recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Klikkagn** (fra engelsk *clickbait*), i blant stavet **klikk-agn**, er en nedsettende betegnelse på en «villedende eller overdreven tekst eller bilde som skal få folk til å klikke på en lenke på en nettside». Modellen, som blant annet assosieres med Upworthy (grunnlagt 2012) og andre viralnettsteder, ser ofte ut som dette:

* en tittel som består av to setninger
* et følelsesmessig løfte
* tilbakeholder viktig informasjon for leseren

Et klikkagn kan gjelde en spesifikk artikkel eller en rekke saker og oppfølgings saker om et tema. Ser en redaksjon at en spesifikk sak får mange klikk, prøver den å produsere flere saker om tema for de ser det er av interesse,[] dette øker besøkstallet på siden. Dette gir igjen økt reklameomsetning når siden kan vise til høye besøkstall.[]

### Forskjellige typer klikkagn

Klikkagn omfatter også det som kalles "sinneagn" der skribenten/journalisten prøver å fremme et sinne hos leseren. Dette kan for eksempel gjøres ved å skrive en provoserende overskrift som er vinklet slik at leseren får en sinnereaksjon samt et engasjement som skal føre til at leseren klikker på saken. Andre klikkagn kan spille på andre menneskelige reaksjoner som humor eller sorg, altså et følelsesmessig løfte.

### Eksempel på klikkagn

Verdens Gang (VG) fulgte saken om bortføringen av Anne-Elisabeth Hagen (68) svært tett i 2019. I en av sakene om bortføringen lød overskriften «Forsvinningssaken: Vurderte ny alarm kvelden før hun forsvant». Overskriften ga inntrykk av at hun aktivt gikk inn for å kjøpe alarm, som fører til spekulasjoner hos leser, men i realiteten ble hun ble oppsøkt av en dørselger som prøvde å selge henne husalarm.

Se også
-------

* Presseetikk

Referanser
----------

1. ↑  Kristiansen, Cornelia (2. oktober 2014). «Derfor er vi så sjukt besatte av sosiale medier». *Dagbladet.no*. Besøkt 3. september 2017.
2. ↑
3. ↑  «Vad är klickbete - IT-ord från Computer Sweden» **(svensk)**. Besøkt 24. juli 2016.
4. ↑  Meyer, Robinson. «Why Are Upworthy Headlines Suddenly Everywhere?» **(engelsk)**. Besøkt 24. juli 2016.
5. ↑  Olsson, Svein Vestrum (25. april 2019). «– En grevling blir ikke menneske av å ta på seg dress». *NRK*. Besøkt 26. april 2019.
6. ↑  Bjørnar Tommelstad, Gordon Andersen, Morten S. Hopperstad, Erlend Ofte Arntsen, Kari Spets, Ådne Husby Sandnes, Hanna Haug Røset og Marianne Vikås (18. januar 2019). «Forsvinningssaken: Vurderte ny alarm kvelden før hun forsvant». VG. Besøkt 26. januar 2019.

Eksterne lenker
---------------

* Arwa Mahdawi (25. januar 2019). «The media’s response to the death of Gigi Wu, the ‘Bikini Hiker’, is shameful» **(engelsk)**. The Guardian. Besøkt 26. januar 2019.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Nationalencyklopedin
 |
Aztekisk skrifttegn for Tacubaya fra *Codex Mendoza*
Atlacuihuayan/Tacubaya ved den spanske erobring - og i den 21. århundre. Mexico Citys moderne sentrum overlapper det store tempeltorget sentralt i bildet.
Tacubaya på kart over Mexicos undergrunnsbane
**Tacubaya** er en bydel i det administrative distriktet Miguel Hidalgo i Mexico by. Den ligger vest i byen, og var før koloniseringa kjent som *Atlacuihuayan*. Tacubaya er i dag en rolig bydel og har en rekke restauranter og barer.

Historie
--------

Arkeologiske funn viser kontinuerlig menneskelig beboelse på stedet siden mellom 450 og 250 f.Kr. av chichimecafolket. Denne bosetningen ble til slutt delt inn i et seremonielt senter i nord og boligområde i sør, og viser tegn pål påvirkning fra teotihuacankulturen. Mexicaene ankom først i 1276, men dro deretter i 1279 til Chapultepec. Det opprinnelige nahuatlnavnet var *Acozcomac*, senere endret til *Atlalcuihaya*, *Atlacuihayan*. Navnet kommer fra nahuatl og betyr «der vann samles». Dette andre navnet ble hispanisert til Tacubaya da spanjolene bygde et kloster her kalt *San José de Tacubaya* i den tidlige kolonitiden.

Området var viktig for spanjolene i den tidlige kolonitiden. Etter erobringen grunnla spanjolene flere kirker, klostre og store hetrskapshus i dette området. Visekongene tilbrakte tid her på grunn av dets naturskjønnhet. Som følge av dettet ble området raskt delt mellom rike og fattige. Tacubaya lå av bredt, flatt land med frittflytende elver som forsynte Mexico by med ferskvann. Å flytte Ny-Spanias hovedstad fra Mexico by (nå det historiske sentrum) til Tacubaya ble vurdert tidlig i kolonitiden, men det skjedde aldri.

Tacubayaplanen, som førte til reformkrigen, ble lagt i Tacubaya.

Referanser
----------

1. 1 2  «Tacubaya» **(spansk)**. Mexico City: Mexico City Metro. Arkivert fra originalen 14. juni 2011. Besøkt 29. januar 2010.  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 14. juni 2011. Besøkt 14. desember 2021.
2. ↑  INAH. «La historia de Tacubaya» **(spansk)**. Mexico City: Artes e Historia Mexico. Arkivert fra originalen 10. februar 2009. Besøkt 29. januar 2010.
3. ↑  «Especialista destaca valor histórico de Tacubaya». *El Informador* **(spansk)**. Guadalajara, Mexico. 2. august 2009.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
Sachsen-Anhalts flagg
Sachsen-Anhalts statsflagg.
**Sachsen-Anhalts flagg** er delt i gult over svart.

Fargene gult over svart er den prøyssiske provinsen Sachsens tradisjonelle farger, i motsetning til Kongedømmet Sachsen, som førte fargene hvitt og grønt. Anhalt har historisk ført fargene rødt, grønt og hvitt.

Fargene gult og svart er avledet av provinsen Sachsens våpen, som er stripet i disse fargene. Fra 1884 førte provinsen Sachsen fargene i rekkefølgen svart over gult, og denne rekkefølgen ble også videreført fra 1945 til 1952 da Sachsen-Anhalt var eget *Land* i østsonen i Tyskland. 

Etter DDRs sammenbrudd og gjenopprettelsen av Sachsen-Anhalt som egen delstat i oktober 1990 kom flaggspørsmålet opp på nytt. Forbundsrepublikken Tyskland hadde allerede en delstat, Baden-Württemberg, som siden 1953 hadde ført flagg i fargene svart over gult. Derfor ble Sachsen-Anhalts flagg 29. januar 1991 bestemt å være gult over svart. Dette ble deretter nedfelt i delstatsforfatningen av 17. juli 1992, der artikkel 1 omhandler delstatssymbolene. 

Delstatens statsflagg har delstatsvåpenet i midten av flaggduken. Her vises, i tillegg til stripene i gult og svart for Sachsen også mot hvit bakgrunn en svart bjørn som går på en rød mur. I øvre hjørne er det plassert en svart ørn på hvitt felt, for Prøyssen.

Litteratur
----------

* Jörg-M. Hormann og Dominik Plaschke: *Deutsche Flaggen. Geschichte – Tradition – Verwendung*, 2006
* Harry D. Schurdel: *Flaggen und Wappen Deutschland*, 1995
**Politico** er en amerikansk medieorganisasjon som distribuerer innholdet sitt via internett, avis, tv og radio. Den dekker primært føderal amerikansk politikk, inkludert dekning av Kongressen, Det hvite hus, lobbyvirksomhet og media. Selskapet ble i 2021 kjøpt av det europeiske selskapet Axel Springer SE.

*Politico* ble etablert av John F. Harris og Jim VandeHei i 2007. De er henholdsvis ansvarlig redaktør og daglig redaktør og arbeidet tidligere i *The Washington Post*. Frederick J. Ryan jr. som er tidligere assistent til president Ronald Reagan, er styreleder og direktør i selskapet. Selskapet er eid av Allbritton Communications. Det holder til i Arlington i Virginia.

Papiravisen distribueres gratis i ca. 33 000 eksemplarer til utvalgte politiske institusjoner i Washington D.C. område, som Kongressen, Det hvite hus, Høyesterett i USA, departmenter og forvaltningsorganer, lobbyist- og aktivistgrupper med mer. Inntektene kommer fra reklame.

Nettavisen hadde pr. 2011 mellom 8 og 11 millioner unike besøkere i måneden, opp fra 6 millioner i 2008. Antall ansatte har økt fra 12 i 2007 til rundt 150 i 2011. 

I 2011 lanserte nettstedet en betalingstjeneste, Politico Pro som særlig retter mot politikere og politiske assistenter, lobbyister, aktivister osv. og tar for seg utvalgte politiske temaer som helsetilbud, energi, teknologi og transport.

Referanser
----------

1. ↑  .
2. 1 2   (på en, fr, es, zh-hans, ar) *The ISSN portal*, Paris: ISSN International Centre, ISSN 1819-1819, ISSN 2381-1595, Wikidata Q70460099,
3. ↑  .
4. ↑  WELT (26. august 2021). «Axel Springer erwirbt US-Nachrichtenunternehmen „Politico"». *DIE WELT*. Besøkt 27. august 2021.
5. ↑  T.J. Raphael: The Business of Politics: POLITICO Arkivert 14. august 2012 hos Wayback Machine. Audience Development, 8. august 2012

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Politico (company) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Politico på Twitter Rediger på Wikidata

* Politico på Twitter Rediger på Wikidata

* Politico på Facebook Rediger på Wikidata

* Politico på Instagram Rediger på Wikidata

* Politico på YouTube Rediger på Wikidata
* Jodi Enda: Politico, Act II, American Journalism Review, 30. november 2011

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | OCLC **·** ISSN **·** ISNI
 |
Jernbanestasjonen Bahnhof Nürnberg-Langwasser
**Marsfeltet** ved arrangementskomplekset for rikspartidagene i Nürnberg ble designet av arkitekten og nazisten Albert Speer. Det indre arealet for feltet var på 955 x 610 meter, større enn 80 fotballbaner. Feltet skulle kunne ta imot 250 000 mennesker. Feltet ble oppkalt etter den romerske krigsguden Mars for å feire gjeninnføring av verneplikten i mars 1935, noe som var et brudd på Versaillestraktaten.

Mars-feltet stasjon (Bahnhof Märzfeld)
--------------------------------------

I tilknytning til rikspartidagsfasilitetene ble det bygget en jernbane for å kunne transportere deltakere til rikspartidagene. Stasjonen var ferdig i 1938, men ble aldri ferdigstilt.

Etter at krigen startet i 1939 ble stasjonen benyttet til transport av krigsfanger som ble internert i ekstremt dårlige forhold på området. Tusener av krigsfanger, spesielt sovjetiske, døde av mishandling, sult og drap i fangeleirene.

Under andre verdenskrig var stasjonen startstedet for jødene som ble sendt østover til utryddelsesleirene. De to store transportene skjedde 29. november 1941 til dødsleiren Jungfernhof i nærheten av Riga, og 24. mars 1942 til Izbica i nærheten av Lublin (Polen). Tilsammen ble 2373 av Nürnbergs borgere myrdet som følge av nazistenes jødeforfølgelse.

Jernbanestasjonen fikk i 1957 navnet Bahnhof Nürnberg-Langwasser. 26. september 1987 ble den stengt for persontrafikk.

Se også
-------

* Arrangementsområdene under Rikspartidagene i Nürnberg, anleggene for de tyske nazistenes partikongresser og massemønstringer på 1930-tallet

Eksterne lenker
---------------

Byen Nürnbergs side om Marsfeltet
En fremstilling av sibyllen av Domenichino, 1616/17.
*Må ikke forveksles med De sibyllinske bøkene fra romersk orakelkultus.*
**Sibyllens orakler** (latin: *Oracula Sibyllina*) er et religiøst, profetisk skrift skrevet i versemålet heksameter av flere forskjellige ukjent forfattere mellom 180 f.Kr. og 300-tallet e.Kr. Verket er svært omfattende, og den bevarte delen av det består av 12 (eller 14) bøker, med i alt 4 000 verselinjer. Innholdet veksler mellom de ulike delene av verket, og inneholder tankegods fra både jødedom, romersk religion og kristendom.

Sibyllers spådommer var viktige i romersk religion, men «denne type stoff ble også tidlig hentet inn i jødisk og kristen tradisjon.» Teksten er holdt i jeg-form hvor sibyllen fører ordet, og er tematisk springende. Den forteller om ting som har skjedd, og om ting som skal skje. Her finnes både profetiske domsord og varsler om endetiden, og håp om frelse. 

De eldste delene av verket er trolig bok 3-5, som har et jødisk innhold, mens de yngste delene av verket er den korte bok 6 med rent kristent innhold, og bok 7-8 som også er preget av kristen tro og tanke.

«*Sibyllens orakler* ble raskt oversatt til latin, og øvet stor innflytelse i Vesten. Kirkelærere som Lactantius og Augustin siterer dem en rekke ganger. I dette tilfellet er Augustin mindre kritisk enn han er overfor andre apokryfe skrifter, og han anser det sannsynlig at sibyllen virkelig profeterte om Kristus.» Utdrag fra teksten er oversatt til norsk i antologien *Tidligkristne apokryfer*, 2011.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  Kilde for sitat og vurderinger er Reidar Aasgaards innledning til *Tidligkristne apokryfer*, 2011

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** VIAF **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
Arendal havn ved Tromøysund 
«Sevan Voyageur» ved Arendal havn i 2010  Foto: KEN 
«Haven» ved Arendal havn i 2011  Foto: Prillen 
**Arendal havn** er en havn i Eydehavn ved Tromøysund, i den østlige del av Arendal kommune. Havnen konkurrerer med Kristiansand havn og Grenland. Havnen ble tatt i bruk som Arendal havn i 2008, men det har vært havn på stedet siden tidlig på 1900-tallet. De gode naturgitte forhold for dypvannskai var årsaken til at industristedet Eydehavn ble lokalisert nettopp her.

Nyanlagt havn
-------------

Arbeidet ble påbegynt i 2006, og havna var ferdig i 2008. I tilknytning til havna og havneaktivitetene er det satt av arealer for industri. Det ble fylt ut 50 000 m³ med stein i sjøen, det ble brukt 8 000 m³ betong i kaien, og selve kaiarealet er på 5 300 m². Kaien er 326 meter lang. Det skal bygges ny vei på omtrent 1 200 meter inn til anlegget fra riksvei 410, og flere løsninger har vært aktuelle, både med en og to tunneler. Den siste løsningen ble valgt, og det innebærer også oppretting av tre rundkjøringer.

Åpning
------

Åpningen 22. juli 2008 ble holdt med konserten «Transformasjon Eydehavn» under Canal Street 2008, med blant annet deLillos og Bertine Zetlitz. Utenriksminister Jonas Gahr Støre skulle ha åpnet havnen, men meldte forfall i siste liten.

Det er lagt til rette for bygging av direkte veiforbindelse mellom havna og fylkesvei 410. Denne veien skal bygges videre til Longum og batterifabrikken. Reguleringsplan er vedtatt. 

Det legges også til rette for en ammoniakfabrikk som skal produsere grønn ammoniakk.

Historie
--------

Arealene som benyttes til Arendal havn var tidligere kai og industriområde for bedriften Arendal Smelteverk, men ble frigjort da ovnshusdriften ble innstilt i 2005. 

Arendal havn i Barbu, russisk lasteskip under lasting i 2002. Trelast fra Åmli til Egypt.
*Arendal havn, Eydehavn* erstattet gamle *Arendal havn* ved Tollbodkaia i Arendal sentrum. Denne havna ble anlagt tidlig på 1900-tallet ved Barbubukt nær ved Dampskipskaia i Arendal sentrum og Arendal stasjon på den andre siden. Tollbod, havnelager, malmsiloer og fiskemottak med var enheter i dette havneanlegget. Tilknytningen til Arendalsbanen og Sørlandsbanen var en viktig lokaliseringsfaktor.

Avstander
---------

* Göteborg – 117 nautiske mil
* Bremerhaven – 318 nautiske mil
* Hamburg – 350 nautiske mil
* Rotterdam – 425 nautiske mil
* Amsterdam – 406 nautiske mil
* Antwerpen – 539 nautiske mil

Eksterne lenker
---------------

* Arendal havn- uten havna ingen by på Kystreise.no
* (en) Arendal regionhavn – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Arendal Havn
* Eydehavn vekst
Selskapets logo
**Trailways Transportation System** er et nettverk, med hovedkontor i USA, av om lag 70 uavhengige busselskap som har en felles lisensavtale om bruk av samme merkevare. Selskapets hovedkontor ligger i Fairfax, Virginia.

Historie
--------

En Santa Fe buss brukt til å frakte arbeidere til forsvarsbedrifterunder Andre verdenskrig.
Forgjengeren til Trailways Transportation System ble grunnlagt den 5. februar 1936 av Burlington Transportation System, Santa Fe Railway System, Missouri Pacific Stages Safeway Lines, Inc. og Frank Martz Coach Company.

Sammenslutningen stammer fra kyst-til-kyst trafikken som ble drevet av **National Trailways Bus-System** (NTBS). Siden Greyhound Lines hadde vokst så raskt på 1920-og 1930-tallet oppmuntret Interstate Commerce Commission mindre uavhengige operatører til å danne NTBS for å gi Greyhound konkurranse.

Referanser
----------

1. ↑  "Home".

Eksterne lenker
---------------

* Trailways nettstedet
* Bluehounds og Redhounds, historier av Greyhound og Trailways

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN
 |
**Norman Safeground AS** er et norsk IT-/sikkerhetsselskap som fokuserer på datasikkerhet, med programvare for antivirus, antispam/søppelpost, 
antispyware/anti-spionprogramvare og sikkerhetskopi med tilhørende norsk brukerstøtte. Selskapets hovedkontor er i Norge, og primærmarkedet er Europa. Norman Safegrounds produkter distribueres både gjennom egne nettsider og via et nettverk av partnere over hele verden.

Historie
--------

Norman ble etablert den 1. oktober 1984 i Oslo. Selskapet var en pioneer innen proaktive sikkerhetsløsninger og etterforskningsverktøy. 
Norman utviklet sin egen sandkasseteknologi for dette.[]

I 1995 kjøpte Norman 50 prosent av Ibas AS, et selskap som leverte tjenester innen datagjenoppretting.

Norman ble notert på Oslo Børs den 11. august 1997.To år senere, i 1999, kjøpte Norman de gjenværende aksjene i Ibas. I 1994 ble de to selskapene fisjonert og Ibas ble notert som et selsvstendig selskap på Oslo Børs. 
Norman ble tatt av børs i oktober 1999 etter å ha blitt kjøpt av investeringsselskapet FSN Capital Partners. 

Høsten 2012 ble Norman ASA splittet i to selskaper, 
Norman Safeground som orienterer seg mot privat- og SMB-markedet. Norman Shark AS leverer løsninger for å hindre inntrenging i IT-systemer rettet mot enterprisemarkedet

Referanser
----------

1. ↑  FNS Capital
2. ↑  «Splitter Norman for å maksimere vekst». innodesign.no. 23. januar 2013. Besøkt 28. april 2013. [*død lenke*]

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* IBAS
* FNS Capital
* Oslo Stock Exchange
* Topp ti trussler
Sachsens flagg
Sachsens statsflagg
Sachsens flagg fram til 1815
**Sachsens flagg** er delt i hvitt over grønt. Flagget er i forholdet 3:5.

Sachsens eldste farger var svart og gult, etter våpenets hovedfarger. Disse fargene var også det habsburgske keiserrikets farger. 16. juni 1815 fastsatte Fredrik August I ved kongelig beslutning en nasjonalkokarde i fargene hvitt og grønt og dette ble også bestemt som Kongeriket Sachsens farger. Valget var motivert av at G. A. Böckler i sitt verk *Ars heraldica* fra 1688 viste et grønt kors på hvitt skjold som merke for Sachsen. Da Kongeriket Sachsen ble opprettet i 1807 innstiftet kong Fredrik August I en orden der ordensbåndet var grønt, noe som introduserte fargen som nasjonalfarge. Fra 1813 førte enheter i Sachsens hær hvite og grønne lansefaner.

Bruken av hvitt over grønt ble gjenopptatt etter DDRs oppløsning. I delstatsforfatningen fra 27. mai 1992 er fargene hvitt og grønt nedfelt i paragraf 2. I forordning av 4. mars 1992 var det da allerede bestemt at statsflagget skulle bære delstatens våpen i midten.

Delstaten Sachsens grunnlov fra 1992 anerkjenner også bruken av de sorbernes farger, blått, rødt, hvitt, og Niederschlesiens farger hvitt og gult.

Litteratur
----------

* Jörg-M. Hormann og Dominik Plaschke: *Deutsche Flaggen. Geschichte – Tradition – Verwendung*, 2006
* Harry D. Schurdel: *Flaggen und Wappen Deutschland*, 1995
**Ida Marie Fladen** (født 16. januar 1986) er en norsk radioprofil og programleder. Hun kommer fra Rælingen i Akershus.

Hun gikk radiolinjen ved Danvik Folkehøgskole i Drammen, og jobbet deretter i radiostasjonen NRJ, for øvrig sammen med Petter Pilgaard.

TV
--

Hun har vært programleder for radioprogrammet *Miksteip* på NRK P3. I 2013 var hun programleder for livsstilprogrammet *Prosjekt perfekt* på NRK. I 2014 sluttet hun i NRK og begynte i TV 2, der hun sommeren 2014 var programleder for *Sommertid* sammen med Gunhild Dahlberg og Guri Solberg. Høsten 2014 var hun programleder i *Idol Junior* på TV 2.

I januar 2018 meddelte Fladen at hun sluttet i TV 2. Samtidig ble hun å se i nett-TV-programmet *Spårtsklubben* på VGTV.

Hun var høsten 2021 deltager i TV Norges *Kongen befaler*, der hun til slutt endte opp på andreplass bak Einar Tørnquist.

Podkast
-------

I 2018 startet Fladen som programleder for podkasten *Ida – med hjertet i hånden* (en tittel som henspiller på filmen og TV-serien *Frida – med hjertet i hånden*). Bakgrunnen for podkasten var Fladens brudd med sin kjæreste gjennom to år. I podkasten inviterer hun kjente personer til å snakke om kjærlighetslivet.

Priser og utmerkelser
---------------------

I 2014 var Ida Fladen nominert til fem Gullruten-priser, i kategoriene «beste magasin og livsstil», «beste nye programserie», «beste nyskapning», «beste kvinnelige programleder» og «årets tv-navn». Hun vant pris i kategorien «årets nyskapning» for programmet *Prosjekt perfekt*.

Referanser
----------

1. ↑   ČSFD, ČSFD person-ID 305669[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Ida Fladen forlater NRJ». Arkivert fra originalen 24. september 2015.
3. ↑  «VGTV 2. mai 2018». *VGTV* **(norsk)**. 2. mai 2018. Besøkt 3. mai 2018.
4. ↑  Westeng, Kjersti (2. desember 2019). «Ida Fladen: - Jeg har kjempelyst på kjæreste, men tør ikke gå på date». *Nettavisen* **(norsk)**. Besøkt 19. april 2021.
5. ↑  «Ida med hjertet i hånden». *Vrang Produksjon AS*. Besøkt 19. april 2021.
6. ↑  Trulsen, Ola Nymo (31. mars 2014). «Ida Fladen kan kuppe Gullruten». *NRK*. Besøkt 26. februar 2021.
7. ↑  «Gullruten 2014: Her er vinnerne». *NRK P3* **(norsk)**. 9. mai 2014. Besøkt 26. februar 2021. «Ida Fladen gikk nemlig av med seieren for Årets nyskapning for innsatsen i Prosjekt perfekt.»

Eksterne lenker
---------------

* (en) Ida Fladen på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) Ida Fladen hos The Movie Database Rediger på Wikidata
**Omar Amiralay** (født 20. oktober 1944 i Damaskus, død 5. februar 2011) var en syrisk filmregissør og fremtredende politisk aktivist.

Amiralay studerte ved La Fémis i Paris, Frankrike, før han returnerte til Syria i 1970. Han hadde derfor en annen kunstnerisk formasjon enn de fleste syriske filmskapere, som ofte studerte i Sovjetunionen og i Øst-Europa. Amiralay ble kjent for sin sterke politiske kritikk i mange av hans filmer, og han spilte en fremtredende rolle flere protestaksjoner mot syriske styresmakter på 2000-tallet. I 2000 underskrev Amiralay et manifest sammen med flere fremtredende syriske intellektuelle som ba om en snarlig slutt på unntakstilstanden som hadde vært gjeldende siden 1963, løslatelse av alle politiske fanger og samvittighetsfanger, og tillate flere politiske partier og uavhengige samfunnsorganisasjoner.

I 2005, i kjølvannet av drapet på den tidligere libanesiske statsministeren Rafiq al-Hariri, undertegnet Amiralay en erklæring sammen med andre syriske intellektuelle som ba om en syrisk tilbaketrekking fra Libanon og en varig slutt på de mange angrepene mot syriske arbeidere i Libanon. Omar Amiralay døde den 5. februar 2011, da han var 66 år gammel, enten av hjertestans eller cerebral trombose.

Referanser
----------

1. ↑   www.filmdienst.de[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   www.abc.net.au[Hentet fra Wikidata]
3. ↑

Eksterne lenker
---------------

* (en) Omar Amiralay på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) Omar Amiralay i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (fr) Omar Amiralay på Allociné Rediger på Wikidata

* (en) Omar Amiralay på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) Omar Amiralay hos The Movie Database Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data)
 |
**Jens Amundsen Fenstad** (født 1778 i Stadsbygd i Sør-Trøndelag, død 9. november 1825 i Bergen) var en norsk falskmyntner, den siste som ble henrettet for falskmyntneri her i landet.

Bakgrunn
--------

Fenstad ble døpt den 3. mai 1778 i daværende Stadsbygd prestegjeld, nåværende Indre Fosen kommune. Han var sønn av en selveiende bonde, og ble morløs i en alder av fem år. Han giftet seg i 1801 og ble far til fire barn, men kom tidlig i konflikt med både loven og sine naboer. Foruten tyveri, nasking og omstreiferi ble notorisk kjent som falskmyntner. Han er også kjent som den eneste i norgeshistorien som har fått fire dødsdommer etter hverandre.

Første arrestasjon fant sted i 1807, da for å ha stjålet garn fra sin egen far. Han satt i Tukthuset i Trondheim i 6 måneder, og lærte der falskmyntneri av en medfange, Ivar Mæhlum fra Orkdal.

### Dødsdom nr. 1

I 1812 ble han på ny arrestert for tyveri. Under forhørene tilsto han å ha forfalsket flere hundre riksdaler. Det gikk imidlertid lang tid før endelig domfellelse, vesentlig fordi han rømte fra arresten flere ganger under sakens gang. Ikke før den 27. juni 1818 falt dødsdommen over ham i Høyesterett. Allerede den 17. august 1818 ble han benådet av Kongen; den nye straffen var livstids festningsarrest. Han skulle tilbringe denne livstiden på Bergenhus festning for å vanskeliggjøre flere rømninger.

### Dødsdom nr. 2

Mens Fenstad satt på Bergenhus festning, fremstilte han nye, falske sedler. For dette ble han dømt til døden for annen gang den 19. februar 1820. I mellomtiden hadde han rømt på ny, men etter å ha blitt fanget igjen ble han også benådet for annen gang, den 3. juni 1820. Den nye straffen var på ny livstid på Bergenhus festning, men nå under streng bevoktning.

### Dødsdom nr. 3

Også under dette oppholdet produserte Fenstad falske sedler om natten, mens han var lenket til en stokk sammen med andre fanger. For dette ble han på ny idømt dødsdom i Høyesterett, nå 10. september 1822. Denne gangen ba justisdepartementet om at dommen skulle fullbyrdes, men Kongen benådet Fenstad nok en gang 14. oktober 1822. Atter en gang ble det livstid, men nå innledet av piskestraff (27 slag).

### Dødsdom nr. 4

Samme år, 1822, rømte Fenstad enda en gang. Etter å ha reist Syd-Norge rundt med en avstikker inn i Sverige ble han arrestert på Sunnmøre i 1824. Reisen var i sin helhet finansiert med falske sedler. Den 28. juni 1825 bekreftet Høyesterett den 4. dødsdommen, og denne gangen aksepterte kong Carl Johan fullbyrdelse den 11. oktober 1825. 

### Henrettelse

Henrettelsen foregikk på retterstedet på Nordnes i Bergen 9. november 1825, skarpretter var Johannes Mühlhausen. Liket ble hentet av slaver fra Bergenhus og ble begravd utenfor St. Pauls kirkegård, Fenstad skulle ikke ligge i vigslet jord – han skulle rett til helvete for sin store forbrytelse.

Kilder
------

* Rigstidende
* Departementstidende
* Jens Fenstad - falskmynter på sin hals", Nidaros Forlag 1985.
* Stadsbygd bind 2 s.235, Kristoffer Rein 1983.

Eksterne lenker
---------------

* Falskmyntnere gjennom tidene, artikkel hos Norgeshistorie.no

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN
 |
Franz Sacher (1816–1907) laget Sachertorte første gang i 1832.

**Sachertorte** (tysk for «Sacher-kake») er en type sjokoladekake oppfunnet av Franz Sacher (1816–1907) i 1832 til fyrsten og statsmannen Klemens von Metternich i Wien i Østerrike. Det er en av de mest kjente matretter fra Wien.

Innhold
-------

Kaken består av to lag ikke for søt sjokoladebunn med et tynt lag aprikosmarmelade mellom og mørk sjokoladeglasur oppå og på sidene. Den serveres tradisjonelt med pisket kremfløte uten sukker.

Historie
--------

Sachertorte ble første gang tilberedt av Franz Sacher i 1832 da han som 16-årig konditorlærling fikk i oppgave å kreere en spesiell dessert til Klemens Wenzel von Metternich. Varemerket for den originale Sachertorte ble registrert av Hotel Sacher, som ble bygget i 1876 av Franz Sachers sønn. Inntil 1965 var Sacher Hotel involvert i en lang juridisk kamp, da også konditoriet Demel hadde produsert en kake kalt den originale Sachertorte. Hvor Demel hadde fått oppskriften fra, vites ikke med sikkerhet. I dag serverer Demel stadig kaken, men under navnet Demels Sachertorte og med den forskjell at aprikosmarmeladen ligger rett under glasuren i stedet for mellom sjokoladekakelagene.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Sachertorte – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Sachertorte – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
|  | Kokeboka på Wikibøker: Sachertorte – oppskrift |

* The Original Sacher-Torte Website

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** TasteAtlas
 |
Tekstbehandlingsprogrammet AbiWord i Ubuntu 
**Tekstbehandling** (engelsk: word processing) er en samlende betegnelse for å redigere tekst for fremstilling overfor et publikum eller mottaker. Vanligvis refererer det til **tekstbehandlingsprogrammer**, det vil si programvare som har som mål å gjøre det enkelt å skrive inn, endre, formatere, korrekturlese og flytte innhold i tekster. Tekstbehandlingsprogram har gjerne støtte for å markere ord som ikke forekommer i en ordliste ("ordrettefunksjon") for å gjøre det lett å fjerne feilstavinger, og enkelte programmer kontrollerer grammatikk i teksten basert på regelsett.

Verdens første tekstbehandlingsprogram var Wang 1200, som ble skapt i 1971, men var ikke tilgjengelig på markedet før 1972.

Tekstbehandlingsprogrammer er vanligvis basert på at teksten lagres som filer på brukerens datamaskin. Vanlige filformat for tekstbehandling er .odt, .doc/.docx, .rft. Fra (særlig 2010-tallet) er det blitt vanlig at tekstbehandlingsdokumentene lagres i nettjeneste, noe som muliggjør at flere kan samarbeide i skrivingen av samme tekst samtidig (såkalt samskriving). 

Det er vanlig å skille mellom begrepene *tekstbehandling* og *tekstredigering*, hvor sistnevnte er redigering av ren tekst uten formatering.

Siden 1990-tallet har Microsoft Word vært markedsledende tekstbehandlingprogram.

Kjente frie tekstbehandlingsprogrammer
--------------------------------------

* AbiWord utgis av Free Software Foundation.
* KWord er en del av KOffice fra KDE.
* Lyx
* Writer er en del av LibreOffice fra The Document Foundation.

Proprietære tekstbehandlere
---------------------------

* Microsoft Office Word er en del av Microsoft Office.
* Microsoft Works (MacWrite)
* WordPad
* WordPerfect utgis av Corel.

Verktøy for redigering av ren tekst
-----------------------------------

*Hovedartikkel: Teksteditor*
* Gedit
* Kate
* Notepad2
* Notepad++
* Windows Notisblokk
* Emacs
* vim

Referanser
----------

1. ↑  Wang 1200 History

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Møllers Asyl barnehage** i Arendal var Sørlandets og en av landets eldste barnehager, etablert i 1884. Den var godkjent for totalt 32 barn (0-6 år) og lå i Iuellsklev 3, og var en av to kommunale barnehager i enheten *Barnehager Sentrum Øst*. Ble nedlagt 2022 av kommunen.

Historikk
---------

Barnehagen er oppkalt etter doktor Alexander Christian Møller (1762–1847). Han var barnløs og i sitt testament, datert 29. november 1847, ble hans bestyrer Enkemadame Walzell tilgodesett med renter frem til sin død. Men etter hennes bortgang skulle 4000 specidaler med påløpende renter skjenkes til opprettelsen og vedlikeholdelse av et Barneasyl i Barbu. I testamentet skrev Møller at her kunne barn som tilhørte fattige familier plasseres om dagen mens foreldrene gikk på arbeid. Her skulle de også, om omstendighetene tillot det, få undervisning i skolekunnskap og håndarbeide. Barnehagen ble etablert i 1884.

Bauta
-----

Foran barnehagen sto en bauta med relieff av Alexander Christian Møller, laget av Jo Visdal. Bautaen ble satt opp i 1914. Da barnehagen ble nedlagt i 2021 ble den flyttet opp på Øvre Tyholmen foran bygningen Alexander Møllers Minde.

Arkivet
-------

Arkivmateriale etter Agders Asyl barnehage befinner seg på KUBEN i Arendal. Arkivmaterialet består av to arkiver, et etter *Legatstyret for Alexander Møllers barneasyl* og et arkiv etter *Møllers Asyl*. I arkivet til legatstyret finnes bl.a. doktor Møllers testament. Arkivet etter Møllers Asyl omfatter bl.a. den tidlige perioden til barnehagen fra oppstarten i 1884.

Referanser
----------

1. ↑  Doktor Møllers siste vilje, *Avtrykk.no*, 24.11.2015

Eksterne lenker
---------------

* Barnehager Sentrum Øst
* Møllers Asyl barnehage[*død lenke*]
* (no) Arkiver etter Legatstyret for Alexander Møllers barneasyl på Arkivportalen
* (no) Arkiver etter Møllers Asyl på Arkivportalen
**St. Barbara-kirken** (tsjekkisk *Chrám svaté Barbory*) i Kutná Hora i Tsjekkia er oppført i gotisk stil og har historiske røtter tilbake til andre halvdel av 1300-tallet. Kirken er oppført på UNESCOs liste over verdens kulturarv.

St. Barbara-kirken som er oppført i barokk-gotikk, fikk stor betydning for utviklingen av arkitektur i Sentral-Europa. Det antas at Johann Parler den yngre som fra 1360 oppholdt seg i Praha og døde samme sted i 1405 eller 1406, er arkitekten bak kirkens kor. Konstruksjonen av korkapellet og tilhørende strebepilarer som ble påbegynt i 1388, anses som et typisk trekk fra Parler-verkstedet.

Kirkens interiør inneholder fresker som beskriver middelalderens dagligliv i gruvebyen Kutná Hora.

* Interiør.Interiør.
* Freskomaleri.Freskomaleri.
* Glassmaleri.Glassmaleri.

Referanser
----------

1. ↑  «St. Barbara's Cathedral». Besøkt 6. august 2023.
2. ↑  Biographie, Deutsche. «Parler, Johann - Deutsche Biographie». *www.deutsche-biographie.de* **(tysk)**. Besøkt 7. august 2023.
3. 1 2  Centre, UNESCO World Heritage. «Kutná Hora: Historical Town Centre with the Church of St Barbara and the Cathedral of Our Lady at Sedlec». *UNESCO World Heritage Centre* **(engelsk)**. Besøkt 6. august 2023.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** NKC
 |
Sichuanesisk
Fire dealektgrupper innen sichuanesisk
**Sichuanmandarin** eller **sichuanhua** eller **sichuanesisk** (forenklet kinesisk: 四川话; tradisjonell kinesisk: 四川話; pinyin: *Sìchuānhuà*; Wade-Giles: *Szŭ-ch'uan-hua*, sichuanesisk: *ʂːtsʰuən‘huaː*) er en dialekt innen dialektgruppen sørvestmandarin (西南官话), en gren av det kinesiske språket mandarin. 

Språket tales av ca 120 millioner mennesker i provinsen Sichuan og i byprovinsen Chongqing, og i tilgrensende deler av Hubei, Guizhou, Yunnan, Hunan og Guangxi.

Dialekter
---------

Sichuanesisk har mindre dialektspenn enn alle de andre mandarinspråk. Men det er mulig å inndele språket i fire dialekter: Minjiangdialekten (岷江小片), Chengdu-Chongqing-dialekten (成渝片), Renshou-Fushun-dialekter (仁富小片) og Ya'an-Shimian-dialekten (雅棉小片).

Minjiang, Ya'an-Shimian og Renshou-Fushun tales for det meste i det sørlige og i det vestlige Sichuan der befolkningen i større grad nedstammer fra den eldre sichuanesiske befolkning enn dagens befolkning i nordlige eller østlige Sichuan. Disse dialektene har bevart mange særtrekk fra bashu (de gamle sichuaneseres språk), og kalles derfor ofte for gammelsichuanesisk. Derimot er Chengdu-Chongqing gjerne kale nysichuanesisk og har få rester etter bashu.
Hovedrolleinnehaverne Olivia Holt og Aubrey Joseph
***Marvel's Cloak & Dagger*** er en amerikansk kabelfjernsynsserie skapt for Freeform av Joe Pokaski, basert på Marvel-tegneserien av samme navn. Serien er satt i Marvels filmatiske univers, og deler kontinuitet med spillefilmene og andre fjernsynsserier. Serien ble produsert av ABC Signature Studios og Marvel Television, med Pokaski som showrunner.

Tittelrollene i serien er besatt av Aubrey Joseph og Olivia Holt, som henholdsvis Tyrone Johnson (Cloak) og Tandy Bowen (Dagger), to tenåringer som får superkrefter og innleder et romantisk forhold.

En fjernsynsserie med Cloak & Dagger ble planlagt for ABC Family i juli 2011. I april 2016 ble serien bestilt for Freeform, det nye navnet på ABC Family, og i løpet av august var Pokaski blitt med i serien som showrunner og executive producer. Joseph og Holt ble castet[*klargjør*] i januar 2017, med Andrea Roth, Gloria Reuben, Miles Mussenden, Carl Lundstedt, James Saito, og J.D. Evermore i andre roller. Filming av serien startet i februar 2017 i New Orleans.

Serien, som består av 10 episoder, hadde premiere i 2018.

Handling
--------

I New Orleans, Louisiana, kommer tenåringene Tandy Bowen og Tyrone Johnson fra vidt forskjellige bakgrunner. Men begge to har skaffet seg superkrefter, etter en livsendrende begivenhet som handlet om kollapsen av Roxxon Gulf-oljeplattformen. Etter hvert som vennskapet deres utfolder seg, innser Tandy og Tyrone snart at de spesielle kreftene deres fungerer enda bedre når de er sammen. De begynner deretter å bruke disse kreftene til å forsøke å fikse ting som de mener er feil i verden.

Skuespillere
------------

* Olivia Holt som Tandy Bowen / Dagger.
* Aubrey Joseph som Tyrone Johnson / Cloak: Han kan transportere andre mennesker gjennom Darkforce Dimension.
* Gloria Reuben som Adina Johnson: Tyrones mor.
* Andrea Roth som Melissa Bowen: Tandys mor som er avhengig av narkotika og alkohol.
* J. D. Evermore som James Connors: En skremmende detektiv med arr i New Orleans Police Department.
* Miles Mussenden som Otis Johnson: Tyrones far, som forsøker å forsørge familien.
* Emma Lahana som Brigid O'Reilly / Mayhem: En detektiv fra Harlem.
* Jaime Zevallos som Francis Delgado: En rådgiver og prest som ofte stiller spørsmål ved livet han har har valgt.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Cloak & Dagger* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Cloak & Dagger* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) *Cloak & Dagger* på The Movie Database – TV Rediger på Wikidata

* (en) *Cloak & Dagger* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

* (en) *Cloak & Dagger* på Metacritic Rediger på Wikidata
BSI Owls Lacrosse etter NM-runde i Oslo våren 2017
**BSI Owls Lacrosse** (kvinner) er et lacrosselag fra Bergen stiftet i 2011. I 2012 ble laget en del av Bergen studentidrettslag (BSI). Laget består hovedsakelig av studenter i Bergen, men er også åpent for andre spillere bosatt i Bergen. Laget har sin hjemmebane på Krohnsminde idrettsplass og draktfargene er svart og hvit.

Norgesmesterskapet 2017
-----------------------

Laget endte på en 5.-plass i NM 2017 etter å ha spilt plasseringskamp om 5.-plassen mot KSI Cherokees Lacrosse (20 - 5).

| Resultater NM 2017 |
| --- |
| **BSI Owls** | BI Cheetahs | **15** - 6 |
| NHHI Vixens | **BSI Owls** | 6 - **14** |
| HiOA Queens | **BSI Owls** | 11 - **10** |
| UiSi Phoenix | **BSI Owls** | 12 - **9** |
| Oslo Lacrosse | **BSI Owls** | 8 - **5** |
| **BSI Owls** | NTNUI Lacrosse | **7** -12 |
| **BSI Owls** | BI Lionesses | **10** - 5 |
| KSI Cherokees | **BSI Owls** | 6 - **10** |
| **BSI Owls** | GSI Grizzlies | **5** - 11 |
| **BSI Owls** | KSI Cherokees | **20** - 5 |

Serierunder 2017/2018
---------------------

Laget deltar i seriegruppe 2, hvor topp 4 etter to serierunder kvalifiserer seg til NM 2018. Første runde ble arrangert i Lillehammer 27.-29. oktober 2017, mens andre runde arrangeres i Bergen 20.-22. april 2018.

1. runde, Lillehammer 27.-29. okt. 2017| Resultater |
| --- |
| **BSI Owls** | Lillehammer Lynx | **28** -1 |
| BI Lionesses | **BSI Owls** | 5 - **14** |
| BI Cheetahs | **BSI Owls** | 1 - **13** |
| **BSI Owls** | NTNUI Lacrosse | **9** - 11 |
| NHHI Vixens | **BSI Owls** | 2 - **16** |

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* BSI Owls Lacrosse på Facebook Rediger på Wikidata

* BSI Owls Lacrosse på Instagram Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
Eliteserien i lacrosse for kvinner 2022/23 |
| --- |
|  | 
* BSI Owls
* Christiania
* KSI Cherokees
* Oslo Pandas
* Saints

 | Norges flagg |

| * v
* d
* r
1. divisjon lacrosse for menn 2022/23 |
| --- |
|  | 
* BI Athletics
* BI Bergen
* BSI
* GSI

 | Norges flagg |
**Hollandsch Diep** (også: **Hollands Diep**, historisk navn: **Buttervliet**) er en elv i Nederland. Den ligger på grensen mellom provinsene Zuid-Holland i nord og Noord-Brabant i sør. Den er 905–2 070 m bred og 21 km lang, og er en viktig del av vannveien mellom Rotterdam og Antwerpen.

Beskrivelse
-----------

Hollandsch Diep oppstår ved Lage Zwaluwe der kanalen Nieuwe Merwede og elven Amer (som er fortsettelsen av kanalen Bergsche Maas) møtes, og er med det en del av estuaret til Rhinen og Maas. Nord for Hollandsch Diep ligger øyene Dordrecht og Hoeksche Waard. Mellom dem danner elven Dordtse Kil, som munner ut i Hollandsch Diep ved Moerdijk, en forbindelse til elven Oude Maas. Ved østsiden av Hollandsch Diep ligger naturreservatet Biesbosch. På vestsiden munner den ut i Nordsjøen via buktene Volkerak i sør og Haringvliet i vest. Både disse buktene og Hollandsch Diep er demt opp som en del av Deltaprosjektet.

Kryssing av elven
-----------------

Ved Moerdijk knytter tre broer øyen Dordrecht sammen med Noord-Brabant. En for biler og sykler, en for vanlig jernbane og en for hurtigtogbanen HSL-Zuid. I vest ligger den kunstige øyen Hellegatsplein som et trafikknutepunkt og knytter sammen Hoeksche Waard (mot nord, via broen *Haringvlietbrug*), Goeree-Overflakkee (mot vest, via demningene *Hellegatsdemningen*) og Noord-Brabant (mot sørøst, via *Volkerakdemningen*).

Eksterne lenker
---------------

* (en) Hollandsch Diep – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Aktuell informasjon – Rijkswaterstaat (nederlandsk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** GeoNames
 |
**Tragédie lyrique** (eller *tragédie en musique*) var en sjanger innen fransk opera som var populær fra sent 1600-tall og til den franske revolusjonen mot slutten av 1700-tallet.

Som opphavsmann regnes den fransk-italienske komponisten Jean-Baptiste Lully. På 1670-tallet skapte han i samarbeid med librettisten Philippe Quinault en form som besto av elementer fra ballet-de-cour, pastorale og maskinteateret. Under oppføring av en tragédie lyrique-operaer var flere kunstformer i sving: musikk, dikt, ballett, kostymer og scenebilder. Denne prangende operasjangeren for hoff og adel skiller seg fra den borgerlige *drame lyrique* som oppsto i forkant av den franske revolusjonen.

Verkene var strukturert rundt en musikalsk ouverture, en prolog og fem akter. Lully etablerte en overtyreform som ble kalt *fransk overtyre* og som besto av en hurtig mellomdel innrammet av staselige, nærmest pompøse deler med punkterte rytmer. I prologen ble den regjerende kongen lovpriset og det kunne spilles på dagsaktuelle politiske spørsmål. 

Mot slutten av 1700-tallet måtte tragédie lyrique vike plass for den stadig viktigere *opéra comique*, men fikk en etterfølger med seria-sjangeren *grand opéra*.

Et utvalg komponister som skrev tragédie lyrique-operaer

* Jean-Baptiste Lully
* Pascal Collasse
* Marc-Antoine Charpentier
* Marin Marais
* Élisabeth Jacquet de La Guerre
* André Campra
* Jean-Féry Rebel
* François Rebel
* Jean-Philippe Rameau
* Jean-Marie Leclair

Litteratur
----------

* John Warrack og Ewan West: *The Oxford Dictionary of Opera*, Oxford University Press 1992, ISBN 0-19-869164-5
* Michele Calella: *Das Ensemble in der Tragédie lyrique des späten Ancien régime* (= *Schriften zur Musikwissenschaft aus Münster.* Bind. 14). Verlag der Musikalienhandlung Wagner, Eisenach 2000, ISBN 3-88979-086-0

Eksterne lenker
---------------

* Jean-Philippe Rameau: diskografi

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | NKC
 |
**BTR-70** (russisk: БТР-70) er et sovjetisk pansret personellkjøretøy. Det har åtte hjul og et lite, konisk tårn foran på vogna. Mellom andre og tredje settet med hjul er det litt større mellomrom, og der sitter en dør.

BTR-70 er en videreutvikling av BTR-60. Den ble først vist offentlig på en militærparade i Moskva i 1980. Hovedforskjellene til forgjengeren er at BTR-70 har kraftigere motorer, bedre utsyn innenfra og luke på siden i stedet for oppå for infanteriet.

BTR-70 ble utviklet ved designbyrået Dedkov i Gorkij-Arzamaz under navnet *Obiekt 60*. Den kom i produksjon i 1972. Selv om produsenten vanligvis oppgis til å være bilfabrikken Gorkij, så ble produksjonen av denne og etterfølgende BTR-80 gjort på nabofabrikken Arzamas.

Varianter
---------

BTR-70MSEr en kommandovogn uten tårn.
BTR-70ShMEr kovogn/stabskjøretøy.
BREMBergningsvogn uten tårn, men med kran.
BTR-70KhFor ABC-bekjempning.
SPR-2 «Rtut-B» (stantsija pomekh radiovzryvateljam)egnet for elektronisk krigføring mot artillerigranater med nærhetsbrannrør. Varianten har en jammer som kan få granaten til å eksplodere før den kommer til målet.
SPR-2MModernisert utgave av SPR-2 med mer kompakt utstyr. Bruker også BTR-80 som plattform.
Noen BTR-70 har blitt påmontert tårnet fra den senere BTR-80. Romania har lisensprodusert BTR-70 som TAB-77.

Referanser
----------

1. ↑  
	* *Jane's Armour and artillery 1997-98*, ISBN 0-7106-1542-6

Eksterne lenker
---------------

* (en) BTR-70 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) BTR-70 – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Beskrivelse på fas.org

  


| * v
* d
* r
Sovjetiske kampkjøretøyer fra den kalde krigen |
| --- |
| Stormpanservogner | BMP-1 **·** BMP-2 **·** BMP-3 |
| Stridsvogner | PT-76 **·** T-55 **·** T-62 **·** T-64 **·** T-72 **·** T-80 |
| Pansrede personellkjøretøyer | BTR-152 **·** BTR-60 **·** BTR-70 **·** BTR-80 **·** MT-LB |
| Andre | ASU-85 |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | NKC
 |
*«Pennsylvaniatysk» kan også referere til pennsylvaniatyskere.*

**Pennsylvaniatysk**, eller **Pennsylvania Dutch**, er et høytysk språk som snakkes av rundt 100 000 mennesker i Nord-Amerika. Det er det tradisjonelle språket til pennsylvaniatyskerne.

Brukerne av språket finnes i dag i Pennsylvania, Ohio og Indiana i USA, og i Ontario i Canada. Historisk sett ble språket talt av mennesker i Pennsylvania av sørtysk opprinnelse, enten de var lutheranere, reformerte eller katolikker. Bruken av pennsylvaniatysk som et dagligspråk i urbane områder (som f.eks. Allentown, Reading, Lancaster og York) var på tilbakegang innen begynnelsen av 1900-tallet, mens det i mer landlige områder fortsatt var i utstrakt bruk fram til slutten av andre verdenskrig, men ikke så lenge etterpå. I dag er flesteparten av talerne enten amish eller gammelmenonitter.

Referanser
----------

1. 1 2  Ethnologues tall fra 2000

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data)
 |
**Australian National Airways** var et australsk flyselskap som fikk kort levetid.

Selskapet ble grunnlagt i 1929 av Charles Kingsford Smith og Charles Ulm. Selskapet begynte operasjoner i januar 1930. Ved oppstarten ble det anskaffet fem Avro 618 Ten, tre-motors fly tilsvarende Kingsford Smiths berømte *Southern Cross*. Selskapet startet med flyvninger mellom Sydney og Brisbane og Sydney – Melbourne,

Allerede etter et års drift måtte selskapet avvikles. I løpet av den korte tiden hadde to av flyene havarert, begge i 1931 et i mars 1931 i Britisk Malaysia og et annet i november 1931 i De australske Alper.

Flåte
-----

VH-UMF *Southern Cloud* (havarert mars 1931)
VH-UMG *Southern Star*
VH-UMH *Southern Sky*
VH-UMI *Southern Moon*
VH-UNA *Southern Sun* (havarert november 1931)
Da selskapet ble oppløst ble *Southern Moon* kjøpt av Ulm som modifiserte flyet for lang-distanse flyvninger. De to andre ble solgt til et annet australsk selskap.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopedia of Australian Science
 |