recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Metrisk trapesgjenge Tr40×7 (40 mm diameter og 7 mm stigning).
En gjengetolk med metriske Tr30-gjenger (30 mm diameter, 6 mm stigning, toleranseklasse 7e).
En **trapesgjenge** er en gjengetype med trapesformet profil. Den kan også klassifiseres som en form for V-gjenge med veldig slak flankevinkel (typisk 30 grader). Trapesgjenger anvendes først og fremst til bevegelsesskruer, for eksempel ledeskruer på dreiebenker for å flytte hovedsleiden når man lager gjenger.

Konstruksjon
------------

Trapesgjengen utmerker seg ved at stigningen ofte er stor i forhold til diameteren, og metriske trapesgjenger er standardiserte med minste stigning på 1,5 mm og største stigning på 44 mm. Flankevinkelen er 30 grader, og profilen er som et trapes. Gjengedimensjonen angis med skrudiameteren ganger stigningen, som for eksempel Tr-26x5:

{\displaystyle Tr\,26\times 5}
Dersom veldig store stigninger kreves kan gjengen ha flere gjengespor/innganger. Enkelte skrustikker har slike skruer.

Det finnes også en egen amerikansk standard for trapesgjegner som kalles Acme. Den har diametre og stigning basert på tommer, og har 29 graders flankevinkel.

Bruk
----

Bruksområder for trapesgjenger kan være spennskruer i skrustikker, løftskruer i biljekker, ledeskruer i dreiebenker, eller til koordinatbordet på en fresemaskin eller 3D-skriver.

Historie
--------

En forløper til trapesgjengene var flatgjengene, som har en profil med rette sider, hvilket vil si en gjengeprofil på 0 grader. Flatgjenger har ikke blitt standardiserte, og finnes stort sett på svært gamle maskiner. Flatgjenger er ikke selvsentrerende, hvilket trolig er årsaken til at de ikke har blitt tatt særlig i bruk.

Se også
-------

* Firkantgjenger
* Akselkrage, for eksempel brukt til å feste bevegelsesskruer til stegmotorer og lignende
* Kuleskrue
* Metriske gjenger
* Whitworth-gjenger
* United States Standard thread
* Unified-gjenger
* National pipe thread
* British Standard Pipe
* Pansergjenger
* Saggjenger
* Rundgjenger

Referanser
----------

1. ↑  «TIP-ordboka». *tip-ordboka.no*. Besøkt 19. april 2020.

Kilder
------

* Karlebo håndbok, 1986, ISBN 91-85026-32-8
**Notwane** eller **Ngotwane** er ei elv sørøst i Botswana. Deler av elva danner den politiske grensa til Sør-Afrika. Elva munner ut i Limpopo-elva, og har et nedbørfelt på 18 053 km².

Beskrivelse
-----------

Notwane begynner rundt 11 km sør for Ramotswa, og følger grensa til Sør-Afrika i en nordøstlig retning før den munner ut i den venstre sida av Limpopo, på samme lengdegrad som byen Mahalapye. Kilden til elva ligger i sandvelden ved den østkanten av kalahariørkenen. Elva passerer de mest folkerike områdene av Botswana, blant annet like øst for Lobatse og nære Gaborone. Notwane munner ut i Limpopo kun 6 km unna der Matlabas-elva munner ut.

Nedbørfeltet til Notwane gir vann til både Notwane og de tre største sideelvene Taung, Metsemaswaane og Nywane.. Alle elvene i nedslagsfeltet opplever tidvis korte, sesongavhengige strømninger avhengig av nedbørsmengden. Elveleiene til Notwane og Taung er tørre i tørketiden, og ved tørke kan de være tørre hele året. Alle elvene kan forårsake flom.

Historie
--------

Det har levd folk langs Notwane siden den afrikanske steinalderen. Moshaweng var den første moderne bosetningen ved Notwane-elva, grunnlagt seint i 1880-åra av kgosi Gaborone, ved det som i dag er hovedstaden i Botswana. Hovedstaden Gaborone ble reist her i 1960-åra delvis grunnet nærheten til jernbanen, og delvis grunnet tilførselen av vann fra elva.

Dammer
------

Satellittbilde fra NASA av Notwane med Gaborone Dam.
Gaborone Dam er hovedkilden for vanntilførselen i Gaborone, og har en kapasitet på 144 000 000 m3. Videre opp langs elva ligger Ngotwane Dam i Lehurutshe i Sør-Afrika, med en kapasitet på 18 000 000 m3. Det ligger flere, først og fremst mindre dammer i samme nedslagsfelt som Gaborone Dam, og av disse er det kun Nnywane Dam ved Lobatse som brukes til vanntilførsel i hjemmene. En undersøkelse fra 1992 av dammenes innvirkning på strømningene i elva har førte til et forbud mot utbygging av flere, mindre dammer i nedslagsfeltet.

Referanser
----------

1. 1 2  Yadava 2003, s. 125
2. 1 2  Major rivers and streams within the Limpopo River Basin
3. ↑  The South East District, Botswana Arkivert 9. desember 2011 hos Wayback Machine.
4. ↑  Firestone & Karlin 2010, s. 79
5. ↑  Mwakikagile 2009, s. 59
6. ↑  Molaodi 2006

Litteratur
----------

* Firestone, Matthew; Karlin, Adam (5. februar 2010). *Botswana & Namibia*. Lonely Planet. ISBN 978-1-74104-922-0. Besøkt 19. september 2012.
* Molaodi, Phillimon (6. mars 2006). «Minister Reveals Gaborone Dam Catchment Area». *Mmegi*. Besøkt 19. september 2012.
* Mwakikagile, Godfrey (31. oktober 2009). *Botswana Since Independence*. Godfrey Mwakikagile. GGKEY:YU62DC73GS9. Besøkt 19. september 2012.
* Yadava, Ram Narayan (2003). *Watershed Hydrology*. Allied Publishers. ISBN 978-81-7764-547-7. Besøkt 19. september 2012.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Notwane River – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Limpopo River Basin
* A Preliminary Chronology of Modern Gaborone
* About Botswana
***Nousukausi*** er en finsk svart komediefilm fra 2003 regissert av Johanna Vuoksenmaa. Filmen er Vuoksenmaas første spillefilm, mens manuset er skrevet av hennes ektemann, Mika Ripatti.

Filmen vant tre priser under utdelingen av den finske Jussi-prisen i 2004: beste film, beste manus (Mika Ripatti) og beste musikk (Kerkko Koskinen). Den ble nominert til Amandaprisen 2003 i klassen Canal+ Nordisk debutant-Amanda.

Handling
--------

Et misfornøyd par fra IT-bransjen, uten barn og et fancy hus i et prestisjefullt nabolag, har noen uker fri før ektemannens nye karriere skal begynne. Mannen er misunnelig på vennenes eksotiske ferie-destinasjoner, og møter en agent fra et reisebyrå på en fest. Han får dermed tilbud om den ultimate opplevelsen, som ingen av vennene deres noensinne har vært med på: en måneds ferie under fiktiv identitet i Jakomäki, en forstad med leiligheter i Helsingfors. Men en del av denne avtalen er at deres kredittkort, husnøkler, telefoner, pass og kjøretøy alle byttes inn for en nedslitt leilighet og fire konvolutter hver med en ukentlig kontanter - en konvolutt for hver uke.

Men når de skal opptre som et arbeidsledige par, blir deres troverdighet ofte stilt spørsmål ved av deres nye naboer. Imidlertid oppdager paret etter den første uken på ferie at den andre konvolutten er helt tom for penger, og at reisebyrået hvor de kjøpte ekstrem-ferien deres egentlig ikke eksisterer i virkeligheten.

Skuespillere
------------

* Petteri Summanen: Janne Saari
* Tiina Lymi: Katri Saari
* Kari-Pekka Toivonen: Kari
* Juha Veijonen: Heikki
* Katja Kukkola: Kiti
* Vilma Juusonen: Taru
* Antti Virmavirta: Ilpo Heino
* Ville Virtanen : Erik Sten

Referanser
----------

1. ↑  ; besøksdato: 28. juni 2016.
2. ↑  «Finsk opptur». *nrk.no*. Besøkt 24. desember 2022.
3. ↑  «Upswing tops Finnish Jussi awards». *screendaily.com* **(engelsk)**. 3. februar 2004. Besøkt 24. desember 2022.
4. ↑  «Sterk konkurranse om Amanda-nominasjoner». *aftenbladet.no*. 11. august 2003. Besøkt 24. desember 2022.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Nousukausi* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Nousukausi* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) *Nousukausi* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *Nousukausi* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata
«Rama» har flere betydninger.
Rama avbildet med sin karakteristiske blå hud og med pil og bue. Bilde fra Sør-India i 1810- og 1820-åra.
Guden **Rama** er den syvende Avatar av Vishnu. Rama er en av hinduismens mest populære guder.

Rama er hovedpersonen i det indiske epos Ramayana; en prins i Ayodha som en dag skulle arve tronen sammen med sin hustru Sita. Kongen hadde tre koner, men bare en av dem hadde en tronarving til sønn. Gjennom list fikk den ene konen kongen til å tro at han hadde lovet hennes sønn, Bharata, skulle bli konge. Kongen, som ikke ville bryte et løfte, fortalte dette til Rama. Rama trøstet kongen og fór i eksil med Sita og sin yngre bror, Lakshmana.

Kongen døde like etterpå. Bharata ville ikke bli konge, og fór dermed til skogen der Rama holdt til, for å få ham tilbake. Rama ville ikke gjøre noe som stred mot farens løfte, og ble værende i skogen. Bharata tok Ramas sandaler og plasserte dem på tronen som et symbol på at Rama var ekte herskeren i landet.

Mens Rama var i eksil jaktet han ned mange demoner. Sammen med apegeneralen Hanuman, og hans folk, beseiret de demonkongen på Lanka. Etter fjorten år i eksil, kom Rama tilbake og ble konge.

Rama er bilde på den perfekte sønn, Sita, den perfekte hustru og Lakshmana, den perfekte bror.

Helligdagen Ramanavami er til ære for Rama. Denne dagen feires 13 til 14. april.

For å komme ut til Lanka bygde Hanumans hær ifølge Ramayana ei bru fra fastlands-India til Sri Lanka. Denne eksisterer i dag og kalles Ramas bru. Ifølge tradisjonen utgjorde den en fastlandsforbindelse fram til 1500-tallet. Geologien støtter at man tidligere kunne krysse tørrskodd, men formasjonen er dannet naturlig.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Rama – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) राम – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
Hinduisme |
| --- |
| Guder | Apsara • Brahma • Ganesha • Dattatreya • Hanuman • Kali • Krishna • Lakshmi • Mahadevi • Rama • Shanghyang Widi Wasa • Sarasvati • Sita • Shiva • Vishnu | Om/Aum er den helligste stavelsen i hinduismen. |
| Tekster | Vedaene • Rigveda • Upanishadene • Ramayana • Mahabharata • Bhagavadgita • Sutra • Puranaene |
| Lærere | Ramakrishna • Vivekananda • Sri Aurobindo • Swami Prabhupada • ISKCON • Maharishi Mahesh Yogi |
| Lære | Reinkarnasjon • Moksha • Om • Holi • Vedanta • Brahman • Karma • Maya • Samsara • Dharma • Kali Yuga • Lotusblomst |
| Liv | Divali • Hindutempel • Hindukalender • Mantra • Namaste • Prambanan • Pudsja • Rudraksha • Sadhu • Sanatan Mandir Sabha • Samsara • Tantra • Yoga • Kaste |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** World History Encyclopedia **·** Encyclopædia Universalis **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** NKC
 |
**Myntkabinettet** eller **Universitetets Myntkabinett** er en norsk numismatisk museumssamling og et tidligere museum som ble opprettet av Universitetet i Oslo i 1817. I 1999 ble Myntkabinettet en del av Universitetets kulturhistoriske museer sammen med Oldsaksamlingen (med Vikingskipshuset) og Etnografisk museum. I 2004 ble navnet endret til Kulturhistorisk museum. Museumsavdelingen holder til i Historisk Museum i Frederiks gate i Oslo sentrum. Myntkabinettet har over 200 000 norske og utenlandske mynter, medaljer, pengesedler og annet fra 650 f.vt. til i dag.

Historikk
---------

Historisk museum på Tullinløkka i Oslo sentrum med hovedinngangen mot Frederiks gate. Da bygningen åpnet for publikum i 1904, flyttet Myntkabinettet dit. Foto: Vidar Iversen, 2010 
Myntkabinettet ble etablert gjennom et innkjøp av en samling på over 6 000 antikke mynter. Initiativet kom fra universitetsbibliotekar Georg Sverdrup. Samlingen ble kjøpt fra Den Kongelige Mønt- og Medaillesamling i København, og var deres dubletter. Samlingens andre bestyrer var C.A. Holmboe. I hans tid økte samlingene til over 43 000 gjenstander. 

Oldsaksamlingen og Myntkabinettet holdt fra begynnelsen til i universitetets forskjellige bygninger i Oslo, men da universitetsbygningene ved Karl Johans gate stod ferdig i 1852, flyttet samlingene inn i Urbygningen. Da Historisk museums nybygg åpnet i 1904, flyttet begge museene dit.

Samlinger
---------

Museet inneholder i dag over en kvart million gjenstander fra hele verden, blant annet:

* Fridtjof Nansens og Roald Amundsens samlinger av medaljer og ordener
* Kinesiske mynter fra samlingen til Frederik Schjøth (Christian Fredrik Wyller Schjøth, 1846–1935), kinesisk generalkonsul og numismatiker
* 25 000 greske og romerske mynter
* 7 000 europeiske vikingtidsmynter
* 40 000 norske vikingtid- og middelaldermynter fra skattefunn og funn under norske kirkegulv
* Samlinger av norsk, europeisk og mynt fra øvrige verden
* Pengesedler og medaljer og ordensutmerkelser fra hele verden

Referanser
----------

1. ↑  Kulturhistorisk museum om Myntkabinettet

Eksterne lenker
---------------

* 100 år med Historisk museum, Historisk museums historie, fra forskningsmagasinet *Apollon*

Portaler: Oslo | Museum

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Oslo Byleksikon **·** VIAF
 |
En person som slår mynt og kron  Foto: Филип Романски 
**Å slå mynt og kron** er en gammel betegnelse på en avgjørelsesmetode i tilfeller der man har valget mellom to alternativer som fremstår som likeverdige. 

Pengestykker har tradisjonelt en side der verdien er oppgitt (revers), denne kalles «mynt». På motsatt side var der enten portrett eller segl til det «kronede hode» som står som garantist for mynten (advers), altså «kron»(e). Unntak er den norske 1 kronemynten. Der reversen som oftest blir referert til som "kronen" av allmenheten. 

Selv om begge sider av pengestykket har lik mulighet for å lande øverst, er det først ved å slå mynt og kron svært mange ganger, at en vil få et tilnærmet likt antall for begge alternativer. I mellomtiden tilsier sannsynligheten at en kan ha slått samme mange ganger etter hverandre. Amerikanske statistikere hevder derimot at det ikke tilfeldig hvilken side mynten havner på.

Mynt og kron brukes fremdeles til å bestemme hvilket lag som skal ta avspark i en fotballkamp. Mynten kastes eller knipses opp i luften, slik at den snurrer. Siden begge sider av en mynt er tilnærmet like tunge, overlater en dermed til tilfeldighetene hvilken side som lander opp. Det må alltid avtales på forhånd hvilket alternativ som knyttes til hver side.

Referanser
----------

1. ↑  «1-kronemynten». *www.norges-bank.no* **(norsk)**. Besøkt 3. oktober 2022.
2. ↑  Dagbladet – Mynt og kron ikke tilfeldig
**Gerónimo Barbadillo González** (født 29. september 1954 i Lima i Peru) er en tidligere peruansk fotballspiller.

Barbadillo debuterte som profesjonell fotballspiller med klubben Sport Boys Callao i 1972 da han var atten år gammel. I 1974 ble han overflyttet til Defensor Lima. I 1975 reiste Barbadillo til Monterrey i Mexico for å spille med klubben UANL Tigres, en klubb han scoret mer enn 60 mål for i de seks årene han spilte der. Barbadillo ble fort lagt merke til og blir husket som en legende.

Barbadillo flyttet deretter til Italia i 1982 for å spille for den italienske klubben Avellino, etter hans fantastiske prestasjoner under Verdensmesterskapet. Han spilte senere for klubben Udinese i 1985 og 1986. Barbadillo spilte for klubben UANL Tigres i Mexico, og for klubbene Avellino og Udinese som spiller i italiensk Serie A, samt for det peruanske landslaget under Verdensmesterskapet 1982. Barbadillo er nå pensjonert og er bosatt i Italia.

Referanser
----------

1. ↑   dechalaca.com[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Gerónimo Barbadillo – FIFA Rediger på Wikidata

* (en) Gerónimo Barbadillo – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) Gerónimo Barbadillo – national-football-teams.com Rediger på Wikidata

* (en) Gerónimo Barbadillo – WorldFootball.net Rediger på Wikidata

* (en) Gerónimo Barbadillo – FootballDatabase.eu Rediger på Wikidata

* (en) Gerónimo Barbadillo – FBref Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
Perus tropp – VM i fotball 1982 |
| --- |
| 
* 1 Acasuzo
* 2 Duarte
* 3 Salguero
* 4 Gastulo
* 5 Leguía
* 6 Velásquez
* 7 Barbadillo
* 8 Cueto
* 9 Uribe
* 10 Cubillas
* 11 Oblitas
* 12 González
* 13 Arizaga
* 14 Gutiérrez
* 15 Díaz
* 16 Olaechea
* 17 Navarro
* 18 Malásquez
* 19 La Rosa
* 20 Rojas
* 21 Quiroga
* 22 Reyna
* Landslagstrener: Tim

 | Flagget til Peru |
En myntautomat laget i 1952.
En **myntautomat**, eller **salgsautomat**, er en maskin som leverer vare eller tjenester når en kunde putter på nok penger i et lite hull i maskinen. Eksempler på myntautomater kan være telefonkiosker, brusautomater og parkerings- og bompengeinnkrevingsautomater.

Historie
--------

Den første oppskrevne referansen til en myntautomat finnes i arbeidet til Heron av Alexandria, en første århundre-ingeniør og matematiker. Hans maskin aksepterte en mynt og deretter avga en gitt mengde hellig vann. Når mynten ble puttet på, falt den ned på et brett som var koblet til en hendel/løftearm. Løftearmen åpnet en ventil som lot litt vann renne ut. Brettet fortsatte å skråne på grunn av myntens vekt inntil den falt av og motvekten flyttet løftearmen tilbake på plass og skrudde av ventilen.

Referanser
----------

1. ↑   Arkivert 6. november 2013 hos Wayback Machine. Old World, High Tech: World's First Vending Machine (se nedover for å se denne)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store medisinske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL **·** NKC
 |
**Kangerluk** (dansk: **Diskofjord**) er en bygd på øya Disko, i Qeqertarsuaq kommune, på vestkysten av Grønland. 

Kangerluk ligger ca. 35 km nord for kommunens administrasjonssenter, Qeqertarsuaq, innerst i øyas største fjordkompleks. Dette er i dag den eneste bygda som er igjen på øya, men byen Qeqertarsuaq ligger også på øya. Opprinnelig het bygda *Kangerluarssuk*, etter navnet på den fjordarmen bygden ligger innerst i. Dagens navn er etter det større fjordsystemet. 

Bygda har i dag ca. 50 innbyggere, og til sammen 15-20 hus. Dette har variert kraftig gjennom de siste 200 årene, den har også i perioder vært ubebodd. Det finnes både posthus, butikk og en fabrikk som tar imot uvak, som er en torskeart. De har også eget elverk. 

Skolen i bygden, Aalunnguup atuarfia, har kun fem elever. Skolen dekker 1. til 10. klassetrinn, etter dette må elevene fortsette skolegangen i Qeqertarsuaq. 

Hovedbeskjeftigelsen i Kangerluk er fangst og fiske.

Eksterne lenker
---------------

* Historiske bilder fra Kangerluk

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** GeoNames
 |

1. ↑  ; *Statistikbanken*; besøksdato: 12. februar 2020.
Aleksandrov-koret med Danseensemblet, under en forestilling i Warszawa i 2009
**Aleksandrov-ensemblet**, tidligere kjent som **Den røde armés kor og orkester**, er et offisielt militærorkester for Russlands væpnede styrker. Det er Russlands mest kjente militærensemble, og har turnert over store deler av verden. Militærensemblet ble etablert i sovjettiden og består av et mannskor, et orkester og et danseensemble. 

Aleksandrov-ensemblet ble stiftet i 1928, og er oppkalt etter sin grunnlegger, den kjente russiske og sovjetiske dirigenten og komponisten Aleksander Aleksandrov (1883-1946), som blant annet er komponisten bak den russiske nasjonalsangen. Sammen med MVD-ensemblet, som er det andre kjente russiske arméensemblet, er Aleksandrov-ensemblet den eneste gruppen med rett til tittelen «Røde Armé-koret».

Aleksandrov-ensemblet har holdt forestillinger for publikum både i Russland og i resten av verden, og det har fremført en rekke musikalske verker i form av folketoner, hymner, operaarier og populærmusikk. Koret står bak kjente fremførelser av verk som *Pramdragerne ved Volga*, *Katiusja*, *Kalinka* og *Ave Maria*. 

Den 25. desember 2016 omkom 64 medlemmer av ensemblet da det russiske militærflyet de var om bord på styrtet i Svartehavet kort tid etter avgang fra Sotsji. Ensemblet skulle til Hmeimim-flybasen i Syria for å holde nyttårskonsert for russiske styrker.

Referanser
----------

1. 1 2  «Fly med berømt militærorkester styrtet på vei til Syria». NRK. Besøkt 25. desember 2016.
2. ↑  «Les Choeurs de l'Armée Rouge - Biography» **(engelsk)**. Les Choeurs de l'Armée Rouge. Arkivert fra originalen Bruk av `|arkiv_url=` krever at `|arkivdato=` også er angitt (hjelp). Besøkt 25. desember 2016.  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 26. desember 2016. Besøkt 25. desember 2016.
3. 1 2  «64 kormedlemmer på det styrtede flyet: Dette er Alexandrov-koret». *VG*. 25. desember 2016. Besøkt 25. desember 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Alexandrov Ensemble – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Aleksandrov-ensemblet på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Aleksandrov-ensemblet på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Aleksandrov-ensemblet på Songkick Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** CiNii **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Myndigheten för samhällsskydd och beredskap** (**MSB**) er en svensk statlig forvaltningsmyndighet som sorterer under Justitiedepartementet, med ansvar for kriseberedskap, sivilforsvar og vern mot ulykker, i den utstrekning ikke noen annen myndighet har ansvaret. Ansvaret innebærer tiltak før, under og etter en ulykke eller krise.

Historikk
---------

MSB ble opprettet 1. januar 2009 som en sammenslåing av Krisberedskapsmyndigheten, Statens räddningsverk og Styrelsen för psykologiskt försvar.

Organisasjon
------------

MSB har virksomhet i Stockholm, Karlstad og Kristinehamn, samt skoler i Sandö og Revinge.

Generaldirektør for myndigheten er Helena Lindberg, som ble generaldirektør for Krisberedskapsmyndigheten i januar 2008. Til overdirektør utpekte regjeringen den 13. november 2008 Nils Svartz, tidigere overdirektør ved Krisberedskapsmyndigheten.

Referanser
----------

1. ↑  MSBs generaldirektør Arkivert 6. oktober 2013 hos Wayback Machine.
2. ↑  ; besøksdato: 10. august 2021.
3. ↑  Organisasjon Arkivert 23. oktober 2013 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* Myndigheten för samhällsskydd och beredskap
* Krisinformation.se

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
Vernebriller  Foto: Martina Nolte 
**Vernebriller** er briller beregnet for mekanisk beskyttelse av øynene. Vernebriller med korrektive linser finnes også, men synskorreksjon er ikke hovedhensikten med denne type briller. 

Vernebrillene beskytter øynene mot væske, gass, splinter eller andre objekter som kan være skadelige å få i øynene. Vernebriller er gjerne laget av hard plast. Vernebriller finnes i varianter for en rekke ulike formål, som for eksempel arbeid, laboratoriumbruk eller idrett. Vernebriller for dyr finnes også.

**Laboratoriebriller** er en type vernebriller som også har beskyttelse på sidene, samt over og under.

Ved visse risikofylte virksomheter kan bruk av verneutstyr slik som vernebriller være påkrevet. Øyet er blant de organer som oftest skades i arbeidsulykker, årlig har det forekommet rundt 6 000 arbeidsrelaterte øyeskader i Norge, og bruk av vernebriller er et effektivt virkemiddel for å forbygge slike skader.

Se også
-------

* Ballistiske briller
* Ansiktskjold

Referanser
----------

1. ↑  Bull, Høvding, Riise og Moen: «Kan arbeidsrelaterte øyeskader unngås?» Tidsskrift for Den norske legeforening, Nr. 21 – 4. november 2004. (nettversjon lest 20. februar 2015)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Goggles – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Goggles – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Forskrift om konstruksjon, utforming og produksjon av personlig verneutstyr (PVU). Forskrift til arbeidsmiljøloven. (arbeidstilsynet.no)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND
 |
**Stockholmskällan** er en omfattende database med arkivmateriale relatert til Stockholms historie, gjort tilgjengelig som et nettsted siden 2006. Materialet er fritt tilgjengelig og er først og fremst rettet mot skoleelever.

Stockholmskällan drives som et ABM-prosjekt (arkiv, bibliotek, museum) innenfor Stockholm by, med utdanningsforvaltningen som hovedansvarlig, sammen med Stockholms stadsarkiv, Stockholms stadsbibliotek, Stockholms stadsmuseum, Stockholms spårvägsmuseum, Föreningen Stockholms Företagsminnen, Kungliga biblioteket og utrednings- og statistikkontoret som bidrar med materiale. 

Nettstedet retter seg i første rekke mot lærere og elever fra 6. klasse opp til videregående skole, og materialet er tenkt brukt i forbindelse med skolearbeid. I andre rekke retter nettstedet seg mot alle med interesse for Stockholms historie. Materialet omfatter blant annet fotografier, kart, litteratur, kunstverk, tegninger, statistikk, adresselister og filmer.

Eksempler
---------

Noen eksempler på media fra Stockholmskällan på Wikimedia Commons:

* Tyskbagarbergen 1863Tyskbagarbergen 1863
* Sammanbindningsbanan 1870Sammanbindningsbanan 1870
* Hôtel du Nord, ca 1900Hôtel du Nord, ca 1900
* Gustaf Adolfs torg 1934Gustaf Adolfs torg 1934

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* Bilder fra Stockholmskällan på Wikimedia Commons (drøyt 650 i mars 2011)
**Regionteatret i Møre og Romsdal**, bedre kjent som **Teatret Vårt**, er Norges nest eldste regionteater, etablert i 1972. Det har base i Molde, men turnerer i hele Møre og Romsdal fylke. Teatret avvikler mellom 250 og 300 forestillinger hvert år. De siste årene har besøket ligget rundt 32–35 000. Fra 2000 til 2012 ble teatret ledet av Carl Morten Amundsen, da Thomas Bjørnager tok over som teatersjef.

Kulturhuset Plassen i Molde huser blant annet Teateret Vårt.
Teatret Vårt startet opp som et alternativ til det første regionteatret i landet, Hålogaland Teater. Kretsen rundt Kjetil Bang-Hansen, Ola B. Johannessen m.fl. trodde på et kunstnerisk teater, et universelt teater, som sprang ut av utøverne selv. Teatret Vårt har stått i denne tradisjonen helt siden starten, selv om man utover 1970-årene også opplevde en politisering. Klassikere og samtidsdramatikk har utgjort repertoaret.

Mange markante teaterkunstnere har vært ved teatret opp gjennom årene. Fram til 1992 var Teatret Vårt allmøtestyrt. Morten Borgersen var teatersjef i årene 1992–98, Edvard Hoem var sjef 1998–2000. Fra 2000 til 2012 ble teatret ledet av Carl Morten Amundsen, da Thomas Bjørnager tok over som teatersjef. Kristian Lykkeslet Strømskag er nåværende teatersjef.

Teatret Vårt har siden 2021 harr base i huset i kulturbygget Plassen.

Referanser
----------

1. ↑  «Danske ny sjef for Teatret Vårt». [*død lenke*]

Eksterne lenker
---------------

* Teatret Vårt sin hjemmeside

  


| * v
* d
* r
Molde |
| --- |
| Historie | Slaget ved Sekken **·** Kongebjørka **·** Veøy **·** Grand Hotel | Molde |
| Politikk og administrasjon | Grunnkretser **·** Ordførere |
| Geografi | Romsdalshalvøya **·** Moldepanoramaet **·** Hjertøya **·** Sekken **·** Moldefjorden **·** Romsdalsfjorden |
| Kultur | Molde Fotballklubb **·** Moldejazz **·** Bjørnsonfestivalen **·** Teatret Vårt **·** Romsdalsmuseet **·** Plassen **·** Møre bispedømme |
| Relaterte artikler | Bykunst **·** Gater **·** Kulturminner **·** *Molde byleksikon* **·** Molde lufthavn **·** Romsdals Budstikke |
| Kategori:Molde |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF
 |
**Per Oddvar Johansen** (født 1. mars 1968 i Oslo) er en norsk jazzmusiker (trommer), kjent fra bl.a. Trondheim Kunstorkester og samarbeid med Trygve Seim, der også utgivelsene med The Source har vært viktige bidrag til nyere norsk jazz. Disse, samt Bodega Band (1990–92), Trio Midt-Norge, Piggy Bop, Vigleik Storaas Trio og Airamero var sentrale miljø for Johansen i studietiden ved Jazzlinja (NTNU) (1989–92). Bidrag til utgivelse med Tre små kinesere (1992) forekom også.

Etter flytting til Bærum (1992) har han fortsatt flere av disse prosjektene, samt vært medvirkende og sentral i utgivelser med Torbjørn Sunde, Jan Erik Kongshaug, kvartetten TINGeLING, tubaist Lars Andreas Haug, Solveig Slettahjells «Slow Motion Orchestra», Kjersti Stubø, Petter Wettre, Jacob Young, Oslo 13, Zanussi Five, med Kjetil Møster/Per Zanussi i trio, vokalist Eldbjørg Raknes og gitarist Hans Mathisen. På Moldejazz 2006 spilte han med Joshua Redman, Arild Andersen og Bugge Wesseltoft.

Sammen med Petter Wettre fikk Johansen Spellemannprisen 2000 i klassen jazz for albumet *The Only Way to Travel*. Han har dessuten mottatt Spellemannprisen to ganger som medlem av Vigleik Storaas Trio og som medvirkende på platen *Quiet Songs* med Hans Mathisen i 2005. 
I trioen Close Erase med Ingebrigt Håker Flaten og Christian Wallumrød har han gitt ut fire plater (1995–).
Johansen har også vært tilknyttet som trommelærer ved Universitetet i Oslo og Norges musikkhøgskole.

Hans debutplate "Let's Dance", med Torben Snekkestad (saxofoner) og Helge Lien (piano), ble utgitt på tyske Edition Records våren 2016.

Referanser
----------

1. ↑   Discogs, Discogs artist-ID 351503, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Per Oddvar Johansen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (no) Per Oddvar Johansen hos Nationaltheatret Rediger på Wikidata

* (no) Per Oddvar Johansen hos Sceneweb Rediger på Wikidata
* (en) Per Oddvar Johansen på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Per Oddvar Johansen på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Per Oddvar Johansen på Songkick Rediger på Wikidata

* (en) Per Oddvar Johansen på AllMusic Rediger på Wikidata
* Per Oddvar Johansen på Facebook Rediger på Wikidata

* (en) Per Oddvar Johansen på Instagram Rediger på Wikidata

* (en) Per Oddvar Johansen på Myspace Rediger på Wikidata
* (no) Biografi fra Jazzbasen.
* (no) Diskografi fra Jazzbasen.

  

Portal: Jazz

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |
**Stockholmsutstillingen** 1930 ble arrangert av Svenska slöjdföreningen og var en arkitektur-, formgivnings- og kunsthåndverksutstilling. Utstillingen anses som den viktigste enkeltbegivenhet for etableringen av den nye stilen, funksjonalismen i Skandinavia og for modernismens gjennombrudd i skandinavisk arkitektur. Stockholmsutstillingen var åpen mellom den 16. mai og den 29. september 1930 og registrerte i disse seks ukene nesten fire millioner besøkende.

Lokalisering
------------

Stockholmsutstillingen var lokalisert langs Djurgårdsbrunnsvikens nordre strand. Utstillingens sjefarkitekt, Gunnar Asplund, fikk gjennom denne utstillingen sitt store internasjonale gjennombrudd. Utstillingens mest synlige arkitektoniske innslag var blant annet den store reklamemast som ble kronet med arkitekten Sigurd Lewerentz v-formede utstillingslogo.

Utstillingens innhold
---------------------

Inne på området kunne man se på funksjonalismens nye stilideal med industrielt framstilte – masseproduserte- varer. Der fantes også en restaurant som het Paradiset. Stockholmsutstillingen førte framfor alt fram radikale tanker omkring bolig og miljø. Man propaganderte for at man gjennom fornuftig utnytting av ressursene skulle kunne tilgodese det store boligbehov som fantes i Sverige i denne perioden. Man viste frem ideelle boligtyper som var billige og rasjonelle. Tanken var at man skulle bruke ressursene til å skape hygieniske og lyse boliger med plass for alle.

Litteratur
----------

* Rudberg, Eva, *Stockholmsutställningen 1930, Modernismens genombrott i Svensk Arkitektur*, Stockholm 1999, ISBN 91-7031-079-3
* Seelow, Atli Magnus, *Reconstructing the Stockholm Exhibition 1930. Stockholmsutställningen 1930 rekonstruerad,* Stockholm 2016, ISBN 978-91-86050-94-8

Eksterne lenker
---------------

* Modernismens huse pdf Arkivert 31. august 2006 hos Wayback Machine.

  


| * v
* d
* r
Utstillinger i Sverige |
| --- |
| Göteborg | Göteborgutstillingen 1891  **·** Göteborgs jubileumsutstilling i 1923 |
| Helsingborg | Helsingborgutstillingen 1903 **·** Helsingborgutstillingen 1955 **·** Helsingborgutstillingen 1999 |
| Lund | Lundautstillingen 1907 |
| Malmö | Den baltiske utstillingen i 1914 |
| Norrköping | Kunst- og industriutstillingen i Norrköping 1906 |
| Stockholm | Stockholmsutstillingen 1866 **·** Stockholmsutstillingen 1897 **·** Kunstindustriutstillingen 1909 **·** Hjemutstillingen 1917 **·** Stockholmsutstillingen 1930 |
| Umeå | Bo 87 |
| Varberg | Landbruksutstillingen i Varberg 1904 **·** Håndverks- og industrimessen i Varberg 1927 |
| Örebro | Örebroutstillingen 1883 **·** Örebroutstillingen 1899 **·** Örebroutstillingen 1911 **·** Örebroutstillingen 1928 **·** Örebroutstillingen 1947 **·** Jubileumsutstillingen Örebro 700 år 1965 **·** Bo92 |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | SUDOC **·** KulturNav
 |
**Nicola Cosimi** (1667–1717) var en italiensk komponist og fiolinist fra barokken.

Nicola Cosimi var elev av Arcangelo Corelli ved «Accademia di S. Cecilia» i Roma. I tiden fra 1700 til 1705 reiste han i England og var lenge i London med sin venn cellisten Nicola Francesco Haym. Reisen var finansiert av Wriothesley Russell, 2. Duke of Bedford, som hadde blitt kjent med dem under en reise til Roma. I takknemlighet dediserte Nicola Cosimi hertugen 12 fiolinsonater som i stil og oppbygning minner mye om Corellis *Sonater op.5*.. I sin tid i London gav Nicola Cosimi en rekke konserter og skrev bestillingsverk. I tillegg drev han en lukrativ geskjeft som instrumentmaker.

Verk
----

* 12 *Sonate da camera a violino e violone o cembalo*, op. 1 (Estienne Roger, Amsterdam, 1702)

Referanser
----------

1. ↑   Gemeinsame Normdatei, GND-ID 140551905, besøkt 14. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  dal libro «Intimate Music», John H.Baron

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Associação Académica de Coimbra – Organismo Autónomo de Futebol**, også kjent som bare **Académica de Coimbra**, er en portugisisk fotballklubb fra byen Coimbra i distriktet med samme navn. Klubben ble grunnlagt i 1876 og lagets draktfarger er helsvarte, mens bortedraktene er helhvite. Académica de Coimbra spiller sine hjemmekamper på Estádio Cidade de Coimbra.

Historie
--------

Klubben ble grunnlagt i 1876 av studenter ved Universitetet i Coimbra og tok sin klubbfarge fra de helsvarte dressene som studentene bar ved universitetet. Laget bestod hovedsakelig av studenter frem til 1970-tallet, da fotballen i Portugal ble profesjonalisert, og det portugisiske samfunnet gjennomgikk flere endringer som følge av nellikrevolusjonen. Klubben hadde til da vært tilnærmet fast i landets øverste divisjon, men besøkte deretter divisjonen under en rekke ganger.

Deres største sportslige bragd var da klubben vant det nasjonale cupmesterskapet Taça de Portugal i 1939. Académica de Coimbra kom også på sølvplass i serien bak SL Benfica i 1967. Klubbens største europeiske bragd var da klubben kvalifiserte seg til kvartfinale i cupvinnercupen i 1970.

Meritter
--------

* **Taça de Portugal (1):** 1939

Kjente spillere med tilknytting til klubben
-------------------------------------------

* USAs flagg Kenny Cooper
* Portugals flagg Fernando Couto
* Portugals flagg Henrique Hilário
* Portugals flagg Artur Jorge
* Skottlands flagg Steve Kean
* Portugals flagg Álvaro Magalhães
* Senegals flagg Dame N'Doye
* Portugals flagg Dimas Teixeira

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (pt) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Associação Académica de Coimbra – O.A.F. – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Hølvannet naturreservat** er et våtmarksområde ved riksgrensen i Aurskog-Høland kommune. Området som ble  vernet i 1992 for å sikre et næringsfattig vann beliggende i myrrike barskogstrakter i høyereliggende del av Østfold, var på 2256 dekar. Reservatet omfatter også myra Finnemosen som ligger inntil sjøen. Ved utvidelse i 2008 ble området på over 5500 dekar. I vannet er det en rekke holmer som utgjør et "skjærgårdsmiljø" som ikke finnes tilsvarende i andre sjøer i Østfold. Området har en spesiell hekkefuglfauna. Hølvannet var det eneste næringsfattige vannet som inngikk i verneplan for våtmark i Østfold.

Vannstanden i sjøen er kunstig høy som følge av en gammel reguleringsdam. Dammen ble restaurert i 1998 av Østre Rømskog Jeger- og Fiskerforening med tilskudd fra Fylkesmannen. 
I forbindelse med erstatningsoppgjøret ble det fastsatt en egen avtaleforutsetning om vedhogst på Storøya.

Referanser
----------

1. ↑  Direktoratet for naturforvaltning, faktaark Besøkt 25. februar 2013.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Naturbase
 |
**Assur-Dan III** (akkadisk: *Aššur-dan*) var konge i Assyria i tiden 773 til 755 f.Kr. det vil si i relativt kort tid, knapt to år. Han var sønn av Adad-Nirari III, og etterfulgte sin eldre bror Salmanassar IV på den assyriske tronen, og han ble selv etterfulgt av en annen bror, Assur-Nirari V.

Assur-Dans tid var en vanskelig tidsalder for det assyriske monarkiet slik det også hadde vært for hans bror og faren før ham igjen. Monarkens autoritet synes svært begrenset grunnet adelens og myndighetspersoners økende innflytelse og ambisjoner, særlig *turtanu*, øverste kommandant av hæren, Shamshi-ilu. I henhold til det eponymiske kanon ble Assyria i 765 f.Kr. rammet av pest og det påfølgende år kunne kongen ikke dra ut på hærtokt (det var skikk at kongen dro ut for å hevde sin militære autoritet hver eneste år). I 763 f.Kr. brøt det ut et opprør som varte fram til 759 f.Kr. da en ny pest rammet landet. 

Hans styre og de foregående styrene har blitt astronomisk datert basert på den eneste beviselige referanse til en solformørkelse i de assyriske krøniker, det såkalte Bur Sagale-solformørkelsen.

Referanser
----------

1. ↑  Boardman 1982 s. 276
2. ↑  Ancient Mesopotamia *Ashur-Dan III*

Kilder
------

* John Boardman (1982). *The Cambridge Ancient History Vol. III Part I: The Prehistory of the Balkans, the Middle East and the Aegean World, Tenth to Eighth Centuries BC*. Cambridge University Press. ISBN 978-0521224963. Besøkt 12.02.2019.
* «Ancient Mesopotamia». Besøkt 12.02.2019.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Salmanassar IV** | **Konge av Assyria**(773 f.Kr.–755 f.Kr.) | Etterfølger:**Assur-Nirari V** |
**Johan Christian Frederik Reinert** (født 4. september 1882 i Vestmanna, død 21. november 1960) var en færøysk kjøpmann og politiker (Sb.). Han var medlem av det færøyske Lagtinget 1924–1928.

Reinert-familiens forretning, ca. 1900.  Foto: Generalstabens topografiske Afdeling 
Han var sønn av kjøpmann Andreas Sigvald Reinert og hustru Else Marie Sofie Olsen i Vestmanna. På farssiden var han fetter av bonde og lagtingsmann Jákup Andrias Vang. Han var også fetter av bonde Hans Vilhelm Reinert på Kaldbak, som var far til lagtingsmann og fiskeriminister Petur Reinert.

Han ble handelsfullmektig og senere prokurist i familiens kjøpmannsforretning, A/S Reinert, hvor det ble drevet handel, fiskebåtrederi og fisketilvirkning. Han giftet seg med Else Thomassen.

Reinert var medlem av sognestyret (kommunestyret) i Vestmanna 1907–1910, 1922–1926 og 1947–1958, herav formann 1908–1910. Han var innvalgt på Lagtinget på et tilleggsmandat for Sambandsflokkurin i Norðurstreymoy 1924–1928. Faren hadde også vært sambandsmann. Ved en splittelse i partiet i Norðurstreymoy i 1950 stilte Reinert som den fremste kandidaten på den ene sambandslisten, mens Hans Iversen stilte som den fremste på en annen. Bare Iversen ble valgt. Reinert hadde møtt på Lagtinget i Iversens sykdomsfravær noen år tidligere.

Referanser
----------

1. 1 2 3  Dahl, Árni (2002). «Ævisøgur». *Løgtingið 150 – Hátíðarrit* (PDF) **(færøysk)**. 2. Tórshavn: Løgtingið. s. 329. ISBN 978-99918-966-5-6. Arkivert (PDF) fra originalen 4. januar 2014.
2. ↑  Dahl, Árni (2002). «Ævisøgur». *Løgtingið 150 – Hátíðarrit* (PDF) **(færøysk)**. 2. Tórshavn: Løgtingið. s. 344 og 355–356. ISBN 978-99918-966-5-6. Arkivert (PDF) fra originalen 4. januar 2014.
3. ↑  «Bekendtgørelse». *Dimmalætting* **(dansk)**: 4. 5. september 1917.
4. ↑  «A.S. Reinert». *Dimmalætting* (nekrolog) **(dansk)**: 2. 9. august 1924.
5. ↑  «Lagtingsvalget». *Dimmalætting* **(dansk)**: 2. 23. februar 1924.
6. ↑  «Bekendtgørelse». *Dimmalætting* **(dansk)**: 3. 3. april 1918.
7. ↑  «Uppstillingin til løgtingið endað». *Dagblaðið* **(færøysk)**: 4. 20. oktober 1950.
8. ↑  «Frá ólavsøkuni 1948». *Tingakrossur* **(færøysk)**: 1. 4. august 1948.

Portal: Færøyene
Bryggerigård-komplekset i Hønefoss, inkludert Hotell Ringerike
**Hønefoss Bryggeri A/S** (også kjent som **Bryggerigården** og **Søndre torv 2**) ble grunnlagt den 29. desember i 1854, under navnet *Ringeriges og Hadelands Bryggeri*. Fra 1875 ble navnet omgjort til Hønefoss Bryggeri. Bygningene ligger i direkte tilknytning til Søndre torv i sentrum av Hønefoss. 

Bryggerigården fra 1933, som vender ut mot torvet, inneholder butikker, kafé, kontorer og leiligheter. I bryggerigården fra 1856 (tidligere også kjent som *City*), der bryggeriet lå, er det en kafé og flere butikker, samt Hønefoss Taxi.

Historie
--------

Bryggeriet hadde en aksjekapital på 16 000 speciedaler. Produksjonen startet opp i november 1856, i egne nye lokaler ved Søndre torv. Fra starten av var bryggeriet et håndbryggeri, men i 1893 anskaffet de et dampmaskineri, for bl.a. maskinell tapping. I 1895 ble også mineralvannfabrikken etablert, med både egen utvikling av kullsyre og tappe- og korkemaskiner. 

I 1933 ble det bygget en ny forretningsgård ved torvet (Søndre torv 2b), like i front av de gamle lokalene. Selve produksjonslokalene lå imidlertid under bakkenivået. I 1963 ble imidlertid produksjonen oppkjøpt av Nora Industrier og nedlagt, mens selskapet fortsatte som et rent eiendomsselskap. De eldste lokalene ble fra 1975 omgjort til et lite butikksenter kalt City (Søndre torv 2a), og bryggerikjelleren ble omgjort til bryggerimuseum og selskapslokaler fra 1986.

Foran de gamle bryggerilokalene fra 1855 står en skulptur av «Kornbindersken», som var Hønefoss Bryggeris varemerke. Skulpturen fra 1933 er utført av Asbjørg Borgfelt.

Fotogalleri
-----------

* Bryggerigården fra 1856Søndre torv 2aBryggerigården fra 1856  
Søndre torv 2a
* Bryggerigården fra 1933Søndre torv 2bBryggerigården fra 1933  
Søndre torv 2b
* «Kornbindersken»«Kornbindersken»

Se også
-------

* Søndre torv
* Quality Hotel Ringerike
* Hønefoss Taxi

Referanser
----------

1. ↑  «Asbjørg Betty Borgfelt – Norsk kunstnerleksikon». *Store norske leksikon* **(norsk)**. Besøkt 24. august 2017.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Johan Pitka** (født 19. februar 1872 i Järvamaa) var en estisk admiral, sjøoffiser og forretningsmann. 

Pitka utdannet seg for en yrkeskarriere i handelsflåten. I 1895 ble han kaptein og seilte deretter i utenriksfart. I årene 1907 til 1917 var drev han rederivirksomhet i Estland og Storbritannia. Etter revolusjonen i Russland i 1917 vendte han tilbake til Estland, der han engasjerte seg i kampen for landets selvstendighet. I 1918 deltok han i opprettelsen av sjøforsvarsdelen av nasjonalgarden (*Kaitseliit*), i grensevakten og i oppsettingen av pansertog. Pitka deltok i den estiske uavhengighetskrigen som sjef for sjøforsvarsstyrkene, første med rang av kaptein fra mars 1919, deretter ble han i september samme år forfremmet til kontreadmiral. 

Etter at uavhengighetskrigen var vunnet trakk Pitka seg tilbake fra sjøforsvaret og gikk inn i forretninger. Han bodde en periode i Canada der han drev med landbruk. Ved Sovjetunionens okkupasjon av Estland i 1940 unnslapp Pitka til Finland. I april 1944 vendte han tilbake til Estland for å organisere motstand mot de sovjetiske styrkene. Han ble sist hørt fra i september 1944 og hans skjebne er uviss. Det antas at han falt i kamp i Läänemaa.

Det estiske sjøforsvarets flaggskip ENS «Admiral Pitka» er oppkalt etter Johan Pitka.

Eksterne lenker
---------------

* Johan Pitka, Väike-Maarja vald.
* ENS Admiral Pitka, Estlands sjøforsvar.

Portal: Estland

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC
 |
**Erik Johan Kristoffer Jåfs** (født 8. juli 1980 i Vörå, Finland) er en svensk tidligere skihopper som representerte IF Friska Viljor.

Jåfs er født og oppvokst i den svenskspråklige delen av Finland. Han startet med skihopping som 13-åring, og begynte på idrettsgymnas i Örnsköldsvik i Sverige i 1996. Året etter ble han svensk statsborger. Han debuterte i verdenscupen på Lillehammer 28. november 1998. Martin Schmitt vant dette rennet foran Janne Ahonen og Sven Hannawald, og Jåfs ble nummer 48 av 51 startende.

Jåfs var på denne tiden den eneste svensken som deltok i verdenscupen. Svensk skihopping ble ikke tatt på alvor, og Jåfs slet i de fleste renn. Likevel fikk han en svært overraskende 4.-plass i Trondheim 9. mars 2001. Hans beste plassering sammenlagt i verdenscupen var 37.-plass i 2000/01. I den tysk-østerrikske hoppuka ble han som best nummer 36 sammenlagt i 1998/99. Han ble nummer 26 sammenlagt i Sommer Grand Prix i 2000.

Kristoffer Jåfs deltok i VM i 1999, 2001 og 2003, med 18.-plass i normalbakken i Lahtis i 2001 som beste individuelle plassering. Han ble sju ganger svensk mester i skihopping, i normalbakke i 1999, 2000, 2001 og 2002, og i storbakke i 1999, 2000 og 2002.

En kneskade forhindret ham fra å konkurrere i det hele tatt i 2003/04-sesongen. Han la opp sommeren 2004, som en følge av at det svenske skiforbundet la ned landslaget i skihopping.

Referanser
----------

Kilder
------

* Uoffisiell hjemmeside (arkivert av Internet Archive)
* Jens Jahn, Egon Theiner: *Enzyklopädie des Skispringens*. AGON Sportverlag, Kassel 2004. ISBN 3-89784-099-5, flere sider
* Svenska Skidförbundet: Backe/nordisk kombination (svenske mestere i skihopping og kombinert, besøkt 21. oktober 2011)
* Örnsköldsviks Allehanda: Färdighoppat (4. juni 2004, arkivert av Internet Archive)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Kristoffer Jåfs – FIS (skihopping) Rediger på Wikidata
**Bjørge Ingar Stensbøl** (født 30. november 1947 på Roverud i Kongsvinger) er tidligere toppidrettssjef ved Olympiatoppen, Toppidrettssenteret i Oslo.

Stensbøl var banksjef i Sparebanken Hedmark på Kongsvinger på 1980-tallet. 
Han ble valgt til visepresident i Norges olympiske komité i 1984, og til president i skiskytterforbundet i 1985-1989. Stensbøl var styremedlem og senere visepresident i Norges Olympiske Komité. Han var også styremedlem i Lillehammer olympiske organisasjonskomite (LOOC). I 1989 tiltrådte han som arbeidende styreformann i den nye Olympiatoppen og ble ansatt som toppidrettssjef fra høsten 1991. I Stensbøls tid som toppidrettssjef ble Norge en stormakt i internasjonal toppidrett og Norge ble i 2002 plassert som nr. 3 på nasjonsstatistikken til IOK over resultatene i sommer- og vinter-OL.

I 2004 begynte han i SAS Braathens som HR-direktør og ledet arbeidet med sammenslåingen av SAS og Braathens. Stensbøl var også leder for den norske troppen under OL i Athen. I 2006 ledet Stensbøl søknadsprosessen med å få OL til Tromsø.Stensbøl var styreleder i Holmenkollen Skifestival (WC nordiske grener) 2014-2016.

I 2010 utga han boken *Makten og æren*, som beskriver spillet i kulissene i norsk idrett.
Høsten 2012 utga han boken *Den gode prestasjonskulturen*, som bl.a. omhandler overføringsverdier fra toppidrettens tenkning til næringsliv og offentlig virksomhet, og høsten 2013 utga han sammen med Arne Riise og Anne Marte Pensgaard boken *Norske vinnerskaller*. I 2018 utga Stensbøl, sammen med Yngve Tvedt, boken *Nasjonal Prestasjonskultur*.

Stensbøl har senere vært konsulent og driver organisasjons- og lederutvikling i næringslivet.

Utmerkelser
-----------

Stensbøl ble i 2004 utnevnt til ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden for «innsats for norsk idrett». I 2010 ble han tildelt Norges Skiskytterforbunds hederstegn.

Referanser
----------

1. ↑  75 års omtale i Aftenposten 30. november 2022
2. ↑  «Nasjonal prestasjonskultur | Yngve Tvedt mfl.». *Fagbokforlaget.no*. Besøkt 7. januar 2019.
3. ↑  Glomdalen.no (29. september 2006): *Tilbake i rampelyset*, hentet 5. desember 2007
4. ↑  Tildelinger - Bjørge Stensbøl - kongehuset.no
5. ↑  *Oversikt over hederstildelinger i NSSF frem til 2012*, Norges Skiskytterforbund.

Eksterne lenker
---------------

* Idrett.no om Stensbøl

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** BIBSYS **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |