recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Øystein Hovdkinn** (født 18. august 1947 i Lom) er en norsk diplomat og tidligere ambassadør.

Han er født i Lom og vokste opp i Vågå. Av utdannelse er han cand. philol. med historie hovedfag fra Universitetet i Oslo (UiO). Han ble opptatt i utenrikstjenesten i 1976 og tjenestegjorde blant annet ved den norske EF-delegasjonen i Brussel og ved ambassaden i Bonn. I 1990 ble han utnevnt til byråsjef i UD. Fra 1994 var han ministerråd ved den norske OSSE-delegasjonen i Wien før han i 2000 ble utnevnt til avdelingsdirektør i UDs Europaavdeling. I perioden 2003-2006 var han visegeneralsekretær i EFTA. Han var generalkonsul i Edinburgh (Skottland) 2006-2008. Hans siste stasjonering var som ambassadør til Romania og Moldova 2008-2013.

Han har også utgitt to bøker om gamle ord og uttrykk i Vågåmålet og lokalhistorie i Vågå. 

Hovdkinn er kommandør av Den Kongelige Norske Fortjenstorden og er tildelt storkorset av den rumenske Pentru Merit-ordenen.

Referanser
----------

1. ↑  75 års omtale i Aftenposten 18. august 2022
2. ↑  Øystein Hovdkinn - Store norske leksikon
3. ↑  Øystein Hovdkinn - kongehuset.no
**Nattvekterstat** (eller bare **vekterstat**) er et uttrykk for en stat som påtar seg minimum av offentlige oppgaver. Idealtypisk sett begrenser oppgavene seg til politi, rettsvesen og forsvar.

Politisk er det oftest libertarianere som går inn for gjeninnføring av nattvekterstaten i europeiske land. I De forente stater derimot, er oppslutningen langt bredere om et syn på statens rolle som minner om nattvekterstaten.

Historikere benytter ofte begrepet nattvekterstat retrospektivt og verdinøytralt for å beskrive statens rolle på 1800-tallet, nærmere bestemt mellom Napoleonskrigene og første verdenskrig. I denne perioden hadde statene svært begrensede oppgaver, og dens rolle i økonomien oversteg sjelden 10% av bruttonasjonalprodukt i fredstid.[] Det blir ofte hevdet[*av hvem?*] at et lavt statlig aktivitetsnivå også var datidens ideal i statsledelsen. Ideologisk var denne epoken preget av klassisk liberalisme, der statlig involvering i næringsvirksomhet stod langt lavere i kurs enn den forutgående merkantilismen eller i det senere sosialdemokratiet.[] Kritikere av dette synet[*hvem?*] hevder gjerne at det selv i nattvekterstatens tid foregikk en omfattende statsdirigert modernisering der offentlige ressurser ble brukt på investeringer. Det begrensede statengasjementet ses da på som et utslag av en lite utviklet økonomi som ikke muliggjorde en redistributiv statsmakt.[]

Litteratur
----------

* Rune Slagstad: *De nasjonale strateger*. Pax 1998/2001 ISBN 82-530-2336-7
* Fritz Hodne og Ola Honningdal Grytten: *Norsk økonomi i det nittende århundre*. Fagbokforlaget 2000 ISBN 82-7674-352-8
***Nattportieren*** (***The Night Manager***) er en roman av John le Carré som ble publisert i 1993. Det er hans første roman fra etter Den kalde krigen, og forteller om en hemmelig operasjon for å uskadeliggjøre en stor, internasjonal våpenhandler.

Romanen ble filmatisert av Susanne Bier i 2016.

Kontinuitet
-----------

I *Nattportieren* dukker Harry Palfrey, den korrupte juridiske rådgiveren til MI6, opp igjen, etter at han først var med i *Russlands hus* (*The Russia House*). Sir Anthony Bradshaw har tidligere vært med i epilogen i *Hemmelig pilegrim* (*The Secret Pilgrim*), der Leonard Burr også er med som den ungdommelige MI6-sjefen.

Handling
--------

John le Carré.
Jonathan Pine, en tidligere britisk soldat. Pine har en kompleks karakter med militær bakgrunn. Leserne møter ham først som ansatt ved Hotel Meister Palace i Zürich. Han er på vakt når den "verste mannen i verden" Richard Onslow Roper, ankommer med følget sitt en kald natt. Roper er en kriminell milliardær som selger ulovlige skytevåpen og rusmidler. Romanen handler om Pines opptatthet med å bli kvitt Ropers kriminelle virksomhet.

Pine møter Sophie i Kairo, en fransk-arabisk kvinne, elskerinnen til hotell-eieren, Freddie Hamid - som hadde bånd til Roper. Sophie gir Pine inkriminerende dokumenter og ber ham sende papirene videre til de egyptiske myndighetene. Pine gjør det, men ser bort fra advarselen om at Roper hadde bånd til britisk etterretning. Han sendte derfor eksemplarer til en venn i MI6. Kort tid senere ble Sophie funnet myrdet. Flere år senere arbeider Pine i Sveits. Pine blir kontaktet av en tidligere sjef Leonard Burr og Rex Goodhew, som planlegger en hemmelig operasjon mot Roper.

Pine er ivrig etter å hevne seg etter det som skjedde mot Sophie. Han går med på å gå undercover for å infiltrere Ropers gigantiske kriminelle imperium. Men operasjonen er imidlertid i fare på grunn av en konflikt mellom forskjellige byråer i det internasjonale etterretningssamfunnet, med en mistanke om at noen samarbeider med Roper et eller annet sted. Den første fasen krever at Pine fabrikkerer en kriminell identitet, og reiser først til Bahamas, hvor Roper bor. Pine vinner tilliten til Roper ved å "redde" sønnen hans fra en falsk kidnapping organisert av Leonard Burr.

Roper rekrutterer ham deretter til sin kriminelle organisasjon, som forberedelse til hans aller siste og største ulovlige våpen-avtale, med et colombiansk narkotika-kartell. Men det Pine ikke vet er at kartellets advokat, Dr. Paul Apostoll, i all hemmelighet er informant for det amerikanske FBI og Drug Enforcement Administration. Roper har avtalt å forsyne kartellet med blant annet våpen, i bytte for en stor forsendelse kokain - som Roper deretter planlegger å selge videre i Europa med et enormt overskudd. Korrupte fraksjoner innenfor både CIA og britisk etterretning tjener imidlertid på den ulovlige våpen-handelen. Men Pines sanne identitet blir røpet for Roper, og Pine blir holdt fanget på Ropers yacht og utsatt for tortur.

Referanser
----------

1. ↑  deadline.com

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | OCLC
 |
**Otte Rømer** (født ca. 1330, død 1411) var en norsk adelsmann, riksråd og godseier. 

Han nevnes første gang som medlem av riksrådet i 1370, da som yngstemann. Mellom 1398 og 1400 blir han slått til ridder. Han var fehirde i Trondheim rundt 1371–73, syslemann i Hålogaland i 1385, og høvedsmann på kongsgården i Bergen i 1390-årene. Han var også medlem av *formynderrådet* til barnekongen Olav Håkonsson 1380–1387, og deltok i krigføringen mot Albrecht av Mecklenburg i 1393.

Det er usikkert hvem som var hans foreldre og svigerforeldre, men historikeren Halvdan Koht antyder at det kan ha vært den svensk-mecklenburgske adelsmannen *Henning Rømer*, og at den norske Rømerslekten (også *Rømare, Ræmare, Reimar*) stammer fra en mecklenburgsk adelsætt med dette navnet. Otte giftet seg med *Gjertud* en gang før 1361. Koht nevner teorien om at hun kan ha vært datter av *Erling Vidkunnsson* på Bjarkøy*, men heller mer til å tro at hun var datter av riksråd* Svale Øversson *(d. 1363), ettersom Otte var part i arveoppgjøret etter Svale.* 

Otte mottok i 1361 godset etter avdøde Audun Hugleiksson fra kongen. Gjennom arv og på andre vis eide han gods i Østfold, Bergen, Trøndelag og Hålogaland. 

Otte hadde sønnen Svale Rømer (f. 1363), som også var riksråd og arvet Audun Hugleikssons ods etter faren. Datteren *Elsebe Ottesdatter* (d. 1448) ble gift med *Jep Fastulvsson* og arvet Austråttborgen etter faren. Jep (eller Jacob) Fastulvsson og hans slektsvåpen, er utgangspunktet for *Den yngre Rømerætten*, se også Rømer (slekt). Ottes andre datter *Margrete* (f. ca. 1365) ble gift med riksråd Gaute Eriksson (Galtung).

Referanser
----------

1. ↑   Genealogics[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Terje Sørensen: *Otte Rømer og fru Gjertrud til Austrått*
* Halvdan Koht. «Otte Rømer» I: *Norsk biografisk leksikon*; 1. utg.; bd XII. 1954

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon
 |
Gravis Gamepad.
**Advanced Gravis Computer Technology, Ltd.** var en produsent av periferienheter til datamaskiner. Selskapet ble grunnlagt i 1982 i British Columbia, Canada.

Et av deres mest kjente produkter var Gravis PC GamePad, som en gang var en av de mest populære at one time one of the most popular spill-kontrollere for PC, den en gang så allestedsnærværende *Gravis Joystick* (sort med røde knapper) og lydkortet Gravis Ultrasound, som konkurrerte med Sound Blaster. På sitt høyeste hadde selskapet nesten 300 ansatte, og var den største produsent i verden av Joysticker og gamepader.

Selskapet ble oppkjøpt av Kensington Computer Products Group i 1997

Referanser
----------

1. ↑  «Get a Grip!!!: Joysticks Past, Present & Future». *Next Generation*. Imagine Media. mai 1996. s. 39.
2. ↑  «Immersion and Gravis Partner to Create New Force Feedback Devices; Innovative Technology Extends Opportunities for Developers». Arkivert fra originalen 3. mars 2016. Besøkt 1. januar 2019.
**Schlatters sykdom**, også kalt **Osgood–Schlatters sykdom**, er en overbelastningssykdom hos ungdom som oppstår i fremre del av vekstsonen i skinnebeinet (tibia) like nedenfor kneet. Like ovenfor vekstsonen fester patellarsenen seg. Den utgjør det nedre festet til nesten all muskulatur på framsiden av låret som sørger for å strekke ut kneleddet. Når kneet er bøyd og benet belastes, kan strekk-kreftene i patellarsenen bli mange ganger tyngdekraften til personen, og det blir et voldsomt drag på leggbenet. Når ungdommene belaster kneet selv om det er smerter i det, kan vekstsonen bli bredere på framsiden og det blir mer hevelse i benstrukturen nedenfor festet til patellarsenen. Den kulen som dannes på skinnebeinet kan bli så stor at den er det første som treffer gulvet når pasienten står på kne.

En annen tilsvarende tilstand er Sinding-Larsens sykdom som affiserer vekstsonen i kneskjellet (patella).

Overbelastningene kan ofte opptre i forbindelse med lagidretter.[]

Eksterne lenker
---------------

* NHI.no – Schlatters sykdom hos Norsk Helseinformatikk Arkivert 30. april 2011 hos Wayback Machine.
* Omtale på ung.no

| * v
* d
* r
Helsemessige forbehold |
| --- |
| Helsenotis | Du bør aldri bruke informasjon fra internett, inkludert Wikipedia, som eneste kilde til avgjørelser eller tiltak i helsemessige spørsmål. Ved legemiddelspørsmål bør du rådspørre apotek eller lege, ved helsespørsmål relevant autorisert helsepersonell, og ved dyresykdom bør du rådspørre veterinær. Bruk aldri reseptbelagte legemidler uten etter råd fra lege. Søk råd på apoteket ved bruk av reseptfrie legemidler, kosttilskudd og naturmidler, spesielt om du også bruker reseptbelagte midler. Bruk av flere legemidler samtidig kan gi utilsiktede effekter. |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**«Höstvisa»** er en finlandssvensk sang med melodi av Erna Tauro og tekst av Tove Jansson.
Refrenget lyder slik: *«Skynda dej älskade, skynda att älska, dagarna mörknar minut för minut».*

11. november 1965 deltok Tauro med to bidrag i en visekonkurranse arrangert av rundradioen i Helsingfors. «Höstvisa» kom på tredjeplass.

Bo Andersson utgav sangen på singlen Love Records LRS 1079 i 1972

Kjell Hansson utgav den på plate i 1977.

En innspilling med den finlandssvenske visegruppen Cumulus var meget populær i Sverige.

Melodien ble i 1998 spilt inn på plate av Göteborgs Symfonietta i et instrumentalt arrangement av Tomas Blank, som også dirigerte.

Norsk versjon
-------------

Hanne Krogh har skrevet en norsk tekst. Den norske tittelen er «Høstvise». Krogh utgav den på singlen EMI 8C 006 37626  i 1980.

Listeplassering
---------------

Versjonen til Cumulus kom på den svenske singlelisten 26. august 1977 og lå der i 13 uker, hvorav en sjetteplass i to uker.

Referanser
----------

1. ↑  «BLF». Arkivert fra originalen 6. juni 2010. Besøkt 4. januar 2010.
2. ↑  Bo Andersson – Höstvisa (7", Single) at Discogs
3. ↑  hannekrogh.com Arkivert 21. november 2008 hos Wayback Machine.
4. ↑  «hitparad.se - Cumulus - Höstvisa». Arkivert fra originalen 15. desember 2007. Besøkt 4. januar 2010.
**Conrad Homfeld** (født 25. desember 1951), amerikansk rytter som deltok i de olympiske leker 1984 i Los Angeles.

Homfeld ble olympisk mester i hestesport under Sommer-OL 1984 i Los Angeles. Han og hesten «Abdullah» var med på det amerikanske laget som vant lagkonkurransen i sprangridning. De andre på laget var Joseph Fargis på hesten «Touch of Class», Leslie Howard på «Albany» og Melanie Smith på «Calypso».

Homfeld og «Abdullah» kom på andreplass i den individuelle konkurransen i sprangridning bak sin landsmann Joseph Fargis på «Touch of Class».

OL-medaljer
-----------

* Gull 1984 USAs flagg Los Angeles - **Gull** i hestesport, sprangridning lag USAs flagg USA
* Sølv 1984 USAs flagg Los Angeles - Sølv i hestesport, sprangridning USAs flagg USA

Eksterne lenker
---------------

* (de) Conrad Homfeld – Munzinger Sportsarchiv Rediger på Wikidata

* (en) Conrad Homfeld – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Conrad Homfeld – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Munzinger (sport)
 |
Hodeskalle fra bronsealderen, med tydelige øyenbrynsbuer
**Øyebrynsbuer** eller **supraorbitale tori** (entall: supraorbital torus) er en fortykkelse av pannebeinet over hvert øye. Hos mennesker er det normalt en enkel bue over hvert øye som gir styrke og beskyttelse til beinet rundt øyet, og hjelper til med å støtte opp skjøten mellom hjernekassen og ansiktet under tygging. Øyebrynsbuene er skilt fra selve pannen med en mer eller mindre grunn fordypning, og buen er delt i to av neserota. Øyebrynsbuene er vanligvis tydeligere hos menn enn hos kvinner, og varierer mellom folkegrupper. Under buene, dypere inne i pannebeinet, ligger den øverste delen av bihulene.

Øyebrynsbuene forekommer ikke bare hos mennesker, men finnes også hos andre primater, og er særlig velutviklet hos gorilla og sjimpanser. Også hos disse artene, særlig gorilla, er øyebrynsbuene mest utviklet hos hannene. Tydelige øyenbrynsbuer finnes også hos mange av menneskets tidlige forfedre og andre menneskearter, særlig *Homo erectus* og neandertalere.

Referanser
----------

1. ↑  Russell, M.D. (juni 1985). «The Supraorbital Torus: 'A Most Remarkable Peculiarity'». *Current Anthropology*. 26 (3): 337–360. doi:10.1086/203279.
***Nattrock*** var en NRK-sendt rockekonsert sendt nattestid på rikskanalen på 1970- og 1980-tallet. Dette konseptet var inntil da helt ukjent for det norske folk, og vakte stor interesse hos den oppvoksende slekt. Formatet har vært i bruk på tysk TV fra 1974 til i dag under tittelen *Rockpalaßt*. Første sending på norsk TV var lørdag 23. juli 1977 og ble sendt fra Grugahalle i Essen i Vest-Tyskland. Blant artistene var Rory Gallagher, Little Feat og Roger McGuinn.

Sendingen i 1980 er spesielt kjent ettersom NRK antakelig hadde betalt for et antall timers overføring, og ikke hele sendingen. Hvilket medførte at headliner ZZ Top ble avbrudt midt i sitt sett på norsk TV, og en meget indignert programvert måtte meddele at "det var det".

NRK med samfunnsoppdrag
-----------------------

Etter at det hadde vært ungdomsopptøyer i Oslo natt til 1. mai i 1979 og 1980, sendte NRK nattrock med norske artister natt til 1. mai 1981. Programmet het Zikk-Zakk-natt-rock, og blant artistene var Åge Aleksandersen med Sambandet, Veslefrikk, Stavangerensemblet og nyveiv-gruppen De Press. Hovedformålet var ikke kjent for det brede publikum i samtiden, hvilket var å holde ungdommen hjemme foran skjermen. Oppdraget fungerte og programmet medførte færre "opprørske" ungdommer i gatene, ifølge Oslos politimester Rolf Solem.

Referanser
----------

1. ↑  *Aftenposten*, 23. juli 1977, side 4.
2. ↑  *Aftenposten*, 2. mai 1981, side 8
3. ↑  Da staten tok grep om rocken, morgenbladet.no
4. ↑  Hans-Olav Thyvold (2012). *Bruce Springsteen : Den siste amerikaner*. Aschehoug. s. 108–110. ISBN 9788203293276.
**Advantage Conferences** var et amerikansk pyramideselskap etablert i 2003 av Tim Darnell.

Darnell hadde en fortid i Global Prosperity Group, og var også med å starte Liberty League International. Begge disse er senere erklært som pyramidespill.

I tillegg til å markedsføre seg som et konsept for å generere inntekter, hadde Advantage Conferences også et religiøst aspekt. Darnell er selv predikant og har vært tilknyttet *Cottonwood Creek Baptist Church* i Dallas, Texas. Mange av de første medlemmene ble rekruttert fra Fundamentalistiske Jesu Kristi Kirke av de Siste Dagers Hellige.

Forretningskonseptet bestod i å kjøpe deltakelse på et seminar til 10.000 dollar, og samtidig få rett til å videreselge deltakelse med en provisjon på 7.000 dollar. Konferansene skulle gi opplæring innen personlig utvikling og økonomi, godt blandet med tradisjonelle kristne teser og ritualer.

Darnell prøvde å få registrert Advantage Conferences hos Better Business Bureau i 2005, men ble nektet dette fordi BBB mente konseptet var et rent pyramidespill. Dette førte til at Darnell saksøkte BBB i Dallas for deres uttalelser om Advantage Conferences, men han tapte saken. I bevisføringen kom det samtidig frem at 98 prosent av de involverte tapte penger på konseptet, og at tapene var opptil 20.000 dollar pr. medlem.

Advantage Conferences fortsatte sin virksomhet i noen år etter dette, men i løpet av 2008 ble alle offisielle nettsider og de fleste rekrutteringsportaler fjernet.

Referanser
----------

1. ↑  Report: Liberty League Ripoff Report
2. ↑  Advantage Conferences Online Review and Description[*død lenke*] Article Bliss
3. ↑  Millionaire Mindsetters Cult Awareness and Information Library

Eksterne lenker
---------------

* Advantage Conferences Truth Nettsted med kritisk informasjon om Advantage Conferences
En Aprilia RSV Mille R, 2000 modell
Motorsykkelen **Aprilia RSV Mille R** ble produsert av den italienske motorsykkel- og scooterprodusenten Aprilia SpA fra 2000 til og med 2003.

RSV Mille R kjennetegnes ved den 1000 cm³ store 60° «V-Twin» Rotax-motoren, som gir høyt dreiemoment og motorkarakteristikk med kraft i et lavere turtallsområde enn på for eksempel en rekkefirer. I forhold til standardutgaven Aprilia RSV Mille har RSV Mille R en del ekstrautstyr: Diverse karbondeler, forbedrede støtdempere foran og bak fra Øhlins og helstøpte lettvektsfelger. Modellen ble solgt i et noe begrenset antall.

RSV Mille modellen kom i 3 utgaver:

1. Aprilia RSV Mille (standard utgaven)
2. Aprilia RSV Mille R (ekstrautstyr som: Karbon, Øhlins dempere og helstøpte lettvektsfelger)
3. Aprilia RSV Mille SP (ekstrautstyr som RSV Mille R utgaven, samt sterkere motor)

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Aprilia RSV – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Engelsk forum for Aprilia interesserte
* Bikez Motor Cycle Encyclopedia: Aprilia
***Nattradioen*** er et norsk radioprogram som har gått på NRK Radio siden 1984. Hovedinnholdet i programmet er spilling av musikk. Det går på P1, sendes hver dag ved midnatt og varer i to timer. Programmet gjennomgikk betydelige endringer i 2015. Før det gikk det direkte og var lagt opp slik at lytterne kunne sende inn en hilsen til andre lyttere eller venner og kjente. Sammen med hilsenen kunne de også ønske seg en sang ble spilt i programmet. Det ble også arrangert konkurranser der lytterne kunne delta. Fra 5. mai 2015 endret det navn fra *Nattønsket* til *Nattradioen*. Programmet sluttet å gå direkte slik at ordningen med at lytterne kunne ringe inn falt bort.

Programmet ble opprinnelig sendt fra Oslo. I 1996 overtok NRK Sør-Trøndelag på Tyholt ansvaret for sendingen.

Referanser
----------

1. ↑  «Nattradioen direkte igjen». *journalisten.no* **(norsk)**. 2. juni 2003. Besøkt 12. januar 2019.
2. 1 2  Rognmo, Gro (24. november 2000). «Nattradio på dagtid». *Dagbladet.no* **(norsk)**. Besøkt 12. januar 2019.

Eksterne lenker
---------------

* Sendinger på NRK Radio
Motorsykkelen **Aprilia RSV Mille SP** ble produsert av den italienske motorsykkel og scooterprodusenten Aprilia SpA fra 2000 til og med 2003.

RSV Mille R kjennetegnes ved den 1000 cm³ store 60° "V-Twin" Rotax motoren, som gir høyt dreiemoment og motorkarakteristikk med kraft i et lavere turtallsområde enn på for eksempel en rekkefirer motor. I forhold til standardutgaven Aprilia RSV Mille har RSV Mille SP en del ekstrautstyr: Diverse karbondeler, forbedrede støtdempere foran og bak fra Øhlins og kraftigere bremser foran og bak fra Brembo. I tillegg har også denne modellen en sterkere motor enn Aprilia RSV Mille og Aprilia RSV Mille R. Modellen ble solgt i et meget begrenset antall (150 stk i 2000).

RSV Mille modellen kom i 3 utgaver:

1. Aprilia RSV Mille (standard utgaven)
2. Aprilia RSV Mille R (ekstrautstyr som: Karbondeler, Øhlins støtdempere og Brembo bremser)
3. Aprilia RSV Mille SP (ekstrautstyr som RSV Mille R utgaven, samt sterkere motor)

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* Engelsk forum for Aprilia interesserte
* Bikez Motor Cycle Encyclopedia: Aprilia
Conradh na Gaeilges kontor i Dublin
**Conradh na Gaeilge** (['kʌnɹæ næ 'gweɪlgæ], engelsk navn **Gaelic League**) er en organisasjon som arbeider for å bevare irsk som et levende talespråk i Irland. 

Organisasjonen ble grunnlagt 31. juli 1893 av Douglas Hyde fra Frenchpark i Roscommon sammen med Eugene O'Growney, Eoin MacNeill, Luke K. Walsh og andre. Den hadde en forløper i Gaelic Union, og ble raskt den viktigste organisasjonen til den gæliske kulturens fremme i Irland. 

Den første avisen som ble gitt ut av organisasjonen var *An Claidheamh Soluis* («Lysets sverd»); dens mest kjente redaktør var Pádraig Pearse. 

Selv om organisasjonen var apolitisk tiltrakk den seg naturlig nok først og fremst nasjonalister, i likhet med Gaelic Atheletic Association tidligere. Mange av de fremtidige lederne under og etter uavhengighetskampen møttes først gjennom Conradh na Gaeilge. De fleste av de som signerte påskeproklamasjonen var medlemmer.

I senere år har organisasjonen hatt mer en bakgrunnsrolle i det offentlige liv. En av de viktigste kampanjene som drives er for å få anerkjent irsk som et offisielt språk i EU.

Conradh na Gaeilge ble i begynnelsen av 2000-årene innblandet i en strid med partiet Fine Gael, som foreslo å fjerne irsk som obligatorisk fag på avgangseksamen fra grunnskolen. Organisasjonen har oppfordret velgere til å kun stemme på kandidater som er for å beholde irsk som obligatorisk fag. 

Organisasjonen er spesielt sterk i Nord-Irland, mens det i staten Irland bare er noen få aktive lokallag. 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
Giardino dei Tarocchi
Mosaikk
**Il Giardino dei Tarocchi** eller **Tarothagen** er en skulpturpark basert på tarot som ble skapt av den fransk-amerikanske kunstneren Niki de Saint Phalle (1930–2002) i Pescia Fiorentina, località *Garavicchio*, Grosseto, Toscana, Italia. Parken åpnet for publikum i 1998. Den ligger ca. 100 km nordvest for Roma.

Niki de Saint Phalle var kjent for sine «Nana»-figurer og brukte dem da hun startet prosjektet, som består av 22 figurer i armert betong med mosaikk-innslag. Figurene er illustrasjoner av hovedskikkelsene på tarot-kortene.

Lignende anlegg som hun kan ha hatt som inspirasjon er Parc Güell av Gaudi og Palais Idéal av Ferdinand Cheval (hun og hennes mann hadde verksteder og atelier i nærheten). Dessuten er det nærliggende å tro at hun kjente til Parco dei Mostri i Bomarzo. Besøkende kan gå gjennom hennes figurer, og hun bodde selv flere måneder i den første figuren (keiserinnen som sfinks), mens hun arbeidet med anlegget.

Referanser
----------

1. 1 2  Pozzana, Maria (2001). *Gardens of Florence and Tuscany: A Complete Guide*. Giunti Editore. p. 146. ISBN 8809020642.

Eksterne lenker
---------------

* Official website
* The Magical world of Niki de Saint-Phalles Tarot Garden - Blog Post


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** GeoNames
 |
**Øystein Håkon Fischer** (født 8. mars 1942 i Bergen, død 19. september 2013 i Genève) var en norsk fysiker, spesialist på feltet superledere. Han var professor ved Naturvitenskapelig fakultet ved Universitetet i Genève. Han var også grunnlegger og direktør for det sveitsiske senter for fremragende forskning, MaNEP (Materials with novel electronic properties), som var dedikert studiet av nyoppdagete strømledende materialer.

Etter en kort tid ved Neras fabrikker i hjembyen, studerte han fysikk ved *Eidgenössische Technische Hochschule* (ETH) i Zürich (1962–67) og tok dr.grad. ved Universitetet i Genève (1971), der han siden har virket, utnevnt til professor (1977).
I tillegg til en rekke internasjonale priser, mottok han Gunnar Randers' forskningspris 2005.

Referanser
----------

1. ↑   «Oystein Hakon Fischer»[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   www.unine.ch[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 4. mars 2016. Besøkt 21. oktober 2013.
4. ↑  Fischers forskergruppe Arkivert 21. mars 2008 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
Tidligere altertavle fra 1833 i Alsted kirke malt av Lucie Ingemann Foto: Hideko Bondesen 
**Lucie Ingemann** (født Mandix 19. februar 1792, død 15. januar 1868) var en dansk maler. Hun er særlig kjent for sine altertavler. 

Hun tegnet fra tidlig barndom, gjerne blomster. Hun oppsøkte flere malere, blant annet C.F. Høyer og C.A. Lorentzen samt arkitekt G.F. Hetsch, men fikk først undervisning hos blomstermaleren C.D. Fritzsch fra 1817.

20 år gammel forlovet hun seg med forfatteren B.S. Ingemann og ti år senere giftet de seg. Ektefellen oppmuntret henne til å male, noe som var et særsyn på denne tiden.

Hun stilte ut på Charlottenborg Forårsudstilling både i 1824 og 1826. I en periode fikk hun råd av C.W. Eckersberg når det gjaldt perspektiv og figurtegning og dette sammen med en studiereise til Tyskland, var med på at hun begynte å male altertavler. 

Hun hadde en omfattende produksjon av altertavler bak seg. Svært få av dem eksisterer fremdeles, men en del av de kirkene som fikk dem i gave, har tatt vare på dem. Dette gjelder blant annet «Den genopstandne Kristus» fra 1833 i Alsted kirke, «Forklarelsen paa Bjerget» fra 1838 i Nykøbing Sjælland kirke og «Den himmelfarne Kristus» fra 1850 i Slangerup kirke, «Jesus ved Carpernaum» i Ulsted kirke og en altertavle i Give kirke. 

Hun fikk få positive vurderinger av sine arbeider i sin samtid.

Referanser
----------

Kilder
------

* (da) Lucie Ingemann på Kunstindeks Danmark / Weilbachs Kunstnerleksikon
* Lucie Ingemann hos Dansk Kvindebiografisk leksikon

Portal: Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Dansk kvindebiografisk leksikon **·** Kunstindeks Danmark **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** ULAN **·** NKC
 |
**al-Sharif al-Radi**, eller egentlig **Abul-Hasan Muhammad ibn Al-Husayn Al-Musawi** (970–1015), var en sjiamuslimsk skriftlærd og dikter. 

Han kom fra en fornem og lærd familie, og nedstammet etter Ali og Fatima både på fars- og morssiden. Han fikk en bred utdannelse innen filosofi, teologi og filologi, og engasjerte seg både i politikk og intellektuelle sysler. Broren Sharif al-Murtada var også skriftlærd og forfatter. 

al-Radi skrev flere bøker, blant annet Tafsir (korantolkning) og om metaforikken i Koranen og i overleveringene etter Muhammed. Blant hans dikt finnes dikt til faren, til venner, om kjærligheten og om pilegrimsreisene til Mekka. Hans mest kjente verk er *Den åndfulle vei*, en samling av imam Ali ibn Abi Talibs taler, brev og visdomsord, utgitt i 1010.

Referanser
----------

1. ↑   Gemeinsame Normdatei, GND-ID 118896547, besøkt 14. august 2015[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3 4  Nora S. Eggen. «Innledende essay». I: Ali ibn Abi Talib. *Den åndfulle vei : fra 'Nahj al-balagha': taler, brev og visdomsord*. Av Ali ibn Abi Talib; samlet av al-Sharif al-Radi; oversatt og med innledende essay av Nora S. Eggen. Bokklubben, 2014. ISBN 978-82-525-8131-7

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** NKC **·** Discogs
 |
**Al-Sayyid-beduintegnspråk** er et tegnspråk som brukes av rundt 150 døve og mange hørende medlemmer av et beduinsamfunn i Negevørkenen sør i Israel. Siden både døve og hørende bruker tegnspråket, betyr det at døve ikke blir stigmatisert i dette samfunnet, og ekteskap mellom døve og hørende er vanlig.

Al-Sayyid-samfunnet består av rundt 3 500 personer, de fleste av dem stammer fra tiden da landsbyen ble grunnlagt av en lokal kvinne og en egyptisk mann. To av dette parets fem sønner hadde et recessivt gen for nevrosensitiv døvhet. Etterkommerne av grunnlegger giftet seg ofte med sine søskenbarn for å kunne holde eierskapet av landet innen familien, en vanlig skikk blant beduiner. Dette gjorde at genet ble homozygotisk.

Tegnspråket fikk stor oppmerksomhet i 2005 da en internasjonal gruppe av forskere utga en studie av språket i *Proceedings of the National Academy of Sciences* (PNAS). Språket er av spesiell interesse for lingvister fordi det har oppstått spontant i løpet av de siste 70 årene, og har utvikla en kompleks grammatikk uten innflytelse fra noe annet språk.

Språket viser en preferanse for SOV-ordstillingen (f.eks. «Kvinnen barnet mater»), i kontrast til den lokale arabiske varianten som tales av de hørende i samfunnet (SVO), samt hebraisk (SVO), klassisk arabisk (VSO), og de dominerende tengspråkene i regionen, israelsk tegnspråk og jordansk tegnspråk. Forfatterne av studien i PNAS ser beduintegnspråket som et bevis på at mennesket har en innebygd grammatikksans, og spekulerer i at forskjellen mellom subjekt og objekt, samt preferansen for en spesiell ordstilling, er innebygde bestanddeler i språk.

Forfatterne av studien (Mark Aronoff fra State University of New York at Stony Brook, Irit Meir og Wendy Sandler fra Universitetet i Haifa og Carol Padden fra University of California, San Diego) merket seg også farten språket oppsto med. SOV-ordstillingen oppsto i den første generasjonen av brukere, og tredje generasjon «snakker» dobbelt så fort og bruker lengre setninger.

Fordi mange i den yngre generasjonen lærer israelsk tegnspråk på skolen, og fordi folk i økende grad gifter seg med personer som kommer utenfra, er det usikkert om tegnspråket vil overleve.

Se også
-------

* Nicaraguansk tegnspråk, et annet tegnspråk som oppsto på en lignende måte, og som forundret lingvistene like mye som Al-Sayyid-beduintegnspråket gjorde.

Kilder
------

* Sandler W. Meir I. Padden C. Aronoff M. (2005) «The emergence of grammar: systematic structure in a new language.», *Proceedings of the National Academy of Sciences*.
* Salomon, I. (2006) «Nytt språk er skapt på 70 år», *Illustrert Vitenskap*.
«Marad» har flere betydninger.
**Marad** (sumerisk: *Marda*, dagens navn: Tell Wannat es-Sadum) var en by i Sumer. Marad lå på vestbredden av det som da var den vestlige grenen av øvre Eufrat, vest for Nippur i dagens Irak. Marad dekker et område på mindre enn 124 hektar, og hadde en estimert maksimum befolkning på 5 000.

Byens ziggurat *E-igi-kalama*, som ble bygget av en av sønnene til Naram-Sin, var dedikert til stormguden Ninurta, og også guden Lugalmarada (også kalt *Lugal-Amarda*).

Marad ble grunnlagt rundt 2700 f.Kr. Etter erobringen av Sargon av Akkad ble byen liggende innenfor grensene til det Akkadiske riket.

Referanser
----------

1. ↑  sarissa.org: «Sumerian City-States» Arkivert 18. august 2007 hos Wayback Machine.
2. ↑  Dalley, Stephanie (1998): *Myths from Mesopotamia: Creation, the flood, Gilgamesh, and others.* Oxford University Press, ISBN 0192835890, s. 324
3. ↑  James W. Bell: *Ancient Sumeria* Arkivert 18. april 2009 hos Wayback Machine.. En oversikt over sumeriske byer med befolkningestimater for det 27. århundre f. Kr.
4. ↑  «Sumerian Deities»
En **apposisjon** (fra latin *appositio*) er en grammatikalsk konstruksjon som består av to ledd som står side ved side, der det såkalte appositivet vanligvis har en forklarende, utdypende, eksemplifiserende tilføyelse til et setningsledd.

I setningen «Harald, Marias bror, bor i Oslo.» er «Marias bror» appositivet som står i apposisjon til «Harald».

Apposisjonen kan være restriktiv eller ikke-restriktiv. En ikke-restriktiv apposisjon er en forklaring, mens en restriktiv apposisjon gir kritisk informasjon. I setningen «Marias bror Harald bor i Oslo.» har vi en restriktiv apposisjon (Maria har minst én bror til), mens i setningen «Marias bror, Harald, bor i Oslo.» har vi en ikke-restriktiv apposisjon (Harald er Marias eneste bror).

I norsk skilles de to leddene i en ikke-restriktiv apposisjon i tale med en kort pause, mens i skrift som oftest med komma før og etter, men noen ganger også med punktum. Hvis de skilles ved punktum, får apposisjonen ettertrykk og større selvstendighet. For eksempel, «Tor fikk en dyr klokke i julegave. En gave som han var veldig stolt av.»

Noen lingvister skiller mellom enkelt apposisjon (der appositivet består av kun ett ord) og sammensatt apposisjon (der appositivet består av flere ord).

Referanser
----------

1. ↑  Lutz, Gary; Stevenson, Diane (15. juni 2005). *The Writer's Digest Grammar Desk Reference* **(engelsk)**. Writer's Digest Books. ISBN 1582973350. Arkivert fra originalen 31. mars 2017. Besøkt 30. mars 2017.
2. ↑  «FAQ Item». *www.chicagomanualofstyle.org*. Besøkt 30. mars 2017.
3. ↑  Vinje, Finn Erik (1987). «8. Setningen og perioden». *Moderne norsk- Råd og regler for praktisk språkbruk*. Oslo: Universitetsforlaget. s. 245.
4. ↑  Constantinescu-Dobridor, Gheorghe (1980). *Mic dicționar de terminologie lingvistică*. București: Albatros. s. 37.

Litteratur
----------

* Finn Erik Vinje, *Moderne norsk- Råd og regler for praktisk språkbruk.* Universitetsforlaget, Oslo, fjerde utgave, 1987
* Gheorghe Constantin Dobridor, *Mic dicționar de terminologie lingvistică*, Editura Albatros, București, 1980.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | NKC
 |
Estadio Tres de Marzo, Estudiantes' hjemmebane
**Club Deportivo Estudiantes Tecos** er en meksikansk fotballklubb som spiller i landets nest øverste divisjon, Liga de Ascenso. Den holder til i Zapopan, som er en del av Guadalajaras storbyområde, i delstaten Jalisco, og representerer Universidad Autónoma de Guadalajara. Klubbens hjemmebane er Estadio Tres de Marzo.

Universitetet har hatt et fotballag siden det ble etablert i 1935, men den profesjonelle klubben ble grunnlagt i 1971. Fram til 2009 het den Club de Fútbol UAG. Tecos er et kallenavn som er en kortform av ordet *tecolote*, som er en ugleart, og også forkortelsen til en studentorganisasjon ved universitetet.

Draktene består av vinrøde skjorter, hvite bukser og gullfarga strømper.

Estudiantes Tecos har ett seriemesterskap, fra 1993/94-sesongen, og vant CONCACAFs cupvinnercup i 1995.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Club Deportivo Estudiantes Tecos – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
Skudd av hekkplanten blodberberris før blomstring.
**Blodberberis** (latin: *Berberis thunbergii 'Atropurpurea'*  eller  *...'Atropurmureum'* ) er den mørk røde varianten av planten **høstberberis** (latin: *Berberis thunbergii*) i slekten berberis, som inngår i berberisfamilien. Den er normalt beskåret 80–120 cm høy, og en vanlig hekkeplante i norske hager. Ved fri vekst blir den lett 4 meter høy.

Blodberberis har blodrøde til lilla, avlangt runde eller eggeformede blader som smalner ned i kileform mot den korte bladstelgelen. Planten har skarpe, 1–2 cm lange pigger som stikker ut i hjørnet ved bladfestet. Piggene er lyse og står om lag 90 grader rett ut fra den rød-lilla, stive plantestengelen.

Blomstene er gule eller gul-røde md blomstring ca. 25. mai i osloområdet (fire uker etter løvsprett), mens bærene er helt røde og 5–8 mm lange. Planten er nøysom og hardfør, den er opprinnelig en fjellplante fra Japan og tåler beskjæring godt.

Blodberberis og høstberberis ble innført fra Japan til Russland av botanikeren Carl Johan Maksimovitsj fra 1864, og ble straks meget populær i hager og parker i Europa. Den kom til Nederland i 1913. Den er både hageplante og forvillet i Norge, og sprer seg ikke minst langs kysten.

Eksterne lenker
---------------

* UMB Ås om høstberberis og blodberis

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Alan David Sokal** (født 1955) er professor i fysikk og ansatt ved matematisk institutt ved New York University.

Han er best kjent for å ha produsert en fabrikkert artikkel i det postmodernistiske tidsskriftet *Social text* i 1996. Sokal ville undersøke om tidsskriftet ville trykke en hvilken som helst artikkel, så lenge den virket vitenskapelig og inneholdt de riktige ideologiske svermeriene. Han sendte dermed en tekst kalt «Transgressing the Boundaries: Towards a Transformative Hermeneutics of Quantum Gravity», hvor han tilsynelatende anvendte teorier fra avansert fysikk på samfunnsvitenskapelige og politiske forhold, men hvor han i virkeligheten skrev ren svada. Artikkelen ble trykket, og Sokal gikk siden ut i magasinet *Lingua franca* og avslørte bløffen.

Artikkelen er sentral i diskusjonen rundt Holbergprisen, og tildelingen av den til den franske professoren Julia Kristeva i 2004. Kristeva er blant dem Sokal mener å kritisere med bløffen sin, og i senere verk som *Fashionable Nonsense* fra 1998 (sammen med Jean Bricmont) og *Impostures Intellectuelles* året etter.

Litteratur
----------

* *The Sokal hoax – the sham that shook the academy* / edited by the editors of Lingua franca. ISBN 0-8032-7995-7

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Alan Sokal – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* Artikkelen med forfatterens forklaring som en slags epilog (på engelsk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** ORCID **·** SUDOC **·** MGP **·** NDL **·** NKC **·** ICCU **·** BNE **·** Google Scholar

 |
**Alan Scott Pardew** (født 18. juli 1961) er en engelsk fotballtrener og tidligere spiller.

Høydepunktet som spiller kom i 1990 da han spilte for Crystal Palace. Pardew scoret vinnermålet i semifinalen mot Liverpool som Palace vant 4–3. I den finalen ble det 3–3 mot Manchester United, men Palace tapte omkampen 0–1.

Reading
-------

I 1999 ble Pardew manager i Reading. Han snudde laget fra å være et nedrykkslag til opprykkslag. I 2000/01 kom Reading til play-off-finale i Football League Two, men det ble tap for Walsall FC. Neste sesong rykket laget direkte opp i Football League One. I denne ligaen ble de nummer fire, og de tapte i play-off igjen, denne gangen mot Wolverhampton Wanderers.

West Ham
--------

I 2003 ble han manager i West Ham. Han gjorde det bra i West Ham og førte dem blant annet til finale i FA-cupen i 2006. De tapte for Liverpool på straffesparkkonkurranse. West Ham ledet to ganger, men Liverpool kom tilbake helt på slutten og utlignet ved et fantastisk langskudd av Steven Gerrard. Men det hadde allikevel vært en meget bra sesong for West Ham. I 2006 hentet han Carlos Tevez og Javier Mascherano, noe som i ettertid er regnet som en genistrek.

I desember 2006 fikk Pardew sparken i West Ham.

Charlton
--------

På julaften 2006 fikk han jobben som manager i Charlton. I hans første kamp i Charlton ble det 2–2 hjemme mot Fulham. Charlton ledet 2–1 til det 93. minutt, men Fulham scoret da og det ble 2–2. Han var manager i Charlton til 2008, da han fikk sparken.

Southampton
-----------

17. juli 2009 ble han oppnevnt som ny manager i League One-klubben Southampton. Pardew førte Southamton til playoff-finalen på Wembley, hvor de slo Carlisle United 4–1. Fem måneder senere mistet Pardew jobben.

Newcastle United
----------------

Den 9. desember 2010 ble det klart at Pardew skulle ta over jobben som manager i Premier League-klubben Newcastle United. Han tok over etter Chris Hughton som svært overraskende hadde fått sparken noen dager tidligere. I sin debutkamp førte han Newcastle til 3–1-seier over Liverpool på St. James' Park.

I sin første hele sesong som manager, gjorde Pardew det så bra at han ble tildelt prisen for årets manager i Premier League.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Alan Pardew – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) Alan Pardew – Transfermarkt (manager) Rediger på Wikidata

* (en) Alan Pardew – Soccerbase.com Rediger på Wikidata

* (en) Alan Pardew – Soccerbase.com (manager) Rediger på Wikidata

* (en) Alan Pardew – FootballDatabase.eu Rediger på Wikidata

* (en) Alan Pardew – PlaymakerStats.com (manager) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz
 |
**Gretelill Tangen** (født 6. februar 1950) er en norsk skuespiller som er tilknyttet Rogaland Teater. 

Hun debuterte ved teateret allerede 6 år gammel i teaterstykket *Kari Trestakk* av Hulda Garborg. 
Hun hadde sin første hovedrolle som «Askepott» i Barneteatrets forestilling i 1964.
Hun var elev ved teateret fra 1966 til 1970. I 1967 hadde hun sin første voksne rolle som «Gerd» i Henrik Ibsens skuespill *Brand*.

I løpet av sin karriere ved teateret har hun spilt langt over hundre roller. Blant har hun spilt i *Maktå på Straen*, Annie i musikalen *Annie Get Your Gun* (1978), og Yerma i Federico García Lorcas skuespill *Yerma*. I 2001 spilte hun «Mor Åse» i *Peer Gynt*. I 2006 spilte hun «dronning Margaret» i *Richard III* av William Shakespeare.

I 2006 gjestet hun først Den Nationale Scene og deretter Sogn og Fjordane Teater i samproduksjonen *Ras*. Under *Eventyr i landskap* i 2008 medvirket hun som «Gammal kvinne» i *Desse auga* av Jon Fosse. I 2009 og 2010 spilte hun i enmannsforestillingen *La fare hen la gå*.

Våren 2012 gjestet hun Stavangeren og spilte mot Sally Nilsson i stykket *Gammel dame er vond å vende*. Høsten 2022 var hun tilbake på samme scene, i komedien *Lottogevinsten*.

Æresbevisninger og utmerkelser
------------------------------

Gretelill Tangen ble i 2016 tildelt Kongens fortjenstmedalje.

Referanser
----------

1. ↑   sceneweb.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Gretelill Tangen fikk Kongens fortjenstmedalje». *NRK*. 16. desember 2016. Besøkt 19. desember 2016.

Kilder
------

* rogaland-teater.no: Gretelill Tangen

Eksterne lenker
---------------

* (no) Gretelill Tangen hos Sceneweb Rediger på Wikidata
* (en) Gretelill Tangen på MusicBrainz Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** BIBSYS **·** VIAF **·** ISNI **·** KulturNav **·** MusicBrainz
 |
**Carina Marguerite Benninga** (født 18. august 1962 i Leiden), nederlandsk landhockeyspiller som deltok i de olympiske leker 1984 i Los Angeles, 1988 i Seoul og 1992 i Barcelona. 

Benninga ble olympisk mester i landhockey under OL 1984 i Los Angeles. Hun var med på det nederlandske laget som vant landhockeyturneringen for damer foran Vest-Tyskland og USA. Seks lag deltok, det ble spilt en enkeltserie der alle lagen møttes én gang. Nederland fikk ni poeng, de vant fire kamper og spilte en uavgjord. Benninga spilte fem kamper i OL-turneringen.

OL-medaljer
-----------

* 1984 USAs flagg Los Angeles - Gull **Gull** i landhockey, damer Nederlands flagg Nederland
* 1988 Sør-Koreas flagg Seoul - Bronse Bronse i landhockey, damer Nederlands flagg Nederland

Referanser
----------

1. ↑   sports-reference.com, besøkt 19. februar 2016[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Carina Benninga – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Carina Benninga – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata
**Painkiller** (også skrevet **Pain Killer**) er et amerikansk band opprinnelig dannet i 1991. Stilen deres er eksperimentell og kan beskrives som en blanding av grindcore og avant-garde jazz.[] Senere album har også tatt opp elementer av ambient og dub.[]

De tre primære medlemmene i bandet er: John Zorn på saksofon, Bill Laswell på bass og Mick Harris (ex-Napalm Death og grunnleggeren av Scorn) på trommer. Bandet har også latt mange musikere gjøre gjesteopptredener, både live og i studio, for eksempel Yamatsuka Eye, Buckethead, Mike Patton, Makigami Koichi, Justin Broadrick og G. C. Green fra Godflesh og Keiji Haino fra Fushitsusha.

Harris forlot bandet i 1995 for å dedikere seg fullt og helt elektronisk musikk, og etter hans avgang antok mange at Painkiller var dødt.[] Imidlertid har Zorn og Laswell gjenopplivet bandnavnet og har spilt noen konserter med Hamid Drake eller Yoshida Tatsuya som trommeslager.

Diskografi
----------

* *Guts of a Virgin*, EP, (Earache, 1991)
* *Buried Secrets*, EP, (Earache, 1992)
* *Rituals: Live in Japan*, (Toy's Factory, 1993)
* *Execution Ground*, (Subharmonic, 1994)
* *Painkiller: The Collected Works*, (Tzadik, 1997)
* *Guts of a Virgin/Buried Secrets*, (Earache, 1998)
* *Talisman: Live in Nagoya*, (Tzadik, 2002)
* *50th Birthday Celebration Volume Twelve*, (Tzadik, 2005) – dette albumet har med Drake og Patton, og er det eneste på listen som Harris ikke spiller på.

(En viss overlapping eksisterer i diskografien: *Guts of a Virgin/Buried Secrets* er åpenbart en samling av de to første EP-ene på en enkelt CD, og *Collected Works* kombinerer de første to EP-ene med *Execution Ground* og en live bonusdisk.)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Painkiller på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Painkiller på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Painkiller på Spotify Rediger på Wikidata

* (en) Painkiller på Songkick Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** ISNI **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
For andre personer som heter Fritz von der Lippe, se Fritz von der Lippe.

Murtasken til Hanseatisk museum er tegnet av Conrad Fredrik von der Lippe.
Ole Bulls villa på Lysøen ble tegnet av arkitekten i 1872.
**Conrad Fredrik von der Lippe** (født 1833 i Kristiansand, død 1901), ofte kalt «**Fritz von der Lippe**», var en kjent arkitekt som stod bak flere kjente bygg over hele Norge. 

Etter avsluttet utdannelse ved Polytechnische Schule i Hannover i perioden 1851 til 1853, deretter i Darmstadt og Wien, før han opprettet privat arkitektpraksis i fødebyen Kristiansand i 1856. Han var landsdelens første utdannede arkitekt, og fikk stor innflytelse på utviklingen innen den lokale arkitekturen. Allerede i 1857 etablerte han sin virksomhet i Stavanger, der han også var lærer ved byens offentlige pikeskole. I årene 1860-70 var han bygningsinspektør i Stavanger. Han var stadskonduktør i Bergen årene 1870–90.

Von der Lippe tegnet blant annet Vegusdal kirke i Birkenes kommune, Villa Snøringsmoen i Lillesand, Sankt Petri kirke i Stavanger, Kjøttbasaren i Bergen og Ole Bulls villa Lysøen.

Han laget i 1874 en «Sang for Stavanger», som begynner med «For Dig Stavanger by, med Dine gamle Minder,...».

Referanser
----------

1. 1 2   Store norske leksikon, snl.no[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Om Villa Snøringsmoen i Lillesand
* (no) Conrad Fredrik von der Lippe i Store norske leksikon

Portal: Arkitektur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk kunstnerleksikon **·** Historisk befolkningsregister **·** BIBSYS **·** Geni **·** VIAF **·** VIAF **·** ISNI **·** ULAN **·** KulturNav **·** KulturNav
 |