recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
***Dicax*** er en slekt av biller som hører til familien kortvinger (Staphylinidae). De kan kjennes på lang og smal, mer eller mindre sylindrisk kroppsform og nokså kort bein. Disse billene lever på bakken der den smale kroppsformen hjelper dem å ta seg lett fram mellom løvstrø og røtter.

Utseende
--------

Middelsstore, slanke biller, mer eller mindre sylindrisk kroppsform og mørk farge, dekkvinger og bakkroppsspiss kan være brunrøde. **Hodet** er ganske stort, gjerne mer eller mindre firkantet, og skilt fra brystskjoldet (pronotum) ved en tydelig, smal "hals". Fasettøynene er vanligvis ganske små og antennene tynne. **Brystskjoldet** (pronotum) er gjerne lengre enn bredt, noen ganger smalere enn hodet. **Dekkvingene** er omtrent så lange som brystskjoldet, omtrent parallellsidige. **Bakkroppen** er lang og mer eller mindre sylindrisk.

Levevis
-------

Smalkortvingene er bakkelevende rovdyr som særlig finnes på litt fuktige steder. Artene i slekten *Paederus* flyr godt, enkelte andre arter har reduserte flygevinger og kan ikke fly.

Utbredelse
----------

Slekten er utbredt i Australia.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
			* Familien kortvinger (Staphylinidae) Latreille, 1802
				+ Underfamilien smalkortvinger, Paederinae Fleming, 1821
					- Stammen **Paederini** Fleming, 1821
						* Understammen Dicaxina Schomann & Solodvnikov, 2016
							+ Slekten ***Dicax*** Fauvel, 1878
								- *Dicax arculus* Fauvel, 1878
								- *Dicax cephalotes* Fauvel, 1878
								- *Dicax deserti* Blackburn, 1896
								- *Dicax longiceps* (Fauvel, 1877)
								- *Dicax rubripennis* Fauvel, 1878
								- *Dicax ruficollis* Lea, 1904

Referanser
----------

1. ↑  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 15. november 2020. Besøkt 15. november 2020.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Dicax* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Dicax* hos NCBI Rediger på Wikidata

* *Dicax* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
***Es geht alles vorüber*** (egentlig navn: ***Auf Posten in einsamer Nacht***) er en sang av operettekomponisten Fred Raymond (1900–1954). Den ble meget populær i Tyskland under den andre verdenskrig, og var en av de største slagere i årene fra 1942 og fremover.

Sangen, som henspilte på at «alt» ville gå over og ta slutt (krigen, andskillelsen av de to kjærester) ble oversatt til flere andre språk. Selv om sangen strengt tatt var ment upolitisk, munne den også synges som en kritisk sang. Det ble laget en rekke en rekke parodier som spilte på dette.

Nøkkelstrofen i original:

*Es geht alles vorüber, es geht alles vorbei,*
auf jeden Dezember folgt wieder ein Mai.

.. og i en parodi:

*Es geht alles vorüber, es geht alles vorbei,*
erst geht der Führer, und dann die Partei. *(først Føreren (Hitler), og deretter (Nazi-)Partiet.)*

Fred Raymond skrev denne sangen i valsetakt tidlig i 1942 for et av Wehrmachts propagandakompani. Teksten var et samarbeid mellom ham og Max Wallner (1891–1951) og Kurt Feltz (1910–1982).

Sangen ble godt kjent ved hjelp av *Soldatensender Belgrad*, nesten på samme måte som «Lili Marleen». Men direkte oversettelser til allierte lands språk skjedde imidlertid ikke - bare til tyskallierte, tyskokkuperte eller nøytrale lands språk. Eksempler: «Tutto passa e si scorda» (italiensk), «Alting faar jo en Ende» (dansk), «Het gaat alles voorbij» (nederlandsk), og til kroatisk, flamsk, svensk, fransk og tsjekkisk.

Til engelsk ble sangen vesentlig omdiktet: «Roll On The Blue Funnel» (1943). Her fungerte ikke sangen til noen stabiliserende troppepleie, men ble benyttet i propagandaen for å uroe den engelsktalende tiende. Både den tyske originalversjon og den engelske skremselsversjon ble mest kjent med Lale Andersens innspillinger.

De etterhvert mange parodier (den ovennevnte, og for eksempel «Es geht alles vorüber, es geht alles vorbei, zuerst Adolf Hitler, dann seine Partei»; «... im Herbst geht der Führer, und im Mai die Partei»; «... im Monat Dezember, gibt's wieder ein Ei»; «... rückwärts im Dezember und vorwärts im Mai»; «... mein Mann ist in Rußland, ein Bett ist noch frei») førte til at sangen ble kontroversiett i nazikretser. Men (original)sangen ble aldri forbudt.

Litteratur
----------

Eckhard John: «'Es geht alles vorüber, es geht alles vorbei'. Geschichte eines "Durchhalteschlagers», i: *Lied und populäre Kultur / Song and Popular Culture* 50/51 (2005/06), d. 163–222.

Eksterne lenker
---------------

Eckhard John: «Es geht alles vorüber, es geht alles vorbei (2007)», i: *Populäre und traditionelle Lieder. Historisch-kritisches Liederlexikon*. [<>.]

Portal: Andre verdenskrig
**Fanny Hulda Marie Ingvoldstad** (født 13. april 1857 på Hammersborg, død 14. mai 1935 i Oslo) var en norsk kunstmaler.

Liv og virke
------------

Fanny Ingvoldstad var bosatt i Kristiania, hvor hun i 1881–1884 var elev ved Knud Bergsliens malerskole og i 1884–1885 fikk undervisning av Erik Werenskiold. I 1880- og 1890-årene stilte hun ut interiører og portretter. Hun utførte også flere landskapsmalerier, hvorav to bylandskaper er i Oslo Bymuseums besittelse. Motivene er hentet fra Hammersborg og Lovisenberggaten. Ingvoldstad var representert ved Høstutstillingen i 1884–1886 og 1895–1896.

Hun ble 20. mai 1935 bisatt fra kapellet på Vår Frelsers Gravlund.

Familie
-------

Fanny Ingvoldstad var datter av Høker Christopher Olsen Ingvoldstad og hans hustru Elisabeth «Lisbeth» Fredrikke Frederiksdatter. Hun forble ugift.

Referanser
----------

1. 1 2  SAO, Oslo domkirke Kirkebøker, F/Fa/L0015: Ministerialbok nr. 15, 1857-1871, s. 56
2. ↑  Ministerialbok for Fagerborg prestegjeld 1917-1938 (0301M1), Begravde: 1935-05-20
3. 1 2  *Aftenposten 1935.05.15*. Norge, Oslo. 1935. s. 8.
4. ↑  *Byminner*. Oslo museum. 1966. s. 29.
5. ↑  Innleverte borgerskap og attester for Kristiania, 1827–1879, borgerskap utstedt 1855
6. ↑  Ministerialbok for Garnisonsmenigheten prestegjeld 1842-1859 (0301M4), Viede: 1842-09-12

Kilder
------

* Wichstrøm, Anne (1997). *Kvinneliv, kunstnerliv*. Gyldendal. s. 211. ISBN 8205193622.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Norsk kunstnerleksikon **·** KulturNav
 |

Portal: Kunst
**Roswell High** er en bokserie på 10 bøker for ungdom og voksne. Bøkene er skrevet av Melinda Metz

Handling
--------

Max Evans, søsteren hans Isabel og vennen deres Michael Guerin ser ut til å være helt normale mennesker. Men i virkeligheten er de overlevende etter at en UFO krasjet i jordkloden i 1947, nå kjent som Roswell-saken. De ser ut til å være syv år gamle foreldreløse mennesker. Max og Isabel blir etter hvert adoptert av ett par advokater, Evans-familien, samtidig som Michael flytter til et annet fosterhjem. Michael får også en rekke forskjellige foster-familier, men alle sammen avviser ham. Romvesenene har spesielle krefter, blant annet:

* muligheten til å omorganisere molekyler, og helbrede skader.
* observere, delta i, eller manipulere andre menneskers drømmer.
* kjenne hverandres følelser, selv om de er langt borte fra hverandre.
* skape psykiske forbindelser, som lar romvesenet se inn i andres sinn.
* oppfatte fargerike glorier eller auraer rundt mennesker som kan indikere deres følelsesmessige tilstand.

Max, Isabel og Michael har holdt sin virkelige identiteter hemmelig i et tiår. Serien begynner med at Liz Ortecho, en venn av Max, blir skutt ved et uhell. Max orker ikke å se henne dø, og risikerer å avsløre seg selv som romvesen når han bruker kreftene sine for å redde livet hennes. Liz blir snart sluppet inn i hemmelighetene deres, det samme blir vennene hennes Maria DeLuca og Alex Manes. De seks tenåringene knytter seg raskt sammen, og de lærer seg å stole på hverandre.

Max og Liz blir også dypt forelsket, og Michael og Maria blir forelsket i hverandre. Sammen forsøker gruppen å både avverge mistankene til amerikanske myndigheter, og unngå romvesen-jegere.

Bøkene
------

1. The Outsider
2. The Wild One
3. The Seeker
4. The Watcher
5. The Intruder
6. The Stowaway
7. The Vanished
8. The Rebel
9. The Dark One
10. The Salvation

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN
 |
**Jordans stjerneorden** (arabisk: الكوكب الأردني, *Wisam al-Kawkab al-Urdani*) er en jordansk orden. Den ble innstiftet i 1949 av kong Abdullah I.

Inndeling
---------

*Jordans stjerneorden* er inndelt i fem grader:

* storbånd
* storoffiser
* kommandør
* offiser
* ridder

Insignier
---------

Jordans stjerneorden
Ordenstegnet for *Jordans stjerneorden* består av en stjerne med syv stråler. Mellom hver stråle er det plassert en femtagget stjerne. Midtmedaljongen bærer innstifterens navn og er omgitt av en grønn bord der ordenens navn er skrevet sammen med årstallet for ordenens innstiftelse etter islamsk tidsregning. Ordenstegnene er i utforming like for de forskjellige grader, men varierer i størrelse. Ordenstegnet er opphengt i båndet ved et ledd bestående av en stjerne. 

Ordensbåndet er mørk grønt med lilla striper.

Tildeling
---------

*Jordans stjerneorden* tildeles for både sivile og militære fortjenester. Den kan også tildeles utledninger. Ordenens øverste grad tildeles vanligvis prinser og prinsesser, statsministre og personer av tilsvarende rang, mens nest øverste grad tildeles ministre og statssekretærer.

Norske innehavere
-----------------

Prinsesse Märtha og prinsesse Astrid er begge innehavere av øverste grad av *Jordans stjerneorden*.

Kilder
------

* (en) «Jordan», i Guy Stair Sainty og Rafal Heydel-Mankoo: *World Orders of Knighthood and Merit*, andre bind, Buckingham: Burke's Peerage, 2006, s. 1268.
* (en) «Jordan» i Robert Werlich: *Orders and decorations of all nations. Ancient and modern, civil and military*, 2. utgave, Washington DC: Quaker Press, 1974, s. 271–272.
Bilde av frukt og blomst av samme individ.
Jordbærkløver på gresseng.
**Jordbærkløver** (*Trifolium fragiferum*) er en art i slekten kløvere i erteblomstfamilien. Planten er 10-30 cm høy, og vokser krypende omtrent på samme sett som hvitkløver. Begge har hvite, eggehvite eller rosa-hvite blomster, men hvitkløveren har større blomster.

De runde småbladene kan ha lyse halvmånetegninger, som hos hvitkløver. Blomstene sitter på bladløse stengler som vokser opprett fra den krypende stengelen. 

Jordbærkløver har mørk grønne, relativt runde «kløverblad» som rødkløver, men den skiller seg sterkt ut fra andre kløverarter ved at den både har en «tradisjonell», hvit eller hvit-rosa klaseblomst (likner på hvitkløver), men samtidig omdanner denne blomsten ved modning til en frukt med jevn overflate som kan likne på et blekrosa jordbær eller moltebær.

Arten er opprinnelig for Eurasia. Den trives på gressmarker langs kysten av det sørlige Sverige og sørlige Norge, på Østlandet og Sørlandet.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Jordbærkløver* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Jordbærkløver* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *Jordbærkløver* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *Jordbærkløver* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *Jordbærkløver* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Jordbærkløver* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Jordbærkløver* hos The International Plant Names Index Rediger på Wikidata

* (en) *Jordbærkløver* hos Tropicos Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Trifolium fragiferum* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Trifolium fragiferum* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Trifolium fragiferum* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Nationalencyklopedin
 |
**Postordresalg** er fjernsalg hvor varene leveres via postvesenet.

Man bestiller varer via postordrekataloger, annonser, eller annen markedsføring, og får varene tilsendt hjem via postvesenet.

Postordresalg i Norge
---------------------

Fenomenet har vært meget populært siden 1980-tallet. Fra 2000-tallet har det vært en spredning på butikker som selger via postordre. Dette gjør at butikkene nå er nærmere der man bor og man handler mer i butikkene enn å kjøpe via kataloger. Eksempler på slike butikker er Biltema, Clas Ohlson og Spar Kjøp. Andre populære postordreselskap er Ellos, Hennes & Mauritz, Sportmann, Samlerhuset og Ikea.

Mye av salget er også gått over til Internett (elektronisk handel) fra det gamle katalogsalget. 

Postordre har også et frynsete rykte da mange useriøse selskaper benytter seg av denne salgsmetoden. Det er problemer med varer som ikke er som beskrevet, reklamasjon og tilbakelevering, samt selskaper som forsvinner og dukker opp igjen med nye navn.

Eksterne lenker
---------------

* Forbrukerrådets retningslinjer for postordresalg

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** NDL
 |
Richard Nixon beordret militæret til å bryte streiken
**Poststreiken i USA 1970** var en streik blant ansatte i det amerikanske postverket i mars 1970. President Richard Nixon utkommanderte militæret og Nasjonalgarden i et forsøk på å distribuere posten og bryte streiken. Konflikten førte til en omfattende omorganisering av postverket og innføring av tariffavtale for postansatte.

Bakgrunn
--------

På det aktuelle tidspunktet var tariffavtaler i postverket forbudt ved lov. Postansatte følte at arbeidsvilkårene var dårlige, og at arbeidsmiljøet var utrygt og helsefarlig. Postverkets ledelse opptrådte gammeldags og lempfeldig. Uformelle forsøk blant de ansatte på å oppnå høyere lønn og bedre arbeidsforhold, hadde vist seg å være resultatløse.

Streiken
--------

Streiken begynte 18. mars 1970. I starten ble kun ansatte i New York berørt, men etterhvert ble mer enn 210 000 ansatte tatt ut av tjeneste. President Nixon opptrådte på fjernsyn og beordret til ansatte tilbake på jobb, men talen hans bidro kun til å forsterke de streikendes besluttsomhet og provoserte postansatte ved ytterligere 671 steder i andre byer til å slutte seg til streiken. Tjenestemenn i andre føderale etater kunngjorde også at de ville streike hvis Nixon gikk til rettslige skritt mot de streikende postansatte.

Streiken lammet landets postvesen og stoppet utleveringen av pensjoner, trygdeutbetalinger, skatteoppgjør, folketellingsskjemaer og høringsbrev. Bedrifter leide flyvemaskiner og lastebiler for å levere publikasjoner og brev.

Nixon talte til nasjonen igjen 25. mars og beordret 24 000 soldater til å distribuere posten. Operasjon *Graphic Hand* hadde på sitt meste over 18 500 soldater utplassert ved 17 postkontorer i New York.

Konflikten ble løst etter to uker med intens megling, der arbeidsminister William Usery jr. spilte en sentral rolle.

Følger
------

Fagforeninger, regjeringsmedlemmer og kongressmedlemmer forhandlet seg frem til en avtale som gav fagforeningene det meste de hadde bedt om, men som også etablerte et rettslig rammeverk for omorganisering av postverket.

I henhold til rammeverket fikk fagforeningene rett til å fremforhandle tariffavtaler om lønn og arbeidsvilkår.

1. juli 1971 slo fem fagforeninger seg sammen til American Postal Workers Union, verdens største fagforening for postansatte.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN
 |
**Postmoderne litteratur** er en tidsepoke innen litteraturhistorien, som blomstret opp i USA rundt 1960-tallet med forfattere som Kurt Vonnegut, Thomas Pynchon og John Barth. Denne typen litteratur er ofte preget av fragmentering, metafiksjon, upålitelige fortellere og den tematiserer ofte både historiske og politiske spørsmål. Noen postmoderne romaner kan ikke sies å ha et narrativt klimaks, som for eksempel kan sees i Vonneguts *Slagtehus 5* eller Thomas Pynchons *Katalognr 49*. Postmodernister utfordrer ofte myndigheter, som har blitt sett på som en refleksjon av fremveksten av postmoderne litteratur på 1960-tallet, da mange samfunnskritiske stemmer dukket opp.[1] En del av denne kritiske posisjonen sees blant annet ved at postmoderne romaner også er kritisk til seg selv, som ofte signaliseres gjennom ironi og metafiksjon.

Forløperne for postmoderne litteratur inkluderer Laurence Sterns *Tristam Shandy* (1760-1767) eller Jack Kerouac's *On the Road*. Det skrives fortsatt arbeider som trekker sterkt på postmodernismen som Dave Eggers' *A Heartbreaking Work of Staggering Genius* (2000) og David Foster Wallaces *Infinite Jest* (1996). Disse verkene prøver imidlertid også å videreutvikle den postmoderne formen. Denne videre utviklingen har ført til at denne nyere gruppen av forfattere har blitt kalt postirokere.

Noen ganger brukes begrepet "postmodernisme" for å diskutere mange forskjellige ting som spenner fra arkitektur, til historieteori, til filosofi og film. Det har gjort begrepet veldig omstridt og brukt på mange forskjellige måter, noe som har fått flere til å påpeke at det kan være nyttig å dele begrepet postmodernisme i tre kategorier: (1) postmodernitet, forstått som en historisk periode fra fra midten av 1960-tallet til i dag, (2) teoretisk postmodernisme, som omfatter teoriene utviklet av tenkere som Roland Barthes, Jacques Derrida og Michel Foucault og andre. og til slutt (3) den kulturelle postmodernismen, som inkluderer filmer, litteratur, visuell kunst osv. som viser postmoderne trekk. I denne forstand er postmoderne litteratur en del av kulturell postmodernisme.

I skjønnlitteraturen hadde postmodernismen en glanstid på 1980-tallet, med forfattere som Paul Auster og Umberto Eco. Jorge Luis Borges skrev fortellinger med klart postmodernistisk preg allerede på 1940-tallet. Vladimir Nabokov, William Burroughs og Samuel Beckett nevnes også ofte som tidlige eksempler. Salman Rushdie, John Fowles, David Foster Wallace , Thomas Pynchon og Julian Barnes er forfattere fra vår tid som assosieres med begrepet.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN **·** NKC
 |
Den kjente fysikeren Lise Meitner var statsløs flyktning i Sverige etter sin flukt fra Tyskland i 1938. Hun ble svensk borger i 1949. Foto fra et besøk i USA etter andre verdenskrig.
**Statsløshet** er det forhold at en person ikke er borger av noen stat for eksempel ved at vedkommende har mistet eller blitt fratatt sitt statsborgerskap uten å ha fått et nytt. 

Etter første verdenskrig ble det mange statsløse fordi grenser ble endret og store områder ble innlemmet i andre stater. På Fridtjof Nansens initativ utstedte Folkeforbundet såkalte Nansen-pass som internasjonalt anerkjent identitetsbevis til statsløse flyktninger. 

Adolf Hitler gjorde personer som hadde flyktet fra Tyskland, statsløse. Også etter andre verdenskrig ble mange fratatt sitt statsborgerskap. De fleste av disse var av tysk herkomst og fikk automatisk tysk statsborgerskap ved innreise i det forminskede Tyskland. Blant de omkring 770 jødene deportert fra Norge under andre verdenskrig, var omkring 160 statsløse, i tillegg til 100 flyktninger.

Etter andre verdenskrig var mange statsløse fordi statstilhørighet var usikre.

Elie Wiesel (1928–2016) var statsløs fra han var 15 år gammel til 1963.

Norsk rett
----------

Norge er part i FN-konvensjonen om statsløse personers rettslige stilling. Denne konvensjonen tilplikter partene å gi statsløse samme vilkår som borgere av mestbegunstigede land bestevilkårsklausulen.

Referanser
----------

1. ↑  Sime, R. L. (1996). *Lise Meitner: A life in physics* (Vol. 11). Univ of California Press.
2. ↑  Kopperud, Kaare André (1984). *Om statsborgerskap, personnavn, pass og visering =: The Norwegian Nationality Act, personal names, passports and visa-ing*. Oslo: Grøndahl. ISBN 8250406966.
3. ↑  Mendelsohn, Oscar: Jødenes historie i Norge gjennom 300 år. Bind 2. Universitetsforlaget, 1987.
4. ↑  Tau, Max (1977). *Livets skole: en Max Tau-bok*. Oslo: Aschehoug. ISBN 8203088171.
5. ↑  *Kringla Heimsins: norsk konversasjonsleksikon*. Oslo: Nasjonalforlaget. 1953.
6. ↑  Blom, Anton (1924-2012) (1987). *Elie Wiesel og ansiktet i vinduet*. [Oslo]: Cappelen. ISBN 8202107474.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Statelessness – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* «An Introduction to Statelessness», fra FNs høykommissær for flyktninger (UNHCR) (engelsk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** GND **·** LCCN **·** NDL
 |
**Statsråd Mathiesens vei** (1–29, 2-12) er en vei på Linderud og Brobekk i bydel Bjerke i Oslo. Veien tar over for Erich Mogenssøns vei i svingen mot Veitvet og går vestover til veien skifter navn til Refstadveien ved krysset til Brobekkveien. 

Veien har fått navnet etter Christian P. Mathiesen, statsråd og godseier. Han overtok han Linderud gård etter sin far i 1893, og har fått æren for at gården ble et mønsterbruk og landemerke.

Bygninger og institusjoner
--------------------------

Langs veien ligger de røde teglsteinsbyggene til Bjerke videregående skole, Linderudhallen og Linderud skole. Ved krysset til Lunden ligger Thon Hotel Linne. Grorudbanen løper parallelt på sørsiden av Statsråd Mathiesens vei til forbi Linderud skole der den bryter av mot sør til Vollebekk stasjon. Linderud stasjon ligger i krysset til Linderudveien. Linderud kunstgress er tilgjengelig via en gangvei fra Statsråd Mathiesens vei ved Linderud skole og bro over T-banelinjen.

| Nr | Bilde | Beskrivelse |
| --- | --- | --- |
| 12 | Statsråd Mathiesens vei 12 | Thon Hotel Linne |
| 25 | Statsråd Mathiesens vei 25 | Bjerke videregående skole |
| 25 | Statsråd Mathiesens vei 25 | Linderudhallen |
| 27 | Statsråd Mathiesens vei 27 | Linderud skole |
|

Litteratur
----------

* Knut Are Tvedt, red. (2000). «Statsråd Mathiesens vei». *Oslo byleksikon* (4. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 409. ISBN 82-573-0815-3.

Eksterne lenker
---------------

* «Oslo kommune – Bydelsoversikt (S)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 7. november 2015.

Portal: Oslo

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Oslo Byleksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Menneskerettighetsutvalget** (eller Lønning-utvalget) var et utvalg nedsatt av Stortingets presidentskap 18. juni 2009. Utvalgets oppgave var å utrede og fremme forslag til endringer i Grunnloven med det formål å styrke menneskerettighetenes stilling i norsk rett. Teologen og den tidligere lagtingspresidenten Inge Lønning ble satt til å lede utvalget. I tillegg besto utvalget av Stortingets tidligere visepresident Carl I. Hagen, fylkesmann i Telemark og tidligere statsråd Kari Nordheim-Larsen, høyesterettsadvokat Pål W. Lorentzen, høyesterettsdommer Hilde Indreberg, professor i statsvitenskap Janne Haaland Matlary og førsteamanuensis i rettsvitenskap Jan E. Helgesen. Sekretær for utvalget var professor i rettsvitenskap Benedikte Moltumyr Høgberg.

Utvalget la frem forslag til endringer i Grunnloven i Dokument 16 (2011-2012), avgitt 19. desember 2011. De fleste av utvalgets forslag ble vedtatt av Stortinget 13. mai 2014 som et ledd i feiringen av Grunnlovens 200-årsjubileum. Endringene regnes som de mest omfattende grunnlovsendringene siden Grunnloven ble vedtatt 17. mai 1814. Det ble bl.a. inntatt et nytt kapittel E i Grunnloven om menneskerettigheter, som inkluderte nye grunnlovsrettigheter som forbud mot tortur og dødsstraff, rett til rettferdig rettergang, rett til å bli ansett uskyldig inntil det motsatte er bevist (uskyldspresumsjonen), rett til privat- og familieliv, forenings- og forsamlingsfrihet, bevegelsesfrihet, rett til sosial støtte ved manglende arbeidsevne, samt barns rettigheter. I juni 2015, i forbindelse med 200-årsjubileet til Høyesterett, ble også den tidligere konstitusjonelle sedvanerett om at domstolene har rett og plikt til å prøve grunnlovsmessigheten av lover vedtatt av Stortinget slik Menneskerettighetsutvalget hadde foreslått.

Eksterne lenker
---------------

* Dokument 16 (2011-2012) (PDF)
***Top Model Norge*** er en norsk talentprogram for kvinnelige modeller som gikk på TV3 fra 2006 til 2013. Den er en norsk versjon av amerikanske *America's Next Top Model*, skapt av supermodell Tyra Banks. Den norske utgaven sprang ut av en felles-skandinavisk versjon. Programmets første sesong ble ledet av Kathrine Sørland, som tidligere hadde ledet noen sesonger av den felles-skandinaviske utgaven *Scandinavian Top Model*. I 2007 overtok Vendela Kirsebom som programleder.

*Top Model Norge* hadde premiere 11. september 2006, og hadde blant annet modellen Sunniva Stordal som et av jurymedlemmene. Premien til vinneren var en kontrakt med amerikanske Trump Agency, en kampanje for kosmetikkmerket Make Up Store og en forside på magasinet *Woman*. Maria Berntina Eilertsen ble Norges Top Model 2006, mens Lene Egeli fra Stavanger (nåværende Frøken Norge) kapret andreplassen.

Premieren av siste sesong ble sett av 68 000, noe som ble beskrevet som skuffende. Premieren av foregående sesong ble sett av 169 000, mens sesongen i snitt ble sett av 110 000. Første sesong ble i snitt sett av 101 000.

Scandinavian Top Model
----------------------

Norske deltagere har tidligere deltatt gjennom det felles-skandinaviske programmet *Scandinavian Top Model*, der Norge, Sverige og Danmark var sammen om programmet. De to siste sesongene ble vunnet av norske Kine Bakke (våren 2005) og norske Frøydis Elvenes (høsten 2005). Vinneren av *Skandinavias Top Model* 2006 var svenske Freja Kjellberg Borchies, mens norske Therese Haugsnes kom på andreplass.

Referanser
----------

1. ↑  Stalsberg, Trine (15. oktober 2015). «Slutt for Top Model». *www.klikk.no* **(norsk)**. Besøkt 18. februar 2020.
2. ↑  Stjernvang, Andreas Holje. «- Jeg er nok mye tøffere enn Kathrine». *www.p4.no*. Besøkt 18. februar 2020.
3. 1 2  «Seersmell for «Top Model»». *kampanje.com*. 17. september 2013. Besøkt 18. februar 2020.
4. ↑  «Ingen toppmodell til våren». *www.aftenbladet.no*. 29. november 2006. Besøkt 18. februar 2020.
Illustrasjonsbilde: storfehold i vikingtiden, på frimerke fra Færøyene.
**Tåtten om Brandkrosse** (*Brandkrossa þáttr*) er en tått, en kort islendingesaga fra 1200-tallet. Historien foregår ved Vopnafjörður nordøst på Island og i Norge på 900-tallet og handler om *Grim* som aler opp en okse kalt Brandkrosse, og om hvordan han mister den på havet og finner både den og sin framtidige kone i en fjellhule i Norge. Sagaen har blitt beskrevet som «an extension of Droplaugarsona saga, offering more detail about the origins of the saga’s heroes.»

Den unge bonden Grim er stolt av oksen som han har gitt navnet *Brandkrosse* (etter dens brandgule korstegning), og blir ulykkelig da oksen en dag mister forstanden og svømmer til havs. Grim blekner, og lar seg heller ikke trøste av at broren Torsteinn kommer og blir vinteren over hos ham. Torsteinn foreslår at de skal reise utenlands, og de får skipsleilighet til Trondheim, hvor de selger skinnlasten sin til en ukjent mann kalt *Karhøfdi* som var huskar hos bonden *Geitir*. Da brødrene etter en stund gir seg ut på leting etter Geitir for å få oppgjør for skinnene, er det ingen som kjenner ham. Til sist får de kunnskap om et fjell kalt Geitirshammeren; her finner de både Karhøfdi, Geitir og hele husholdningen - og dertil også oksen Brandkrosse. Til erstatning for oksen tilbyr Geitir at Grim kan få gifte seg med Geitirs datter Droplaug. Ekteskapet feires, og de vender lykkelige tilbake til Island, rikt utrustet med gaver og verdisaker. Grim og Droplaugs datter Mardøl ble senere farmor til Droplaug Grimsdatter, som ble mor til Grim og Helge, hovedpersonene i Soga om Droplaugs-sønene.

I et håndskrift er teksten gitt tittelen «Þáttur um uppruna Droplaugarsona og af Brandkrossa» Historien ble oversatt til norsk av Ole Andreas Øverland i 1897 som «Eventyret om Brandkrosse» i hans *Norske historiske Fortællinger* bind 1. Nyeste oversettelse er *Tåtten om Brandkrosse* ved Birgit Nyborg i fembindsverket *Islendingesagaene*, 2014.

Referanser
----------

Wikisource har originaltekst relatert til denne artikkelen:
***Tåtten om Brandkrosse***

1. ↑  heimskringla.no, dansk fulltekst
2. ↑  Fornrit 2011 Arkivert 24. januar 2013 hos Wayback Machine. forlagspresentasjon av samleutgave av sagaene (pdf)
3. ↑  handrit.is

Portaler: Litteratur | Island

| * v
* d
* r
Sagalitteratur • Islendingesagaer • Tått • Liste over islendingesagaene |
| --- |
| Audun fra Vestfjordene • Bandamanna saga • Bård • Bjørn Hitdølakjempe • Droplaugs-sønene • Egils saga • Eirik Raude • Færøyingesaga • Finnboge • Fljotsdølane • Flóamanna • Fosterbrødrene • Gisle Sursson • Grette • Grønlendingene • Gull-Tore • Gunnlaug Ormstunge • Hallfred Vandrådeskald • Håvard Isfjording • Heiðarvíga • Hønse-Tore • Kjalnesinga • Kormak • Kristnisaga • Kroka-Rev • Laksdøla • Ljósvetninga • Njål • Ravnkjell Frøysgode • Reidar • Røykdølane • Snegle-Halle • Svarvdølane • Torstein Kvite • Torstein Side-Hallsson • Torvald den vidfarne • Tord den trugande • Torstein Oksefot • Valla-Ljót • Vápnfjordingane • Vatsdølene • Viga-Glum • Víglund • Ølhette • Øyrbyggene |
**Molde Skytterlag** er et skytterlag i Molde tilsluttet Det frivillige Skyttervesen. 

Laget ble først stiftet som Molde Skytterforening den 11. juni 1861 som en del av den landsomfattende Centralforeningen for Udbredelse af Legemsøvelser og Vaabenbrug. Skytebanen var fra 1862 i Kalvehagen på Bjørset. Senere ble den lagt til Ræstadhaugan. I 1862 ble det arrangert skytestevne for hele amtet i Molde. 

Etter en tids inaktivitet så ble skytterlaget på nytt stiftet den 27. mai 1881 og fikk dagens navn Molde Skytterlag. I slutten av 1881 ble det bestemt at Molde Skytterlag skulle gå over fra Centralforeningen til folkevæpningsbevegelsen. I 1882 ble det derfor stiftet et nytt skytterlag i Molde som het *Molde Centralskytterlag*, organisert under Centralforeningen. 

I 1917 ble ny bane anlagt i Moldedalen og fra 4. til 6. juli i 1919 arrangerte Molde Skytterlag Landsskytterstevnet for første gang. 878 skyttere deltok og Skytterkonge ble Karl Hagen fra Skogner Skytterlag (nå Riflen/Skoger Skytterlag) etter omskyting med S. J. Dahl fra Randsfjord. 

Fra 1. til 3. juli i 1932 ble Landsskytterstevnet igjen arrangert av Molde Skytterlag og hadde 548 deltakere. Skytterkongen ble Rasmus Ryssdalsnes fra Indre Gloppen med 137 poeng.

I 1929 ble det startet en årlig «byskytingskonkurranse» mellom skytterlagene i Molde og Aalesund. Fra 1965 ble også Fosna Skytterlag med i denne konkurransen. Byskytingskonkurransen har blitt avholdt hvert år fram til i dag, med unntak av noen år rundt 2. verdenskrig. Arrangementet rulleres mellom de tre byene.

Aktiviteten har i etterkrigstiden vært relativt stabil. Molde Skytterlag søkte også om å få arrangere Landsskytterstevnet i 1992 og 1998, men fikk disse søknadene avslått. På 90-tallet arrangerte Molde Skytterlag Norgescup-stevne og også Midt-Norsk mesterskap i skyting. I 2010 ble det arrangert NM i skogsløp med skyting på skytebanen til Molde Skytterlag. Molde Skytterlag arrangerer årlig to stevner; et utendørs banestevne og et innendørs stevne.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielle nettsider
**Usa** (russisk: Уса́) er ei elv i republikken Komi i Russland. Den er den største sideelva til Petsjora. Elva er 565 km lang, med et nedbørfelt på 93 600 km². 

Usa har en midlere vannføring på 1 310 m³/s, men varierer fra 21 500 m³/s i juni til 43,9 m³/s i april. Den fryser over i månedsskiftet oktober/november, og er islagt til vårflommen begynner i mai/juni. De største sideelvene er, fra venstre: Jelets, Lemva, Bolsjoj Kotsjmes og Kosiu, og fra høyre: Vorkuta, Sejda og Kolva.

Usa har sine kilder i de nordlige Uralfjellene, og renner mot sørvest, stort sett parallelt med fjellkjeden. Hovedelva dannes ved samløpet av Bolsjaja Usa (*Store Usa*) og Malaja Usa (*Lille Usa*) rundt 30 km øst for Vorkuta. De to tilløpselvene er strie med mange foss- og strykpartier. Hovedelva etter samløpet er stort sett rolig, med kun noe få stryk lengst oppe. Breddene er her høye og klippelignende, mens de lengre nede blir lavere, skogkledde og myrlendte, unntatt et parti rundt landsbyen Adak (russisk: Адак), hvor elva skjærer gjennom Tsjernysjov-høydene.

Nedenfor bosetningen Sivomaskinskij (russisk: Сивомаскинский) utvider elva seg sterkt. I de nedre delene er elva fra 700 meter til 2 kilometer bred. Den begynner også å danne meandere og sandøyer, og den beholder dette preget helt til munningen. Rundt 30 km fra munningen i Petsjora ligger byen Usinsk og elvehavna Parma, og de to elvene løper sammen ved bosetningen Ust-Usa.

Elva er seilbar 325 km fra munningen, og elvehavner finnes ved Abez, Petrun, Makarikha, Parma og Ust-Usa. I Usas nedslagsfelt ligger det store Petsjora-kullfeltet, og i de nedre delene, ved byen Usinsk, finnes store olje- og gassfelt.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
Zaandams plassering i Nederland
**Zaandam** er en by i den nederlandske provinsen Nord-Holland og største by i Zaanstad. Zaandam fikk byrettigheter i 1811 og ligger ved elva Zaan, like ved Nordsjøkanalen, like i nærheten av Amsterdam. Ifølge folketelling fra 1. januar 2010 har byen 72.597 innbyggere. Zaandam var egen kommune fram til 1974, da den ble en del av nåværende kommune.

Næringsliv
----------

Zaandam har vært en industriby helt fra den industrielle revolusjonens tid. Tusenvis av vindmøller drev sagbruk som bearbeidet tømmer fra Skandinavia til materialer for skipsbygging og papirindustri. Peter I av Russland studerte skipsbygging i byen i 1697. Huset han bodde i er blitt museum. 

Byen er også blitt knyttet til hvalfangstindustrien, og Europas første McDonald'srestaurant ble opprettet i byen. 

  

* Elva Zaan med karakteristiske vindmøllerElva Zaan med karakteristiske vindmøller
* Inntel Hotel Zaandam, bygd i 2010Inntel Hotel Zaandam, bygd i 2010

Kjente personer fra Zaandam
---------------------------

* Cor Kee, organist
* Ronald Koeman, fotballspiller

Referanser
----------

1. ↑  ; verkets språk: nederlandsk; besøksdato: 5. august 2022.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** SUDOC **·** NKC **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
**Vedenbatterietbatteriet**, var en batteristilling i Halden bygget for Posisjonsartilleriet i opptakten til unionsoppløsningen i 1905.

Som ledd i en opprustning av Norge mot slutten av 1800-tallet ble det vinteren 1901-02 i Tistedalen ved Femsjøen anlagt et batteri med standplasser for 29 feltkanoner. Befestningen er en jordvollbefestning med traverser mellom standplassene. Hovedskuddretningene er fra nordøst, østover til sydvest. Batteriet kunne derved beskyte fremrykning nord for Femsjøen, gi støtte til fortene på Kristiansten og dekke deler av Tistedalen. I første rekke skulle Vedenbatterie dekke Iddveien og Allingmoveien.Batteriet var tenkt for fire Ehrhardt 7,5 cm og fire Cockerill-Nordenfelt M/1904 10,5 cm. En ser at det var standplasser til betydelig mere skyts. En planla derfor å flytte kanonene rundt etter behov. 

Som resultat av Karlstadforliket i september 1905 falt Vedenbatteriet innenfor den demilitariserte sone og måtte derfor nedlegges.

I 1935-37 overføres grunnen etter Vedenbatteriet fra Forsvaret til Berg herred. Formålet var å etablere Berg bygdetun. I dag kan en fortsatt finne spor etter vollene på Vedenbatteriet inne på området til Berg bygdetun.

Eksterne lenker
---------------

* 

| * v
* d
* r
Grensebefestningene 1895–1915 |
| --- |
| Festninger | Kongsvinger festning **·** Fredriksten festning  |
| Fort | Gullbekkåsen fort **·** Greåker fort **·** Hjelmkollen fort **·** Høytorp fort **·** Håøya fort **·** Lihammeren fort **·** Ravneberget fort **·** Trøgstad fort **·** Vardåsen fort **·** Urskog (Dingsrud) fort **·** Ørje-fortene **·** Ørjekollen fort |
| Batterier | Bjørnåsbatteriet **·** Bragernesåsen østre og vestre batteri **·** Brårudåsen batteri **·** Fetsund batteri **·** Fossum brogalleri **·** Falkenstenbatteriet **·** Gjetholbatteriet **·** Gråkollen batteri **·** Gyllerås batteri **·** Høgaas batteri **·** Høyås batteri **·** Isesjøbatteriet **·** Kjellås batteri **·** Mokoll batterier **·** Langenes batteri **·** Orkerødbatteriet **·** Sarpsborg vestre batteri **·** Sarpsborg østre batteri **·** Skorås nordre batteri **·** Skorås søndre batteri **·** Staås batteri **·** Sundås batteri **·** Tønsåsen batteri **·** Vedenbatteriet **·** Verksbatteriet **·** Vittenbergåsen batteri **·** Vetaåsen batteri **·** Mineforsvaret |
Skysåing kan gjøres fra bakken, fly eller rakett (ikke vist).
**Skysåing** eller **seeding** er en form for værmodifisering, et forsøk på å få nedbør til å falle fra skyer, ved å tilføre partikler i luften som fungerer som skykondensasjonskjerner eller iskjerner, som forandrer de mikrofysiske prosessene i skyen. Målet er vanligvis å øke nedbørmengden (regn eller snø), men den blir også benyttet for å hindre hagl eller tåke, særlig på flyplasser.

Den meste vanlige kjemikaliet som blir benyttet til skysåing er sølvjodid og tørris (frossen karbondioksid) stedet for salt. Flytende propan som utvider seg til en gass er også blitt brukt. Disse kan produsere iskrystaller ved høyere temperaturer enn sølviodid. Bruken av hygroskopiske stoff, som salt, er blitt mer populært etter lovende forskning.

Skysåing krever at skyene inneholder underkjølt flytende vann, altså flytende vanndråper som er kaldere enn 0 °C. Ved å tilføre et stoff som sølviodid, som har en krystallstruktur liknende is, og setter i gang frysing. Tørris eller propan avkjøler luften så mye at iskrystallene kan oppstå spontant fra vanndamp. I motsetning til såing med sølviodid, krever ikke denne spontane kjernedannelsen eksisterende vanndråper eller partikler, fordi de produserer overmettede tilstander i luften nær såstoffet. Vanndråene trengs likevel for at iskrystallene skal kunne vokse seg store nok til å falle ned.

I skyer på lavere breddegrader er den vanlige så-strategien basert på at likevektvahnndamptrykket er lavere over is enn over vann. Dannelsen av ispartikler i underkjølte skyer tillater disse partiklene å vokse på bekostning av flytende dråper. Om veksten er stor nok, vil disse partiklene bli tunge nok til å falle ned som nedbør fra skyer, som ellers ikke ville ha gitt noe nedbør. Denne prosessen blir kalt statisk såing.

Såing av cumulonimbusskyer (konvektive skyer) om sommeren eller i tropiske strøk prøver å utnytte latent varme som blir frigjort ved frysing. Denne strategien med «dynamisk» såing går ut på at den ekstra latente varmen som blir frigitt bevirker økt oppdrift som igjen bevirker økt skyvekst og større sjanse for nedbør.

En elektronisk mekanisme ble testet i 2010, da Infrarød stråling laserpulser ble rettet mot luften over Berlin av forskere fra Universitetet i Genève. En mente at pulsene ville bevirke atmosfærisk svoveldioksid og nitrogendioksid for å danne partikler som så kan fungere som kondensasjonskjerner.

Referanser
----------

1. 1 2  «Laser creates clouds over Germany». New Scientist. 2. mai 2010. Besøkt 30. august 2011.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** NDL
 |
***Paeneutheia*** er en slekt av biller som tilhører gruppen perlebiller (Scydmaeninae) som nå blir regnet til familien kortvinger (Staphylinidae). De er rovdyr som har spesialisert seg på midd.

Utseende
--------

En bitteliten (ca. 1 millimeter), avlang, litt flat, gulbrun, blanke, fint hårete perlebille. Antennene er litt under halve kroppslengden, de blir gradvis tykkere mot spissen, men har ingen markert kølle, det ytterste leddet er tilspisset. Hodet er forholdsvis bredt rundet med middelsstore fasettøyne. Pronotum er litt bredere enn langt, klokkeformet sett ovenfra, med markerte, rettvinklede bakhjørner og to par groper ved bakkanten, disse er forbundet med en fin tverrfure. Dekkvingene er ovale, som vanlig hos denne familien. Det bakerste bakkroppsleddet stikker ut bak dekkvingene.

Levevis
-------

Perlebillene er rovdyr som stort sett lever av midd, spesielt pansermidd (Oribatida). Disse har et meget hardt skall og perlebillene har organer på frambeina for å holde byttet fast, og munndeler som passer til å borre eller sage seg gjennom middenes skall.

Utbredelse
----------

Arten er utbredt på Borneo.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, **Coleoptera**
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien åtsel- og rovbiller, **Staphylinoidea**
			* Familien kortvinger, Staphylinidae Latreille, 1802
				+ Underfamilien perlebiller, Scydmaeninae
					- Gruppe Scydmaenitae Leach, 1815
						* Stammen Eutheiini Casey, 1897
							+ Slekten ***Paeneutheia*** Jałoszyński, 2003
								- *Paeneutheia pallida* Jałoszyński, 2003

Referanser
----------

1. ↑  Jałoszyński, P. (2003) Description of *Paeneutheia pallida* gen. et. sp. nov. from Borneo, with notes on allied genera of the tribe Eutheiini (Coleoptera, Scydmaenidae)]. *Bulletin of the National Science Museum (A)* 29: 213–223.

Kilder
------

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Paeneutheia* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* *Paeneutheia* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
Soria Moria hotell og konferansesenter, der erklæringen ble forhandlet frem.  Foto: Hans-Petter Fjeld 
**Soria Moria-erklæringen** var en politisk avtale som lå til grunn for Jens Stoltenbergs andre regjering. I dette dokumentet erklærte de tre samarbeidende partiene Arbeiderpartiet, Senterpartiet og Sosialistisk Venstreparti hva koalisjonsregjeringen skulle prioritere å satse på.

Etter valgseieren 12. september 2005 ble de tre partiene enige om å innlede regjeringsforhandlinger på Soria Moria hotell og konferansesenter. Forhandlingene begynte 26. september og ble avsluttet med en pressekonferanse der regjeringserklæringen ble presentert den 13. oktober.

Blant temaene det ble forhandlet om var:

* petroleumsvirksomhet i Barentshavet,
* norsk landbruks vilkår, blant annet i forbindelse med de samtidig pågående forhandlingene i Verdens handelsorganisasjon,
* norsk militær deltagelse i Afghanistan og Irak,
* organiseringen av offentlige sykehus,
* offentlig finansiert skolemat,
* karakterer i skolen, og
* mulighet for homofile til å inngå ekteskap og bli vurdert som adoptivforeldre

Eksterne lenker
---------------

|  |  |
| --- | --- |
| Wikisource | Soria Moria-erklæringen – originaltekst fra Wikikilden |

|  |  |
| --- | --- |
| Wikisource | Soria Moria II – originaltekst fra Wikikilden |

* Slik blir det rødgrønne Norge, artikkel i avisen Dagbladet
* Avisen Aftenpostens gjennomgang av løftene ved statsbudsjettet 2007
* Energi kan velte regjeringslasset Stavanger Aftenblad
Schackenborg slott (2023)  Foto: Wolfgang Pehlemann 
Schackenborg Foto: Malene Thyssen 
**Schackenborg** er et slott ved landsbyen Møgeltønder i Sønderjylland, ikke langt fra grensen til Tyskland. 

De opprinnelige bygningene kan dateres tilbake til 1200-tallet og tilhørte dengang biskopen av Ribe. Det het opprinnelig Møgeltønderhus. I forbindelse med reformasjonen ble eiendommen overtatt av Kronen og i 1661 kom den i familien Schacks eie. Det er kjent som Schackenborg slott fra dette tidspunkt. Selve slottet slik det fremstår i dag, ble oppført i 1664–1667 på de gamle vollene som lå på området. Slottet er senere bygget om.

Slottet i dag
-------------

Godset eies og drives av prins Joachim av Danmark. Godset er i dag en moderne landbruks- og skogbruksbedrift. I 1993 ble Schackenborg og de tilhørende avlsgårdene og jordene overtatt av prins Joachim, som har gjennomgått en dansk og internasjonal landbruksfaglig utdannelse. Prins Joachim og hans daværende hustru prinsesse Alexandra bosatte seg i 1995 på Schackenborg, og i forbindelse med deres bryllup ble det satt i gang en landsinnsamling under navnet Folkegaven. Det innsamlede beløpet på 13 millioner kroner ble og blir fortsatt løpende brukt til restaurering av slottet.

I 2014 solgte prins Joachim slottet til Schackenborg Fonden, som prinsen selv hadde vært med på å stifte, og flyttet til København. Han beholdt imidlertid boligen på eiendommen, og flyttet tilbake i 2020. Slottet omtales som familiens "andet hjem".

Det er fredet.

Schackenborg Gods er på 9 690 dekar.

Eiere av Schackenborg
---------------------

* (1230-1536) Ribe Bispestol
* (1536-1583) Kronen
* (1583-1599) Benedict von Rantzau (lensmann)
* (1599-1655) Kronen
* (1655-1658) Otto Krag (lensmann)
* (1658-1661) Hans von Schack (lensmann)
* (1661-1676) Hans lensgreve von Schack
* (1676-1683) Otto Didrik lensgreve von Schack
* (1683-1719) Hans lensgreve von Schack
* (1719-1741) Otto Didrik lensgreve von Schack
* (1741-1786) Hans lensgreve von Schack
* (1786-1809) Otto Didrik lensgreve von Schack
* (1809-1814) Hans lensgreve von Schack
* (1814-1856) Otto Didrik lensgreve von Schack
* (1856-1905) Hans lensgreve von Schack
* (1905-1949) Otto Didrik lensgreve von Schack
* (1949-1978) Hans lensgreve von Schack
* (1978-1993) Kongefamilien
* (1993-2014) Prins Joachim
* (2014-) Schackenborg Fonden

Referanser
----------

1. ↑  Ortmann, side 82
2. ↑  Ortmann, side 210
3. ↑  Horni, Thomas (1. juli 2014). «Prins Joachim flytter fra slottet». *Se og Hør* **(norsk)**. Besøkt 28. april 2021.
4. ↑  Røssland, Vilde Holta (23. april 2020). «Flytter tilbake til omstridt slott». *Se og Hør* **(norsk)**. Besøkt 28. april 2021.
5. ↑  Schackenborg fra Kulturstyrelsen / Fredede & Bevaringsværdige Bygninger

Litteratur
----------

* Ortmann, Jytte (1994). *Slotte og Herregårde i Danmark*. Viborg: Sesam. ISBN 87-7600-006-0.


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** GeoNames
 |

Portal: Danmark
**Universitetet i București** (rumensk: *Universitatea din București*) ble grunnlagt i 1864 etter et dekret av prins Alexandru Ioan Cuza om å konventere det tidligere Sankt Sava-akademi til universitet. Det bestod per 2017 av 24 ulike fakulteter. Fakultetene ligger ikke på et samlet campus men er utspredt rund omkring i byen. Mest sentralt ligger den gamle bygningen ved Universitetstorget, Piaţa Universității.

Historie
--------

Universitetets forgjenger, Sankt Sava-akademiet, ble grunnlagt i București i 1694 av prins Constantin Brâncoveanu. Opprinnelig gas undervisning i gresk, men etter Alexander Ypsilantis reformer i 1776 ble tilbudet utvidet til å innbefatte også fransk, italiensk og latin. I 1857 ble en medisinsk høyskole stiftet og i 1859 et juridisk fakultet. I 1857 ble det første spadetaket tatt for Universitetsplassen. 

I 1864 gikk et flertall fakulteter og institusjoner sammen og grunnla universitetet etter et dekret fra Alexandru Ioan Cuza. I årene som fulgte ble flere nye fakulteter grunnet, blant annet Det teologiske fakultet (1884), Det geologiske instituttet (1906), Elektroteknikkinstituttet (1913), Det veterinærmedisinske fakultetet (1921), samt Farmasifakultetet (1923). I 1956 demonstrerte studenter fra universitetet til støtte for oppstanden i Ungarn og mot Romanias kommunistiske styre. Myndighetene svarte direkt med å arrestere eller utvise et antall studenter. Mange lærere mistet jobben og nye organisasjoner ble stiftet for å overvåke studentenes aktiviteter. Under den rumenske revolusjonen i 1989 fant store demonstrasjoner og møter sted i området omkring den gamle universitetsbygningen ved Universitetstorget.

Referanser
----------

1. ↑   eua.eu, besøkt 16. juli 2019[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   www.auf.org, besøkt 23. november 2022[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2  «Repere istorice - Universitatea din Bucureşti». *www.unibuc.ro*. Arkivert fra originalen 28. mars 2017. Besøkt 6. august 2017.
4. ↑  «Facultățile Universității din București - Universitatea din Bucureşti». *www.unibuc.ro*. Besøkt 6. august 2017.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** BIBSYS **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** NLA **·** NKC **·** CiNii
 |