recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Marange diamantdagbrudd** er et område der diamanter utvinnes i Chiadzwa, Mutare West, i provinsen Manicaland, Zimbabwe. Funnet er ansett som det største diamantfunn på over hundre år og er antatt til å ha potensial til å levere en firedel av verdens diamanter i de nærmeste år. På grunn av de korrupte og til tider kaotiske tilstander i området pågår en internasjonal diskusjon om diamantene må anses som såkalte bloddiamanter, eller om de kan selges fritt.

Utvinningsrettighetene gikk i 2006 til det britiske selskapet *African Consolidated Resources* (ACR). Når den skulle begynne å utvinne diamanter overtok den regjerings-assosierte *Zimbabwe Mining Development Corporation* området til tross for en dom i favør for ACR.

Blodige diamanter
-----------------

På bakgrunn av en total kollaps av landets økonomi med galopperende inflasjon og sviktende avlinger var allerede ved årsskiftet 2006/2007 ca. 10.000 illegale gruvearbeidere i gang med å utvinne diamantene. I de neste år var det til dels kaotiske tilstander der politiet skulle ordne opp, men istedenfor laget den smuglerringer for å ta ut gevinsten fra diamantene. I oktober 2008 tok militæret over driften av gruvene og tilstandene ble enda mer voldelig. Human Rights Watch (HRW) har i en rapport anslått at ca. 200 gruvearbeidere og lokale ble drept og flere hundre mishandlet, mange kvinner ble voldtatt, tvangsarbeid har vært vanlig.

I økende grad har både ledende militære og politikere fra ZANU-PF sikret seg inntekter fra diamantgruvene. I slutten av 2008 gjorde soldater og tvangsrekrutterte lokale arbeidere inkludert barn mesteparten av gruvearbeidet. Militære og politikere dannet syndikater og sørget for at diamantene ble smuglet ut av landet og solgt. Den skakkjørte Zimbabwiske statskassen har ikke opplevd å få inntekter av betydning fra Maranges diamanter.

### Kimberley-prosessen

Zimbabwe deltar i den internasjonale Kimberley-prosessenen som sertifiserer diamanter for å forhindre at såkalte bloddiamanter kommer på markedet. Kommisjoner fra Kimberley-prosessen var i Marange og påpekte de mange menneskerettighetsbrudd, men likevel ble for første gang diamanter fra Marange solgt på en offentlig auksjon i Sør-Afrika i august 2010. Blant annet HRW krever at Zimbabwe blir utestengt av Kimberley-prosessen, noe som vil gjøre det svært vanskelig å selge diamantene på lovlig vis.

Referanser
----------

1. ↑  Diamonds in the rough, rapport laget av Human Rights Watch, publisert 26.juni 2009
2. ↑  Zimbabwe's 'Blood Diamonds' exposed by Wikileaks cable The Telegraph (UK), publisert 10.12.2010
3. ↑  Diamantsalg fiasko i Zimbabwe Arkivert 17. august 2010 hos Wayback Machine. Bistandsaktuelt, 16.08.2010
**Sandvikveien** (6-162, 15-161) er ei gate på Finnsnes i Senja kommune. Sandvikveien svinger av nordover fra Storgata ved Olderhamna, øst for Finnsnes sentrum, og fortsetter østover, parallelt med fylkesvei 86. Den slutter i krysset med Otterveien, nedenfor boligfeltet Mellomlia i Skogen, hvor Skogenveien fortsetter. Sandvikveien er 1,7 kilometer lang.

Veien utgjør sammen med Skogenveien den gamle innfartsveien til Finnsnes (på folkemunne kalt *Gammelveien* eller *Øverveien*), inntil nye riksvei 86 (nå fylkesvei 86) åpnet på midten av 1980-tallet. Gammelveien brukes fortsatt av de fleste bussrutene, ettersom den ligger nærmere bebyggelsen og boligfeltene i området enn fylkesveien.

Viktige adresser og tilstøtende gater
-------------------------------------

Enkelte sideveier er herunder omtalt i sin helhet.

* 86Fylkesvei 86 Storgata (startpunkt)
* Sidevei (adressene 6-14)
* Sven Eidissens vei
* Hågen
* Nr. 49 tidligere postterminal
* Elverum (privat vei)
* Aspeveien
* Seljeveien
* Nr. 95 Ørneheimen
* Svaleveien
* Nr. 118 Fargerike
* Tiurveien
* Holtet
* Otterveien med forbindelse til:
	+ 86Fylkesvei 86 Innfartsveien (sør)
	+ Mellomlia og Sandviklia alpinanlegg (nord)
* Skogenveien (endepunkt)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Sentralt stedsnavnregister
 |
Venchi logo
**Venchi** er en italiensk sjokoladeprodusent av grunnlagt av sjokolademakeren Silvano Venchi. Etter etableringen i Torino tidlig i 1878, oppnådde selskapet umiddelbart popularitet i Italia med sin *Nougatine*: små søtsaker laget av knuste og karamelliserte hasselnøtter trukket med mørk sjokolade. Selskapets produkter følger typiske regionale oppskrifter. Mange av de 250 produktene lages fortsatt for hånd og produseres etter behov i 3-ukers sykluser, som for eksempel Gianduiasjokoladen, som lages av hasselnøtter kun fra Piemonte (en beskyttet geografisk betegnelse.

Til sjokoladeproduksjonen bruker **Venchi** kakao fra plantasjene i Sentral- og Sør-Amerika, og Afrika, destillert rom fra Kariben, og ekte vanilje. Det sies[*av hvem?*] at Piemonte-hasselnøttenes spesielle smak og kvalitet gjør at smaken av nøtter og sjokolade smelter sammen helt uten bitterhet, noe som ellers er typisk for sjokolade med nøtter. **Venchi** sjokolade inneholder ikke animalsk fett, kolesterol eller hydrogenert fett, eller kunstige tilsetningsstoffer.

Produkter
---------

Vareutvalget deles inn flere produktlinjer: Originale oppskrifter (som lages etter de gamle Venchi oppskriftene), Klassiske oppskrifter (som er typiske for Piemonte-regionen), prestisjeoppskrifter, Cuor di Cacao-oppskrifter som består av ren mørk sjokolade, og sukkerfri oppskrifter.

Eksterne lenker
---------------

* Sjokolade Venchi i Norge
* EuroChocolate-festivalen
**Sårjåsjaure Fjällstuga** eller også kalt «Konsul Perssons stuga» er en selvbetjent turisthytte i Lappland i Nord-Sverige rett øst for Sulitjelmafjellene i Jokkmokk kommune. Hytta ligger i østenden, rett ved utløpet for innsjøen Vuolep Sårjåsjávrre, og er del av Nordkalottruta og E1.

Det var datteren av konsul Nils Persson, som blant annet står som grunnlegger av Sulitjelma gruber, som tok initiativ til å få bygget hytta. Hun var sammen med sin far i den første perioden av oppstareten av gruveselskapet og gikk ofte turer i Sulitjelmafjellene.

I hytta er det en vedovn, men bare et meget sparsomt vedforåd. Dette har vært et stadig problem helt tilbake til den tiden da hytta var ny, spesielt for hyttevandrere som har ankommet om vinteren. I hytteboka kan en lese at det er grunnen til at sengene er av stål, dette for å unngå at frosne gjester brenner inventaret for å få varme. Ellers var hytta første stopp for flyktninger fra Norge under andre verdenskrig.

Eksterne lenker
---------------

* Den Norske Turistforening *Sarjasjaure*
* Den Norske Turistforening *Leirvassbu*
**Sånum** er en grunnkrets og tettsted i Lindesnes kommune, i Agder. Den ligger vest for Skogsfjordens munning i Skagerrak, som et eid mellom Skogsfjorden og havet.

Sånum ble tidligere definert av SSB til å tilhøre tettstedet Mandal, skilt fra bebyggelsen i øst av parken/skogen Furulunden. Etter nye retningslinjer f.o.m 2014, ble Sånum skilt ut som eget tettsted, som hadde 631 innbyggere per 1. januar 2022. Det er også spredt gardsbebyggelse og småstedet Rennes på utsiden. På samme side av fjorden, lenger nord ligger Skjebstad. Siden også dette er en halvøy, er det ikke kjørevei mellom strøkene.

Sånum har kystbarskog og varmekjær løv- og blandingsskog med mye kristtorn og eik.

Fylkesvei 202 (Vest-Agder) går vei gjennom Sånum fra Mandals bykjerne i øst, over fjorden ved *Banken* (Bankebroa), og videre vestover via Lande og Hogganvik-Lundevik hvoretter den svinger nordover og går ut på E-39 ved Reibakken.

Referanser
----------

1. ↑  «Tettsteder. Folkemengde og areal, etter kommune.». Statistisk sentralbyrå. 14. desember 2022. Besøkt 21. desember 2022.
**Trondheim byarkiv** er en del av Arkivsenteret Dora i Trondheim, et samarbeid bestående av statlige, kommunale og private arkiv. 

Publikum har tilgang på lesesal på Dora, hvor protokoller, brev, fotografier, kart og tegninger er tilgjengelige i forbindelse med byggesaker, forskning, slektsgranskning, juridiske rettigheter og lignende.

Trondheim kommunearkiv ble opprettet som kommunal etat 1. januar 1946, med Hans Rodal som Trondheims første kommunearkivar. I forbindelse med opprettingen ble nye lokaler med en kapasitet på 1140 hyllemeter innredet i kjelleren til Trondheim kunstforening. Samtidig ble arkivsamlinger tidligere oppbevart på tilfeldige og usikre plasser oppsport og flyttet til de nye lokalene. Etter flyttingen omfattet Kommunearkivets samlinger i Kunstforeningen 39 etatsarkiver, 6 skolearkiver, 24 sykehusarkiver og 25 komite- og særarkiver.  I tillegg disponerte Kommunearkivet arkivrom i Rådhuset.

Kommunearkivet skiftet i 1997 navn til Trondheim byarkiv og flyttet samtidig fra Holtermanns veg 1 til den den tidligere ubåtbunkeren Dora I. I 2006 flyttet Byarkivet sammen med flere andre arkivinstitusjoner inn i det nybygde Arkivsenteret Dora. Arkivsamlingene oppbevares i magasiner inne i bunkeren, der Byarkivet disponerer en arkivkapasitet på 30 000 hyllemeter.

Trondheims byarkivarer
----------------------

* 1946 - 1949: Hans Rodal
* 1950 - 1973: Johan Løkhaug
* 1974 - 1985: Erling Paasche
* 1985 - 2002: Astrid Welde Johansen
* 2003 - 2006: Tor Inge Hegvold
* 2006 - 2008: Hans Frederik Selvaag
* 2008 - 2018: Elin Engen Harder
* 2018 - i dag: Unn Elisabeth Huse

Trondheim byarkivs lokaler
--------------------------

* Før 1930: Rådstuen, Kongens gate 2
* 1930 - 1947: Rådhuset, Munkegata 1
* 1947 - 1972: Trondhjem kunstforening, Bispegata 7B (Nå Trondheim Kunstmuseums lokaler)
* 1972 - 1997: TEAB-bygget - (Tekniske etaters administrasjonsbygning), Holtermanns veg 1
* 1997 - 2006: Dora I, Maskinistgata 1
* 2006 - i dag: Arkivsenteret / Dora, Maskinistgata 1

Referanser
----------

1. ↑  «Endelig kommunearkiv». *Adresseavisa*. 22.11.1947. s. 3.
2. ↑  «Kunngjøringer». *Adresseavisa*. 10.02.1997. s. 24.
3. ↑  «Byarkivet flyttet». *Adresseavisa*. 19.10.2006. s. 22.

Eksterne lenker
---------------

* Arkivsenteret Dora

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Trondheim byarkiv – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
Denne artikkelen omhandler westernfilmen fra 1967.  For Viscontis dramafilm fra samme år, se Den fremmede (Visconti-film).

***Den fremmede*** (italiensk originaltittel: *Vado... l'ammazzo e torno)*) er en spagettiwestern fra 1967, regissert av Enzo G. Castellari.

Filmen var en internasjonal samproduksjon mellom Italia og Spania og ble dubbet til en rekke språk, blant annet engelsk.

Handling
--------

En gjeng kjeltringer raner en gull-forsendelse fra et tog. En såkalt dusørjeger blir deretter sendt ut for å spore opp disse kjeltringene, og forsøke å finne igjen alt gullet. Men han får snart en rekke problemer.

Rolleliste
----------

* Edd Byrnes - Clayton
* George Hilton - Straniero
* Gilbert Roland - Montero
* Edd Byrnes - Clayton
* Stefania Careddu - Marisol
* Ignazio Spalla - Pajondo
* Gerard Herter - Beckman
* Ivano Staccioli - capitano

Andre titler
------------

Engelsk: ***Any Gun Can Play* ,** ***Go Kill and Come Back***, ***Blood River***. Spansk: ***Voy, le mato y vuelvo***. Tysk: ***Leg ihn um, Django***.

Referanser
----------

1. ↑  «Filmen på filmweb.no» **(norsk)**. Besøkt 10. januar 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Den fremmede* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) *Den fremmede* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (en) *Den fremmede* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Den fremmede* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Den fremmede* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Den fremmede* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata
HTC Advantage X7500
**HTC Advantage X7500**, også kjent som **HTC Athena** er en Windows Mobile 5.0-basert mobiltelefon (smarttelefon) som ble produsert av HTC. Den ble lansert i mars 2007. 

Den er også solgt som Dopod U1000 og T-Mobile Ameo.

**HTC Advantage X7501** er Windows Mobile 6.0-versjonen, som ble lansert i juli 2007, som en ikke-operatørlåst GSM-telefon, primært for det nordamerikanske markedet. Denne modellen har ikke sekundært kamera, slik X7500 hadde, til bruk for videokonferanser. 

**HTC Advantage X7510** er en oppdatert versjon av X7500, med operativsystemet Windows Mobile 6.1 "Manilla" Professional og en 16 GB SSD lagringsenhet. Denne modellen vil få et sekundært VGA-kamera, slik X7500 har, og er planlagt lansert i juni 2011.

Spesifikasjoner
---------------

* Skjermoppløsning: 640 x 480, LED, berøringsskjerm
* Skjermstørrelse: 5 tommer
* Kamera: 3 megapiksler (hovedkamera), 0,3 megapiksler (sekundærkamera)
* 624 MHz prosessor
* Batteri: 2 200 mAh
* RAM: 128 MB SDRAM
* ROM: 256 MB
* miniSDHC minnekort
* Operativsystem: Microsoft Windows Mobile 5.0 Pocket PC Phone Edition (X7500), Windows Mobile 6 Professional (X7501)
* GPRS, EDGE, UMTS
* SMS, MMS, e-post
* Quadband
* Infrarød: Ja
* Bluetooth: Ja, 2.0
* Wifi: Ja
* Størrelse: 133,5 mm (h), 97,7 mm (b) 16 mm (d)
* Vekt: 360 g med batteri
* GPS
* TV-utgang

Eksterne lenker
---------------

* HTC.com - *HTC Advantage*
**Håkon Austad** (født 5. mars 1979 i Lier) er en norsk terrengsyklist innen grenen rundbane. Han vant U23-EM i 1999. Totalt har han tatt to EM-gull, ett EM-sølv, en VM-bronse og seks NM-gull

Han var et av Norges medaljehåp før OL i 2000. I 2000 fikk Austad beskjed om at han hadde for lavt jerninnhold i blodet av leger tilknyttet Olympiatoppen. Han ble oppfordret til å sette sprøyter med høyt jerninnhold på seg selv. Det satte en stopper for kjempetalentets sykkelkarriere. Også topprytteren Gunn-Rita Dahle Flesjå ble jernforgiftet.

I 2009 var Austad tilbake i Norgestoppen i terrengsykling.

Meritter
--------

1996
3.-plass junior-VM rundbane
Gull junior-EM rundbane
1999
Gull U23 EM rundbane
2000
Sølv U23 EM rundbane
2005
2.-plass norgesmesterskap marathon
2007
Norges flagg Norgesmester rundbane
2009
3.-plass norgesmesterskap rundbane
2012
Norges flagg Norgesmester rundbane

Referanser
----------

1. ↑  «De harde øktene ødelegger for deg!». Treningsmagasinet. 30. mars 2009. Besøkt 7. september 2010. [*død lenke*]
2. ↑  «Vil aldri tilgi Olympiatoppens sprøytemenn». NTB. 30. mai 2006. Besøkt 7. september 2010.
3. ↑  «Gunn-Rita Dahle ble jernforgiftet». NRK. 20. august 2002. Besøkt 7. september 2010.
4. ↑  Mette Bugge (30. mai 2006). «Ble anbefalt sprøytebruk». Schibsted. Besøkt 7. september 2010.
5. ↑  «Håkon Austad tilbake i teten». NRK. 18. mai 2009. Besøkt 7. september 2010.
6. ↑
I lineær algebra er en mengde vektorer **lineært uavhengige** dersom ingen av vektorene kan uttrykkes som en lineærkombinasjon av de andre, det vil si som en endelig vektet sum av de andre vektorene. En mengde vektorer er *lineært avhengige* dersom de ikke er lineært uavhengige. 
Begreper som dimensjon, basis og matriserang er alle nært knyttet til definisjonen av lineær uavhengighet.

I det tredimensjonale euklidske vektorrommet **R**3 vil fire vektorer alltid være lineært avhengige. De tre basisvektorene **e**1 = (1,0,0), **e**2 = (0,1,0) og **e**3 = (0,0,1) er lineært uavhengige.

Definisjon
----------

En endelig mengde vektorer {**v**1, **v**2,...**v***n*} i et vektorrom *V* er lineært uavhengige dersom ligningen

{\displaystyle \sum \_{i=1}^{n}a\_{i}\mathbf {v} \_{i}=0\,}
medfører at alle koeffisientene *ai*, *i* = 1, ... *n* er lik null. Ellers er vektorene lineært avhengige.

Utspenning, basis og dimensjon
------------------------------

Den lineære utspenningen av en endelig mengde vektorer *S* = {**v**1,**v**2,...**v***n*} er definert som mengden av alle lineærkombinasjoner av vektorene. Vektoren **u** vil være lineært avhengig med vektorene i *S* hvis og bare hvis **u** er inneholdt i utspenningen til *S*. Det eksisterer da koeffisienter *bi* slik at

{\displaystyle \mathbf {u} =\sum \_{i=1}^{n}b\_{i}\mathbf {v} \_{i}\,}
Den lineære utspenningen vil være et endelig-dimensjonalt underrom. Dersom vektorene **v**i er lineært uavhengige, så utgjør disse en algebraisk basis for underrommet. Dimensjonen til underrommet er lik antall vektorer i *S*, det vil si *n*.

Litteratur
----------

* Fr. Fabricius-Bjerre (1977). *Lærebog i geometri. Del 1: Analytisk geometri. Lineær algebra*. Lyngby,: Polyteknisk forlag. ISBN 978-8-7502-0439-8.

* Ronald Douglas Milne (1980). *Applied functional analysis, an introductory treatment*. London: Pitman Publishing Limited. ISBN 0-273-08404-6.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MathWorld
 |
Hamburgs distrikter.
**Hamburgs distrikter** **(*Bezirke*)** er denne delstatens og enhetskommunens nest høyeste forvaltningsnivå, etter delstasregjeringen og parlamentet. Hamburg er oppdelt i sju slike distrikter. *Bezirk* betegner dermed både et geografisk område og et forvaltningsapparat.

Distriktsadministrasjonen (*Bezirksamt*) får oppgaver tildelt i lovgivningen og ledes av en *Bezirksamtsleiter*. I hvert distrikt holdes valg til en distriktsforsamling (*Bezirksversammlung*), som kontrollerer administrasjonen.

| Distrikt | Areal i km2 | Befolkning per 31. desember 2020 | Bydeler |
| --- | --- | --- | --- |
| Hamburg-Mitte | 142,2 | 301 231 | 19 |
| Altona | 77,9 | 275 664 | 14 |
| Eimsbüttel | 48,9 | 269 118 | 9 |
| Hamburg-Nord | 57,8 | 315 514 | 13 |
| Wandsbek | 147,5 | 442 702 | 18 |
| Bergedorf | 154,8 | 130 994 | 14 |
| Harburg | 125,2 | 169 221 | 17 |
| Totalt i Freie und Hansestadt Hamburg | 755,2 | 1 904 444 | 104 |

Referanser
----------

1. 1 2  «Landesrecht - Justiz - Portal Hamburg». *www.landesrecht-hamburg.de*. Besøkt 16. mars 2020.
2. 1 2  «Bezirke in Hamburg». *hamburg.de* **(tysk)**. Besøkt 16. mars 2020.
Hamburgs handelskammer og børs
**Hamburgs handelskammer** (tysk *Handelskammer Hamburg*) er handelskammeret i bystaten Hamburg, og det eldste handelskammeret i Tyskland. Det er en offentligrettslig korporasjon og representerer i dag mer enn 170 000 bedrifter og har ca. 300 ansatte, og har flere lovbestemte oppgaver. Videre er Hamburg børs underlagt handelskammeret. Handelskammeret ble grunnlagt i 1665, opprinnelig under navnet Commerz-Deputation, og utviklet seg til en av bystatens tre politiske hovedorganer. Commerz-Deputation fikk i 1710 sete og stemmerett i Erbgesessene Bürgerschaft, Hamburgs parlament. Organisasjonens bibliotek, Commerzbibliothek, er verdens eldste bibliotek for næringslivsspørsmål. Commerz-Deputation holdt lenge til i en bygning rett ved siden av Hamburg børs (grunnlagt i 1558) og hadde fra 1841 sete i samme bygning som børsen. I 1867 skiftet Commerz-Deputation navn til Hamburgs handelskammer.

Litteratur
----------

* Ernst Baasch, *Die Handelskammer zu Hamburg, 1665–1915*, 2010
* *325 Jahre Handelskammer Hamburg: 1665–1990*, Handelskammer Hambug, 1990

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** EU mva-nr.
 |
Hamburgerikonet
En **hamburgermeny** i webdesign er et ikon bestående av tre horisontale streker plassert under hverandre. Ikonet er vanligvis plassert oppe til høyre eller venstre på nettsiden. Når ikonet klikkes, vises nettstedets meny. Hvilken måte menyen vises på, avhenger av designeren av nettstedet. Noen ganger kommer den skliende inn fra en av skjermens sider, noen ganger animerer den fra gjennomsiktig til ikke-gjennomsiktig, og andre ganger vises den uten noen form for animasjon. Hamburgerikonet brukes gjerne i samspill med responsiv design; på store skjermer, for eksempel på desktop og laptop, kan menyen vises i sin helhet øverst på nettsiden. På mindre skjermer, som for eksempel mobiltelefoner og nettbrett, byttes menyen ut med hamburgerikonet for å spare plass. Det finnes flere måter å implementere funksjonaliteten til hamburgermenyen, men de vanligste måtene benytter JavaScript.

Webdesignere og eksperter i brukskvalitet har ikke kommet til enighet om hamburgermenyen er en god eller dårlig ting, og det foregår hyppige diskusjoner om fordelene og ulempene ved den. Hamburgermenyer blir hyppig brukt i mobilapplikasjoner og ble først brukt i Xerox Star.

Diskusjon
---------

Om hamburgermeny er bra å bruke eller ikke, avhenger av hvor og hvordan den skal brukes. Ifølge studiet firfetatt av NN Group, menyen skal alltid være synlig på desktop versjon av nettsider for å gi best brukeropplevelse. Når det gjelder mobilversjon av en nettside eller en app, gjelder det andre regler. Hamburgermenyen er brukt på responsive nettsider på mobile versjoner, og ofte brukt i mobilapplikasjoner som hoved navigasjon eller i kombinasjon med andre type navigasjoner som bunnavigasjon (eng. *bottom navigation*).

Fordeler
* tar mindre plass på skjermen
* mer fokus på andre elementer på skjermen
* menyen kan inneholde mange menyvalg
* minimalistisk design

Ulemper
* mindre synlig
* ikke alle brukere skjønner hva hamburgerikonet betyr
* når ikonet er plassert øverst på mobilskjermen, kan brukeren ikke nå ikonet med en tommelfinger
* det tar ekstra tid å klikke først på ikonet og så på menyvalg

Referanser
----------

1. ↑  «Are "Hamburger Menus" Good Usability? - Persuade By Design». *Persuade By Design* **(engelsk)**. Arkivert fra originalen 18. november 2015. Besøkt 8. november 2015.
2. ↑  Nessler, Dan (28. juni 2016). «To hamburger or not to hamburger». *Medium* **(engelsk)**. Besøkt 24. november 2019.
3. ↑  Experience, World Leaders in Research-Based User. «Hamburger Menus and Hidden Navigation Hurt UX Metrics». *Nielsen Norman Group* **(engelsk)**. Besøkt 23. november 2019.
4. ↑  «Bottom Navigation Pattern On Mobile Web Pages: A Better Alternative?». *Smashing Magazine* **(engelsk)**. 29. august 2019. Besøkt 23. november 2019.
**Josef «Jos» Minsch** (født 23. juni 1941 i Klosters, død 7. juni 2008) var en sveitsisk alpinist. I 1960-årene var han aktiv, først og fremst i utfor.

Under OL 1964 i Innsbruck kom han på fjerdeplass i utfor, bare seks hundredels sekunder for sent ute til å ta bronsemedaljen. I storslalåm ble han nummer 9. Under OL 1968 kom han på 14.-plass i utfor.

I verdenscupen vant Minsch et utforrenn i Cortina d’Ampezzo 9. februar 1969. I tillegg hadde han ti plasseringer blant de 10 beste. Minsch vant totalt fem sveitsiske mesterskap (utfor i 1963, 1964 og 1965, storslalåm 1963 og kombinasjonsøvelsen 1963).

Han la opp etter sesongen 1968/69.

Referanser
----------

1. ↑   www.nzz.ch[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (de) Josef Minsch – Munzinger Sportsarchiv Rediger på Wikidata

* (en) Josef Minsch – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Josef Minsch – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Josef Minsch – FIS (alpint) Rediger på Wikidata

* (en) Josef Minsch – ski-db.com Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Munzinger (sport)
 |
**Bredtvet kompetansesenter** var et landsdekkende  spesialpedagogisk senter på Bredtvet i Oslo like ved Torshov kompetansesenter. Bygget ble tegnet av arkitekt P A M Mellbye, oppført i 1964 til 1966, og tatt i bruk fra 1967 som *Spesialskole for talehemmede*.

Senteret var en egen organisatorisk enhet, som sorterte under Statped. Bredtvet kompetansesenter som ytet tjenester til barn, unge og voksne med store og sammensatte språk-, tale- og stemmevansker samt lese- og skrivevansker. Fagmiljøet ved senteret var tverrfaglig sammensatt med spisskompetanse innen språk- og talevansker, eksempelvis dysleksi (store lese- og skrivevansker), taleflytvansker (stamming og løpsk tale), afasi, stemmevansker, leppe-kjeve-ganespalte (LKG), strupe- og munnhuleopererte, dysartri (nevrologisk betingede talevansker og spesifikke språkvansker hos barn). 

Bredtvet kompetansesenter gikk 31. desember 2012 inn i Statped i forbindelse med omorganiseringen av hele Statped. Fagmiljøene ble da en del av Statped region sørøst.

Eksterne lenker
---------------

* Statpeds nettsider

  

Portal: Oslo
**Joseph Hubertus Pilates** (født 9. desember 1883 i Mönchengladbach, død 9. oktober 1967 i New York City) var en opprinnelig tysk idrettsmann som utviklet og promoterte Pilatesmetoden etter å ha utvandret til USA.

Liv og virke
------------

Joseph Pilates ble født i Tyskland. Faren var en metallarbeider av gresk opphav som hadde vært en kjent turner, og moren var en husmor som praktiserte alternativ medisin eller naturmedisin.

Som barn var Joseph Pilates liten og sykelig og led av astma, engelsk syke og giktfeber. Han ble ofte mobbet av andre barn, og å trene opp sin fysiske styrke ble noe av en besettelse. Da han var 14 år hadde han klart å trene seg opp i den grad at han stod modell for tegnere som utarbeidet anatomiske plansjer. Han ble overbevist om at «moderne» livsstil var roten til dårlig helse. Han flyttet til England i 1912 og levde som profesjonell bokser, sirkusartist og lærer i selvforsvar på politiskoler, men ved utbruddet av den første verdenskrig ble han internert sammen med andre tyskere, blant annet på øya Man i Irskesjøen. I denne tiden utviklet han sitt treningsystem som har fått navn etter ham selv.

I 1926 emigrerte Pilates til USA. Han møtte sin framtidige hustru Clara på skipsreisen over Atlanterhavet, og i New York opprettet paret et treningsstudio hvor de ledet og trenet elever til inn på 1960-tallet. Hans metode, som de først kalte for «Body Contrology», men som siden har fått navnet «Pilates», er basert på at sinnet skal kontrollere musklene. Øvelsene omfatter å puste dypt for å styrke overkroppen og mellomgulvsmusklene. Særlig dansere ble hengivne tilhengere av hans øvelser, blant annet George Balanchine og Martha Graham.

Joseph Pilates skrev flere bøker om sitt treningsystem og tilhørende filosofi, blant annet *Your Health* (1934) og *Return to Life through Contrology* (1945). Han døde 83 år gammel i New York i 1967.

Dokumentarfilm
--------------

Dokumentarfilmen *A Movement of Movement* (2013) handler om Joseph Pilates.

Referanser
----------

1. ↑   Autorités BnF, besøkt 13. mars 2018[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Autorités BnF, oppført som Joseph Pilates, BNF-ID 170967231[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  «Pilates-Verband.de». Arkivert fra originalen 17. juli 2014. Besøkt 20. november 2013.
4. 1 2  «Joseph Pilates, Life and Biography». *www.easyvigour.net.nz*. Besøkt 31. januar 2023.
5. ↑  «A Movement of Movement». *A Movement of Movement the film* **(engelsk)**. Besøkt 31. januar 2023.

Eksterne lenker
---------------

* Die Geschichte des Joseph Hubertus Pilates (tysk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** BIBSYS **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NDL **·** NKC **·** BNE
 |
**Saint Lucias kvinnelandslag i fotball** representerer Saint Lucia i internasjonal fotball.

Saint Lucia debuterte i mesterskapssammenheng i 2002, da de spilte i kvalifiseringen til Gold Cup 2002. De endte på en andreplass, på målforskjell foran Den dominikanske republikk, men bare vinneren gikk videre. De stilte ikke til kvalifiseringen til OL i Athen. De var imidlertid med i Gold Cup 2006, der de ble forhåndskvalifisert til hovedrunden i den karibiske kvalifiseringen. De endte på andreplass igjen, denne gangen bak Jamaica, men foran Saint Kitts og Nevis og Antigua og Barbuda. Igjen gikk bare vinneren videre. Saint Lucia sto over kvalifiseringen til OL i Beijing, men var med i Gold Cup i 2010. De vant sin førsterundegruppe, og gikk videre til hovedrunden, der de endte sist, bak Trinidad og Tobago, Guyana og noe overraskende Barbados.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

  


| * v
* d
* r
Nasjonale fotballandslag for kvinner i Nord-Amerika, Mellom-Amerika og Karibien (CONCACAF) |
| --- |
|  | 
* Anguilla
* Antigua og Barbuda
* Aruba
* Bahamas
* Barbados
* Belize
* Bermuda
* Canada
* Caymanøyene
* Costa Rica
* Cuba
* Dominica
* De amerikanske Jomfruøyer
* De britiske Jomfruøyer
* De nederlandske Antiller
* Den dominikanske republikk
* El Salvador
* Fransk Guyana
* Grenada
* Guadeloupe
* Guatemala
* Guyana
* Haiti
* Honduras
* Jamaica
* Martinique
* Mexico
* Montserrat
* Nicaragua
* Panama
* Puerto Rico
* Saint Kitts og Nevis
* Saint Lucia
* Saint-Martin
* Saint Vincent og Grenadinene
* Sint Maarten
* Surinam
* Trinidad og Tobago
* Turks- og Caicosøyene
* USA

 |  |
**Bredringrørfly**, *Archanara neurica*, er en sommerfugl som tilhører familien nattfly (Noctuidae). Den er nylig funnet for første gang i Norge fra Vest-Agder.

Utseende
--------

Et middelsstort (vingespenn ca. 25 mm), brunlig nattfly. Kroppen er noe spinkel til nattfly å være. Forvingen er avrundet, lyst rødbrunlig med litt mørkere striper langs ytterkanten, langs ytre del av forkanten og en bred lengdestripe litt bak midten av vingen. Midt i vingen er det en diffus, hvitaktig flekk. Bakvingen er ensfarget brungrå.

Levevis
-------

Arten finnes på sumpete steder, der larvene utvikler seg inne i stenglene på takrør (*Phragmites autralis*). Den foretrekker de tørrere delen av takrørsumpene, trolig fordi larvene ikke kan svømme. Biotopen er takrørsumper. De voksne sommerfuglene flyr om natten i juli - august og kommer gjerne til lys.

Utbredelse
----------

Arten er kjent fra Marokko, og utbredt langs kysten av det meste av Europa, unntatt lengst i nord, mot øst til Det kaspiske hav. I Norge ble den funnet på to lokaliteter på Lista, Vest-Agder i 2010. I 2015 ble den registrert på ytterligere en lokalitet i området.

Rødlistevurdering
-----------------

Utenfor Norge har arten spredte forekomster rundt Nordsjøen samt i Sør- og Mellom-Europa øst til det Kaspiske hav. Arten er kjent for sporadisk opptreden, og er kjent for å finnes i små isolerte kolonier som ofte har vært oversett i lange tider. Det er sannsynlig at funnene på Lista representerer en isolert og oversett forekomst. Det trengs flere undersøkelser for å dokumentere artens utbredelse i området. Trusler mot arten er i første rekke drenering og oppdyrking. Arten rødlistes i 2021 som sterkt truet EN.

Referanser
----------

1. 1 2  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 31. juli 2020. Besøkt 31. juli 2020.
2. 1 2  Elven H, Aarvik L og Berggren K (24. november 2021). «Sommerfugler. Vurdering av bredringrørfly *Archanara neurica* for Norge»Åpent tilgjengelig. *Norsk rødliste for arter 2021*. Artsdatabanken. Besøkt 27. mars 2023.

Kilder
------

* Aarvik, L. Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) *Catalogus Lepidopterorum Norvegiae*. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe/Norsk Institutt for Skogforskning. ISBN 82-995095-1-3
* Aarvik, L. og Røer, J.E. (2012) *Archanara neurica* (Hübner, 1808) (Lepidoptera, Noctuidae) new to Norway. Norwegian Journal of Entomology 59: 1-4.
* Nettsiden *Svenska Fjärilar*, med bildegalleri:
* *Archanara neurica* på UK moths:

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Bredringrørfly* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Bredringrørfly* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *Bredringrørfly* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *Bredringrørfly* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *Bredringrørfly* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *Bredringrørfly* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Archanara neurica* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Archanara neurica* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**Frederik Rode** (født 23. september 1800 i København, død 24. oktober 1883 i Kristiania) var en danskfødt norsk prest og politiker.

Han hadde studentereksamen fra Christiania fra 1819 og teologisk embedseksamen fra 1824. Han var huslærer 1820–1821, lærer ved Christiania Katedralskole 1824–1825, manduktør i teologi, sogneprest i Alta og Talvik og prost i Vest-Finnmark 1826–1834, sogneprest i Gjerpen 1834–1854, prost i Bamble prosti 1843–1854, stiftsprost i Christiania stift 1854–1859, hoffpredikant og sogneprest i Lier 1859–1875. Han fikk flest stemmer før bispeutnevnelser i Tromsø stift og Bergen stift i henholdsvis 1849 og 1859, men bad seg fritatt begge ganger. 

Rode var innvalgt på Stortinget fra Finmarkens amt 1833–1835, og var formann i komiteen for tienderettighetene i Finnmark og sekretær i Stortingets kirkekomité.

Han var sønn av Hans H. Rode (1767–1830) fra Halden og Charite Nicoline Holst (1778–1863). Faren var generalkvartmester-løytnant.

Frederik ble gift med Anne Lovise Holter. De ble foreldre til Carl Theodor Rode (1833–1899) som ble prest og politiker i Trøndelag, og gårdbruker Otto Rode (1842–1911), som også var politiker i Buskerud.

Se også
-------

* Rode (slekt)

Referanser
----------

1. ↑   Stortinget og statsraadet: 1814–1914. B. 1 D. 2 : Biografier L-Ø : samt tillæg, side(r) 718[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Stortinget og statsraadet: 1814–1914. B. 1 D. 2 : Biografier L-Ø : samt tillæg, side(r) 719[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Lindstøl, Tallak (1914). *Stortinget og Statsraadet 1814-1914*. Kristiania.
* Rode, Frederik (1842). *Optegnelser fra Finmarken : samlede i Aarene 1826-1834 og senere udgivne som et Bidrag til Finmarkens Statistik*. Skien.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Frederik Rode hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Historisk befolkningsregister **·** VIAF **·** GND
 |
**Lex mercatoria** (fra latin for «merkantil rett») er handelsretten som ble brukt av kjøpmenn i middelalderen. Rettssystemet utviklet seg likt som common law-systemet, basert på sedvane og praksis blant kjøpmennene. Den merkantile retten ble håndhevet gjennom handelsretter langs med de store handelsrutene. Lex mercatoria fungerte som internasjonal handelsrett. Retten la vekt på kontraktsfrihet og næringsfrihet, og tvister ble i en stor grad løst ex aequo et bono (etter rimelighet og fornuft).

Lex mercatoria var i utgangspunktet et sett med regler og prinsipper utviklet av kjøpmenn selv for å regulere handel. Den besto av regler og sedvaner som var vanlig blant handelsmenn i Europa, med noe lokal variasjon. Den oppsto etter behov for en rask og effektiv jurisdiksjon, administrert av spesialiserte domstoler. De grunnleggende prinsippene var at retten skulle utledes av kommersiell praksis, svare til kjøpmennenes behov og være forståelig og akseptabel for alle kjøpmenn som anerkjente retten. Dagens internasjonale handelsrett har mange grunnleggende prinsipper fra lex mercatoria, slik som voldgift-institusjoner, prosedyrer, og formålet med å reflektere sedvane og praksis.

Referanser
----------

1. ↑  Sealy and Hooley (2008) 14

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
***Lexikon der Juden in der Musik*** ble utgitt i nasjonalsosialismens Tyskland flrste gang i 1940 av Herbert Gerigk og Theophil Stengel på forlaget Bernhard Hahnefeld. Boken var bind to i serien *Veröffentlichungen des Instituts der NSDAP zur Erforschung der Judenfrage*, og ble ifølge sin undertittel sammenstilt «på oppdrag av riksledelsen for NSDAP på grunnlag av offentlige og partimessig overprøvde underlagsmaterialer».

Musikere, musikkvitere, librettister, regissører, musikkforleggere og andre personer som hadde med musikk å gjøre og som ifølge den antisemittiske, nasjonalsosialistiske definisjon fra Nürnberglovene var å regne som «jøder» eller «halvjøder», ble oppført i verket. Det hadde også en foretegnelse over «jødiske» musikkverk, som man ikke hadde lov til å fremføre. 

Gerigks medarbeidere i Sonderstab Musik av Einsatzstab Reichsleiter Rosenberg oppdaterte leksikonet i tiden som fulgte. Der urtkom i fem utgaver: Det første hadde 380, den tredje (1941) hadde allerede 394 og den siste (1943) 404 spalter.

Leksikonet ble i den sovjetiske okkupasjonssone satt på Liste der auszusondernden Literatur (Список изъятой литературы).

Litteratur
----------

* Eva Weissweiler: *Ausgemerzt! Das Lexikon der Juden in der Musik und seine mörderischen Folgen*. Dittrich, Köln 1999, ISBN 3-920862-25-2 (Das Buch enthält neben einer Entstehungs- und Wirkungsgeschichte auch eine Faksimileausgabe der 1. Auflage des Lexikons).
* Fred K. Prieberg: *Handbuch Deutsche Musiker 1933–1945*. CD-ROM-Lexikon, Kiel 2004.

Referanser
----------

1. ↑

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND
 |
**Gillbergaskipet** er et sensasjonelt arkeologisk funn i det svenske innlandet på vassdraget fra Vänern til Glafsfjorden ved byen Arvika i Värmland.

Dette gikk langs Byälven som renner forbi Gillberga, Nysäter, Harefjorden, Säffle og By. Fra Gillbergasjön fortsatte Byälven nordover mot Glafsfjorden, men midtveis munnet en mindre bielv ut i den større elven.

Denne mindre bielven som het *Lillälven* gikk oppover vest forbi Gillberga kyrka som lå på et nes mellom de to elvene til den mindre innsjøen Aspen. Der i elven under Gillberga kyrka ble et stort skipsvrak funnet i 1990-årene. Dateringen av de eldste trerestene viste at dette skipet var bygget ved år 1243 og muligens sank i elven i slutten av 1200-tallet eller første halvdel av 1300-tallet.

Dette skipsvraket er klinkbygd med trenagler mellom bordene og spantene som bare var sett på farkoster fra vikingtiden og middelalderen og formodentlige er over 15 meter langt som et lastefartøy. Gillberga som først er nevnt i skriftige dokumenter ved 1357, var befolket i lang tid siden bronsealderen med flere forntidsminner som indikerte et rikt lokalsamfunn som ifølge sagnene hadde tett forbindelse med det norske Østlandet. Kirken på Gillberga ble først oppført i 1100-tallet, men var ombygget og forstørret i løpet av middelalderen med kalkstein og sandstein som fantes ved storsjøen Vänern.

Lastefartøyet som sank i Lillälven trolig var benyttet for transport av byggstein til Gillberga kyrka. Ved Lillälven lå et havnested som fram til nyere tid var benyttet for varetransport gjennom vassdragene på Värmland ut til storsjøen Vänern eller på de mindre innsjøene. Vassdraget mellom Vänern og den norske elven Glomma på Glafsfjorden og gjennom Eidskog i uminnelige tider hadde vært en viktig ferdselsveg med båttransport som ble dratt over mindre landstrekninger mellom vannene og mindre elver.

Kilder
------

* *Christer Westerdahl* Vänern: landskap människa skepp 2003 ISBN 91-87360-26-8
**Eirik Soltvedt** (født 3. september 1978) er en tidligere norsk fotballspiller. Soltvedt la opp midt i 2012 sesongen på grunn av en kneskade. Han spilte da for Ullensaker/Kisa. Han har tidligere spilt for Randaberg IL, Vidar, Viking, Bryne FK, Skeid, Ullern, Lillestrøm SK, Notodden Fotballklubb.

Han ble kåret til årets spiller i «Romeriksligaen» 2003 av Romerikes Blad. Han spilte 8 eliteseriekamper for LSK, kun 1 kamp fra start, i perioden 2004 – 2005. Han kom tilbake til Kisa på sommeren 2007 og har siden scoret jevnt og trutt for klubben. Debuterte i 2. divisjon allerede i 1994 for Vidar og scoret i sin debut mot Nest-Sotra kun 16 år gammel. Har rykket opp til tippeligaen med Bryne i 1999 og Adeccoligaen med Notodden i 2006. Har vært toppscorer i norsk 2. divisjon tre ganger ( 2003, 2008 og 2011). Har scoret 141 mål for Kisa på 180 kamper.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Eirik Soltvedt – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) Eirik Soltvedt – FBref Rediger på Wikidata
* Scoret hat-trick mot VIF
* Eirik Soltvedt legger opp (21.09.2012)
**Eirik Molnes Husabø** (født 1966 i Florø) er en norsk musiker (multiinstrumentalist), komponist, plateprodusent og låtskriver.

Symfonier
---------

Husabø gikk i sin tid på Voss Folkehøgskule der Per H. Indrehus var en av lærerne. Der møtte han blant annet Simone Larsen som senere etablerte D’sound, og hadde en periode et musikalsk samarbeid med henne. I denne perioden samarbeidet han også med Eivind Løberg og Berit Opheim.

Molnes Husabø er særlig kjent for symfoniverket «Tri Tonar» som han skrev på oppdrag fra hjemfylket da Sogn og Fjordane markerte sine første 250 år. Verket ble urframført av Kringkastingsorkesteret i Operahuset på Nordfjordeid.

Som komponist har han skrevet *Requiem for en tapt verden*. Dette verket ble fremført i en industrihall på et skipsverft i Florø.

Trøste & Bære
-------------

Som musikkprodusent står han bak flere utgivelser produsert i *Verdens Beste Studio* i Florø. Og konsertstedet Husabula Kulturscene, i tillegg til en rekke egne låter og utgivelser. Eksempler på dette er samarbeidet med humorduoen Trøste & Bære på albumet Leve Pelargonia. Og den norske versjonen av Tina Turners *Sometimes When We Touch*.

Husabø er tidligere rusmiddelmisbruker, og har aldri lagt skjul på det.

Referanser
----------

1. ↑   Virtual International Authority File, oppført som Husabø, Eirik Molnes 1966-, besøkt 2. desember 2022[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Per Indrehus – Musikaren, komponisten og arrangøren» **(norsk nynorsk)**. Besøkt 10. mai 2023.
3. ↑  «Tri Tonar, sample». Besøkt 1. desember 2022.
4. ↑  Oldeide, Erlend Blaalid (12. september 2013). «Bestillingsverk får skamros». *NRK*. Besøkt 2. desember 2022.
5. ↑  «Requiem for en tapt verden,av Eirik Molnes Husabø.». Besøkt 1. desember 2022.
6. ↑
7. ↑  «Verdens Beste Studio, Lydstudio, florø, Eirik Molnes Husabø». *verdens-beste-studio* **(engelsk)**. Besøkt 1. desember 2022.
8. ↑  Takle, Stian Sjursen (11. desember 2013). «Molnes Husabø kom seg ut av elenda». *NRK*. Besøkt 1. desember 2022.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Eirik Molnes Husabø på Discogs Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** Discogs
 |
**Háskóli Íslands**, eller **Universitetet på Island**, er et islandsk statlig universitet. Det ble grunnlagt i 1911, og hadde 45 studenter det første året. I dag har Háskóli Íslands rundt 8 000 studenter, fordelt på elleve fakultet, for en befolkning på rundt 310 000 innbyggere.

I tillegg til de store fakultetene, er det mange forskningsavdelinger forbundet med universitetet. Med 423 ansatte lærere, omtrent 1800 andre lærere og om lag 281 forskere og administratorer, er Háskóli Íslands den største enkelt-arbeidsplassen på Island. De første 29 årene var universitetet i Alltings-huset i sentrum av Reykjavík. I 1933 fikk universitetet tillatelse til å starte et eget lotteri. Universitetslotteriet som begynte i 1934 er fortsatt en hovedkilde til investeringer i bygningsmassen. I 1940 flyttet universitetet inn i det nye hovedbygget (*Aðalbygging*) på universitetsområdet ved Suðurgata. Der er de fleste bygningene også i dag.

Universitetet på Island kan tilby studier i 60 forskjellige emner. De mest populære blant utvekslingsstudenter er historie (spesielt eldre islandsk historie), litteratur (spesielt sagalitteratur) og geologi/naturgeografi (spesielt vulkanologi, glasiologi, seismikk og geoteknikk).

Undervisningsspråket er islandsk, men noen kurs er tilrettelagt for utenlandske studenter, slik at de kan fylle ett år med kurs der undervisningsspråket er engelsk. Utlendinger får lov til å skrive eksamen på engelsk i alle kurs. De fleste sensorene forstår også et skandinavisk språk, og da er det mulig for nordmenn å skrive eksamen på norsk.

Referanser
----------

1. ↑   eua.eu, besøkt 16. juli 2019[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Universitetets hjemmesider: www.hi.is på engelsk Arkivert 30. desember 2011 hos Wayback Machine. og www.hi.is på islandsk

  

Portal: Island

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** GeoNames
 |
**Grethe Askhov Helle** (født 26. november 1946 i Oslo) er en norsk keramiker, bosatt i Homborsund i Grimstad kommune.

Helle ble utdannet ved Statens håndverks- og kunstindustriskole (1965-1969) med diplomeksamen i 1969. I 1970 bosatte hun seg på Sørlandet og etablerte seg som profesjonell keramiker med eget verksted. 
I årene framover arbeidet hun aktivt som keramiker og deltok på en rekke utstillinger i hele landet. Hun deltok blant annet på flere ganger på utstillinger i Lyngdal kunstforening (siste gang i 1987), Søgne gamle prestegård (1992), Galleri 101 i Kristiansand (1991), landsdelsutstilling i Buskerud (1985) og på landsdelsutstilIing i Tromsø (1989). I tillegg deltok hun en rekke ganger på utstillinger på det Lindvedske hus i Arendal (siste gang i 1993). I 1987 hadde hun separatutstilling i Grimstad kulturhus. Grete A. Helle var også jury ved utstillinger flere ganger, blant annet ved Maihaugen (1968), Arendal kunstforening (1976) og flerårig jury ved Reimanngården i Grimstad.

Fra 1980 bosatte hun seg i Homborsund, i nærheten av keramiker Rolf Tiemroth. Både Helle og Tiemroth var aktive i Grimstad kunstforening i mange år. Funksjonelle bruksgjenstander som kopper og kanner, fat og potteskjulere har vært hennes fremste varemerker, men også kunstobjekter som skulpturer, torsoer og byster.

Referanser
----------

1. ↑  Aust-Agder bibliotek og kulturformidling, *Månedens kunstner Arkivert 4. februar 2016 hos Wayback Machine.* (besøkt 3. februar 2016)
2. ↑  Kulturnett Aust-Agder: *En keramiker i Homborsund Arkivert 15. februar 2016 hos Wayback Machine.* (besøkt 3. februar 2016)
Italienske kampfly av typen Panavia Tornado på flyplassen i Trapani-Birgi. Flyene var med i Operasjon Unified Protector  Foto: Jerry Gunner 
**Operasjon Unified Protector** var en NATO-ledet militæroperasjon bestående av luft- og flåtestyrker rettet mot Libya for å håndheve flyforbudssonen over Libya og beskytte sivile i borgerkrigen i landet. Operasjonen startet 23. mars 2011 og opphørte 31. oktober 2011. Den etterfulgte Operasjon Odyssey Dawn. NATO anså operasjonen som basert på FNs sikkerhetsråds resolusjon 1973.

18 land bidro til operasjonen. I tillegg til NATO-landene Belgia, Bulgaria, Canada, Danmark, Frankrike, Hellas, Italia, Nederland, Norge, Romania, Spania, Storbritannia, Tyrkia og USA, var også De forente arabiske emirater, Jordan, Qatar og Sverige, med i Operasjon Unified Protector.

Norges deltagelse
-----------------

Den norske deltagelsen i luftkrigsoperasjonene over Libya ble vedtatt i ekstraordinært statsråd 23. mars 2011 i form av «Fullmakt til deltakelse med norske militære bidrag i operasjoner til gjennomføring av FNs sikkerhetsrådsresolusjon 1973 (2011).»

Norge bidro med seks F-16 kampfly og et Hercules transportfly til operasjonen, samt liaisonoffiserer i Izmir i Tyrkia og Poggio Renatico i Italia. Kampflyene var stasjonert på Soúdabasen på Kreta og deltok fra 21. mars til 1. august 2011 med første tokt over Libya 24. mars. 

Innsatsen var de første dagene, fra 21. til 30. mars, en del av Operasjon Odyssey Dawn. De norske kampflyene fløy ​583 tokt og slapp ​569 bomber over Libya.

Referanser
----------

1. ↑  NATO and Libya – Operation Unified Protector, NATO. Besøkt 14. august 2011.
2. ↑  Offisielt frå statsrådet 23. mars 2011, regjeringen.no. Besøkt 24. august 2011.
3. ↑  Norge med i operasjoner i Libya, Pressemelding, nr.: 053-11, Statsministerens kontor, 23. mars 2011. Besøkt 24. august 2011.
4. ↑  Kommandooversikt Unified Protector [*død lenke*], forsvaret.no. Besøkt 14. august 2011.
5. ↑  Oppsummerte fakta om bidraget[*død lenke*], forsvaret.no. Besøkt 14. august 2011.
6. ↑  Leraand, Dag (18. oktober 2022). «Krigen i Libya 2011». *Store norske leksikon*. Besøkt 4. desember 2022.

Eksterne lenker
---------------

* NATO and Libya, fra NATO

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN
 |