recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Den eldre Rømerætten 
Den yngre Rømerætten - se Austråttborgens heraldikk**Rømer** var en norsk slekt kjent fra 1300-tallet. Blant de mest kjente medlemmene regnes riksråd Otte Rømer (ca. 1330-ca. 1411), og hans sønn, riksråd Svale Ottessøn (ca. 1363-etter 1415).

Den eldre og den yngre Rømer-ætten
----------------------------------

Ottes datter *Elsebe* og hennes etterkommere omtales stundom som *Den yngre Rømerætten*, men brukte selv aldri slektsnavnet. Elsebe var farfars mor til Inger Ottesdotter Rømer (fru Inger til Austrått, ca. 1473-1555). Otte Rømer eide muligens Austrått, i alle fall ble den eid av Elsebe og hennes etterkommere fra ca. 1400 til 1686.

Slektsvåpen
-----------

Den eldre Rømerættens skjold kan heraldisk beskrives (blasoneres) slik: *Kløvd av 1. halv sølvlilje i blått, 2. to røde bjelker i sølv*. Våpenet er blitt blasonert slik på dansk: *Loddrett delt av blått, hvori en halv hvit lilje fast på delingen, og hvitt, hvori to eller tre røde bjelker. På hjelmen en krone over en krone, eller en krone med tre grønne vifter av påfuglfjær.*

Den yngre Rømerættens skjold er blasonert slik: *Venstre skrådelt av sølv og sort. På hjelmen to vesselhorn av samme farger.* Det er omtalt slik av Hallvard Trætteberg: Skrådelt (oftest venstre) av sølv og svart.

På dansk er dette våpenet blasonert slik: *Skrådelt av hvitt over sort. På hjelmen en krone og to vesselhorn, et hvitt og et sort(?), eller tverrdelt hvitt/sort og sort/hvitt.*

Bildet fra Austrått viser en tredje variant med 5 påfuglfjær på hjelmen.

Litteratur
----------

* A. Thiset og P.L. Wittrup: *Nyt dansk Adelslexikon*, København 1904
* H. Storck: *Dansk Vaabenbog*, København 1910
* Sven Tito Achen: *Danske adelsvåbener*, København 1973
* Hallvard Trætteberg: *Norges våbenmerker. Norske by- og adelsvåben*, hefte med klistremerker, utgitt av Kaffe Hag, Oslo 1933, med våpnene til både den eldre og den yngre Rømerætten.
* Hallvard Trætteberg: *Borg i segl, mynt og våpen*, Oslo 1967, side 19 med våpenskjoldtegning nr. 9 for Jakob Fastulvsson av den yngre Rømer-ætten, ca. 1400.

Referanser
----------

1. ↑  Terje Bratberg. «Austråtts eiere fra vikingtiden til 1719» I: *Årbok for Fosen*, 1994
2. ↑  Hallvard Trætteberg: «Norges våbenmerker. Norske by- og adelsvåben», utgitt av Kaffe Hag, Oslo 1933
3. ↑  Sven Tito Achen. "Danske adelsvåbener. En heraldisk nøgle." Politikens Forlag 1973, København
4. ↑  C. M. Munthe i "Norsk Slektshistorisk Tidsskrift", hefte I 1927
5. ↑  Sven Tito Achen. "Danske adelsvåbener. En heraldisk nøgle." Politikens Forlag 1973, København
«***Legenden om den øde skogen***» er en roman av Margit Sandemo fra 1993. Originalens tittel var «*Skimrande vårar*». Den ble utgitt som bok i paperback av Bladkompaniet, men også trykket i en forkortet utgave i ukebladet Allers sommeren 1993. 

Boken omhandler Juliane og hennes fem søsken, som blir alene med faren på et småbruk langt inne i skogen, da moren dør. Faren er en dyktig bonde, men han er streng og egoistisk, og forlater barna for å dra til bygda for å finne et nytt kvinnfolk som kan styre gården sammen med ham. Han omkommer på veien, og barna er overlatt til seg selv. Midt opp i denne situasjonen får barna hjelp av en mystisk fremmed i skogen. En fremmed som barna først tror er Skogguden, men som etterhvert viser seg å være et illegetimt barn av en rik storbonde i byen. Kjærlighet oppstår mellom Juliane og denne mystiske fremmede, og sakte, men sikkert løser forholdene seg for alle til det beste. Boken ble i 2008 gitt ut i serien «Margit Sandemos beste føljetonger».

Utgivelser i utvalg
-------------------

* «Legenden om den øde skogen», Bladkompaniet 1993, ISBN 82-509-2947-0
* «Margit Sandemos beste føljetonger nr.44» Dobbeltbok, Schibsted Forlag 2008, ISBN 978-82-516-3154-9
***Financial Times*** (FT) er en britisk liberal næringslivsavis som utgis i London. Den inneholder også mye generelt politisk stoff, og regnes som en ledende kvalitetsavis[]. Sjefredaktør er Lionel Barber.

Bakgrunn
--------

Avisen ble grunnlagt under navnet *London Financial Guide* i januar 1888 av Horatio Bottomley. Allerede i februar samme år fikk den navnet *Financial Times*. I 1893 tok avisen i bruk lakserosa papir (som også *Dagens Næringsliv* bruker i Norge), noe som skilte den klart ut blant andre aviser, særlig den noe eldre konkurrenten *Financial News*[]. De to avisene ble slått sammen i 1945. I 1957 ble avisen kjøpt av Pearson Publishing Group. En egen utgave for europeiske og nordamerikanske lesere har blitt trykket i Frankfurt am Main siden 1979. Avisen har et opplag på over 440 000 eksemplarer. Rundt en fjerdedel selges i Storbritannia. 

I tillegg til den engelskspråklige avisen ble det fra 2000 til 2012 utgitt en tyskspråklig utgave, *Financial Times Deutschland*, med et opplag på noe over 100 000. Den 23. november 2012 gjorde styret i forlaget Gruner+Jahr som utgiver av den tyske utgaven, kjent at den tyske utgaven skulle innstilles av økonomiske grunner. Den siste utgaven kom ut den 7. desember 2012. Avisen hadde da produsert et kumulert tap på € 250 millioner[].

Referanser
----------

1. ↑  .

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (zh) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Financial Times – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Nationalencyklopedin **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISSN **·** ISSN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL
 |
**Vauxhall Bridge** er en buet stålbro for biltrafikk og fotgjengere over Themsen i nordvest–sørøst retning, mellom Lambeth Bridge og Grosvenor Bridge i sentrale London.

På den nordlige bredd er Westminster, med galleriet Tate Britain og skyskraperen Millbank Tower i nordøst, og Pimlico og Pimlico undergrunnsstasjon i nord og øst. På broens sydlige side, ved veikrysset Vauxhall Cross, er Vauxhall stasjon og hovedkvarteret til Secret Intelligence Service (MI6) i sydøst, Kennington i øst, Vauxhall i sydøst og Nine Elms i sydvest.

Den nåværende Vauxhall Bridge ble tegnet av sivilingeniøren Alexander Binnie, og senere modifisert av Maurice Fitzmaurice, for å erstatte en tidligere støpejernsbro. Broen ble fullført i 1906 og innviet 26. mai av Georg, prins av Wales. Den var den første til å bære trikk over Themsen.

Broen er rundt 25 m bred og 250 m lang og har fem stålhvelvinger sittende på granittpilarer. Broens mest slående særpreg er en rekke bronsefigurer på brofestene.

Den forrige broen på dette stedet hadde navnet Regent's Bridge og var avgiftsbelagt. Den var tegnet av James Walker og åpnet i 1816. Forhistorien var innviklet, med minst tre plantegninger forkastet, to av John Rennie – først en stenbro med syv brospenn, deretter en støpejernsbro med 11 spenn – og én av Samuel Bentham. Da broen endelig ble fullført, med ni brospenn, var det den første jernbroen over Themsen i London.

Se også
-------

* Liste over broer i London

| * v
* d
* r
Broer i det sentrale London |
| --- |
| 
* Chelsea Bridge
* Grosvenor Bridge
* Vauxhall Bridge
* Lambeth Bridge
* Westminster Bridge
* Hungerford Bridge
* Waterloo Bridge
* Blackfriars Bridge
* Blackfriars Railway Bridge
* Millennium Bridge
* Southwark Bridge
* Cannon Street Railway Bridge
* London Bridge
* Tower Bridge

 | Englands flagg |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Richard Leo «Dick» Dougherty** (født 5. august 1932 i International Falls i Minnesota, død 23. november 2016 i Green Bay) var en amerikansk ishockeyspiller som deltok i de olympiske vinterleker 1956 i Cortina d'Ampezzo.

Dougherty vant en olympisk sølvmedalje i ishockey under vinter-OL 1956 i Cortina d'Ampezzo. Han var med på det amerikanske ishockeylaget som kom på andreplass i turneringen bak Sovjetunionen. Det var ti lag som deltok, etter gruppespillet spilte de seks beste lagen en enkeltserie der alle lagene møttes en gang. USA vant fire kamper og tapte en, 0-4 til Sovjetunionen i sluttspillsserien. Sovjetunionen vant alle fem kampene og vant serien med maksimale ti poeng foran USA med åtte og Canada med seks.

Dougherty spilte i tre ishockey-VM, 1955 og 1957 i tillegg til OL-turneringen 1956 i Cortina d'Ampezzo som også var det 23. verdensmesterskapet i ishockey.

OL-medaljer
-----------

* 1956 Italias flagg Cortina d'Ampezzo - Sølv Sølv i ishockey USAs flagg USA

VM-medaljer
-----------

* 1956 Italias flagg Cortina d'Ampezzo - Sølv Sølv i ishockey USAs flagg USA

Eksterne lenker
---------------

* (en) Richard Dougherty – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Richard Dougherty – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Richard Dougherty – Hockeydb.com Rediger på Wikidata

* (en) Richard Dougherty – Eliteprospects.com Rediger på Wikidata
Catuvellaunernes områder
**Catuvellaunerne** var en keltisk stamme som levde på De britiske øyer før romernes invasjon i 43. De hadde sitt kjerneområde i dagens Hertfordshire, Bedfordshire og det sørlige Cambridgeshire. Deres hovedstad ved Verlamion («bosetning over myra»), rett ved stedet romerne grunnla Verulamium, i dagens St. Albans. 

Det første man kjenner til om catuvellaunerne er i forbindelse med Julius Cæsars andre invasjon av De britiske øyer i 54 f.Kr.. I *Gallerkrigene* nevner Cæsar at krigsherren Cassivelaunus ledet den keltiske motstanden. Området han kom fra stemmer med catuvellaunernes område, og man mener derfor at han var deres leder. Alternativt er de identiske med den stammen Cæsar kalles *Cassii*. 

Stammen ble mektig i årene som fulgte. Den første konge som er kjent fra myntfunn er Tasciovanus, som antagelig grunnla Verlamion. Fra 20-årene og utover ser det ut til at de var i stadig krig med nabostammen atrebatene, som ble styrt av Cunobelin. Det var denne konflikten som gav Claudius et påskudd for å invadere i 43. Etter at provinsen Britannia var opprettet kjempet catuvellaunerne en kort stund mot romerne. De ble ledet av Caratacus og hans bror Togodumnus. I slaget ved Medway i 43 falt Togodumnus, og catuvellaunerne ble slått. De aksepterte romersk styre, og ble raskt romanisert. Caratacus flyktet, og ledet senere andre stammer i motstanden mot romerne. 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** LCCN
 |
**Vattubrinken** er et tettsted i Södertälje kommune i Stockholms län i landskapet Södermanland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 332 innbyggere.

Tettstedene Vattubrinken, Sandviken og Ekeby samt bygdene Tuna og Stjärna och Aska med omegn pleier samlet å kalles Enhörna. Området tilhører Enhörna församling og Enhörna kommunedel i Södertälje kommune. Kommunedelen Enhörna ble dannet i 1967, da Enhörna kommune ble slått sammen med Södertälje. Kommunen Enhörna ble i sin tur dannet ved en sammenslåing av kommunene Ytter- og Överenhörna i 1952. Ekeby pleier å regnes som Enhörnas administrasjonssentrum, siden hoveddelen av servicefunksjonene ligger der.

Det er regelmessig bussforbindele med Södertälje daglig. I sommerhalvåret trafikkeres Sandviken og Ekensberg daglig av båter til Stockholm og Mariefred.

De nærmeste jernbanestasjonene er Södertälje Syd for fjerntog, Nykvarn for regiontog og Södertälje Centrum for lokaltog.

Referanser
----------

1. 1 2   (på sv) *Statistiska tätorter 2020, befolkning, landareal, befolkningstäthet per tätort*, Statistiska centralbyrån, 24. november 2021, Wikidata Q112914414,
2. ↑  «Sveriges tätorter 2010» (PDF). Statistiska centralbyrån. Arkivert fra originalen (PDF) 16. juni 2011. Besøkt 3. mars 2016.

  


| * v
* d
* r
Södertälje kommune i Stockholms län i Sverige |
| --- |
|  | Ekeby **·** Gnesta (del av) **·** Hölö **·** Järna **·** Mölnbo **·** Pershagen **·** Sandviken **·** Södertälje **·** Tuna **·** Vattubrinken **·** Viksäter **·** Östra Kallfors |  |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
«Pride of Los Angeles»
**Catron & Fisk CF-10** eller **International CF-10** var en triplane, et passasjerfly med tre sett vinger utviklet av Catron & Fisk Fly and Motor Co. 
på begynnelsen av 1920-tallet. Ett eksemplar av typen ble konvertert til bruk i Dole Air Race i 1927.

Utvikling
---------

Catron & Fisk Fly og Motor Co. ble grunnlagt i 1917 og bygget flere fly i serien, inkludert CF-10, et 22 seters passasjerfly. Selskapet ble omorganisert som Internasjonalt av hensyn til å kunne gi flyet dobbel identitet som *International CF-10* «Spirit of Los Angeles» som ble bygget for lang rekkevidde med støre drivstofftanker og støre Wright Whirlwind motorer for å konkurrere i Dole Air Race.

Konstruksjon
------------

CF-10 var et stort tomotors triplane opprinnelig drevet med Curtiss OX-5-motorer. Flyet hadde vanlig understell-arrangement med sammenkoblede hovedhjul (to hjul på hver side). De to motorene var montert på hver side av skroget mellom midtre og nedre vingepar. Midt-vingen hadde ikke fullt vingespenn. Skroget var åttekantet i form med et store vinduer i kabinen, og en to-seters åpen cockpit plassert høyt bak på flyet. Ett eksemplar ble senere kjent som «Pride of Los Angeles», malt lys oransje.

Operativ historie
-----------------

I 1927 sponset skuespiller Hoot Gibson og fem forretningsmenn i California bygingen av «Pride of Los Angeles» en modifisert versjon av *International CF-10* i et forsøk på å vinne Dole Air Race. Gibson fikk sitt navn malt på nesen og ansiktet malt på sidene for publisitet. Den 12. august 1927 forlot piloten James L. Giffin, navigatøren Ted Lundgren, og passasjeren Lawrence Wiell  Los Angeles og havarerte i San Francisco-bukta bare 300 meter før sin destinasjon, Oakland internasjonale flyplass etter å ha svingt til side for å unngå et annet fly. Alle ombord ble kastet ut fra flyet og landet trygt .

Referanser
----------

1. ↑  Bak, Richard. *The Big Jump: Lindbergh and the Great Atlantic Air Race*. Hoboken, New Jersey: John Wiley & Sons. ISBN 978-0-471-47752-5.
2. ↑  Berliner, Don. *Airplane Racing: A History, 1909-2008*. Jefferson, North Carolina: McFarland & Company. ISBN 978-0-7864-4300-0.
3. 1 2  *Skyways*. januar 1999.  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)
4. ↑  Edward Plumbe; James Langland; Claude Othello Pike. *The Chicago daily news almanac and year book for 1927*.
5. ↑  «Aloha». *Sport Aviation*. juni 1967.
6. ↑  Scheppler, Robert H. *Pacific air race*. Washington, DC: Smithsonian Institution Press. ISBN 978-0-87474-832-1.
7. ↑  Burl Burlingame (29. desember 2003). «The Dole Derby». *Honolulu Star-Bulletin*.
**Windows Future Storage** (**WinFS**) er et filsystem utviklet av Microsoft, primært for å bistå med lagring av data på datamaskiner som kjører operativsystemet Windows og mellomvaren .NET. WinFS er bygd oppå et vanlig filsystem, som NTFS, og tilbyr gjennom dette de vanlige operasjoner for kataloger og filer (lage nye, modifisere, lese, fjerne, omdøpe).
Over dette standardtilbudet er det tillagt mer generelle tjenester innen datalagring som

* indeksering og administrasjon av relasjoner som i databasesystemer med SQL og dokumenter oppmerket med XML
* streamingtilpassede lagertjenester for multimedia
* synkronisering for datadeling og sikkerhetskopiering

Der man i tradisjonelle filsystem vil merke en fil med navn (prefix, postfix), der postfix (som .JPG, .EXE) angir filtype, og prefix ytterligere muliggjør identifisering, er intensjonen i WinFS å bruke generelle XML-baserte merkelapper. 
De fire basistypene i WinFS er
*Items* (det som lagres, objektene), *Relationships* (sammenhenger mellom objekt), *ScalarTypes* (skalare data som tall, bokstaver) og *NestedTypes* (sammensetninger av *ScalarTypes*); altså database-nære typer.
Databasegrensesnittet er basert på det eksisterende Microsoft SQL Server.

WinFS ble ikke en del av Windows Vista, slik påtenkt. En første betautgave (før-produksjon) ble 29. august 2005 gjort tilgjengelig for utviklere gjennom MSDN, MicroSoft Developer Network. Det medfølgende programmet Microsoft Rave, et peer-to-peer system for deling av personlige data, bruker WinFS.
**Xian** (kinesisk: 仙/仚/僊; pinyin: **Xiān**; Wade–Giles: *Hsien*) er i kinesisk folketro og daoisme et uttrykk for *de udødelige*. Disse på en måte *guddommeliggjorte* skikkelser blir dessuten også ofte omtalt som *hellige*. De spiller en fremtredende rolle i kinesiske legender og kinesisk mytologi. 

Det er for det meste menn som er *xian*, men nå og da berettes det også om kvinnelige *xian*, som for eksempel Ma Gu, som knyttes til livseliksiret. De udødelige har under sitt dennesidige, jordiske liv gjerne utvist overnaturlige krefter og magiske evner. Etter døden er de så blitt guddommeliggjorte. 

Det heter at de de vandrer rundt i hele landet. Men deres hjemsteder er gjerne Kunlunfjellene vest i landet (der «Vestens kongemor» Xiwangmu bor) eller på øyer øst for det kinesiske fastland. Deres fremtoninger kan variere.

Innen daoismen er *xian* religiøse forbilder. I noen skoleretninger innen daoismen er de bilde på sammensmeltningen av *qi* med *dantian* (menneskets energisentrum) hvorved en *shengtai* (et *hellig embryo*) med evig liv blir til.

De mest kjente *xian* er de såkalte åtte udødelige (*Ba xian*): Lü Dongbin, Li Tieguai, Zhongli Quan, Han Xiangzi, Cao Guojiu, Zhang Guolao, Lan Caihe, He Xiangu. De er ofte å finne avbildet i kinesisk kunst. Selv om Lan Caihe til tider fremstilles som en kvinne, var He Xiangu den eneste kvinne blant de åtte udødelige.

Litteratur
----------

* Ge Hong: *La Voie des divins immortels* traduit du chinois, présenté et annoté par Philippe Che, Editeur : Gallimard (23 février 1999), Collection : Connaissance de l'Orient
* Josef Guter: *Lexikon der Götter und Symbole der Alten Chinesen.* Marix, Wiesbaden 2004, ISBN 3-937715-04-5, S. 323
* Werner Lind: *Lexikon der Kampfkünste.* Edition BSK, Sportverlag, Berlin 2001, ISBN 3-328-00898-5, S. 664

Eksterne lenker
---------------

* (en) Xian (Taoism) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* "Transcendence and Immortality", Russell Kirkland, The Encyclopedia of Taoism
* Chapter Seven: Later Daoism, Gregory Smits, Topics in Premodern Chinese History
* Immortals and Immortalism, Taoist Culture & Information Centre
* Xian, Encyclopedia of Religion

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** NDL
 |
**Brede og smale tabeller** er to alternative metoder for å presentere tabelldata.

* En **bred tabell** er en tabell hvor hver variabel har en egen kolonne, altså at tabellen er «brettet ut».
* En **smal tabell** er en tabell hvor det brukes en egen verdikolonne og tilhørende variabelkolonne som angir kontekst. Man kan dermed bruke færre kolonner, men flere rader, for å angi de samme dataene. Tabellen blir dermed «stablet» i høyden.

Det er mulig å konvertere tabeller fra den ene typen visningen til den andre.

Brede tabeller
--------------

I en bred tabell vises de forskjellige variablene i hver sin kolonne:

| Person | Alder | Vekt | Høyde |
| --- | --- | --- | --- |
| Jakob | 32 | 168 | 180 |
| Nora | 24 | 150 | 175 |
| Olivia | 64 | 144 | 165 |

Smale tabeller
--------------

I en smal tabell vises noen av variablene i en variabelkolonne, og den tilhørende verdien for hver enkelte variabel i en egen verdikolonne som inneholder alle verdiene. Man kan si at variabelkolonnen viser konteksten til verdien.

| Person | Variabel | Verdi |
| --- | --- | --- |
| Bob | Alder | 32 |
| Bob | Vekt | 168 |
| Bob | Høyde | 180 |
| Alice | Alder | 24 |
| Alice | Vekt | 150 |
| Alice | Høyde | 175 |
| Steve | Alder | 64 |
| Steve | Vekt | 144 |
| Steve | Høyde | 165 |

En fordel med smale tabeller i datasystemer (samt med penn og papir, forøvrig) er at det er enklere å endre dem siden det å legge til en ny variabel ikke krever endringer i strukturen til tabellen. De kan også være enklere å implementere teknisk. Ulempen er at de er mindre leselige for mennesker.

Implementeringer
----------------

Mange systemer for statistikk og databehandling har funksjoner for å konvertere mellom brede og smale tabeller. Programmeringspråket R har for eksempel pakken tidyr med flere, og i Python har pandas-pakken funksjonen melt for å konvertere fra bred til smal tabell.

I forbindelse med datatransformasjon blir prosessen med å konvertere en tabell fra smal til bred noen ganger kalt «pivotering»,. I pandas-pakken for Python kan funksjonen pivot brukes for å omforme (transformere) fra smal til bred.

Se også
-------

* Databasenormalisering
* Informasjonsgrafikk
* Pivottabell
* Tabell
* Tabell (database)

Referanser
----------

1. ↑  Chantala, K. (2006) "Using STATA to Analyze data from a Sample Survey" Arkivert 20. september 2008 hos Wayback Machine.. 1-10-2001. UNC Chapel Hill, Carolina Population Center. 10-1-2006.
2. ↑  «INF 3100 Databasesystemer, side 12, "Klassiske valg" - Per Øyvind Øverli, Aibel A/S» (PDF).
Wimmera ved Jeparit.
**Wimmera** er en elv i den vestlige delen av delstaten Victoria i Australia. Den har sitt utspring i fjellkjeden Pyrenees og renner 278 kilometer nordover før den munner ut i Lake Hindmarsh og Lake Albacutya. Wimmera er en av få elver i Victoria som ikke renner ut i havet eller Murray.

Elva har også gitt navn til området Wimmera. Den renner igjennom byene Horsham, Dimboola og Jeparit. Området rundt Wimmera er preget av jordbruk med kunstig vanning fra elva. I slutten av 2000-årene opplevde Wimmera en lengre tørke som har påvirket vannstanden i elva. Som følge av tørken ble det satt i gang et større prosjekt for å legge de kunstige vanningskanalene i rør for å spare vann fra fordamping. Prosjektet sto ferdig i 2010.

Referanser
----------

1. ↑  Poole, Laura (13. juli 2010). «Irrigation in the Wimmera, an old industry remembered» **(engelsk)**. Australian Broadcasting Corporation. Besøkt 24. mars 2013.
2. ↑  «Wimmera Mallee Pipeline» **(engelsk)**. Australian Government. Besøkt 24. mars 2013.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
**Xiang Zhongfa** (forenklet kinesisk: 向忠发; tradisjonell kinesisk: 向忠發; pinyin: **Xiàng Zhōngfǎ**, født 1880 i Shanghai i Kina, henrettet 24. juni 1931 i Shanghai) var en kinesisk arbeideraktivist og fremtredende leder av Det kinesiske kommunistiske parti.

Han kom tidlig til Hubei der han arbeidet ved en våpenfabrikk i Hengyang. Under Det kinesiske kommunistiske partis sjette nasjonalkongress i juni-juli 1928 i Moskva ble han valgt til partiets lederskap sammen med Li Lisan. Han var partiets generalsekretær i 1928-1929 og igjen - etter at Li Lisan ble fjernet - i perioden 1930-1931.

Han var den eneste av partiets toppledere som kom fra arbeiderklassebakgrunn. 

Under fraksjonsstridighetene innen partiet ble han i januar 1931 fjernet fra makten av Wang Mings sovjettro gruppe «de 28 bolsjeviker».

Xiang var klar over at han hadde tapt all innflytelse og bare ble holdt frem som et arbeiderklassealibi innen partikretser. Han mistet tillit til både revolusjonen og kommunistpartiet, og vendte sin interesse mot kvinner og luksusliv. Ved hjelp av sin tilgang til Partiets kontoer levde han i en villa med sin elskerinne, noe som utløste kritikk fra partifeller og gjorde Zhou Enlai urolig ettersom det allerede var vanskelig nok for ham å trygge ledelsens sikkerhet. 

Xiangs ekstravagante liv varte ikke lenge. Med arrestasjonen og den påfølgende politiske sideskiftet i 1931 av en av Zhous nærmeste underordnede, Gu Shunzhang, som var Partiets sikkerhetssjef, ble Xiang angitt. Han ble arrestert den 21. juni 1931 i den juvelerforretning han benyttet som front i den franske konsesjon. Xiang ble arrestert sammen med sin elskerinne, Yang Xiuzhen, en kabaretdanserinne fra en av Shanghais nattklubber.

Han røpet da for Kuomintang raskt alt han visste om kommunistpartiet i Kina. Men Chiang Kai-shek kom raskt til at han ikke kunne nyttiggjøre seg Xiang som mulig marionett innen kommunistenes rekker, og lot ham henrette.

Referanser
----------

1. ↑   The Rise of Modern China, Sixth Edition, side(r) 556, kapittel 23[Hentet fra Wikidata]
Kart over parken
Bison i Wind Cave nasjonalpark
**Wind Cave nasjonalpark** er en nasjonalpark i delstaten Sør-Dakota, USA. Parken ble etablert 9. januar 1903, og er på 114 km². De viktigste naturattraksjonene i nasjonalparken er selve hulen Wind Cave med dens spektakulære kalsittformasjoner, og i tillegg et av de største prærieområdene i USA.

Hulen er kjent for kalsittformasjoner kjent som «boxwork» på engelsk. Omtrent 95% av verdens boxwork-formasjoner finnes i Wind Cave. Wind Cave er også kjent for sine isrose-formede stalaktitter kalt «frostwork». Hulen er verdens fjerde lengste hule med sine 192.5 km med utforskede passasjer. Hulens nåværende (2010) utforskede lengde er ca. 215 km, med rundt 6 nye kilometer oppdaget hvert år i gjennomsnitt. 

Lakotaindianerne i Black Hills fortalte legender om et hull som pustet vind, og de regnet det som et hellig sted. Den første skriftlige beretningen om hulene kom i 1881 etter at Tom og Jesse Bingham hadde besøkt hulene. 

Over hulen har parken den største gjenværende blandingsgressprærien i USA. Her lever en av de fire siste frie bisonstammene i Nord-Amerika. Andre dyrearter er wapiti, svartfotilder (*Mustela nigripes*), prærieantilope og præriehunder.

Den ble etablert i 1903 av president Theodore Roosevelt som den syvende nasjonalparken i USA og var den første hulen til å få status som nasjonalpark i verden. I nærheten av parken ligger Jewel Cave National Monument, et enda lengre hulesystem.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Wind Cave National Park – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
Nasjonalparker i USA |
| --- |
|  | 
* Acadia
* Amerikansk Samoa
* Jomfruøyene
* Arches
* Badlands
* Big Bend
* Biscayne
* Black Canyon of the Gunnison
* Bryce Canyon
* Canyonlands
* Capitol Reef
* Carlsbad Caverns
* Channel Islands
* Congaree
* Crater Lake
* Cuyahoga Valley
* Death Valley
* Denali
* Dry Tortugas
* Everglades
* Gates of the Arctic
* Gateway Arch
* Glacier
* Glacier Bay
* Grand Canyon
* Grand Teton
* Great Basin
* Great Sand Dunes
* Great Smoky Mountains
* Guadalupe Mountains
* Haleakala
* Hawaii Volcanoes
* Hot Springs
* Indiana Dunes
* Isle Royale
* Joshua Tree
* Katmai
* Kenai Fjords
* Kings Canyon
* Kobuk Valley
* Lake Clark
* Lassen Volcanic
* Mammoth Cave
* Mesa Verde
* Mount Rainier
* New River Gorge
* North Cascades
* Olympic
* Petrified Forest
* Pinnacles
* Redwood
* Rocky Mountain
* Saguaro
* Sequoia
* Shenandoah
* Theodore Roosevelt
* Voyageurs
* White Sands
* Wind Cave
* Wrangell-St. Elias
* Yellowstone
* Yosemite
* Zion

 | USAs flagg |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** SUDOC **·** GeoNames **·** GNIS
 |
**Hamiltontøver** er oppkalt etter den svenske kennelkubbens grunnlegger, *grev Adolf Patrik Hamilton*. Hunderasen er også kjent som **svensk støver** og **svensk foxhound** og regnes som **Sveriges nasjonalhund**. I Sverige er denne hunden blant de 10 mest populære rasene, men utenfor Skandinavia er den ganske sjelden. Som sådan tilhører denne hunden de drivende jakthundene, som av FCI er plassert i gruppe 6 seksjon 1.

Opprinnelse og alder
--------------------

Grev Adolf Hamilton skapte denne jakthundrasen på slutten av 1800-tallet, gjennom å krysse sørtyske og sveitsiske, nå mer utdødde jakthunder med engelsk foxhound og harrier. Som sådan ble to støvere vist på en utstilling i Sverige i 1886, som man tror er stamfedrene til denne rasen. De het *Pang* og *Stella*. Navnet *hamiltonstøver* fikk rasen først i 1921.

Utseende, anatomi og fysikk
---------------------------

Hamiltonstøver har en rektangulær kropp og velbalansert beinstruktur. Den har en lang og massiv hals, et kraftfullt lende, en rett rygglinje og et bredt muskuløst kryss. Brystkassen er middels dyp og buket lett opptrukket. Halen er høyt ansatt, grov ved roten og bæres som en forlenging av ryggen eller hengende ned som en sabel. Hodet er langstrakt og fint utmeislet, med svak stopp og hengende høyt ansatte ører. Pelsen er kort, glatt og blank. Underullen skal være kort og tett. Pelsen er trefarget (tricolor) sort, brun og hvit. Sorte tegninger i nakkepartiet og som en sadel over ryggen. Hodet er brunt med hvitt snuteparti og pannebles. Hvitt på framsiden av halsen og ned på framsiden av brystkassen, samt hvite sokker på beina og haletippen. Skuldrer, hofter, buk og øvre delen av beina er brune. Hannene blir gjerne ca. 50–60 cm i skulderhøyde, mens tispene blir ca. 46–57 cm høye. Vekten ligger på ca. 25 kg i snitt, avhengig av kjønn.

Bruksområde
-----------

Hamiltonstøver er en utpreget drivende jakthund for småvilt, som hare og rødrev. Den har også gode bruksegenskaper som sporhund. Rasen tåler såvel kulde, snø og regn som sol og varme godt.

Lynne og væremåte
-----------------

Hamiltonstøver er en aktiv hund som krever ofte og mye mosjon for å trives. Den har ikke utpregende familiehundegenskaper, men er vennlig, går godt sammen med andre hunder og er habil for folk med erfaring. Som sådan passer rasen best for aktive friluftsmennesker og jegere.

Annet
-----

Pelsen krever jevnlig vedlikehold.

Se også
-------

* Nordiske hunderaser
* Svenske hunderaser

Referanser
----------

1. ↑  «Hamiltonstøver». *Hunderase.no* **(norsk)**. 10. desember 2014. Besøkt 18. desember 2014.

| * v
* d
* r
Svenske hunderaser |
| --- |
| Dansk-svensk gårdshund **·** Drever **·** Gotlandsstøver **·** Hamiltonstøver **·** Hedehund **·** Hälleforshund **·** Jämthund **·** Norrbottenspets **·** Schillerstøver **·** Smålandsstøver **·** Svensk hvit elghund **·** Svensk lapphund **·** Västgøtaspets | Sveriges flagg |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Hamilton Dawson Jukes** (født 28. mai 1895 i Winnipeg i Manitoba i Canada, død 8. januar 1951 i San Diego i California i USA) var en britisk ishockeyspiller som deltok i de olympiske vinterleker 1924 i Chamonix.

Jukes vant en olympisk bronsemedalje i ishockey under vinter-OL 1924 i Chamonix. Han spilte på det britiske laget som kom på tredjeplass i OL-turneringen bak Canada og USA. Storbritannias resultat i finalerunden, som besto av fire lag, var 0-11 mot USA, 2-19 mot Canada og seier over Sverige med 4-3. OL-turneringen i ishockey 1924 var også det andre verdensmesterskapet i ishockey. Spillerne på Storbritannias OL- og VM-lag 1924 var; William Anderson, Lorne Carr-Harris, Colin Carruthers, Eric Carruthers, Guy Clarkson, Ross Cuthbert, Geoffrey Holmes, Hamilton Jukes, Edward Pitblado og Blaine Sexton.

OL- og VM-medaljer
------------------

* OL 1924 Frankrikes flagg Chamonix - Bronse Bronse i ishockey (Storbritannia)
* VM 1924 Frankrikes flagg Chamonix - Bronse Bronse i ishockey (Storbritannia)

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Hamilton Jukes – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Hamilton Jukes – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Hamilton Jukes – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Hamilton Jukes – Eurohockey.com Rediger på Wikidata

* (en) Hamilton Jukes – Eliteprospects.com Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Operasjon Almenrausch** var en tysk aksjon mot norsk motstandsbevegelse under andre verdenskrig. Aksjonen ble gjennomført av Wehrmacht sammen med det norske statspolitiet 13. juni 1944. Det var den største operasjonen mot motstandsbevegelsen i Norge. Aksjonen ble beordert av Heinrich Fehlis og ledet av SS-sturmbannführer Hellmuth Reinhard. Over 800 soldater og politimenn var med i aksjonen i Valdres der målet særlig var å ta ledelsen i Norges kommunistiske parti.

Et vidt fjellområde med hytter og setre ble gjennomsøkt, 38 personer ble tatt og to ble drept. Partiledelsen med Peder Furubotn i spissen samt Ørnulf Egge, Samuel Titlestad, Arne Taraldsen, Roald Halvorsen og Furubotns familie slapp unna ved å snike seg gjennom de tyske linjene og ned i bygda. Olaug Karlsen, Titlestads senere kone, ble tatt og internert på Grini. Leikny Karlsen, Olaugs søster, ble såret og rømte senere fra sykehuset i Søndre Land. Asle Grepp ble arrestert og henrettet på Akershus 10. februar 1945.

NKP hadde drevet væpnet motstand mot okkupasjonsmakten fra 1942 og generalsekretær Peder Furubotn var en av de mest ettersøkte. Det første krigsåret drev NKP sitt motstandsarbeid fra ulike steder i Oslo, i 1941-1942 brukte de ulike skjulesteder i innlandet, blant annet setrer og hytter i Hemsedal og Valdres. Okkupasjonsmakten hadde i 1944 fått rede på at ledelsen i NKP holdt til i noen hytter i fjellet i Valdres. Fra det ambulerende hovedkvarteret i Valdres drev kommunistene illegalt arbeid som trykking av aviser i tillegg til sabotasjeaksjoner. I juni 1944 var Furubotn og resten av ledelsen i bevegelse. De hadde forlatt innkvarteringen på Skriulægeret og oppholdt seg i Buahaugen og Rabalen i Øystre Slidre, i alt 20 personer befant seg der. 13. juni hadde de også fått besøk av to personer fra Oslo som skulle møte med partiledelsen. Partiledelsen hadde fått meldinger som tydet på at en razzia var i gang.

Tore Vagn Lids drama basert på operasjonen hadde premiere på Agder Teater i 2008.

Referanser
----------

1. 1 2  *Død over de tyske okkupanter: de norske kommunistenes motstandskamp 1940-1945*. Moss: Informasjonsforl. 1998. s. 75-76. ISBN 8299485908.
2. ↑  Klassekampen 13. juni 2014.
3. ↑  Titlestad, Torgrim (2010): *Frihetskampen i Norge - og historikerne som sviktet*. Oslo: Spartacus.
4. ↑  Bergens Tidende 21. oktober 2008.

Eksterne lenker
---------------

* Operasjon Almenrausch, artikkel hos Norgeshistorie.no

Portal: Andre verdenskrig
**Trygve Schjøtt** (født 5. september 1882 i Bergen, død 18. desember 1960 i Kvinnherad) var en norsk seiler som deltok i de olympiske leker 1920 i Antwerpen.

Schjøtt ble olympisk mester i seiling under sommer-OL 1920 i Antwerpen. Han vant sammen med Willy Gilbert, Arne Sejerstad, Charles Arentz, Robert Giertsen, Halfdan Schjøtt og Otto Falkenberg olympisk gull i klassen *10 meter type 1919* med den norske båten «Mosk II». Det var kun én båt i denne klassen. Han var søskenbarn til Halfdan Schjøtt, som også var mannskap på «Mosk II».

OL-medaljer
-----------

* 1920 Belgias flagg Antwerpen - Gull **Gull** i seiling, 10-metersklassen type 1919

Referanser
----------

1. ↑   krigsseilerregisteret.no[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Trygve Schjøtt – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Trygve Schjøtt – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Trygve Schjøtt – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Trygve Schjøtt – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Trygve Schjøtt – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Historisk befolkningsregister **·** Geni **·** Krigsseilerregisteret
 |
**Operafjellet** er et fjell på Svalbard. Operafjellet ligger på nordsiden av Adventdalen, nordøst for Longyearbyen, avgrenset av Mälardalen mot Hiorthfjellet i vest, Koslådalen og Altbreen i øst, og Blekumbreen og Tellbreen i nord. Helvetiafjellet ligger i nær relasjon rett øst for Operafjellet.

Navnet har det fått fra den vestlige delen av fjellet, som har en amfiteater-lignende form. Fjellet har tre navngitte topper: Bassen (968 moh), Tenoren (654 moh) og Dirigenten (928 moh), samt to topper uten navn (952 og 943 moh).

Den 29. august 1996 styrtet et fly fra Vnukovo Airlines (flight 2801) i fjellet under innflyging til Svalbard lufthavn. 141 mennesker omkom i ulykken (se Operafjell-ulykken).

Eiendommen Austre Adventfjord, som Hiorthhamn og tilhørende kullfelter i Operafjellet er en del av, er eid av familien Horn (Johan Jacob Horn). Det er antatt betydelige reserver av kull i Hjortfjell og Operafjellet, og det eksisterer planer om å etablere en eventuell *Gruve 8* her,

Referanser
----------

1. ↑  Orvin, Anders K. (1991). *The Place-names of Svalbard*. Oslo. s. 329. ISBN 82-90307-82-9.
2. ↑  «Operafjellet». Norsk Polarinstitutt. Besøkt 20. februar 2013.
3. ↑  «29 Aug 1996». Aviation Safety Network. Besøkt 30. januar 2011.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GeoNames **·** Norsk polarinstitutt
 |
**Trygve Mathisen** (født 28. november 1913 i Lødingen, død mai 21. mai 1987) var en norsk forsker og statsstipendiat innen krigshistorie og utenriks- og sikkerhetspolitikk.

Han hadde arbeidet mange år som fisker, sjømann og som styrmann i handelsflåten før han i 1939 tok artium som privatist. Under annen verdenskrig deltok han i de norske styrker i Storbritannia. I i 1946 ble han cand.philol. i historie med avhandlingen *Den engelsk-japanske avtale 1905*. Han arbeidet som historiker ved Forsvarets krigshistoriske avdeling fra 1948 til 1951 og forskningsstipendiat ved Norges almenvitenskapelige forskningsråd fra 1954 til 1957.

Mathisen ble dr.philos. i 1951 med avhandlingen *Svalbard i internasjonal politikk 1871-1925*, og utga en engelsk utgave av avhandlingen i 1954.

Han ble statsstipendiat i 1963. Han er innehaver av Deltagermedaljen med rosett.
I Wasbergs nekrolog står det at «*Alvorlig sykdom hindret ham i å motta tilbud om stillinger ved kjente utenlandske universiteter.*» Wasberg skriver også at «*Nord-Norge slapp aldri taket i ham. De ramsalte replikker traff når nødvendig gjerne der de skulle. Denne myndige, kraftige personlighet med så mangesidig erfaring var samtidig åpen og vennlig mot alle han kom i berøring med. Trygve Mathisen hadde gang på gang i aktiv innsats, som gjennom forskerarbeidet, fått innblikk i menneskesinn under tilværelsens grensesituasjoner. Ikke bare autoritet, men også overbærenhet preget hans vesen.*»

Litteratur
----------

* Sambok 18 bøker av Mathisen
* Nekrolog av Gunnar Christie Wasberg, Aftenposten, 26. mai 1987

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |

Portal: Andre verdenskrig
Operahuset i Sydney
**Operahus** er betegnelsen på bygninger og institusjoner som framfører hovedsakelig opera, ballett og gjerne klassiske konserter.

Betegnelsen brukes også om selve operabygningen som brukes av institusjonene. Den doble bruken av begrepet byr normalt ikke på problemer der operahuset alltid har brukt samme bygning. I en del tilfeller har operahus imidlertid hatt tilhold i forskjellige bygninger, slik at det kan være hensiktsmessig å skille mellom begrepene operahus og operabygning.

På 1600- og 1700-tallet ble operahus ofte finansiert av herskere, adelsmenn og velstående mennesker som brukte beskyttelse av kunsten for å støtte deres politiske ambisjoner og sosiale posisjon. Med framveksten av borgerlige og sosiale reformer på 1800-tallet, beveget europeisk kultur seg bort fra det tradisjonelle systemet med adelens beskyttelse og støtte til et offentlig støtte og finansiering.

Mens noen arenaer er konstruert spesielt for operaer, er andre operahus en del av større scenekunstsentre. Begrepet «operahus» blir faktisk ofte brukt som et prestisjebegrep for ethvert stort scenekunstsenter. I USA på 1800-tallet fikk mange teatre navnet «operahuset», selv om opera sjelden eller aldri ble framført. Opera ble sett på som en mer respektabel kunstform enn teater. Å kalle et lokalt teater for et «operahus» tjente derfor til å gi prestisje og overvinne innvendinger fra de som fant teatret moralsk kritikkverdig.

* Operahuset i Oslo, NorgeOperahuset i Oslo, Norge
* Operaen på Holmen i København, DanmarkOperaen på Holmen i København, Danmark
* Finlands nasjonalopera i Helsinki, FinlandFinlands nasjonalopera i Helsinki, Finland
* Det nasjonale senter for de utøvende kunster, Beijing, KinaDet nasjonale senter for de utøvende kunster, Beijing, Kina

Referanser
----------

1. ↑  operahus, *NAOB*
2. ↑  Condee, William Faricy (2005): *Coal and Culture: Opera Houses in Appalachia*. Athens, Ohio: Ohio University Press. ISBN 0-8214-1588-3; s. 6. Sitat: «The term 'opera house' is indeed misleading, and intentionally so; it provides a veneer of social and cultural respectability and avoids the stigma of the title ’theater’».
3. ↑  «The Name Opera House», *Dramatic Mirror*. 7. mars 1885.

Litteratur
----------

* Allison, John, red. (2003): *Great Opera Houses of the World*, supplement to Opera Magazine, London
* Beauvert, Thierry (1995): *Opera Houses of the World*, The Vendome Press, New York, ISBN 0-86565-978-8
* Beranek, Leo (2004): *Concert Halls and Opera Houses: Music, Acoustics, and Architecture*, New York: Springer. ISBN 0-387-95524-0
* Hughes, Spike (1956): *Great Opera Houses; A Traveller's Guide to Their History and Traditions*, London: Weidenfeld & Nicolson

Eksterne lenker
---------------

(en) Opera houses – kategori av bilder, video eller lyd på Commons


* «The Layout of a Traditional Opera House», *H2g2*
* «Great Opera Houses of the World», *H2g2*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GND **·** NDL **·** NKC
 |
En **operasjon** er i matematikk en framgangsmåte eller prosedyre som resulterer i en ny verdi, bestemt ut fra en eller flere kjente størrelser. De grunnleggende arimetiske operasjonene er addisjon, subtraksjon, multiplikasjon og divisjon, og kvadrering regnes også ofte med blant disse. Formelt kan en operasjon defineres som en funksjon.

Operasjoner kan involvere mange typer objekter, ikke bare tall. Både vektorer og funksjoner kan adderes. To rotasjoner kan adderes ved å definere dette som to påfølgende rotasjoner. En union av to mengder er en operasjon med mye til felles med addisjon. Derivasjon av en funksjon vil også være en operasjon. De logiske verdiene *sann* og *usann* kan kombineres i logiske operasjoner. 

Operasjoner kan klassifiseres etter antall kjente størrelser som inngår. Unære operasjoner har én kjent størrelse, mens binære har to. Eksponentialfunksjonen er et eksempel på en unær operasjon, mens addisjon er et eksempel på en binær.

Generell definisjon
-------------------

En operasjon *f* er en funksjon på formen *f*: *V* → *Y*, der *V* ⊂ *X*1 × … × *X**k*. En mengde *X**k* kalles for en definisjonsmengde eller *domene* for operasjonen, mens *Y* er verdiområdet eller *kodomenet*. 

Antall argument i funksjonen *f* kalles for ariteten til operasjonen. Addisjon har ariteten 2.

Definisjon av operasjoner
-------------------------

Tilsvarende som funksjoner finnes det mange måter for å definere operasjoner. Definisjonen vil avhenge av hvilke objekter som operasjonen virker på: addisjon av reelle tall og addisjon av matriser er for eksempel ikke samme operasjon. Slike grunnleggende operasjoner blir likevel definert ut fra et sett av felles aksiomer, slik at de alltid vil være kjennetegnet av et sett grunnleggende egenskaper. For addisjon i en mengde *M* gjelder for eksempel de følgende aksiomene:

* Dersom både *x* og *y* er elementer i *M*, så er også (*x* + *y*) et element i *M*.
* Addisjon er kommutativ, det vil si at *x* + *y* = *y* + *x* for alle *x* og *y* i *M*
* Addisjonen er assosiativ, det vil si at (*x* + *y*) + *z* = *x* + (*y* + *z*) for alle *x*, *y* og *z* i *M*
* *M* inneholder et nullelement 0, slik at *x* + 0 = *x* for alle *x* i *M*
* For hver *x* finnes det et inverselement -*x* i *M*, slik at *x* + (-*x*) = 0

Se også
-------

* Aritmetikk
* Algebra

Referanser
----------

1. ↑  E.J.Borowski, J.M.Borwein (1989). *Dictionary of mathematics*. Glasgow: Collins. s. 419. ISBN 0-00-434347-6.  [*Operations*]
2. ↑  Walter Rudin (1953, 1964, 1976). *Principles of mathematical analysis*. Singapore: McGraw-Hill International Book Co. ISBN 0-07-085613-3.  Sjekk datoverdier i `|dato=` (hjelp)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** MathWorld **·** Encyclopædia Universalis
 |
Et **indre selskap** er et selskap som ikke opptrer som sådan utad. Indre selskap kan opprettes i formen som et ansvarlig selskap, et selskap med delt ansvar eller som et kommandittselskap. Det som skiller et indre selskap fra de andre selskapsformene, er at samarbeidet mellom deltakerne ikke fremtrer utad.

Indre selskap er legaldefinert i selskapsloven av 1985 nr 83. Før selskapsloven trådte i kraft, var indre selskaper anerkjent i juridisk litteratur som en egen selskapsform.

I et indre selskap må det minimum være to deltakere, hvorav en opptrer utad. Den deltakeren som opptrer utad og driver virksomheten, betegnes som "hovedmannen". Det finnes ingen begrensninger i hvor mange deltakere som kan delta i et indre selskap, og alle fysiske eller juridiske personer kan opptre som deltakere. Et krav for å bli ansett som deltaker er allikevel at man står ansvarlig for en del av selskapets underskudd. 

Når hovedmannen driver selskapets virksomhet, er han fullt ut ansvarlig overfor tredjemann. De øvrige deltakerne vil stå ansvarlige i henhold til selskapsavtalen i oppgjøret med hovedmannen senere. 

Det er en fullt lovlig selskapsform, som har blitt svært vanlig i såkalte kunnskapsbedrifter, som for eksempel meglerbedrifter, advokatfirma og revisjonsfirma. 

Bruken av indre selskaper har vært gjenstand for mye kritikk i mediene. Den rådende oppfatning har vært at indre selskaper er et egnet middel for å kutte skatt, men dette bestrides etter som indre selskaper i utgangspunktet beskattes likt som andre selskaper []. 

Ligningsmyndighetene har fattet en rekke ligningsvedtak hvor deler av utbetalingene har blitt omklassifisert til arbeidsinntekt. Enkelte av disse vedtakene har blitt brakt inn for domstolene. Hittil har staten v/Skatt øst fått medhold i samtlige saker. []
I januar 2009 tapte meglerfirmaet SEB Enskilda i Høyesterett, og de meglerne som var deltakere i det indre selskapet med SEB Enskilda som hovedmann fikk store deler av sin overskuddsandel omgjort til personinntekt.

En **stille deltaker** kan være deltaker i et indre selskap. I de typiske indre selskapene som har blitt benyttet av blant annet meglerbransjen, står meglerfirmaet som hovedmann i det indre selskapet, mens meglerne opptrer som stille deltakere.
Samlafjorden sett fra Krokavannet ved Norheimsund. Cirka midt i bildet ligger Kvamsøy og på den andre siden av fjorden ligger det lettkjennelige fjellet Samlen som har gitt fjorden navn, og som er grensemerket mellom Ytre og Indre Samlafjorden. Lenger inne i Hardangerfjorden ser en lave skyer over Utnefjorden.
**Indre Samlafjorden** er en del av Samlafjorden og Hardangerfjorden mellom kommunene Kvam og Voss i nord, og Ullensvang i sør. Fjorden strekker seg 18 kilometer fra Ytre Samlafjorden i vest og østover til fjorden deler seg i Utnefjorden, som går videre østover og Granvinsfjorden som er en fjordarm av Hardangerfjorden.

Den vestlige grensen til fjorden går mellom Samlaneset ved fjellet Samlen, som har gitt navn til fjordsstykket også, og innløpet til Fyksesund. På nordsiden av fjorden ligger tettstedet Ålvik og på sørsiden bygda Alsåker. Begge disse stedene består av en indre og en ytre del. Indre Ålvik er den største av dem med 592 innbyggere.

Referanser
----------

1. ↑  Indre Samlafjorden på Norgeskart.no fra Statens kartverk

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Sentralt stedsnavnregister
 |