Frislandene
**Friserne** bor i det nederlandske distriktet Friesland og i de tyske områdene Øst-Friesland (i Niedersachsen) og Nordfrisland (i Schleswig-Holstein). I Nederland og Schleswig-Holstein oppfattes friserne som mindretall på like fot med sorberne i Øst-Tyskland og danskene i Schleswig-Holstein. Omtrent 400 000 mennesker snakker i dag frisisk. Det siste tallet på antall talere av nordfrisisk stammer fra 1976, da det ble anslått til cirka 10 000 mennesker.

Historie
--------

Friserne er et germansk folk nært slektet med angelsaksere. Frisere er et typisk marskfolk, som siden oldtiden har vært i uavbrutt kamp mot havet. De er kjent for sitt sterke rettsvesen og sin frihetssans. Deres historiske tilholdssted er marsklandet fra Zuidersjøen til Ems.

Den romerske historiker Tacitus nevner i sin bok *Germania* friserne som et folk han grupperer under ingveonerne. Tacitus nevner to typer eller klasser av frisere, *maioribus frisii* og *minoribus frisii*.

Friserne ble underlagt Roma av Nero Claudius Drusus Germanicus, og tjente på romernes flåte. De klarte å løsrive seg fra Romerriket i år 28 e.Kr. De ble i lang tid også kuet av andre folkeslag. 

Radbod eller Redbad (drept i 719) regnes som den siste selvstendige frisiske regenten før frankerne underla seg området. Radbod nedkjempet Karl Martell i slaget ved Köln i 716, det første slaget under Karl Martells ledelse og det eneste nederlaget i hans liv. Radbod fordrev også misjonæren Willibrord av Utrecht fra Friesland.

*Upstalsboom*, den eldste kjente fremstilling av stedet, 1796.
I årene 775–785 var friserne underlagt Karl den stores styre helt opp til elven Elben. De ble i kortere perioder underlagt danske vikinger, men kom i år 888 under tysk styre. Frisernes lover som Karl den store opptegnet, bevarte likevel mye av sitt gamle rettsgrunnlag.

De sørlige friserne ble kristnet på 700-tallet av Willibrord av Utrecht og Luidger, og ble underlagt bispene i Utrecht, Münster og Bremen. Friserne som oppholdt seg ved Rhinen ble tidlig assimilert av frankerne. Tidlig på 800-tallet bosatte noen frisere («nordfrisere») seg i Sønderjylland mellom Eider og Vidå og ble undersåtter av Danmark. Her spilte de en viktig rolle i handelssamkvemmet mellom Norden og resten av Europa.

I karolingertiden var frisernes område sentrum for Nord-Europas livligste handelsvirksomhet. Med væpnede kogger seilte frisiske kjøpmenn langs tyske elver ut i Østersjøen og beriket seg i en slik grad at de på slutten av 800-tallet bodde i den vakreste delen av Mainz. Også i Worms, Strassburg, Duisburg og Köln vokste det frem «friserkvarterer». I Norden hadde de interesser særlig på Björkö i Mälaren, en slags filial av Dorestad, og i Hedeby og Schleswig ved Slien, der de lastet om sine varer fra Nordsjøen til Østersjøen.

De syv «sjøland» fra Zuidersjøen til Elben fikk på 1100-tallet selvstyre under 12–16 dommere, med forbundssentrum i Aurich rundt *Upstallsboom»* – «høyting-treet», der representanter fra de syv frisiske kystlandene samlet seg hvert år ved pinsetider. Mellom 1200- og 1500-tallet ble sjølandene styrt av nederlandske og tyske makthavere; bare de som bidro til koloniseringen av Øst-Friesland (slavisk grunn) på 1000-1100-tallet, hevdet seg lenger.

Språk
-----

I dag, på 2010-tallet, er friserne en minoritetsgruppe i Nederland og det nordvestlige Tyskland, som kjemper for å gjenvinne den språklige, kulturelle og delvis politiske selvstendighet som de hadde inn på 1500-tallet. Frisernes språklige mål er å få frisisk offisielt likestilt med nederlandsk innenfor provinsen Friesland. Det oppnådde de delvis i 1996–2002.

Identitet
---------

I dag, på 2010-tallet, eksisterer det en tredelt inndeling av friserne: nordfrisere, østfrisere og vestfrisere, forårsaket ved Frislands tap av landområder i middelalderen. Vestfrisere ser generelt seg ikke nødvendig som en del av en større frisisk fellesskap, og i henhold til en folkeavstemning i 1970, identifiserer de seg mer med nederlendere generelt enn med øst- og nordfrisere. Begrepet «frisisk», som benyttes på alle de tre frisiske språkene, er således et lingvistisk, etnisk og/eller kulturelt konsept, men ikke et politisk.

Referanser
----------

1. ↑  Nordfrisisk Forening: Frisernes historie Arkivert 13. oktober 2010 hos Wayback Machine.
2. ↑  «Nordfriisk Instituut: Kort over Frislandene». Arkivert fra originalen 27. september 2007. Besøkt 30. desember 2007.
3. ↑  Nordtysk radio: Nordfrislands historie
4. ↑  «Ingveoner», *Uppslagsverk*
5. ↑  Karl Martell, *Catholic encyclopedia*
6. ↑  Store norske leksikon (2005-07); Weihe, Hans-Jørgen Wallin: «Willibrord» i *Store norske leksikon* på snl.no. Hentet 22. juni 2023 fra
7. ↑  Hartvig Frisch: *Europas kulturhistorie* bind 2 (s. 273), Gyldendal, Oslo 1963
8. ↑  «Aurich», *1911 Encyclopædia Britannica*
9. ↑  Sproget i Nederland Arkivert 13. mars 2005 hos Wayback Machine. *Streektaal.net*
10. ↑  Tamminga, Douwe A. (1970): *Friesland, feit en onfeit* [«Frisland, fakta og fiksjon»], Leeuwarden: Junior Kamer Friesland.

Eksterne lenker
---------------

* *Fryske Akademy*, det frisiske akademi (vestfrisisk og nederlandsk)
* *Lex Frisionum* (latin, nederlandsk og engelsk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** NKC
 |