recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Trenregimentet** er en trenavdeling i Hæren med ansvar for vedlikehold og drift av Hærens leirer.

Regimentet har 900 ansatte og vernepliktige. Det har ansvar for drift av Hærens leirer, inkludert drift og vedlikehold av blant annet kjøkken, velferd, idrett, allmenn helsetjeneste, skytefelt samt bygg og anlegg. I enkelte geografiske områder gir Trenregimentet støtte til avdelinger utenfor Hæren. 

I regimentet inngår også Alliert treningssenter (ATS) og Logistikkbataljonen. ATS er bindeleddet mellom allierte og militære avdelinger, allierte og sivile myndigheter, grunneiere og andre aktører. Logistikkbataljonen ivaretar alle forsyninger i Hæren.

Bakgrunn
--------

Avdelingen ble opprettet i 2009 da Hæren overtok oppgaver og elementer fra Forsvarets logistikkorganisasjon.

Oppdrag
-------

Avdelingen har ansvar for understøttelse av Hæren gjennom drift av Hærens 8 baser: 5 leire i Troms og Finnmark, og 3 leire på Østlandet. Herunder verksteder, skyte- og øvingsfelt, forpleining og kjøkken og velferds- og idrettstilbud, samt oppfølging av leieavtaler med Forsvarsbygg.

Avdelingen har også hovedansvaret for å ivareta allierte land- og marineinfanteriavdelinger i forbindelse med trening, øving og operasjoner.

Organisering
------------

Trenregimentet holder til ved alle Hærens garnisoner og er organisert i regionale underavdelinger. Hovedkvarteret er i Brigadebygget i Heggellia på Bardufoss og er direkte underlagt Sjef Hæren. Avdelingen består av 450 sivile og militære ansatte, samt ca. 50 vernepliktige soldater som til sammen utgjør Hærens logistikkavdeling.

I enkelte garnisoner støtter Trenregimentet også avdelinger utenfor Hæren. Under krigen i Afghanistan leverte avdelingen operative logistikkapasiteter gjennom Nasjonalt støtteelement (NSE).

Nytt navn
---------

6. januar 2021 skiftet avdelingen navn fra Operasjonsstøtteavdelingen til Trenregimentet.

Referanser
----------

1. ↑  «Det norske NATO-bidraget i Enchanced Forward Presence (eFP) i Litauen søker etter lege til kontingenter i perioden 2023-». Forsvaret. Besøkt 9. juli 2023.
2. ↑  «Servicemedarbeider ved Trenregimentet Hæren, Forsvaret – Jobbmuligheter og ledige stillinger». *karrierestart.no*. Besøkt 9. juli 2023.
3. ↑  «Hæren». *Forsvaret*. Besøkt 27. april 2022.
4. ↑  Oppgave
5. ↑
6. ↑

Eksterne lenker
---------------

* Trenregimentet Forsvaret.no
Portrett av den 13 år gamle Don Carlos, malt av Alonso Sánchez Coello i 1558.
**Don Carlos**, prins av Asturias (født 8. juli 1545 i Valladolid, død 24. juli 1568 i Madrid) var den eldste sønn av Filip II av Spania og hans første kone Maria Manuela av Portugal, datter av Johan III av Portugal. 

Don Carlos var mentalt ustabil og ble fengslet av faren tidlig i 1568, hvor han døde etter et halvt år i isolasjon. Hans skjebne er skildret i Friedrich Schillers tragiske drama *Don Carlos, infante fra Spania* og operaen *Don Carlos* av Giuseppe Verdi.

Historien om en konge som fengsler sin egen sønn er også tema i boken *Livet er en drøm* av Pedro Calderón de la Barca fra 1635, selv om Don Carlos ikke nevnes direkte.

Don Carlos' mor døde 4 dager etter fødselen, og han begynte tidlig i puberteten å vise tegn til mental ustabilitet. Mange fysiske og mentale tegn kan tyde på at dette var et resultat av innavl innen Huset Habsburg og de kongelige familiene i Portugal og Spania. 

Carlos hadde bare fire oldeforeldre i stedet for maksimalt åtte, og hans foreldre hadde samme stamtavle (1/8) som om de var halvsøsken. Han hadde bare seks tippoldeforeldre, i stedet for de maksimale 16; mormoren og hans farfar var søsken, sin morfar og hans farmor var også søsken, og hans to oldemødre var søstre. 

I 1562 ble han utsatt for en hodeskade da han falt ned en trapp. Han overlevde etter en trepanasjon av hodeskallen, gjennomført av den kjente anatomen Andreas Vesalius. Etter denne hendelsen, fikk Don Carlos en vanskelig adferd, hvor han blant annet begynte å mislike hertugen av Alba, som var kongens kommandant i Nederland, en stilling som var blitt lovet Don Carlos. Don Carlos skal da ha startet å konspirere med opprørere i Nederland. Han ble også fiendtlig innstilt overfor faren, og skal ha planlagt å ta livet av ham. Høsten 1567 var han i ferd med å flykte til Nederland, men planen ble avslørt av Don Juan de Austria.

Det er i ettertid blitt spekulert i om han døde av forgiftning mens han satt fengslet, men historikere i dag tror han døde av naturlige årsaker. Han ble svært tynn og kan ha utviklet spiseforstyrrelser i fengselet.

Referanser
----------

1. ↑   www.britannica.com[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Habsburg, Karl (Don Carlos) (BLKÖ)[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 31. desember 2014[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* Geoffrey Parker: *Philip II: Fourth Edition* Open Court 2002 ISBN 9780812695199
* Encyclopædia Britannica, ellevte utgave

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Deutsche Biographie **·** Encyclopædia Universalis **·** Nationalencyklopedin **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NDL **·** NKC **·** BNE
 |
Slaget ved Chapultepec
Slaget ved Chapultepec
**Slaget ved Chapultepec** var et slag under den meksikansk-amerikanske krigen. Det fant sted 12. og 13. september 1847 ved Chapultepec i Mexico by, og endte med at USA erobra Chapultepec-slottet. USAs styrker ble leda av Winfield Scott, mens Nicolás Bravo leda meksikanerne. 2 623 meksikanere ble drept, såra eller tatt til fange, mens 130 soldater fra USA døde.

Mest kjent blant de meksikanske soldatene er seks tenåringer, kalt Los Niños Héroes, som nekta å trekke seg tilbake da general Bravo ga ordre om det, og måtte bøte med livet. Disse har seinere fått heltestatus.

Litteratur
----------

* Alcaraz, Ramon et al. *Apuntes Para la Histria de la Guerra entre Mexico y los Estados Unidos*
* Bauer, K. Jack, *The Mexican War, 1846–1848*
* Eisenhower, John S. D. *Agent of Destiny – The Life and Times of General Winfield Scott*
* Nevin, David; editor, *The Mexican War* (Time-Life *The Old West* Series, 1978)
* Ramsey, Albert C. *The Other Side*
* Scott, Winfield. Offisiell rapport

Eksterne lenker
---------------

* (en) Battle of Chapultepec – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* A Continent Divided: The U.S.–Mexico War hos Center for Greater Southwestern Studies, University of Texas at Arlington

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN
 |
Hultsfred på kart
**Hultsfred** er et tettsted i Kalmar län i Sverige. Det er Hultsfred kommunes administrasjonssenter. I 2010 hadde tettstedet 5 143 innbyggere.

Hultsfred er kjent for Hultsfredsfestivalen, en av Skandinavias største musikkfestivaler, og er Sveriges Rock City.

I mange år var treindustri det som kjennetegnet stedet. Omkring 1970 hadde Hultsfreds-Hus 1 100 ansatte. 

Stedet er første gang nevnt i 1320, da det ble kalt *Huluzrydh*, rydningen ved innsjøen Hulingen. Dette ble senere nevnt som *Hulingsryd* i skrift og etter hvert til *Hullsre* i muntlig form før den nåværende form ble etablert. Hultsfreds Slätt var mellom 1798 og 1918 Calmare Regimentets faste øvingsplass. I 1927 ble stedet köping etter at det tidligere hadde tilhørt Vena kommune. Egen kirke ble bygget i 1938, og da den nye storkommunen ble etablert i 1971, ble Hultsfred centralort. Idag er det jernbanesforbindelse med Stockholm, Linköping, Nässjö, Oskarshamn og Kalmar, og jernbanen, som kom i 1874, har hatt stor betydning for byens utvikling.

Referanser
----------

1. ↑  «Sveriges tätorter 2010» (PDF). Statistiska centralbyrån. Arkivert fra originalen (PDF) 16. juni 2011. Besøkt 16. mars 2016.

Eksterne lenker
---------------

* Om Hultsfred på kommunens sider

  


| * v
* d
* r
Hultsfred kommune i Kalmar län i Sverige |
| --- |
|  | Hultsfred **·** Järnforsen  **·** Mörlunda **·** Målilla **·** Rosenfors **·** Silverdalen **·** Vena **·** Virserum |  |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** GeoNames
 |
**Dorothy Stratten** (født Dorothy Ruth Hoogstraten 28. februar 1960 i Frelsesarmeens sykehus i Vancouver, Britisk Columbia, død 14. august 1980) var en canadisk modell og skuespillerinne. 

Strattens foreldre var Simon og Nelly Hoogstraten, som var nederlandske innvandrere som slo seg ned i Canada før Stratten ble født. I 1961 ble broren John Arthur født. Hennes søster Louise Stratten ble født i mai 1968. I 1977 begynte Stratten å studere ved Centennial High School i Coquitlam der hun møtte Paul Snider som arbeidet som hallik, og som forførte henne. Snider sendte senere profesjonelle naken-bilder av henne som ble sendt til Playboy Magazine. Fordi Stratten var mindreårig måtte moren undertegne utgivelsen av Strattens fotografi, men hun nektet og dermed ble hennes signatur forfalsket. 

I 1979 flyttet Stratten sammen med Snider til Los Angeles. Stratten var gjesteskuespiller i flere episoder av TV-seriene Buck Rogers og Fantasy Island. Stratten hadde en affære med Peter Bogdanovich som regisserte hennes første og eneste store film. Snider leide en privat etterforsker for å følge Stratten. Paret tok ut separasjon og Stratten flyttet inn hos Peter Bogdanovich, og hun planla å ta ut en skilsmisse fra Snider da hun ble drept i august 1980.

Stratten var Playboy Playmate of the Month i august 1979 og Playmate of the Year i 1980. Stratten ble myrdet i en alder av tjue år av sin fraskilte ektemann og manager Paul Snider, som begikk selvmord samme dag. Peter Bogdanovich skrev en bok om Stratten med tittelen *The Killing of a Unicorn* som ble publisert i 1984. Fire år senere, i en alder førtini år, giftet han seg med Strattens søster Louise, som var tjue år gammel på denne tiden.

Referanser
----------

1. 1 2   Find a Grave, Find a Grave 1180, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w68s5zfj, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Dorothy Stratten – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Dorothy Stratten på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) Dorothy Stratten i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (en) Dorothy Stratten på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) Dorothy Stratten hos The Movie Database Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** BNE
 |
Adams-Onís-traktaten. Den røde linjen er den nye grensen fastslått i traktaten.
**Adams–Onís-traktaten**, også kjent som **Florida-kjøpet**, **Florida-traktaten** og **Den transkontinentale avtalen**, var en avtale mellom USA og Spania i 1819 der Spania avstod Florida til USA, og en grense mellom Spanias territorier og USA ble fastslått.

Florida ble et problem for Spania under de hispanoamerikanske uavhengighetskrigene og Spania hadde ikke midler til å sende bosettere eller etablere garnisoner. Spania bestemte seg så for å selge området til USA, mot en avgrensing langs Sabine-elven i Texas. Avtalen endte grensekonflikten mellom den unge republikken og Spania, og ble ansett som en triumf for amerikansk diplomati og traktaten etablerte USAs krav på områder gjennom Rocky Mountains helt til stillehavskysten.[]

Se også
-------

* Koloniseringen av Amerika
* USAs historie

Referanser
----------

1. ↑  Encyclopædia Britannica – «Transcontinental Treaty» Besøkt 2. august 2015
2. ↑  Weeks, William Earl. *John Quincy Adams and American Global Empire* s.170–174 Besøkt 2. august 2015

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Fælles Kurs** var et dansk politisk parti som eksisterte mellom 1986 og 2001, og som var representert i Folketinget mellom 1987 og 1988.

Partiet sine røtter går tilbake til 1960 da bladet *Fælles Kurs* ble opprettet som fraksjonsblad for kommunistene i sjømennenes fagforening. Det ble etter hvert en gruppe som også ble utvidet til også å omfatte medlemmer av Socialistisk Folkeparti og partiløse. Mot slutten av 1970-tallet ble motsetningene mellom Fælles Kurs og ledelsen i Danmarks Kommunistiske Parti (DKP) kraftigere, og i 1979 ble Preben Møller Hansen ekskludert fra partiet. Den viktigste uenigheten gikk på spørsmålet om forholdet til sosialdemokratiet, der Møller Hansen og kretsen rundt Fælles Kurs mente at de var representanter for borgerskapet og dermed måtte bekjempes på linje med andre borgerlige partier. Møller Hansen fikk med seg en rekke medlemmer ut av DKP for å stifte Fælles Kurs Klubberne, som på mange måter begynte det arbeidet som ble fullført at Enhedslisten i forhold til å samle den danske venstrefløyen.

I 1986 vedtok Fælles Kurs Klubberne å stifte partiet Fælles Kurs. Ved siden av tradisjonelle venstresynspunkter programfestet også partiet saker som ofte regnes å være høyrepopulistenes område, som kraftig satsing på eldreomsorg og en restriktiv innvandringspolitikk. Dette programmet ga partiet fire mandater ved valget i 1987, men ved valget i 1988 manglet partiet 0,1% på å nå sperregrensen. Ved valget i 1990 gikk partiet i samarbeid med Mogens Glistrup og hans høyreparti Trivselspartiet, et samarbeid som, på tross av Fælles Kurs' noe ulike politiske orientering sammenlignet med andre venstrefløypartier, kom som en stor overraskelse på mange. Samarbeidet bar imidlertid ikke frukter, og ble raskt oppgitt.

Fælles Kurs var ikke med i prosessen frem mot dannelsen av Enhedslisten, og prioriterte å vinkle enhetsbestrebelsene sine på 1990-tallet mot Kommunistisk Parti i Danmark og Danmarks Kommunistiske Parti/Marxister-Leninister i tillegg til DKP. Disse forsøkene strandet imidlertid. I 1999 ble Gitte Thomsen valgt til partileder etter Møller Hansen. To år etter valgte partiet å oppløse seg selv og gå inn i DKP og Enhedslisten. På dette tidspunktet var partiet kun representert i bystyret i København.

Referanser
----------

1. 1 2   (på da) *Den Store Danske Encyklopædi*, 1994, OL23721854W, Den Store Danske-ID Fælles\_Kurs, Wikidata Q1186818,

Portal: Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |
Kandelaber i empirestil
Med **kandelaber** menes idag vanligvis en stor og staselig lysestake med to eller flere armer. I antikken var det fra begynnelsen en enkel lysestake laget av tre, vannrør, leire eller metall. Etter hvert ble det til en kunstnerisk utført praktlysestake som stod på gulvet og som ofte var helt opp til 2 til 3 meter høy. Oppå denne stilte man lamper eller brente røkelse. I denne utviklede form ble kandelaberen tilvirket av bronse, marmor eller alabast og utsmykket med bladverk, menneske- og dyreskikkelser, relieffer osv.

Kandelaberens deler var *foten*, vanligvis laget av tre dyreføtter (ofte løvepoter), det lange *skaftet*, som i de fleste tilfeller var riflet, samt *kronen*, øverst formet som en flat skål. I den romerske keisertiden laget man svært utsmykkede luksuskandelabrer av edle metaller i form av akantusstand, murgrøntomkransede stammer med blomsterkalker eller vaser øverst. Ofte lot man skaftet dele seg til armer, som lamper hang ned fra i fine kjeder. En slik lysoppsats kaltes hos romerne *lychnuchus* (av gresk *lychnuchos*, "lysestake"). Tempel, palasser og offentlige bad ble rikelig prydet med kandelabrer.

Av en helt annen karakter, men i sin art fortreffelige, er de kandelaberformer som den romanske og den gotiske kunsten utviklet. Renessansen tok her som på andre områder opp i seg antikkens former, men gjorde kandelaberens skaft svulmende og rikere ledet. Kandelaberen ble brukt såvel i antikken som, etter dennes forbilde, i renessansen som et rent dekorativt motiv i pilasterfyllinger og lignende.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data)
 |
**Adamseplene** er en norsk trondheimsbasert revy- og musikkgruppe som ble grunnlagt i 1997. Gruppen besto i mange år av Ivar Nergaard, Klaus Joacim Sonstad og Hans Petter Nilsen.

Gruppas første forestilling var «Om mens og menn». Forestillingen hadde premiere på Veita Scene i mai 1998. De spilte senere to måneder i Trondheim samme høst. I 1999 ga de ut plata *adamseplene.no* på plateselskapet Norske Gram. I mars 2000 hadde de premiere på showet «Full Pupp», som også ble en publikumsvinner i Trondheim og omland. I 2001 ble showet overført til TV fordelt på seks episoder som ble sendt på NRK1 høsten 2001 under tittelen *Adamseplene: Full pupp*. I 2002 var de aktuelle med forestillingen "Sånn går no dagan" sammen med Marianne Meløy. Høsten 2006 var de aktuelle med forestillingen «Alle tiders julebord», på Trøndelag Teater. 

Musikerne Sola Jonsen (DumDumBoys), Truls Waagø (Trondheim Symfoniorkester) og Jostein Ansnes (Dadafon) har også deltatt på noen av deres forestillinger.

Referanser
----------

1. 1 2  «Halløy her!». *adressa.no*. 3. mars 2002. Arkivert fra originalen 3. oktober 2021. Besøkt 3. oktober 2021.
2. ↑  «Adamseplene med tv-serie • ballade.no». *ballade.no*. 27. august 2001. Besøkt 3. oktober 2021.
**Kancellibygningen** er en bygning på Slotsholmen i København som i dag huser Finansministeriet. Den betegnes til tider også som **Den røde bygning**.

Kancellibygningen er fredet.

Historie
--------

Bygningen ble oppført av Frederik IV i 1721 for å huse sentraladministrasjonen, som ikke tok mer plass den gangen. Denne bygningen erstattet den foregående kansellibygningen som lå ved Holmens Kanal overfor Københavns slotts hovedport; etter utflyttingen i 1721 ble den gamle kansellibygningen revet.

*Kancellibygningen* er oppført i barokkstil og arkitekten var den kongelige byggmester, Johan Conrad Ernst. Anleggsarbeidet begynte i juni 1716 og bygningen var innflytningsklar etter en byggeperiode på 5 år, noe som var en forholdsvis kort byggeperiode.

Bygningen er i tre fløyer, hver med tre etasjer og kjeller. Byggegrunnen er irregulær i sin form ettersom de to sidefløyene ikke er like lange og hjørnet ved Christiansborgs slottsplass ikke er rettvinklet. Men da midtfløyen er hovedfasaden og symmetrisk oppbygget med en port i midten, merker man ikke den irregulære formen i særlig grad. 

*Kancellibygningen* ble bygget opp mot Proviantgården og Biblioteksbygningen som lå bakved og som var forbundet med Københavns slott via lønngang i første etasjes høyde.

Innredning
----------

Bygningen skulle inneholde kanselliene (det danske og det tyske) sammen med Rentekammeret og Krigskollegiet, og den var hovedsakelig innredet med kontorer; i dag betraktes den da også som Danmarks eldste kontorbygning. Da første etasje hadde direkte adgang til slottet, var det naturlig nok her de sentrale kontorer og funksjoner ble plassert. Nærmest slottet ut mot slottsplassen plasserte man Gehejmekonseillets lokaler og premierministerens kontor.

Ned gjennom midtfløyen løper en gang, «Stengangen», hvor det ligger kontorer på hver side. Nærmest konseillets lokaler satt oversekrætæren i det tyske kanselli og det rom, som i dag betegnes som «Struenseeværelset», står fremdeles med opprinnelige tapeter.

I den motsatte enden av Stengangen kom man til Rentekammerets kollegiesal, som var det største rom i bygningen. Dette rommet viser også stadig tegn på datidens overdådige innredning, idet det har et rikt utsmykket stukkloft med et maleri av Hendrik Krock.

Galleri
-------

* Tegning som viser slottsplassen rundt 1730 med Københavns slott til høyre og den dengang nesten nyoppførte Kancellibygning midt foran til venstre.Tegning som viser slottsplassen rundt 1730 med Københavns slott til høyre og den dengang nesten nyoppførte Kancellibygning midt foran til venstre.
* Arkitekt J.C. Ernsts opprinnelige plan over første etasje som var hovedetasjenArkitekt J.C. Ernsts opprinnelige plan over første etasje som var hovedetasjen

Referanser
----------

1. ↑  Kancellibygningen fra Kulturstyrelsen / Fredede & Bevaringsværdige Bygninger

Kilder
------

* Selskabet for Københavns historie
* Før og Nu – historisk, topografisk tidsskrift, Supplement nr. 2, 1925-27.
* Finansministeriet: Den røde bygning

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |

Portal: Danmark
**Dick Forshaw** (født 20. august 1895 i Preston, død 1963) var en engelsk fotballspiller. Mest kjent er han fra tiden i Liverpool.

Karriere
--------

Forshaw spilte både for Nottingham Forest og Middlesbrough under 1. verdenskrig. 31. juli 1919 kom han gratis til Liverpool. Han fikk sin debut 8. september i 1-0 tapet i bortekampen mot Arsenal på Highbury. Hans første mål kom 12 dager senere i bortekampen mot Aston Villa på Villa Park. Målet hans ble det eneste i kampen.

Forshaw var med på laget som vant ligaen både i sesongen 1921/1922 og 1922/1923.

Totalt spilte Forshaw 288 kamper for Liverpool og scoret 124 mål for Anfield-klubben. Sesongen 1925/1926 scoret han 29 mål på 35 kamper og ble med det klubbens topscorer. Noe han også hadde vært i sesongen før.

3. mars 1927 signerte han for naboklubben Everton. Forshaw gikk til Wolverhampton i 1929. Han var også innom Hednesford Town og Rhyl Athletic før han la støvlene på hylla.

Forshaw døde i 1963.

Statistikk
----------

### Kamper - mål

* **Liverpool:** 266 ligakamper – 117 ligamål
* **Liverpool:** 288 kamper – 124 mål.

### Meritter for Liverpool

* **1921/1922:** Ligamester 1. Divisjon.
* **1922/1923:** Ligamester 1. Divisjon.

Se også
-------

* Statistikk om Liverpool FC.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* Profil på LFChistory.net
* Profil på Liverpools offisielle hjemmeside

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Geni
 |
**Ishavsreddik** (latin: *Cakile maritima* ssp *islandica*) er en sjelden, ettårig plante av strandreddikslekten i korsblomstfamilien *(Brassicaceae)*, som vokser langs kysten i strandsonen på havstrand med sand. Den er 10-55 cm lang og krypende eller svakt oppreist. Ishavsreddik har forgrenede stilker og lyst blå eller bleklilla blomster. Frøene flyter og spres over havet.

Planten er forgrenet, har svært uregelmessige blader, og disse er da brede, spatelformede og dypt parflikete. Bladene er det viktigste kjennetegnet for å skille den fra de andre strandreddikene. 

Langs stilken er det ellers skulpene som er iøynefallende, ikke bladene. Om høsten dannes en 15-20 mm lang, dypgrønn skulpe som er toleddet med et lite, nedre skulpeledd som mangler horn. 

Blomstene er blekt rosa, eller hvit-rosa. De har fire små kronblad, 7–10 mm lange, med gul blomsterbunn. Blomstene sitter 2–6 stk i en blomsterklase. Blomstringen skjer i juli-september.

Underarter
----------

Det finnes i alt fire underarter av strandreddik i vår del av verden, som er svært vanskelige å skjelne fra hverandre visuelt:

* Strandreddik, *Cakile maritima* ssp *maritima)*
* Østersjøreddik, *Cakile maritima* ssp *baltica)* fra Østersjøen til Sør-Norge
* Nordsjøreddik, *Cakile maritima* ssp *integrifolia)* fra Mandal til Fræna
* Ishavsreddik, *Cakile maritima* ssp *islandica)* fra Nord-Trøndelag til Finnmark, Island og Færøyene

Alle underarter og varianter er ettårige og har svært like utseende.

Utbredelse
----------

I Norden vokser Ishavsreddik langs de moderat arktiske kystene – i Finnmark, Troms, Nordland, Island og Færøyene. Den finnes dog ikke på Svalbard.

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen har ingen egenskaper for arter i Wikidata*
***Dick Turpin*** er en britisk action- og eventyrserie om den engelske legenden Dick Turpin som ble sendt på ITV fra 1979 til 1982. Serien var satt i 1700-tallets England og handlet om bondesønnen Dick Turpin som returnerte til sitt hjemsted etter tre års militærtjeneste i Flandern bare for å oppdage at foreldrene hadde blir fralurt gården og han selv snytt for arven av den skrupuløse landeieren Sir John Glutton. Som en konsekvens av dette hadde foreldrene omkommet av sult. Fattig og bitter valgte han å begi seg inn på en karriere som ransmann. Han fikk raskt et rykte som en farlig landeveisrøver og etterhvert fikk han følge av Swifnick, en annen lovløs ung mann som han tok under sine vinger. Rollen som Dick Turpin ble spilt av Richard O'Sullivan, mens hans kompanjong ble spilt av Michael Deeks. Serien ble skapt av Richard Carpenter, Paul Knight og Sydney Cole. Serien var løst basert på den engelske legenden Dick Turpin.

Serien ble sendt på NRK i begynnelsen av 1980-årene.

Roller
------

* Richard O'Sullivan — Dick Turpin
* Michael Deeks — Swiftnick
* Christopher Benjamin — Sir John Glutton
* David Daker — Captain Nathan Spiker
* Alfie Bass — Isaac Rag
* Joan Rhodes — Big Nell
* Keith James — Davy
* Annabelle Lee — Poll Maggot
* Jo Rowbottom — Mary Smith

Referanser
----------

1. ↑  «Dick Turpin – Nostalgia Central». *nostalgiacentral.com* **(engelsk)**. 24. juni 2014. Besøkt 15. september 2022.
2. ↑  «Arbeiderbladet 1980.06.30». s. 27.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Dick Turpin* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Dick Turpin* på The Movie Database – TV Rediger på Wikidata
**Isfjorden Hockey**, er en ishockeyklubb fra Isfjorden, Rauma kommune og holder til i Furulia Amfi som er en utendørs ishockeybane. Anlegget ble offisielt åpnet 30. desember 2017, Banene er under bruk under sesongen som er 4-5 måneder i perioden.

Bakgrunn
--------

Isfjorden Hockey er en del av Isfjorden Idrettslag og ble starta på 2010-tallet.
Søndag 11. februar 2018 ble den aller første ishockeykampen på kunstisbane Furulia Amfi var mellom Isfjorden Hockey og Leik hockey G 15 fra Melhus og dommere var da GET-dommer Petter Hegle og hans to sønner fra Trondheim, Leik vant forøvrig 6 – 5. Isfjorden spilte med Hjemmedraktene til Vålerenga Ishockey med VIF logo, blå og rødt. Og ikke i de offisielle draktene som er lyserødt og svart.

Referanser
----------

1. ↑  i norsk ishockey hedres[*død lenke*]
2. ↑  Verdens første ishockeykamp på Furulia Amfi søndag[*død lenke*]
3. ↑  først ute med hockeybane[*død lenke*]
4. ↑  Verdens første ishockeykamp på Furulia Amfi søndag[*død lenke*] Åndalsnes Avis

Eksterne lenker
---------------

* Offisielle hjemmeside Arkivert 17. mars 2020 hos Wayback Machine.
**Øivin Fjeld** (født 25. mai 1951 i Fredrikstad) er en norsk gitarist og gitarmaker. Han er best kjent for å ha designet og konstruert gitaren G-Sharp, som trakteres av størrelser som Mark Knopfler, Eric Clapton, Scotty Moore og Tommy Emmanuel, og i Norge blant andre Unni Wilhelmsen og Jarle Bernhoft.

Virksomhet
----------

Fjeld hadde bygget og reparert gitarer i årevis på sitt gitarverksted i Fredrikstad, og var en periode samtidig hovedlæreren på gitarfakultetet ved Musikk Instrument Akademiet (MIA) i Sarpsborg. Her satte han seg fore å bygge noe unikt, og når han prøvde varianter av *kortskalagitarer* fant han lyden han lette etter i G#-stemming. Denne prototypen ble en mal hans studenter brukte for å lære å bygge gitarer.

Fjeld planla aldri noen kommersialisering av gitaren, men på grunn av stadige forespørsler fra gitarspillende venner og bekjente startet han etter hvert en liten produksjon. Etterspørselen ble større enn forventet, og serieproduksjonen av G-Sharp OF-1 startet i 2005.

Fjeld takket i 2006 nei til et tilbud fra Fender, som ville overta produksjon og distribusjon av gitaren. I 2014 solgte Øivin Fjeld rettighetene til G-Sharp-gitaren til Frank Pedersen, som opprinnelig var fra Rolvsøy, men da holdt til i USA. Fjeld ga i intervjuer uttrykk for at han var tilfreds med at gitaren ikke endte opp i det som kunne blitt den nederste skrivebordsskuffen hos Fender, og følte seg trygg på at gitaren hans til slutt havnet i de rette hender.

Per 2015 bygger og reparerer Fjeld fremdeles gitarer ved sitt verksted i Fredrikstad.

Referanser
----------

1. 1 2  «G-Sharp OF-1». *g-sharpguitars.freesite.host*. Arkivert fra originalen 25. november 2015. Besøkt 25. november 2015.  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 25. november 2015. Besøkt 25. november 2015.
2. ↑  «Øivin Fjeld - G#». norskegitarer.no. Besøkt 26. oktober 2015.
3. ↑  «Fender vil ha Fjeld-gitaren». Fredriksstad Blad. Besøkt 26. oktober 2015.
4. ↑  «Øivin Fjeld har solgt G Sharp-eventyret». Fredriksstad Blad. Besøkt 26. oktober 2015. «Torsdag kveld fikk Øivin Fjelds G Sharp-gitar ny eier i USA. Og kjøperen er ingen hvem som helst: forretningsmannen Frank Pedersen fra Rolvsøy.»

Eksterne lenker
---------------

* G-Sharp Guitars
**Øivind Bergh** (født 11. mars 1962) er en norsk biolog og havforsker. Han er ansatt som forsker I ved Havforskningsinstituttet, og har vært programleder (1998–2003) og leder av instituttets fiskehelsegruppe (2004–2008). Han var professor II i fiskehelse (fiskebakteriologi) ved Institutt for biologi (nå Institutt for biovitenskap) ved Universitetet i Bergen i perioden 2006–2011.

Bergh ble cand.mag. ved Universitetet i Bergen i 1985, cand.scient. i biologi ved samme universitet i 1988 (med hovedoppgaven *Røntgenmikroanalyse av enkeltceller i mikrobielle populasjoner*) og dr.scient. i biologi ved samme universitet i 1996. Han har rundt 100 internasjonale publikasjoner, vesentlig om akvakultur og miljøvirkninger av akvakultur, samt sykdom hos tidlige livsstadier av fisk og skjell. Han har også utgitt lærebokkapitler og en rekke populærvitenskapelige artikler og kronikker. Han var koordinator for EU-forskningsprosjektet COEXIST – *Interaction in coastal waters – aroadmap to sustainable integration of aquaculture and fisheries* (2010–2013), og har deltatt i en rekke andre EU-prosjekter (FP5, FP 7 og Horizon 2020) og prosjekter finansiert av Norges forskningsråd. Han ble i 2014 medlem av Vitenskapskomiteen for mattrygghet, nå Vitenskapskomiteen for mat og miljø, der han var knyttet til faggruppen for mikrobiell økologi.

Han mottok John Martin Award fra American Society for Limnology and Oceanography i 2011.

Bergh er styremedlem i Arbeiderpartiets Universitetslag.

Referanser
----------

1. 1 2 3  «Øivind Bergh». Havforskningsinstituttet. Besøkt 16. oktober 2022.
2. ↑  «Øivind Bergh». Arbeiderpartiets Universitetslag. Besøkt 9. desember 2022.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Publikasjoner av Øivind Bergh (havforsker) i BIBSYS
* (no) Publikasjoner av Øivind Bergh (havforsker) i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
* Øivind Bergh ansatte havforskningsinstituttet, imr.no

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** ISNI **·** CRIStin
 |
**Øivind Johnssen** (født 26. mai 1922, død 1. februar 2005) var en norsk skuespiller, sportsjournalist og TV-kjendis.

Under den andre verdenskrig flyktet han til London i 1942 og debuterte i radio da han leste et dikt av Nordahl Grieg fra skotske Fort Nigg i 1944. I 1945 hadde han roller i Radioteatret. Han startet ved Trøndelag Teater og var blant annet Orlando i *Hamlet* (1949). Senere var han ved Studioteatret, Den Nationale Scene og Nationaltheatret. 

I 1959 ble Johnssen ansatt i NRK som sportskommentator, med fotball, skihopping, skiskyting og kunstløp som spesialfelt. Han gikk fra radio til TV i 1964 og var ved alle OL fra og med Innsbruck i 1964 til og med Seoul i 1988. I Seoul ble han rammet av et hjerneslag som han kom seg etter. 

Han kommenterte også Tippekampen 77 ganger fra England i 20 år. Johnsen hadde også i flere år ansvaret for å kommentere NRKs dekning av 17. mai-feiringen.

Filmkarriere
------------

* *Venner* (1960)
* *Støv på hjernen* (1959)
* *I slik en natt* (1958)
* *Savnet siden mandag* (1955)
* *Kasserer Jensen* (1954)
* *Trine!* (1952)
* *Storfolk og småfolk* (1951)

Referanser
----------

1. ↑  Truls Andersen (10.1.1987). «Øivinds siste kamp». VG.
2. ↑  Olav Gran-Olsson (8.2.2005). «Øivind Johnssen, nekrolog». Aftenposten.
3. ↑  Se profil på Internet Movie Database

Eksterne lenker
---------------

* (en) Øivind Johnssen på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) Øivind Johnssen hos Nationaltheatret Rediger på Wikidata

* (no) Øivind Johnssen hos Sceneweb Rediger på Wikidata

* (en) Øivind Johnssen hos The Movie Database Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Historisk befolkningsregister
 |
***Dryocampa rubicunda*** er en sommerfugl som tilhører familien påfuglspinnere (Saturniidae). Denne forholdsvis lille, gule og rosa arten finnes i den østlige delen av Nord-Amerika.

Utseende
--------

En ganske liten (vingespenn 32 – 50 mm), gul og rosa spinner. Antennene, beina og mesteparten av forvingene er rosa, kroppen, bakvingene og et kileformetet tverrbånd på forvingen er gule. Larven er lysegrønn med svarte lengdestriper og rød hodekapsel, på det andre kroppssegmentet er det to korte, svarte, trådformede vedheng.

Levevis
-------

Larvene lever helst på lønn (*Acer* spp.), blant annet rødlønn (*Acer rubrum*), sukkerlønn (*Acer saccharum*), sølvlønn (*Acer saccharinum*) og asklønn (*Acer negundo*). I nord er det bare én generasjon, lenger sør to eller kanskje tre generasjoner per år. I år med store forekomster kan de gjøre noe skade på skogen. Larvene er selskapelige i de tre første larvestadiene, men lever enslig i de to siste. De voksne flyr om natten og kommer til lys. Hunnen sender ut feromoner som hannen kan oppdage på lang avstand.

Utbredelse
----------

Arten finnes i det østlige Nord-Amerika fra Ontario og Quebec i nord til Florida i sør.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Dryocampa rubicunda* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Dryocampa rubicunda* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Dryocampa rubicunda* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Dryocampa rubicunda* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Dryocampa rubicunda* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Dryocampa rubicunda* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Dryocampa rubicunda* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* Saturniidae Web - *Dryocampa*. Med bilder av de fleste artene

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN
 |
*For flere personer med samme navn se pekersiden Christian Haugen.*

**Christian Haugen** (født 2. november 1894 i Kristiania, død 1948) var en norsk forfatter.

Haugen hadde en stor produksjon av kriminal- og spenningsromaner, føljetonger, noveller og tegneserier dels under eget navn og dels under pseudonymene **K. Anthony**, **James Anthony** og **James K. Anthony**. Han var en nær venn av Sven Elvestad, og skrev med dennes tillatelse også Asbjørn Krag-romaner under Elvestads pseudonym Stein Riverton for utgivelse i Sverige. Etter Elvestads død fullførte han dennes manus *Fru Alexandra den store* som ble utgitt med forfatternavn Stein Riverton. Flere av Haugens bøker er først eller bare utgitt på svensk. Han ble dessuten oversatt til tysk, spansk, nederlandsk og finsk.

Flere av Haugens føljetonger og bøker ble omskrevet til tegneserier for *Arbeidermagasinet*. Han skrev også direkte for tegneseriemediet. Blant tegneserier basert på Haugens bøker kan nevnes science fiction-romanen *Reisen til Ken* (1925), som ble grunnlaget for en serie med tegninger av Arent Christensen i *Arbeidermagasinet* 1935–36. Denne tegneserien ble gjenutgitt i bokform i 1993.

Kilder
------

* Odd Magnar Syversen: «Eventyret og eventyrfortelleren» i Christian Haugen og Arent Christensen: *Reisen til Ken*, Thule forlag, Ridabu, 1993

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF
 |
**Karen Nystrom** (født 17. juni 1969) er en canadisk ishockeyspiller som deltok i De olympiske vinterleker i 1998 i Nagano.

Nystrom vant en olympisk solvmedalje i ishockey under Vinter-OL i 1998 i Nagano. Hun var med på det canadiske laget som kom på andreplass i ishockeyturneringen for damer bak USA. Det var første gangen ishockey for damer var med på det olympiske programmet.[] Seks nasjoner deltok. Canada ble nummer to i gruppespillet og fikk dermed spille finale mot USA som vant gruppespillet. Canada tapte finalen 1–3.

OL-medaljer
-----------

* 1998 Japans flagg Nagano - Sølv Sølv i ishockey, damer Canadas flagg Canada

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Karen Nystrom – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Karen Nystrom – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Karen Nystrom – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Karen Nystrom – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Karen Nystrom – Canadian Olympic Committee Rediger på Wikidata

* (en) Karen Nystrom – Eliteprospects.com Rediger på Wikidata
**Deegenøya** er en av de mindre øyene i Bastianøyane, Svalbard, beliggende øst av Wilhelmøya og nordvest av Spitsbergen. Øyen er langstrakt med lengde 1,5 km i øst-vestlig retning, mens breden ikke overskrider 300 m. Den består av lave basaltklipper og det høyeste punktet er 32 m. Bastianøyane ble oppdaget i 1867 av Nils Fredrik Rønnbeck, den første som seilte rundt Spitsbergen.

De fleste øyene i Bastianøyane ble navngitt under den første tyske polarekspedisjon (1868), ledet av Carl Koldewey, og denne er oppkalt etter Kammerrichtsgerat Deegen, en tysk adelig fra Leipzig. 

Langs nordvestsiden ligger en del unavnede holmer. Nærmeste øyer er Kiepertøya ca 700 m mot øst, og Klödenøya 1,5 km mot nord og Geograføya 2,3 km mot nordvest.

Dyrelivet består i stor grad av isbjørn.

Eksterne lenker
---------------

* Deegenøya *Stadnamn i norske polarområde*, Norsk polarinstitutt

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Norsk polarinstitutt
 |
Christian Grøgaards hus i Nygårdsgate i Lillesand
**Troels Christian Grøgaard** (født 1800 i Lillesand, død 1846 i USA) var en tidlig norsk utvandrer til USA. Grøgaard var sønn av eidsvoldsmann Hans Jacob Grøgaard. Han fikk en god utdannelse, og drev som kjøpmann i Lillesand med varierende hell. Han var også en periode lensmann på stedet.

Grøgaard fikk oppført huset som idag er kjent som Tingsalen. Huset ble påbygd flere ganger siden, og har huset alt fra butikk til seilmakerloft, fra sykestue til kino, Lillesands første skole, og mye annet. Noen meter lengre ned i samme gate ligger kjøpmannsgården tilhørende hans storebror, Johannes Grøgaard. Denne er idag Lillesand by- og sjøfartsmuseum. 

Dårlig helse og/eller økonomiske problemer skal ha vært bakgrunnen for at Grøgaard med familie dro til USA, nærmere bestemt Texas, på 1840-tallet. Der døde han dessverre, og etterlot seg kone og barn. Det var egentlig meningen at Grøgaard skulle være de norske kolonistenes prest og lærer, men han endte opp med å drive butikk isteden. 

Snart døde også Grøgaards enke, og barna ble fordelt i lokalmiljøet. Tre av sønnene hans sloss i den amerikanske borgerkrigen på sørstatenes side, og det er fortsatt mange etterkommere av Grøgaard i USA.
**Karen Margrethe Kuvaas** (født 14. juni 1947) er en norsk lokalpolitiker, som representerer Arbeiderpartiet, fra Narvik i Nordland. Hun var ordfører i Narvik fra 2007 til 2011. Hun er utdannet spesialpedagog og har arbeidet som lærer, senere som studieleder og lektor ved Høgskolen i Narvik og som administrerende direktør.

Kuvaas var medlem av kommunestyret i Narvik fra 1983 til 1991, da som representant for Sosialistisk Venstreparti. Fra 1992 var hun rektor ved Ankenes skole, inntil hun ble skolesjef i 1995. I 2003 ble hun valgt inn i kommunestyret som representant for Arbeiderpartiet.
I 2007 ble Karen Kuvaas valgt til Narviks første kvinnelige ordfører.

Sammen med ordførerne i Hattfjelldal, Hemnes og Rana ble Kuvaas landskjent i november 2007, som følge av avsløringen av Terra-skandalen, da det viste seg at kommunen hadde satset fremtidige kraftinntekter i amerikanske fondsprodukter solgt av Terra Securities på vegne av den amerikanske storbanken Citibank.

Kuvaas gikk ikke til gjenvalg i 2011. I 2012 ble hun ansatt som lærer ved montessoriskolen på Bleik i Andøy.

Referanser
----------

1. ↑  «Fremover 12. mars 1987». s. 4.
2. ↑  «Fremover 8. juli 1995». s. 3 (notis).
3. ↑  «Fremover 1. november 2003». s. 14 og 15.
4. ↑  Frank Lynum (21. november 2007). «Skulle ha mer enn kommunene». Aftenposten/E24. Arkivert fra originalen 22. november 2007. Besøkt 22. november 2007.
5. ↑  *Kommunal Rapport* 22. august 2011. Terra-ordførere søker gjenvalg. Besøkt 24. oktober 2022.
6. ↑  *Andøyposten* 1. november 2012. Side 6.
Flagget til KNLA
**Karen National Liberation Army** (KNLA) er den militære delen av Karen National Union (KNU). På tiden da Burma fikk sin uavhengighet fra Storbritannia i 1948, var der betraktelig spenning mellom Karen-folket og Burma. Noen Karenere søkte uavhengighet, mens andre søkte selvstyre innenfor Burma. Tidlig i 1949, gikk deler av en sosialistisk politisk milits etablert av regjeringen amok i Karen-folket sitt bomområde. Den burmesiske regjeringen arresterte den karenske lederen av militæret og erstattet han med en den radikale burmesiske og anti-karenske nasjonalisten Ne Win. Dette førte til borgerkrig med noen karenske enheter i den burmesiske hæren, der noen enheter skiftet side til den karenske siden, og andre ble fengslet av regjeringen. 

Tidlig i kampen, erobret karenske styrker mye av det nordlige Burma, inklusive byer som Mandalay og etablerte sterke posisjoner utenfor Rangoon ved Insein. Men da styrkene ikke hadde en havneby som de kunne motta forsyninger fra, trakk de karenske styrkene seg gradvis tilbake til det sørøstlige Burma. Siden da, har KNLA slåss for en uavhengig stat, med navn Kawthoolei, som skal være i det østlige Burma nær grensen med Thailand og i andre områder der Karen-folket bor.

Karen-konflikten er den mest langvarige uavhengighetskonflikten i verden, da den har pågått i nesten 60 år.

Se også
-------

* Karen-folket
* Karen National Union

Referanser
----------

1. ↑  BBC News: Burmese rebel leader is shot dead, 13. februar 2008

Eksterne lenker
---------------

* Karen National Liberation Army
**Yola** er et utdødd vestgermansk språk som ble snakket i Wexford i Irland. Det er en grein av mellomengelsk, innført av de engelskmenn som fulgte de normanniske baronene Strongbow og Robert Fitz-Stephen til østlige Irland i 1169.

Dialekten som i tiden før det døde ut var kjent som *yola* i betydning «gammel». Det utviklet seg adskilt fra mellomengelsk (som siden ble moderne engelsk). Antagelig som et resultat av sin geografisk isolasjon og den dominerende jordbrukskarakteren i de samfunnene som det ble snakket utviklet *yola* seg lite i gjennom århundrene fra det ankom i Irland, bortsett fra at en del irske ord ble tatt inn. På begynnelsen av 1800-tallet var språket helt klart forskjellig fra all engelsk som ble snakket andre steder i verden.

Språket fortsatte å bli snakket i sørlige Wexford fram til midten av 1800-tallet da det gradvis ble erstattet av moderne irsk-engelsk. Det bukket under av de samme sosiale, politiske og økonomiske prosessene som også utryddet irsk språk og på slutten av århundret var det lite igjen av yolas unike lingvistiske arv.

Litteratur
----------

* O'Rahilly, T. F (1932): «The Accent in the English of South-east Wexford». *Irish Dialects Past and Present. Dublin: Browne and Nolan*. ss. 94–98. Reprinted 1972 by the Dublin Institute for Advanced Studies, ISBN 0-901282-55-3.

Eksterne lenker
---------------

* Jacob Poole of Growtown — And the Yola Dialect Arkivert 22. februar 2005 hos Wayback Machine.
* A Glossary of Yola

| * v
* d
* r
Utdødde germanske språk |
| --- |
| Burgundisk **·** Gotisk **·** Krimgotisk **·** Norn **·** Vandalsk **·** Yola |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | UNESCO lang
 |

1. ↑  .
**«Let's Call the Whole Thing Off»** er en amerikansk sang med melodi av George Gershwin og tekst av Ira Gershwin, som ble skrevet til filmen *Skal vi danse* (1937), hvor den ble introdusert av Ginger Rogers og Fred Astaire som en del av deres feirede danseduett på rulleskøyter.

Sangen er mest kjent for sin «You like tomathos» og «I like tomatos» samt andre vers som sammenlikner deres ulike regionale dialekter. 

«Let's Call the Whole Thing Off» lå rangert på en 34.-plass på AFI's 100 Years... 100 Songs.

Notable innspillinger
---------------------

* Ella Fitzgerald – *Ella Fitzgerald Sings the George and Ira Gershwin Songbook* (1959)
* Fred Astaire med Johnny Green & His Orchestra (1937)

Norsk versjon
-------------

Prima Vera skrev en humoristisk norsk tekst. På norsk bærer den tittelen «Grepa tolk». Den ble utgitt av Prima Vera på LP-platen *Brakara* (RCA Victor PL 40029) i 1978.

På film
-------

Versjonen med Ella Fitzgerald og Louis Armstrong ble anvendt i filmen *When Harry Met Sally*.

Referanser
----------

1. ↑  Internet Movie Database – Shall We Dance (1937) – Soundtracks
2. ↑  America's Greatest Music in the Movies
3. ↑  Ella Fitzgerald Discography – Part 2 – The Verve Years part 1 Arkivert 29. september 2011 hos Wayback Machine.
4. ↑  Astaire on 78 Arkivert 2. desember 2008 hos Wayback Machine.
5. ↑  Se plateetiketten
**Almeland** er en gammel gård beliggende like utenfor Bergen. Gården var sentral i Fana-økonomien fra tidlig middelalder, men området har vært drevet siden vikingtiden. Med egne verksteder drevet av egen vannkraft hadde gården en eksepsjonell verdiproduksjon og var viden kjent for sitt håndverk. I særdeleshet var smedarbeidene fra Indre Almeland høyt verdsatt. Det gamle verkstedet ble revet rundt år 2000, laftebygget var da i svært dårlig stand.

I dag er det ingen almetrær igjen på Almeland. Stedet har sitt navn fra den høye forekomsten av edelløvskog av alm. Denne skogen ga verdifullt trevirke til videreforedling og bidro sterkt til den økonomiske styrke som lå bak gården i århundrer.

Forekomsten av edelløvskog sier mye om den lune og solrike topografien. I tillegg til edeltrær har gården i alle tider hatt rik tilgang på vilt.

Eksterne lenker
---------------

* Bergen byleksikon på nett, om Almeland

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Bergen byleksikon **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Richard «Dick» MacNeill** (født 7. januar 1898 i Pasuruan i Nederlandsk Østindia, død 3. juni 1963 i Heemstede) var en nederlandsk fotballspiller som deltok i de olympiske leker 1920 i Antwerpen.

MacNeill var målvakt på det nederlandske fotballaget som kom på tredjeplass i den olympiske fotballturneringen under OL 1920 i Antwerpen. Det var fjorten lag som deltok i fotballturneringen som ble avviklet i perioden 28. august til 5. september 1920. Belgia og Tsjekkoslovakia møttes i finalen på olympiastadion i Antwerpen. Belgia ledet kampen med 2-0 i slutten av første omgang da spillerne fra Tsjekkoslovakia forlot banen i protest mot dommeren. Tsjekkoslovakia ble diskvalifisert og Belgia ble olympiske mestere i fotball.

Nederland som hadde tapt semifinalen til Belgia med 0-3 fikk da en mulighet å spille om sølvmedaljene. De fikk møte Spania i en sølvfinale, Spania som hadde tapt kvartfinalen til Belgia fikk etter at Tsjekkoslovakia ble diskvalifisert og Frankrike, som tapte semifinalen mot Nederland, hadde reist hjem en mulighet til å spille om sølvplassen. Spania vant over Sverige med 2-1 og over Italia med 2-0 og var dermed kvalifisert til å møte Nederland i en kamp om sølvmedaljene.

Nederland tapte sølvfinalen til Spania med 1-3 som ble spilt på olympiastadion i Antwerpen 5. september 1920.

OL-medaljer
-----------

* Bronse 1920 Belgias flagg Belgia - Bronse i fotball Nederlands flagg Nederland

Referanser
----------

1. ↑   transfermarkt.com, Transfermarkt spiller-ID 153021, oppført som Dick MacNeill †[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Dick MacNeill – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Dick MacNeill – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Dick MacNeill – FIFA Rediger på Wikidata

* (en) Dick MacNeill – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) Dick MacNeill – FootballDatabase.eu Rediger på Wikidata

* (en) Dick MacNeill – EU-Football.info Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Geni
 |