recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
En person som går forran en stanset trikk.Trikkefaktoren tar for seg spørsmålet om et prosjekt kommer til å falle sammen om en viktig nok person blir kjørt over av trikken.
**Trikkefaktor** eller **bussfaktor** (engelsk: *bus factor*) er en måleenhet som måler risiko. Den viser det laveste antallet personer som må forlate et prosjekt, da gis som regel eksempelet at de blir kjørt over av trikken eller en buss, før prosjektet faller sammen eller får store problemer, fordi viktig kunnskap går tapt som følge av at vedkommende ikke lenger er en del av prosjektet. En trikkefaktor på en betyr da at bare en person må bli kjørt over av trikken før prosjektet faller sammen, gitt at det er riktig person, mens en trikkefaktor på to betyr at selv hvis hvilken som helst enkeltperson involvert i prosjektet blir kjørt over, overlever prosjektet, men det samme problemet dukker opp igjen hvis to personer ikke lenger kan delta på prosjektet. Lav trikkefaktor er ikke bare en risiko i form av at prosjektet kan falle sammen hvis en kritisk person ikke lenger bidrar, men også i at fraværet til den personen over lengre tid, selv om de til slutt kommer tilbake, kan få andre deler av prosjektet til å stoppe opp på grunn av mangelen på deres kritiske arbeid.

Lav trikkefaktor forekommer som regel på grunn av segregerte kunnskapsområder og ferdighetsbruk, da altså at bare en enkeltperson eller få enkeltpersoner vet om visse prosesser eller driver spesifikt vedlikehold eller utvikling som er kritisk til prosjektet, og at disse oppgavene ikke kan enkelt videreføres av noen andre. Trikkefaktoren kan økes gjennom økt samarbeid innad i prosjektet, forenkling av prosesser, delt eierskap av prosjektandeler, oppdatert dokumentasjon om hvordan kritiske prosesser utføres, og ha det klart definert hvem som tar over for hvem gitt noen midlertidig eller permanent er borte fra stillingen sin.

Referanser
----------

1. ↑  Jensen, Martin Huseby (6. februar 2016). «Ingeborg Volans 7 tips for å lykkes i sosiale medier». *www.journalisten.no*. Besøkt 1. august 2023.
2. ↑  Sissel Bekk, Fladby (21. februar 2023). «Nå kan du bruke container queries i CSS - men hvorfor, og hvordan?». *Kode24.no* **(norsk)**. Besøkt 1. august 2023.
3. 1 2 3  «Low Bus Factor | Developer Experience Knowledge Base». *developerexperience.io* **(engelsk)**. Besøkt 1. august 2023.
4. 1 2  «What Is the Bus Factor, Why It Matters and How to Increase It». *Swimm* **(engelsk)**. Besøkt 1. august 2023.
**Kathrine Sund-Henriksen** (født **Kathrine Sund**, 12. september 1980 i Kvalsund i Herøy) er daglig leder i Forum for utvikling og miljø og tidligere leder av Studentenes og Akademikernes Internasjonale Hjelpefond (SAIH) i to perioder. Hun har også vært daglig leder i Slett U-landsgjelda (SLUG). I 2006 var hun ungdomsdelegat til FNs Generalforsamling. Sund-Henriksen har Cand.Mag. fra Universitetet i Bergen og Master of Arts i internasjonal politikk fra Australian National University (ANU) i Canberra. Hun har tidligere arbeidet for FNs høykommissær for menneskerettigheter i La Paz, Bolivia og arbeider nå i Røde Kors. Sund-Henriksen har hatt en rekke ulike verv som blant annet styreleder i Rorg, styremedlem i Den norske Burmakomité, medlem i SIUs programstyre for Nasjonalt program for utvikling, forskning og utdanning (NUFU) og vært leder for fredspriskomiteen for Studentenes fredspris i 2007.

Referanser
----------

1. ↑  Naturpress: Kathrine Sund-Henriksen blir ny daglig leder i ForUM
2. ↑  LNU.no: Tidligere ungdomsdelegater

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Eirik Gulseth** | **Leder i Studentenes og Akademikernes Internasjonale Hjelpefond**(2005–2006) | Etterfølger:**Jonas Holmqvist** |
**Mathilde Caeyers** (født 1994) er en belgisk/ norsk dansekunstner bosatt i Tromsø.  Cayers er utdannet danser ved Liverpool Institute for Performing Arts, avgang 2018, og har tross sin unge alder rukket å utmerke seg både lokalt og nasjonalt som en sterk stemme innen dansekunsten. 

Mathilde Cayers har deltatt i talentprogrammene UREDD (i regi av Davvi- Senter for scenekunst) og TILT Share (i regi av Panta Rei Danseteater ). Som koreograf har hun særlig interesse for samtidsdansen i samspill med teknologi og installasjonskunst.

Caeyers har pr 2023 koreografert 5 egenproduserte forestillinger, hvorav to av de har blitt en del av turnénettverket Dansenett Norge.

Cayers er styreleder for Forum for nordnorske dansekunstnere og nettverkskoordinator for RadArt hos Davvi- Senter for scenekunst.

Priser og anerkjennelse
-----------------------

2023: Arbeidsstipend for yngre/ nyetablerte kunstnere, 1 år

2023: Arbeidsstipendet for scenekunstnere i Troms og Finnmark 2023.

2022: Stipend, Sparebank1 Nord-Norge

2021: Trivselsprisen, Tromsø Arbeiderforening 

2021: Ungkunst stipend, Festspillene i Nord-Norge

Verk
----

2023: *Boundary,* vises som en del av Beyond Barcode utstillingen ved Interkulturelt Museum i Oslo 

2021: *New Religion,* Premiere på Festspillene i Nord-Norge, senere på turné med Dansenett Norge.

2021: *B/N/M,* samarbeid med Bjarki og Arttu Nieminen, for Insomniafestival og Extreme Chill, Reykjavik

2020: *Lux Tempus,* i samarbeid med Torbjørn Sandnes og Mari Lotherington, turné med Dansenett Norge

2019: *Eksogen,* premiere Tromsø Kulturhus

Referanser
----------

1. ↑  «Mathilde Caeyers - Danser og koreograf- Talent Norge». Besøkt 21. november 2023.
2. 1 2  «Dansekunstner og koreograf, Mathilde Caeyers, er tildelt arbeidsstipendet for scenekunstnere i Troms og Finnmark 2022.». Besøkt 21. november 2023.
3. ↑  «Dansenett Norge Forestillinger». Besøkt 21. november 2023.
4. ↑  «vedtaksliste arbeidsstipend yngre nyetablerte kunstnere, kulturdirektoratet». Besøkt 21. november 2023.
5. ↑  «35 kunstnere i Nord-Norge får stipend». Besøkt 21. november 2023.
6. ↑  «Mathilde vant pris for sin innsats for dansemiljøet: – Jeg er rørt, og veldig stolt». Besøkt 21. november 2023.
7. ↑  «Trivselsprisen, Tromsø Arbeiderforening». Besøkt 21. november 2023.
8. ↑  «VINNERE UNGKUNST 2021, Festspillene i Nord-Norge». Besøkt 21. november 2023.
9. ↑  «I Mathilde Caeyers koreografi og Lawrence Malstafs scenografi er mennesket det som finnes mellom automaten og verden. Anmeldelse på Scenekunst.no». Besøkt 21. november 2023.
10. ↑  «Høye frekvenser, lave frekvenser og alt i mellom». Besøkt 21. november 2023.
11. ↑  «Dansenett Norge forestillinger 2022». Besøkt 21. november 2023.
12. ↑  «I Lux Tempus møter tiden og lyset menneskene og omgivelsene. Anmeldelse på Scenekunst.no». Besøkt 21. november 2023.
13. ↑  «Eksogen Mathilde Caeyers (Norge), samtidsdanskompaniet Intakt». Besøkt 21. november 2023.

Eksterne kilder
---------------

Hjemmeside
***Revolvermagasinet*** er et norsk humorprogram med Charlo Halvorsen, Stig Holmer og Otto Jespersen som ble sendt NRK Radio fra 1988 til 1992. Programmet gikk på P1 og ble de første årene sendt på fredagskvelder, mellom klokken 23 og midnatt. Fra høsten 1991 ble det kjent under navnet *Nye revolvermagasinet* og gikk på onsdagskveldene. En rekke kjente politikere og kulturpersonligheter ble intervjuet i programmet. Gjestene fikk sjelden slippe til og spørsmålene var gjennomgående useriøse. Programmet hadde undertittelen «et oppgjør med virkeligheten».

|  |
| --- |
| Vi ville lage satire over ukeblad, tabloidaviser og andre medier. Vi kan kalle det mediekritikk med et fint ord, men for det meste var det bare tull som vi selv syntes var gøy
– Charlo Halvorsen (2003) |

Andre som medvirket i programmet var Øystein Bache, Rune Gokstad, Jan Pande-Rolfsen, Svein Byhring og Cille Biermann.

Programmet ble i løpet av de årene det gikk blant de mest populære underholdningsprogram på radio. Dagbladet kåret det til «Norges tøffeste radioprogram noensinne».

*Revolvermagasinet* ble sendt fra 16. september 1988 til 27. mai 1992. Deler av programmet ble sendt i reprise i 2003.

Det ble også gitt ut en CD og en kassett med høydepunkter fra programmet.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  NRK (28. november 2003). «Revolvermagasinet». *NRK*. Besøkt 27. desember 2018.
2. 1 2  Aftenposten aften - Barka Revolvermenn i P1 (11.2.1992, s.19)
**Little Rock** er hovedstad i den amerikanske delstaten Arkansas. Det er også statens største by. Byen ligger omtrent midt i staten og er et kommunesentrum for Pulaski County. Little Rock har fått sitt navn fra en liten steinformasjon på sørbredden av elven Arkansas som ble kalt *La Petite Roche* (Den lille steinen). Den lille steinen ble brukt som et landemerke for den første elvetrafikken og ble et velkjent krysningspunkt over elven.

Byens, og delstatens, største avis er The Arkansas Democrat Gazette.

Historie
--------

Little Rock ble hovedstad i Arkansas Territory i 1821. Da Arkansas ble tatt opp som stat nr 25 i USA i 1836, ble Little Rock offisielt delstatshovedstad. The Territorial Capitol (nå Old State House) ble påbegynt i 1833, og var ferdig i 1842. Bygningen fungerte som byens capitol fram til 1911 da det nåværende capitol-bygget sto klart. I 1986 var skyskraperen Metropolitan National Bank Tower ferdig som med sine 166 meter er byens og statens høyeste bygning.

Geografi
--------

Little Rock ligger langs den sørlige bredden av elven Arkansas. Fourche Creek og Rock Creek renner gjennom byen ut i Arkansas. Byens vestlige del ligger ved foten av Ouachita-fjellene, og like nordvest for byen er Pinnacle Mountain og Lake Maumelle som forsyner byen med drikkevann. Øst for sentrum ligger Clinton nasjonale lufthavn.

Little Rock ligger i et fuktig subtropisk klima med varme, fuktige somre og milde vintre.

Kjente personer fra Little Rock
-------------------------------

* Douglas MacArthur (1880–1964), general
* Corin Nemec (1971–), skuespiller
* «Broncho Billy» Anderson (1880–1971), skuespiller

Den amerikanske generalen og presidentkandidaten Wesley Clark vokste opp i Little Rock.

De ni fra Little Rock bidro til borgerrettskampen på 1950-tallet.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Little Rock, Arkansas – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Little Rock, Arkansas – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en)  Little Rock hos Wikivoyage

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** BNE **·** GeoNames **·** MusicBrainz **·** GNIS **·** GNIS
 |


1. ↑  .
Panormabilde av Birmingham
**Birmingham** er den største byen i den amerikanske delstaten Alabama og hovedsete for fylket Jefferson County. Deler av byen ligger i fylket Shelby County sør for Jefferson. Ifølge folketellingen i 2000 er det 242 820 innbyggere i Birmingham, men med forsteder er folketallet 1 170 012. Byen ligger litt nord for sentrum av Alabama.

Byen ble grunnlagt som en industriby i 1871, etter den amerikanske borgerkrig. Byen blomstret gjennom århundreskiftet, noe som ga den klengenavnet «Magic City» (den magiske byen).

Som en storby i det sterkt rasesegregerte Alabama, var Birmingham preget av rasekampene gjennom 1960-tallet. I 1963 ble fire afro-amerikanske jenter(Addie May Collins, Carol Denise McNair, Cynthia Wesley, Carole Rosamond Robertson) drept av en bombe, plassert der av Ku Klux Klan, ved en baptistkirke.

Etter hvert har byen fått en variert økonomi med både industri og tjenestenæring. Selv om industrien fortsatt er betydelig, er Birmingham også et senter for banker og trykkerier, og det er betydelig medisinsk forskning.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Birmingham, Alabama – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF **·** BNF (data) **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** BNE **·** GeoNames **·** MusicBrainz **·** GNIS **·** GNIS
 |
Dobro av tre
**Dobro** er et varemerke eiet av Gibson Guitar Corporation og en variant av et amerikansk strengeinstrument skapt av det slovakisk-amerikanske brødreparet Dopyera i 1928. *Dobro* brukes også som fellesnavn for instrumenter av denne typen. Det er et av instrumentene i resonatorgitarfamilien, og er laget for å være en gitar som låter sterkt. Den innebygde resonatoren sørger for at man får høyt volum, og dermed kunne bli hørt i band med blås og trommer. Dette var før den elektriske gitarens tid, og musikk ble spilt akustisk. Den ble umiddelbart populær innenfor Hawaii-musikken, og ble senere tatt opp spesielt i country- og bluegrassmiljøene. Elektriske instrumenter brukes ikke i tradisjonell bluegrass, og innen denne sjangeren var Buck Graves tidlig ute. Han spilte dobro med Flatt & Scruggs fra 1956 til gruppen ble oppløst i 1969.

Dobroen er formet som en vanlig gitar og har som den 6 strenger. Den finnes i to utgaver: *Round neck* som man spiller som en vanlig gitar, og *square neck*, som man legger vannrett i fanget, og som spilles med stål. Dobroen har innebygd resonator (cone) som virker som en akustisk høyttaler.

Jerry Douglas (født 1956) spiller i Alison Krauss' bluegrassgruppe Union Station, men har også spilt med en mengde andre artister, bl.a. Øystein Sunde. Han er kjent som en virtuos på dobro og har vunnet en mengde priser. Han har ti ganger mottatt *Dobro Player of the Year Award* fra IBMA (International Bluegrass Music Association).
Kjente utøvere av instrumentet fra tidlige dager er for eksempel Mike Auldridge, Josh Graves, Brother Oswald og Tutt Taylor. I våre dager[*når?*] er den kanskje mest kjente utøveren på verdensbasis Jerry Douglas. Instrumentet finnes i en mengde ensembler som spiller amerikansk tradisjonsmusikk, i et spenn fra Chicks (tidligere Dixie Chicks, hvor Emily Robison spiller dobro), via Alison Krauss' gruppe Union Station til Blue Highway.

Her hjemme har instrumentet fått et oppsving sammen med den gryende interessen for akustisk musikk. Bluegrassband som Hemisfair og Ila Auto, for ikke å forglemme Øystein Sundes «Meget i Sløyd» er blant de fremste innenfor sjangeren. Knut Hem og Stein Are Fevang er kjente norske dobrospillere.

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑

Eksterne lenker
---------------

* (en) Dobro-guitars – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** NKC
 |
Spaceworldbutikken i Storgata i Oslo (2006) Foto: James Cridland 
**Spaceworld** var en av Norges store elektronikkjeder. Kjeden fokuserte på varegrupper som data, multimedia, programvare, videospill, DVD, telematikk,foto samt andre produkter.

Historikk
---------

Spaceworld-kjeden ble dannet i 1985 som et samarbeid mellom Scanpartner-gruppen og Kodak Norge. Kodak Norge hadde støtte fra Kodak internasjonalt for å prøve ut et konsept som kunne bli en mulig fremtidig distribusjonskanal for deres produkter.

Allerede den gang så begge parter den sammensmelting av produktgruppene foto, data, telematikk, lyd, bilde og diverse elektronikk som er så innlysende i moderne tid. Man[*hvem?*] så for seg en kjede av forretninger som skulle selge alt av underholdningselektronikk over disk til mentalt unge elektronikkinteresserte forbrukere.

Kai Hukkelberg og Geir Eriksen tok over konseptet, samt to forretninger i 1987 og 1988. I 1989 bestemte de to for å starte en ny kjede på grunnlag av et endret konsept, hvor alle kjedemedlemmene skulle sammenknyttes på basis av en franchiseavtale. På bakgrunn av dette ble Spaceworld Norge AS stiftet mai 1990. Intensjonen var at man skulle knytte til seg stadig flere franchisetakere, samtidig som administrasjonen og aktivitetene skulle utvides i takt med inntektene.

Spaceworld Norge AS besluttet deretter at driften skulle konsentreres rundt kjedeutvikling, og alle egeneide butikker ble solgt. Nettbutikken MySpaceworld ble skilt ut i et eget selskap.

I 2005 ble kjeden kjøpt opp av Reitan Convenience Norge AS, som står bak blant annet Narvesen og 7-Eleven i Norge. I 2009 flyttet Spaceworld Norge AS inn i nytt Reitan-bygg sammen med resten av Reitan i Gladengveien 2.

I 2015 ble Spaceworld fusjonert med Soundgarden til Spaceworld Soundgarden.

Beliggenhet
-----------

Spaceworld-kjeden baserte seg på å etablere seg i eller ved store sentre.

Hovedkontoret lå i Gladengveien 2, Ensjø i Oslo.

Referanser
----------

1. ↑

Eksterne lenker
---------------

*
**Antje Jackelén** (født 4. juni 1955 i Herdecke i Nordrhein-Westfalen i Vest-Tyskland) er en svensk teolog. Hun var luthersk erkebiskop av Uppsala og primas i Svenska kyrkan fra 2014 til 2022. Jackelén er den første kvinnelige erkebiskop i Svenska kyrkan.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Antje Jackelén er oppvokst i Nordrhein-Westfalen og familien tilhørte der den unerte landeskirken (det vil sia en sammenslutning av lutherske og reformerte kirker). Hun studerte teologi i Tübingen og Uppsala.

### Prest

Hun ble presteviet av biskop Lars Carlzon i 1980. Senere tjenestegjorde hun som församlingspräst i Österhaninge, Tyresö og Gårdstånga församlingar, samt i Lunds domkyrkoförsamling. Hun ble teologie doktor ved Lunds universitet i 1999 med avhandlingen *Zeit und Ewigkeit*. 

Etter å ha arbeidet som europaansvarlig for *The Religion and Science Course Program* ved The Center for Theology and the Natural Sciences i Berkeley tiltrådte hun i 2001 tjenesten som disputert lærer (*assistant professor*) i systematisk teologi ved Lutheran School of Theology i Chicago. Fra 2003 var hun også direktør for *Zygon Center for Religion and Science*. Her arbeidet hun til at hun ble valgt til biskop i Lund.

### Biskop, erkebiskop

Jackelén ble 17. oktober 2006 valgt til biskop i Lunds stift. Bispevalget ble avgjort allerede i første valgomgang, da hun fikk over halvparten av stemmene. Det er første gang dette har hendt i Svenska kyrkan. Hun ble bispeviet i Uppsala domkirke den 15. april 2007 og hilst velkommen i Lund domkirke den 21. april. Jackelén tok ved valgspråket «*Gud är större*», hentet fra 1 Joh 3:18–20.

Den 15. oktober 2013 ble Jackelén valgt til erkebiskop i Svenska kyrkan med 55,9 % av stemmene. Hun ble dermed den første kvinne som er valgt til erkebiskop. Installasjonen fant sted 15. juni 2014 i Uppsala domkirke.

Hun medvirket ved bryllupet mellom kronprinsesse Victoria og Daniel Westling i Stockholm den 19. juni 2010.

Referanser
----------

1. ↑   www.issr.org.uk[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   www.kungahuset.se, besøkt 13. mars 2023[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 20. mai 2016. Besøkt 26. september 2016.
4. ↑  Lunds stifts nettsider Arkivert 16. mai 2007 hos Wayback Machine..
5. ↑  «Antje Jackelén blir ny ärkebiskop i Svenska kyrkan», Svenska kyrkan, 15. oktober 2013.
6. ↑  «Installation av ny ärkebiskop i Uppsala domkyrka», *SVT*, 15. juni 2014.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Antje Jackelén – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Nationalencyklopedin **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** LIBRIS **·** NKC
 |

Portal: Tyskland
Tsugarustredet med Tsugaruhalvøya (vest på Honshū).
Utsikt mot Hokkaido fra Tappi Misaki.
**Tsugarusundet**, eller **Tsugarustredet**, (japansk: 津軽海峡 – *Tsugaru Kaikyō*) er et sund mellom øyene Honshū og Hokkaido i det nordlige Japan. Sundet forbinder Japanhavet med Stillehavet gjennom en passasje som er mellom 19,5 og 50 kilometer bred. Tsugarusundet har fått navn etter Tsugaruhalvøya i den vestlige delen av Aomori-prefekturet på Honshū.

Seikantunnelen passerer under den smaleste delen av sundet (19,5 km), mellom Tappi Misaki på Tsugaruhalvøya og Shirakami Misaki på Matsumaehalvøya på Hokkaido. Tidligere var en fire-timers ferjetur den vanligste måten å krysse sundet på. Etter at Seikantunnelen ble bygget er reisetiden blitt halvert, men prisen er blitt høyere. Det er planlagt (til 2015) at Shinkansen-tog skal kunne bruke tunnelen til Hakodate. Da vil reisetiden forkortes til 50 minutter.

Japans territorialfarvann strekker seg tre nautiske mil (5,6 km) ut i sundet i stedet for de vanlige 12, i den hensikt å la amerikanske fartøy bestykket med kjernevåpen kunne passere uten å krenke Japans forbud mot atomvåpen på eget territorium.

Den 26. september 1954 omkom 1 172 personer da ferjen *Tōya Maru* sank i sundet.

Thomas Blakiston, en engelsk oppdagelsesreisende og naturforsker, merket seg at pattedyrene på Hokkaido var beslektet med de nordlige asiatiske arter, mens de på Honshū i sør var relatert til arter fra det sørlige Asia. Tsugarusundet ble derfor satt som en biogeografisk skillelinje, og ble kjent som «Blakistonlinjen».

Referanser
----------

1. ↑  «Utanlandske stadnamn: O–Å». *Språkrådet* **(norsk)**. Arkivert fra originalen 9. mars 2016. Besøkt 9. april 2017.
2. ↑  «Japan left key straits open for U.S. nukes». *The Japan Times Online* **(engelsk)**. 22. juni 2009. ISSN 0447-5763. Besøkt 9. april 2017.
3. ↑  Masayuki Nakao. «Seikan Railroad Ferryboat Accident» (PDF). Besøkt 9. april 2017.
4. ↑  «Nature in Japan» (PDF). Besøkt 9. april 2017.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Tsugaru Strait – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN **·** NDL **·** GeoNames
 |
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet. Helt uten kilder. *(10. okt. 2015)*

Chagosøyene
**Chagosøyene** er et arkipel bestående av 65 tropiske øyer i Indiahavet, omkring 500 km sør for Maldivene. Øygruppen er del av Det britiske territoriet i Indiahavet. 

Disse øyenes totale landoverflaten er bare 63 km², hvorav den største øya, Diego Garcia, har to tredjedeler (44 km²). De øvrige øyene kan i det vesentlige grupperes i fem: Peros Banhos, Salomonøyene, Eagleøyene, Egmontøyene og "Three Brothers". Utenom disse gruppene er noen isolerte øyer, som Nelsonøya og Dangerøya.

Øyene ble oppdaget av Vasco da Gama tidlig på 1500-tallet. På 1700-tallet ble øyene underlagt franske som del av den da franske besittelse Mauritius. Storbritannia tok både Mauritius og Chagosøyene i sin besittelse i 1814, og holdt fast på øyene som del av Det britiske område i Indiahavet da Mauritius fikk sin uavhengighet. Siden 1976 har Chagosøyene utgjort hele Det britiske område i Indiahavet. Men tilhørigheten er omtvistet av to stater i Indiahavet: Både Mauritius og Seychellene reiser krav om at øyene skal være del av deres nasjonale territorium.

Øyene var ubebodde før europeerne oppdaget dem, men etterhvert bygde det seg opp en befolkning av indisk avstamning. Disse beboerne, som ble kalt *ilois*, bodde på Diego Garcia inntil de ble flyttet av den britiske regjering, til dels tvangsflyttet, mellom 1967 og 1973 for å gi plass for den store militærbasen som skulle etableres der. I dag 2005 er det bare personell tilknyttet den britisk-amerikanske militærbasen på Diego Garcia. 

Den britiske regjering har siden gjennomført en granskning om det var mulig å tilby de flyttede øyboerne nye bosteder på noen av de ubebodde øyene, men kom til at dette ikke var mulig på grunn av fraværet av ferskvann der. Denne konklusjonen bestrides av de tidligere øyboere, som peker på at nedbørsmengden på øyene er blant verdens høyeste. 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** VIAF **·** VIAF **·** GND **·** BNF **·** BNF **·** BNF (data) **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** SUDOC **·** GeoNames **·** BBC Things
 |
**Nordmøre tingrett** var en førsteinstansdomstol i Frostating lagdømme. Domstolen hadde kontorsted i Kristiansund i Møre og Romsdal og rettskretsen omfattet kommunene Aure, Averøy, Gjemnes, Halsa, Kristiansund, Rindal, Smøla, Sunndal, Surnadal og Tingvoll med tilsammen 56 315 innbyggere pr. 1. januar 2020. Domstolen ble ledet av en sorenskriver og hadde i tillegg to tingrettsdommere, to dommerfullmektiger og syv funksjonærer.[]

Domstolen var gitt domsmyndighet på innretninger og anlegg for undersøkelse etter eller utnyttelse, lagring eller transport av undersjøiske naturforekomster på den norske del av kontinentalsokkelen og i norsk økonomisk sone i området mellom 62. breddegrad og 65. grader 30 minutter bredde.

Domstolen ble erstattet av Møre og Romsdal tingrett 26. april 2021.

Referanser
----------

1. ↑  Forskrift om utøvelse av myndighet i havområdene
2. ↑  «Nå er domstolsreformen vedtatt i Stortinget». *Rett24* **(norsk)**. Besøkt 11. desember 2020.
3. ↑  «Nye rettskretser fra 1. mai». *Juristen*. Besøkt 11. februar 2021.
4. ↑  Forskrift om endringer i forskrift 22. januar 2021 nr. 163 om inndelingen av rettskretser og lagdømmer. Lovdata. Besøkt 26. april 2021.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* Nordmøre tingrett, arkivert side

| * v
* d
* r
Tingretter i Frostating lagdømme |
| --- |
| Nåværende | Møre og Romsdal **·** Trøndelag | Riksvåpenet |
| Tidligere | Fosen **·** Inntrøndelag **·** Namdal **·**
Nordmøre **·** Romsdal **·** Sunnmøre **·** Søre Sunnmøre **·** Sør-Trøndelag |
| *Tingretter i norske lagdømmer* (maler): Agder  **·** Borgarting  **·** Eidsivating  **·** Frostating  **·** Gulating  **·** Hålogaland |
**Hardanger tingrett** var en tidligere førsteinstansdomstol under Gulating lagdømme. Tingretten er slått sammen med Bergen tingrett til Hordaland tingrett.

Tingretten ligger i Lofthus og dekker kommunene Eidfjord, Kvam og Ullensvang. Granvin og Ulvik hørte under Hardanger tingrett inntil Nordhordland tingrett ble etablert i 2006.

Sorenskriver Klaus Skjeldal er embedsleder. I tillegg er det én dommerfullmektig.

Sorenskrivergården i Lofthus med hageanlegg og naust er foreslått fredet i verneklasse 1. Gården består av den opprinnelige sorenskriverbygningen som ble oppført mellom 1920 og 1923 etter tegninger av Einar Oscar Schou. Bygningen har en boligdel og en kontordel med separate innganger. I kjelleren er det et rettslokale som ble innredet i 1993. Gården ligger ned mot mot Sørfjorden og har et naust som antagelig også er tegnet av Schou og oppført samtidig med hovedbygningen. I Hardanger var båten lenge det viktigste fremkomstmiddelet for sorenskriveren.

Referanser
----------

1. ↑  «domstol.no Domstolkartet forandres i Hordaland og Rogaland». Arkivert fra originalen 12. mars 2013. Besøkt 10. februar 2012.
2. ↑  Landsverneplan for justissektoren

Eksterne lenker
---------------

* Hardanger tingrett

| * v
* d
* r
Tingretter i Gulating lagdømme |
| --- |
| Nåværende | Sogn og Fjordane **·** Hordaland **·** Haugaland og Sunnhordland **·** Sør-Rogaland | Riksvåpenet |
| Tidligere | Bergen **·** Dalane **·** Fjordane **·** Hardanger **·** Haugaland **·** Jæren **·** Nordhordland **·** Sogn **·** Stavanger **·** Sunnhordland |
| *Tingretter i norske lagdømmer* (maler): Agder  **·** Borgarting  **·** Eidsivating  **·** Frostating  **·** Gulating  **·** Hålogaland |
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet. Helt uten kilder. *(10. okt. 2015)*
**Gir** (*gear* på engelsk, noen ganger også stavet slik på norsk) er tannhjulsutveksling som overfører roterende bevegelser fra én veksel til en annen og som tillater varierende hastighet og dreiemoment.

Virkemåte
---------

Illustrasjonen viser to tannhjul med radiene *r*1 og *r*2, og med like store tenner som mellomrom. Tennene griper inn i hverandre og danner en utveksling mellom de to parallelle akslene som hjulene sitter på – bemerk at «radius» her er avstanden mellom hjulets aksel og det stedet på tennene (her markert med hvit strek) som kommer i berøring med det andre hjulets tenner.

Trekker man det ene tannhjulet rundt med et dreiemoment *τ*1 og en vinkelhastighet *ω*1, tvinges det andre hjulet til å rotere i motsatt retning med et nytt dreiemoment *τ*2 og ny vinkelhastighet *ω*2.

Akkurat de samme forhold gjelder om tannhjulene er plassert fra hverandre, men er forbundet med et endeløst kjede eller rem som f.eks. ved en sykkel.

### Vinkelfrekvensen er omvendt proporsjonal med radius

Der hvor tennene griper i hverandre, skal det hele tiden passere en tann fra det ene hjulet etterfulgt av en tann fra det andre hjulet. Da tennene sitter med ensartet avstand, så skal de to hjulene ha samme tangentialhastighet i inngrepspunktet. Da tangentialhastighetene er proporsjonal med radius og vinkelhastigheten, må det mindre hjulet ha en høyere vinkelfrekvens enn det større for å holde denne felles tangentialhastigheten. Derfor gjelder:  

{\displaystyle {\frac {\omega \_{1}}{\omega \_{2}}}=-{\frac {r\_{2}}{r\_{1}}}}

### Dreiemomentet er proporsjonalt med radius

Dreiemomentet er proporsjonalt med kraften tennene utøver på hverandre og med «momentarmens» lengde, som i dette tilfellet er hjulenes radier. Da kraften er lik for begge tenner (jamfør Newtons 3. lov og aksjon og reaksjon), blir dreiemomentet i et gitt tannhjul proporsjonalt med hjulets radius. Man har at:  

{\displaystyle {\frac {\tau \_{1}}{\tau \_{2}}}=-{\frac {r\_{1}}{r\_{2}}}}  

Denne siste ligningen gjelder kun i en ideell girutveksling, man ser altså bort fra tap av mekanisk energi, for eksempel ved friksjon.

Girtyper
--------

* V-gir

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
| Klassisk musikk |
| --- |
| Middelalderen (476–1400) |
| Renessansen (1400–1600) |
| Barokken (1600–1760) |
| Galant (1720–1770) |
| Klassisismen (1730–1820) |
| Romantikken (1815–1910) |
| Impresjonismen (1875–1925) |
| Nyklassisisme (1910–1960) |
| * v
* d
* r
 |

**Renessansemusikk** er europeisk peniser klassisk musikk skrevet i perioden 1400–1600. Renessansen som musikkhistorisk periode faller ikke nøyaktig sammen med periodene i andre deler av kulturhistorien. Til forskjell fra andre renessansekunstarter, oppsto renessansemusikken ikke i Italia, men i Nord-Europa – i det nordlige Frankrike, Nederland og Belgia.

Viktige komponister
-------------------

### Den burgundiske skolen

* John Dunstaple (ca1385-1453)
* Gilles Binchois (1400–1460)
* Guillaume Dufay (ca1400-1474)

### Den fransk-flamske skolen

* Johannes Ockeghem (ca1410-ca1497)
* Josquin des Prez (ca1440-1521)
* Orlando di Lasso (ca1532-1594)

Den flamske skolen var sterkt preget av polyfoni.

### Den romerske skolen

På 1500-tallet ble Trientkonsilet opprettet for å legge en kirkepolitisk strategi for den katolske motreformasjonen. Blant annet skulle kirkemusikken renses for alle verdslige elementer. Musikkinstrumenter ble forbudt, og bruken av polyfoni skulle minskes betraktelig. Formålet var å få tekstene i fokus. 

* Giovanni Pierluigi da Palestrina (1525–1594) ble en førende komponist i denne nye katolske kirkemusikken.
* Tomás Luis de Victoria (1548-1611 )
* Gregorio Allegri (1582–1652)

### England på 1500-tallet

* John Taverner (1490–1545) – kirkemusikk
* John Dowland (1563–1626) – musikk for sang og lutt
* William Byrd (1543–1622) – kirkemusikk

### Den venetianske skolen

Komponistene Andrea og Giovanni Gabrieli som virket i Markuskirken i Venezia utviklet på slutten av 1500-tallet en ny stil. Særlig karakteristisk var flerkor-teknikken.

Tidslinje over renessansekomponister
------------------------------------

Kilder
------

* Sørensen, Søren og Bo Marschner, red. (1990). *Gads Musikhistorie* **(dansk)**. København: Gads Forlag. ISBN 978-87-12-86373-1.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** NDL **·** NKC **·** BBC Things
 |
En ladekabel festet til Ioniq 5
**Ioniq 5** (2021–) er en elbil fra sørkoreanske Ioniq, som er elbilavdelingen av Hyundai. Den har fem dører og fem seter.

**Project 45** er førsteutgaven med pris til rundt en halv million norske kroner. Navnet er til ære for prototypen Hyundai 45 som ble laget for 45 år siden. Den har da også alt utstyr, som firehjulsdrift, solcelletak og batteripakke, der den største heter *Long Range* (lang rekkevidde).

De norske Hyundai-sidene oppgir 800 volts lynlading på 18 minutt og tilhørende elektriske fremlys og baklys med pikseler av LED som kan parametriseres.

En oppgradering i 2023 gir batterivekst fra 72,6 til 77,4 kWt (likt som Kia EV6) samt mulighet for å bestille elektroniske ryggespeil med enda lavere luffmotstand.

Referanser
----------

1. ↑  Hyundai tar en halv millioner for fremtiden i motor.no sist lest den 23. februar 2021.
2. ↑  Online reservation technical issues Arkivert 23. februar 2021 hos Wayback Machine. fra hyundai.no den 23. februar 2021.
3. ↑  The Power of the Pixel Arkivert 16. juni 2021 hos Wayback Machine. fra hyundai selv, sist sett på den 23. februar 2021.
4. ↑  Ny kosmetikk, økt rekkevidde og enklere service i bilnorge.no den 1. juni 2022.
**Grand Hotel Hønefoss** startet som gjestgiveri i 1809 og har siden blitt utvidet til hotell. Hotellet har adresse Stabells gate 8 og ligger cirka 160 meter fra Søndre torv i Hønefoss, i Ringerike kommune. Adkomst med bil skjer fra Riperbakken, som ellers er kjent fra mange sykkelritt opp gjennom årene, som Ringerike Grand Prix. Det har 39 rom.

Da hotellet ble bygget fikk det navnet «*Flattum Gjestgiveri*», etter eieren Peder Flattum som da eide gården der gjestgiveriet ble opprettet. I 1825 solgte imidlertid Flattum både gården og gjestgiveriet, men til ulike eiere. Ole Lie, som overtok gjestgiveriet, ga det da navnet «*Gjestgiveriet på Sydsiden*». Da den neste eieren, Ole Helgesen, bygget til sidefløyen i 1857/1858 fikk gjestgiveriet navnet «*Jernbanehotellet*». På en del av eiendommen lå det før 1868 et gammelt teglverk, men dette ble ekspropriert av NSB i 1862 i forbindelse med byggingen av den nye Randsfjordbanen.

Etter enda flere eierskifter havnet hotellet i Jacob Aabels eneeie i 1909. Han bygget det ut til et moderne hotell med 30 rom. I 1912 rev han fløyen ut mot Stabells gate, der hotellet ligger, og bygde opp en ny i jugendstil. Året etter ble hotellet solgt til Andreas Grinde, som i ettertid markedsførte det under navnet *Grand Hotel*. Navnet hentet han fra et annet hotell i byen, som han også nylig hadde kjøpt. Dette ble siden nedlagt og den gamle trebygningen, i sveitserstil, overtatt av telegrafen. Bygget, som lå i Telegrafaleen, ble siden kjent som *Telegrafbygningen*, men er nå revet.

Grand Hotel framstår i dag som nyoppusset og har egen parkeringsplass for sine gjester. Innkjøring er via nedre del av Riperbakken.

Andre overnattingssteder
------------------------

I henhold til avstand fra sentrum av Hønefoss

* Scandic Hønefoss, Kongens gate 3, 3510 Hønefoss (110 m)
* Ringerike Gjestegård, Osloveien 77, 3511 Hønefoss (2,9 km)
* Klækken Hotell, Hadelandsveien 386, 3514 Hønefoss (5 km)
* General Hotell, Regimentsveien 10, 3512 Hønefoss (9 km)
* Thorbjørnrud Hotel, Sagvegen 8, 3520 Jevnaker (13,6 km)
* Sundvolden Hotel, Dronningveien 2, 3531 Krokkleiva (14,2 km)

Se også
-------

* Sørsiden
* Stabells gate

Eksterne lenker
---------------

* Hotellets hjemmeside Arkivert 14. august 2007 hos Wayback Machine.
Jazzmusikeren og bandlederen Karl Otto Hoff (1930–1994) bak trommene da Grethe Kausland, kjent som barnestjerna «Lille Grethe», underholdt på konsertkvelden med The Delta Rhythm Boys på Jordal Amfi i Oslo 25. juli 1955 Foto: *Billedbladet NÅ*/Arkivverket 
**Karl Otto Hoff** (født 27. november 1930 i Oslo, død 7. april 1994) var en norsk jazzmusiker (slagverk) og bandleder.

Han medvirket i orkestre ledet av Rowland Greenberg, Mikkel Flagstad, Leiv Flisnes, Terje Kjær, Scott Lunde, Frank Ottersen, Sigurd Jansen, Lars Sandsgaard, samt Verden Rundt All Stars Band. I tillegg ble han på 1950-tallet jazzanmelder i Verdens Gang. Med Einar Schanke ledet han eget storband, i tillegg at Hoff ledet egne mindre ensembler utover 1950-tallet, det mest kjente var *Karl Otto og hans hoff* på 1960-tallet, blant annet Kongsberg Jazzfestival 1967 der de jammet med Roland Kirk. Han spilte over tyve år i Big Chief Jazzband, og på tampen i Eivin Sannes' gruppe «All Stars».

Referanser
----------

1. 1 2   Sigarett Stomp – Jazz i Norge 1940–1950, side(r) 272[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Bjørn Stendahl; Johs. Bergh (1991) (på nb), *Sigarett Stomp – Jazz i Norge 1940-1950*, ss. 348, Wikidata Q116749804

Eksterne lenker
---------------

* (en) Karl Otto Hoff på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Karl Otto Hoff på MusicBrainz Rediger på Wikidata
* (no) Biografi fra Jazzbasen.
* (no) Diskografi fra Jazzbasen.
* (no) Bilder fra Norsk jazzarkiv

Portal: Jazz

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Lier stadion** er et idrettsanlegg på Stoppen i Lier kommune i Buskerud. Den består av tre gressbaner for fotball, en kunstgressbane med undervarme, flerbrukshallen St. Hallvardhallen, tre tennisbaner, to sandvolleyballbaner, en sandhåndballbane og en bane for frisbeegolf.

Historie
--------

Planene for et sentralidrettsanlegg i Lier ble påbegynt i 1962, ved at Idrettsforeningen Sparta henvendte seg til kommunen med en anmodning om å bygge et nytt baneanlegg etter at foreningen mistet sin hjemmebane på Husebysletta. Som en følge av dette besluttet kommunen å bygge et sentralidrettsanlegg for kommunen og opprettet en plan- og byggekomité, som bestemte at det nye anlegget skulle bygges på Stoppen like ved  Høvik skole og Stoppen ungdomsskole (senere også St. Hallvard videregående skole).

Kommunen betalte 1.2 millioner kroner for området og i august 1972 sto det nye anlegget med tre gressbaner klart til bruk. Åpningen av anlegget ble markert med en høytidelig seremoni og en fotballturnering hvor Sparta, Liungen, Sylling IF, Lier IL og Sjåstad deltok. Etter innledende runder møttes Liungen og Sparta i finalen, hvor sistnevnte vant 3-2 etter straffesparkkonkurranse. Ferdigstillingen av det nye anlegget var en ekstra stor begivenhet for Spartas medlemmer, etter at klubbens bane på Huseby tidligere hadde blitt offer for NSBs omlegging av Drammensbanen. Jernbanen ble lagt tvers over banen, og Sparta måtte klare seg nesten ti år uten hjemmebane.

Anlegget er siden blitt utvidet flere ganger. I 1984 sto håndballarenaen St. Hallvardhallen ferdig, etter initiativ fra håndballklubben Reistad Idrettslag.

I 2007 ble det bestemt at den daværende grusbanen skulle gjøres om til en kunstgressbane med undervarme. Det viste seg imidlertid da banen skulle tas i bruk at byggearbeidene var slett utført, slik at banen ikke kunne godkjennes. Det var uenighet mellom byggherren, firmaet som hadde gjort grunnarbeidet og kunstgressleverandøren om hvem som hadde skylda, og saken ble tatt til retten. I 2009 ble det inngått forlik, og de tre firmaene ansvarlige for byggingen tok på seg å utbedre feilene uten omkostninger for kommunen eller idrettslagene som benytter banen.

Krefter i Sparta/Bragerøen har i flere perioder arbeidet for å anlegge kunstisbane for bandy og hurtigløp på skøyter på Lier stadion. Dette ble sist tatt opp i 2009, men Lier kommune viste skepsis til prosjektets omfang og pris.

Referanser
----------

1. ↑  Fremtiden 14.08 1972. "Gressbaneåpning på Lier Stadion"
2. ↑  Drammens Tidende 14. april 2007. Kunstgressbane på Lier stadion[*død lenke*]
3. ↑  Drammens Tidende 07. januar 2009. Fikser kunstgressbanen
4. ↑  Drammens Tidende 1. april 2009. Spa/ Bra kjemper for kunstis i Lier[*død lenke*]

Eksterne lenker
---------------

* Lier Stadion - Nordic Stadiums
**Maurgullbasse** (*Protaetia metallica*) er en gullbasse som hører til familien skarabider (Scarabaeidae). Denne metallisk fargede billen er vanligst på Østlandet i Norge. Et særtrekk ved gullbasser er at de kan fly uten å åpne dekkvingene. Larvene lever i maurtuer.

Utseende
--------

En middelsstor til stor (14-23 millimeter), glinsende metallisk bille. Kroppen er nokså jevnbred og litt flat. Fargen er litt matt (gjerne mot olivengrønt) metallglinsende. Den kan forveksles med Hårgullbasse *Cetonia aurata*, men er større og mattere i fargen enn denne og mangler hvite tverrflekker, og med *Praktgullbasse*, som den har en annen kroppsform enn. Hodet er flatt og firkantet, litt innbuktet foran. Antennene er ganske korte og mørke. Pronotum er nesten halvsirkelformet sett ovenfra, scutellum er ganske stor og avrundet trekantet. Dekkvingene er litt flate, med en vag lengderibbe. På sidene foran er den en innbuktning som gjør at billen kan folde ut flyvingene og fly uten å åpne dekkvingene. Det bakerste bakkroppsleddet blir ikke dekket av dekkvingene, en nesten loddrett ryggplate synes bak dem. Beina er temmelig korte.

Levevis
-------

Larvene lever i maurtuer der de trolig spise råtnende plantemateriale. Man vet ikke hvordan de tilsynelatende svært sårbare larvene unngår å bli angrepet av maurene. De voksne billene er dagaktive og finnes gjerne på blomstene av skjermplanter og andre åpne blomster, også ved utflytende sevje og gjærende frukt. De sitter mest i ro, men flyr også godt.

Utbredelse
----------

I Norge er den vanligst på Østlandet.

Systematisk plassering
----------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
			* Familien skarabider, Scarabaeidae Latreille, 1806 (eventuelt Cetoniidae)
				+ Underfamilien Cetoniinae Fleming, 1821
					- Slekten *Protaetia* Mulsant & Rey, 1871
						* maurgullbasse, *Protaetia metallica* (Fabricius, 1775)

Referanser
----------

1. 1 2  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 7. november 2020. Besøkt 7. november 2020.
2. ↑  «Artsdatabankens navneopplysninger med artstre». Artsdatabanken. 7. november 2020. Besøkt 7. november 2020.

Kilder
------

* Silfverberg, H. 1992. *Enumeratio Coleopterorum Fennoscandiae, Daniae et Baltiae* (Liste over Nordens biller). Helsinki.
* Fauna Europaea Web Service Version 2.4 (2011) Utbredelsesdatabase for europeiske dyr Arkivert 2. juni 2017 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *maurgullbasse* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *maurgullbasse* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *maurgullbasse* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *maurgullbasse* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Protaetia metallica* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Protaetia metallica* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
Svart farge representerer absolutt mørke.
*Skapelsen av lys* av Gustave Doré, illustrasjon til *Første Mosebok*: «Jorden var øde og tom, mørke lå over dypet».
**Mørke** (norrønt: *myrkr*) er et opplevd fravær av lys (naturlig eller kunstig) lys, slik at det er vanskelig å se noe. Mørke er det motsatte av lyshet og er definert som mangel på belysning, fravær av synlig lys, eller en overflate som absorberer lys, for eksempel en svart overflate.

Menneskelig syn er ikke i stand til å skille farger under forhold med svært lav luminans ettersom de fargefølsomme fotoreseptorcellene på netthinnen er inaktive når lysnivåene er utilstrekkelige, i området for visuell persepsjon referert til som skotopisk syn (synets tilpasning til mørket).

Rent eller totalt mørke finnes ikke noe steder siden små mengder av lysemmiterende partikler i form av stråling trenger inn i alle hjørner av universet, selv om det menneskelige øyet ikke kan oppdage lyset. Absolutt mørke er kun teoretisk mulig under vilkårene for det absolutte nullpunktet.

Noen kulturer har sett på mørket som et stoff i seg selv, og det oppstår i en slik form i «fantasylitteratur». I denne sammenhengen er skygge et annet navn på fenomenet. Den emosjonelle responsen på mørke har skapt metaforiske bruksmåter av begrepet i mange kulturer, ofte brukt for å beskrive en ulykkelig eller varslet følelse. Mørke har en fremtredende plass i metafysikk og religion, og er et ladet symbol i filosofien. 

I luftfart defineres mørke som den tiden mellom solnedgang og soloppgang når, på grunn av nedsatt dagslys, et framtredende uopplyst objekt ikke kan sees klart i en avstand av over 8 km.

Fargen på et pikselpunkt, på en standard 24-bits dataskjerm, er definert av tre RGB-verdier (rød, grønn, blå), hver fra 0–255. Når de røde, grønne og blå komponentene til en piksel er fullt opplyst (255,255,255), ser pikselen hvit ut; når alle tre komponentene ikke er opplyst (0,0,0), ser pikselen svart ut.

Referanser
----------

1. ↑  Nedttbibelen: Første Mosebok 1:2
2. 1 2  «mørke», *NAOB*
3. ↑  skotopisk, *NAOB*
4. ↑  Kruegle, Herman (15. mars 2011): *CCTV Surveillance: Video Practices and Technology*. Elsevier. ISBN 978-0-08-046818-1; s. 259.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Darkness – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | NKC **·** BBC Things
 |
Hendrum i MinnesotaHendrum i Minnesota
**Hendrum** er en by i Norman County i Minnesota i USA. Befolkningen var på 315 i 2000. Stedet ligger i ved Red River of the North knapt to kilometer mot vest og Wild Rice River knapt en kilometer mot øst. Landskapet her er helt flatt, men jorda er svært fruktbar og området omtales som verdens kornkammer. Halstad er naboby.

Innbyggerne er for det meste skandinaver, navnet kommer fra Hindrem i Leksvik og den eneste kirken i byen er Immanuel Lutheran Church. Før nybyggerne kom hit var det indianere av Dakota Sioux og Chippewa som bodde her, men de flyttet til andre områder. Nybyggerne måtte slåss mot gresshopper, uår, difteriepidemier, oversvømmelser og tornadoer, men bøndene klorte seg fast og dyrket hvete, sukkerroer, soyabønner og solsikke, som vokste rikelig og som fremdeles er det som dyrkes i området.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** GNIS **·** GNIS
 |
Kart som viser Bishop Hills plassering i delstaten Illinois.Kart som viser Bishop Hills plassering i delstaten Illinois.
**Bishop Hill** var en svensk koloni i Henry County i staten Illinois, USA, ved jernbanen mellom Chicago og Burlington, rundt 200 km vest for Chicago. Kolonien ble grunnlagt av den første store organiserte svenske utvandrergruppa, og kan ses som starten på den svenske utvandringa til Nord-Amerika.

Historie
--------

Bishop Hill ble grunnlagt av den selvlærte predikanten Erik Jansson i 1846, og oppkalt etter hans fødested, Biskopskulla i Uppsala. Hjemme i Hälsingaland hadde Jansson på midten av 1840-tallet danna en sekt hvis medlemmer ble kalt Erik-Jansarna. Disse kom snart i konflikt med statskirken, og Jansson rømte til slutt fra en fangetransport som skulle ta ham til statsfengselet i Gävle. Han og 400 av hans tilhengere bega seg i 1846 til Illinois, hvor de grunnla kolonien som et samvirke med felleseie. Det utvikla seg snart et mangsidig samfunn der med blant annet skole, kirke, hotell, smie, mølle, vognmakeri osv.

Jansson ble myrdet på våren i 1850, og i hans sted tok et sjumannsråd ledelsen, med Jonas Olsson (død 1898) fra Söderala. På slutten av 1850-tallet ble denne ordninga oppløst, og visse innflytelsesrike menn delte mesteparten av eiendommene mellom seg og gjorde dem til sine egne. På en del av området ble det bygd en mindre by ved navn Galva (etymologisk en forvanskning av Gävle).

Dagens Bishop Hill
------------------

Det finnes i Bishop Hill fortsatt flere bygninger fra koloniens dager, og man verdsetter minnet om kolonien og den svenske arven høyt. I 2000 bodde det 125 mennesker her, hvorav en stor del er etterkommere av de opprinnelige utvandrerne.

Eksterne lenker
---------------

* Bishop Hill-sällskapet (på svensk)


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** GeoNames **·** GNIS **·** GNIS
 |