recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Trond Nielsen Grendahl** (født i 1787 i Grindal, død i 1846 i Torvik i Øre) var en norsk haugianer, lekmannspredikant og gårdbruker. Sammen med broren Michael ble han inspirert av Hans Nielsen Hauge da sistnevnte kom til hjemstedet deres i Rennebu i 1799. Mens Michel senere spilte en stor rolle for koblingen mellom haugianisme og bondepolitikk, blant annet på Stortinget, fikk Trond mest å si for bevegelsen på Nordmøre.

I 1807 kjøpte Trond gården Utheim på Averøya. Han utviklet gården samtidig som han praktiserte som predikant på Nordmøre og pleiet vennskap med Hauge. I 1821 byttet han gård med en annen haugianer i Torvik i Øre. Byttet foregikk på spektakulært vis, ved at folk og dyr ble fraktet på flåte over Kornstadfjorden til Storlandet. Han virket som lekmann, næringsutvikler og spesialist innen hagebruk fra Torvik, mens han utviklet gårdsbruket på Bøen, hvor han døde i 1846.

Referanser
----------

1. ↑  Straume, Jacob (1951). *Kristenliv på Nordmøre. Eit festskrift.* Bergen: AS Lunde & COs forlag.
2. ↑  Kvamen, Ingolf (1972). *Brev frå Hans Nielsen Hauge. 2 : 1805-1822*. Lutherstiftelsen. ISBN 82-531-7099-8.
3. ↑  Heggtveit, H. G. (1912). *Den norske Kirke i det nittende Aarhundrede : et Bidrag til dens Historie. 2:2 : Anden Afdeling*. Christiania.
4. ↑  Utheim, John (1899). *John og Kari Utheim : deres liv og deres slegts historie*. T.N. Kildahls Bogtrykkeri. s. 38.
5. ↑  Golf, Olav (1996). *Haugianisme og folkeopplysning*. Oslo: Webergs Trykkeri.
6. ↑  Skard, Torfinn (1963). *Hagebruk og gartneri i Norge : en historisk undersøkelse fram til omkring 1950*. Universitetsforlaget.
7. ↑  Haaland, Erling (1959). *John Rasmussen Haugvaldstad*. Misjonsselskapets forlag.
**Musrara** er det arabiske navn på et nabolag i Jerusalem; den offisielle hebraiske betegnelsen er Bezeichnung **Morasha** (מורשה). Det grenser til Gamlebyen i Jerusalem, rådhuset, Det russiske kvarter og det ultraortodokse jødiske nabolaget Me'a She'arim.

Musrara, 1934–1939. Bildet er tatt fra det italienske hospitals tårn mellom 1934 og 1939. Jerusalems niorde bymur med Damaskusporten vises i nær bakgrunn.
Gebäude der Musrara Kunsthochschule
Bygning i Musrara
*«They're Not Nice» Alley* i Jerusalem

Historie
--------

Området ble grunnlagt mot slutten av 1800-tallet av velhavende arabiske kristne som ville komme seg unna tettheten i Gamlebyen. Under den arabisk-israelske krig av 1947–49 havnet den opp israelsk side. Militære tiltak tvang den daværende befolkning til å forlate sine hjem. Etter krigen fikk de ikke vende tilbake.

Boligene i Musrara fikk nye beboere ved at jødiske innvandrere (hjemvandrere, aliyah) fra Nordafrika kom. Musrara ble ett av de områdene de til tilordnet boliger. Tett ved var grensen til Jordan, og ble hyppig utsatt for angrep av skarpskyttere. Situasjonen vedvar slik fren til Seksdagerskrigen, da Jerusalem i 1967 ble *de facto* forent av israelerne

I nabolaget ligger Musrara kunshøyskole (også kjen som *Naggar School of Photography*).

Eksterne lenker
---------------

(en) Musrara – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* Das Aufbegehren der afrikanischen Einwanderer

Referanser
----------

1. ↑  School of art - Musrara Arkivert 24. juli 2012 hos Wayback Machine. - hebräisch מוסררה בית הספר הרב תחומי לאמנות וחברה ע"ש נגר

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
***Quaternary Science Reviews*** er et internasjonalt engelskspråklig vitenskapelig fagtidsskrift som dekker alle aspekter av kvartærgeologi. Dette er en tverrfaglig forskningsgren som fokuserer på den geologiske perioden kvartær, vår geologiske periode som er minst 2,6 millioner år gammel. Tidsskriftet dekker foruten kvartærgeologi også geologi, geomorfologi, geografi, arkeologi, paleobotanikk, paleontologi og hele skalaen av dateringsteknikker.

Tidsskriftet utkommer med 28 utgaver i året. Sjefredaktør per 2011 er Colin V. Murray Wallace.

Referanser
----------

1. ↑  *Quaternary Science Reviews*, ELSEVIER
2. ↑  *Colin V. Murray Wallace* Arkivert 9. mars 2011 hos Wayback Machine. School of Earth & Environmental Sciences (SEES), University of Wollongong

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Images from Quaternary Science Reviews – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | OCLC **·** ISSN **·** ISSN
 |
**Anne Elisabeth Johannesen** (født 17. oktober 1829 i Bergen, død 26. desember 1913 i Bergen) var en norsk skuespillerinne.

Anne Johannesen var datter av bankbud Svend Johannesen og Johannes Andrea Jonsdatter Jørgensen. Hun var søster av skuspiller Lucie Wolf. 5. april 1863 ble hun gift i Korskirken med skreddermester Johan Fredrik Gundersen (1836-1919).

Anne Johannesen fikk 29. oktober 1854 sin scenedebut på Det norske Theater i fødebyen Bergen i rollen som *Leonie* i *Naar Damer føre Krig*. I 1855 søkte hun engasjement ved Kristiania norske Theater, men ble ikke antatt.

Roller i utvalg
---------------

* *Leonie* i *Naar Damer føre Krig* av Eugène Scribe og Ernest Legouvé (Det norske Theater, 1854)

Referanser
----------

1. ↑  Ministerialbok for Domkirken prestegjeld 1904-1946 (1301M1): Begravde: 1913-12-30
2. ↑  Ministerialbok for Korskirken prestegjeld 1852-1867 (1301M2): Viede: 1863-04-05

Kilder
------

* Jensson, Liv (1981). *Biografisk skuespillerleksikon*. Universitetsforl. s. 87. ISBN 8200056228.
***Bolsjoj*** (originaltittel: *Большой*) er en russisk film fra 2017, regissert av Valerij Todorovskij.

Handling
--------

Historen følger Julija Olsjanskaja fra hun var en 10 år gammel jente, og til hun blir avgangsstudent og medlem av en ballett-tropp. Klokken 10 danser Julija gatelangs i Sjakhtinsk, som en del av en gruppe lommetyver. Dette blir lagt merke til av Pototskij, en tidligere ballett-stjerne som nå har blitt en drukkenbolt. Han tar med seg Julija til en audition - hvor han ber sin tidligere lærer, Galina Beletskaja, om å gi Julija en mulighet. Men en annen ballett-danser, Ljudmila Untilova, blir skremt av Julijas frekkhet. Galina ansetter Julija i hemmelighet for å rengjøre leiligheten hennes, men det avsløres at Galina lider av hukommelsestap.

En dag gir hun Julija et par øredobber som gave. Imidlertid glemmer Galina senere at hun gav bort denne gaven, og Julija blir anklaget for å ha stjålet øredobbene hennes. Dette fører til at hun nesten blir utvist. I løpet av ferien kommer Julija hjem for første gang siden hun begynte på skolen, men oppdager at moren og brødrene hennes bare så vidt overlever fra hånd-til-munn. Moren til Karina, en annen student, hadde tilbudt Julija en bestikkelse for å trekke seg fra rollen sin. Julija bestemmer seg for å ta imot denne bestikkelsen, og sender disse pengene hjem til familien sin.

Karina får derfor hovedrollen i en forestilling, som kan være startskuddet til hennes karriere innenfor ballett. Men senere skal det settes opp en produksjon av Svanesjøen, og det oppstår konflikter mellom Karina og Julija. Hun avslører derfor at Karinas mor kjøpte den forrige rollen hennes. Forvirret velger Karina å melde seg syk, og Julija må derfor utføre den ledende rollen i Svanesjøen.

Skuespillere
------------

* Margarita Simonova som Julija Olsjanskaja
* Jekaterina Samuilina
* Anna Isajeva som Karina Kurnikova
* Anastasija Plotnikova
* Anastasija Prokofjeva som Tatjana 'Tanja' Jefremova

Referanser
----------

1. ↑  Большой (2016)
2. ↑  Домогаров покинул МХАТ имени Горького из-за некрасивой ситуации

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Bolsjoj* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Bolsjoj* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata
Bolsøya var av større betydning i middelalderen, og kirken stod her før kirkestedet ble flyttet til Røbekk. Foto: Dag Bertelsen 
*For Bolsøy herred, se Bolsøy.*
**Bolsøya** er ei øy i Molde kommune i Møre og Romsdal. Øya ligger sør for Fannefjorden i Romsdalsfjorden og har et areal på 5,2 km² og 274 innbyggere per 1. januar 2004. En del av Bolsøya heter Fårøya, noe som sannsynligvis skyldes at de to delene på den tiden navnene ble gitt - tidlig i middelalderen - har vært adskilt på grunn av høyere vannstand. Høyeste punkt er 69,5 moh. og ligger på Fårøya.

Fylkesvei 64 mellom Molde og Åndalsnes krysser øya, som er forbundet med fastlandet gjennom Fannefjordtunnelen mot Molde og Bolsøybrua mot Skålahalvøya. Veien er bompengefinansiert og ble nedbetalt sommeren 2005.

Landets høyeste bautastein, Trollpila, står ved kirkegården på Bolsøya. Kirken ble imidlertid revet i 1907.

Litteratur
----------

* *Bolsøyboka: en natur- og samfundshistorisk skildring av Bolsøy prestegjeld og herred*. [S.l.]: [s.n.] 1963.

Referanser
----------

1. ↑  (no) Bolsøya i Store norske leksikon

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
*For øya Bolsøya, se Bolsøya.*
**Bolsøy** er et tidligere herred i Romsdal i Møre og Romsdal. Herredet ble 1. januar 1964 innlemmet i Molde kommune sammen med deler av Veøy samt Mordal krets i Nord-Aukra herred. Bolsøy omfattet områdene nord for Fannefjorden og Moldefjorden, bortsett fra Molde bykommune, som den omsluttet, samt halvøya mellom Fannefjorden og Langfjorden, i tillegg til Bolsøya og en del mindre øyer i Romsdalsfjorden. Ved sammenslåingen hadde kommunen 7 996 innbyggere.

Historie
--------

Fra ca. 1660 til 1838 het tinglaget *Fanne*, som kom av den gamle inndelingen *Fanne åtting*. Bolsøy er fremdeles navnet på prestegjeldet, som ble utskilt fra Veøy ved kongelig resolusjon av 18. november 1740.

Se også
-------

* Liste over Bolsøys ordførere
* Liste over tidligere norske kommuner

Referanser
----------

1. ↑  [Bastian Anastasius Dahl], *Molde og Romsdalen*: en reisehåndbog (Molde og Romsdals Turistforening, Kristiania 1892. «Faksimile-utgave», [Molde] 1988. ISBN 82-90393-31-8): s. 295

Eksterne lenker
---------------

* Historiske arkiv etter Bolsøy kommune på Arkivportalen

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GeoNames
 |
**Mitchellrapporten** var en rapport om Midtøsten-konflikten, konflikten mellom Israel og Palestina i begynnelsen av Andre intifada. Rapporten var utarbeidet av en gruppe under den forhenværende amerikanske senatoren George J. Mitchell og ble fremlagt 30. april 2001. Blant medlemmene i gruppen var også den daværende norske utenriksministeren og tidligere statsministeren, Thorbjørn Jagland.

Rapportens offisielle navn var «Sharm El-Sheikh Fact-Finding Committee Report». Medlemmene av komitéen var George Mitchell, Javier Solana, Warren Rudman, Thorbjørn Jagland og Suleiman Demirel.

For å få den israelsk-palestinske fredsprosessen i gang etter fiaskoen ved Camp David-forhandlingene:

«anbefalte komitéen tiltak i tre faser: 1) et øyeblikkelig opphør av alle fiendtligheter, 2) gjenoppbygging av tillit ved kraftfulle tiltak fra den palestinske selvstyremyndigheten for å hindre terrorisme, frysing av israelske bosetninger, ... og andre tillitsskapende tiltak, og 3) gjenopptakelse av forhandlinger. Selv om den israelske regjeringen og den palestinske selvstyremyndigheten aksepterte rapportens konklusjoner, med noen reservasjoner, så mislyktes de i å implementere anbefalingene, og palestinsk terror fortsatte uhindret. (Eran, 146)»

Litteratur
----------

* Eran, Oded. «Arab-Israel Peacemaking» The Continuum Political Encyclopedia of the Middle East. Ed. Avraham Sela. New York: Continuum, 2002.

Eksterne lenker
---------------

* Mitchellrapporten (PDF)
**Berit Gerd Bild Reisel** (født 7. juni 1945 i Norrköping) er en norsk psykolog og spesialist i klinisk psykologi.

Reisel ble født i en svensk flyktningleir, etter at foreldrene flyktet fra Norge under holocaust. De bosatte seg i Norge igjen i 1947.

I Skarpnesutvalget representerte Reisel Det Mosaiske Trossamfund. Sammen med Bjarte Bruland utgjorde hun utvalgets mindretall, men regjeringen valgte likevel å følge Reisel og Brulands anbefaling. Hun ble senere leder i stiftelsen Senter for studier av Holocaust og livssynsminoriteter.

I 2021 utga Reisell boken *«Hvor ble det av alt sammen?» Plyndringen av jødene i Norge* om arbeidet i Skarpnes-utvalget og prosessen bak den økonomiske oppreisningen til de norske jødene.

Referanser
----------

1. ↑  «Ta oppgjøret nå». *Dagens Næringsliv*, 29. mai 1995.
2. ↑  «Norske jøder får oppreisning på moralsk grunnlag». *NTBtekst*, 4. desember 1997.
3. ↑  «Årsrapport 2010 Arkivert 26. april 2016 hos Wayback Machine.». Senter for studier av Holocaust og livssynsminoriteter (HL-senteret).
4. ↑  «Bokanmeldelse: Oppsiktsvekkende og essensielt om prosessen bak oppreisningen til de norske jødene». *aftenposten.no*. 26. januar 2021. Besøkt 27. januar 2021.

Litteratur
----------

* Reisel, Berit (1989). *Gjennom angsten*. [Oslo]: Cappelen. ISBN 8202117631.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Lokalhistoriewiki **·** VIAF **·** LCCN
 |
**Berit Rokne** (født 22. oktober 1954 i Bergen) er en norsk forsker og var i åremålsperioden 2017–2020 den første rektoren ved den fusjonerte Høgskulen på Vestlandet (HVL). Fra og med januar 2021 er hun seniorrådgiver i rektors stab ved Høgskulen på Vestlandet.

Akademisk karriere
------------------

Rokne kom til Høgskolen på Vestlandet (HVL) fra stillingen som professor ved Institutt for global helse og samfunnsmedisin ved Universitetet i Bergen. Hun ble ansatt som rektor ved HVL i slutten av 2016, før den nye høgskolen ble ferdig fusjonert 1. januar 2017. Rokne har vært ansatt ved Universitetet i Bergen siden 1987 og som professor fra 2003. Ved samme institusjon ble Rokne ansatt som viserektor for utdanning fra 2005 til 2009 og som prorektor fra 2009 til 2013. Hun var i perioden 1996–1999 studiesjef ved Høgskolen i Bergen.

Hun har en doktorgrad i sykepleie ved Universitetet i Bergen fra 1992, og var da den første i Norge som tok doktorgrad i sykepleie.

Som forsker har Rokne spesialisert seg på livskvaliteten til kronisk syke pasienter. Totalt har Berit Rokne gitt ut 97 fagfellevurderte publikasjoner under navnet Rokne Hanestad og 32 under navnet Rokne.

Referanser
----------

1. ↑   Bergensavisen, verkets språk bokmål, www.ba.no, utgitt 24. november 2016[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Bergensavisen, utgitt 22. oktober 2014[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Bergens Tidende, utgitt 21. oktober 2004[Hentet fra Wikidata]
4. ↑  Dag Hellesund (24.11.2016). «På Høyden». Arkivert fra originalen 12. september 2018. Besøkt 12.09.2018.
5. ↑  «Berit Rokne - Høgskulen på Vestlandet». *www.hvl.no* **(norsk nynorsk)**. Arkivert fra originalen 8. januar 2021. Besøkt 4. januar 2021.
6. ↑  Rektor Berit Rokne  Arkivert 17. september 2018 hos Wayback Machine.; hvl.no
7. ↑  «NSF Hordaland 100 år» (PDF). *Medlemsbladet Hordaland; nr 1, 2013*. Norsk sykepleierforbund. 2013. Arkivert fra originalen (PDF) 12. september 2018. Besøkt 11.09.2018.
8. ↑  «Christin». 01.11.2017. Besøkt 13.09.2018.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** ISNI
 |
**Drunk** var et punkrockband fra Oslo, og ble dannet rundt 1994 av medlemmer fra Bøyen Beng, So Much Hate og Life... But How To Live It? I 1999 ga de ut plata *...again*, som var en samling av fire 7" EP-er gitt ut i 1997 og 1998. I 2004 kom albumet *Company Tie*. Bandet ble oppløst i 2006.

Bandet ble grunnlagt av Per Arne Haugen og Finn Erik Tangen fra So Much Hate og Jon Hveding fra Bøyen Beng. Ganske snart ble Katja B. Osvold og Roger Andreassen, fra Life... med. Gruppas eneste lineupbytte skjedde i 1996, før noe var utgitt, og besto i at Osvold og Hveding ble erstattet av Bård Jemtland og Rogers bror Tom Andreassen (fra Life... med flere). Siden Tom Andreassen var bassist, begynte Per Arne Haugen som gitarist i stedet.

Bandets tidligere utgivelser ble anmeldt av Robert Dyrnes. *Triggerfinger* var rett og slett «Norgeshistoriens desidert beste syvtommersutgivelse». Da *Hate Songs* ble gitt ut, spurte Dyrnes om bandet var «Norges beste både på plate og live!» Samlinga *...again* ble dermed «noe av det beste på hardcore fronten i Norge på 90-tallet!». Denne inneholdt en cover av Aquas «Doctor Jones».

Av konserter varmet blant annet Drunk opp for NoMeansNo på Mars i 1998.

Besetning
---------

* Katja B. Osvold – vokalist (1994–1996)
* Roger Andreassen – gitarist, vokalist
* Jon Hveding – gitarist (1994–1996)
* Per Arne Haugen – bassist (gitarist fra 1996)
* Finn Erik Tangen – trommeslager

* Bård Jemtland – vokalist (1996–)
* Tom Andreassen – bassist (1996–)

Utgivelser
----------

* *Triggerfinger* (EP) (Against The Grain, 1997)
* *One in a Million* (EP) (Siri Rekkårdz, 1997)
* *Empty Pocket* (EP) (Siri Rekkårdz, 1998)
* *Hate Songs* (EP) (Revolution Inside, 1998)
* *...again* (CD-singel-samling) (Fans of Bad Productions, 1999)
* *Cut* (Split-LP med kanadiske Goatboy) (Fans of Bad Productions, 2000)
* *The Company Tie* (CD) (This Bastards Voice, 2004, også utgitt på LP i 2005 på Twisted Chords)

Referanser
----------

1. ↑  «Drunk», i *Norsk pop & rock leksikon: fra Abel til Aabel*. Oslo: Vega, s. 168
2. ↑  «Fra pønk til blip-blop!» av Robert Dyrnes, *Musikkavisen Backstage* Nr. 2/3–1999
3. ↑  «Drita bra!» av Robert Dyrnes, *Finnmark Dagblad* 21. mai 1999
4. ↑  «Jazzpønk», *Dagbladet Fredag* 11. september 1998

Eksterne lenker
---------------

* (en) Drunk på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Drunk på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Drunk på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Drunk på Songkick Rediger på Wikidata

* (en) Drunk på AllMusic Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | ISNI **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** Discogs **·** AllMusic
 |
float
**DiGi.Com Berhad**, eller **DiGi**, er et malaysisk holdingsselskap som eier mobiloperatøren ***Digi Telecommunications Ltd***. , Digi.Com Berhad ble grunnlagt i 1995 som *Mutiara Swisscom Bhd*, og børsnotert i Kuala Lumpur i 1997. I 2001 ble selskapets aksjemajoritet overtatt av norske Telenor, som har kontrollerende flertall i selskapet. Aksjeposten på 61% ble i 2008 redusert til 49% etter pålegg fra malaysiske myndigheter, men aksjonæravtalen viderefører Telenors kontrollerende flertall i Digi. Andre betydelige eiere er ulike malaysiske fond, JP Morgan Chase Bank, og TT DotCom Berhad.

DiGi lanserte det første digitale mobilnettet i Asia, den 24. mai 1995. Selskapet var også først ute med GPRS og EDGE i Malaysia. Selskapet sender primært i 1800 MHz-båndet. Fra 2009 harselskapet også egen 3G-konsesjon, og vil bygge ut eget, landsdekkende nett for mobile datatjenester.

DiGi har i 2009 totalt 7,07 millioner mobilkunder, en markedsandel på 25,3%. Hovedkonkurrentene Maxis hadde 41% og Celcom 30,7% markedsandel for mobil. Selskapet omsatte for 8,11 mrd kroner i 2008. Antall ansatte er om lag 2.200, og administrerende direktør siden 2011 er Henrik Clausen.

Referanser
----------

1. ↑  Telenor.com Arkivert 15. februar 2009 hos Wayback Machine. – presentasjon av virksomheten i Malaysia.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
**Dhaulagiri** er den syvende høyeste fjelltopp i verden, og ligger lengst øst i Dhaulagiri Himal-kjeden i Himalaya, nord for sentrale Nepal. Toppen ligger 8 167 moh. Navnet Dhaulagiri betyr «Hvitt fjell».

Administrativt ligger det i den nordlige delen av Myagdi, *Dhaualagiri sone* i Nepals *vestregion*.

Da fjellet ble oppdaget av den vestlige verden i 1808 trodde man at Dhaulagiri var det høyeste fjellet i verden. Dhaulagiri hadde status som verdens høyeste fjell i over 30 år, inntil man oppdaget Kanchenjunga.

Dhaulagiri ble først besteget 13. mai 1960 av en ekspedisjon fra Østerrike og Sveits bestående av Kurt Diemberger, Peter Diener, Ernst Forrer, Albin Schelbert, Nyima Dorji og Nawang Dorji. Det var også første gang en bestigning i Himalaya ble støttet av fly. Flyet, en Pilatus PC-6, krasjet under forsøket og ble senere etterlatt på fjellet.

Den 16. mai 1998 døde den erfarne franske klatreren Chantal Mauduit i et snøskred under et forsøk på å nå toppen av Dhaulagiri.

Den 24. oktober 1999 skjedde en lignende ulykke da den erfarne engelske klatreren Ginette Harrison ble drept i et snøskred under et forsøk på å nå toppen.

Den 14. mai 2011 ble Stian Voldmo, Øyvin Thon og Brit Volden de første nordmenn til å bestige fjellet.

Referanser
----------

1. ↑

Se også
-------

* Liste over verdens høyeste fjell

Eksterne lenker
---------------

* Dhaulagiri on Peakware Arkivert 2. januar 2010 hos Wayback Machine.

| * v
* d
* r
Verdens fjell over 8000 meter |
| --- |
| 
* Mount Everest
* K2
* Kanchenjunga
* Lhotse
* Makalu
* Cho Oyu
* Dhaulagiri
* Manaslu
* Nanga Parbat
* Annapurna
* Gasherbrum I
* Broad Peak
* Gasherbrum II
* Shishapangma

 |  |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** LCCN **·** NKC **·** GeoNames
 |
**Dhlodhlo**, eldre navn **Danangombe**, er det yngste av de store steinruinkompleksene i Zimbabwe. Det ligger 75 kilometer øst for Bulawayo, om lag halvveis til Gweru, i provinsen Matabeleland South. 

Danangobe ble grunnlagt under Torwa-dynastiet, som var en av de to statene som rozviene konsentrerte seg om etter at Stor-Zimbabwe (også kalt Imbahuru) ble forlatt.[]

I 1650 overtok Changamire-dynastiet (rozvistammen) makten i Torwariket og dermed også Dhlodhlo. For Changamire var Dhlodhlo et av deres viktigste steder. De forsvarte det med kanoner de hadde anskaffet fra portugiserne.[]

Murverkene har delvis ornamenterte steinsettinger, og dette representerer en betydelig videreutvikling fra de eldre funnstedene av lignende type. Her er det funnet lokal keramikk i Torwa-tradisjon, men også gjenstander av nederlandsk herkomst, som for eksempel en ginflaste fra tidlig 1700-tall.

Dhlodhlo forble Changamirerikets sentrum frem til det gikk under i 1830-årene på grunn av mfekanenes angrep. Området ble 1834–1837 underlagt ndebelene.

Litteratur
----------

* N. D. Beach: *The Shona and Zimbabwe.* Mambo Press, Gwelo, und Heinemann, London 1980.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
2-veis DiSEqC-svitsj
4-veis DiSEqC-svitsj med vedlagte koaksiale kabler.
**DiSEqC** (Digital Satellite Equipment Control), uttales «Die-Sec» (på norsk: «Dei-Sekk»), er en spesiell kommunikasjonsprotokoll for bruk mellom en satellitt-mottaker og en enhet, for eksempel en multi-parabol-svitsj eller en liten parabol antenne-rotor. DiSEqC ble utviklet av den europeiske satellitt-leverandøren Eutelsat.
En DiSEqC-svitsj brukes i et parabolantenneanlegg for å sammenkoble signaler fra flere LNB-er.

Versjoner og kompatibilitet
---------------------------

En rekke versjoner av DiSEqC finnes:

* DiSEqC 1.0, som gjør det mulig å velge mellom opp til 4 signalkilder
* DiSEqC 1.1, som gjør det mulig å velge mellom opp til 16 kilder
* DiSEqC 1.2, som gjør det mulig å velge mellom opp til 16 kilder, og kontrollere en aksial motor
* DiSEqC 2.0, som legger til toveis kommunikasjon til DiSEqC 1.0
* DiSEqC 2.1, som legger til toveis kommunikasjon til DiSEqC 1.1
* DiSEqC 2.2, som legger til toveis kommunikasjon til DiSEqC 1.2

Se også
-------

* Eutelsat

Eksterne lenker
---------------

* DiSEqC.org spesifikasjoner.
* DiSEqC skjematisk
|  |
| --- |
| Kong Kristian IVs krone |
| Fyrstelige og adelige titler |
| Keiser og keiserinne

---

Konge og dronning

---

Kurfyrste og kurfyrstinne

---

Storhertug og storhertuginne

---

Erkehertug og erkehertuginne

---

Hertug og hertuginne

---

Storfyrste og storfyrstinne

---

Markgreve og markgrevinne
Marki og markise

---

Fyrste og fyrstinne

---

Greve og grevinne

---

Borggreve og borggrevinne
Vicomte og vicomtesse

---

Baron og baronesse
Friherre og friherrinne

---

Ridder og dame

---

Edler og edle

---

Herre og dame |

**Edler** (mannlig form) respektive **edle** (kvinnelig form) er en tysk og østerriksk adelstittel som eksisterte fram til adelskapet ble avskaffet i begge landene i 1919. Tittelen hadde eksistert siden middelalderen, og var den laveste adelstittelen i Tyskland og Østerrike-Ungarn, og rangerte rett under tittelen *ritter* (ridder), men over de adelsklassene som bare brukte adelspredikatet *von* før familienavnet, uten annen tittel. 

*Edler* ble hovedsakelig gitt til offentlige tjenestemenn og militære offiserer.

Da adelskapet ble avskaffet i de to landene, tok mange tittelen og adelspredikatet som en del av familienavnet.
Kirkestredet 6: Edle Hartmanns barndomshjem i Larvik  Foto: Morten Bakkeli 
**Edle Hartmann Schjødt** (født 11. mars 1862 i Larvik, død 29. juni 1946) var en norsk journalist og forfatter. Hun er kanskje særlig kjent for sine petitartikler under psevdonymet Sfinx. Hun brukte imidlertid også psevdonymene Mystifax, Femme Masquée, Madame Max og Fru Karljohansen. I sin ungdom tilhørte Edle Hartmann kretsen som ble omtalt som Kristiania-bohemen. Som journalist var hun ansatt i avisen *Verdens Gang* fra 1889, og var dermed en av de første kvinnelige journalistene i Norge. Fra 1910 arbeidet hun i avisen *Tidens Tegn*. Petitartiklene hennes var preget av et humoristisk blikk på tilværelsen, og hun var bidragsyter i flere årganger av Aschehoug forlags årbøker *Humør*.

Familie
-------

Edle Hartmann var datter av rektor Gudbrand Helenus Hartmann og Fredrikke Dorothea Christiane Hartmann, født Michelet. Hun var søster av Egil Hartmann (1859–1906), som ble journalist og senere arkivar ved Riksarkivet. I 1908, etter brorens død, samlet Edle Hartmann en del av Egil Hartmanns humoresker fra vittighetsbladet *Korsaren*, og utga dem under tittelen *Blink fra dagliglivets psykologi. Udgivet ved hans søster Sfinx*.

Den 21. mai 1885 giftet hun seg med juristen Frederik Beichmann; ekteskapet ble oppløst i 1899. Hun giftet seg senere med høyesterettsadvokat, senere regjeringsadvokat, Annæus Johannes Schjødt, som representerte partiet Venstre på Stortinget fra 1895 til 1900. I dette ekteskapet fikk hun i 1901 datteren Siri.

Bibliografi
-----------

**Utgitt under signaturen Sfinx**:

* 1899: *Vi og voreses*
* 1900: *Hjemme og gadelangs*
* 1902: *Fif og halvfif* Illustrert av Olaf Gulbransson
* 1903: *Blandet Selskab*. Illustrert av Olaf Gulbransson
* 1905: *Fra Vat'land til Homansbyen*
* 1916: *Sokkere mit og andre*. Illustrert av Olaf Gulbransson
* 1929: Sfinx' utvalgte. 4 bind. Illustrert av Olaf Gulbransson:

1. samling: Sokkere mit.
2. samling: De fine husene og andre.
3. samling: "Vaalern" og andre.
4. samling: Sjales og andre.
* 1936: *Kjent folk gjennem årene*

Referanser
----------

1. 1 2   Folketellingen i Norge i 1910, www.digitalarkivet.no, oppført som Edle Schjødt[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Store norske leksikon, snl.no[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Norsk biografisk leksikon, nbl.snl.no[Hentet fra Wikidata]
4. ↑  Meyer, Ulla (1943). «Edle Hartmann». *Norske kvinner: 150 portretter*. Oslo: Jacob Dybwads forlag. s. 93.
5. ↑

Eksterne lenker
---------------

* (no) Edle Hartmann Schjødt hos Sceneweb Rediger på Wikidata
* (no) Reidun Kvaale: *Kvinner i norsk presse gjennom 150 år* (1986)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Historisk befolkningsregister **·** BIBSYS **·** VIAF **·** LCCN
 |
Dobbel dyne med dynetrekk
Dobbeltseng redd opp med puter og dyner i tradisjonelt tysk soveromsinteriør fra 1800-tallet. Fra folkemuseet i den vesle byen Eversberg
**Dyne** er en gjensydd, fôret, teppeliknende tøypose til å ha over kroppen for å holde varmen når en sover eller hviler. Dyna er sydd av et tynt stoff som en stor pose og fylt med dun eller annet varmeisolerende materiale. Dyner har tradisjonelt særlig vært brukt i Nord-Europa og Norden, men skikken med tykke dyner istedenfor tynne sengetepper og overlakener er blitt stadig vanligere også andre steder.

Oppbygning
----------

Fra gammelt av ble dyner og puter fylt med tørt gress eller halm. Finere dyner ble stoppet med mykt, lett og varmeisolerende dun, helst såkalt edderdun, det vil si dun fra ærfugl. Dunsanking var tidligere en viktig næringsvei langs kysten i Norge. I dag er dyner ofte fylt med dun av forskjellige tamme gjess og ender, med vatt av uspunnet ull eller bomull eller med moderne, syntetiske materialer. De fleste har dynetrekk på dyna, som er et vaskbart overtrekk av tøy for å beskytte dyna

### Størrelse

Dyner fås i forskjellige størrelser tilpasset baby, større barn og voksne.

I Norge er anbefalt dimensjonen på dyne for voksne 140x220 cm ved nyanskaffelser, mens den kortere 140x200 cm også er en norsk standard. Mange opplever bedre komfort med lengre dyne. Det anbefales at dynen er minst 20 til 30 cm lengre enn kroppslengden.

Etymologi og annet
------------------

Tidligere kunne man snakke om overdyne og underdyne, og sjelden også hodedyne. Ordet kommer av gammelnorsk «dúna» som er avledet av «dunn» som betyr «dun». Dyne i betydningen sanddyne kommer fra det tyske eller frisiske «düne».

Nyvasket sengetøy oppleves som kjøligere fordi det er ofte er glattere enn brukt.

Referanser
----------

1. ↑  Svenskehandel av sengetøy? - Dette må du sjekke før du kjøper sengetøy i Sverige ... eller på Ikea - DinSide
2. 1 2  Hvilken dynestørrelse er riktig for deg? | JYSK

Se også
-------

* Pute
* Laken
* Dynetrekk

Eksterne lenker
---------------

* Gammel bruk av ordet dyne (dansk ordbok)
* Reklameside om dundyner
* Hvordan man legger på et dynetrekk (engelsk tekst)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |
Et **dynastisk ekteskap** er et ekteskap som er inngått i overensstemmelse med huslover, dvs. særskilte regler som gjelder i en bestemt slekt, særlig kongelige og høyadelige slekter. Et typisk vilkår for å inngå et dynastisk ekteskap, altså et ekteskap fullt anerkjent av slekten, vil være at slektens hovedmann (overhode) har gitt tillatelse til det. 

I mange monarkier gjelder det fortsatt særlige regler for ekteskap inngått av medlemmer av kongefamilien, i noen tilfeller også for et stort antall etterkommere av kongefamilien. I f.eks. Storbritannia har alle etterkommere etter Sophia av Hannover arverett til tronen, men for å beholde denne arveretten må de ha monarkens tillatelse til å inngå ekteskap. Huslover kan også finnes i familier som ikke er regjerende kongehus, både tidligere kongehus og mange adelige (særlig høyadelige) familier i Europa holder seg med huslover. I tidligere tider kunne disse lovene ha en offisiell status, men i de fleste tilfeller er de i dag private lover som medlemmene av familiene det gjelder følger av ren tradisjon.

Hvis ekteskapet ikke ble regnet som likebyrdig var det før vanlig å inngå morganatisk ekteskap, en type ekteskap som anerkjennes som ekteskap, men som ikke gir (normalt) hustruen eller barna de rettigheter som ville fulgt av et dynastisk ekteskap med tanke på f.eks. offisiell posisjon, titler eller arv.
**Operasjon Stösser** var et tysk fallskjerm-slipp i Hohes Veen-området under Ardenner-offensiven i desember 1944.

Fallskjerm-soldatenes mål var å ta kommando over veikrysset «Baraque Michel» inntil ankomsten av den 12. SS Panzer Division. Operasjonen ble ledet av Oberst Friedrich August Freiherr von der Heydte. Han fikk bare 8 dager på seg til å forberede seg på oppdraget. De fleste av fallskjermjegere og pilotene som tilordnet operasjonen var utrente og uerfarne. Oppdraget var en fullstendig fiasko.

Like etter midnatt den 17. desember 1944 lettet 52 transportfly med rundt 1300 Fallschirmjäger og tok av under en kraftig snøstorm med sterk vind og betydelig lavt skydekke. Luftwaffe hadde svært på denne tiden svært få erfarne piloter. Mange av pilotene som transporterte fallskjerm-soldatene hadde aldri fløyet så store transportfly før, og halvparten hadde aldri fløyet fly i kamp, de var heller ikke trent til å gjennomføre slipp om natten og de hadde ikke lært å fly i formasjon.

Mange fly reiste fullstendig ut av kurs. To hundre og femti soldater ble droppet nær Bonn, cirka 80 km fra den tiltenkte dropp-sonen. Bare en brøkdel av styrken landet nær den tiltenkte dropp-sonen. Siden mange av de tyske fallskjermjegerne var veldig uerfarne, ble noen av dem forkrøplet ved nedfall og døde der de falt. Noen ble funnet den følgende våren, når snøen smeltet. På grunn av den omfattende spredningen på droppene, som ble rapportert til å være over hele Ardennene, så trodde de allierte styrkene at et langt større hopp hadde funnet sted, enn det som faktisk var faktum.

Ved middagstid den 17. desember, hadde von der Heydte's enhet speidet i skogen der de hadde landet, og de var til sammen rundt 300 soldater. Men, med seg hadde bare nok ammunisjon for en enkelt kamp, og styrken var for liten til å ta i over hele krysset på egen hånd. Oberst von der Heydte planla egentlig å vente på ankomsten av den 12. SS Panzer Division og så skulle de plutselig ta over veikrysset like før deres ankomst.

Etter tre dager med venting, forlot han disse reviderte planene og i stedet omgjorde han planene om rekognosering. En tysk general hadde spottet von der Heydte anmodning om å bruke brevduer, og ingen av enhetens radioer overlevde fallskjerm-slippet, så han var ikke i stand til å rapportere den detaljerte informasjonen han samlet sammen. Med bare én enkelt dags matforsyning og med begrensede vannforsyninger, den 19. desember trakk han sine styrker til retrett mot de tyske linjene. Han brukte deres begrensede ammunisjon for å angripe den bakre del av de amerikanske linjene. Bare om lag en tredjedel av hans menn overlevde og nådde frem de tyske linjene.

Oberst von der Heydte, som på dette tidspunktet var skadet, led av frostskader, lungebetennelse og utmattelse, banket på husdører i Monschau frem til han fant en imøtekommende tysk familie som han kunne overnatte hos frem til neste dag. Den neste morgen sendte han en lokal gutt med en overgivelse-notat til de allierte styrkene.

Portal: Andre verdenskrig
**Primavalle** er en bydel i det vestre Roma hvis omfang kan defineres på to måter. Med namnet siktes det dels mot en urbanisert enhet som er en av en såkalt «zona urbanistica», dels et geografisk område («suddivisione toponomastica») omfattende en betydeligt større areal. Kartet til høyre viser det stöøre området.

Geografi og navn
----------------

Primavalle («første dal») ligger som navnet antyder i en dalgang som løper i nord-sørlig retning, straks vest for den høyde der Romas høyeste punkt Monte Mario er. En tradisjonell oppfatning er at den har sitt navn av at den var den første dalgangen man nådde når man kom fra det gamle Roma i denne retning og hadde passert Monte Mario.

Historie
--------

Primavalle hadde frem til 1930-tallet en landlig karakter med spredt bebyggelse. Så ble området tatt inn i den fascistiska regjerings *Case popolari*-prosjekt med nye bosteder ment for lavinntektmottakere, og i 1938 ble de første permanenta flerfamilersshusene ferdigstilte i området. Prosjektet ble sluttført først i 1950-årene da den nye arbeiderbydelen ble ansett ferdigbygd og **Quartiere XXVII Primavalle** ble innrettet 13. september 1961. Befolkningsøkning fulgte i rask takt de påfølgende tiårene.

Primavalle forble en arbeiderbydel også inn i 2000-årene. Kommunistpartiet PCI var under sin eksistens det politiske parti som samlet flest stemmer i Primavalle og under 1970-tallets politiske uroligheter etablerte det radikale utenomparlamentariske venstre, fremforalt Potere Operaio, et av sine sterkeste fester i hovedstaden nettopp i Primavalle. Etter de såkalte blyårene ble Primavalle på 1980-tallet til et brennpunkt for narkotikahandel og kriminelle elementer tok kontroll over store deler av området. Situasjonen har deretter blitt bedre. 

Folketallet har sunket, og andelen invandrere har øket markant.

Da området var nytt i begynnelsen av 1940-tallet var den enkleste adkomst med buss (linje 236); siden 2000 da metroens linje A Primavalle med den nordlige endestasjonen Battistini. På 2000-tallet har Primavalle fått sterkere karakter av en soveby og den en gang livlige kommersielle virksomhet som ble innledet med åpningen av et stort kjøpesenter i 1955 har nesten helt opphørt etter årtusenskiftet.

Kilder
------

* Comune di Roma, Ufficio statistica e censimenti (utgiver): *Annuario statistico della Città di Roma, 1948-50*
* Comune di Roma, Ufficio communale di statistica e censimento (utgiver): *I censimenti del 1971 nel Comune di Roma* (Roma 1978)
* Governatorato di Roma, Servizio di toponomastica (utgiver): *Dizionario topografico di Roma anno 1933*
* Maroi, Lanfranco: *Attivita edilizia in Roma nel quinquennio 1934-1938* (Rom 1939)
* .  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp), lest 23. september 2018.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Serpent** er en slangeformet bassblåseinstrument i zinkfamilien. Instrumentet var i bruk fra 1500-tallet til 1800-tallet, og er stamfar til bass-horn, russisk fagott og ophicleide. 

Serpent er vanligvis laget av to stykker valnøttre, uthult og skåret til ønsket fasong. Trestykkene deretter blir limet sammen for å danne en konisk rør varierende fra ca 15 millimeter ved bøylen til ca. 10 cm ved bunnen. Røret er styrket ved å dekke det med skinn. Toppen avsluttes med en messingbøyle og koppformet munnstykke. Røret er gjennomboret med seks fingerhull, tre for høyre hånd og de andre for venstre. Når alle hullene er lukket produserer instrumentet en grunntone og opptil 7 toner i den harmoniske rekken over den, avhengig av utøverens ferdigheter i overblåsing.

Hver av hullene som blir åpnet i sin tur gir samme type harmoniske rekke over en ny grunntone, og dermed produserer en kromatisk omfang av tre oktaver ved hjelp av bare seks hull. Hullene er plassert langs røret med hensyn til enkelhet i å dekke dem med fingrene og er av svært liten diameter, noe som gir negativ påvirkning på intonasjon og klang. For å rette på dette ble en del senere instrumenter utstyrt med klaffer på samme måten som ophicleide, som gjorde det mulig å plassere hullene i omtrent riktig akustisk posisjon. 

Serpent


---

*Problemer med å lytte til denne filen? Se Hjelp:Multimedia.*

Litteratur
----------

* 1911 Encyclopædia Britannica/Serpent
* Reginald Morley-Pegge mfl. Serpent i *The New Grove Dictionary of Music and Musicians* (New York: Grove, 2001)

Eksterne lenker
---------------

* «DigitaltMuseum: Søk: 'serpent'».
* 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** GND **·** LCCN
 |
***London*** er en amerikansk romantisk dramafilm fra 2005. Filmen er skrevet og regissert av Hunter Richards, og har Chris Evans, Jason Statham og Jessica Biel i hovedrollene.

Handling
--------

Syd (Chris Evans) er en mann som er fullstendig borte i alt dopet og drikkingen han gjør etter å ha slått opp et to år langt forhold med kjæresten London (Jessica Biel) for seks måneder siden. Så når han får vite at London har en avskjedsfest i leiligheten hennes, bestemmer han seg for å dra uten invitasjon. På veien møter han doplangeren Bateman (Jason Statham). De går inn til festen sammen, men når Syd kommer inn og finner ut at London ikke har kommet ennå, låser seg inne på toalettet sammen med Bateman og dopet hans, og han har ingen intensjoner om å komme ut.

Mens de sniffer inne på Londons toalett, snakker de to mennene sammen og kommer mer personlig inn på hverandre. Syd ser tilbake på minner med London og innser at han aldri har sagt *Jeg elsker deg* til henne. Bateman har også sine vonde hemmeligheter som kommer frem, og han forteller Syd at hvis han ikke snakker ut med London samme kveld, kommer han til å angre på det resten av livet. Men klarer Syd å manne seg opp tidsnok, samtidig som han ikke drukner i dopet?

Rolleliste
----------

| Rolle | Skuespiller |
| --- | --- |
| Syd | Chris Evans |
| Bateman | Jason Statham |
| London | Jessica Biel |
| Mallory | Joy Bryant |
| Maya | Kelli Garner |
| Rebecca | Isla Fisher |
| George | Dane Cook |
| Alex | Paula Patton |
| Lilly | Kat Dennings |
| Jay | Jeff Wolfe |
| Therapist | Louis C.K. |
| Michelle | Juliette Marquis |
| Lauren | Sophie Monk |
| Luke | Ned Bellamy |

Eksterne lenker
---------------

* (en) *London* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (da) *London* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata

* (en) *London* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *London* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *London* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *London* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *London* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

* (en) *London* på Metacritic Rediger på Wikidata

* (en) *London* på Box Office Mojo Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz
 |
**Halvor Bachke Guldahl** (født 18. mars 1859 i Malm i Nord-Trøndelag, død 10. oktober 1931 i Oslo) var en norsk jurist, forretningsmann og fylkesmann. Guldahl fremstår som en allsidig og energisk samfunnsbygger.

Han ble født på Brattreit i Malm som sønn av overstiger John Guldahl og hustru Ingeborg Sandstad. Farfaren var skogfogd Anders Guldahl på Røros, mens morfaren var stortingsmann Anders Sandstad på Ytterøy. Familien flyttet snart til Ytterøy, hvor faren arbeidet for Anton Sophus Bachke. En av Halvor Bachke Guldahls søstre ble gift med handelsmann og ordfører John Vigen, en annen med lærer, klokker og ordfører Anton Faanes, begge på Ytterøy.

Han var utdannet jurist, og startet sin karriere for dommerfullmektig hos sorenskriveren i Inderøy 1884–86. Han etablerte egen advokatpraksis i Steinkjer i 1886. Han var med å stiftet Indherreds Kreditbank i 1887 sammen med J.W. Klüver, Ananias Kleven og Jakob Gram. Han kjøpte Ogndalsbruket, og var 1894–1902 daglig leder der. Broren Anders Guldahl var medeier i Ogndalsbruket og bygselsmann på Mokk gård, som var eid av bruket.

Guldahl var konstituert som fylkesmann i flere perioder fra 1895, både mens Ole Anton Qvam var stortingsrepresentant og statsråd, og senere som vikar for Torvald Løchen. I 1915 ble han endelig utnevnt som embetsinnehaver. Han tiltrådte i 1916, og satt i embetet til 1927.

Guldahl var byggherre for fylkesmannsboligen i Eggelia i 1919, og var den første fylkesmann som bodde der. Før 1919 bodde Guldahl på Ølvisheim, som han fikk bygget i 1892. I 1919 var han en av initiativtageren til Nord-Trøndelag Elektrisitetsverk. Da han døde testamenterte han en eiendom, en stor malerisamling og andre verdier til fylket. Han fikk også opprettet to legater.

Referanser
----------

1. 1 2  Vigen, Sofus (1902). *Stamtavle over den Sandstad-Worumske slægt*. Levanger. s. 5–6.
2. 1 2  Aspaas, Kristen (red.) (1974). *Rørosboka: Røros bergstad, Røros landsogn, Brekken og Glåmos kommuner*. 4. Trondheim: Rørosbok-komiteen, i kommisjon hos Globus-forlaget. s. 127. ISBN 978-82-7175-004-6.
3. ↑  Koren, Kristian (1896). *Anton Sophus Bachke: Træk af hans Liv og Virksomhed 1836–20/6-1896*. Kristiania. s. 20–21.
4. ↑  Aarholt, Tormod (1998). *Kopperverka i Ogndal: Gruvene på Gaulstad og Mokk*. Ogndal historielag. s. 107. ISBN 978-82-91039-10-7.

Kilder
------

* Guldahl, Halvor Bachke Steinkjerleksikonet

| * v
* d
* r
Nord-Trøndelags fylkesmenn |
| --- |
| 
* Caspar Conrad Rafn (1805–15)
* Christen Elster (1815–33)
* Adam Johan Frederik Poulsen Trampe (1833–57)
* Fredrik August Wessel-Berg (1857–66)
* Carsten Smith (1867–84)
* Lars Otto Roll Grundt (1884–94)
* Ole Anton Qvam (1894–98)
* Halvor Bachke Guldahl (1898–1902)
* Thorvald Løchen (1902–16)
* Halvor Bachke Guldahl (1916–27)
* Håkon Five (1927–44)
* Asbjørn Lindboe (1945–59)
* Gustav Sjaastad (1959–64)
* Ole Bae (1964–71)
* Dagfinn Sakshaug (1971–72)
* Leif Granli (1972–79)
* Ola H. Kveli (1979–91)
* Oddbjørn Nordset (1991–93)
* Inger Lise Gjørv (1993–2008)
* Oddbjørn Nordset (2008–09)
* Inge Ryan (2009–17)

 |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni
 |
**Halvergate** er en landsby og verdslig sogn i distriktet Broadland i grevskapet Norfolk i England. Den ligger midt mellom elvene Bure og Yare, i nasjonalparken The Broads. I henhold til folketellingen i 2011 har sognet og landsbyen en befolkning på 607 innbyggere.

Turstien Weaver's Way går gjennom landsbyen, og er en av de få adkomstveiene til området Berney Arms. Øst for landsbyen finner man myrområdet Halvergate Marshes, et myrområde med bortledet spillvann som var stedet for det første miljøfølsomme område i Storbritannia (ESA) som ble definert i 1987.

Fotballaget Halvergate United FC spiller i Anglian Combination, mellom nivå 11 og 17 i det engelske ligasystemet. Den dekker East Anglia og særskilt Norfolk og nordlige Suffolk.

Referanser
----------

1. ↑   Ordnance Survey (2005): *OS Explorer Map OL40 - The Broads*. ISBN 0-319-23769-9.
2. ↑  «Civil Parish population 2011» Arkivert 11. oktober 2016 hos Wayback Machine. *Neighbourhood Statistics*. Office for National Statistics
3. ↑   Mark Cocker (10. mai 2004): «Heaven on earth, Wickhampton, Norfolk», *The Guardian*
4. ↑   «Broads ESA» Arkivert 25. februar 2014 hos Wayback Machine. *Natural England*

Eksterne lenker
---------------

(en) Halvergate – kategori av bilder, video eller lyd på Commons



  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Vision of Britain **·** GeoNames **·** GeoNames
 |
**London Chess Classic 2010** var den andre utgaven av sjakkturneringen London Chess Classic og ble spilt fra 8. til 15. desember. Alle deltagerne fra 2009-utgaven var med, unntatt kinesiske Ni Hua som ble byttet ut med den indiske verdensmesteren Viswanathan Anand. Turneringen ble også dette året vunnet av norske Magnus Carlsen.

Resultat
--------

| Nr | Spiller | Rating | Spilt | Seier | Remis | Tap | Poeng |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Norges flagg Magnus Carlsen | 2802 | 7 | 4 | 1 | 2 | 13 |
| 2. | Indias flagg Viswanathan Anand | 2804 | 7 | 2 | 5 | 0 | 11 |
| 3. | Englands flagg Luke McShane | 2645 | 7 | 2 | 5 | 0 | 11 |
| 4. | USAs flagg Hikaru Nakamura | 2741 | 7 | 2 | 4 | 1 | 10 |
| 5. | Russlands flagg Vladimir Kramnik | 2791 | 7 | 2 | 4 | 1 | 10 |
| 6. | Englands flagg Michael Adams | 2723 | 7 | 1 | 5 | 1 | 8 |
| 7. | Englands flagg David Howell | 2611 | 7 | 0 | 4 | 3 | 4 |
| 8. | Englands flagg Nigel Short | 2680 | 7 | 0 | 2 | 5 | 2 |
|

**Poengsystem:** 3 poeng for seier, 1 poeng for remis (uavgjort) og 0 poeng for tap.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
London Chess Classic |
| --- |
|  | 
* 2009
* 2010
* 2011
* 2012
* 2013
* 2014
* 2015
* 2016
* 2017
* 2018
* 2019

 |  |
***Macrodontia cervicornis*** er en meget stor bille som tilhører familien trebukker (Cerambycidae). Den er den nest største trebukken i verden etter *Titanus giganteus*. Arten kjennes lett på de svært store kjevene. Preparerte eksemplarer er svært ettertraktet mellom samlere og selges for flere tusen kroner.

Utseende
--------

En enorm (opptil 17 centimeter lang), avlang, noe flat trebukk. Kroppen er svart, dekkvingene er mønstret i lysbrunt og svart. Arten kjennes særlig på de enorme kjevene (mandiblene) som blir opptil 4 centimeter lange hos hannen. Antennene er forholdsvis spinkle og rundt halvparten så lange som kroppen. Hodet er kort og bredt, pronotum har tre kraftige, skarpe pigger langs kanten. Beina er temmelig lange, det tredje fotleddet bredt tolappet.

En truet art?
-------------

Som andre trebukker er den avhengig av død ved, dermed er den truet av avskoging. For denne arten kan det også være en risikofaktor at den er så ettertraktet av samlere og har høy markedsverdi. Den er listet som sårbar (VU) på IUCN's rødliste fra 2006.

Utbredelse
----------

Arten er ganske vidt utbredt i det nordlige Sør-Amerika.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
	+ Underordenen Polyphaga Emery, 1886
		- Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
			* Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
				+ Familien **trebukker**, **Cerambycidae** Latreille, 1802
					- Underfamilien sagbukker, Prioninae Latreille, 1802 – 10 arter i Europa
						* Stammen Macrodontiini
							+ *Macrodontia cervicornis* (Linnaeus, 1758)

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Macrodontia cervicornis* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Macrodontia cervicornis* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Macrodontia cervicornis* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Macrodontia cervicornis* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Macrodontia cervicornis* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Macrodontia cervicornis* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* Bilder av arten