel på ansiktet.
En **barberhøvel** er et verktøy som anvendes for å fjerne uønsket hårvekst på kroppen. Den består vanligvis av et lite, skarpt barberblad av stål som monteres i en holder, vanligvis av plast og levert med et håndtak. En ettbladshøvel har standardisert og utbyttbart barberblad, mens en kassethøvel enten har utbyttbar kassett eller er en såkalt engangshøvel som kastes etter bruk.

Typer
-----

Barberhøvler kalles *safety razors* på engelsk («sikkerhetshøvel») for å skille dem fra barberkniver.

En **ettbladshøvel** eller **enbladshøvel** er den enkleste typen, og bruker et utskiftbart blad. Både bladet og høvelen er symmetrisk, og kan derfor kalles «tosidig» eller «DE-høvel» (fra *double edge*). Den kalles også noen ganger «tradisjonell» barberhøvel. Her er barberbladet standardisert (og kan derfor fås svært rimelig), og det er selve hodet (den halvrunde delen) på barberhøvelen som bestemmer vinkelen på bladet og avstanden til huden. Ønskes en tettere eller mindre tett barbering kan man dermed bytte skafthode, men beholder bladet. Det finnes også varianter med vinklet blad, et design som var vanlig i Tyskland, hvor bladet er litt vinklet og buet langs lengden for å gi en skjæreeffekt og en stivere skjærekant.

På en **kassetthøvel** er barberbladet festet i en kassett, oftest laget av plastikk. Kassetten kasseres etter en viss tids bruk. I de tilfellene kassetten er permanent festet til skaftet snakker man om en **engangshøvel**. Det finnes også kassetthøvler med plastkassetter som kan demonteres fra skaftet, og man kan da gjenbruke skaftet når en kassett er oppbrukt og skal kastes. Forskjellige merker og modeller har her egne proprietære løsninger som ikke passer om hverandre. Kassetthøvler har ofte flere blader per kasset, og kalles derfor av og til «flerbladshøvler». Utformingen av barberblad-kassetten bestemmer hvor aggressivt den barberer.

* En ettbladshøvel og bladEn ettbladshøvel og blad
* Moderne kassetthøvel med utskiftbar kassettModerne kassetthøvel med utskiftbar kassett
* EngangshøvelEngangshøvel
* En barberkniv (ikke sikkerhetshøvel)En barberkniv (ikke sikkerhetshøvel)

Barberskum
----------

Barberhøvelen anvendes vanligvis sammen med barberskum eller -krem for å redusere friksjonen mellom høvelen og huden. Barberskum finnes i ferdig form eller kan fremstilles av barbersåpe med hjelp av børste.

Virkemåte
---------

Til forskjell fra andre høvler, som høvler av det øverste sjiktet fra det materialet man anvender, er barberhøvelen innstilt slik at den bare skraper overflaten man drar den over.

Se også
-------

* Barbermaskin, et alternativ til barberhøvel som kan brukes uten barberskum
* Barberkniv, et alternativ som kreves en viss øvelse for å unngå skader

Referanser
----------

1. ↑  Bonafede, Torjus Dølo Foto: Håkon. «Raka fant». *www.klikk.no* **(norsk)**. Besøkt 10. november 2022.
2. ↑  «Bli kvitt barberkvisene!». *Barbershop.no* **(norsk)**. Besøkt 10. november 2022.
3. ↑  «Hvilken barberhøvel skal jeg velge?». *Barbershop.no* **(norsk)**. Besøkt 10. november 2022.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
Våningshuset på Skallum
**Skallum gård** er en herregård beliggende på Stabekk i Bærum.

Stedets opprinnelige navn var Skallum-Stabekk, som kommer av *skalm* eller *skolm* og betyr «tvedelt» og knyttes til senkningen i terrenget.

Skallum var kirkegods fram til reformasjonen og deretter krongods. Anna Krefting kjøpte gården på 1670-tallet og solgte den videre til Anne Kristofersdatter i 1685. Anne giftet seg med Peder Jensen Øverland. Gården har vært i manges eie frem til den ble solgt til Jens Ring på Ringstabekk i 1850. I 1889 kjøpte advokat Nicolai Andersen Eger gården, og den er fortsatt i familien Egers eie.

Hovedbygningen har kjerne fra slutten av 1600-tallet, som ble påbygd en etasje og fikk sveitserstilsfasade i 1880, og er dessuten tilbygget på 1960-tallet. Stabburet er tidlig  1900-talls, mens de øvrige tunbygningene er fra slutten av 1800-tallet.

Under andre verdenskrig ble gården rekvirert av de nasjonalsosialistiske makthaverne. Maidagene i 1945 forskanset en liten gruppe frontkjempere og statspolitifolk seg på Skallum. Gården ble da disponert av Egil Reichborn-Kjennerud. Den 11. mai ble Quislings politiminister Jonas Lie og statspolitisjef Henrik Rogstad funnet døde, mens justisminister Sverre Riisnæs overga seg.

En oppdemming av Stabekk- eller Skallumbekken på eiendommen, kalt «Egerdammen», ble brukt som et ekstra reservoar til vanning i tørre somre og til skøytebane vinterstid. En lysløype ble anlagt på eiendommen i 1960-årene. 

Februar 1982 ble det åpnet galleri i den gamle stallen. Allerede det første året var Galleri Skallum godt besøkt, og det har det fortsatt å være i alle år siden. Det er et profesjonelt drevet galleri med utstillinger fra en lang rekke anerkjente norske og internasjonale kunstnere. Galleri Skallum har arbeidet for å fremme kvinnelige kunstnere. Galleriet stiller ut ulike typer kunst, så som grafikk, malerier, tekstilkunst og skulpturer.

Referanser
----------

1. ↑  Mohus, Arne (1987). *Stedsnavn i Bærum*. [Sandvika]: Oppmålingsvesenet.
2. ↑  Marthinsen, Liv (1983). *Asker og Bærum til 1840*. Oslo: Universitetsforl. ISBN 8200063445.
3. ↑  «Skallum». *ableksikon*. Asker og Bærums Budstikke. Arkivert fra originalen Bruk av `|arkiv_url=` krever at `|arkivdato=` også er angitt (hjelp).
4. ↑  *Norsk krigsleksikon 1940-45*. [Oslo]: Cappelen. 1995. s. 346. ISBN 8202141389.
5. ↑  *Norsk krigsleksikon 1940-45*. [Oslo]: Cappelen. 1995. s. 352-353. ISBN 8202141389.

Litteratur
----------

* «Beretningen som feier tvilen tilside om de siste døgnene på Skallum: Slik døde Jonas Lie» (PDF). *Morgenbladet*. 2. desember 1983. s. 6.
* Borgen, Per Otto (2006). *Asker og Bærum leksikon*.

Eksterne lenker
---------------

* «De tre på Skallum gård».  *«Lie, Riisnæs, og Rogstad har forskanset seg på Skallum gård». Avisartikkel om aksjonen i mai 1945, og en øyenvitneskildring.*[*død lenke*]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
Skalmeier, *Syntagma musicum*
Kvinne med bass-skalmeie (Tobias Stimmer ca. 1500)
**Skalmeie** er et treblåseinstrument med dobbelt rørblad eller et klemt sylindrisk rørblad og konisk rør. På det meste har den syv hull på oversiden og det kan også være et hull for venstre tommelfinger. Klangen er svært høy, skarp og – spesielt for de lave tonene – nasal. Toneomfanget er 1½-2 oktaver. Ved hjelp av gaffelgrep kan man spille kromatisk med unntak av halvtonen over den dypeste tonen.

Skalmeien stammer fra den orientalske zurna og dukket opp i Europa i middelalderen. I renessansen ble den bygget i c/f-stemming med omfangene piccolo, sopranino, sopran, alt, tenor og bass. Bass-skalmeien er lite håndterlig og krever svært mye luft. 

Skalmeie var utgangspunktet for utviklingen av barokkoboen, som ble konstruert i musikkmiljøet rundt franskekongens hoff på midten av 1600-tallet, og oboen fortrengte snart skalmeien fullstendig fra konsertscenene.

I noen deler av det vestlige middelhavsområdet og i Bretagne har instrumenter av skalmeiefamilien vært brukt i folkemusikk fram til vår tid (og dels revitalisert). Eksempler på slike skalmeielignende folkemusikkinstrumenter er bretonsk bombarde, katalansk tarota, oksitansk autbòi, sør-italiensk ciaramella, ligurisk piffero og kroatisk sopila. Utenfor Europa har instrumenter av skalmeiefamilien vært svært utbredt, og er det fremdeles. 

Fra midten av 1900-tallet har det på ny blitt bygget og spilt skalmeie til bruk under framføring av europeisk middelalder- og renessansemusikk, av folkemusikere og i moderne musikk.

Se også
-------

* Zurna – forløperen, ofte med sylindrisk rørblad
* Bombarde – svært lik skalmeie
* Barokkobo – en videreutvikling med dobbelt rørblad

Litteratur
----------

* Walter Frei: *Schalmei und Pommer: Ein Beitrag zu ihrer Unterscheidung.* I *Die Musikforschung,* 14. årgang, hefte 3. juli/september 1961, s. 313–316
* Heinz Stefan Herzka: *Schalmeien der Welt. Volksoboen und Volksklarinetten. Verbreitung und Geschichte der Musikinstrumente mit dem magischen Klang*. Tekstbok og CD-ROM. Schwabe, Basel 2003, ISBN 3-7965-1969-5.
* Klaus Hubmann: «Schalmei» i *Oesterreichisches Musiklexikon*. Onlineutgaven, Wien 2002 ff. ISBN 3-7001-3077-5.

Eksterne lenker
---------------

(en) Shawms – kategori av bilder, video eller lyd på Commons


* *Shawm*, sackpfeyffer-zu-linden.de
* *Die Instrumente der Renaissance. Die Schalmei.*, Capella de la Torre
* *The Renaissance Shawm*, Iowa State University
* *The Shawm and Curtal*, diabolus.org

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** GND **·** NKC
 |
**Alstom** er et fransk multinasjonalt selskap som opererer internasjonalt innenfor leveranser til jernbane, passasjertransport, signalanlegg og lokomotiver. Av produkter finnes bl.a. togtypene AGV, TGV, Eurostar (British Rail Class 373) og Pendolino høyhastighetstog, samt lokal- , regional- og metrotog og Citadis trikker. I Norge har Alstom levert ca. 1/3 av persontogene. Fram til 2015 produserte Alstom også turbiner og annet utstyr til kraftverk.

Alstom (opprinnelige Alsthom) ble grunnlagt gjennom fusjonen mellom Compagnie Française Thomson Houston og Société Alsacienne de Constructions Mécaniques i 1928. Senere oppkjøp inkluderer Constructions Electriques de France (1932), skipsverftet Chantiers de l'Atlantique (1976) og deler av ACEC SA (Belgia, sent på 1980-tallet). Etter en fusjon med deler av det britiske selskapet General Electric Company plc (GEC) gjorde at selskapet het GEC-Alsthom fra 1989. Selskapet ble kjent som Alstom i 1998.

I 2004 var Alstom i en finansiell krise grunnet massive uventede kostnader de hadde «arvet» (4 milliarder euro) gjennom en designfeil på turbinene de hadde overtatt gjennom oppkjøpet av ABBs kraftproduksjondivisjon, i tillegg til tap i andre deler av selskapet. Selskapet søkte derfor om en hjelpepakke på 3,2 milliarder euro fra myndighetene i 2003 – og som et resultat av dette ble Alstom grunnet EU-regler om subsidier/hjelpepakker pålagt å selge flere divisjoner - herunder skipsbygging og elektrisk overføring til Nikhanj Power.

I 2014 annonserte Alstom og General Electric (GE) at sistnevnte skulle kjøpe selskapets kraft- og distribusjonsnett- divisjoner for 17 milliarder amerikanske dollar (12.4 milliarder euro). Denne avtalen skapte politisk kontrovers i Frankrike siden dette medførte at et utenlandsk selskap skulle overta et strategisk selskap i tungindustrien. GEs bud ble derfor modifisert til å inkludere joint venture innen kraftproduksjon og distribusjon, samt salget av deres egen jernbane-signalanlegg divisjon til Alstom. Oppkjøpet ble godkjent av EU og amerikanske konkurransemyndigheter i 2015, og avtalen trådte i kraft 2. november 2015. Siden kraft- og elektrisitet- virksomheten nå bar solgt ut (nå under navnet GE Power) drev Alstom nå kun med jernbane produkter.

I 2017 annonserte Alstom en foreslått fusjon med tyske Siemens Mobility, som etter planen skulle bli gjennomført i 2018, og hvor det nye selskapet så ville bli kjent som Siemens Alstom. Denne fusjonen ble stoppet av EU i februar 2019.

Alstoms nordiske hovedkontor befinner seg i Sundbyberg. i Sverige.

I Norge har Alstom i 2023 kontorer i Oslo, Lier og Trondheim og ca. 80 ansatte.

Referanser
----------

1. 1 2 3  ; *årsrapport*; filside: 2; utgivelsesdato: 10. mai 2023.
2. ↑  «Alstom and Siemens in rail merger deal». *BBC News* **(engelsk)**. 26. september 2017.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** ISNI
 |
**Jorunn Steinhamar** (født 7. september 1896 i Lier, død 12. august 1986 i Oslo) var en norsk journalist og redaktør som ble mest kjent gjennom sitt virke som redaksjonssekretær og redaktør for tidsskriftet *Urd*.

Liv og virke
------------

Jorunn Steinhamar tok examen artium i 1917. Samme høst hadde hun sin læretid i *Nidaros* i Trondheim, før hun i 1918–1919 arbeidet som journalist i *Haugesunds Dagblad*. Sommeren 1919 arbeidet hun i *Dagbladet*. Redaktør Einar Skavlan anbefalte henne for søstrene Bøe, som drev tidsskriftet *Urd*. Der ble hun i 1919 ansatt som redaksjonssekretær under Conny Juell, en stilling hun innehadde inntil hun i 1947 ble bladets redaktør. I bladet signerte hun ofte sine artikler *J.S.* elle *Jo.* Hun sluttet i 1954.

Hun foretok en lang rekke pressereiser utenlands, blant annet til Danmark (1919), Tyskland, Sveits, Østerrike og Ungarn (1922), England (1930) samt flere opphold i Finland og reiser til Paris og London.

Steinhamar var styremedlem i *Oslo Periodiske Presse* og *Norsk Illustrert Presse*, samt medlem av rådet for *De unges akademi*..

Familie
-------

Jorunn Steinhamar var datter av lærer og redaktør Hans August Steinhamar (opprinnelig Halvorsen) og lærer og redaktør Anna Steinhamar og søster til journalisten Halldis Stenhamar.

Referanser
----------

1. ↑  *Aftenposten 1986.08.19*. Norge, Oslo. 1986. s. 19.
2. ↑  *Kvinnens verden*. Oslo: Norske oppslagsverker. 1958. s. 1437.
3. ↑  *Pressefolk*. Oslo: Norsk presseforbund. 1950. s. 167.

Kilder
------

* Kvaale, Reidun (1986). *Kvinner i norsk presse gjennom 150 år*. Gyldendal. ISBN 8205167214.
* *Pressefolk*. Oslo: Norsk presseforbund. 1950.
* *Studentene fra 1917*. Bokkomitéen. 1947. s. 256.

Portal: Litteratur