recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Aleksandr Karapuzov** (russisk: Александр Карапузов) (født 3. september 1955) er en sovjetisk tidligere skihopper som konkurrerte internasjonalt i årene 1971-1978.

Han ble europamester for junior i Tarvisio i 1972 og tok bronse i junior-EM på hjemmebane i Toksovo ved Leningrad året etter. VM i skiflyging i Bad Mitterndorf 1975 ga 9.-plass. I OL i Innsbruck i 1976 ble han nummer 12 i normalbakke og 15 i stor bakke. Samme år ble han sovjetisk mester i både stor- og normalbakke, og han ble nummer 5 i hopprennet i Holmenkollen.

Karapuzov deltok i den tysk-østerrikske hoppuka i 1973/74, 1975/76, 1976/77 og 1977/78, og fikk plasseringene 63, 16, 38 og 38 sammenlagt. Hans beste plassering i enkeltrenn i Hoppuka var 10.-plass i Garmisch-Partenkirchen 1. januar 1976.

Referanser
----------

1. ↑   sports-reference.com, www.sports-reference.com, besøkt 15. mars 2016[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* Adam Kwieciński: Hoppresultater Aleksander Karapusov (besøkt 8. mars 2016)
* Ju. I Afanasjeva (red.): *Vse o sporte. Tom 1. (Alt om sport. Bind 1)*. 2. utgave, Fizkultura i sport, Moskva 1978

Eksterne lenker
---------------

* (en) Aleksandr Karapuzov – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Aleksandr Karapuzov – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Aleksandr Karapuzov – FIS (skihopping) Rediger på Wikidata

* (en) Aleksandr Karapuzov – TheSports.org Rediger på Wikidata
|  |
| --- |
| Mercury-Atlas 8 |
| Mercury-Atlas 8 |
| Oppdrag |
| Fartøyets navn: | Mercury MA-8 |
| Romferge: |  |
| Kallesignal: | Sigma 7 |
| Kommandomodul: |  |
| Månemodul: |  |
| Mannskap: | 1 |
| Rampe: | Complex 14 |
| Oppskyting: | 3. oktober 1962, 12:15:11 UTC Cape Canaveral |
| Bærerakett: | Atlas (rakett) |
| Landing: | 3. oktober 1962, 32° 7' 30"N - 174° 45' W 440 km NE Midway Stillehavet |
| Ødelagt: |  |
| Reiselengde: | 231718 km |
| Nyttelast: |  |
| Startvekt: |  |
| Kommandomodul: | 1,370 kg |
| Månemodul: |  |
| Oppdragets lengde: |  |
| Kurs |
| Romvandring: |  |
| Apogeum: | 285 km |
| Perege: | 153 km |
| Inklinasjon: | 32.5° |
| Eksentrisitet: |  |
| Omløp: | 6 |
| Omløpstid: | 09t 13 m 11s |
|  |
| Månelanding: |  |
| Månevandring: |  |
| Tid på overflaten: |  |
| Prøver: |  |
| Apoapsis: |  |
| Periapsis: |  |
| Inklinasjon: | ° |
| I bane rundt: | {{{i bane rundt}}} |
| Omløp: |  |
| Omløpstid: |  |
| Mannskapsbilde |
| Wally Schirra |
| Navigasjon |
| **Forrige oppdrag**Mercury-Atlas 7 | **Neste oppdrag**Mercury-Atlas 9 |
|  Mercury-Atlas 8 på Commons |

**Mercury-Atlas 8** var en bemannet romferd i NASA sitt Mercury-program. Det var den femte bemannede amerikanske romferden og den lengste til da i programmet. Mercury-Atlas 8 ble skutt opp med en Atlas-rakett fra Complex 14 på Cape Canaveral i Florida. Romskipet gjennomførte 6 omløp rundt Jorden, med astronaut Wally Schirra ombord. Ferden varte litt over 9 timer.

Mannskap
--------

* Wally Schirra, Pilot

**Backup mannskap**

* Gordon Cooper, Pilot

Høydepunkter fra ferden
-----------------------

Oppskytingen av Mercury-romskipet og Atlas-raketten var helt uten problemer. Dette var første gang i programmet at en ferd gikk uten noen former for problemer.

Schirra sin ferd var den første av de lange ferdene i Mercury-programmet. 

Romferden på 6 omløp, der Schirra tilbragte mesteparten av tiden i det han kalte for «sjimpanse-konfigurasjon», der romskipet ble styrt automatisk. Schirra forsøkte også å styre ved hjelp av stjerne-navigasjon (han syns det var vanskelig), tok fotoer med et Hasselblad-kamera, trente lett, så lyn i atmosfæren, sendte de første direkte meldingene fra et amerikansk romskip til radio og TV-publikum på bakken.
Dette var også den høyeste ferden i Mercury-programmet med hele 283 km høyde, men Schirra var ikke særlig imponert over utsikten, sammenlignet med sine dager som testpilot i store høyder: "Same old deal, nothing new," fortalte han under debriefing.

Schirra og Sigma 7 gjennomførte den første landingen i Stillehavet. 

Mercury-romskipet nr 16 – Sigma 7, er nå utstilt i «the United States Astronaut Hall of Fame» i Titusville, Florida.

Trivia
------

Under ferden avslørte Schirra at han var medlem i «the Ancient Order of Turtles».

Eksterne lenker
---------------

 Transcript of air to ground communications during mission.

* Project Mercury – First U.S. Manned Six Pass Orbital Mission – NASA – 1968
* NASA SP-12 *Results of the Third U.S. Manned Orbital Space Flight, October 3, 1962*.
* Jay Barbree, One of America's Best Sons, *The Daily Nightly*, May 3, 2007.
Minnesmerke for Cooks observasjon av merkurpassasjen ved Shakespeare Cliff.
**Mercury Bay** (maorisk: *Te-Whanganui-o-Hei*) er en stor V-formet bukt på østkysten av Coromandelhalvøya på Nordøya på New Zealand. Bukta ble navngitt av den engelske oppdageren James Cook. 

Cook gikk i land på øya 9. november 1769 for å observere merkurpassasje. I 1919 ble det bygget et minnesmerke og 88 acre ble satt av ved Shakespeare Cliff. Dette var basert på den feilaktige oppfatningen at det var her Cook gikk i land.
I virkeligheten gikk Cook i land på den østlige delen av Cook's Beach. Et mindre minnesmerke har også blitt satt opp der.

Munningen av bukta er 10 kilometer bred, og kystlinjen er 20 kilometer lang. Mercury Islands ligger 10 kilometer nord.

Mercury Bay er et godt fiskeområde blant annet for sverdfisk. Dette er delvis på grunn av det nærliggende Te Whanganui-A-Hei (Cathedral Cove) maritime reservatet.

Referanser
----------

1. ↑  
Bailey, Susan; McLintock, A. H. (1966). «Te Ara Encyclopedia of New Zealand». *An Encyclopaedia of New Zealand*. Ministry for Culture and Heritage / Te Manatū Taonga. Besøkt 23. april 2012.
2. ↑  Wayne Orchiston 1994, James Cook and the 1769 Transit of Mercury, Carter Observatory ISSN 1173-7263 «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 14. oktober 2008. Besøkt 30. desember 2008.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN **·** GeoNames
 |
**Aleksandr Stanislavovitsj Kolotov** (russisk: Александр Станиславович Колотов; født 4. mars 1964) var en sovjetisk vannpolospiller som deltok i de olympiske leker 1988 i Seoul og 1992 i Barcelona

Kolotov vant en olympisk bronsemedalje i vannpolo under OL-1988 i Seoul. Han var med på det sovjetiske laget som kom på tredjeplass i vannpoloturneringen bak Jugoslavia og USA. Sovjetunionen tapte semifinalen mot USA med 7-8 og vant bronsefinalen mot Vest-Tyskland med 14-13. Kolotov spilte sju kamper og scoret seks mål i OL-turneringen.

OL-medaljer
-----------

* 1988 Sør-Koreas flagg Seoul - Bronse Bronse i vannpolo, Sovjetunionens flagg Sovjetunionen
* 1992 Spanias flagg Barcelona - Bronse Bronse i vannpolo, OLs flagg Samveldet av uavhengige stater

Eksterne lenker
---------------

* (en) Aleksandr Kolotov – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Aleksandr Kolotov – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Aleksandr Kolotov – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Aleksandr Kolotov – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata
**Mercurgården** er en bygård i Midtbyen i Trondheim. Den har adresse Kongens gate 8 og ligger i krysset mellom Kongens gate og Nordre gate.

Bygningen er fra 1863 og har rommet børs, posthus og telegrafstasjon. Arkitekter var Heinrich Ernst Schirmer og Wilhelm von Hanno. Navnet er etter guden Merkur som det er en statue av både inne i bygget og på utsiden. Utenfor bygget står en statue av skøyteløperen og æresborgeren av Trondheim, Hjalmar Andersen.

Mercursenteret
--------------

Kjøpesenteret Mercursenteret åpnet høsten 2000 og ble i 2004 kjøpt av E.C.Dahls Eiendom som er et selskap i Reitangruppen. E.C. Dahls Eiendom tok i 2007 også over driften av senteret, etter at Amfi hadde styrt Mercur fra åpningen i 2000. Mercur hadde en omsetning på ca. 220 millioner kroner i 2007. I 2020 ble Mercurgården ombygd til kontorer med plass til butikker og spisesteder i første etasje.

Referanser
----------

1. ↑  Inmagasinet
2. ↑  arc! – Arkitekturhistorie
3. ↑  NGU[*død lenke*]
4. ↑  «adressa.no». Arkivert fra originalen 4. mars 2014. Besøkt 15. august 2008.
5. ↑  «adressa.no». Arkivert fra originalen 4. mars 2014. Besøkt 15. august 2008.
6. ↑  Byavisa Arkivert 22. april 2008 hos Wayback Machine.
7. ↑  *Adresseavisen*, 31. januar 2020, side 14.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Mercursenteret – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Artikkel i Adresseavisen Arkivert 4. mars 2014 hos Wayback Machine.

  

Portal: Trondheim

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Richard André Konopka Ordemann** (født 6. august 1994) er en norsk taekwondoutøver som representerer Tøyen Taekwondo Klubb. 

Ordemann ble tatt ut til å representere Norge under Europalekene 2015, og tok seg til bronsefinale hvor han tapte på «golden point» i ekstrarunde mot portugisiske Júlio Ferreira, etter at kampen endte 5–5.

Han vant gull i Grand Prix-finalen i 2018, og tok også bronse i under 80 kg-klassen i EM i Kazan i Russland samme år. 

Han er første norske herreutøver gjennom tidene som har klart kvalifiseringen til OL, da han greide å vinne en kvoteplass til Sommer-OL i Tokyo 2021. I OL ble han nummer fem etter å ta tapt bronsefinalen.

Referanser
----------

1. ↑  «Stang ut i bronsefinalen i taekwondo European Games». Kampsport.no. 19. juni 2015. Besøkt 22. mai 2016.
2. ↑  «Richard (26) OL-aktuell i taekwondo: – Ikke feil å kalle meg en joker». *www.aftenposten.no*. Besøkt 19. juli 2021.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Richard Ordemann – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Richard Ordemann – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Richard Ordemann – Taekwondo Data Rediger på Wikidata
* Richard Ordemann på Instagram Rediger på Wikidata
**Rio Grande** er en by helt sør i Argentina, på Storøya i Ildlandet. Rio Grande hadde over 67 000 innbyggere i 2010, og er med det den største byen på Ildlandet. Byen blir regnet som den industrielle hovedstaden i provinsen Tierra del Fuego.

Historie
--------

Byen tok form på slutten av 1800-tallet, da sauebønder begynte å slå seg ned på denne delen av Storøya. Her ved elveosen av elven Rio Grande var det både gode beitemarker, godt drikkevann og fri tilgang til kysten. Offisielt ble byen grunnlagt den 11. juli 1921. Myndighetene ønsket på den tiden å gjøre Rio Grande til et jordbruksentrum.

Den første tiden ble landet delt mellom noen få familier med store eiendommer. Dette endret seg i 1925, da det kom en ny jordbruksreform. Nå ble storfedrift den viktigste økonomiske aktiviteten i området. 

Folketallet har vokst raskt i byen siden 1980-tallet. Det kommer av at myndighetene har gitt gunstige skatteforhold for innbyggerne i Rio Grande for å støtte opp om mer industri. Det har dukket opp mange industrielle virksomheter her, særlig produsenter av elektronisk utstyr, som bærbare PC-er. Frem til 2006 ble disse varene alltid importert til Argentina, men i 2010 ble 42 % av varemarkene dekket av virksomheter fra Rio Grande og Vicente López. Lønnsnivået i byen er også relativt høyt, noe som tiltrekker seg mange industriarbeidere fra Argentina og andre søramerikanske land. 

Byen har internasjonal flyplass.

Se også
-------

* For elven, Grande (elv i Argentina)
* For andre elver og steder som heter Rio Grande, se pekersiden Rio Grande (andre betydninger)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GeoNames
 |
**Rio Negro-broen** (portugisisk: **Ponte Rio Negro**) er ei bru over elva Negro ved Manaus i delstaten Amazonas i Brasil. Brua er ei skråkabelbru og er 3 505 meter lang. Den ble åpnet 24. oktober 2011.

Brua knytter sammen Manaus i nord med byen Iranduba på sørsida av elva, og ligger bare 11 km fra der hvor Rio Negro munner ut i Amazonas. Rio Negro er på sine steder opptil 20 kilometer bred, men smalner her mellom høye elvebredder til rundt 2,7 km, og muliggjør dermed en brukryssing på dette stedet.

Seilingshøyden er avhengig av vannstanden i elva, men vil normalt ligge mellom 55 og 70 meter, noe som er tilstrekkelig selv for havgående skip. Brua har fire kjørefelt, samt separate sykkel- og gangveier på begge sider. Inn mot brua er det bygget 7,4 kilometer nye tilfartsveier.

Brua kostet 1,099 milliarder real (ca. 3 milliarder NOK) å bygge, og er den dyreste brua som er bygget i Brasil, regnet etter pris per meter.

Referanser
----------

1. ↑  Artikkel om brua (portugisisk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Svitsja** (ukrainsk: Свіча, polsk: *Świca*) er en høyre sideelv til Dnister i det vestlige Ukraina.

Lengden på elven er 106 km, nedbørfeltet 1 490 km². Elven faller 8,3 meter per kilometer.

Svitsja springer ut blant fjellene i Gorgany-massivet i Skogkarpatene, og flyter deretter videre gjennom Karpatenes utløpere mot nordøst. Første del av elva har et smalt løp (5–10 meter), rask strøm, avsatser og steinete fall. Dybden på elva varierer fra 0,5 til 2 meter. Elvas andre del flyter gjennom slettelandet som begynner nord for landsbyen Knjazholuka. Her overstiger ikke hastigheten 30–50 m/min, med mindre stryk i enkelte deler. Elvas bredde er 10–30 meter, dybden 0,5 til 2,5 meter. Høyre bredd har høye skrenter, venstre bredd er lav. Svitsja munner ut i Dnister sørøst for landsbyen Zhuravno.

Referanser
----------

1. 1 2  «Українські Карпати ::: ГІДРОГРАФІЯ / Свіча». *www.karpaty.com.ua*. Besøkt 31. desember 2022.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Svicha – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
***Svo á jörðu sem á himni*** er en islandsk dramafilm fra 1992 som hadde premiere på Cannes-festivalen i Frankrike 11. mai 1992. Filmen hadde senere kinopremiere på Island 29. august samme år.

Regissør og medvirkende
-----------------------

*Svo á jörðu sem á himni* er Kristín Jóhannesdóttir sin siste film. Filmen er basert på hennes eget manus.

Filmens hovedroller spilles av Tinna Gunnlaugsdóttir og Pierre Vaneck.

Filmen
------

*Svo á jörðu sem á himni* ble valgt som islands bidrag til *Nordic co-production Year* og ble vist på Cannes-festivalen i 1992 som en del av *Cannes Fokus på nordisk film*. *As in Heaven* vant også Amanda prisen i Norge, i 1993, for Årets Filmfotograf. Prisen Årets Filmfotograf gikk til fotografen for filmen, Snorri Thórisson. I tillegg vant Kristín Jóhannesdóttir, 1992, *Interfilm Award* på *Mannheim-Heidelberg International Filmfestival* for denne filmen.

Filmen handler om ei jente som opplever noe hun beskriver som en forbannelse fra havet.

*Svo á jörðu sem á himni* er beskrevet som en film som på en god måte blander forskjellige realiteter.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Svo á jörðu sem á himni* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) *Svo á jörðu sem á himni* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) *Svo á jörðu sem á himni* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata

* (en) *Svo á jörðu sem á himni* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

Portal: Island
**Svone** er en elv i kommunene Lesja, Dovre og Oppdal i Innlandet og Trøndelag fylker og en del av Drivavassdraget i Oppdal og Sunndal.

Beskrivelse
-----------

### Geografi

Elven er 29,1 km lang, drenerer et nedbørsfelt (for Svone og Grisungebekken) på 172,2 km² og deler et felles nedbørsfelt med Grøna på 78,6 km². Elven Grøna/Svone skiller lag ved Maribu hvor den største delen av vannmassene går sørøstover som Grøna og den mindre delen går mot nordøst som Svone. Det felles elveløpet er 9,5 km langt og har sine kilder i flere tjern rundt Svånåtindan med Storstygge Svånåtind (2 209 moh.) som den høyeste. Svone renner først sørøstover men vender øst og tar opp Stridåa (9,5 km) på nordsiden før den atter vender sørøst. Elven endrer retning nordøst like før den tar Grisungbekken ved Hjerkinnskavlen og skifter navn til Driva der den løper sammen med Kaldvella. Grøna (35,2 km) har sitt utløp I Gudbrandsdalslågen gjennom Jora like vest for Dombås.

### Landskap

Svone ligger i nedbørsfeltet *Øvre Driva* (424 km²) som omfatter fjellområdene sør for Åmotsdalen, selve Drivdalen fra nordgrensa for Drivdalen landskapsvernområde og sørover til grensen for feltet. Grisungbekken og Stridåa i løper sammen med Svone og disse drenerer til sammen praktisk talt hele Hjerkinn skytefelt i Dovre kommune. Stridåa og Svone har sine kilder i Snøhetta og Svånåtindens botner. Fra øst mottar Svone Jerosbekken, nord for Grønbakken.
Landskapet domineres av runde tertiære fjellormer rundt vide daler (Grisungdalen og Stroplsjødalen). Det yngre kvartære landskapet, formet av isbreer og smeltevannselver markerer seg i Svånåtindan og Snøhetta med karakteristiske botner. Dalene i området er av forskjellig opprinnelse og form. *Viddedalene* (Grisungdalen, Svånådalen og Stroplsjødalen) skiller seg klart fra den trange, forrevne Drivdalen med sine hengende sidedaler.

Referanser
----------

1. ↑  «NVE Atlas». Norges vassdrags- og energidirektorat
2. ↑   UiT, Det Kgl. Videnselskabers Selskab, Muséet (1981-6); Simen Bretten: *Flora og vegetasjon i Drivas nedbørsfelt s. 19 - Delfelt 7*, lest 18. sept. 2014.
**Tjuefire-prikket marihøne** (*Subcoccinella vigintiquatuorpunctata*) , er en av marihønene (Coccinellidae). Den lever av planter (fytofag), dette i motsetning til de fleste andre marihøner som er predatore (rovdyr) på andre mindre dyr.

Utbredelse
----------

Tjuefire-prikket marihøne finnes lengst sør i Norge, nord til Trøndelag, men er sjeldnere på vestlandet.

Utseende
--------

Larvene er mellom 4-5 millimeter, mens de voksne (imago) er mellom 3-4 millilmeter lange. Larven er lys, grå-hvit med seks rekker av grenete torner (utvekster) på bakkroppens ryggside. De voksne er halvkuleformet med en rødlig orange farge. De har små svarte eller mørke prikker. Antallet kan variere, men maksimalt er det tjuefire prikker på dekkvingene. Prikkene er vanligvis best synlig foran, men svakere lengst bak.

Levevis
-------

Tjuefire-prikket marihøne lever som både som voksen (imago) og larve på undersiden av blader, hvor den gnager i bladets hud og bladkjøtt. De etterlater seg et karakteristisk mønster av parallelle striper. De lever på en rekke urter (planter) som engsmelle (*Silene cububalus*), praktstjerner (*Melandrium*), såpeurter (*Saponaria*), vindelslirekner (*Polygonum*). Den kan gjøre stor skade på en rekke planter, og kan opptre som skadedyr i drivhus, særlig på nellik.

I varmere strøk kan den ha flere, opptil tre generasjoner i året. Den tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er ofte radikalt forskjellige fra de voksne, både i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres. Tiden som puppe varer bare noen dager.

Referanser
----------

1. ↑  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 12. oktober 2020. Besøkt 12. oktober 2020.

Litteratur
----------

Fjelddalen, Jac. 1991. *Gnagskader på planter 1. 24-prikket marihøne.* Insekt-Nytt 16 (2). Side 7-9

Eksterne lenker
---------------

* (en) *tjuefire-prikket marihøne* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *tjuefire-prikket marihøne* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *tjuefire-prikket marihøne* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *tjuefire-prikket marihøne* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *tjuefire-prikket marihøne* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *tjuefire-prikket marihøne* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *tjuefire-prikket marihøne* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Subcoccinella vigintiquatuorpunctata* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Subcoccinella vigintiquatuorpunctata* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Subcoccinella vigintiquatuorpunctata* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* *Subcoccinella vigintiquatuorpunctata* - Coccinellidae.net - bilder
* Norsk Entomologisk forening

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
De ulike plassene i vikingtidens Småland. Røde og sorte punkter angir landskapets runesteiner
**Tjust** var et av de små folklandene i middelalderen, mange av landene kom senere til å bli landskapet Småland.

I middelalderen var det delt i to herreder, *Norra Tjusts härad* og *Södra Tjusts härad*. Men som oftest var begge herredene forent i et tinglag med tingsted i Gamleby.

Tjust eller *Tjustbygden* er idag nærmest synonymt med Västervik kommune men det historiske området omfattet også de sørlige delene i kommunene Åtvidaberg og Valdemarsvik samt Locknevi forsamling i Vimmerby kommune.

Navnet
------

Hvor navnet Tjust kommer fra er det ingen som med sikkerhet vet. En teori som virker sannsynlig er at det er synonymt med det fornskandinaviske ordet «thiod»; *«folk»* som i *«Svithjod»*; svearnas folk. Etymologiskt er det et ord som finnes i mange indoeuropeiske språk, som betyr «tysk». «Tysk» kan også herledes til «thiod» såsom også det italienske ordet for tysk, «tedesco». Tjust uttales med langt 'u'.

Geografi
--------

Området er særpreget og skiller seg fra øvrige deler av Smålandskysten. Landskapet domineres av et flertal langstrukne sprekker som strekker seg gjennom området og bilder lange havviker. I gamle dager dro folk sine båter over de smale landtungene mellom vikene. Disse snarveiene mellom vannene ble kallet *ed*. Ordet *ed* forekommer i flere av bygdens navn, som Hjorted, Östra Ed og Edsbruk. Mellom sprekkdalene ligger store skogområden med innslag av fjellknauser. Dette gjør at store deler av området er lite egnet til jordbruk.

Regional tilhørighet
--------------------

Tjustbygden er det området som ligger mest avskilt fra øvrige bygder i Småland og har tradisjonelt hatt minst like mye samrøre med Östergötland som med Småland. Dette gjelder også i modernere tid da sjøtransport har fått en alt mindre betydning i forhold til veitransport. Avstanden til Linköping er betydelig kortere en til de større smålandske byene Kalmar og Växjö.

Et tydelig tegn på Tjusts langvarige orientering mot nord er bygdens særpregede dialekt. Dialekten er i lingvistisk mening ikke en småländsk dialekt, men mer en variant av den *östgötske* dialeketen.

Se også
-------

* Aspeland
* Finnveden
* Handbörd
* Kinda
* Möre
* Njudung
* Sevede
* Tveta
* Vedbo
* Vista (Småland)
* Värend

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Nationalencyklopedin **·** LIBRIS **·** GeoNames
 |
**Passamezzo** (italiensk; også *pass’e mezzo, Passo e mezzo*) var en italiensk dans fra 1500- og 1600-tallet, ganske lik *pavane*. De to betegnelsene ble til dels brukt om hverandre, men betegnelsen passamezzo ble også brukt om en egen dans noe raskere enn pavane. Passamezzo ble ofte etterfulgt av den hurtige dansen saltarello, på samme måte som en pavane ofte ble etterfulgt av en galliard.

Karakteristisk for passamezzo er at melodien varieres over en fast basslinje, en basso ostinato. To harmoniskjemaer var framherskende, *passamezzo antico* i moll og *passamezzo moderno* i dur. Begge skjemaene oppsto sannsynligvis rundt 1540. I trykte samlinger fra 1500-tallet bærer ca 120 stykker tittelen passamezzo, 40 antico og 35 moderno. På 1600-tallet var det nesten bare disse to modellene som ble brukt.

Passamezzo Antico
-----------------

Passamezzo Antico (engelsk *Passing Measures Pavan*) kjennetegnes av følgende harmoniskjema:

**i – VII – i – V – III (eller i) – VII – i V – i**

La folia og romanesca er varianter nært knyttet til denne harmoniske modellen.

Passamezzo Moderno
------------------

Passamezzo Moderno (også *Passamezzo Commune, Novo*; engelsk *Quadro* eller *Quadran Pavan*, avledet av b quadratum, dvs. passamezzo i dur) var den vanligste harmoniske modellen i renessansen:

**I – IV – I – V – I – IV – I V – I**

Passamezzo antico i *b molle* og passamezzo moderno i *b durum*

Litteratur
----------

* Die Musik in Geschichte und Gegenwart: Artikkelen «Passamezzo», bind 10, 1962

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Brockhaus Enzyklopädie
 |
**Yongcheng**  (kinesisk: 永城市; pinyin: *Yǒngchéng*) er en by på fylkesnivå i provinsen Henan i Folkerepublikken Kina. Den tilhører byprefekturet Shangqiu. Yongcheng har et areal på 2.068 km² og hadde en befolkning på 1 312 739 innbyggere i 1999.

Kulturminner
------------

Gravene fra Liangkongene fra Han-dynastiets tid (*Han Liang wang muqun*, 汉梁王墓群), det neolittiske Wangyoufang-feltet (*Wangyoufang yizhi*, 王油坊遗址) Chongfatempelets pagode (*Chongfa si ta*, 崇法寺塔) ligger i Yongcheng, og er oppført på Folkerepublikken Kinas liste over historiske minnesmerker.

Samferdsel
----------

Kinas riksvei 311 løper gjennom området. Den begynner i Xuzhou, løper gjennom provinsen Anhui og videre inn i Henan der den ender opp i fylket Xixia.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Yongcheng – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Han Liang wang muqun  Arkivert 4. mars 2016 hos Wayback Machine.
* Liang Xiaowang (Xiao King of Liang State) – Liu Wu Mausoleum Arkivert 5. juli 2008 hos Wayback Machine.
* Queen’s Mausoleum Arkivert 5. juli 2008 hos Wayback Machine.
* Han Tomb in Persimmon Garden Arkivert 5. juli 2008 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
Geografiske trekk i Antarktis
**Dronning Mauds Fjell** (engelsk: *Queen Maud Mountains*) er en stor gruppe fjell og fjellkjeder i Den transantarktiske fjellkjede, beliggende mellom Beardmorebreen i vest og Reedybreen i øst. Dronning Mauds Fjell skiller polarplatået fra Rossbarrieren.

Roald Amundsen forserte Axel Heiberg-breen sentralt i Dronning Mauds Fjell i november 1911 på vei til Sydpolen og navnga fjellområdet etter dronning Maud av Norge.

De vestligste delene av Dronning Mauds Fjell ble observert under Nimrod-ekspedisjonen 1907–09 (Ernest Shackleton) og Terra Nova-ekspedisjonen 1910–13 (Robert F. Scott). Hele området ble kartlagt av amerikanske ekspedisjoner ledet av Richard Byrd i 1930- og 1940-årene, og senere av ekspedisjoner fra United States Antarctic Program (USARP) og New Zealand Antarctic Research Program (NZARP) fra 1950- til 1970-årene.

Dronning Mauds Fjell er inndelt i følgende fjellkjeder:

* Bush Mountains
* Commonwealth Range
* Dominion Range
* Herbert Range
* Prince Olav Mountains
* Hughes Range
* Supporters Range

Referanser
----------

1. 1 2 3  Queen Maud Mountains SCAR *Composite Gazetteer of Antarctica* (USA). Katalognr. 11777

Portal: Antarktis

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN **·** GeoNames **·** GNIS **·** SCAR

 |
**Toril Moi** (født 28. november 1953 i Farsund) er en norsk litteraturviter og professor. Moi innehar stillingen som *James B. Duke Professor of Literature and Romance Studies* ved Duke University i Nord-Carolina, USA.

Etter examen artium fra Bryne i 1971 avla hun en magistergrad i 1980.
Moi ble i 1985 dr.art. i komparativ litteratur ved Universitetet i Bergen på avhandlingen *Feminist literary criticism. Theory and practice* som hun fik Meltzerprisen for året efter. Hun arbeidet som forskningsleder ved Senter for humanistisk kvinneforskning i tre år, før hun i 1989 ble professor i litteratur og romanske studier ved nevnte Duke University. Hun var professor II i litteraturvitenskap (Bergen) 1988–96. I 2006 ble hun innvalgt i Det Norske Videnskaps-Akademi.

Moi har særlig beskjeftiget seg med spørsmål der litteratur og filosofi overlapper hverandre, og har vært opptatt av feministisk teori og kvinnelige forfattere. Hun har skrevet en rekke bøker om feministisk litteraturteori. Moi har også skrevet bok om Henrik Ibsen. 

I 2002 ble hun kreert til æresdoktor ved Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet (NTNU). Moi satt i Holbergprisens fagkomité fra 2004 til 2009.

Referanser
----------

1. 1 2   Store norske leksikon, Store norske leksikon-ID Toril\_Moi[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   www.gf.org, besøkt 24. desember 2020[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  (no) Toril Moi i Store norske leksikon

Eksterne lenker
---------------

* Mois hjemmeside ved Duke
* Toril Moi i NRK Forfatter

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Nationalencyklopedin **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** NDL **·** NKC **·** BNE **·** CiNii
 |
En Airbus A380, verdens største passasjerfly.
**Passasjerfly** er fly som har til formål å frakte passasjerer. De største passasjerflyene er jetfly mens de minste passasjerflyene ofte kan være propellfly. Den offisielle definisjon på passasjerfly kan variere fra land til land, men en vanlig definisjon er et fly med plass til minst 20 passasjerer og/eller med en tomvekt på mer enn 22 680 kg (50 000 pund), med to eller flere motorer.

Mange passasjerfly kan raskt konverteres til lastefly ved å ta ut setene. På denne måten kan man for eksempel frakte flypassasjerer om dagen og gods om natten.

De største produsentene av passasjerfly er Boeing, Airbus, Bombardier Aerospace og Embraer. Pr. januar 2005 er verdens største passasjerfly Airbus A380, som ble lansert 18. januar 2005. Flyet har plass til 555–840 passasjerer, alt etter hvordan det konfigureres, og er også overlegen flyene fra de andre produsentene på flere andre områder.

Den årlige produksjon av passasjerfly på verdensbasis er ikke kjent. De to store produsentene, Boeing og Airbus, produserer hver 35–40 store passasjerfly hver måned. Daglig gjennomføres ca. 49 500 flyvninger med passasjerfly. Gjennomsnittlig levealder for et fly varierer, men kan sies å være 20–25 år, og omtrent 200 passasjerfly blir årlig tatt ut av trafikk. Det er etablert en virksomhet hos Airbus, Pamela-prosjektet, som skal ivareta forsvarlig opphugning og gjenbruk av komponenter fra eldre fly.

Kilder
------

* Tidsskriftet *Airliner World*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND **·** NDL
 |
**Edward Bruce Pitblado** (født 23. februar 1896 i Winnipeg i Manitoba i Canada, død 2. desember 1978) var en britisk ishockeyspiller som deltok i de olympiske vinterleker 1924 i Chamonix.

Pitblado vant en olympisk bronsemedalje i ishockey under vinter-OL 1924 i Chamonix. Han spilte på det britiske laget som kom på tredjeplass i OL-turneringen bak Canada og USA. Storbritannias resultat i finalerunden, som besto av fire lag, var 0-11 mot USA, 2-19 mot Canada og seier over Sverige med 4-3. OL-turneringen i ishockey 1924 var også det andre verdensmesterskapet i ishockey. Spillerne på Storbritannias OL- og VM-lag 1924 var; William Anderson, Lorne Carr-Harris, Colin Carruthers, Eric Carruthers, Guy Clarkson, Ross Cuthbert, Geoffrey Holmes, Hamilton Jukes, Edward Pitblado og Blaine Sexton.

OL- og VM-medaljer
------------------

* OL 1924 Frankrikes flagg Chamonix - Bronse Bronse i ishockey (Storbritannia)
* VM 1924 Frankrikes flagg Chamonix - Bronse Bronse i ishockey (Storbritannia)

Referanser
----------

1. ↑   www.sports-reference.com[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Edward Pitblado – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Edward Pitblado – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Edward Pitblado – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Edward Pitblado – Eurohockey.com Rediger på Wikidata

* (en) Edward Pitblado – Eliteprospects.com Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni
 |
**Bonifatius VI** (ukjent fødselsdato, fra Roma) ble valgt til pave 11. april 896, og døde allerede den 26. i samme måned.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Bonifatius var romer, og var sønn av en biskop ved navn Hadrianus. Bonifatius var to ganger blitt dømt til å frakjennes sin verdighet som viet til kirken, både som subdiakon og senere, etter at han var blitt gjenopptatt i det kirkelige fellesskap, som prest.[] Det forefaller som at han ikke skulle ha blitt gjeninnsatt i presteembetet etter den andre degraderingen.[]

### Pave

Han ble valgt til pave Formosus ettertreder på pavestol av det romerske parti den 11. april 896, under et folkelig opprør som utbrøt straks etter Formosus' død, et upprør som framtvang folkets vilje. 

Han døde ette bare 15 dagers pontifikat av urinsyregikt.[] Andre kilder gjør gjeldende at han ble tvunget til å avgå for å gi plass for ettertrederen Stefan VI, som ble støttet av Spoletopartiet.[] Ved en synode i Roma som pave Johannes IX holdt i år 898 ble det erklært at hans krav på pontifikat var ugyldig.

Litteratur
----------

* (de) Friedrich Wilhelm Bautz: «Bonifatius VI» i *Biographisch-Bibliographisches Kirchenlexikon* (BBKL). Bind 1, Hamm 1975, sp. 689.

  



|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Forgjenger:**Formosus** | **Pave**(liste over paver) | Etterfølger:**Stefan VI** |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Catholic-Hierarchy **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** NKC
 |
**Carlos Lage Dávila** (født 15. september 1951) er en cubansk politiker og tidligere visepresident.

Lage var barnelege før han ble medlem av Cubas kommunistparti. Fra 1990 var han rådgiver for Fidel Castro.

Han er kjent for å være ekspert på USAs historie og politikk. Han har vært rådgiver for Fidel Castro på dette området. Han er også ekspert på sammenlignende politikk og studiet av demokrati. Internasjonalt er han kjent for å være Cubas forhandlingspartner overfor europeiske land. Lage er det man kan karakterisere som en typisk intellektuell & udogmatisk marxist. Hans popularitet i det cubanske folket var og er uomtvistelig. 'Alle' ventet at det var han som skulle overta etter at Fidel gikk av på grunn av sykdom, men slik gikk det som kjent ikke. I stedet ble det 'lillebror' Raúl Castro som tok over. Raúl gjennomførte en større utrenskning (ca. 120 politikere & embetsmenn på ulike nivåer) våren 2009. Blant disse var Lage & utenriksminister Felipe Rocque de mest fremtredende. Dette fant sted den 12. mars 2009. Den offisielle begrunnelsen for avskjedigelsen av Lage (& Rocque) som er gitt til nå, fremkommer i et offentliggjort dokument fra et møte i Politbyrået (bl.a gjengitt i Granma). Her refereres det til at de begge på samme møte innrømmet såkalte 'politiske avvik', men hva disse avvik skulle bestå i, er pr dato (2011) ikke offentliggjort. 

Lage skal i dag angivelig arbeide på et bryggeri i en provinsby.

Eksterne lenker
---------------

* Recorre Carlos Lage objetivos económicos y sociales de Granma[*død lenke*]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** BNE **·** Munzinger (iba)
 |
**Carlos II i rustning** (spansk: **Carlos II, con armadura**) er et maleri fra 1681 av den spanske maler Juan Carreño de Miranda (1614-1685).

Motiv
-----

Motivet er den unge Carlos II av Spania (Karl II) med langt, utslått hår iført militært utstyr i form av rustning, ridestøvler, sverd og septer. Rustningen er dekorert med burgunderkorset og en strålende sol. Bak kongen ses et bord som hviler på bronseløver. Ovenpå bordet ligger en hjelm og en hanske. I bakgrunnen, bak en balustrade, skimtes to krigsskip som avfyrer kanoner.

Kongen
------

Carlos II var den siste habsburger som regjerte i Spania. Han var født med fysiske og mentale handikapp, og var avhengig av hjelp hele sitt liv. Kunstneren har hatt en utfordrende oppgave med å fremstille kongen både i idealisert og naturtro form. Ifølge en datering på bildet, er kongen 20 år gammel under portretteringen. Det er her første gang han ses avbildet i militært utstyr; bildets krigslignende referanser viser til de stendige krigene med Ludvig XIV og Frankrike. Rustningens symboler trekker linjer til Philip II og den rustning han anvendte i slaget ved Saint-Quentin i 1557. Røntgenundersøkelser har vist at under de nåværende lag av maling finnes et portrett av kongen som 10 år gammel.

Samlinger
---------

Antallet kongelige kunstnere steg under Carlos styre, og han kunne bryste seg av å være i besittelse av en av de fineste samlinger i Europa. «Carlos II i rustning» befant seg opprinnelig i et mottagelsesrom på El Escorial, men henger i dag i Madrids Pradomuseum.

Referanser
----------

1. ↑  *Carlos II, con armadura*, mismuseos.net. Besøkt 28. juni 2016
2. ↑  *Charles II in armour*, museodelprado.es. Besøkt 28. juni 2016
3. ↑  *Charles II*, ngv.vic.gov.au. Besøkt 28. juni 2016

Portal: Kunst
**«Colorado»** var Nederlands bidrag i Eurovision Song Contest 1979 og ble fremført på nederlandsk av gruppen Xandra på seks medlemmer, frontet av Sandra Reemer. Melodien var skrevet av Rob Bolland, og teksten var skrevet av Ferdi Bolland og Gerald Cox.

Om sangen
---------

Internasjonalt er Bolland & Bolland muligens mest kjent for å ha skrevet og spilt inn originalversjonen av Status Quos hit, «In the Army Now», fra 1986 på plate (nummer 1 i Østerrike og Sveits, nummer 2 i Storbritannia, Frankrike og Norge, nummer 6 i Sverige, nummer 15 i Nederland).

«Colorado» antyder at sangens jeg-person og hennes elsker reiser til Colorado i USA, ettersom «*dollaren ikke er så dyr mer*», og at stedet er et yndet mål for en ferie. Xandra fortsetter med å fortelle at de kunne *«kjøpe en brukt hest»* for å spare bensin. Xandra spilte inn sangen på tre språk: nederlandsk, engelsk og tysk, alle med samme tittel.

I Eurovision Song Contest ble sangen fremført som 14. bidrag om kvelden 31. mars 1979 – etter Luxembourgs Jeanne Manson med «J'ai déjà vu sa dans tes», og før Sveriges Ted Gärdestad med «Satellit». Da avstemningen var over, hadde den fått 51 poeng, noe som ga den en tolvteplass blant nitten deltakere. 

Xandra ga den ut på singelen Mercury 6013 530 i 1979. Produsenter var Rob og Ferdi Bolland. Lill-Babs spilte inn en svensk coverversjon på plate. Hun hadde tidligere representert Sverige i Eurovision Song Contest 1961 med «April, april». Hennes innspilling av sangen ble en mindre hit på Svensktoppen sommeren 1979.

Norsk versjon
-------------

Jan Paulsen har skrevet en norsk tekst. Den norske tittelen er identisk med originaltittelen. Helene Øverby har spilt inn sangen. Den ble utgitt på LP-platen *Grand Prix på norsk* (Polydor 2922 050) i 1979.

Listeplasseringer
-----------------

| Artist | Liste | Høyeste  plassering | Uker på listen | Debutdato |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Xandra | Nederlands flagg Nederland (Singles Top 100) | 43 | 2 | 14. april 1979 |
| Xandra | Sveriges flagg Sverige (Sverigetopplistan) | 9 | 5 | 5. april 1979 |

Referanser
----------

1. ↑  Hung, Steffen. «lescharts.com - Status Quo - In The Army Now». *www.lescharts.com*. Besøkt 6. juni 2018.
2. ↑  «Colorado - lyrics - Diggiloo Thrush». *diggiloo.net* **(engelsk)**. Besøkt 6. juni 2018.
3. ↑  Xandra – Colorado (7", Single) at Discogs
4. ↑  «Various - Grand Prix På Norsk». *Discogs* **(engelsk)**. Besøkt 6. juni 2018.
5. ↑  Hung, Steffen. «Xandra - Colorado». *hitparade.ch*. Besøkt 6. juni 2018.
6. ↑  Hung, Steffen. «swedishcharts.com - Xandra - Colorado». *swedishcharts.com*. Besøkt 6. juni 2018.

| Utmerkelser og prestasjoner |
| --- |
| Forgjenger:**«'t Is OK» med Harmony** | **Nederlands bidrag i Eurovision Song Contest**(1979) | Etterfølger:**«Amsterdam» med Maggie MacNeal**

 |
Colorados flagg
**Colorados flagg** består av tre like brede horisontale felt; to blå felt med et hvitt i midten og med en rund rød «C» fyldt med en gyllen skive. Flagget ble offisielt innført 31. mars 1964. Det er i størrelsesforholdet 2:3.

Flaggets farger representerer fargene i delstatsblomsten *Aquilegia caerulea*, den blå, hvit og gule akeleien. Rødfargen spiller på delstatens navn, spansk for rødt. Rødt, hvitt og blått er også fargene i USAs flagg. Den hvite fargen kan også representere sølv og delstatens rike forekomster av edle metaller. Bokstaven C står ikke bare for delstaten, men også for delstatens kallenavn "Columbine State" og "Centennial State". Sistnevnte viser til at Colorado ble opptatt som delstat i unionen i jubileumsåret 1876.

Moderne forklaringer av fargene viser til at det blå symboliserer himmelen, gullfargen solen, det hvite de snødekte fjelltoppene og rødt symboliserer jorden.

Tidligere flagg
---------------

Delstaten Colorados første flagg ble formelt vedtatt 9. april 1907 etter å ha vært i bruk i flere år. Flagget var blått og hadde delstatens våpen i midten. Det fikk bare noen få års offisiell levetid da det 5. april 1911 ble det byttet ut med et nytt delstatsflagg. Dette var blått over hvitt over blått, som dagens flagg, men hadde en langt mindre C med gul skive plassert nærmest stangen i den hvite stripen. Flagget var tegnet av Andrew Carlisle Johnson. Det la grunnlaget for delstaten Colorados flagg slik det er i dag, men lovvedtaket av 1911 spesifisert ikke størrelsen på bokstaven «C» eller hvilken nyanse de røde og blå fargene skulle ha. Derfor forekom det flagg med ulike fargenyanser og størrelse på emblemet. Den 28. februar 1929 ble det vedtatt at de blå og røde fargene på flagget skulle være de samme som i USAs flagg. Den 31. mars 1964 ble det bestemt at den gylne skivens diameter skulle ha samme størrelse som bredden til den hvite stripen i midten.

Litteratur
----------

* Whitney Smith: *The Flag Book of the United States — The Story of the Stars and Stripes and the Flags of the Fifty States*, 1970

  


|  |
| --- |
| **USAs delstatsflagg** |
| Alabama |
Alaska |
Arizona |
Arkansas |
California |
Colorado |
Connecticut |
Delaware |
Florida |
Georgia |
Hawaii |
Idaho |
Illinois |
Indiana |
Iowa | 
Kansas | 
Kentucky |
Louisiana |
Maine |
Maryland |
Massachusetts |
Michigan |
Minnesota |
Mississippi |
Missouri |
Montana |
Nebraska |
Nevada |
New Hampshire |
New Jersey | 
New Mexico |
New York |
Nord-Carolina |
Nord-Dakota |
Ohio | 
Oklahoma |
Oregon |
Pennsylvania |
Rhode Island |
Sør-Carolina |
Sør-Dakota |
Tennessee |
Texas | 
Utah | 
Vermont |
Vest-Virginia |
Virginia |
Washington |
Wisconsin |
Wyoming |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
*Lazzaron i andre sammenheng: Lazzaroni et merkenavn for kjeks, Napolis Lazzaroni, en militant gruppe i Napoli*

**David Lazzaroni** (født 4. februar 1985) er en fransk, tidligere skihopper som hoppet for klubben *Autrans*.

Sammen med Emmanuel Chedal og Vincent Descombes Sevoie utgjorde han det franske landslaget på midten av 2000-tallet.

Lazzaroni debuterte i verdenscupen i Holmenkollen med en 39.-plass 17. mars 2002, men tok ikke verdenscuppoeng før i desember 2005 i Harrachov med en 22.-plass. Hans beste plassering i verdenscupen kom i Harrachov i 07/08-sesongen, da han havnet på 6.-plass. Den sesongen endte han på 23.-plass i verdenscupen med 239 verdenscuppoeng og ble beste franskmann sammenlagt.

Lazzaroni har deltatt i tre Ski-VM, 2005, 2007 og 2009 hvor hans beste plasseringer er 28.-plass i storbakke (2007), og 27.-plass i normalbakke (2005). I VM i skiflyging 2006 i Kulm endte han på en 29.-plass, samme plassering fikk han i VM i skiflyging 2008 i Oberstdorf.

Hans far, Eric Lazzaroni, har tidligere vært trener for det franske landslaget.

Da Lazzaroni var 13 år hoppet han for første gang i K120-bakken i Courchevel, Frankrike. Da han var 17 år begynte han i skiflyvningsbakken i Planica, Slovenia.

Han la opp i 2010.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) David Lazzaroni – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) David Lazzaroni – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) David Lazzaroni – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) David Lazzaroni – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (fr) David Lazzaroni – Frankrikes olympiske komité Rediger på Wikidata

* (en) David Lazzaroni – FIS (skihopping) Rediger på Wikidata

* (pl) David Lazzaroni – skijumping.pl Rediger på Wikidata
**Zayed Sports City Stadium** eller **ZSC Stadium** er et idrettsstadion i byen Abu Dhabi i De forente arabiske emirater. Stadionet ble åpnet i 1979 og ble navngitt etter sjeik Zayed bin Sultan Al Nahyan. Stadionet brukes mest til å arrangere fotballkamper, men har også blitt brukt til å arrangere cricket, rugby, friidrett og andre gressbaserte sportsgrener.

Byggingen av Zayed Sports City Stadium ble fullført i 1979 og kapasiteten ved fullførelsen var beregnet til 60 000 tilskuere, men en ombygging foretatt av det amerikanske arkitektselskapet Populous for å tilfredsstille krav til FIFA gjorde at kapasiteten ble redusert til 43 000. Stadionet har arrangert flere internasjonale og regionale begivenheter, som VM i fotball for klubblag i 2009 og 2010, samt GCC Champions League i 1982, 1994 og 2007. Det var også vertskap for Asiamesterskapet i fotball i 1996 og finalen i Verdensmesterskapet i fotball U-20 i 2003.

Siden ferdigstillelsen har Zayed Sports City Stadium også fungert som landslagsarena for De forente arabiske emiraters herrelandslag i fotball, i tillegg som finalearena til den nasjonale fotballcupen UAE President's Cup.

Referanser
----------

1. ↑  FIFA.com – Club Worldcup, UAE 2010 (Besøkt 14. august 2014)
2. ↑  FIFA.com – U20 Worldcup, UAE 2003 (Besøkt 14. august 2014)

Eksterne lenker
---------------

* Worldstadiums.com – UAE, Jeque Zayed Stadium Arkivert 12. juli 2018 hos Wayback Machine.
**Ahmed Hussain Lala** (født i 1932 i Britisk India; død 16. april 2021 i Bengaluru i India) var en indisk fotballspiller.

Karriere
--------

Ahmed Hussain spilte for Hyderabad City Polices mannskap og vent med dette Santosh Trophy i 1956 og 1957. S4h454 spilte han i Calcutta for Mohun Bagan AC og Mohammedan Sporting Club. Tre ganger vant han Durand Cup.

Den 7. desember 1956 debuterte han mot Danmark på det indiske fotballandslaget. Kort etter var han i det indiske laget i Sommer-OL 1956 i Melbourne ogseiret med laget i semifinalen mot Australia, men deretter tapte de mot Jugoslavia 1:4. Han spilte også i Asialekene 1958 og  Merdeka Tournament i 1959.

Etter sin egen spillekarriere ble han trener for Sports Authority of India i Bengaluru. Der døde ham i april 2021 i en alder av 89 år av covid-19.

Referanser
----------

1. ↑   sports-reference.com, oppført som Hussain Ahmed, Sports-Reference.com olympisk utøver-ID ah/hussain-ahmed-1, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  *Former football Olympian Ahmed Hussain loses battle against COVID-19*, 2021-04-17, lest 2021-04-17

Eksterne lenker
---------------

* (en) Ahmed Hussain Lala – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Ahmed Hussain Lala – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Ahmed Hussain Lala – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Ahmed Hussain Lala – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Ahmed Hussain Lala – Transfermarkt Rediger på Wikidata
**Edward William Potts** (født 12. juli 1881, død 15. september 1944) var en britisk sportsutøver som deltok under de olympiske leker 1908 i London og 1912 i Stockholm.

Potts vant en olympisk bronsemedalje i turn under OL 1912 i Stockholm. Han var med på det britiske laget som kom på tredjeplass i lagkonkurransen i mangekamp bak Italia og Ungarn. Det var fem lag fra fem nasjoner som var med i konkurransen som ble arrangert på Stockholms stadion. Det var mellom 16 og 40 deltakere på hvert lag. Fire år tidligere, under OL 1908 i London, kom han på niendeplass i den individuelle konkurransen i mangekamp

OL-medaljer
-----------

* 1912 Sveriges flagg Stockholm - Bronse Bronse i turn, mangekamp lagkonkurranse (Storbritannia)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Edward Potts – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Edward Potts – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Edward Potts – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Edward Potts – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Edward Potts – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |