recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Blått: Frankerriket i 768  
Oransje: Områder tilføyd av Karl den store mellom 768 og 811  
Gult: lydstater  
Avarermarken lå i det østlige Bayern mellem Donau og Drava.
**Avarermarken** var en grensemark beliggende i det nåværende Niederösterreich i Østerrike. Den frankiske kongen Karl den store grunnla omkring 800 denne såkalte Avarermark, som skulle fungere som en grense og beskytte mot de i Pannonia og Sentral-Europa herskende avarer. Disse trengte fra omkring år 560 inn i Europa fra Sentral-Asia, og truet så sent som fra midten av det 8. århundre i økt omfang frankernes interesser i strategisk betydningsfulle regioner i Sentral-Europa.

Karl den store etablerte denne grensemarken som markgrevskap, hvis lensbærer (greven) fikk særlige militære beføyelser, med retten til å kreve inn særlige skatter deretter. I det 9. århundre besto det i tillegg til marken ved Donau (Marchia Orientalis) også en mark i Kärnten (Karantania), som også omfattet områder i det nåværende Slovenia.

Portal: Tyskland
**Ole Morten Rokvam** (født 22. mars 1963 i Oslo) er en norsk keramiker, bosatt i Risør. Han har utdannelse fra Indiana State University (1984–89) og Southern Methodist University i Dallas, Texas (1995-97). Etter flere år i USA, flyttet han tilbake til Norge og har siden blitt boende i Risør, hvor han har etablert et eget galleri.

Rokvam er kjent som en aktiv og engasjert kunstner med et særegent uttrykk, der han henter inspirasjon fra industri og arkitektur. Skulpturelle kanner er et av hans varemerker. I forbindelse med en utstilling på Galleri Format i 2007, forteller han at han henter elementer fra industrien og kan bli inspirert av oljekanner og maskindeler fra nedlagte bedrifter. Han har flere separatutstillinger bak seg, både i USA og Norge. I Norge har han blant annet hatt separatutstillinger i kunstforeninger i Risør (2001), Skien (2002), Ål og Mandal (begge i 2003). Han har stilt ut på Galleri Smia i Kristiansand (2004), Galleri Format i Bergen (2007) og Galleri Falkum i Skien (2008). Rokvams arbeider er innkjøpt av Vestlandske kunstindustrimuseum (nå KODE1) i Bergen (2003), Risør kommune (2004), Nordenfjeldske kunstindustrimuseum i Trondheim (2005), Nasjonalmuseet (2009) og Kunstindustrimuseet i Oslo (2012).

Ole Morten Rokvams brenningsteknikk (raku) foregår ved at arbeidene blir brent til 1350 grader celsius i en vedfyrt ovn i opptil fem døgn. Gjennom Den kulturelle skolesekken i Aust-Agder har mange elever i grunnskolen tatt del i hans kunstprosjekter. Han har mottatt mange utmerkelser både nasjonalt og internasjonalt for sitt unike arbeid. Som eneste kunstner er han tildelt Aust-Agder fylkeskommunes kulturstipend to ganger – i 2003 og 2012.

I perioden 15.11. – 21.12.2014 er Rokvam engasjert i gruppeutstillingen «Transformator» i Bomuldsfabriken Kunsthall i Arendal, en eksperimentell utstilling med abstrakte skulpturer, installasjoner, lydarbeid og video. Utstillingen er laget av en gruppe keramikere i samarbeid med Norsk Teknisk Porselen (NTP) i Fredrikstad.

Ole Morten Rokvam er medlem av Norske kunsthåndverkere Sør-Norge (NK Sør-Norge).

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑
3. ↑  *Kjøpt av staten* Stavanger Aftenblad - 24.08.2009
4. ↑  Keramiker med stor suksess Aust Agder Blad - 10.07.2012
5. ↑  Stipender til lokale kunstnere Fædrelandsvennen - 07.06.2012
6. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 9. mars 2016. Besøkt 26. november 2014.
7. ↑
8. ↑  FÆDRELANDSVENNEN 24.11.2014 Side 25 - Seksjon: Kultur - Del: 1 Forfatter: Johan Otto Weisser

Kilder
------

* 
* 
* 
* 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | KulturNav
 |
**Ole Mathisen** (født 13. februar 1965 i Sandefjord) er en norsk musiker (saksofon og klarinett) og komponist, bror av musikerne Hans Mathisen, Nils Mathisen og Per Mathisen, og kjent fra nær hundre innspillinger og komposisjoner for film og TV.

Han er utdannet ved Berklee i Boston (1988) og Manhattan School of music (1995), og virker som lærer ved Columbia University i New York City. Mathisen har vært fast i Chris Washburne og hans latinjazz-band «SYOTOS Band» (fire plater). Selv ledet han orkesteret «Anomaly». 
Med brødrene Per og Hans medvirker Ole i Chris Washburne's sekstett «NYNDK» (2003–) som har utgitt *Jazzheads* (2006). Han har også arbeidet med Petter Wettre og Adam Nussbaum/Francois Moutin i oppsetningen «Conspiracy».

Han har også medvirket på utgivelser med Hans Mathisen og Olga Konkova og spilte også klarinett på Dream Theaters konsert-DVD i 2006.

Referanser
----------

1. ↑   Discogs, Discogs artist-ID 376012, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Ole Mathisen hjemmeside.
3. ↑  Ole Mathisen Arkivert 9. januar 2006 hos Wayback Machine. fra kulturnett.no
4. ↑  Chris Washburne Arkivert 28. april 2007 hos Wayback Machine. hjemmeside
5. ↑  Tor Hammerø, NYNDK: NYNDK anmeldt i puls.no (24.2.06)

Portal: Jazz

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** BIBSYS **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |
Den danske kunsthåndverker Eva Stæhr-Nielsen arbeider (1969).
**Kunsthåndverk** eller **kunsthandverk** er en visuell, skapende kunstform som tar utgangspunkt i teknikker, materialer og former knyttet til spesialiserte håndverk. Hovedforskjellen fra tradisjonelle håndverk er at kunsthåndverkere ikke primært har som mål å lage forhåndsdefinerte funksjonelle og dekorative gjenstander, men å utføre en utforskende prosess som resulterer i frie kunstuttrykk. Kunsthåndverkere arbeider ofte materialspesifikt med enten keramikk, metall, tekstil, glass, lær eller andre håndverksmaterialer med solid dybdekunnskap innen sitt håndverk. De kan også arbeide tverrmedialt eller utforske materialer som ikke tradisjonelt er relatert til håndverk. Produksjonen kan bestå av alt fra unike bruksobjekter til skulpturer, konseptkunst, installasjoner og performative verk. 

Kunsthåndverkere arbeider ofte individuelt, i eget eller delt verksted, og produserer unike arbeider til visning i utstillinger, til offentlig utsmykning og til salg i gallerier og på markeder. Kunsthåndverkerne bruker også sin kompetanse gjennom oppdrag som kunstkonsulent, kurator eller designer og gjennom formidlings- og undervisningsarbeid, styre- og juryarbeid o.l.

Kunsthåndverk i Norge
---------------------

I Norge får man i hovedsak utdanning som kunsthåndverker ved de offentlige kunsthøgskolene, med BFA (Bachelor of Fine Arts) eller MFA (Master of Fine Arts). 

Kunsthåndverk et forholdsvis ungt fag i Norge, for alvor etablert og definert i forbindelse med deltakelse i Kunstneraksjon -74 og opprettelsen av organisasjonen Norske Kunsthåndverkere i 1975. Tidligere ble kunsthåndverk ofte forbundet med folkeindustri, husflid, prydkunst, kunstindustri eller brukskunst – praksiser som har hatt en videre betydning enn dagens kunsthåndverk. Den estetiske verdien ved håndverksproduktet har stadig blitt viktigere i forhold til bruksverdien, og kunsthåndverk er i dag ansett som en selvstendig kunstform.

Det norske tidsskriftet *Kunsthåndverk* utgis fire ganger i året og dekker de mest sentrale uttrykkene og debatter innen området både nasjonalt og internasjonalt.

Referanser
----------

1. ↑  Yrkesbeskrivelse av kunsthåndverker
2. ↑  Bjørn Nilsen og Else Breen (1997). «Kamp og kultur : perspektiver på 70-tallet». Aschehoug.
3. ↑  Tidsskriftet Kunsthåndverk

Eksterne lenker
---------------

* (no) Kunsthåndverk i Store norske leksikon
* Organisasjonen Norske Kunsthåndverkere

Portal: Kunst

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** GND **·** NDL **·** NKC **·** NKC
 |
Utstillingen sett fra sjøen
Den store restauranten
**Kunstindustriutstillingen 1909** var en utstilling i *Frisens park* ved Biskopsudden på Djurgården i Stockholm som ble arrangert av Svenska Slöjdföreningen. Utstillingen ble arrangert med kun svenske deltakere. Utstillingen varte fra 4. juni til 30. september 1909 etter å ha blitt forlenget fra 15. september.

Utstillingen ville gi en sammenfatning av aktuell svensk kunsthåndverk og kunstindustri og kan sees som en noe mindre oppfølger til Stockholmsutstillingen 1897. Akkurat som ved 1897-utstillingen var det Ferdinand Boberg som var hovedarkitekt. Han tegnet alt fra utstillingskatalogen til den pompøse arkitekturen med fontener, kaskader, tårn og arkader. Alt var holdt i en lys, nesten hvit fargeskala og bygningene kaltes også *den Vita staden*. Gustaf V var utstillingens beskytter og arbeidsutvalget besto av Prins Eugen, hoffintendent Carl Bendix og Erik Gustaf Folcker.

Bedriftene som stilte ut viste det beste fra sin produksjon, som regel av høy kvalitet. Bobergs takarrangement med hundrevis av glødelamper i den store restauranten vekket oppmerksomhet. Elektrisiteten var den nye, rene energien. Den store restauranten var møblert med en kopi av Michael Thonet bøytrestol "Stuhl Nr. 14" fra 1859. Utstillingen inneholdt i tillegg en lang rekke boliginnredninger og møbler, imidlertid kom det sosiale programmet til kort og kun noen småhus med enkel innredning ble vist. I ettertid fremsto utstillingen på mange måter som en pompøs, usvensk oppvisning av den etablerte jugendstilen.

Utstillingen arrangerte også et lotteri hvor førstepremien var en fullt innredet villa tegnet av arkitekt Ivar Callmander inklusive tomt i Storängen.

Neste og siste internasjonale utstilling som Ferdinand Boberg skulle stå for som hovedarkitekt ble den baltiske utstillingen i Malmö i 1914.

Referanser
----------

1. ↑  Formgenom tiden, s. 54

Litteratur
----------

* *Form genom tiden, människans rum och ting*. Specialnummer av FORM. ISSN 0015-766X

Eksterne lenker
---------------

* Kunstindustriutstillingen 1909 på Stockholmskällan

| * v
* d
* r
Utstillinger i Sverige |
| --- |
| Göteborg | Göteborgutstillingen 1891  **·** Göteborgs jubileumsutstilling i 1923 |
| Helsingborg | Helsingborgutstillingen 1903 **·** Helsingborgutstillingen 1955 **·** Helsingborgutstillingen 1999 |
| Lund | Lundautstillingen 1907 |
| Malmö | Den baltiske utstillingen i 1914 |
| Norrköping | Kunst- og industriutstillingen i Norrköping 1906 |
| Stockholm | Stockholmsutstillingen 1866 **·** Stockholmsutstillingen 1897 **·** Kunstindustriutstillingen 1909 **·** Hjemutstillingen 1917 **·** Stockholmsutstillingen 1930 |
| Umeå | Bo 87 |
| Varberg | Landbruksutstillingen i Varberg 1904 **·** Håndverks- og industrimessen i Varberg 1927 |
| Örebro | Örebroutstillingen 1883 **·** Örebroutstillingen 1899 **·** Örebroutstillingen 1911 **·** Örebroutstillingen 1928 **·** Örebroutstillingen 1947 **·** Jubileumsutstillingen Örebro 700 år 1965 **·** Bo92 |

Portal: Sverige
**Li Lianying** (tradisjonell kinesisk: 李連英, forenklet kinesisk: 李连英, pinyin: *Lǐ Liányīng*; født 12. november 1848 i Dacheng som nå er i Langfang i Hebei i Kina, død 4. mars 1911 i Beijing) var en keiserlig evnukk i Qing-dynastiets Kina. Han kom til makt under enkekeiserinne Cixi, som var Kinas *de facto* herskerinne i 39 år, i perioden 1869–1908.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Li Lianying kom fra en fattig familie i provinsen Zhili. I 1853, da han var i seksårsalderen, ble han kastrert og sendt for å gjøre tjeneste som evnukk i husholdet til prins Zheng. 

### Virke i Den forbudte by

I 1856 ble han sendt for å tjene som palassevnukk i Den forbudte by. Han ble promovert til «annenoppsynsmann» (二總管) i 1867.

I 1869 ble storoppsynsmann An Dehai henrettet av Ding Baozhen, guvernøren i Shandong, for å ha reist utenfor Den forbudte by uten tillatelse. Noen år tidligere hadde Li på sin side hjulpet enkekeiserinne Cixi da hun under Xinyoukuppet grep makten fra de åtte regenter, og på den måte hadde han henes gunst. Den takknemlighetsgjelden bidro til at Cixi etter henrettelsen av An utnevnte Li til sin nye personlige assistent, og deretter til storoppsynsmann. 

Han var hovedevnukk (总管太监) til han gikk av i 1908. Li Lianying var kjent for å være dominerende i hoffsaker; han utøvet en streng kontroll med de øvrige evnukkers gjøren og laden, og avgjorde hvem som skulle få foretrede for enkekeiserinnen. Denslags audienser vær gjerne knyttet til store bestikkelser, og Li Lianying ble med tiden temmelig rik.

Li bad om tillatelse til å tre tilbake etter enkekeiserinne Cixis død i 1908. Søknaden ble innvilget av enkekeiserinne Longyu, som tillot ham å forlate keiserfoffet så snart det var forløpt hundre dager etter Cixis død. 

Li Lianying levde et tilbaketrukket liv etter dette, og døde innen utbruddet av Xinhairevolusjonen i 1911.

Litteratur
----------

* Evelyn S. Rawski: *The last emperors: a social history of Qing imperial institutions*. Berkeley: University of California Press, 2001

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Kunstfiber** eller **syntetiske fiber** er kunstig framstilte fiber, en av de to hovedgruppene fiber brukt i tekstiler. Den andre er naturfiber. Kunstfiber kan være blant annet polyester, polyamid, akryl, polyuretan. Regenererte cellulosefiber (for eksempel viskose) er også kunstfiber.

Kunstfiber
----------

* Genererte fibre
	+ Regenerert cellulose
		- kupro
		- modal (tekstil)
		- viskose
	+ Cellulosaacetat
		- acetat
		- triacetat
	+ Øvrige genererte fibre
		- protein
* Syntetiske fibre
	+ akryl
	+ elastan
	+ kolfiber
	+ modakryl
	+ polyamid (nylon)
	+ polyester
	+ polyeten
	+ polypropen
	+ vinyl
* Uorganiske fibrer
	+ glassfiber
	+ metallfiber

Tekstiler
---------

Forbruk av forskjellige tekstiltyper i EU i 1998| Fibertype | Forbruk i 1000 tonn | Forbruk i % av total |
| --- | --- | --- |
| Bomull | 674,7 | 30,3 |
| Ull | 358,4 | 16,1 |
| Polyester | 447,9 | 20,1 |
| Polyakryl | 279,5 | 12,6 |
| Polyamid | 210,3 | 9,4 |
| Regenerert cellulose | 225,2 | 10,1 |
| Andre | 30,0 | 1,4 |
| Total | 2 260 | 100 |

Miljøhensyn
-----------

Råvaren til ulike cellulosebaserte fiber er trevirke. Prosessen *kan* lede til utslipp av oksygenforbrukende stoffer til vann, og cellulosemassen kan være bleket med klor. Andre kunstfiber er laget av mineralolje, et fossil, ikke-fornybar ressurs, men i dag er kunstfiber en liten del av forbruket av mineralolje (2–4%).

Referanser
----------

1. 1 2  Grønt i praksis: Tekstiler og miljø Arkivert 31. oktober 2007 hos Wayback Machine. (lest 25. september 2007)
**Mount Annaguan** (malaueg: *Ga-dang ya Annaguan*) er et fjell i kommunen Rizal i provinsen Cagayan nord på Filippinene. Det er 1.400 meter høyt, og er et turistmål under utvikling (2018).

Beskrivelse
-----------

Fjellet har en vel ivaretatt skog og en grotte egnet for turisme. Området har noen sjeldne dyrearter, som apeørn (*Philippine eagle*). Fra fjellets topp er det utsyn over byene Rizal, Conner, Santo Niño og Piat. Fjellet var sjulested for japanske soldater henimot slutten av annen verdenskrig.

Fjellet er 104 kilometer (104 000 m) fra Tuguegarao, Cagayans hovedstad, og 594 kilometer (594 000 m) fra Manila.

Mytologi
--------

Malauegfolket har mytologi knyttet til fjellet. En gang for lenge lenge siden bodde Malana, en mann av styrke og makt, ved fjellsiden. Han var en helt, som kjempet mot sin rival Biuag. Fjellet selv var, ifølge en annen fortelling, blitt til ved at en gudinne av utrolig styrke hadde fått det til å reise seg så høyt at det nådde opp til skyene. Slik ble det mulig å nå opp til paradis ved å bestige fjellet.
***The Flag of His Country*** er en amerikansk stumfilm fra 1910.

Handling
--------

Walter North kommer opprinnelig fra New York, men er gift med en ung kvinne fra Sørstatene. Historien begynner i 1861 med at datteren deres blir døpt, og det unge paret lever lykkelig i hjemmet sitt i Baltimore. Men den amerikanske borgerkrigen bryter snart løs, og broren til Mrs. Norths verver seg snar til konføderasjonens rekker. Men Walter North nekter å følge hans eksempel, og slår seg heller sammen med unionshæren. Hans kone tar deretter farvel med ham, etter at hun ber ham velge mellom flagget og henne.

Fire år senere når North kommer tilbake, oppdager han sitt tidligere hjem øde og forlatt. Selv om han forsøker å finne ut hvor hans kone og barnet deres nå befinner seg, lykkes han ikke. Han flytter derfor til sitt nye hjem i Nordstatene, og der blir han sjef for en vaktpost. Mrs. North, som samtidig tror at ektemannen hennes ble drept i løpet av borgerkrigen, kommer også nordover sammen med broren sin og det lille barnebarnet sitt.

Referanser
----------

1. ↑  THE FLAG OF HIS COUNTRY

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Flag of His Country* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
**Li Min** (kinesisk: 李敏; pinyin: *Lǐ Mǐn*; født i 1936 i fylket Zhidan i byprefekturet Yan'an i provinsen Shaanxi i Kina med familierøtter i Xiangtan i Hunan), opprinnelig navn **Mao Jiaojiao** (kinesisk: 毛姣姣; pinyin: *Máo Jiāojiāo*), er datter av Mao Zedong og hans daværende hustru He Zizhen. Hun bærer ikke etternavnet Mao, ettersom faren på den tid hadde tatt navnet *Li Desheng* (forenklet kinesisk: 李德胜; tradisjonell kinesisk: 李德勝; pinyin: *Lǐ Déshèng*) for å forvirre dem som forfulgte ham. 

Hun ble gift med Kong Linghua (forenklet kinesisk: 孔令华; tradisjonell kinesisk: 孔令華; pinyin: *Kǒng Lìnghuá*) i 1959.Hun har én sønn, Kong Jining (forenklet kinesisk: 孔继宁; tradisjonell kinesisk: 孔繼寧; pinyin: *Kǒng Jìníng*) og én datter, Kong Dongmei (forenklet kinesisk: 孔东梅; tradisjonell kinesisk: 孔東梅; pinyin: *Kǒng Dōngméi*).

Li Min var medlem av den 10. nasjonalkongress av Det kinesiske folks politisk rådgivende konferanse.

Referanser
----------

1. ↑  Three Sisters of Mao Zedong Family Get Together at CPPCC Arkivert 20. mai 2011 hos Wayback Machine. People's Daily Online, 3. mars 2003.
«Bark» har flere betydninger.
Tverrsnitt av en trestamme. Barken er det ytterste laget.  Foto: Svein Harkestad 
Bark på paternostertre
**Bark** er det ytterste laget på vedplanter som busker og trær. Det ligger over veden og består av flere lag. Ytterst er det oftest en død skorpe, som vanligvis sprekker på langs. Det papirtynne barklaget ytterst på bjørketrær kalles *never*.

Under det ytterste laget finnes barkens vekstlag, og under dette igjen er det som regel et bastlag. Innerst er det enda et vekstlag (kambium) som danner veden.

Normalt strømmer sevjen oppover i yteveden og nedover i basten. Hvis man binder noe stramt rundt treet, vil det etter hvert dannes en bul over snøringen. Hvis treet har rotforbindelse med andre trær, slik at røttene holder seg i live, vil treet gradvis vokse over snøringen ovenfra, og kun etterlate seg et arr og en fortykkelse der det vokste over tauet.

Noen trær har spiselig bark og har gjennom flere tidsperioder med kaldt klima i Norge blitt brukt som et supplement i kosten, blant annet for å lage barkebrød.

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑

Eksterne lenker
---------------

* (en) Bark (botany) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL **·** NKC
 |
Det forente Silla.
**Hyoso av Silla** (koreansk hanja: 孝昭王; hangeul: 효소왕; revidert romanisering: *Hyoso Wang*; født 687, død 702), personlig navn **Gim Ihong** (金理洪; 김이홍) eller **Gim Gong** (金恭; 김공) var den trettiandre herskeren av det koreanske kongedømmet Silla, som han hersket over fra 692 til sin død av sykdom i Silla-hovedstaden høsten 702. Han var den eldste sønnen til kong Sinmun og dronning Sinmok (神穆).

Hyosos regjeringstid ble kjennetegnet av fortsettelsen av sentraliseringen av riket etter Silla hadde forent Koreas tre kongedømmer. Som sin far møtte Hyoso motstand i form av opprør fra høytstående aristokrater i det sillanske aristokratiet. Sommeren 700 ble for eksempel *Ichan* Gyeongyeon (慶永) henrettet for forræderi. Intrigene involverte også Sillas statsminister, som mistet sin stilling. 

Relasjonene med det kinesiske Tang-dynastiet ble forbedret i Hyosos regjeringstid etter den diplomatiske nedgangen som fulgte Silla-Tang alliansen under krigene mot Baekje og Goguryeo og den følgende Silla-Tang-krigen på 660- og 670-tallet. Tributtrelasjonene ble stadig opprettholdt, og Hyoso, som Sinmun før han, ble innsatt eller godkjent at Táng-keiseren som Sillas konge. 

Noen få henvisninger fra kong Hyosos annaler i den koreanske historien *Samguk Sagi* fra 1200-tallet vitner også om stadig diplomatisk kontakt med Japan, og japanske historiebøker, særlig *Shoku Nihongi*, er pålitelige kilder for å fastsette datoene for Silla-kongene og -dronningenes død i denne perioden, siden Japan ofte hørte om deres død fra diplomatiske utsendinger. 

Kong Hyoso døde i 702. Siden han ikke hadde noen sønn, ble han etterfulgt av sin yngre bror, som ble kong Seongdeok av Silla. 


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Sinmun av Silla** | **Konge av Silla (Koreansk monark)**(692–702) | Etterfølger:**Seongdeok av Silla** |
Barkam (Ma'erkang)
Barkam i Sichuan
Fylket **Barkam** (kinesisk: 马尔康县 ; pinyin: *Mǎ'ěrkāng Xiàn*; tibetansk : འབར་ཁམས་ / 'Bar-khams) er en administrativ enhet i det autonome prefektur Ngawa for tibetanere og qiangfolk i provinsen Sichuan i Folkerepublikken Kina. Befolkningen var på 54.735 i 1999.

Kulturminner
------------

Landsbyen Zhuokeji Tusiguan (*Zhuokeji tusiguan zhai*, 卓克基土司官寨) fra Qing-dynastiets tid og diaolouen i Zhibo (*Zhibo diaolou*, 直波碉楼) er oppført på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner.

Administrative enheter
----------------------

Barkam består av tre storkommuner og elleve kommuner:

* Storkommunen Ma'erkang 马尔康镇
* Storkommunen Zhokeji 卓克基镇
* Storkommunen Songang 松岗镇

* Kommunen Suomo 梭磨乡
* Kommunen Baiwan 白湾乡
* Kommunen Danba 党坝乡
* Kommunen Mu'erzong 木尔宗乡
* Kommunen Jiaomuzu 脚木足乡
* Kommunen Sha'erzong 沙尔宗乡
* Kommunen Long'erjia 龙尔甲乡
* Kommunen Dazang 大藏乡
* Kommunen Kangshan 康山乡
* Kommunen Caodeng 草登乡
* Kommunen Ribu 日部乡

Samferdsel
----------

Kinas riksvei 317 løper gjennom området. Den fører fra Chengdu til Nagqu i Tibet.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Barkam – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Infoside
* Zhuokeji Tusiguan Village[*død lenke*]
* Zhibo diao[*død lenke*]
* Zhibocun de liang zuo diaolou

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Gult rovfly** (*Cosmia trapezina*) er en sommerfugl som tilhører familien nattfly (Noctuidae). Den er vanlig i det sørlige Norge.

Utseende
--------

Et middelsstort (vingespenn 28 – 33 mm), grågult nattfly, vingene med spredte, mørkere skjell. Forvingen har to brune tverrlinjer der den innerste er ganske rett mens den ytterste er kraftig utbuet nær fremkanten. Tverrlinjene nærmer seg hverandre mot bakkanten og avgrenser at trapesformet midtfelt, som vanligvis er litt mørkere enn resten av vingen. Nyre- og ringmerkene er vanligvis utydelige, men det er en liten, mørk flekk i midtfeltet, dessuten en rad av små, mørke flekker langs ytterkanten. Bakvingen er gulgrå, frynsene langs kanten gul- eller rødaktige.

Levevis
-------

Gult rovfly er vanlig i løvskog, hager og parker. Larven lever på ulike løvtrær. Den er kjent for at den kan drepe og spise andre larver, både artsfeller og av andre arter, så disse larvene må holdes enkeltvis om man vil avle dem opp. I naturen lever de trolig likevel mest av plantekost. Arten overvintrer som egg. De voksne sommerfuglene flyr om natten i juli – september og kommer gjerne til lys.

Utbredelse
----------

Gult rovfly er utbredt over det meste av Europa østover til Uralfjellene og Kaukasus. Det finnes flere lignende arter i Europa, men ikke i Norge. I Norge er den vanlig på Sørlandet og de sørlige delene av Øst- og Vestlandet, den er funnet nord til Lierne i Nord-Trøndelag.

Referanser
----------

1. 1 2  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 14. juli 2020. Besøkt 14. juli 2020.

Kilder
------

* Norges sommerfugler – Gult rovfly
* Aarvik, L. Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) *Catalogus Lepidopterorum Norvegiae*. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe/Norsk Institutt for Skogforskning. ISBN 82-995095-1-3
* Nettsiden *Svenska Fjärilar*, med bildegalleri:
* *Cosmia trapezina* på UK moths:

Eksterne lenker
---------------

* (en) *vanlig rovfly* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *vanlig rovfly* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *vanlig rovfly* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *vanlig rovfly* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *vanlig rovfly* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *vanlig rovfly* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Cosmia trapezina* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Cosmia trapezina* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Cosmia trapezina* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Gulrandvikler** (*Spatalistis bifasciana*) er en sommerfugl som tilhører familien viklere (Tortricidae).

Utseende
--------

En liten (vingespenn 12 – 14 mm), bredvinget vikler. Forvingen er mørkt gråbrun med lys okerfarget spiss. Den kjennes lett på at vingen har to blå tverrstriper i den ytre delen. Bakvingen er gråbrun. Larven er grå, med brunsvart hodekapsel og glinsende brunsvarte ryggplater på det fremste og bakerste kroppsleddet.

Levevis
-------

Tradisjonelt har man regnet med at larvene til denne arten utvikler seg i fruktene ("bærene") til kornell, trollhegg og geitved. Men utvokste larver har også blitt funnet blant visne blader av eik og edelkastanje, og det er mulig at den ernærer seg av disse. De voksne sommerfuglene flyr i mai og juni. Den er sjelden i Norge og ble listet som nær truet (NT) i Norsk rødliste for arter fra 2006. Ved revisjonen i 2010 ble arten reklassifisert som ikke truet.

Utbredelse
----------

Den er utbredt i Vest- og Mellom-Europa. I Norge er den bare kjent fra Østfold.

Kilder
------

* Aarvik, L. Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) *Catalogus Lepidopterorum Norvegiae*. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe/Norsk Institutt for Skogforskning. ISBN 82-995095-1-3
* Nettsiden *Svenska Fjärilar*, med bildegalleri:
* *Spatalistis bifasciana* på UK moths:
* Fauna Europaea Web Service, utbredelsesdatabase for europeiske dyr:

Eksterne lenker
---------------

* (en) *gulrandvikler* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *gulrandvikler* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *gulrandvikler* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *gulrandvikler* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *gulrandvikler* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Spatalistis bifasciana* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Spatalistis bifasciana* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
Mont-Saint-Michel, grunnlagt av Aubert
Relikvariet med den hl Auberts hodeskalle
**Autbert** eller **Aubert av Avranches** (død 18. juni 725 i Avranches i det som senere ble Normandie) var biskop av Avranches og grunnlegger av Mont-Saint-Michel.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Aubert levde i Frankrike i kong Childebert IIIs (695–711) regjeringstid. Han var født i en adelsfamilie fra Genetas eller muligens fra Huisnes-sur-Mer, ikke så langt fra Avranches, og fikk en grundig utdannelse.[]

### Biskop

Da bispestolen i Avranches ble vakant, ble Aubert, kjent for sin visdom og fromhet, valg til biskop.

Biskop Aubert trakk seg mange ganger tilbake til tidevannsøya med sine mange klipper, der det hadde vært eneboere helt siden 500-tallet.[] Ifølge en legende hadde han i året 708 en visjon, hvori erkeengelen Mikael oppfordret ham til å bygge et kapell på øya. Men Aubert gjorde ikke noe med det. Da viste imidlertid engelen seg for ham på nytt, og da boret han et hull i skallen på ham med fingeren sin. Etter en tredje visjon begynte han så å bygge kapellet. Det ble innviet den 16. oktober 709. Aubert fremskaffet også relikvier fra erkeengelen Mikael fra Monte Sant'Angelo og sendte tolv kanniker til å tjene ved kirken.

Etter sin død ble Aubert etter eget ønske bisatt i kapellet på Mont-Saint-Michel. 

I 1012 ble hans ben gjenfunnet, lagt i et skrin, og med skallen oppbevart for seg selv.[]

Under den franske revolusjon ble relikviene plyndret og spredt. En gjennombores skalle befinner seg i dag som relikvie i kirken St. Gervais i Avranches. Den gikk lenge for å være et prehistorisk vitnesbyrd om en trepanasjon, men det synes imidlertid som om skallen stammer fra senere i middelalderen.[]

Aubert regnes som helgen. Hans minnedag er 10. september.

Referanser
----------

1. ↑   oppført som Autbert von Avranches, www.heiligenlexikon.de[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  *The Oxford Dictionary of Saints* (David Farmer, ed.),OUP, 2011, ISBN  9780199596607
3. ↑  Breslin, Carole. "Catholic Heroes. .. St. Aubert", *The Wanderer*, 8. september 2015

Litteratur
----------

* (de) Bruno W. Häuptli: «Aubert av Avranches» i *Biographisch-Bibliographisches Kirchenlexikon* (BBKL). Bind 24, Nordhausen 2005, ISBN 3-88309-247-9, sp. 151–154.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** SUDOC
 |
**Gjeldsslette** er fullstendig eller delvis ettergivelse av gjeld, eller oppbremsing eller stopping av gjeldsveksten knyttet til gjeld skyldt av enkeltpersoner, selskaper eller nasjoner. Fra antikken fram til og med det 19. århundre har gjeldsslette primært vist til innenlandsgjeld, særlig landbruksgjeld og frigjøring av gjeldsslaver. Fra slutten av det 20. århundre har det i hovedsak referert til gjeld tatt opp av land i den tredje verden, som virkelig eksploderte med den latinamerikanske gjeldskrisen på 1980-tallet.

Internasjonal gjeldsslette
--------------------------

### Krigserstatning

I 1953 ble enighet om sletting av Tysklands eksterne gjeld, som betydelig reduserte Tysklands krigserstatninger, et kjent eksempel på internasjonal gjeldsslette. En del av begrunnelsen var at oppreisingen fra første verdenskrig ble dypt mislikt i Tyskland, og internasjonalt kreditert som en årsak til andre verdenskrig. Dermed ble det argumentert for at gjeldsslette ville bidra til forsoning og fred i Europa.

### Gjeld til land i den tredje verden

Gjeldsslette for fattige og gjeldstyngede utviklingsland var emnet i en kampanje på 1990-tallet gjennomført av en bred koalisjon av ikke-statlige organisasjoner, kristne organisasjoner og andre, under banneret Jubilee 2000. Denne kampanjen lykkes i å sette gjeldsslette på dagsordenen for vestlige regjeringer og internasjonale organisasjoner som Det internasjonale pengefondet (IMF) og Verdensbanken. Kampanjen endte opp i at HIPC-initiativet ble lansert som en løsning på utviklingslandenes gjeldsproblemer. Et annet gjeldssletteinitiativ, Multilaterale Debt Relief Initiative (MDRI), er en utvidelse av HIPC. MDRI ble opprettet etter G8-landenes 31. toppmøtet i Gleneagles i juli 2005. Initiativet tilbyr 100% sletting av multilateral gjeld HIPC-land har til Verdensbanken, IMF og Afrikabanken.

### Argumenter mot gjeldsslette

Motstanderne av gjeldsslette hevder at dette er en "blanko-fullmakt" til myndighetene i utviklingsland og man frykter at pengene ikke vil komme de fattige til gode blant annet på grunn av korrupsjon. Andre hevder at gjeldsslette vil føre til at land tar opp mer lån, fordi man regner med at denne gjelden også vil bli ettergitt ved en senere anledning. Kritikere hevder at pengene ville være langt bedre brukt i konkrete bistandsprosjekter som faktisk hjelper de fattige. De hevder videre at det ville være urettferdig ovenfor land i den tredje verden som klarer å betjene sine lån eller land som eventuelt velger å ikke ta opp lån. Man frykter med andre ord at dette skal være en slags oppfordring til utviklingslands regjeringer til å bruke mer penger enn de har fordi de uansett får gjeldsslette i fremtiden.

Se også
-------

* U-landsgjeld
* HIPC
* Slett U-landsgjelda

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** NKC
 |
Pasient under behandling i trykk
**Hyperbar oksygenbehandling** (HBO) er medisinsk bruk av ren (100 %) oksygen ved overtrykk – også kjent som **overtrykks oksygenbehandling** og **trykkammer**. Hyperbar oksygenbehandling vil typisk bestå av flere behandlinger av en varighet rundt 15–90 minutter, der oksygen under trykk brukes for å behandle en rekke ulike sykdommer.

Seksjon for hyperbarmedisin ved Yrkesmedisinsk avdeling, Haukeland universitetssjukehus har ansvaret for Nasjonal behandlingstjeneste for elektiv hyperbar oksygenbehandling. Det betyr at alle pasienter i Norge som trenger slik behandling skal henvises til den nasjonale behandlingstjenesten. Fastleger kan
henvise.

Blant tilstandene som behandles med hyperbar oksygenbehandling er dykkersyke, forgiftning med karbonmonoksid, samt enkelte infeksjons- og sårtilstander. Akuttbehandling gis ved en rekke norske sykehus, mens behandling for kroniske lidelser kun utføres ved Haukeland universitetssykehus.

Nasjonalt kunnskapssenter for helsetjenesten skal utarbeide to systematiske oversikter om planlagt hyperbar oksygenbehandling. Den ene skal gi svar på hvilke bivirkninger som kan forekomme, og den andre skal vurdere virkning av behandlingen for pasienter med diabetiske fotsår og senskader etter stråleterapi. Prosjektet er beregnet ferdigstilt i løpet av andre halvår i 2013.

Se også
-------

* Oksygenbehandling

Referanser
----------

1. ↑  Guro Vaagbø (2016) Hyperbar oksygenbehandling Arkivert 10. januar 2020 hos Wayback Machine.. Seksjon for hyperbarmedisin, St. Olavs hospital. Publ. 30.05.2016.

Eksterne lenker
---------------

* «Trykktank mot sår som ikke vil gro», artikkel i *Aftenposten* 5. januar 2010 om hyperbar oksygenbehandling
* «Verknad og biverknad av hyperbar oksygenbehandling»[*død lenke*], beskrivelse av pågående prosjekt ved Nasjonalt kunnskapssenter for helsetjenesten.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC **·** NKC
 |



| * v
* d
* r
Helsemessige forbehold |
| --- |
| Helsenotis | Du bør aldri bruke informasjon fra internett, inkludert Wikipedia, som eneste kilde til avgjørelser eller tiltak i helsemessige spørsmål. Ved legemiddelspørsmål bør du rådspørre apotek eller lege, ved helsespørsmål relevant autorisert helsepersonell, og ved dyresykdom bør du rådspørre veterinær. Bruk aldri reseptbelagte legemidler uten etter råd fra lege. Søk råd på apoteket ved bruk av reseptfrie legemidler, kosttilskudd og naturmidler, spesielt om du også bruker reseptbelagte midler. Bruk av flere legemidler samtidig kan gi utilsiktede effekter. |
«Internasjonale Sosialister» har flere betydninger.

**Internasjonale Sosialister** (**IS**) var en revolusjonær, sosialistisk organisasjon. Internasjonale Sosialister ga ut bladet *Internasjonal Sosialisme* som kom hver måned. Tidligere har organisasjonen gitt ut tidsskriftet *Gnisten* og avisene *Internasjonal Sosialisme* og *Sosialistisk Arbeideravis*.

Internasjonale Sosialister var med i den Internasjonale sosialistiske tendensen (International Socialist Tendency) der britiske Socialist Workers Party er det største partiet.

Historie
--------

Internasjonale Sosialister i Norge oppstod som en følge av en splittelse i Sosialistisk Ungdom (SVs ungdomsorganisasjon) i 1981, der blant annet flertallet i Oslo-organisasjonen ble ekskludert, og dannet Arbeidermaktgruppa (AMG). I februar 1985 gikk en fraksjon ut av AMG og dannet Internasjonale Sosialister.[]

Politisk hørte Internasjonale Sosialister til den trotskistiske tradisjonen, nærmere bestemt den retningen som ble stiftet av palestineren Tony Cliff. Det politiske utgangspunktet for Cliffs kritikk av Den fjerde internasjonale var dennes syn på Sovjetunionen. Mens deres offisielle forståelse var at det var en degenerert arbeiderstat, mente Cliff at systemet i Sovjetunionen og Kina var statskapitalisme. IS-tendensen hevder å stå i tradisjonen fra Lenin, og legger stor vekt på det de mener er manglende kontinuitet mellom Lenin og Stalin. Internasjonale Sosialister regner også marxistiske teoretikere som Luxemburg, Gramsci og Lukács som sine forløpere. Organisasjonen beskrev den politikken de står for, som «sosialisme nedenfra». De la også stor vekt på internasjonalisme, som betyr å fokusere på den internasjonale arbeiderklassens fellesinteresser, i motsetning til nasjonalisme.

På begynnelsen av 2000-tallet la Internasjonale Sosialister stor vekt på de såkalte nye bevegelsene, i Norge i særdeleshet Attac, som de beskrev som en antikapitalistisk organisasjon og Fredsinitiativet. Den internasjonale IS-tendensen er sterkest i Europa, men det finnes større organisasjoner også i blant annet Sør-Korea og Egypt.

Internasjonale Sosialister deltok i mobiliseringen fra Norge til protestene mot toppmøtet til IMF og Verdensbanken i Praha september 2000 og EU-toppmøtet i Göteborg i 2001. I Göteborg arrangerte organisasjonen den såkalte antikapitalistmarsjen, som ble slått ned av politiet.

Organisasjonens landsmøte vedtok i januar 2008 å slutte seg til partiet Rødt.

Referanser
----------

1. ↑  .
2. ↑  .

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* *Artikkelen har ingen egenskaper for sosiale medier i Wikidata*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Lokalhistoriewiki **·** VIAF
 |
*For folkemusikeren Ole Nilssen, se Ole Nilssen (folkemusiker)*

**Ole Nilssen** (født 27. september 1829, død 28. mai 1912) var en norsk lærer, lensmann og politiker. Han var stortingsrepresentant fra 1865 til 1894, først som uavhengig og deretter for Venstre fra og med 1883.

Nilssen ble valgt inn som representant for Romsdals amt. Han var medlem av protokollkomiteen i periodene 1865–66 og 1868–69, medlem av kirkekomiteen i 1871–85, sekretær i Odelstinget i 1883–8 og sekretær i Stortinget og medlem av justiskomiteen i 1889–91. Fra 1892 til 1894 var han medlem av Lagtinget, valgkomiteen, fullmaktskomiteen og justiskomiteen. Nilssen fikk også tilbud om å bli statsråd av statsminister Johannes Steen, men han avslo tilbudet.

Nilssen drev med fiske under oppveksten og han tok eksamen ved Klæbu seminar i 1849. Før han ble valgt inn på Stortinget, jobbet han som lærer og klokker i Tingvoll fra 1853 til 1856 og deretter som lærer på Frei. Etter at Straumsnes ble egen kommune, ble han også valgt inn som ordfører der. I 1880 søkte han på og fikk jobben som lensmann i Gjemnes. Han bosatte seg deretter på en gård i Øre. I 1908 pensjonerte han seg og han ble utnevnt til ridder av 1. klasse i St. Olavs Orden.

Referanser
----------

1. 1 2   Stortinget og statsraadet: 1814–1914. B. 1 D. 2 : Biografier L-Ø : samt tillæg, side(r) 641[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2  
Olav Nilssen, Audun Skjevling, Anders O. Bergem (1963). *Fedrane våre – Ættebok for Nilssen-ætta* **(norsk)**. Svorkmo prenteverk. s. 28–38. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)

Eksterne lenker
---------------

* (no) Ole Nilssen hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF
 |
**Gulskogen kjøpesenter** ligger i Drammen kommune, 3 kilometer fra Bragernes torg. Gulskogen kjøpesenter er en del av Alti Forvaltning AS og eiendommen eies av Aurora Eiendom AS. Sentre ligger i bydelen Gulskogen og har i dag (2023) 120 butikker, 10 spisesteder og ble åpnet for første gang i 1985. Kjøpesenteret har blitt utbygd og modernisert i 1986, 2000, 2007 og sist i 2010 hvor en ny del på 55 000 kvm ble åpnet. Fra 2018 til 2020 ble deler av første etasje revet og gjenoppbygget på grunn av setningsskader. Det er 1 100 parkeringsplasser ved senteret, hvorav 63 er familieplasser, 10 er elbilplasser og 18 er handicapplasser.

Konflikt med kommunen
---------------------

Siden høsten 2010, har det vært en uenighet mellom Gulskogen senter og Drammen kommune. Kommunen mener at kravet til arealkrevende varer nedfelt i reguleringsplanen ikke er fulgt av senteret. Dette var et av kravene for utvidelsen av senteret i 2010, begrunnet med et ønsket om ikke økt trafikk og at de ikke ville svekke sentrumshandelen. Senterledelsen er på sin side uenig i hva som legges i begrepet «arealkrevende varer».

Konflikten har skapt engasjement blant innbyggerne i Drammen, og nabokommunene. Senteret har på de mest populære handledagene skapt trafikkaos i området, som har vært til stor frustrasjon for de som bor på Gulskogen. De som driver butikk i sentrum, mener at Gulskogen kjøpesenter har gjort det mindre attraktivt å handle i sentrum. Mange er positive til utvidelsen av senteret, og mener kommunen prøver å legge skylden på Gulskogen for et dårlig tilbud i sentrum.

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑   Drammen byleksikon-ID gulskogen-senter[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  «Gulskogen kjøpesenter». Arkivert fra originalen 31. oktober 2012. Besøkt 22. oktober 2012.
4. ↑
5. ↑
6. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 15. mars 2016. Besøkt 16. desember 2012.
7. ↑
8. ↑

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Drammen byleksikon **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
Frankrikes flagg
Martiniques eget (uoffisielle) flagg
**Martiniques flagg** er den franske trikoloren, ettersom Martinique er et fransk departement og fører dette på lik linje med alle andre departementer. Øyas regionråd (*Conseil Régional*) og departementsråd fører hver sine flagg der de respektive logoer er satt på hvit duk.

Martiniques uoffisielle flagg
-----------------------------

Ut over trikoloren benyttes et tradisjonelt, men uoffisielt flagg for Martinique. Dette er basert på Frankrikes gamle handelsflagg: Blå duk med hvitt kors. I tillegg sitter en L-formet hvit slange i hvert av dukens fire felter. Flagget ble til i 1766, da som særlig handelsflagg for de franske koloniene Martinique og Saint Lucia.

Eksterne lenker
---------------

* Martinique (France, Overseas Department)

| * v
* d
* r
Nordamerikanske flagg |
| --- |
| Selvstendige land | 
* Antigua og Barbuda
* Bahamas
* Barbados
* Belize
* Canada
* Costa Rica
* Cuba
* Dominica
* Den dominikanske republikk
* El Salvador
* Grenada
* Guatemala
* Haiti
* Honduras
* Jamaica
* Mexico
* Nicaragua
* Panama
* Saint Kitts og Nevis
* Saint Lucia
* Saint Vincent og Grenadinene
* Trinidad og Tobago
* USA

 |
| Territorier | 
* De amerikanske Jomfruøyer
* Anguilla
* Aruba
* Bermuda
* Bonaire
* De britiske Jomfruøyer
* Caymanøyene
* Curaçao
* Grønland
* Guadeloupe
* Martinique
* Montserrat
* Puerto Rico
* Saba
* Saint-Barthélemy
* Saint-Martin
* Saint-Pierre og Miquelon
* Sint Eustatius
* Sint Maarten
* Turks- og Caicosøyene

 |
Et internatrom ved University of San Francisco.
Et **internat** er et skolehjem for elever som bor på, eller i tilknytning til skolen de går på.

Internater har tidligere blitt brukt i grunnskolen, særlig i Nord-Norge, for barn som bodde langt fra skolen. De bodde på skolen under oppsikt av en «husmor» i uken og reiste hjem til foreldre sine i helgene. Mange steder måtte elevene bo på internatet i lengre perioder, ofte 4-6 uker av gangen. I noen tilfelle kunne de være på internatet i ett f.eks. fra jul til påske. Til internatet hørte det også med et internatkjøkken med kokk og kjøkkenassistenter som tilberedte mat for elevene. De fleste internat var kommunale, men i Finnmark blei det fra 1900 bygd ei rekke statsinternat, som ofte var større enn de kommunale. Internatene hadde en viktig funksjon i arbeidet med å fornorske samer og kvener. 
Internat har også i stor grad blitt brukt ved spesialskoler, bl.a. for funksjonshemma.
I dag blir internat benyttet både på folkehøgskoler, og ved enkelte private og offentlige videregående skoler. Det er ennå tre sameskoler med internat, i Målselv, Hattfjelldal og Snåsa.

Tidligere bodde også lærerfamiliene på folkehøgskolene, enten i egen leilighet i internatene eller i egne boliger på skolens område. Og barna deres vokste opp med elevene. Folkehøgskolen ble en storfamilie der man levde sammen, spiste sammen, arbeidet sammen, lærte sammen, og samles til sosialt samvær i peisestua på lørdagskveldene. I folkehøgskolens internat delte lærerfamililene og de unge fest og glede, og daglig arbeid gjennom en vinter. "Denne skolen er et hjem, og dette hjemmet er en skole" var et utsagn som ble brukt om folkehøgskolene.

Samtlige 77 folkehøgskoler i Norge har fortsatt internat for sine elever, og internatlivet regnes som en viktig del av det sosialpedagogiske arbeidet. I 2007 bodde 40% av rektorene og 27% av folkehøgskolelærerne på skolens område. Elevene har sine «internatplikter» med renhold, kjøkkentjeneste og annet. Det å lære seg å bo sammen med andre ungdommer er en utviklende og krevende oppgave. Gjennom 33 uker bor 70 – 120 elever tett sammen og må lære å ta hensyn og innordne seg etter hverandres behov. Internatlivet vil derfor ofte bidra til at de unge lærer å kjenne nye sider ved seg selv og modnes som mennesker.

Se også
-------

* Studioleilighet
* Hybel
	+ Bokollektiv
	+ Hybelhus
* Hybelleilighet
* Selvstendig boenhet
* Leiebolig

Eksterne lenker
---------------

* Presentasjon av internatlivet fra en av våre folkehøgskolers hjemmeside
* Samisk skolehistorie

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN **·** NKC **·** NKC
 |
***American Anthropologist*** er et vitenskapelig tidsskrift for antropologi og medlemsblad for American Anthropological Association. Det blir omtalt som flaggskipet blant organisasjonens tidsskrifter. Tidsskriftet kommer ut med fire nummer i året. Det er kjent for å ha kulturelle, biologiske og lingvistiske artikler om antropologi, men også om arkeologi. Professor Elizabeth J. Chin ved ArtCenter College of Design er sjefredaktør for tidsskriftet.

Om orkaner
----------

Tidsskriftet ble startet i januar 1888, og var i desember 2006 kommet til bind 108, nr. 4, som handlet om forhold vedrørende orkaners påvirkning på New Orleans og den amerikanske kysten av Mexicogolfen. Papirutgaven er en murstein av en trykksak, utgaven for desember 2006 var på over 350 sider. Over 150 sider handlet om hovedtemaet, men det var også 50 bokanmeldelser. 

Tidsskriftets webutgave er låst for vanlige brukere, men abonnenter kan også lese den.

Referanser
----------

1. ↑  «About». American Anthropologist. Besøkt 9. desember 2022.

Eksterne lenker
---------------

* American Anthropologists hjemmeside

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** OCLC **·** ISSN **·** ISSN
 |
**Mestringstro** (engelsk: *self-efficacy*) er et begrep innen psykologi for «troen på at man er kapabel til å kontrollere ens egen utføring av en bestemt oppgave».
Mestringstro er senere blitt fanget opp i forskjellige psykologiske teorier, men er i utgangspunktet et nøkkelbegrep i Albert Banduras sosial-kognitive teori.

Mestringstro skiller seg fra selvtillit, som går på menneskers egenverdi og syn på seg selv.

Mestringstros påvirkning på mennesker
-------------------------------------

Mestringstro er brukt i mange sammenhenger i psykologi, og det finnes mange teorier der mestringstro hevdes å spille inn i menneskets hverdag. Motivasjon, tankemønstre, kognitive prosesser, handlingsvalg og synet på kontroll over egen fremtid og hverdag er sentrale områder.

Sosial-kognitiv teori mener mestringstro er en kognitiv mekanisme for stressreaksjonen kroppen opplever i utføringen av en oppgave. Det er videre laget teorier om hvordan dette kan påvirke utføringen av oppgaver. Stajkovic og Luthans fant i sin metastudie fra 1998 en sammenheng mellom mestringstro og arbeidsrelatert evne (engelsk: *performance*). Der høyere mestringstro ga utslag i bedre arbeidsevne.

### Mestringstro og adferdsendring

Mestringstros effekter på motivasjon og tankemønstre har ført til at det har blitt tatt opp i adfersendringsteorier. Eksempler er Marlatts kognitive atferdsmodell, nulltoleranseantagelsen og den transteoretiske modellen. Mestringstro er også sentralt i modelleringsteorien om læring.

Referanser
----------

1. 1 2  «Self-Efficacy and Work-Related Performance: A Meta-Analysis». *Psychological Bulletin. Vol 124(2)*. Besøkt 1. oktober 2008.
2. 1 2  Taylor, S. E. (2008), *Health Psychology* , 7th edition, London: McGraw-Hill. ISBN 9780071283601
3. ↑  «Catecholamine Secretion as a Function of Perceived Coping Self-Efficacy». *Journal of Consulting and Clinical Psychology June 1985, Vol. 53, No. 3, 406–414*. Besøkt 1. oktober 2008.

Litteratur
----------

* Taylor, S. E. (2008), *Health Psychology* , 7th edition, London: McGraw-Hill. ISBN 9780071283601

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN
 |