recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Kobi Oshrat** (hebraisk: קובי אשרת; født i 1944 i Haifa) er en israelsk komponist og dirigent. Han komponerte og dirigerte vinnermelodien til Eurovision Song Contest i 1979, «Hallelujah», som ble fremført av Gali Atari og sanggruppen Milk and Honey. Han komponerte og dirigerte også Israels bidrag i Eurovision Song Contest i 1985 og 1992.

Yaakov (Kobi) Ventura, senere Kobi Oshrat, vokste opp i Haifa. Foreldrene var sefardiske jøder som hadde immigrert fra den greske byen Thessaloniki. Oshrat startet sin musikalske karriere i 1958, da han som 14-åring deltok i en konkurranse for unge talenter. I 1969 begynte han å komponere og arrangere musikk for radio, TV og film. Oshrat har skrevet over tusen sanger, og den mestselgende og mest kjente er «Hallelujah», som det er over 400 coverversjoner av rundt i hele verden.

Foruten «Hallelujah» har Kobi Oshrat dirigert og komponert de israelske Eurovision-bidragene «Olé olé», fremført av Izhar Cohen i 1985, og «Ze rak sport», fremført av Dafna Dekel i 1992. I 1987 og 1991 dirigerte Oshrat de israelske bidragene.

Referanser
----------

1. 1 2  Kobi Oshrats hjemmeside. אודות. Besøkt 2. november 2023. (he)
2. ↑  All Conductors of Eurovision. Kobi Oshrat. Besøkt 2. november 2023. (en)
3. ↑  Australian Jewish News 4. juli 2012. Honouring a resistance hero. Besøkt 2. november 2023. (en)
4. ↑  Eurovision.tv. Israel 1979. Besøkt 2. november 2023. (wn)
5. ↑  Eurovision.tv. Israel 1985. Besøkt 2. november 2023. (wn)
6. ↑  Eurovision.tv. Israel 1992. Besøkt 2. november 2023. (wn)
7. ↑  All Conductors of Eurovision. Index by Country. Israel. Besøkt 2. november 2023. (en)
**Hallstein Braaten Bjercke** (født 5. mai 1977) er lokalpolitiker for Venstre i Oslo. Etter bystyrevalget i 2011 ble Bjercke utnevnt til Kultur- og næringsbyråd i Oslo, og fra høsten 2013 ble han også nestleder i byrådet. Bjercke ble nominert på andreplass på Oslo Venstres bystyrevalgliste i 2014. Bjercke gikk ut av byrådet etter valget i 2015. Til valget i 2023 er Bjerke nominert på førsteplass for Oslo Venstre.

Liv og virke
------------

Bjercke er utdannet siviløkonom fra Handelshøyskolen BI. Han har arbeidet som politisk rådgiver og informasjonsrådgiver for Venstres stortingsgruppe 2002–2006, direktør for myndighetskontakt i IKT-Norge 2006–2009 og 2010–2011 og som nestleder i den liberale tenketanken Civita 2009–2010. Fra 1997 til 1998 var han leder for Norsk Elevorganisasjon og fra 2000 til 2002 var han leder for Europeisk Ungdom 2000–2002. Han var politisk nestleder for Oslo Venstre 2010–2011.

Etter bystyrevalget i 2011 gikk Frp ut av byrådet i Oslo og Venstre og Krf dannet et nytt byråd sammen med Høyre. Bjercke ble da utnevnt som en av Venstres to byråder sammen med Ola Elvestuen. Da Elvestuen ble valgt inn på Stortinget etter valget i 2013 tok Bjercke over hans rolle som nestleder i byrådet. Som Kultur- og næringsbyråd har Bjerke ansvar for store deler av kommunens bygningsmasse, blant annet som generalforsamling for fire av de fem kommunale eiendomsselskapene. I tillegg har han ansvar for byggingen av både Deichmanske hovedbibliotek og det nye Munchmuseet i Bjørvika. Han har også ansvaret for oppfølgingen av Tøyen-avtalen inngått mellom byrådet og Oslo SV som har til formål å bedre bomiljøet på Tøyen. Bjercke var også byråd da det ble kjent at det foreslå økonomisk mislighold innad i Oslo Vei, noe som førte til at selskapet gikk konkurs.

Bjercke bor i bydel Østensjø.

Referanser
----------

1. 1 2  
«Hallstein Bjercke». civita.no. Arkivert fra originalen 16. november 2011. Besøkt 16. november 2011.
2. ↑  «Hus og Dus». Besøkt 24. juli 2015.
3. ↑  NRK.no

Eksterne lenker
---------------

* (en) Hallstein Bjercke – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* "Hallstein Bjercke" (Venstre.no)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF
 |
**Ibrahim al-Makadmeh** (født 1952 i Jabalialeiren på Gazastripen, død 8. mars 2003 i Gaza) var leder for den militære fløyen av Hamas på Gazastripen som ble drept av israelske styrker i mars 2003. Makadmeh var en av grunnleggerne av Hamas. Han ble anklaget for å ha organisert flere angrep mot Israel som drepte 28 israelere.

al-Makadmeh studerte i Egypt hvor han adopterte den islamistiske ideologien til Det muslimske brorskap. Noen år etter at han returnerte til Gaza begynte han å organisere den palestinske islamistiske bevegelsen, og sammen med Ahmed Yassin var al-Makadmeh med på å grunnlegge den palestinske islamistiske organisasjonen Hamas. I 1984 ble al-Makadmeh arrestert, siktet og dømt av israelske myndigheter for ha levert skytevåpen og ammunisjon til forskjellige palestinske militante grupper. I løpet av sine åtte år i israelske fengsler ble han angivelig utsatt for både fysisk og psykisk tortur.

I 1992 ble al-Makadmeh løslatt fra israelsk fengsel, og han begynte å jobbe som tannlege ved Shifa-sykehuset i Gaza mens han fortsatte sitt engasjement for Hamas. Al- Makadmeh og tre av hans medhjelpere ble drept da tre israelske kamphelikoptre avfyrte flere raketter mot bilen han befant seg i da han kjørte ned en gate i sentrum av Gaza by. Drapet på al-Makadmeh fant sted etter at Hamas tok på seg ansvaret for et angrep på en jødisk bosetning som førte til to dødsfall, i tillegg til en massakre på en buss i Haifa som førte til at 17 sivile døde. Ifølge slektningene hans, forventet al-Makadmeh at Israel ville prøve å drepe ham på grunn av hans rolle i Hamas. Israel kunngjorde at attentatet ble gjennomført på grunn av hans terrorhandlinger mot israelske sivile og soldater.

Referanser
----------

1. ↑   «Hamas Vows To Avenge Leader's Death», fra CBSNEWS, 9. mars 2003
2. ↑  «Recruiting for Hamas» Arkivert 23. januar 2011 hos Wayback Machine. fra *Al-Ahram*, utgave 629, 13.-19. mars 2003
3. ↑   «The price of freedom» Arkivert 27. mars 2013 hos Wayback Machine. fra *Al-Ahram*, utgave 629, 13.-19. mars 2003

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
Foto: Knud Knudsen (ca. 1890–1900) 
**Krokan turisthytte** er Norges første turisthytte, i dag tilhørende Norsk industriarbeidermuseum. Tidligere ble den eid av Skien-Telemark Turistforening, et lokallag av Den Norske Turistforening (DNT). Krokan turisthytte ligger i Tinn kommune i Telemark, 7–8 km fra Rjukan, et par hundre meter nord for Våervatnet. 

Krokan Turisthytte var Den Norske Turistforenings første turisthytte, og var opprinnelig en husmannsplass som lå under gården Fosso, men ble i 1856 skilt ut som egen husmannsplass. DNT kjøpte Krokan i sitt stiftelsesår 1868 og åpnet hytta i 1871 for tilreisende, som kom fra rundt om i Europa for å se Rjukanfossen.

Norsk Hydro overtok Krokan i 1901, etter at Sam Eyde kjøpte Rjukanfossen, og var i rundt 90 år i Norsk Hydros eie, før hytta igjen ble kjøpt tilbake av Claus Helbergs Stiftelse i DNT. Claus Helberg er best kjent som en av sabotørene i tungtvannsaksjonen på Vemork, men han var også svært engasjert i arbeidet for å spre gleden ved friluftsliv. Idag står det en statue av Claus Helberg utenfor Krokan turisthytte. Krokan turisthytte ble overtatt av Norsk industriarbeidermuseum 1. januar 2018.

Eksterne lenker
---------------

* (no) «Krokan turisthytte». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
**Telemark sjukepleierhøgskole** var en høgskole for sykepleierutdanning, etablert i
Skien i 1908 i tilknytning til Bratsberg Amts Sykehus. Skolen ble i 1994 fusjonert inn i Høgskolen i Telemark.

Utdanningen kom i gang etter initiativ fra overlegen ved sykehuset. Første året ble det tatt opp to elever. Året etter ble antallet økt til seks elever. Det var to opptak i året. Elevene skulle helst ikke være under 18 år, og ikke over 40 år.

I de syv første årene, fra 1908 til 1915, var sykepleierutdanningen ettårig. I 1915 ble den toårig, for så å bli treårig fra 1916. På dette tidspunktet var det bare Kristiania kommunale Sykepleierskole (Ullevål) og Bergen kommunale Sykepleierskole som hadde treårige utdanninger i Norge. Fra 1915 ble det også etablert et samarbeid mellom Bratsberg Amts Sykehus og Bratsberg Amtsasyl om utdanningen av sykepleiere. Gjennom dette ble psykiatrien innlemmet i den alminnelige sykepleierutdanningen, noe som ikke var vanlig ved andre utdanninger i landet. Overlegene ved amtssykehuset og asylet, samt amtssykehusets oversøster bestyrte skolen. I 1917 ble Bratsberg Amts Sykepleieskole, som en av tre i Norge, "godkjent" som en fullverdig sykepleierutdanning av Norsk Sykepleierskeforbund.

I årene fra 1908 til 1915 startet 41 kvinner på den ettårige sykepleierutdanningen ved Bratsberg Amts Sykehus. 37 av disse fulførte utdanningen. Fra 1915 og t.o.m 1919 begynte det 55 elever, hvorav 49 fullførte utdanningen. 

I 1919 ble de første elevene med treårig utdanning i sykepleie uteksaminert fra skolen som nå formelt hadde fått navnet *Telemark Sykepleieskole*. Dette navnet beholdt skolen fram til 1981, da staten overtok ansvaret for sykepleierutdanningene. Skolen fikk da høgskolestatus og navnet *Telemark Sjukepleierhøgskole*. I 1994 ble Telemark Sjukepleierhøgskole slått sammen med 3 andre høgskoler i fylket til Høgskolen i Telemark. 

Sykepleierutdanningen ble flyttet til Porsgrunn i 2000.

Litteratur
----------

* Sigrun Hvalvik. *"Elever modtages til oplærelse i sygepleien" : en historisk analyse av sykepleieutdanningens framvekst i Telemark perioden 1890 – 1919*. Hovedoppgave i sykepleievitenskap – Universitetet i Oslo, 1996
De **Trettini artikler** er et sett doktrinære formuleringer innført i Den engelske kirke i det 16. århundre for å definere kirkens syn på tidens religiøse kontroverser. Artiklene utgjør en viktig del av grunnlaget for Den anglikanske kirkes troslære.

Historie
--------

De~ første forsøkene på å definere den anglikanske troslære var *De ti artikler* i 1536, *The Institution of the Christian Man* i 1537, *De seks artikler* i 1539, *Kongens bok* i 1543 og *De førtito artikler* i 1553. 

I 1563 bestemte et kirkemøte å samle deler av dette i den første utgaven av de *Trettini artikler*. Nr. 29, om de som ikke praktiserte nattverd ble fjernet før publikasjon, antagelig for ikke å utelukke samtaler med lutherske fyrster i Tyskland. En innledning til nr. 20, om kirkens rett til å bestemme over ritualer og seremonier, ble også lagt til. Det ser ut til at begge endringene kan skyldes intervensjon fra dronning Elisabeth I personlig.

Innhold
-------

Artiklene er ikke en formulering av den kristne tro i form av en trosbekjennelse, men en oppsummering av dogmatiske definisjoner som berører stridsspørsmål i reformasjonstiden. De er ikke direkte vage, men er heller ikke på noen måte stramme formuleringer, og er derfor åpne for tolkning. Dette ser ut til å ha vært gjort med vilje, for å finne fram til en formulering av troslæren som kunne aksepteres av alle fløyer i Den engelske kirke.

Formuleringene retter seg spesielt inn mot å avgrense det anglikanske standpunkt i forhold til katolsk, kalvinistisk og anabaptistisk lære. Et typiske eksempel er nr. 28, som avviser både den katolske transsubstansiasjonslæren og Zwinglis nattverdsdoktrine, og samtidig er åpen både for realpresens og resepsjonisme. 

Monarkens og sivile myndigheters rolle i kirken blir definert i artiklene.

Artiklenes rolle i kirken
-------------------------

Det har aldri vært påkrevet av legfolk at de bekjenner seg til artiklene, men for kleresiet er de bindende. Inntil 19. århundre måtte også akademikere ved universitetene i Oxford og Cambridge bekjenne seg til artiklene. Siden 1975 har det bare blitt krevd at klerikerne anerkjenner artiklene som et av de historiske formularer som definerer Den anglikanske kirkes forståelse av Bibelen og andre trosbekjennelser. 

Forskjellige særkirker i den anglikanske kommunion har innført reviderte versjoner av artiklene. 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis
 |
Skinke
*Presunto de Chaves*, skinke fra Portugal
**Skinke** betegner et kjøttstykke som etter norske regler er hentet fra lår av svin.

Skinke kan tilberedes og serveres fersk, med eller uten ben, som f.eks. stekt skinkestek eller skinkerull. Den kan renskjæres, kokes og brukes som pålegg med navnet kokt skinke. Kokt skinke er en beskyttet betegnelse i Norge og kan bare brukes om produkter med skinke som råvare. Kokt skinke er Norges mest populære kjøttpålegg.

Skinke kan også konserveres på ulike måter, som røyking og speking. Spekeskinke er i så måte et kjent produkt med lange tradisjoner i mange land. Likeledes kan skinke foredles på andre måter, for eksempel marinering og kombinasjoner av metoder, som lettrøkt og kokt påleggsskinke, som ofte selges under ulike sesongnavn, som *juleskinke*, *påskeskinke* og *sommerskinke* med mer.

Skinke hører med til de mest eksklusive kjøttråvarene og er underlagt strenge, definerte råvarekrav. Derfor dukker det opp en rekke produkter som har liknende navn, men ikke samme høye råvarekvalitet. Eksempler på slike er såkalt *familieskinke*, som består av sammenpressende biter av svinekjøtt, og *bogskinke*, som består av renskåret svinekjøtt fra bog (forpart).

* Le jambon (Félix Vallotton, 1918).*Le jambon* (Félix Vallotton, 1918).
* Le jambon (Édouard Manet, c. 1875).*Le jambon* (Édouard Manet, c. 1875).
* Le jambon (Paul Gauguin, 1889).*Le jambon* (Paul Gauguin, 1889).

Se også
-------

* Spekeskinke
	+ Ibéricoskinke
	+ Jinhuaskinke
	+ Parmaskinke
	+ Serranoskinke
* Svensk julskinka

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL **·** NKC
 |
**Johan Arnt Strøm** (født 8. november 1938 i Bodø, død 9. august 2023) var en norsk forfatter av barne- og ungdomsbøker. Han skrev *K-serien*, en spenningsserie for barn og ungdom i alderen 8-14 år. 

I Bodø gikk han på folkehøyskole, for senere å gå videre til realskolen og handelsskole. Han arbeidet deretter i Saltens Dampskipsselskap som personalkonsulent til han gikk av med pensjon 62 år gammel.[]

I sin ungdom var han spesielt begeistret for serien om Hardy-guttene, og det var begeistringen for Hardy-guttene som fikk ham til å holde seg til de samme heltene i sin egen serie.[]

Forfatterskap
-------------

Handlingen i bøkene til Johan Arnt Strøm foregår i området rundt Bodø. Bøkene kjennetegnes med at de har en spennende, men enkel handling. De snille er alltid snille, og skurker er alltid skurker. Bøkene er skrevet med enkle setninger. Det er skrevet på et godt norsk språk med korte kapitler. Bøkene handler om vennene Knut, Per og Kristine som stadig blir dratt inn i nye spennende eventyr. Boken *Gi deg ikke, Knut* kom ut i 1981 og var den første av i alt 28 bøker. Sammen med sin tyske kone har han også skrevet tysk/norsk teknisk ordbok, og norsk/tysk teknisk ordbok, utgitt i 1979. Han har også skrevet to bøker om lokalbåter i Salten som tidligere har vært livsnerven for befolkningen langs kysten og på øyene. I alt har det blitt solgt om lag 100 000 eksemplarer av bøkene hans.[]

Priser
------

I 2002 fikk Johan Arnt Strøm kulturstipendet fra Bodø kommune. Det er et stipend som Bodø kommune deler ut årlig for å stimulere kulturell aktivitet.

Bibliografi
-----------

* *Norsk/tysk teknisk ordbok* (1979)
* *Tysk/norsk teknisk ordbok* (1979)
* *Gamle Saltens-båter : 1868-1968* (2002)
* *Saltens-båter II* (2004)

**K-Serien**

* *Gi deg ikke, Knut* (1981)
* *Knut i Lofoten* (1983)
* *Ubåtjakt* (1985)
* *Sabotasje* (1986)
* *Lastebilmysteriet* (1987)
* *Kidnappet* (1988)
* *Kunsttyveriet* (1990)
* *Bilbanden* (1992)
* *Smuglere* (1993)
* *Falskmyntnerbanden* (1994)
* *Ran* (1995)
* *Farlig jakt* (1996)
* *Våpensmugling* (1997)
* *Høyt spill* (1998)
* *Mystisk last* (1999)
* *Klokketyvene* (2000)
* *Transitthavn Bodø* (2001)
* *Nære på ...* (2002)
* *Hard takling* (2003
* *Kode NTC-mobil* (2004)
* *Aksjonistene* (2005)
* *Beviset* (2006)
* *Sykkeltyvene* (2007)
* *Uten spor* (2008)
* *Skatten* (2009)
* *Innbrudd* (2010)
* *På kanten av stupet* (2011)
* *Avlytting* (2012)

Referanser
----------

1. ↑  Oversikt over tidligere kulturstipend i Bodø kommune Arkivert 21. desember 2013 hos Wayback Machine.

Kilder
------

* Intervju med Johan Arnt Strøm

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF
 |
**Francis George Adeodatus Micallef**, OCD (født 17. desember 1928 i Birkirkara i Malta; død 3. januar 2018 samme sted) var en maltesisk katolsk prelat, biskop, og apostolisk vikar i Kuwait.

Liv og virke
------------

### Prest

Francis Micallef, sønn av fiskeren George og hans hustru Marianna Micallef, gikk inn i de uskodde karmelitters orden i 1947, avla ordensløftene den 15. oktober 1951 og ble ordinert til prest 9. mai 1954. 

Etter å ha studert i Roma vendte han tilbake til Malta og underviste i moralteologi. Han var også superior, novisemester, og provinsial i sin orden på Malta. Fra 1979 til 1981 var han rektor ved Det pavelige fakultet Teresianum i Roma.[2]

### Apostolisk vikar for Kuwait, titulærbiskop

Den 5. november 1981 utnevnte pave Johannes Paul II ham til apostolisk vikar av Kuwait og titulærbiskop av *Tinis in Proconsulari*. Paven bispeviet ham personlig den 6. januar 1982; medkonsekratorer var erkebiskop Eduardo Martínez Somalo, substitutt i Statssekreteriatet, og erkebiskop Lucas Moreira Neves, O.P. sekretær for Bispekongregasjonen. 

Biskop Micallef forble i Kuwait under invasjonen av Kuwait i august 1990, en av få vestlige som gjorde så. Ved slutten av konflikten berømmet både amerikanske styrker og kuwaitiske tjenestemenn ham for denne modige beslutning. 

Som biskop visste han hvordan han skulle organisere kirkens arbeid og arbeidet også hardt for fornyelse og organisering av det katolske skolesystemet i Kuwait.

Den 14. juli 2005 innvilget pave Benedikt XVI hans aldersbetingede avskjedssøknad.

Episkopalgenealogi
------------------

Hans episkopalgenealogi er:

* Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577)
* Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) \* bispeviet 1566
* Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) \*1586
* Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) \*1604
* Kardinal Ludovico Ludovisi (1595-1632) \*1621
* Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) \*1622
* Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) \*1630
* Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (16235-1698) \*1666
* Pave Benedikt XIII (1649-1730) \*1675
* Pave Benedikt XIV (1675-1758) \*1724
* Pave Klemens XIII (1693-1769) \*1743
* Kardinal Henry Benedict Mary Clement Stuart of York (1725-1807) \*1758
* Pave Leo XII (1760-1829) \*1794
* Kardinal Chiarissimo Falconieri Mellini (1794-1859) \*1826
* Kardinal Camillo di Pietro (1806-1884) \*1839
* Kardinal Mieczyslaw Halka Ledóchowski (1822-1902) \*1861
* Kardinal Jan Puzyna z Kosielsko (1842-1911) \*1886
* Erkebiskop Józef Bilczewski (1860-1923) \*1901
* Erkebiskop Bolesław Twardowski (1864-1944) \*1919
* Erkebiskop Eugeniusz Baziak (1890-1962) \*1933
* Pave Johannes Paul II (1920-2005) \*1958
* Biskop *Francis George Adeodatus Micallef* (1928-2018) \*1989

Referanser
----------

1. ↑  *Maltese former bishop of Kuwait passes away*. Times of Malta, 3. januar 2018, lest 8. januar 2018).
2. ↑  catholic-hierarchy.org micallef, lest 27. mai 2022

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Catholic-Hierarchy
 |
**Anitta Suikkari** (født 1956 i Karelen i Finland) er en norsk skuespiller.

Hun en av initiativtakerne til Sampo Teater som ble grunnlagt i Oslo i 1983. Teateret flyttet ganske snart til Tromsø, hvor hun fungerte som skuespiller og kunstnerisk rådgiver. Hun har i sin karriere medvirket på flere scener, blant annet på Perleporten, Hålogaland Teater, Agder teater, Dramatikkens hus, Ice Globe Theater i Jukkasjärvi og Giron Sámi Teater.

Fra 1990 har hun vært en del av ensemblet ved Beaivváš Sámi Našunálateáhter.

Hun har også medvirket i flere filmer og TV-produksjoner, blant annet *Havlandet* (1985), *Stol på Ministeren* (1996), *Bázo* (2003) *Macbeth* (2004).

I 2004 ble hun nominert til Amandaprisen for beste kvinnelige hovedrolle i filmen Bázo. I 2013 ble hun nominert til Heddaprisen i klassen beste kvinnelige birolle  for sin rolle som Sirina i *Silbajavri - Sølvvannet* av Beaivváš Sámi Našunálateáhter.

Referanser
----------

1. ↑  «Sceneweb artist Anitta Suikkari». Besøkt 3. november 2023.
2. ↑  «Anitta Suikkari er skuespiller ved Det Samiske Nasjonalteatret Beaivváš». Besøkt 3. november 2023.
3. ↑  nrk.no: Amanda-nominasjonene klare Arkivert 12. mai 2014 hos Wayback Machine.
4. ↑  heddaprisen.no: De nominerte 2013 Arkivert 12. mai 2014 hos Wayback Machine.

Kilder
------

* beaivvas.no – Anitta Suikkari Hedda nominert
Området nord for Værlebukta eller Værlesanden i Moss (Norge) er et tettbygget strøk på østre siden av kanalen i Moss, og noe mere spredt bebygd på Jeløy siden. 

På dette området ligger **Stengata 12**, som er et lite hus som henger sammen med nabohusene, Stengata 10 og 14.

Huset ble bygget på 1800-tallet ca 1816. Det brant ikke ned i bybrannen, og har derfor stått siden.

Huset er i dag vernet etter PBL, fordi det er et kulturminne. 

Boligen fungerte opprinnelig som kjøpmannsgård med krambod og bolig.

Historie
--------

Stengata 12 som hører til Værlesanden i Moss er et kultur minne fordi de vil holde på tidligere samfunn, og hvordan levevilkårene var. 

Huset i Stengata har to etasjer, og består av en leilighet, altså et kjøkken, en stue osv. Det er allikevel papirer på at opp til tre familier har bodd der samtidig, som var vanlig på 1800-1900 - tallet.

Mange hus på 1800-1900 - tallet hadde dyr, Stengata 12 var ikke noe unntak, de hadde høner. Åtte høns var registrert i 1991 under merknader ved Julius Pettersen.

Huset har tidligere hatt et anneks, men det er i dag revet ned. Det lå på venstre side av huset ovenfor garasjen som enda er der i dag. 

Dette annekset hadde et lite kjøkken, og en liten seng. Annekset var et populært sted for barna i huset, og det ble noen konflikter over hvem som skulle få lov til å være/sove der. 

På den tiden var det mange som bodde sammen på et lite område, da var det fint å være litt for seg selv. 

Når kanalen mellom Moss og Jeløy ble gravd ut i 1855 ble Værlesanden et tiltrukket sted å bo, og derfor også Stengata. 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Årstall** | **Gatenavn** | **Husnummer** |
| 1816 | Stengaden | 386 |
| 1884 | Stengaden | 12 |
| 1919 | Stengaten | 12 |
| 1995 | Stengata | 12 |

Beboere
-------

Mange av de som bodde i huset jobbet på havet, eller fabrikker ved havna. Det var praktisk å bosette seg ved havna når det var der du ville/skulle jobbe. Men det har også bodd en baker i huset Bjarne Kristoffer Mathisen. Bjarne bodde i huset på 1930-tallet sammen med sin kone Mathilde Kristiane Mathisen. Det var ikke vanlig at mor i hus jobbet på den tiden, men Mathilde var i jobb hun var nemlig sykepleier.

Byggestil
---------

Dette huset er estimert bygd i år 1816. Husets byggemateriale er hovedsakelig tre. Stengata 12 består av en etasje og et lite skur. Takstein er materialet som er brukt til taket. På denne tiden var det klassisisme som var den dominerende byggestilen. Dette kan vi se ut ifra den rektangulære formen på huset og de smårutete vinduene. Fordi husene i gata ble bygd før brannsikring var prioritert er de ikke rustet for tilfeller av brann. I tillegg er husene vegg til vegg mot hverandre som øker sjansen for en lettere spredning av en mulige flammer. Selv om nabohusene ble hardt rammet av brann på tidlig 1800-tallet ble Stengata 12 ble aldri utsatt for direkte brann.

Referanse
---------

  


| Forsiden av Stengata 12 | Baksiden av Stengata 12 | Flyfoto av Stengata 12 | Historisk kart, Moss 1884 |
**Piemontesisk** er et språk som tales av omkring 3 millioner mennesker i Piemonte i det nordvestlige Italia. Språket tilhører den vestlige grenen av nylatinske språk (sammen med fransk, provençalsk og katalansk), i motsetning til italiensk som tilhører den østlige grenen (sammen med rumensk).

Språkkart for området, piemontesisk i oransje
En rekke fremtredende lingvister som Einar Haugen, Hans Göbl, Helmut Lüdtke, George Bossong, Klaus Bochmann, Karl Gebhardt, Guiu Sobiela Caanitz og Gianrenzo P. Clivio betrakter piemontesisk som et eget språk, men i Italia anses det av de nasjonale myndighetene som en italiensk dialekt. Regionen Piemonte anerkjente det i 2004 likevel som «regionsspråk». Det er nært beslektet med de galloitaliske språkene lombardisk, emiliansk-romagnolsk og ligurisk, samt med fransk og provençalsk.

Referanser
----------

1. ↑  «ScriptSource - Italy». Besøkt 21. august 2023.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Piedmontese language – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND **·** UNESCO lang
 |
Sadel på en hest
**Sal** **(sâl)** eller **sadel** er et sitteredskap som gjør det mer komfortabelt og praktisk å ri på et dyr, for eksempel en hest eller en kamel. Salen fordeler rytterens vekt, slik at dyret blir bedre i stand til å bære vekten. Salen legges som oftest bak manken (på hester og lignende dyr), i salleiet, der ryggen er sterkest.

Salstørrelser regnes på to måter, der en del forteller om størrelsen på setet (hvor stor rompe rytteren har) samt en annen som forteller om bombredden (bredden på dyret.) 
Det er veldig viktig å kun bruke en godt tilpasset sal, da dårlig tilpassede saler kan føre til gnagsår, samt varige skader på dyrets torntapper (ryggrad).

Tradisjonelt har saler vært laget av lær og tre, og salputene fylt med ullstopp. Det finnes også saler laget av syntetmaterialer. Salen er bygget opp over en bom.

Hestesal
--------

De forskjellige delene på salen heter forsvissel, sete, baksvissel, salkapper og salputer. Kjente salmerker er Kieffer, Stûbben, Wintec og Windsor.

Det finnes tre hovedtyper engelske saler, alt etter hvilket bruk som er tiltenkt hesten. Det er sprangsal, dressursal og allroundsal. Allroundsalen er mest vanlig i rideskoler, da den kan brukes til det meste. I tillegg finnes det saler som galoppsal (som kan veie fra 300 gram og oppover), damesal, westernsal, australsk sal og bomfri sal. Westernsalen er ikke en engelsk ridesal, men er utviklet i Amerika. 

Til en sal trenger man stigbøyler, stigbøylereimer, gjord og salunderlag, som voilock eller shabrack. 
En voilock eller shabrack brukes til å beskytte salen for at den skal vare lenger.

Se også
-------

* Hesteridning
* Sadel (sykkel)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Saddles – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Saddle – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Tverrsal på Digitalt Museum

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** GND
 |
**Get Focused** er en kristen ungdomsfestival som ble startet i 2002 i Tønsberg. Under Get Focused er det volleyballturneringer, dansekurs, ungdomslederkurs, lovsangslederkurs, seminarer, konserter og møter. Festivalen hadde 1500 besøkende i 2005, og det britiske Kristenrockbandet Delirious? var headlinere. Antall besøkende har holdt seg på ca 2000 deltakere per år, og ungdommer fra hele Norge reiser ned for å få med seg festivalen.

Get Focused er formelt en stiftelse, og bevegelsen drives som et samarbeid mellom de lokale ungdomsgruppene i Tønsberg området i Vestfold. Omtrent 19 forskjellige menigheter fra Vestfold er med på arrangementet, som drives av ungdommene selv. Hvert år er omtrent 300 medarbeidere i alderen 12-70 år med for å få festivalen til å bli en suksess.

Festivalen har også flere innsamlingprosjekter under festivalen, kalt Get Involved. Pengene som er kommet inn de siste årene har blitt brukt til å skaffe to afrikanske landsbyer rent vann i brønner, 10 indiske jenter har kommet ut av sex-slaveri og har nå en fremtid med utdanning, barnehjemmet "Heroes of the Nation" i Kenya har fått støtte til sitt arbeid og lokale fattige, rusmisbrukere og vanskeligstilte i Tønsberg by har fått ulltøy og mat. Under Get Focused 2011 kom det in rett i underkant av 330.000 kroner til Get Involved, pengene blir fordelt på Kronprinsparets fond og et Blessed Homes, som arbeider med barnehjem blant karenfolket på grensen mellom Burma og Thailand. I 2012 kom det inn 638.000 kroner, som ble gitt til organisasjonen A21, som arbeider med å få slutt på slaveri og menneskehandel i det 21. århundret. Totalt siden oppstarten av Get Involved er det så samlet inn over 3.000.000 kroner.

Flere band og musikere fra flere deler av verden har fått være med på festivalen opp gjennom årene. Bandene Ungfila fra pinsemenigheten Filadelfia, Impuls fra Stavanger, Garness med Hildegunn og Ingelin Garnes Reigstad fra Bergen, Delirious fra England, Jesus Culture fra California, USA og Kirk Franklin, USA er noen av de som har vært med. I tillegg har lokale artister være med, slik som sangeren Ellen Miles fra Sandefjord.

Get Focused bevegelsen har også tidligere arrangert mindre samlinger 4-6 ganger i året, kalt Get United, med 200-400 besøkende. Mange ulike norske band og artister har opptrådt her, bl.a. Dream Pilots.

Get Focused har en visjon som er 
"Get Focused vil se en bevegelse av ungdommer forent i kjærlighet, merket av tilbedelse og kjent for rettferdighet."

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* Facebook
* Instagram
* Twitter
**Halvor Bunkholt** (født 17. juni 1903 i Saude, død 9. mai 1978) var en norsk politiker, som representerte Bondepartiet.

Familie
-------

Han var sønn av Bjørn Bunkholt og Anne Halvorsdatter fra Jonsås. Faren var lensmann i Sauherad i en årrekke. Selv ble han gift med Anne Hjukse, og sammen fikk de to barn.

Utdanning og yrkeskarriere
--------------------------

Etter folkeskole på Jonsås skole, deretter framhaldsskole, startet han på Sagavoll folkehøgskole i 1921 og Otto Treiders Handelsskole i 1923. Deretter tok han politiutdanning ved Statens politiskole, som den gang var et studium på 4,5 måned. 

Rett etter konfirmasjonen begynte han å jobbe med å lese opp kommunale kunngjøringer, informasjon om auksjoner m.m. på kirkebakken. Allerede 18 år gammel ble han autorisert som lensmannsbetjent, mens hans far var lensmann. Hans far døde i 1931, da ble Halvor konstituert som lensmann i Sauherad, og fra nyttår 1932 overtok han stillingen fast. Han hadde denne stillingen fra 1931 til 1972, bortsett fra under 2. verdenskrig, da han ble avsatt av okkupasjonsmakten. I tillegg til dette drev han gården *Søndre Vegheim*. Her var hovedproduksjonen melk og frukt. 

Han var stortingsrepresentant for Telemark i to perioder; fra 1950 til 1953 for Bondepartiet, og fra 1958 til 1961 for Senterpartiet. Ved begge disse valgene stilte Bondepartiet/Senterpart felles valgliste med Høyre. I begge disse stortingsperiodene satt han i Justiskomiteen, selv om samferdsels- og landbrukspolitikk lå hans hjerte nærmere. Særlig brente han for veiutbygging. Ved Stortingsvalget i 1953 stilte Senterpartiet egen liste, men da ble han ikke valgt inn til Stortinget. 

På lokalpolitisk plan var han også medlem av kommunestyret i Sauherad fra 1934 til 1971, hvorav de to siste årene som varaordfører. Han satt også i formannskapet i flere av disse årene. Første gang han ble stemt inn i kommunestyret representerte han Venstre, men han byttet snart over til Bondepartiet fordi han var uenig med Venstre om landbrukspolitikken. Fra 1945 til 1957 var han formann i Telemark Bondeparti. 

Utenom politikken hadde han mange andre verv. Han var styreformann i Akkerhaugen forbruksforening, og satt i styret for bl.a. Skien-Telemarken Dampskipselskap, Sauherad kraftverk og Midt-Telemark kraftlag. Også i Saude og Nes sparebank var han styreformann i flere år, og han hadde styreverv i Bøndenes Bank i Skien og i Notodden Bank. 

I tillegg var han auksjonarius.

Utmerkelser
-----------

* 1972 – Kongens fortjenstmedalje i gull

Eksterne lenker
---------------

* (no) Halvor Bunkholt hos Stortinget Rediger på Wikidata

* (no) Halvor Bunkholt hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata
* (no) Menighetsbladet Helsing nr. 7/00 – Månedens portrett: Halvor Bunkholt

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Stortinget
 |
Den store magellanske skyen.
**Den store magellanske skyen** er en liten galakse og den nærmeste eksterne galaksen til Melkeveien. Den ligger ca. 170 000 lysår unna og har bare 5–10 % av massen til Melkeveien. Den spenner over ca. 8° på den sørlige himmelhalvkulen innenfor stjernebildene Gullfisken og Bordet der den er lett synlig for det blotte øyet. Den store magellanske skyen er på samme måte som den lille magellanske skyen navngitt etter Ferdinand Magellan som observerte dem under sin reise rundt i verden i 1519, men de var kjente før denne datoen. Den fysiske diameteren til den store magellanske skyen er 25 000–30 000 lysår.

Den store magellanske skyen ligner først på en irregulær galakse, men har en sentralstav og muligens en spiralarm, så den blir generelt sett klassifisert som en spiralgalakse. En av de største kjente H II-regionene, Tarantelltåken, ligger i den store magellanske skyen.

Kilder
------

* «Large Magellanic Cloud» s. 222–223 i *Philip's Astronomy Encyclopedia* (2002).

Eksterne lenker
---------------

* (en) Large Magellanic Cloud – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

Portal: Astronomi

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND
 |
Denne artikkelen omhandler teaterstykket.  For dagboken, se Anne Franks dagbok.
Fra en oppsetning med Studentteateret Immaturus i Bergen, 2011. Foto: Ole-Christian Bjarkøy 
Teaterstykket ***Anne Franks dagbok*** (originaltittel *The Diary of Anne Frank*) er skrevet av Frances Goodrich og Albert Hackett, på grunnlag av *Anne Franks dagbok* av Anne Frank (1929–1945). Stykket hadde urpremiere på Broadway 5. oktober 1955.

Teaterstykket har hatt to større oppsetninger i USA; den ene i 1955 med Susan Strasberg i rollen som Anne Frank og den andre i 1997 med Natalie Portman i rollen som Anne. Millie Perkins var stand-in for Strasberg da stykket kom til USA. 

Stykket hadde premiere i Tyskland i 1956, og er vist i flere andre land.

Oppsetningen i 1955 ble belønnet med en Tony-pris for beste teaterstykke, og Strasberg ble nominert til beste kvinnelige hovedrolle for sin innsats. Ellers ble stykket også nominert til to design-priser og en for beste regi. Stykket fra 1997 ble nominert til to Tony-priser: beste gjenoppliving av et teaterstykke, og beste kvinnelige birolle (for Linda Lavin som spilte Mrs. Van Daan).

Referanser
----------

1. ↑  *The Diary of Anne Frank* hos Internet Broadway Database
2. ↑  Barbara Kirshenblatt-Gimblett og Jeffrey Shandler, red. (2012). *Anne Frank Unbound: Media, Imagination, Memory*. Indiana University Press.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
Laksefiske på «Stubben» ved Kjærrafossen. Foto: H. Straume, 1985 
**Kjærra Fossepark** ligger ved Kjærrafossene i Larvik kommune i Lågendalen i Vestfold fylke. Kjærrafossene, som er en del av Numedalslågen, er et tradisjonsrikt sted for laksefiske, noe som kan dokumenteres helt tilbake til middelalderen. Her brukte man ulike fiskeredskaper som teiner, mæl og gip tilpasset ulike fiskeplasser i elva. 

Lakseteinene monteres mellom store steinfylte tømmerkar som er bygd ute i elva. Det tradisjonelle fisket stoppet i 1950-åra, men er tatt opp igjen i 1980-åra. Fisken som fanges auksjoneres bort til oppmøtte tilskuere. *Stiftelsen Kjærra Laxefiske* er organisasjonen som står bak, og hensikten er å utvikle et unikt vassdragsmiljø for allmennheten. 

Det er også bygd ei gangbru over elva, og Kjærrabrua er tidligere Lardal kommunes tusenårssted. Prosjektet ble påbegynt høsten 2000 og brua ble åpnet 5. juli 2001.

Sommerkonserten i Kjærra
------------------------

Den første konserten ble avholdt i 1999. Arrangører er Styrvoll Ungdomslag, Styrvoll Skytterlag og Lardal Musikkorps.

| År | Artister |
| --- | --- |
| 1999 | Hellbillies |
| 2000 | DDE |
| 2001 | Ole Ivars, Bjelleklang |
| 2002 | Dance with a Stranger, Reidar Larsen |
| 2003 | Åge Aleksandersen, Notodden Blues Band med Torhild Sivertsen |
| 2004 | Jahn Teigen, Steinar Albrigtsen, Jørn Hoel |
| 2005 | Dr. Hook, Scandie |
| 2006 | Smokie, Steven Ackles |
| 2007 | Hanne Boel, Åsmund Åmli Band, Soundstream |
| 2008 | Trond Granlund, Postgirobygget, Sounds of Boney M |

Henning Røsholt
---------------

Henning Røsholt (født 1964), bosatt på Steinsholt i Lardal, var med på å starte konsertserien innen flere organisasjoner ble involvert, og var styreleder for Sommerkonserten i Kjærra i perioden 1998–2008. Røsholt avgikk som leder etter konserten i 2008. Han representerte Styrvoll Ungdomslag i konsertens styre.

Eksterne lenker
---------------

* Om det historiske Kjærrafisket på nettsidene til Kulturarv i Vestfold fylkeskommune
***Vest-Telemark blad*** (VTB) er ei avis som fra 1973 blir gitt ut i Kviteseid i Telemark. Den dekker distriktet Vest-Telemark som utgjør kommunene Seljord, Kviteseid, Nissedal, Fyresdal, Tokke og Vinje, og blir skrevet på nynorsk. Avisa kommer ut tre dager i uka; tirsdag, torsdag og lørdag. 
Den er partipolitisk uavhengig, men ble på 70-tallet i enkelte miljøer kalt Vesle-Pravda.

Tidligere redaktør Knut Espelid sier: «Ein viktig grunn til oppnamnnet var nok at korkje folk flest eller lokalpolitikarane i regionen var vane med å ha ei kritisk presse så nær seg. Det som kom fram i avisene t.d. frå politisk behandling før VTB kom, var reint refererande – avisene hadde gjerne ein «referent» i kommunestyremøtet.»

Vest-Telemark Blad fikk tidlig tilnavnet *Vest-Telemark Ark*. Grunnen var enkel: Avisa var bare ett ark! (Dvs. et trykkark, fire sider i fullformat.) Fra 9. november 1979 kom VTB i tabloid-format, og dermed flere sider. Fra da forsvant oppnavnet V-T Ark sakte, men sikkert.

Nå produserer avisa i snitt 56 sider i uken. Tilnavnet *Veslebladet* henger likevel med. Avisa er naturlig nok fortsatt mindre enn fylkes- og riksavisene. I dag oppfattes navnet Veslebladet som et kjælenavn på lokalavisa – «nær og kjær».

Opplag
------

Bekreftede netto opplagstall fra Mediebedriftenes Landsforening:

* 2006: 5 472
* 2007: 5 493
* 2008: 5 530
* 2009: 5 660
* 2010: 5 675
* 2011: 5 632
* 2012: 5 571
* 2013: 5 603
* 2014: 5 521
* 2015: 5 484
* 2016: 5 307
* 2017: 5 268

Referanser
----------

1. ↑  Aviskatalogen, tall fra nettsidene til Mediebedriftenes Landsforening Arkivert 25. februar 2012 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* (nn) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** VIAF **·** Brønnøysundregistrene
 |
**Erlend Jordal** (født 16. august 1979 på Sola på Jæren) er en norsk politiker (H). Jordal ble i mars 2020 engasjert som politisk rådgiver for olje- og energiminister Tina Bru.

Han har studiekompetanse fra St. Olav videregående skole fra 1998, årsstudium i engelsk og samfunnsvitenskap fra Whittier College fra 1999, bachelorgrad i internasjonal politikk fra Lancaster University fra 2002 samt praktisk-pedagogisk utdanning fra Universitetet i Stavanger. Jordal var informasjonssjef for næringspolitikk i bransjeorganisasjonen Norsk olje og gass fra 2014-2017. Fra 2017-2020 rykket han opp til fagsjef for samfunnskontakt.  Jordal var informasjonskonsulent ved Universitetet i Stavanger 2005–2006.

Jordal har vært medlem av Stavanger bystyre og Rogaland fylkesting siden 2007. Han var medlem av Sola kommunestyre 2003–2006, politisk rådgiver for Stavanger Høyres bystyregruppe 2005–2007 og 2011–2014 samt kommunalråd for oppvekst i Stavanger kommune 2007–2011. Jordal ledet Stavanger Høyre 2008–2012. Han meldte seg inn i Unge Høyre i 1995. Foruten å ha vært formann i Rogaland Unge Høyre 2003–2005 og Sola Unge Høyre 1997–1999, vant han Unge Høyres elitekurs i 2003.

Referanser
----------

1. ↑  energidepartementet, Olje-og (26. mars 2020). «Erlend Jordal er ny politisk rådgiver». *Regjeringen.no* **(norsk)**. Besøkt 26. april 2020.
2. ↑  Skarsaune, Erlend (28. januar 2014). «Stavangerpolitiker til oljebransjen». *Stavanger Aftenblad*. Arkivert fra originalen 29. april 2014. Besøkt 29. april 2014.
3. ↑  «Erlend Jordal ut av Sola Høyre» – *Stavanger Aftenblad* (19. september 2006), s. 5.
4. ↑  «Erlend Jordal». Høyre. Arkivert fra originalen 29. april 2014. Besøkt 29. april 2014.
5. ↑  Herget, Silje Kirsten (30. juni 2006). «Profilen: Politisk høyrehånd». *Stavanger Aftenblad*: 30.
6. ↑  Lehre, Lasse (2010). *Elitekurset gjennom 50 år*. Oslo: Unge Høyres Landsforbund.
7. ↑  Fremo, Anja Wendelborg (2. juli 2003). «Politisk supertalent fra Sola». *Stavanger Aftenblad*: 21.

Portal: Konservatisme
Foto: Andreas Vartdal 
**Vartdal** er en tidligere kommune i Møre og Romsdal fylke. Området var fra 1837 del av Ulstein formannskapsdistrikt og hadde navnet Vartdalsstrand. 1. januar 1964 ble Vartdal, Hjørundfjord og Ørsta kommuner slått sammen til den nye Ørsta kommune. Vartdal hadde ved sammenslåingen 1 315 innbyggere. Per 1. januar 2015 var det 1 030 innbyggere i området som tidligere utgjorde Vartdal kommune.

Historikk
---------

Vartdalsstrand ble skilt fra Ulstein og etablert som egen kommune 1. januar 1895. Kommunen hadde da 736 innbyggere. I 1917 ble navnet endret til Vartdal.

Ved folkeavstemningen i 1919 om hvorvidt alkohol skulle forbys ble det avgitt hele 100 % av stemmene i kommunen for forbud. 95 % av de stemmeberettigede deltok.

Som resultat av forbudet har Vartdal-slekten blitt en av norges mest alkoholiserte familier.

Næringsvirksomhet
-----------------

Den største landbaserte arbeidsplassen er Vartdal Plastindustri AS, som produserer fiskekasser, isolasjon og emballasjeprodukt i styropor. En annen lokalbedrift med mange arbeidsplasser er Vartdal Fiskeoppdrett.

Referanser
----------

1. ↑  Per Fuglum (1995). «Brennevinsforbudet i Norge». Tapir, Trondheim. s. 211 og 219.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
Praktsivbukk *Donacia aquatica*   Illustrasjon (Carl Gustav Calwer. 1876)
**Praktsivbukk** (*Donacia aquatica*) er en bille i gruppen sivbukker og tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae). Den er registrert i Norge.

Utseende
--------

Praktsivbukk er mellom 6-10 mm lang. Kroppen er langsmal og ikke så oval som bladbillene ofte er. Overflaten er stort sett naken, men har en kort, tett og fin behåring på halskjoldet og dekkvingene. Den er metallisk farget i ulike nyanser av messing- og bronsefarge, med et kobber farget, rødlig bånd, i hele sin lengde. Midtlinjen (sømmen) er lysere messingfarget. Halskjoldet har punktur, også på midten. Bakkroppen smalner bakover. Hodet er fremover-rettet. Beina er mørke på farge og har en messingglans, de er forholdsvis lange. Baklårene er like langt som dekkvingene og når helt til bakspissen.

Levevis
-------

Både larvene og de voksne (imago) billene finnes nær ferskvann hvor de lever av å spise blad på næringsplanten. Blant annet på arter i planteslekten *Carex*. Larvene lever under vannoverflaten. De voksne er særlig aktive i solskinn.

Praktsivbukk tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.

Referanser
----------

1. 1 2  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 23. september 2020. Besøkt 23. september 2020.
2. ↑  Fauna Europaea - besøksdato: 27. februar 2010
3. ↑  Calwer, Carl Gustav. 1876. *Calwer's Käferbuch*. Table 42, Picture 01.
4. ↑  «Artsdatabankens navneopplysninger med artstre». Artsdatabanken. 23. september 2020. Besøkt 23. september 2020.

Litteratur
----------

* Lindroth, C.H. 1993. *Våra skalbaggar och hur man kãnner igen dem* (opptrykk av opprinnelig tre hefter (1942-1945. Bonnier forlag.) Fãltbiologerna. ca. 240 sider. ISBN 91-85094-722

Eksterne lenker
---------------

* (en) *praktsivbukk* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *praktsivbukk* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *praktsivbukk* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *praktsivbukk* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *praktsivbukk* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *praktsivbukk* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Donacia aquatica* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Donacia aquatica* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Donacia aquatica* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* Praktsivbukk *Donacia aquatica* - Fauna Europaea
* Norsk entomologisk forening
*For andre grå damer, se pekersiden **Den grå dame**.*
**Den grå dame** i Stavern er ifølge et lokalt sagn gjenferdet av en tjenestepike som skal ha blitt forført av sjøhelten Peter Wessel Tordenskiold (1690–1720). Det heter seg at den stakkars tjenestepiken ble gravid, hvorpå Tordenskiold sviktet henne og hun druknet seg i brønnen på Citadelløya. Siden skal hun ha gått igjen på Staverns Fort i form av en grå dame.

Sin fortsatte popularitet og de mer konkrete «kjensgjerninger» om den grå damens liv og etterliv skylder hun nok først og fremst Herman Wildenvey og hans sommerlystspill *Klar til å vende*, første gang oppført i Stavern i 1938. Det finnes ellers flere versjoner av sagnet, med varierende detaljer.

Den grå dame er fremdeles populær i Stavern, og et lokalt teaterlag har satt opp sitt eget teaterstykke *Den grå dame og Peter Wessel* fra 2002. Den 35 minutter lange barnefilmen *Jakten på den grå dame*, regi Rune Sørlie, etter en ide fra Odd Hjorth-Sørensens barnebok *Toya og Losen* (1958), ble innspilt med lokale aktører i 2004.
**Porsgrunn Internasjonale Tetaterfestival** (PIT) er en av Norges ledende teaterfestivaler, og arrangeres hvert år i juni av Grenland Friteater.
I 1995 arrangerte Grenland Friteater for første gang teaterfestivalen *En Sommernattsdrøm*, som senere skiftet navn til Porsgrunn Internasjonale Teaterfestival. Festivalen har hele tiden økt i omfang, og er den største årlige kulturbegivenheten i Porsgrunn.

Festivalsjef Trond Hannemyr har helt siden startet satset på et bredt program, med alt fra eksperimentell scenekunst, nysirkus og store uteforestillinger har en naturlig plass. Programmet preges av nyskapning med kommuniserende uttrykk. Etter hvert har også festivalgata, med gjøglere og gateopptredener av ulik art blitt et viktig varemerke for festivalen.
Opp gjennom årene har en rekke internasjonalt velkjente teatergrupper gjestet festivalen. Teatr Gardzienice (pl), Cirkus Cirkör (s), Cirque Barock (f), Biuro Podrozy (pl), Teatr Piesn Kozla (pl), Odin Teatret (dk), Les Arts Sauts (f), Transe Express (f),Circus Ronaldo (be) og Yuyachkani (pe) for å nevne noen.

Hvert år produserer også Grenland Friteater en egen stor utendørsforestilling til festivalen; Smuglere (1995 – 1998), Den Inbilt syke (1999), Harde Tak (2000 – 2002), Peer Gynt (2003), Kurt Koker Hodet (2006 – 2007), Flukten (2008 – 2009)

Festivalen åpner med brusteinsball på Rådhusplassen i Porsgrunn hvert år.

I tillegg har festivalen også et faglig program med workshops, foredrag, seminarer etc.

Økonomisk baserer Porsgrunn Internasjonale Teaterfestival seg på sponsorer, offentlig støtte og egeninntekt i form av billettsalg.

Eksterne lenker
---------------

* www.pitfestival.no
* Porsgrunn Internasjonale Teaterfestival i Scenewebarkivet
Kart som viser den historiske utvikling av språk på Den iberiske halvøy, dvs dagens Spania og Portugal fra 1000 til i dag.
**Galisisk-portugisisk** (også kjent som *galego-português* eller *galaico-português* på portugisisk og som *galego-portugués* eller *galaico-portugués* på galisisk) var et vestiberisk språk i den romanske språkfamilien. Språket ble talt i den nordvestlige delen av Den iberiske halvøy i middelalderen. Det ble først talt fra Biscayabukta til Douro, men spredte seg sørover med den kristne gjenerobringen. Galisisk-portugisisk delte seg etterhvert i språkene vi i dag kjenner som galisisk, portugisisk og fala.

Eksterne lenker
---------------

* Den galisisk-portugisiske arven Arkivert 1. august 2015 hos Wayback Machine. (portugisisk og engelsk)
* Latin - portugisisk dokument, a.D. 1008 (portugisisk)
* Ponte nas ondas (galisisk, portugisisk, spansk og engelsk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** BNE
 |