recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**James Gadsden** (født 15. mai 1788 i Charleston i South Carolina, død 25. desember 1858 samme sted) var en amerikansk offiser, forretningsmann og minister som var navngiver til Gadsden-kjøpet, hvorved USA i 1853 kjøpte et stort landområde fra Mexico.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

James Gadsden var barnebarn av Christopher Gadsden, en prominent deltager i dem amerikanske uavhengighetsbevegelse. I 1806 tok han bachelorgraden ved Yale i Connecticut.

### Karriere

I den britisk-amerikanske krig tjenestegjorde han som offiser i US Army under general Andrew Jackson og var i 1818 ansvarlig for nybyggingen av et tidligere britisk fort i Florida, som Jackson så kalte Fort Gadsden. Gadsden hjalp også med å anlegge Fort Brooke sammen med George Mercer Brooke på det sted der byen Tampa nå ligger.

Området kjøpt av Gadsden med de senere delstatsgrenser.
Gadsden bestemte seg så for å tre ut av det militære, og han slo seg ned som «planter» i Florida. Han tjenestegjorde også i *Florida Territorial Legislature*. I 1823 fikk Gadsden i oppdrag av regjeringen på deportere indianerstammen seminolene på *Trail of Tears* til reservater i vest i det som senere ble staten Oklahoma.

Fra 1840 til 1850 var han president for South Carolina Canal and Rail Road Company og engasjerte seg for en sørlig transkontinentalrute.

Det kjøpte området skulle senere få Arizonas nest største by, Tucson, som en gang hadde vært en spansk presidioby, og de mindre byene og småstedene Casa Grande, Yuma, Lordsburg, Deming og New Mexicos nest største bymessige område med Las Cruces i Mesilla Valley, og kjøpet definerte at området nord for Gila River skulle betraktes som amerikansk, med storbyområdet som omfatter Phoenix, Scottsdale, Mesa, Glendale og Tempe. Det meste av området sør for Phoenix der man tentativt ville legge den transkontinentale jernbanelinjen, var ørkenland som ikke var egnet for særlig meget bebyggelse. Resten alt av dette føderalt eide land ble etterhvert omgjort til et stort indianerreservat, og et skytefelt og testområde for U.S. Air Force, og med Organ Pipe Cactus National Monument, Cabeza Prieta National Wildlife Refuge, Coronado National Forest, Sonoran Desert National Monument, Ironwood Forest National Monument, Saguaro National Park og *Fort Huachuca Military Reservation* under U.S. Army.

I 1853 fikk han som sendemann i oppdrag å kjøpe land fra Mexico (Gadsden-kjøpet) for å få sikret områder som denne jernbanen ville kunne føres gjennom.

Fylket Gadsden County i Florida og byen Gadsden i Alabama og Gadsden i Arizona er alle oppkalt etter ham.

Referanser
----------

1. 1 2   Find a Grave, Find a Grave 36835622, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w6fx7jdt, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Art. *Gadsden, James*. I: *The New International Encyclopædia*, Bd. 8: *Fontanes – Goethe*, 1906.

Litteratur
----------

* Richards, *The California Gold Rush and the Coming of the Civil War.* (2007) ISBN 0-307-26520-X.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Geni **·** VIAF **·** LCCN
 |
**Hardun** er en agam som lever rundt det østre Middelhavet. Den er kraftig bygd, og er som regel mellom 30 og 35 cm lang.

I Hellas lever den på fastlandet ved Thessaloniki, og på Kykladene, Dodekanesene, og de nordøstlige øyene i Egeerhavet. Videre lever den på Kypros, og i Tyrkia, Syria, Libanon, Israel, Egypt, Jordan, Saudi-Arabia og Irak. Den er innført av mennesker til Korfu og Malta.

Arten ble tidligere regnet til slekten *Agama*, og hadde det vitenskapelige navnet *Agama stellio*. Deretter het den *Stellio stellio* en kort periode, men nå hører den til slekten *Laudakia*.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Laudakia stellio* hos Reptile Database Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Laudakia stellio* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Laudakia stellio* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Laudakia stellio* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* Amphibians and Reptiles of Europe – *Laudakia stellio*
Kart over **Sentral-Asia** som viser tre mulige grenser for regionen
**Sentral-Asias historie** defineres hovedsakelig av områdets klima og geografi. Regionens tørre klima gjorde landbruk vanskelig og dens avstand fra sjøen la hindringer på handel. Derfor utviklet få store byer seg i regionen, i stedet var området i årtusener dominert av nomader fra steppene som var avhengige av hester.

Forholdet mellom steppenomadene og bosatte mennesker i og rundt Sentral-Asia var lenge preget av konflikt. Den nomadiske livsstilen var godt tilpasset til krig, og rytterne fra steppene ble noen av de mest militaristiske folkene i verden, kun begrenset av deres manglende interne enhet. I perioden klarte store ledere eller forandrende forhold å samle flere stammer i en styrke, noe som skapte en nesten ustoppelig kraft. Disse inkluderte hunnernes invasjon av Europa, Wu Hu-angrepene på Kina og den mongolske erobringen av store deler av Eurasia.

Nomadenes dominans tok slutt i det 16. århundre da skytevåpen lot bosatte folk få kontroll over regionen. Russland, Kina og andre makter ekspanderte inn i regionen og hadde erobret hoveddelen av Sentral-Asia på slutten av et 19. århundre. Etter den russiske revolusjon ble de fleste sentralasiatiske regionene innlemmet i Sovjetunionen. Bare Mongolia forble nominelt uavhengig, selv om den var en sovjetisk satellittstat. De sovjetiske områdene i Sentral-Asia opplevde industrialisering og oppbygning av infrastruktur, men også undertrykking av lokal kultur, hundretusenvis døde på grunn av feilslått kollektiviseringsprogram og en varende arv av etnisk spenning og miljøproblemer.

Med Sovjetunionens fall fikk fem sentralasiatiske land sin uavhengighet. I alle de nye statene har tidligere embetsmenn i kommunistparti beholdt makten som lokale sterke menn. Ingen av de nye republikkene kan betegnes som funksjonelle demokrati. Andre regioner av Sentral-Asia forblir del av Kina.

| * v
* d
* r
Sentral-Asias historie |
| --- |
| Afghanistan **·** Kasakhstan **·** Kirgistan  **·** Mongolia **·** Russland **·** Tadsjikistan **·** Turkmenistan **·** Usbekistan |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** LCCN
 |
**Rødkantfly** (*Epilecta linogrisea*) er en sommerfugl som tilhører familien nattfly (Noctuidae). Den er funnet langs kysten fra Østfold til Aust-Agder i Norge.

Utseende
--------

Et middelsstort (vingespenn 35 – 41 mm), brokete nattfly. Forkroppen (thorax) er brungul eller rødbrun i midten, grå på sidene, en klokkeformet, svart tegning skiller de to fargene. **Forvingen** er lysgrå, den ytterste delen og en stor flekk ved bakkanten ca. 1/3 ut i vingen er okerfarget. Nyre- og ringmerkene er svartkantede og tydelige med mørk eller okerfarget kjerne. Den indre mellomlinjen, som danner ytterkanten på oker-flekken ved bakkanten, er trippel, kraftig i den bakre halvdelen. Den ytre mellomlinjen, som danner yttergrensen for vingens midtfelt, er dobbel, på innersiden bølgete, yttersiden mer jevnt buet. Vingens ytterkanter smalt brunsvart. **Bakvingen** er lysgul med et bredt, brunsvart bånd langs ytterkanten. Hos hannen er de bakerste bakkroppsleddene kledt med gulhvite hår.

Levevis
-------

Rødkantflyet lever på tørre grasmarker og enger. Larvene lever på ulike urter, blant andre syrer (*Rumex* spp.), marianøkleblom (*Primula veris*) og nonsblom (*Anagallis arvensis*, også kjent som rød pimpernell). De voksne sommerfuglene flyr i august – september og kommer gjerne til lys.

Utbredelse
----------

Den er utbredt i Nord-Afrika, i Europa bortsett fra lengst i nord og vest, i Midtøsten og videre østover til Iran. I Norge finnes den bare langs kysten fra Østfold til Aust-Agder.

Kilder
------

* Aarvik, L. Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) *Catalogus Lepidopterorum Norvegiae*. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe/Norsk Institutt for Skogforskning. ISBN 82-995095-1-3
* Nettsiden *Svenska Fjärilar*, med bildegalleri:

Eksterne lenker
---------------

* (en) *rødkantfly* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *rødkantfly* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *rødkantfly* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *rødkantfly* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *rødkantfly* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *rødkantfly* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Epilecta linogrisea* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata
**Vereeniging** er en by ved Vaal-elva i Gauteng-provinsen, Sør-Afrika, med et innbyggertall på mer enn 474 681 (2006). Byen er en del av det såkalte Vaal-triangelet og var tidligere en del av Transvaal-provinsen. Vereeniging er lokalisert syd i Gauteng, og er nabo med Vanderbijlpark (vest), Three Rivers (øst), Meyerton (nord) og Sasolburg (syd). Navnet *Vereeniging* kommer fra det afrikaanse/nederlandske ordet for «forening».

Det dominerende språket i Vereeniging er afrikaans, og deretter engelsk og sesotho. Byens motto er «Per Pacem ad Industriam» (*gjennom fred til industri*).

Like ved Vereeniging ligger også Sharpeville, som var åsted for Sharpeville-massakren i 1960.

Historie
--------

Byen ble grunnlagt i 1892, og mye av byens tidlige vekst var på grunn av nærliggende kull-gruver. Byen er antakeligvis mest kjent for å være stedet hvor Vereeniging-traktaten ble fremforhandlet, som gjorde slutt på den andre boerkrigen (1899–1902). Under denne konflikten ble det etablert en konsentrasjonsleir i området, av det britiske militæret.

Byen er i dag et av de viktigste industrielle områdene i Sør-Afrika, og leverer hovedsakelig jern, stål, rør, murstein, fliser og kalk. Det er også en rekke kull-gruver i området, med reserver på ca. 4 milliarder tonn (estimert). Lethabo kullkraftverk fra 1990 er et av verdens kraftigste målt i installert effekt.

Referanser
----------

1. ↑  «Population of Vereeniging» **(engelsk)**. Besøkt 7. september 2009.

| * v
* d
* r
Provinsen Gauteng i Sør-Afrika |
| --- |
| **Provinshovedstad:** Johannesburg |
| Bydistrikter | Johannesburg **·** Ekurhuleni **·** Tshwane | Sør-Afrikas flagg |
| Landdistrikter | West Rand **·** Sedibeng **·** Metsweding |
| Byer | Alberton **·** Bapsfontein **·** Bekkersdal **·** Benoni **·** Boksburg **·** Brakpan **·** Bronkhorstspruit **·** Carletonville **·** Centurion **·** Cullinan **·** Daveyton **·** Doornkop **·** Duduza **·** Evaton **·** Fochville **·** Greenstone Hill **·** Hammanskraal **·** Henley on Klip **·** Heuweloord **·** Irene **·** Johannesburg **·** Kempton Park **·** Kleinfontein **·** Krugersdorp **·** Lenasia **·** Meyerton **·** Midrand **·** Nigel **·** Onderstepoort **·** Randburg **·** Randfontein **·** Reiger Park **·** Roodepoort **·** Sandton **·** Soweto **·** Springs **·** Tokoza **·** Vanderbijlpark **·** Vereeniging **·** Vosloorus **·** Wattville **·** Westonaria **·** Zithobeni **·** Zuurbekom |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN **·** SUDOC **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
**Vereinigte Flugtechnische Werke (VFW)** var en tysk flyprodusent som oppstod i 1964 gjennom fusjonen av Focke-Wulf og Weser Flugzeugbau GmbH (Weserflug). Grunnleggelsen av VFW var et naturlig resultat av rakett-teknologi-utvikling-alliansen - Entwicklungsring Nord (ERNO)-gruppen - som ble skapt i 1961 mellom de to fusjonerende selskapene samt Hamburger Flugzeugbau (HFB).

VFW-Fokker GmbH var et joint venture mellom nederlandske Fokker og VFW som startet i 1969, men som ble avsluttet i 1980.

I 1981 ble VFW tatt over av Messerschmitt-Bölkow-Blohm (MBB), som igjen ble tatt over i 1989 av DASA. I juli 2000 fusjonerte DASA med Aerospatiale-Matra og CASA for å lage EADS.

I ettertid var etterkommerne av ERNO/VFW aktive som romfart-infrastruktur-divisjonen til Astrium. Her bidro man med deler til det europeiske Ariane *space booster system* og International Space Station. I juni 2003 ble denne enheten en del av EADS SPACE Transportation.

Produkter
---------

* SG-1262 Schwebegestell
* VFW VAK 191B
* VFW-614
* VFW H-3
* Transall C-160

Eksterne lenker
---------------

* From ERNO to Astrium (*på tysk*)
* Pfalz-Flugzeugwerke (PFW)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
*Vereide skole, avviklet i 2009*  Foto: C. Hill, 2009 
**Vereide skole** (Vereide skule) var en 1-7-skole (barneskole) på Vereide i Gloppen kommune, første gang etablert i 1864. Skolen ble avviklet i 2009, og elevene flyttet til Nordstranda skole på Austrheim, 6 kilometer nærmere kommunesenteret Sandane.

Skolebygget er siden regulert til barnehage. Det ligger på øvre Vereide, på det som blir kalt Vereideflata, på nordsida av Gloppefjorden. 300 meter mot vest ligger Nordfjord folkehøgskole, og mellom skolene ligger prestegården i Vereide sogn.

Den eldste delen av skolen er fra bygget i 1904. Siden er skolen utvidet og pusset opp en rekke ganger, senest i 1992. Skolen var den siste tiden en såkalt tredelt skole, og hadde i sitt siste skoleår, 2008/2009 33 elever og 3 lærere i tillegg til rektor.

Eksterne lenker
---------------

* *Vereide skoles nettsider*
* *Dei første skulane i Gloppen*

| * v
* d
* r
Utdanning i Gloppen kommune |
| --- |
| Grunnskoler: | Nordstranda skole  **·** Breim skole  **·** Gloppen ungdomsskole  **·** Hyen skole  **·** Sandane skole  **·** Vestre Hyen skole  • ***Opphørte skoler:*** Mardal skole  **·** Nesjane skole  **·** Reed skole  **·** Rygg skole  **·** Vereide skole  **·** | Gloppens kommunevåpen |
| Videregående skoler: | Firda videregående skole |
| Høyere utdanning: | Høgskulen i Sogn og Fjordane (avdeling Sandane) |
| Folkehøgskoler: | Nordfjord folkehøgskule  • ***Opphørte skoler:*** Amtsskolen på Apalset |
| Alternative skoler: | Gloppen kulturskole |
Verdun-minnesmerket
**Verdun-minnesmerket** (fransk: Mémorial de Verdun) er et krigsminnesmerke til minne om slaget ved Verdun, et slag som ble utkjempet i 1916 som en del av den første verdenskrig. Det ligger på slagmarken like ved den ødelagte landsbyen Fleury-devant-Douaumont i departementet Meuse nordøst i Frankrike.

Minnesmerket ble bygd på 60-tallet, og har vært åpent for besøkende siden 1967. Det er reist til minne om de kjempende både fra Frankrike og Tyskland, samt de sivile som ble drept under slaget ved Verdun. Det er i tillegg et militært museum som viser våpen og utstyr som ble brukt av både franske og tyske tropper under slaget. Det inneholder også en kinosal som viser film fra slaget, samt en forskningsdel med bibliotek og bokhandel.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Verdun Memorial – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Mémorial de Verdun – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
 (engelsk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |

Portal: Første verdenskrig
**Tyrell Biggs** (født 22. desember 1960 i Philadelphia, USA) er en amerikansk tidligere bokser. Han var den første utøver som vant gull i klassen super tungvekt som var en ny vektklasse i Sommer-OL 1984 i Los Angeles. I de olympiske lekene slo han blant annet ut fremtidig verdensmester Lennox Lewis på poeng. Han ble også mester i samme klasse i de Panamerikanske leker i 1983.

Biggs debuterte som profesjonell i 1984 og vant 15 strake seire. Han var ubeseiret da han fikk tittelkamp mot Mike Tyson i 1987. Ekspertene regnet Biggs som en farlig motstander for Tyson, men slik gikk det ikke. Biggs vant 1. runde, men ble utklasset og slått knockout i 7. runde etter å ha vært i gulvet to ganger. Tyson var tydelig irritert på Biggs i intervjuet efter kampen og sa han tydelig kunne høre at Biggs gren i løpet av kampen. Tyson hadde forut for kampen blitt verbalt hånet av Biggs og stemningen mellom de to var bitter.

Etter tittelkampen gikk Biggs karrière nedover. Han ble senere slått av både Riddick Bowe og Lennox Lewis, begge gangene på knockout.

Han vil huskes for sitt store potensial og sin glimrende amatørkarriere som ble kronet med olympisk gull. Han slet imidlertid med narkotika- og alkoholproblemer store deler av både amatør- og proff-karrièren.

OL-medaljer
-----------

* Gull 1984 USAs flagg Los Angeles - **Gull** i boksing, supertungvekt USAs flagg USA

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (de) Tyrell Biggs – Munzinger Sportsarchiv Rediger på Wikidata

* (en) Tyrell Biggs – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Tyrell Biggs – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Tyrell Biggs – BoxRec Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Munzinger (sport)
 |
***What Money Can't Buy*** er en amerikansk stumfilm fra 1917, regissert av Lou Tellegen.

Handling
--------

Den velstående amerikanske finansmannen Madison Hale byr mot Govrian Texler, finans-rådgiveren til kongen av Maritizia for konsesjonen til å kjøre en transkontinental jernbane gjennom landet deres. Når Hales sønn Dick har gjennomført sin høyere utdannelse, bestemmer han seg også for å besøke Maritizia - fødestedet til oldefaren sin. Der møter han prinsesse Irenia, og de forelsker seg snart.

Men dette vekker misunnelsen til Ferdinand Vaslof, Texlers nevø, som også er forelsket i prinsessen. Ferdinand sørger for at Dick blir uskyldig arrestert og fengslet på grunn av falske anklager. Men når Hale Snior kommer til landet for å ta seg av forretningene sine, foreslår prinsessen at Hale burde kidnappe henne og broren hennes og holder dem som villige gisler for å sørge for at sønnen hans blir løslatt.

Skuespillere
------------

* Jack Pickford som Dick Hale
* Louise Huff som Prinsesse Irenia
* Theodore Roberts som Madison Hale
* Hobart Bosworth som Govrian Texler
* Raymond Hatton som Kong Stephen III
* James Cruze som Ferdinand Vaslof
* James Neill som en kardinal
* Bliss Chevalier som hertuginne Bonaco

Referanser
----------

1. ↑  ; besøksdato: 2. mai 2016.
2. ↑  WHAT MONEY CAN'T BUY

Eksterne lenker
---------------

* (en) *What Money Can't Buy* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *What Money Can't Buy* på American Film Institute Rediger på Wikidata
**Truls Petter Berg** (født 15. mai 1963) er en tidligere norsk IT-gründer. Han er redaktør, forfatter og foredragsholder. Han innehar flere styreverv og er fast skribent i Computerworld.

Han har vært med å starte opp en rekke virksomheter, blant annet Component Software, Integrate og Comperio. I tillegg har han bistått en rekke andre oppstartsbedrifter. Han har ofte ledet disse virksomheten kun i oppstarts- og vekstfasen.

I perioden 1992-96 var han med på å bygge opp Sybase Norge fra 2 til 75 medarbeidere. Etter at selskapet ble solgt til amerikanerne startet han i 1997 opp Component Software som i perioden 1997 til 2001 var Norges raskest voksende IT-selskap. Etter en kort periode i FAST ledet Berg i 2005 oppstarten av Comperio, et kompetansesenter innen søketeknologi.

I år 2000 ble han kåret til «Årets IT-Leder». I perioden 2002 – 2004 var han styreleder for Den Norske Dataforening. I 2009 satt Berg i styret til nettverket First Tuesday. I tillegg er han medlem i Dataforeningens Rosingkomite’ og leder for IT-politisk råd. Han er i 2014 generalsekretær i Innovation Forum Norge samt partner i investeringsselskapet Digital Insight AS.

I 2008 forfattet han boken *Informasjonshavet – en overlevelsesguide for morgendagens kunnskapsmedarbeidere*, og i 2013 lanserte han boken *Halvveis til fremtiden, 5 megatrender som endrer Norge – og resten av verden!* som er skrevet i samarbeid med den nederlandske fremtidsforskeren Adjiedj Bakaas. 

Fra 2020 representerer Berg partiet Høyre i nye Asker kommune, som varamedlem i kommunestyret og i utvalg for plan og byggesak.

Referanser
----------

1. 1 2  digi.no, 16. november 2004: Truls Berg blir Fast-distributør Arkivert 14. desember 2013 hos Wayback Machine.
2. ↑  digi.no, 4. september 2013: Norsk søkeselskap snublet i USA Arkivert 14. desember 2013 hos Wayback Machine.
3. ↑  It-veteran og gründer skal lede Movation, Ukeavisen ledelse, 16. March 2006[*død lenke*]

Kilder
------

* Kommunens oversikt over folkevalgte i nye Asker kommune

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF
 |
**«True Love»** er en amerikansk populærmusikksang med melodi og tekst av Cole Porter, publisert i 1956, som ble introdusert av Bing Crosby og Grace Kelly i filmmusikalen *Fint folk flørter* ( *High Society*, 1956). Crosbys og Kellys versjon, akkompagnert av Johnny Green's MGM studio orchestra med et romantisk arrangement av Conrad Salinger, nådde en femteplass på den amerikanske Billboard-listen.

Kellys bidrag på platen er relativt liten, og hun synger duett med Crosby kun på det siste refrenget. Ikke dessto mindre er singlen medkreditert henne og det ble hennes første gullplate og den 21. gullplaten for Crosby.

«True Love» er navnet på C. K. Dexter Havens yacht, hvor han og Tracy Lord er på bryllupsreise ved Maines kyst. De er fiktive rollefigurer i skuespillet *The Philadelphia Story*, som musikalen er basert på.

Coverversjoner
--------------

En versjon med Jane Powell, utgitt på samme tid som Crosbys og Kellys versjon, ble også populær.

Elvis Presley spilte inn en versjon av den i Radio Recorders Studio 1, Hollywood, 23. februar 1957. «True Love» ble utgitt på hans suksessfulle LP-plate *Loving You* (RCA Victor LPM 1515) i juli 1957 og på EP-platen *Loving You, Volume 1* (RCA Victor EPA1 1515) i august 1957. Produsent var Steve Sholes.

Ricky Nelson inkluderte en versjon på sitt debutalbum *Ricky* (1957).

The Everly Brothers spilte inn en versjon for deres album *Instant Party* (1962) uten kommersiell suksess.

I 1962 utgav Patsy Cline en coverversjon på sitt andre studioalbum *Patsy Cline Showcase*. Produsent var Owen Bradley.

Andre versjoner som oppnådde suksess innbefatter Richard Chamberlains versjon på single for MGM i 1963,Jack Jones (1965) som avslutningssporet på *There's Love and There's Love and There's Love*, et album med romantiske klassikere arrangert av Nelson Riddle, en versjon fra 1976 med George Harrison på hans album *Thirty Three & 1/3*, en versjon fra 1988 med Shakin' Stevens og en duett fra 1993 med Kiki Dee og Elton John. Den har vært med på flere albumer med Connie Francis. Anne Murray spilte inn en coverversjon av sangen for sitt album *Croonin'* (1993).

Norske versjoner
----------------

Arne Bendiksen har skrevet en norsk tekst. På norsk bærer den tittelen «Trofast kjærlighet».

| År | Sangtittel | Artist | Tekstforfatter | Platetype | Platemerke og katalognummer |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1957 | «Trofast kjærlighet» | Nora Brockstedt, Frank Cooks orkester | Arne Bendiksen | 78-plate | RCA NA 1080 |
| 1957 | «Trofast kjærlighet» | Åse Wentzel med Carsten Kloumans orkester | Arne Bendiksen | 78-plate | Odeon ND 7311 |

Referanser
----------

1. ↑  Internet Movie Database – High Society (1956) – Soundtracks
2. ↑  Internet Movie Database – High Society (1956) – Soundtracks
3. ↑  «Sessions 1950's». Arkivert fra originalen 12. oktober 2008. Besøkt 31. august 2009.
4. ↑  Elvis Presley Discography 1957
5. ↑  «Sessions 1950's». Arkivert fra originalen 12. oktober 2008. Besøkt 31. august 2009.
6. ↑  Liner notes for The Everly Brothers' «Instant Party»
7. ↑  Patsy Cline's Recording Sessions – The Decca Years[*død lenke*]
8. ↑  Se plateetiketten
9. ↑  Se plateetiketten
**Truls Fyhn** (født 14. mai 1945 i Tromsø, død 25. desember 2011 i Tromsø) var en norsk jurist. Han var politimester i Troms politidistrikt fra mars 1994 til sin død.

Liv og virke
------------

Fyhn avtjente militærtjenesten som militærpoliti. Han tok juridisk embetseksamen ved Universitetet i Oslo i 1973 med vegtrafikkloven som spesialfag. Han jobbet deretter et år i Justisdepartementets politiavdeling i ett år. 

Fra 1974 til 1983 gikk han gradene som politijurist (politifullmektig, politiadjutant og sist politiinspektør) i Troms politidistrikt. Han var deretter politiinspektør og sjef for narkotikaseksjonen ved Oslo politidistrikt i syv år fra desember 1983 til september 1990. Fra september 1990 til februar 1994 var Fyhn kriminalsjef i Oslo, før han i mars 1994 ble politimester i Troms politidistrikt. Fyhn har vært aktor i 700 straffesaker. Han var den nest siste politimester i Norge som ikke var i åremålsstilling.

Fra 2001 til 2003 var Fyhn medlem av kvinnevoldsutvalget som skulle foreslå tiltak for å bedre sikkerhet for kvinner som utsettes for fysisk og psykisk vold, trusler og overgrep fra nåværende eller tidligere samlivspartner.

I desember 2011, kort tid før sin død, ble Fyhn kåret til «Årets tromsøværing» av leserne til *Bladet Tromsø*.

Referanser
----------

1. ↑  Politimester Truls Fyhn er død Aftenposten 25. desember 2011
2. ↑  nordlys.no Det siste portrett av Truls Fyhn 25.12.2011
3. ↑  regjeringen.noNOU 2003:31 Retten til et liv uten vold Menns vold mot kvinner i nære relasjoner
4. ↑  Bladet Tromsø Stolte av sjefen Arkivert 9. januar 2012 hos Wayback Machine. 24.12.2011

Eksterne lenker
---------------

* UiTs forskningsmagasin Labyrint *For ordens skyld[*død lenke*]* portrettintervju av Fyhn skrevet av Randi Solhaug 2010-3

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Geni
 |
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for SverigeSverige Sverige |
| Langrenn |
| Langrenn Vinter-EYOF |
| Gull | 2022 i Finlands flagg Vuokatti | 4x5 km miksstafett |

**Jens Junes** (født 7. juni 2003) er en svensk langrennsutøver, som representerer klubben IFK Umeå. 

Han fikk gull på miksstafetten under Vinter-EYOF 2022.

Idrettskarriere
---------------

### Sesongen 2019/20

Junes fikk sølv på 15 km klassisk fellesstart under det svenske juniormesterskapet i langrenn i 2020. Han deltok i klassen H17-18 under Scandic Cup 2019-2020 (den svenske juniorcupen), og kom der på tiendeplass med 110 poeng.

### Sesongen 2020/21

Han deltok ikke i noen mesterskap i 2020/21-sesongen, og den svenske juniorcupen (Bauhaus Cup 2020/2021) ble avlyst på grunn av koronapandemien.

### Sesongen 2021/22

Under det svenske juniormesterskapet i 2022 kom han på tiendeplass på 10 km, 12.-plass på sprinten og 22.-plass på 20 km fellesstart. I mars deltok han i langrenn under Vinter-EYOF 2022, der han fikk gull på miksstafetten, sammen med Tove Ericsson, Elias Danielsson og 
Lisa Eriksson. Individuelt kom han på 21.-plass på 10 km, 18.-plass på 7,5 km og 22.-plass på sprinten.

Referanser
----------

1. ↑  Skidor.com - *Scandic Cup 2019-2020* Arkivert 27. mars 2022 hos Wayback Machine. besøkt 27. mars 2022.
2. ↑  Skidor.com - *BAUHAUS Cup* Arkivert 27. mars 2022 hos Wayback Machine. besøkt 27. mars 2022.
3. ↑  FIS - *Jens Junes - Results 2022*, besøkt 27. mars 2022.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Jens Junes – FIS (langrenn) Rediger på Wikidata
**Jens Kristian Thune** eller **Jens Christian Thune** (født 6. mai 1865, død 5. august 1925) var en norsk arkitekt og byggmester. Han var bror av Andreas Lauritz Thune ved Thunes mekaniske verksted.

Thune var murerlærling fra 1881 og ble svenn i 1886. Han var så elev i ett år i bygningsklassen ved Den kongelige tegneskole i Kristiania og hospiterte et år ved Technische Hochschule i Berlin. I deler av denne tiden arbeidet han for arkitekt Holm Munthe, og i 1889–90 arbeidet han ved B. Weises arkitektkontor i Hannover.

I 1894 etablerte Thune seg som byggmester og arkitekt i Kristiania og oppførte blant annet nye bygninger for Thunes mekaniske verksted. I 1898 inngikk han kompaniskap med arkitekt Edwien Thürmer under firmanavnet Thune & Thürmer. Det meste av Thunes produksjon foregikk innenfor rammen av dette firmaet, der Thune skal ha vært den som signerte flest tegninger. Utenfor kompaniskapet fikk Thune utført Drammens bad (1900–02). Thune tegnet dessuten sin egen villa (1916) i Skøyenveien 11.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4   Norsk kunstnerleksikon, nkl.snl.no, besøkt 29. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   KulturNav, KulturNav-ID d4c34373-c75c-4840-b55a-70b64a183d96, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Geir Tandberg Steigan: Drammens bad (Arkitekturhistorie.no)

Se også
-------

* Thune & Thürmer

Kilder
------

* Geir Tandberg Steigan: Arkitekter: Jens Kristian Thune (1865–1925) (Arkitekturhistorie.no)
* Jens Kristian Thune i Norsk kunstnerleksikon
* Geir Tandberg Steigan: Arkitekter: Thune & Thürmer (Arkitekturhistorie.no)
* Ole Daniel Bruun (1999). *Arkitektur i Oslo. En veiviser til byens bygningsmiljø*. Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 61, 111, 125, 139. ISBN 82-573-0948-6.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Norsk kunstnerleksikon **·** KulturNav
 |
**Flamsk rødt øl** er en type surt ale som vanligvis blir laget i Belgia. Det deler opphav med den engelske porteren fra 1600-tallet,, men flamsk rødt øl har utviklet seg i en annen retning: ølet gjærer ofte ved hjelp av andre organismer enn *Saccharomyces cerevisiae*. *Lactobacillus* er vanlig for få en sur smak fra melkesyre. Ølet gjærer lenge; over et år i eiketønner. Dette er for å få et preg av eddiksyre i ølet. Spesielt rød malt blir brukt for å gi ølet dets karakteristiske farge. Ofte blir modent øl blandet med yngre øl før det blir tappet på flasker for å gi det den riktige smaken.

Ølet er mørk rødt til brunt i farge og skal være ganske klart i et glass. Aromaen er en kompleks mikstur av frukter som sitrusfrukt, kirsebær, plomme og rosiner med undertoner av vanilje og sjokolade. Ølets surhet kjennes også i aromaen.

Ølet har en sterk fruktsmak, lik aromaen men mer intens. Plomme, sviske, rosin og svart kirsebær er de vanligste smakene, fulgt av appelsin og krydder. Alt øl av denne typen har en sur, syrlig smak, men denne kan variere fra moderat til sterk. Det er ikke noen bitterhet fra humle, men tannin er vanlig. Som en følge av dette blir flamsk rødt øl ofte omtalt som den mest vinaktige av alle øltyper, noe som forsterkes av den røde fargen.

Referanser
----------

1. ↑  Wheeler, G. & Roger Protz. *Brew Your Own British Real Ale at Home*, CAMRA Books, 1996. ISBN 1-85249-138-8

  


| * v
* d
* r
Øltyper |
| --- |
| 
* Ale
* Lager
* Lambic

 |
| **Engelsk øl** | 
* Mild
* Bitter
* Brown ale
* Porter
* Stout
* India pale ale
* Old ale
* Barleywine
* Imperial stout

 |
| **Belgisk øl** | 
* Witbier
* Saison
* Flamsk rødt øl
* Oud bruin
* Lambic
* Dubbel
* Tripel
* Quadrupel

 |
| **Tysk øl** | 
* Hveteøl
* Kölsch
* Altbier
* Dortmunder
* Münchener
* Helles
* Dunkel
* Wienerøl
* Märzen
* Bokkøl
* Rauchbier
* Kellerbier
* Roggenbier
* Gose

 |
| **Amerikansk øl** | 
* American pale ale
* Cream ale
* Steam beer
* Amber ale
* American-style lager
* Quadrupel
* Black IPA

 |
| **Annet** | 
* Bayerøl
* Pale ale
* Irish red ale
* Juleøl
* Scotch ale
* Baltic porter
* Bière de Garde
* Pilsner
* Maltøl

 |
| Se også: Ølets historie |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | TasteAtlas
 |
|  |
| --- |
| Vanlige uttrykk under Romerriket |
|  **Romerske kongedømme**  (753 f.Kr.–509 f.Kr.) |
| **Romerske republikk**  (509 f.Kr.–27 f.Kr.) |
| **Keiserriket**  (27 f.Kr–1453 e.Kr) |
| **Principatet** | **Dominatet** |
| **Vestromerriket** | **Østromerriket** |
| Magistrat |
| Konsul | Pretor |
| Kvestor | Promagistrat |
| Aedil | Tribun |
| Censor | Guvernør |
| Ekstraordinære magistrater |
| Diktator | Magister equitum |
| Triumvirat | Decemviri |
| Vanlige titler og betegnelser |
| Pontifex Maximus | Legatus |
| Dux | Officium |
| Prefekt | Vicarius |
| *Vigintisexviri* | Liktor |
| Magister militum | Imperator |
| Princeps senatus | Keiser |
| Augustus | Caesar |
| Tetrarki | Ridder |
| Politiske institusjoner |
| Senatet | Cursus honorum |
| Folkeforsamlingene | Kollegialitet |
| Romerretten | Romersk borger |
| Imperium | Concilium Plebis |

**Dominatet** (284-476 e.kr), det sene Romerriket, var den siste av de to fasene av Romerriket og en sentral del i utviklingen av europeisk rettshistorie. Den første fasen var *principatet* og dominatet var den «despotiske» senere regjeringsfasen. Historiske perioder er konstruksjoner fremmet av historikere, og dominatet er forstått som å ha begynt med styret til keiser Diokletian i 284 etter krisen i det tredje århundret (235–284) og endte med Vestromerrikets sammenbrudd i 476, eller med styret til Justinian I den store (527 til 565) eller med Herakleios (610 til 641). I den østlige halvdelen av Romerriket, og særlig fra tiden med Justinian I, utviklet systemet dominatet seg til autokratisk enevelde.

Begrepet Dominatet er avledet fra latinske *dominus*, som betyr herre. Denne formen for tiltale, allerede benyttet av slaver for sine eiere og herrer, ble benyttet på keisere fra det julo-claudiske dynasti (det første dynasti), men ikke konsekvent. Tiberius i særdeleshet er sagt å ha rakket ned på det som spyttslikkeri. Det ble derimot vanlig under Diocletian, som derfor er et logisk valg som den første hersker av det «tidlige» dominatet ettersom han oppga de tidligere titlene *Imperator Caesar* for de nye *Dominus Noster*.

Referanser
----------

1. ↑  Goldsworthy, Adrian Keith (2009): *How Rome Fell: Death of a Superpower*. New Haven, Conn.: Yale University Press. ISBN 0-300-13719-2. OCLC 262432329. s. 405–415.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica
 |
Et stykke flanell.
**Flanell** (av fransk *flanelle*) er et lett og mykt vevd stoff av ull, bomull eller kunstfiber som er lett ruet på en eller begge sider. Bomullsflanell har et lodekke som vanligvis er dannet av løst tvunnet garn i veften som blir revet opp med børste. Vanligvis kan en da ikke se de vevde trådene fra overflaten av stoffet.

I likhet med andre tekstiler, lages flanell i flere farger og mønstre, slik som stripede, rutete eller i tartanlignende mønstre. 

Tynt bomullsflanellstoff blir brukt blant annet til natt- og sengetøy. Tykkere flanell brukes også i flanellografer.

Som klesplagg
-------------

Ullflanell har til tider vært brukt til frakker, dresser, bukser og skjørt.

Bomullsflanell med mønstret vev er per 2015 mest brukt til skjorter, og har blant annet vært inne i motebildet i 1990-årene med grungestilen. Plaggene er fortsatt populære blant friluftsfolk og andre som setter pris på at der er litt ekstra tykkelse i plagget, noe som bidrar til bedre varmeisolering.

Referanser
----------

1. ↑  (engelsk)
2. ↑  Om grungestilen[*død lenke*]
3. ↑  (engelsk)

Kilder
------

(no) Flanell i Store norske leksikon (fri lisens)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Flannel – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica
 |
**Marit Myklebust** (født 1962) er offiser i Frelsesarmeen og tidligere lokalpolitiker for Arbeiderpartiet. Hun var ordfører i Eigersund 1997-2003. 

Myklebust er utdannet sykepleier. Etter at hun sluttet som ordfører har hun arbeidet i Frelsesarmeen, først som daglig leder av Gatehospitalet i Oslo fra det startet opp i 2003 – 2012. Deretter som daglig leder av den tverrfaglige rusinstitusjonen Behandlingstunet i Fetsund.

I 2009 ble hun kåret til årets sykepleierleder av Norsk Sykepleierforbund. I 2015 var hun en av fem nominerte til Petter Dass-prisen.

Eksterne lenker
---------------

* Dalane folkemuseum - ordførere
* Stavanger Aftenblad - tidligere ordfører valgte et liv på gata Arkivert 21. august 2016 hos Wayback Machine.
* Sykepleien.no - Årets sykepleiere er kåret
* Vårt land - Vi mennesker trenger hverandre Arkivert 14. september 2016 hos Wayback Machine.

  



|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Solveig Ege Tengesdal** | **Eigersunds ordfører**(1996–2003) | Etterfølger:**John Skaara** |
**Marit Mjøen** (født 22. januar 1955 i Meldal) er en journalist og forfatter fra Løkken Verk i Meldal kommune. Hun har jobbet som journalist i avisene *Sør-Trøndelag*, *Nidaros*, *Arbeider-Avisa*, *Adresseavisen*, NRK Sør-Trøndelag og *Nationen* i perioden 1977 til 2000, og salgs- og markedskonsulent hos Grytting på Orkanger i 2007. Fra 2008 har hun vært ansatt ved Meldal videregående skole. 

Hun driver sitt eget forlag *Orklaposten Forlag* som ble etablert i 2006 og gir ut ut lokale bøker, bl.a. litteratur av Ingvald Svinsaas i nye utgaver. Forlaget startet med trilogien *I skyggen av et tårn* som inneholder de tre romanene *I skyggen av et tårn*, *Fem år* og *Etter slagene*. I 2007 kom barneboka *Tom i villmarka* og i 2008 *Martin Ekorn flytter til folk*.

Hun driver også nettstedet **Orklaposten.no**; som bringer kulturnyheter, debatt og kommentarer.

Bibliografi
-----------

* *...og jeg skal vise deg skogen vår*, Snøfugl Forlag, 1977
* *Løkken Gruvearbeiderforenings historie*, Eget forlag, 1987
* *Thamshavnbanens historie*, Eget forlag, 1983
* *Orkla Grafiske Forening, historie*, Eget forlag, 2002
* *Båtklubben Terna 50 år*, Eget forlag, 2002
* *100 år av bergmannens saga*, Orklaposten Forlag, 2007
* *40 turer i Orkdal*, Orklaposten Forlag, 2007
* *41 fine turer i Meldal*, Orklaposten Forlag, 2008
* *40 turer i Rennebu*, Orklaposten Forlag, 2010

Eksterne lenker
---------------

* Orklaposten og Orklaposten Forlag

  

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF
 |
| Oberfrauendorf |
| --- |
| Høyde: | 500 moh. |
| Areal: |  |
| Folketall: | 395 (1. desember 1996) |
| Opphørt som kommune: | 1994 (innlemmet i Frauendorf)1995(del av Reinhardsgrimma)2008 (del av Glashütte) |
| Postnummer: | 01768 |
| Retningsnummer: | 03504 |
| Kart |
|  |

Utsikt mot Oberfrauendorf med Luchberg i bakgrunnen
**Oberfrauendorf** er en del av Glashütte i Landkreis Sächsische Schweiz-Osterzgebirge i Sachsen. Frem til 1994 var Oberfrauendorf også en selvstendig kommune.

Oberfrauendorf ligger ved foten av den 614 meter høye Kohlkuppe i Osterzgebirge. Stedet er anlagt som en skogslandsby, mellom høyere liggende bakketopper hvor elven Lockwitzbach – også kalt *Grimmschen Wasser* etter Reinhardtsgrimma – renner. Elven flyter i nordlig retning mot Dresden–Lockwitz og munner ut i Elben.

Historie
--------

Oberfrauendorf nevnes første gang, sammen med Cunnersdorf og Schlottwitz, i et *Lehenbrief* fra 1404.

I 1952 ble Oberfrauendorf en selvstendig kommune i Kreis Dippoldiswalde, og den 1. august 1994 ble den en del av Weißeritzkreis. I 1994 ble kommunen slått sammen med Niederfrauendorf til den nye kommunen Frauendorf. I 1995 ble deretter Frauendorf innlemmet i Reinhardtsgrimma. Den 2. januar 2008 ble Oberfrauendorf, sammen med resten av Reinhardtsgrimma, innlemmet i Glashütte. Den 1. august 2008 ble stedet en del av Landkreis Sächsische Schweiz-Osterzgebirge.

### Navneformer

* 1404: Obirfrauwendorff
* 1492: Oberen Frawendorff
* 1555: Obernfrawendorff
* 1791: Ober Frauendf.

Eksterne lenker
---------------

* Oberfrauendorf i Digitalen Historischen Ortsverzeichnis von Sachsen
* Oberfrauendorf i *glashuette-sachs.de*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Obergruppenführer** var en paramilitær grad i Schutzstaffel (SS) og Sturmabteilung (SA), avdelinger innen det tyske nasjonalsosialistiske partiet NSDAP. Den ble gitt til medlemmer av den øverste kommandogruppen i SA og til veteraner fra visse grupper innen organisasjonen, samt til ledere på høyt nivå i SS. Graden tilsvarte general (og admiral) i Wehrmacht.

I SS ble graden innført som et resultat av veksten under Heinrich Himmler. Han var selv en av de første som fikk graden, som han hadde samtidig som han var Reichsführer-SS; dette var i utgangspunktet en tittel og ikke en grad. En av grunnene til at rangen ble brukt var at man ønsket å plassere to personer på samme nivå for å unngå maktkamp, et problem partiets organisasjoner ofte slet med. Dette skjedde f.eks. med Kurt Daluege, som ledet det meste av SS i Berlin mellom 1930 og 1934. For å slippe en oppsplitting av SS fikk Daluege graden SS-Obergruppenführer, slik at han formelt sett hadde samme rang som Himmler.[]

Inntil 1942 var SS-Obergruppenführer høyeste grad med unntak av Reichsführer-SS (som Himmler innen da hadde fått bekreftet som grad og ikke bare tittel). Det året ble graden SS-Oberstgruppenführer innført som parallell til generaloberst i Wehrmacht. 

Flere av de mest beryktede medlemmene av SS hadde denne graden, som Reinhard Heydrich, Ernst Kaltenbrunner og Karl Wolff. 

Graden ble også gitt til de høyeste lederne i politiet, som var underlagt SS, og til divisjonskommandanter i Waffen-SS.

Referanser
----------

1. ↑  *Norsk krigsleksikon 1940-45*. Oslo: Cappelen. 1995. s. 393. ISBN 8202141389.
2. ↑  Webb, C. (2014). *The Treblinka death camp: History, biographies, remembrance.* Columbia University Press.
3. ↑  MacDonald, C. (1998). *The Killing of Reinhard Heydrich: The SS"" Butcher of Prague"".* Da Capo Press.
4. ↑  Hatlehol, Gunnar D. (25. januar 2022). «Reinhard Heydrich». *Store norske leksikon*. Besøkt 13. februar 2022.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Lavere grad:**SS-Gruppenführer** | ***Grad i SS*****SS-Obergruppenführer** | Høyere grad:**SS-Oberstgruppenführer** |
| Lavere grad:**SA-Gruppenführer** | ***Grad i SA*****SA-Obergruppenführer** | Høyere grad:**SA-Stabschef** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND
 |
**GLS Bank**, juridisk **GLS Gemeinschaftsbank eG** (forkortet fra *Gemeinschaftsbank für Leihen und Schenken*) er en tysk etisk bank som ble etablert i 1974 som et antroposofisk initiativ; det er den første banken i Tyskland som arbeider med en sosial og økologisk målsetning. Banken har hovedkontor i Bochum og kontorer i München, Hamburg, Frankfurt am Main, Stuttgart, Freiburg og Berlin. GLS overtok i 2003 Ökobank, en bank som sprang ut av miljøbevegelsen, og i 2008 IntegraBank, som sprang ut av kirkelige miljøer. Banken er medlem av Bundesverband der Deutschen Volksbanken und Raiffeisenbanken og deres forsikringsordning. Som kooperativ bank har ikke GLS eiere, men medlemmer, og styres ikke med profittformål.

I 2016 hadde GLS rundt 200 000 kunder, en forvaltningskapital på drøyt 4,5 milliarder euro (ca. 45 milliarder NOK) og over 500 ansatte. I årene etter finanskrisen fra 2007 har banken blitt flerdoblet i størrelse; den hadde for eksempel i 2011 en årlig vekst på 37 %. I en bred publikumsundersøkelse gjennomført av tidsskriftet Börse Online og tv-kanalen n-tv ble GLS med avstand kåret til årets bank i både 2010 og 2011. I en stor tysk banktest våren 2011 kom GLS best ut både når det gjaldt kundeservice og boliglån.

GLS Gemeinschaftsbank tilbyr vanlige banktjenester og har i tillegg en mikrokredittordning og ordninger for støtte til sosiale, miljøvennlige og allmennyttige prosjekter. Banken bygger på Rudolf Steiners teori om tregrening.

I Norge er Cultura Bank etablert etter modell av GLS Gemeinschaftsbank.

Referanser
----------

1. ↑  Zahlen und Fakten
2. ↑  «GLS Bank with 37 percent record growth». *nna-news.org*. 15. februar 2011. Arkivert fra originalen 6. oktober 2011. Besøkt 14. juli 2011.  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 6. oktober 2011. Besøkt 10. januar 2012.
3. ↑  Die Kleinen triumphieren: Bank des Jahres 2010, N-tv am 2. Juni 2010
4. ↑  Bankenaward 2010: David schlägt Goliath Arkivert 19. juli 2011 hos Wayback Machine. Börse Online am 2. Juni 2010
5. ↑  Nachhaltigkeit gefragt: GLS - Beste Bank des Jahres 2011, N-tv: *Ratgeber Geld* am 8. Juni 2011  
Bestnoten im Service und beliebteste Baufinanzierung: GLS Bank verzeichnet Umfrageerfolg Arkivert 20. august 2011 hos Wayback Machine. Pressemitteilung der GLS Bank vom 3. Mai 2011  

Bei Deutschlands größtem Bankentest haben 130000 Kontoinhaber teilgenommen. Ergebnis: veränderte Kundenbedürfnisse – und eine neue «Beste Bank», Ausgabe 05/11 von €uro (Finanz-Zeitschrift) am 20. April 2011

Litteratur
----------

* Caspar Dohmen: *Good Bank – Das Modell der GLS Bank*, Orange Press, Freiburg im Breisgau 2011, ISBN 978-3-936086-54-6

Eksterne lenker
---------------

* (de) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (de) Offisiell blogg Rediger på Wikidata

* (en) GLS Bank – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN
 |
**Grain whisky** er en whisky som lages av hovedsakelig en blanding av forskjellige korntyper, hovedsakelig bygg, hvete og mais.

Produksjon
----------

Produksjonen av grainwhisky er stort sett lik all annen whisky og deles grovt sett i malting, mesking, fermentering, destillering og lagring. I tillegg til dette har Grain whisky ett parallelt ledd til maltingen hvor kornblandingene som skal mikses med det maltede bygget kokes for å myke opp korn-stivelsen slik at den blir løselig i vann. Denne kokte kornblandingen tilsettes i meskeprosessen.

### Destilleringsprosess

Grainwhisky destilleres i en coffey still som består av to hoveddeler, en analyserer og en retter (rectifier). Wash pumpes inn i toppen av retteren hvor den føres igjennom koiler som lar washen varmes opp av spritdamp fra analysereren. wash føres så inn i toppen av analysereren og synker ned igjennom perforerte plater, mens varm damp stiger opp og tar ut alkoholen fra wash. Denne alkoholdampen føres så nå inn i bunnen av retteren som bruker alkoholdampen til å varme wash, og motsatt wash til å kjøle ned dampen. Ut herfra kommer da kornspriten. Dette foregår i en kontinuerlig prosess som gjør at denne prosessen kan produsere langt større kvanta sprit.

Smak
----

Grain whisky har en mildere smak og aroma i forhold til maltwhisky, og brukes derfor som oftest som råstoff til blended whisky. Opp til 70 prosent av en flaske blended whisky kan bestå av grain whisky. Resten er malt whisky. Det meste av den whiskyen som selges er blended whisky.

Tilgjengelighet
---------------

Det er syv destillerier i Skottland som lager grain whisky, og som er ganske ukjente for forbrukerne. Det er mulig å kjøpe flasker med grain whisky, men de kan være vanskelig å finne, og er ikke spesielt populære.

Se også
-------

Whisky

Maltwhisky

Single malt

Blended whisky

Liste over skotske whiskydestillerier

Referanser
----------

1. ↑  Making Grain Whisky Arkivert 16. februar 2007 hos Wayback Machine.
Grams beliggenhet i DanmarkGram (Danmark)GramGrams beliggenhet i Danmark
Gram slott Foto: Hubertus 
**Gram** (tysk: *Gramm*) er en by i det sentrale Sønderjylland med 2 440 innbyggere (2013). Navnet kommer av det olddanske *Gra* som betyr «grå» (fargen) og *hem* med betydningen «hjem». 

Byen er mest kjent for herregården Gram slott, oppført i rød murstein på 1500-tallet, med tilhørende slottspark på fire hektar anlagt i barokkstil. På Slotsvej et par kilometer nord for byen ved Gram Lergrav finner man Museum Sønderjylland, som ligger på gammel havbunn hvor man kan se fossiler fra dyrelivet for 6 millioner år siden. 

I den vestlige del av byen ligger Gram kirke, bygget på 1100-tallet, og i den nordlige delen, like ved slottet, ligger Sønderjysk Brandværnsmuseum med utstillinger om det sønderjyske brannverns historie gjennom 130 år. Byen har to eldre kroer, nemlig *Den Gamle Kro* fra 1855 på Slotsvej og *Gram Slotskro* fra 1714 like ved slottet.

Gram ligger i Haderslev kommune og ligger under Region Syddanmark. Fra byen er det 20 kilometer til Ribe, 32 kilometer til Haderslev og 39 kilometer til Kolding.

Referanser
----------

1. ↑  Statistikbanken Tabel BEF44 (Besøkt 9. februar 2014)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Gram (Sønderjylland) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** VIAF **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |

Portal: Danmark