recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**«Something Wonderful»** er en amerikansk sang fra Rodgers' og Hammersteins musikal *The King and I* (1951).

Sangen ble introdusert i den originale Broadway-oppsetningen av Dorothy Sarnoff i rollen som *Lady Thiang*, kongens hovedhustru.

I filmatiseringen av *The King and I* (1956) ble «Something Wonderful» framført av Terry Saunders.

Saunders hadde vært stedforetreder for Sarnoff i Broadway-oppsetningen og overtok rollen i 1952 da Sarnoff forlot musikalen.

«Something Wonderful» blir framført av *Lady Thiang* til *Anna Leonowens* for å overtale henne til å akseptere kongen for det han er, trass i hans feil.

Nyorsk versjon
--------------

Hartvig Kiran har skrevet en nynorsk tekst. Hans versjon bærer tittelen «Denne min mann».

Innspilling
-----------

* Ingebjørg Sem. Musikalsk arrangement og leeing: Egil Monn-Iversen. Utgitt på LP-platen *The King and I* (Nor-Disc LPNES 9) i 1966.

Referanser
----------

1. 1 2  The King and I | IBDB : The official source for Broadway information
2. ↑  The King and I (1956) på Internet Movie Database
**Vers** (av latin: *versus*, «mot») kan ha flere betydninger.

I dagligspråket brukes vers synonymt med strofe. Det er særlig når en snakker om salmer, sanger og tonesatte dikt at en omtaler den tekstenheten som melodien gjentas over, som vers: «*Vi synger første og tredje vers av Glade jul.*»

Vers brukes generelt om diktning i bunden form, i motsetning til prosa. Det som skiller vers fra prosa er da at versediktning er bygd over – bundet til – et skjema som eksisterer uavhengig av ordenes betydning. Skjemaet gir språket en rytme som føles avvikende fra rytmen i talespråket, og derfor bringer versediktninga nærmere musikken.

Hvilket prinsipp som ligger til grunn for oppfatningen av rytme og dermed for ulike verseskjemaer, varierer fra språk til språk. I klassisk gresk og seinere i latin oppfatta en stavelsenes lengde (kvantitet) som et grunnleggende prinsipp. Stavelsene var enten lange eller korte, der en lang stavelse tilsvarte to korte. Versene ble til i en regelmessig veksling mellom lange og korte stavelser, og grekerne omtalte de repeterende kombinasjonene av lange og korte stavelser som «føtter». En sier at klassisk gresk og romersk diktning følger et kvantiterende prinsipp, og at de benytter *kvantiterende vers*. Metrikk er læra om de ulike verseføttene og hvordan de blir kombinert til vers.

I moderne språk har en fortsatt et skille mellom lange og korte stavelser, men dette skillet føles ikke lenger som den mest grunnleggende forskjellen mellom stavelsene. I germanske språk oppfattes derimot forskjellen mellom trykktunge og trykklette stavelser – stavelsenes aksent – som grunnleggende. Diktning i metrisk bunden form på norsk, engelsk og andre germanske språk følger derfor et aksentuerende prinsipp; disse språkene har *aksentuerende vers*. Gjennom store deler av litteraturhistoria er klassisk diktning og klassiske versemål blitt sett på som et ideal av dikterne også innafor det germanske språkområdet, og en har strevd med å tilpasse de klassiske verseføttene til det egne språkets rytmefølelse. I tillegg ble det skapt genuine germanske versemål.

I romanske språk er stavelsenes antall det grunnleggende prinsippet, og i fransk og andre språk utvikla en stavelsestellende eller *syllabiske vers*, mens en omforma klassiske vers fra kvantiterende til syllabiske.

Vers brukes allment om den enkelte linje i et dikt, enten diktet følger et bestemt versemål, eller det – som i det meste av moderne lyrikk – har frigjort seg fra alle faste skjemaer.

Ordet vers brukes også på annen måte. I Bibelen er de enkelte bøkene delt i kapitler, som igjen er delt i vers. Et vers består av én eller flere ytringer (perioder).

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** NKC
 |
**VersaEmerge** er et amerikansk band fra Port St. Lucie, Florida. Bandet består av to medlemmer, og er foreløpig signert til plateselskapet Fueled by Ramen. VersaEmerge ble dannet da deres tidligere band, My Fair Verona, ble splittet.

Bandet ble grunnlagt av Blake Harnage og Anthony Martone da de fortsatt gikk på high school. Navnet «VersaEmerge» kommer fra uttrykket «versa» fra frasen «vice-versa», og fra uttrykket «emerge», som betyr å reise seg fra en negativ tilstand. Bandet begynte å finne sin egen sound. Deretter spilte de inn en EP, kalt *Cities Built On Sand*. Der var Spencer Pearson vokal, Anthony James på keyboard, Josh Center på gitar and Nick O. (Osbourne) på bassgitar. Da Spencer, deres mannlige vokalist, forlot bandet, prøvde Sierra Kusterbeck seg som ny vokalist. De andre medlemmene var ikke sikre med en gang, men Harnage overbeviste dem om at hun var den rette for jobben og i 2007 ble hun med i bandet.

I 2008 begynte bandet å spille inn deres andre EP, *Perceptions*. Den ble gitt ut i mai 2008. Senere ble de kontaktet av Fueled by Ramen, og ble kort etter signert til dem. Etter det begynte de å jobbe med deres tredje EP, kalt *VersaEmerge*. Denne EP-en ble gitt ut 3. februar 2009, disponibel på nettbutikken til Fueled by Ramen, iTunes og på deres kommende turnéer, «The Secret Valentine Tour» og «Craig Owens Tour». EP-en nådde som #44 på Billboard Heatseekers chart. Bandet kommer også til å opptre Give It a Name 2009 i Storbritannia og på Warped Tour, sommeren 2009.

Diskografi
----------

### Studioalbum

*Ingen*

### EP-er

* *Cities Built On Sand* (Selvutgitt, 2007)
* *Perceptions* (Selvutgitt, 2008)
* *VersaEmerge* (Fueled by Ramen, 2009)
* *Another Atmosphere* (Fueled by Ramen, kommer 2013)

Medlemmer
---------

* Sierra Kusterbeck – hovedvokal
* Blake Harnage – gitar, vokal, programmering
* Jerry Pierce – gitar
* Devin Ingelido – bassgitar
* Anthony Martone – trommer

Referanser
----------

1. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 28. mars 2009. Besøkt 28. mars 2009.
2. ↑
3. ↑  Billboard, Allmusic

Eksterne lenker
---------------

* (en) VersaEmerge – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) VersaEmerge på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) VersaEmerge på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) VersaEmerge på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) VersaEmerge på Spotify Rediger på Wikidata

* (en) VersaEmerge på Songkick Rediger på Wikidata

* (en) VersaEmerge på AllMusic Rediger på Wikidata
* (en) VersaEmerge på MySpace

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** MusicBrainz **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |
**Tatiana Hilarionowna von Metternich-Winneburg und Beilstein** (født fyrstinne Tatjana Vasiltsjikova, russisk Татьяна Васильчикова; født 19. desember 1914jul./ 1. januar 1915greg. i St. Petersburg, død 26. juli 2006 på Schloss Johannisberg ved Geisenheim) var en tysk maler, forfatter og mesen av russisk opprinnelse.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Metternich-Winneburg var datter av fyrst Hilarion Vassiltsjikov (1881–1969), som satt i den keiserlige russiske dumaen, og hans hustru fyrstinne Lidia Leonidovna Vjasemskaja (1886–1946).

### Livet etter den russiske revolusjon

Etter den russiske revolusjon flyktet hennes familie i 1919 med et skip fra Royal Navy fra Krim og det kommunistiske Russland. Først bosatte de seg i Frankrike der døtrene fikk skolegang blant annet i Saint-Germain-en-Laye. Senere kom de til Tyskland. 

Hun studerte senere malerkunst i München. I 1941 ble hun gift med oldebarnet av den østerrikske statsmannen fyrst Klemens von Metternich, fyrst Paul Alfons von Metternich-Winneburg und Beilstein (1917–1992). Hennes søster Marie (kalt *Missie*, 1917-1978) har beskrevet årene i Berlin i sin bok *Berliner Tagebüchern*.

Ekteparet von Metternich-Winneburg bodde først på Schloss Königswart i Bøhmen og etter fordrivelsen i 1945 sammen med mannens mor, prinsesse Isabel, den tidligere fyrstinnen av Metternich-Winneburg (1880–1980), på det ødelagte Schloss Johannisberg i Hessen. Ekteskapet var barnløst. Tatiana von Metternich-Winneburg var således den siste av slekten Metternich-Winneburg.

Metternich-Winneburg var en av grunnleggerne av og beskytter for Rheingau Musik Festival.[] Hun mottok Bundesverdienstkreuz for sitt omfattende veldedig arbeid og delstaten Hessens Wilhelm-Leuschner-Medaille.[]

Hun døde 91 år gammel på Schloss Johannisberg i Rheingau.

Referanser
----------

1. 1 2   Gemeinsame Normdatei, besøkt 9. april 2014[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Artists of the World Online, oppført som Tatiana Hilarionowna von (Fürstin) Metternich-Winneburg, AKL Online kunstner-ID 40523715[Hentet fra Wikidata]
4. 1 2   The Peerage, The Peerage person ID p5951.htm#i59507, oppført som Princess Tatiana Wassiltchkov[Hentet fra Wikidata]
5. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 10. desember 2014[Hentet fra Wikidata]
6. ↑   Archive of Fine Arts, cs.isabart.org, abART person-ID 151622, besøkt 1. april 2021[Hentet fra Wikidata]
7. ↑   The Peerage person ID p5951.htm#i59507, besøkt 7. august 2020[Hentet fra Wikidata]
8. 1 2   The Peerage[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Tatiana Metternich: *Bericht eines ungewöhnlichen Lebens*. Augsburg: Goldmann 1976. ISBN 3-442-03922-3
* Marie Wassiltschikow: *Die Berliner Tagebücher der Marie 'Missie' Wassiltschikow 1940 – 1945*. Berlin:Siedler 1989 ISBN 3-88680-238-8

Eksterne lenker
---------------

* (de) Verk av og om Tatiana von Metternich-Winneburg i katalogen til det tyske nasjonalbiblioteket

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** NKC
 |
***Styrmanden paa "Sally Ann"*** (originaltittel: *The Mate of the Sally Ann*) er en amerikansk stumfilm fra 1917 regissert av Henry King med Mary Miles Minter i hovedrollen.

Handling
--------

Kaptein Ward er en gammel mann som bor på et skip sammen med barnebarnet Sally. Sallys mor døde når Sally ble født, og avslørte aldri hvem som var barnets biologiske far. Derfor er Ward veldig overbeskyttende ovenfor Sally, og han ber hver dag om muligheten til å gå etter mannen som han tror ødela datteren, og etterlot seg et barnebarn.

En dag ser Sally en hund som har mistet ett bein, og sniker ham om bord på skipet deres. Men hunden stikker av, og Sally følger etter ham til et herskapshus som tilhører dommer Gordon. Der møter hun Hugh Schuyler, den unge vennen til dommeren. De blir raskt forelsket. Dommeren oppdager hvor mye Sally ligner på kvinnen han en gang var gift med. Når dommeren besøker kapteinen, forteller dommeren at han muligens kan være faren til Sally. Ward blir rasende, og forsøker å drepe dommeren, og Sally havner midt i konflikten og blir slått bevisstløs.

Skuespillere
------------

* Mary Miles Minter som Sally Ann
* Allan Forrest som Hugh Schuyler
* George Periolat som kaptein Ward
* Jack Connolly som dommer Gordon
* Adele Farrington som Mrs. Schuyler

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Styrmanden paa "Sally Ann"* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Styrmanden paa "Sally Ann"* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) *Styrmanden paa "Sally Ann"* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *Styrmanden paa "Sally Ann"* på American Film Institute Rediger på Wikidata
Oberstdorf omkring 1900
**Oberstdorf** er en landsby i Oberallgäu i Bayern i Tyskland, beliggende i de bayerske Alpene nær grensen til Østerrike. 

Oberstdorf er kjent som kursted og vintersportssted, og er et populært utgangspunkt for fjellklatrere. Med 17 000 gjestesenger og 2,5 millioner overnattinger i året, er Oberstdorf en av Tysklands turistmagneter.

I Oberstdorf ligger to internasjonalt kjente hoppbakker. Dette er storbakken Schattenbergbakken som brukes under hoppuka, og skiflygingsbakken Heini Klopfer-bakken som er verdens tredje største hoppbakke. I tillegg har Oberstdorf ca. 85 km skiløyper, 20 skiheiser og 44 km med alpinbakker.

Oberstdorf arrangerte VM på ski, nordiske grener i tidsrommet 16.-27. februar 2005, hvor Norge ble beste nasjon.

Historie
--------

Oberstdorf nevnes tidligst i år 1141, og fikk i 1495 markedsrettigheter av keiser Maximilian I. I 1619 ble byens rådhus bygget. Under tredveårskrigen led byen under svenske soldaters herjing, som flere ganger plyndret området (1632, 1634 og siste gang 1647). Rundt 700 mennesker døde av pest i 1634/35.

I 1742 ble nedleggelsen av den siste bjørnen berettet å ha funnet sted i Oytal. I 1787 bygget man i Oberstdorf sitt første skolehus. Mellom 5. og 6. mai 1865 ødela en brann 146 hus, og rådhuset måtte bygges opp på nytt. Byen var allerede etablert som kursted for overklassen i Europa, og i 1885 besøkte 2 353 kurgjester byen. Jernbaneforbindelsen Sonthofen-Oberstdorf ble fullført 1888, og turistnæringen ble en av byens viktigste.

De første skihopp fant sted i Schattenberg-bakken i 1926, og Nebelhorn-banen transporterer siden 1930 besøkere opp til alpene. I 1937 ble byen *heilklimatischer Kurort*, og i 1967 sogar *Kneippkurort*.

I 1950 ble Söllereckbanen bygget, og samme år fant den første skiflyvningsuken sted.

1972 ble kommunen Tiefenbach og områdene Schöllang, Reichenbach og Rubi i den tidligere kommunen Schöllang innlemmet i Oberstdorf. Samme år fant det første skiflyvnings-verdensmesterskapet sted i Oberstdorf.

I 1992 ble byens sentrum bilfri sone.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Oberstdorf – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Oberstdorf – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Informasjon om Oberstdorf Arkivert 24. juli 2008 hos Wayback Machine.
* Oberstdorf – en virtuell vandring

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** NKC **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |


1. ↑  «Alle politisch selbständigen Gemeinden mit ausgewählten Merkmalen am 31.12.2018 (4. Quartal)». Statistisches Bundesamt. Arkivert fra originalen 10. mars 2019. Besøkt 10. mars 2019.
2. ↑   (på de) *Tysklands kommuneregister (4. kvartal 2022)*, Statistisches Bundesamt, 12. januar 2023, Wikidata Q116783074,
**Eggert Christopher Knuth** (født 4. april 1786 i København, død 28. mai 1813 i Sarpen ved Christiania) var en dansk jurist, greve og amtmann i Norge. Han var amtmann i Akershus amt fra 1810 til 1813. Han omkom i en drukningsulykke.

Knuth ble student i 1802 og cand.jur. i 1806, og samme år auskultant i Højesteret. Den 25. april 1810 ble han konstituert amtmann i Akershus amt. Han fikk rang av kammerherre i 1812. 
Allerede i februar 1813 fikk han avskjed fra amtmannsposten med virkning fra 1. mars samme år.

Familie
-------

Knuth var sønn av lensgreve Frederik Knuth og Juliane Marie von Møsting og bror til Julius Knuth. Han giftet seg i Christiania i 1810 med Karen Rosenkrantz (1792-1837 Christiania), datter av stiftamtmann, senere statsråd Marcus Gjøe Rosenkrantz og hans første ektefelle Amalia Tugendreich von Barner og gift 2. gang i 1815 i Skjeberg med norsk generalmajor Carl Frederik Ferdinand Wilhelm Albrecht von Kaltenborn (1785 Drammen-1832 Christiania). De ble foreldre til Frederik Marcus Knuth. Sønnen etterfulgte ham som lensgreve til grevskapet Knuthenborg.

Noter
-----

1. ↑  Tor Weidling skriver i *Eneveldets menn i Norge* at han døde i Christiania, i *Danske Jurister 1736-1936* står det at han druknet i Sarpen (Sarpefossen ?) ved Christiania.

Referanser
----------

1. 1 2   Eneveldets menn i Norge, side(r) 217[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   biografiskleksikon.lex.dk[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2  Tor Weidling, red. (2000). «Knuth, Eggert Christopher». *Eneveldets menn i Norge: sivile sentralorganer og embetsmenn 1660-1814*. Riksarkivaren, Oslo: I samarbeid med Messel forl. s. 217. ISBN 8254800650.
4. 1 2 3 4 5  A. Falk-Jensen og H. Hjorth-Nielsen (1955). «Knuth, Eggert Christopher Greve». *Danske Jurister 1736-1936* (PDF) **(dansk)**. København: G. E. C. GAD. s. 386.  [PDF-utgave]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni
 |
**Bodø Innebandyklubb** (stiftet 20. oktober 2002) er en norsk innebandyklubb fra Bodø. Klubben har i dag to herrelag, to damelag, tre ungdomslag, et barnelag og to mosjonslag.

Historie
--------

Klubben ble stiftet etter en henvendelse fra Harstad i 2001, da de ønsket å få Bodø med i innebandyseriene i Nord-Norge. Så langt var Bodøs innebandy organisert gjennom bedriftsidrettslag, blant annet Vestbyen Ibk, Bodøstudentenes Idrettslag og Bodø Breeze. Det var Vestbyen innebandyklubb som etter hvert endret navn til Bodø Innebandyklubb. Klubben ble styrket med spillere fra de andre bedriftsidrettsklubbene, og i 2002 startet klubben i 2. divisjon avdeling Troms/Nordland, men spilte seg etter et par sesonger opp i 1. divisjon Nord.

Klubben ble også utvidet med eget damelag i 1. divisjon Nord, og et andre lag for herrer. I dag har klubben også en ungdomsavdeling, og et eget lag for funksjonshemmede.

Rulledingsmoro
--------------

Rulledingsmoro er Bodø Innebandyklubbs storprosjekt innen el-innebandy. El-innebandy foregår i spesialbygde, elektriske sportsstoler som er spesiallaget for denne sporten. Den stiller store krav til spillerens kjøreferdigheter, da den styres med joystick. Stolene kan stilles inn på forskjellig fart og på det meste kjøre 14 kilometer i timen. I 2007 fikk klubben 596 000 kroner fra Helse og Rehabilitering til prosjektet og oppstart av en innebandygruppe for funksjonshemmede.

Serieplassering Herrer
----------------------

| Sesong | Divisjon | Plassering | K | V | U | T | Mål | Poeng |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2009-2010 | 1. Divisjon Nord-Norge | 2.-plass | 15 | 11 | 0 | 4 | 125-73 | 22 |
| 2008-2009 | 1. Divisjon Nord-Norge | 4.-plass | 18 | 9 | 3 | 6 | 154-103 | 21 |
| 2007-2008 | 1. Divisjon Sluttspill | 3.-plass | 6 | 2 | 0 | 4 | 39-56 | 4 |
| 2007-2008 | 1. Divisjon Troms/Nordland | 2.-plass | 12 | 7 | 0 | 5 | 146-84 | 14 |
| 2006-2007 | 1. Divisjon Troms/Nordland | 4.-plass | 12 | 1 | 0 | 11 | 46-161 | 2 |
| 2005-2006 | 1. Divisjon Sluttspill | 3.-plass | 6 | 2 | 0 | 4 | 31-41 | 4 |
| 2005-2006 | 1. Divisjon Troms/Nordland | 2.-plass | 10 | 6 | 1 | 3 | 95-51 | 13 |
| 2004-2005 | 1. Divisjon Troms/Nordland | 3.-plass | 6 | 2 | 0 | 4 | 25-45 | 4 |
| 2003-2002 | 1. Divisjon Troms/Nordland | 3.-plass | 12 | 7 | 0 | 5 | 71-59 | 14 |
| 2002-2003 | 2. Divisjon Troms/Nordland | 1.-plass | 10 | 9 | 0 | 1 | 89-30 | 18 |
| 2001-2002 | 2. Divisjon Troms/Nordland | 2.-plass | 10 | 7 | 0 | 3 | 100-45 | 14 |
|

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
1. divisjon innebandy for menn, Region Nord, 2013/14 |
| --- |
|  | 
* Alta
* Bodø
* Brønnøy
* Harstad
* TSI

 | Norges flagg |
**Luis Federico Salas-Guevara Schultz** (født 4. september 1950 i Lima i Peru, død 28. april 2021 i Huancavelica) var en peruviansk politiker. Han var sitt lands 49. statsminister, i noen måneder i året 2000, den siste av statministrene under president Alberto Fujimoris dekadelange styre.

Federico Salas studerte administrasjon og forretningsliv ved Instituto Peruano de Administración de Empresas (IPAE).

Han stilte som presidentkandidat ved valgene i år 2000 for partiet Avancemos, men tapte mot den sittende president Alberto Fujimori. Motivert av et ønske om å strekke ut en hånd til opposisjonen gjorde president Alberto Fujimori så Salas til statsminister. Han var statsminister fra 28. juli til 21. november 2000, da Fujimori ble styrtet fra makten.

Han var borgermester av Huancavelica, og senere guvernør av regionen Huancavelica fra 1. januar 2007 til 31. desember 2010.

Federico Salas døde 28. april 2021 i en alder av 70 år av covid-19.

Referanser
----------

1. ↑  Cormier, Bill (2000) "Accusations fly in Peru after protests", *Daily News*, 29. juli 2000, s. 8A, retrieved 2011-06-27
2. ↑  Smith, William C. (2009) *Latin American Democratic Transformations: Institutions, Actors, Processes*, Wiley-Blackwell, ISBN 978-1-4051-9758-8, p. 346
3. ↑  World Statesmen - Regions of Peru. Retrieved 11. februar 2012.
4. ↑  «Falleció el ex primer ministro Federico Salas-Guevara a los 70 años». *El Comercio Perú* **(spansk)**. 28. april 2021. Besøkt 29. april 2021.
5. ↑  «Fallece extitular de la PCM Federico Salas-Guevara». *andina.pe* **(spansk)**. 28. april 2021. Besøkt 29. april 2021.

Eksterne lenker
---------------

* Caretas 1568

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** BNE
 |
**Federico Fabian Peña** (født 1947) er en amerikansk jurist og politiker. Han var USAs transportminister fra 1993 til 1997 og energiminister fra 1997 til 1998.

Peña studerte til bachelorgrad ved University of Texas 1969 og juridisk embedseksamen 1972 ved The University of Texas School of Law. Han flyttet deretter til Colorado, hvor han begynte som praktiserende advokat. Peña ble folkevalgt på delstatsnivå for Colorados demokratiske parti i 1979, der han etterhvert ble opposisjonsleder. I 1983 ble han valgt til ordfører i Denver, den første av spansk-kulturell bakgrunn. Han ble gjenvalgt i 1987, og satt til 1991.

President Bill Clinton utnevnte Peña til transportminister fra 21. januar 1993, og deretter til energiminister fra 12. mars 1997. Der gjennomførte han USAs til da største privatisering ved salg av oljefeltene «Elk Hills» i California. Han forlot posten 30. juni 1998, og fikk jobb i investeringsfirmaet «Vestar».

Peña uttalte at han ville støtte senator Barack Obama under presidentvalget i 2008. Hans beslutning ble ansett som bemerkelsesverdig fordi Peña ikke hadde støttet senator Hillary Clinton, kona til presidenten han tidligere hadde tjente under. Peña var rådgiver ved organisering av administrasjonen foran Barack Obamas presidentperiode.

Peña er far til tre barn: Nelia, Cristina, og Ryan Peña. Skilsmissen mellom Federico Peña og hans første kone, Ellen Hart Peña, ble fastslått den 10. september 2001. Federico Peña giftet seg med sin andre kone Cindy Velasquez den 2. september 2006.

Referanser
----------

1. ↑  «elk hills». Occidental Petroleum. Arkivert fra originalen 4. mars 2008. Besøkt 30. april 2021.
2. ↑  "Peña Resigns as Energy Secretary, Citing Concerns for Family", *New York Times*, 7. april 1998
3. ↑  «Vestar Capital Partners Promotes Federico Peña and Todd Khoury to Managing Director». vestarcapital.com. 18. januar 2000. Arkivert fra originalen 27. september 2007. Besøkt 30. april 2021.
4. ↑  «Clinton cabinet member backs Obama». CNN. 7. september 2007. Arkivert fra originalen 30. april 2021. Besøkt 30. april 2021.
5. ↑  «Jarrett, Podesta, Rouse to lead Obama transition; Bill Daley co-chair». Sun-Times News Group. 5. november 2008. Arkivert fra originalen 10. desember 2008. Besøkt 30. april 2021.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN
 |
Korrekt oppsett av ballene før start
**9-ball** (eller **nierball**) er en variant av biljard, med historiske røtter i USA helt tilbake til 1920-tallet. Spillet kan spilles av et hvilket som helst antall spillere, selv om det vanligste er at to personer spiller mot hverandre. Igjennom store deler av historien har 9-ball vært kjent som et «pengespill», både i profesjonelle sammenhenger og på den lokale puben. 

I løpet av de siste årene er nierball blitt den vanligste biljardformen i konkurransesammenheng.

Spillet
-------

Spillet foregår på et vanlig biljardbord med seks lommer, og med ti baller. Køballen, som vanligvis er hvit, slåes mot en eller flere av de ni andre ballene. De andre ballene er nummerert fra én til ni. Målet med spillet er å putte nierballen på en måte som er lovlig ifølge reglene.

De fleste reglene er relativt konsekvente uavhengig av om det spilles profesjonelt eller på amatørnivå. 

I 9-ball må spilleren bestandig treffe ballen med det laveste nummeret med køballen, før køballen treffer eventuelle andre baller, hvis ikke har man gjort en feil. Dette betyr ikke at ballene må puttes i denne rekkefølgen; man kan putte en hvilken som helst ball, så lenge køballen treffer den ballen med lavest nummer først. På grunn av at 9-ball ikke er et meldespill, kan man også putte nierballen på denne måten, og dermed vinne spillet. En spiller vinner også hvis han putter nierballen når han bryter i det første støtet.

Spillerne veksler på å spille, og beholder turen hvis man putter en ball. Hvis man bommer, gjør en feil eller vinner, blir det nestemann sin tur. Hvis man gjør en feil får motstanderen legge køballen hvor som helst på biljardbordet før sin tur.

Eksterne lenker
---------------

* WPA/BCA World Standardized Rules for nine-ball
* Pro9 — website detailing the many nine-ball tournaments held within the British Isles and beyond.
* Historical nine-ball and ten-ball match videos by year

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Anders Martin Fjell** (født 17. april 1974) er en norsk psykolog og professor i kognitiv psykologi ved Psykologisk institutt ved Universitetet i Oslo. Han forskning har primært fokusert på endring i sentralnervesystemet som følge av naturlig aldring hos mennesker. Sammen med ektefellen, professor i nevropsykologi Kristine Beate Walhovd, etablerte han Senter for livsløpsendringer i hjerne og kognisjon ved Psykologisk institutt; senteret ble i 2015 av regjeringen gitt statusen «verdensledende forskningsmiljø», som et av fem sentre ved UiO.

I 2016 ble han valgt inn i Det Norske Videnskaps-Akademi i gruppe for filosofi og psykologi

Referanser
----------

1. ↑   www.dnva.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Utpekt til verdensledende hjerneforskere
3. ↑  UiOs fem verdensledende forskningsmiljøer
4. ↑  dnva.no DNVA-medlemmer Arkivert 12. juni 2019 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Publikasjoner av Anders Fjell i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** CRIStin **·** Google Scholar

 |
Kola vises på dette hollandske kartet over Nord-Europa, trykt i 1601.
**Kola** (russisk: *Ко́ла*, kildinsamisk: *Куэлнэгк* *(Kuelnegk)*, skoltesamisk: *Kuâlõk,* nordsamisk: *Guoládat*) er en by i Murmansk oblast i Russland. Den ligger ved utløpet av elvene Kola og Tuloma, 12 km sør for Murmansk. Kola er den eldste byen på Kolahalvøya. Innbyggertall: 11 060 (folketelling 2002).

Distriktet Kolo ble først nevnt i russiske krøniker i 1264. Området ble befolket av pomorer, som bygget fortet Kola i 1565. Svenskene klarte ikke å innta fortet under den svensk-russiske krig mellom 1590 og 1595. I det 17. århundre blomstret byen som et utgangspunkt for pomorenes ekspedisjoner til Spitsbergen og Novaja Semlja.

Selv om Kola fikk bystatus i 1784 så gikk byen tilbake etter at Russland fikk tilgang til Østersjøen. Byen ble brukt av tsarene som et eksilsted, og ble brent ned til grunnen under krimkrigen, da et britisk krigsskip bombarderte byen i tjue timer. Som en konsekvens av ødeleggelsen ble senteret for distriktet flyttet fra Kola til Kem. Den ødelagte byen ble senere overskygget av den nærliggende byen Murmansk, som Kola nå betraktes som en forstad til.

Selv om jordvoller og grøfter fra den opprinnelige festningen fremdeles finnes, så er Kolas viktigste landemerke katedralen som ble bygget 1800–1809, og den kan ha vært den første bygningen i stein på Kolahalvøya overhodet. Andre severdigheter er Pomormuséet og Murmashi, Russlands nordligste spa.

Referanser
----------

1. ↑  «Всероссийская перепись населения 2010 года. Том 1 (*Resultater fra den all-russiske folketellingen i 2010, bind 1*)» **(russisk)**. Rosstat. 2011.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Kola – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Om Kola på Mojgorod.ru

| * v
* d
* r
Byer i Murmansk oblast |
| --- |
| Administrativt senter: Murmansk |
| Flag of Murmansk Oblast | 
* Apatity
* Gadzjijevo
* Kandalaksja
* Kirovsk
* Kola
* Kovdor
* Montsjegorsk
* Olenegorsk
* Ostrovnoj
* Poljarnyj
* Poljarnye Zori
* Severomorsk
* Snezjnogorsk
* Zaoziorsk
* Zapoljarnyj

 | Flag of Russia |

Portal: Russland

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GeoNames
 |
Klatreren bruker kamkiler for å sikre seg. Klatreruten er *Coyne Crack* med gradering 5.11+. Den er på klatrefeltet Supercrack Buttress/Indian Creek ved Moab i USA.
**Klatring på naturlige sikringer** eller **tradisjonell klatring** (også «tradklatring») er en form for friklatring der man ikke benytter ferdigplasserte bolter eller andre menneskeskapte inngrep til å feste sikringene i. Vanligvis bruker man kiler og kamkiler av ulik utforming og størrelse som settes inn i sprekker i fjellet og som kan fjernes etter bruk, men man kan også bruke trær, store steiner eller utspring i fjellet til å legge sikringsslynger rundt. Dersom en kile setter seg fast brukes en nøttepirker for å få den løs. Også tradisjonelle fjellbolter som slås inn i sprekker i fjellet med en hammer har vært benyttet, men dette er ikke lenger vanlig både fordi sikringsutstyret har blitt bedre og gjort fjellboltene overflødige og tungvinte, og fordi bruken av slike bolter setter varige spor i fjellet. 

Klatring på naturlige sikringer er en metode som benyttes der de naturlige formasjonene ligger til rette for sikker – eller relativt sikker – klatring uten irreversible inngrep i naturen i form av borebolter. Dette er både et sportslig og etisk spørsmål som har litt ulik praksis i ulike land. I Norge er det ikke alminnelig praksis å sette bolter der det er mulig å sikre med tradisjonelle sikringsmidler.

* KilerKiler
* Kile plassertKile plassert
* KamkilerKamkiler
* Kamkile plassertKamkile plassert
* Tricams*Tricams*

Eksterne lenker
---------------

* (en) Traditional climbing – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
Leytes plassering i Visayas i Filippinene
**Leyte** er en øy øst i øygruppen Visayas i Filippinene. Norddelen av øya ligger vest for øya Samar, mellom de to øyene går det inntil to kilometer trange San Juanico-sundet. Sør for Leyte skiller Surigaosundet øya fra østdelen av den store øya Mindanao. Øst for Leyte og nord for Mindanao breier Leytebukta seg, som videre mot øst går over i Filippinerhavet. Vest for Leyte skiller Canigaokanalen øya fra øyene Cebu og Bohol.

Leyte har et areal på 7 368 km².[] Øya er om lag 180 kilometer lang i retning nord-sør, og 65 km på det bredeste. Den er svært rik på fjell, blant annet med to aktive vulkaner, og i all hovedsak dekket av skog.

Øya er administrativt del i to provinser, Leyte og Southern Leyte.

Omkring 1,95 millioner mennesker er bosatt på Leyte, de aller fleste er kristne og sogner til katolisismen.[] Sør og vest på øya tales cebuano, mens man i nord og øst taler waray. De mest folkerike byene på Leyte, Tacloban og Ormoc, ligger henholdsvis på østsiden og vestsiden av øya.

Dagene 7. og 8 november 2013 herjet tyfonen Haiyan hele øya Leyte og flere omliggende øyer. Om lag 10 000 døde, og 620 000 ble evakuert.

Referanser
----------

1. ↑  Mogato, Manuel; Ng, Roli (10. november 2013). «Philippines storm kills estimated 10,000, destruction hampers rescue efforts». *Reuters*. Besøkt 9. mars 2016.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** NDL **·** NKC **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
Lezhaligaens område
**Lezhaligaen** var en konføderasjon av albanske fyrstedømmer som eksisterte mellom 2. mars 1444 og 25. april 1479. 

Denne ble dannet etter et initiativ av Georg Kastriota Skanderbeg som organiserte et møte i kystbyen Lezhë med de øvrige lederne av de albanske fyrstehusene. Skanderbeg ble valgt til leder og øverstkommanderende og denne rollen ble Skanderbegs død i 1468 overtatt av Lekë Dukagjini, som var leder fram til ligaen ble oppløst i 1479.

Lezhaligaen ble stiftet da de albanske adelsmennene ble tvunget til å slutte seg sammen for å stå imot Det osmanske rikes ekspansjon, da denne framsto som en felles trussel. Innenfor Lezhaligaen styrte de enkelte fyrstene som fyrstedømmer som selvstendige stater, men med Skanderbeg som militær øverstkommanderende og ga ham suzerenitet.

Gjennom Lezhaligaen ble Skanderbeg forsynt med soldater og penger. Med disse nye ressursene kunne Skanderbeg bygge befestninger og organisere et mobilt forsvar som tvang osmanene å spre sine styrker, noe som også gjorde dem sårbare for albanernes raske nålestikkangrep. Skanderbeg kjempet en geriljakrigføring mot de osmanske hærene, hvor han brukte det fjellrike terrenget til sin fordel. I løpet av de første 8–10 årene hadde Skanderbeg kommanden over en hær på rundt 10 000 til 15 000 mann, men var avhengig av støtte fra de andre albanske fyrstene og måtte hele tiden overbevise dem om at han valgte riktig strategi og taktikk.

Lezhaligaen er senere blitt ansett som å være den første albanske statsdannelse.

Alliansen falt sammen etter den osmanske seieren ved beleiringen av Shkodër som ble avsluttet 25. april 1479.

Referanser
----------

1. ↑  Stavrianos, Leften Stavros: *The Balkans since 1453*, side 64 Rinehart, 1958 OCLC 485496689
2. ↑  Jacques, Edwin E.: *The Albanians: an ethnic history from prehistoric times to the present*, ss. 179-180, McFarland, 1995, ISBN 978-0-89950-932-7
3. ↑  Hodgkinson, Harry: *Scanderbeg: From Ottoman Captive to Albanian Hero*, side 240, I. B. Tauris, 2005, ISBN 1-85043-941-9
4. ↑  Rogers, Clifford (21. juni 2010). *The Oxford Encyclopedia of Medieval Warfare and Military Technology*. Oxford University Press. s. 363. ISBN 978-0-19-533403-6. Besøkt 19. november 2012.
5. ↑  Pickard, Rob; Çeliku, Florent (2008). *Analysis and reform of cultural heritage policies in South-East Europe*. Council of Europe. s. 16. ISBN 978-92-871-6265-6. Besøkt 19. november 2012.
**Mjøskalk** eller **Mjøskalkstein** er en kalkstein dannet i perioden ordovicium og som finnes i den nordlige delen av Oslofeltet. Navnet ble innført i 1908 av Johan Kiær, som var professor i paleonotologi og historisk geologi ved Universitetet i Oslo. Kalken er både finkornet og tett, og har en farge som varierer fra grå til mørk grå avhengig av grafittinnholdet (organisk materiale). Mjøskalken inneholder 90 til 95% CaCO3 og blant annet dolomitt, kvarts, feltspat og kloritt. 

Innholdet av forurensede komponenter gjør at bruken av mjøskalk (gjennom kalkbrenning) kun begrenser seg som miljøkalk og til jordbruket samt celluloseindustrien, selv om den tradisjonelt sett også har blitt brukt som bygningsstein og til finpukk. Mjøskalkstein brytes i dagbrudd både på Toten og i Furuberget rett nord for Hamar og helt sør i Ringsaker. Kalken inneholder for øvrig også noen av verdens eldste korallrev.

Referanser
----------

1. ↑  «Norges geologiske undersøkelse – Industrimineraldatabasen, Forekomst nr.302 i Ringsaker». Arkivert fra originalen 17. oktober 2017. Besøkt 5. august 2009.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
Politisperring utenfor Krudttønden
**Terrorangrepet i København februar 2015** var et terrorangrep som fant sted på Østerbro i København 14.–15. februar 2015.

Under et debattmøte med overskriften «Kunst, Blasfemi og Ytringsfrihed» arrangert av Lars Vilks Komiteen (som hadde som formål å arrangere møter med den svenske kunstneren Lars Vilks) ble kulturhuset Krudttønden i København beskutt med automatvåpen. På møtet deltok også Frankrikes ambassadør François Zimeray. En sivilperson senere identifisert som Finn Nørgaard ble drept under skytningen, mens tre politibetjenter ble såret. Hverken Vilks eller den franske ambassadøren ble truffet. Politiet etterforsker skytningen som et terrorangrep.

Senere samme natt var det en skyteepisode ved Københavns synagoge i Krystalgade i Københavns Indre By. Her ble en person truffet i hodet, mens to betjenter ble truffet i henholdsvis armer og ben. Det var umiddelbart etter skytningen uklart om det var en sammenheng mellom de to skytningene, men politiet flyttet flere patruljer til Indre By og området omkring Nørreport stasjon, som ble evakuert. Tidlig søndag morgen den 15. februar 2015 ble en mann drept på Nørrebro etter skuddveksling med politiet.

Referanser
----------

1. ↑  «Formodet attentatmand var bandekriminel». *Berlingske* **(dansk)**. 15. februar 2015. Besøkt 16. februar 2015.
2. ↑  «Gerningsmand dækkede sig til med partisan-tørklæde under attentat». *Politiken* **(dansk)**. 14. februar 2015. Besøkt 16. februar 2015.
3. ↑  «Minut for minut: Flere dræbt og såret ved skudangreb i København». *Danmarks Radio* **(dansk)**. 15. februar 2015. Besøkt 16. februar 2015.
**Carl Magnus «Calle» Neumann** (født 31. juli 1944) er en norsk jazzmusiker (saksofon), kjent fra en rekke innspillinger.

Han var tidlig påaktet og fikk publikums pris ved NM i jazz på tidlig 1960-tall i en kvartett ledet av Oddvar Paulsen. Som saksist i Fred Nøddelunds oktett, bidrog hantil Norsk jazzforums serie på Munchmuseet i 1968, senere som leder for sitt eget «Newman and the New Men». Det er et ordspill på hans etternavn som er tysk for Nymann som de sier i Sverige, eller Newman på engelsk, da. Han spilte også i Osloband ledet av organisten Arild Wikstrøm og trompetisten Roy Hellvin. Han spilte i dansebandene Bent Sølves og Terje Fjærns orkester, samt gjorde innspillinger med Karin Krog, Terje Rypdal, Svein Finnerud, og ble en mektig populær solist som mottok Buddyprisen allerede i 1971, kun 25 år gammel. 

Neumann ledet flere besetninger ved Kongsberg Jazzfestival, blant annet med Dizzy Gillespie. Han ble sentral på Club 7, og ble dedikert Ditlef Eckhoffs *Carl Magnus Rides Again* som ble plateutgitt i 1999. Med Christian Reim kvartett utkom *Live at Moldejazz* i 1976. Neumann spilte i Espen Ruds besetninger, som Kråbøl, og har turnert med folkemusikerne Nils Økland og Bjørnar Andresen i 1985.

Etter et lengre opphold var han fra 1998 med i The Quintet sammen med den unge trio «plushtree» Ketil Gutvik, Eivind Opsvik og Paal Nilssen-Love, samt veteranen Bjørnar Andresen. De ga ut plate i 1999 som het *March 28th 1999*. Neumann mottok Oslo bys kunstnerpris i 2000.

Så var han på plate i 2009 med Vidar Johansen og i 2013 med Erik Wesseltoft.

Referanser
----------

1. ↑   oppført som Calle Neumann, www.discogs.com[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  biografi Arkivert 21. januar 2016 hos Wayback Machine. fra Norsk jazzarkiv.
3. 1 2  Calle Neumann, den mest detaljerte biografien over hans virke, hentet fra mic.no/Nasjonalbiblioteket, datert januar 2015.
4. ↑  Plateomtale Arkivert 9. november 2007 hos Wayback Machine.
5. ↑  Terje Mosnes, Calles strålende comeback i Dagbladet den 11. august 1999.
6. ↑  Johs. Bergh, Calle Neumann i Store Norske Leksikon.

Eksterne lenker
---------------

* Biografi fra Jazzbasen.
* Diskografi fra Jazzbasen.

Portal: Jazz

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
Act City og konkurransens plakat i 2009
**Hamamatsu internasjonale pianokonkurranse** har funnet sted hvert tredje år siden 1991 i Hamamatsu, Japan. 
Pianister under 30 år kan delta. Den er sponset av Japans utenriksdepartement, Japans kulturmyndighet, Hamamatsus kulturstiftelse, aviser, kringkastingsselskaper o.l.

Historie
--------

Konkurransen, som finner sted i Act City-hallen i Hamamatsu, ble opprettet på 80. årsdag av Hamamatsus bystiftelse den 1. juli 1911. Konkurransen har siden 1998 vært medlem av World Federation of International Music Competitions.

Vinnere
-------

* 2018 — Can Çakmur, Tyrkia
* 2015 — Alexander Gadjiev, Italia/Slovenia
* 2012 — Ilja Rasjkovskij, Russland
* 2009 — Seong-jin Cho, Sør-Korea
* 2006 — Alexej Gorlatsj, Ukraina
* 2003 — Rafał Blechacz og Alexander Kobrin
* 2000 — Alexander Gavrilijuk
* 1997 — Alessio Bax
* 1994 — Victor Liadov
* 1991 — Sergej Babayan

Annet
-----

Riku Ondas roman *Mitsubachi to enrai* («Bien og de fjerne tordenene») er basert på konkurransen.

Referanser
----------

1. ↑   .  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)
2. ↑  «wfimc».
3. ↑  «Prize winners». Arkivert fra originalen 20. august 2019. Besøkt 22. oktober 2019.

Eksterne lenker
---------------

* Offisiell hjemmeside Arkivert 5. november 2019 hos Wayback Machine.
* Twitter

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
Hamar-Grundsetbanen. Sidesporet Ådalsbruk-Klevfoss er ikke inntegnet på kartet.  Foto: Norges Geografiske Opmaaling (1902) 
Elverums første stasjonsbygning, ca. 1870. Hele stasjonen ble flyttet og endret i 1910-13 da Solørbanen ble forlenget til Elverum, og en ny stasjonsbygning stod oppført.
**Hamar-Grundsetbanen** ble vedtatt av Stortinget den 3. september 1857 sammen med Kongsvingerbanen og Trondhjem–Størenbanen som Norges første statsbaner. Vedtaket i 1857 gjaldt riktignok kun strekningen Hamar-Elverum og med endestasjon på Glommas østre bredd i Elverum. Den 7. oktober 1859 vedtok imidlertid Stortinget at banen i stedet skulle fortsette langs vestre bredd av Glomma opp til Grundset, ca. 6 km nord for Elverum. Banen ble bygget smalsporet (1067 mm sporvidde) og ble åpnet 23. juni 1862.

Grundsetbanen er sydligste del av Rørosbanen. Allerede i 1871 ble Grundset-Aamotbanen bygget. Stasjonsbygningen på Grundset ble samtidig flyttet til den nye endestasjonen på Rena.

Referanser
----------

1. ↑  Thor Bjerke & Finn Holom: *Banedata 2004 – Data om infrastrukturen til jernbanene i Norge*. s. 98
2. ↑  Thor Bjerke & Finn Holom: *Banedata 2004. Data om infrastrukturen til jernbanene i Norge*. s. 103

Litteratur
----------

* Bjerke, Thor og Holom, Finn m.fl (2004). *Banedata 2004*. Oslo / Hamar: Norsk Jernbanemuseum & Norsk Jernbaneklubb. ISBN 82-90286-28-7. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)

Eksterne lenker
---------------

* Digitalt fortalt: «Ralph King, den engelske "keiser'n på Grundsetbanen"» (skrevet av Bjørg Eva Aasen, Norsk Jernbanemuseum) (besøkt 3. april 2012)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Terrorangrepet 22. juli 1985** var Danmarks første terrorangrep i nyere tid, da to terrorbomber eksploderte i København. Den gruppen som i 1985 sprengte to bomber mot et amerikansk flyselskap og synagogen i København, holdt til i Uppsala i Sverige. Forut for terroraksjonen 22. juli 1985 var der ingen trusler og tilsynelatende ikke annet motiv enn at terroristene i København kunne få ram på de to landenes interesser på behørig avstand.

Senere fant politiet et fingeravtrykk på en av bombene, hvilket førte til anholdelsen av den islamske terroristen Mohammed Abu Talb, og den 21. desember 1989 ble Abu Talb, Marten Imandi (en palestinsk-født svensk statsborger) og brødrene Mahmoud og Moustafa al-Mougrabi dømt ved en domstol i Uppsala for en rekke bombeattentater i København og Amsterdam – begått i 1985. Abu Talb og Imandi ble hver idømt livsvarig fengsel, mens Mougrabi-brødrene ble idømt henholdsvis seks år og ett års fengsel for deres medvirken i terrorangrepene. Den 5. oktober 2007 ble Abu Talbs og Marten Imandis livstidsdommer fra 1989 omstødt til en straff på 30 års fengsel. I oktober 2009 ble det rapportert at Abu Talb var blitt løslatt fra fengslet i Södertälje (dømte i Sverige løslates i praksis etter avsoning av to tredjedeler av straffen). Alle fire terroristene hadde tilknytning til den palestinske terrororganisasjonen Islamisk Jihad.

Terroraksjonen, hvor én ble drept og 32 såret, ble betegnet som den alvorligste i danmarkshistorien inntil terrorangrepet i København februar 2015.

Referanser
----------

1. ↑  Pan Am Bombing Suspect Convicted in Other Attacks, *The New York Times*, December 22, 1989
2. ↑  30 år for palæstinensisk terrorbombe i København, Universalgeni – 5. oktober 2007
3. ↑  sosp (16. april 2008). «30 års fængsel for terror i København». TV 2 Nyhederne.
4. ↑  Why was terrorist Talb cleared over Lockerbie?, *Heraldscotland*, 21 August 2010
5. ↑  Terror i Danmark, DR Nyheder, 2000
Angrepene ble utført i delstatshovedstaten Morelia, øst i Michoacán.
Torget *Melchor Ocampo* i Morelia
**Terrorangrepet i Morelia den 15. september 2008** (også kjent som **15-S**) var en serie av terroraksjoner mot sivilbefolkningen i den meksikanske byen Morelia under feiringen av «Grito de Independencia». (Starten på å gjøre Mexico uavhengig i 1810). Terrorangrepene ble utført midt i byen med mange mennesker til stede. Per 20. september har ingen terrorgrupper tatt på seg skylden for angrepene, som er de første av sin sort i Mexico. Resultater av de første etterforskningene viser tegn på at terroraksjonene er utført av narkokartell som den meksikanske regjeringen har slått hardt ned på siden Felipe Calderón overtok som president i desember 2006.

Angrepene
---------

Det første angrepet ble utført like etter kl. 23.00 lokal tid. 3 personer ble drept umiddelbart og mange ble skadet. 4 av de skadede døde i løpet av natten. I løpet av natten ble det utført 3 andre terrorangrep. Totalt ble 8 mennesker drept og 131 skadet i terrorangrepene.

Referanser
----------

1. ↑

| * v
* d
* r
Terrorangrep i 2008 |
| --- |
| Januar | 10. Lahore **·** 14. Kabul Serena Hotell **·** 16. Buttala **·** 18. Hadramut **·** 21. Al-Hajaj **·** 23. Mosul **·** 29. Madhu |
| Februar | 1. Bagdad **·** 2. Colombo **·** 4. Dimona **·** 5. Bosaso **·** 9. Charsadda **·** 10. Balad **·** 16. Parachinar **·** 17. Kandahar **·** 18. Spin Boldak **·** 26. Mosul |
| Mars | Jerusalem **·** Bagdad **·** 11. Lahore **·** 15. Islamabad **·** 17. Karbala **·** 23. Mosul **·** 26. Helmand |
| April | 3. Adayaa **·** 4. Sadiya **·** 6. Colombo **·** 10. Kandahar **·** 15. Baquba **·** Ramadi **·** Bu Mohammed **·** Bilbao **·** 20. Elgoibar  **·** 25. Piliyandala **·** 27. Mosul |
| Mai | Bara **·** Bagdad **·** Baladrouz **·** 2. Saada **·** 9. Ampara **·** 13. Jaipur **·** Legutiano **·** Abu Minasir **·** 15. Farah **·** 16. Colombo |
| Juni | 2. Islamabad **·** Colombo **·** Kandy **·** 17. Bagdad **·** Garma **·** Mosul |
| Juli | 25. Bangalore **·** 26. Ahmedabad **·** 27. Istanbul **·** Bagdad **·** Kirkuk |
| August | 23. Swat |
| September | 6. Peshawar **·** 15. Morelia **·** 20. Islamabad |
| November | 4. Mumbai |
**Unnur Astrid Wilhelmsen** (født 14. desember 1964) er en norsk operasanger (sopran), født og oppvokst i Drammen. Etter flere år i Wien er hun nå bosatt i Köln i Tyskland. Sin sang- og klaverutdannelse har hun fra Norge og Island, og Lied og avsluttende operastudier (mag.art.) fra Universität für Musik und darstellende Kunst Wien.

Internasjonal karriere
----------------------

Hun har hatt opera- og konsertengasjementer i Tyskland, Østerrike, Belgia, Sveits, Italia, Ungarn, Norge, Island, Canada, Russland, Nepal og India.

Hun har sunget på en rekke internasjonale festivaler som Wiener Festwochen, Liberty Festival, Jeunesse Festivalen og Trinità dei Monti (Roma). Hun ble invitert til å synge for FN (United Nations) for støtte til uprivilegerte barn i Nepal i februar 2008 og hun flere ganger sittet i juryen for Jugend Musiziert i Tyskland (på Bundesebene).

### Lengre engasjementer

Fra 1992-1995 var hun medlem av Salzburger Hoftheater Ensemble, og 1995 var hun en av hovedpristagerne i INKD (Internsjonal operettekonkurranse Noco Dostal i Østerrike). Fra 1995 virker hun som freelance kunstner. Ved siden av sitt opera- og konsertarbeide er hun aktiv i kammermusikalsk sammenheng. Hun er en av medlemmene i Vienna Classical Trio (Unnur Astrid Wilhelmsen-sopran, Karin Leitner-fløyte, Gerhard Loeffler-gitar), og synger wienerlieder i duo med Trond Davidsen.

Repertoar
---------

Hennes operarepertoar strekker seg fra Giovanni Paisiello over Mozart og Beethoven til Poulenc og Antonio Bibalo. Hovedvekten i hennes arbeid er likevel Wienerlieder og operette. En av hennes øvrige spesialiteter er islandske sanger.

Unnur Astrid Wilhelmsen har sunget med en rekke kjente orkestere som Wiener Strauss-Company (som består av musikere fra Wiener Symphonikerne), orkesteret fra Teatro Massimo i Palermo, Wiener Akademische Philharmonie, orkesteret fra Staatsoperaen i Budapest og Wiener Opernball Damenensemble.

Hun har hatt en rekke opptredener på radio og fjernsyn bla. på NRK, RAI, RÚV og WDR.

Eksterne lenker
---------------

* Unnur Astrid Wilhelmsen på MIC
* Unnur Astrid Wilhelmsen hos Musikkens Venner Drammen[*død lenke*]
* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |