**Shah Murad**, også kjent som *Beg-i Jan*, alternativt titulert *Amir al-Mu'minin* («Kommandør av de trofaste»), *Amir Ma'sum Ghazi* eller *Padishah Ghazi* i Bukharas historiografi, var den første Emir (Amir) i Emiratet Bukhara fra 1785 til sin død i 1799. Hans far var Ataliq Daniyal Biy (1758–1785). Etter Daniyal Biys død kom Shah Murad til makten.

Biografi
--------

Shah Murad ble født i 1749 i Karmina (nåværende Navoiy i Usbekistan i en aristokratisk usbekisk familie. Han var eldst av elleve søsken. Hans mor var fra den usbekiske Qongirat-stammen. Han fikk politiske verv mens hans far Daniyal Biy levde, først som guvernør i Karmina og senere guvernør i Qarshi. Fra tidlig alder var han interessert i sufisme og tilbrakte mye tid i khanqaher Han ønsket ikke å overta arven fra sin far og mente den skulle distribueres blant vanlige folk. Han introduserte også islamsk lov i administrasjonen til emiratet Bukhara.

I 1780-1781 ble han utpekt til hersker i Samarkand og han gjorde en rekke tiltak for å gjenoppbygge byen. Han delte opp byen i 24 distrikter og lot mange familier fra de østlige regionene flytte til byen. Dette førte til at den økonomiske og kulturelle situasjonen i byen ble bedret. Fortsatt er en av gatene i Samarkand oppkalt etter Shah Murad. Han fikk også tilnavnet Amir Ma'sum («den syndefrie»). Shah Murad grunnla også byen Islamabad nær Merv. I 1785 angrep han Qajar-stammen i Merv for å bruke dette området som utgangspunkt for angrep mot Iran. Han drepte guvernøren Bayram 'Ali Khan Qajar og erobret området i 1788.

Shah Murad hadde støtte fra usbekerne og hadde dermed ressurser til krigføring. Hans hær besto vesentlig av kavaleri.

Shah Murad døde i desember 1799 og ble etterfulgt av Haydar bin Shahmurad.

Fotnoter
--------

**Type nummerering**
1. ↑  Khanqah er samlingssteder for tilhengere av sufisme, en religiøs retning i islam

Referanser
----------

1. 1 2  Wood, William Arthur (1998). *The Sariq Turkmens of Merv and the Khanate of Khiva in the early nineteenth century* (thesis). OCLC 41449146. Mal:ProQuest.
2. ↑  Lee, Jonathan L. (1996). *The 'Ancient Supremacy': Bukhara, Afghanistan and the Battle for Balkh, 1731-1901*. BRILL. s. 93. ISBN 978-90-04-10399-3. doi:10.1163/9789004491762.
3. ↑  Wilde, Andreas (2016). *What is Beyond the River?: Power, Authority, and Social Order in Transoxania 18th-19th Centuries*. Verlag der Österreichischen Akademie der Wissenschaften. s. 690. ISBN 978-3-7001-7866-8.
4. 1 2  Saifi, Saifullah (2002). «The khanate of bukhara from C 1800 to russian revolution». *University* **(engelsk)**.
5. ↑  Anke fon Kyugel'gen (2004). *Legitimizatsiya sredneaziatskoy dinastii mangitov v proizvedeniyakh ikh istorikov (XVIII—XIX vv.)*. Almaty: Dayk press.
6. ↑  Malcolm, John (1815). *The history of Persia, from the most early period to the present time containing an account of the religion, government, usages and character of the inhabitants of that kingdom. — Vol. 2*. s. 248—255.
7. ↑  Lee, Jonathan (1996). *The "Ancient Supremacy": Bukhara, Afghanistan and the Battle for Balkh, 1731-1901*. BRILL. s. 109. ISBN 9789004103993.

Litteratur
----------

* Akhmad Donish, Puteshestviye iz Bukhary Peterburg. Dushanbe, 1960.
* Holzwarth, Wolfgang. "Community Elders and State Agents: Īlbēgīs in the Emirate of Bukhara around 1900." Eurasian Studies (2011).
* Holzwarth, Wolfgang. "The Uzbek State as reflected in eighteenth-century Bukharan sources." Asiatische Studien 60, no. 2 (2006): 321–353.