recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Kjellestad gård, malt i 1855 av B.S. Baar
**Kjellestad** er en tidligere storgård på Stathelle i Bamble kommune. Gården ble eid av familien Blehr og herfra ble det drevet en betydelig virksomhet innen skipsrederi, verft, sagbruk og trelasthandel. Kjellestad var bl.a. eid av stortingsrepresentant m. m. Bent Blehr (født 1770, død 1828), som overtok eiendommen etter faren, Albert Blehr (død 1800) d.e.

I 1870 ble gården kjøpt av trelasthandler Christopher Henrik Holfeldt Tostrup fra Christiania for 200 000 kroner av boet etter konsul Albert Blehr. Den første tiden ble eiendommen trolig bare brukt som landsted, men de siste leveårene bodde Tostrup der mer eller mindre fast. Han døde i 1881 og i 1891 solgte enken Julie Camilla Tostrup gården til Erik Rasmussen, T.M. Kleppen og R. Rasmussen.

Den siste hovedbygningen ble bygget rundt 1840 og brant ned til grunnen i mars 1918.

Lysthus fra Kjellestad står nå i Brekkeparken, Telemark Museum.

Hanna Holfeldt Gjørs barndomserindringer fra Kjellestad i 1870- og 1880-årene er trykket i *Bamble gjennom tidene*.

Bilder
------

* Kjellestad gårdKjellestad gård
* Hovedbygningen på Kjellestad rundt år 1900Hovedbygningen på Kjellestad rundt år 1900

Referanser
----------

1. ↑  «Nogen Barndomserindringer fra Kjellestaddagene». *Bamble gjennom tidene*. Stathelle: Historielaget. 2004. s. 130–134.

Litteratur
----------

* Schilbred, C.S. *Brevik gjennom tidene*, bd. 1, s. 23ff. Oslo, Grøndahl, 1946
* Schilbred,C. S. *Bygdebok for Bamble I*, Oslo 1968, side 178-192
Gården Vrålstad i Drangedal i Telemark.
Andrew John Volstead.
**Vrålstad** (av norrønt **Róalðsstadir**) er en gård i bygda Tørdal i Drangedal kommune i Telemark. Gårdsnavnet stammer fra mannsnavnet Róaldr, som senere ble til Vraal. Gårdsnavnet har blitt skrevet *Roalztadum* i 1341, *Roalstodum* i 1378, *Rualsstada* i 1393, *Roalstadum* i 1494, *Roelstadhe* i 1515, *Roalstath* i 1536, *Wrolstadt* i 1574, *Rouellstad* i 1585, *Wrolstadt* i 1593 og senere *Wraalstad* .

Vrålstad ligger på vestsiden av Bjorvann, ved Fv38, ca. 15 km. nord for kommunesenteret Prestestranda og ca. 5 km. sør for bygdesenteret Bø.

Kjente personer med tilknytning til Vrålstad
--------------------------------------------

**Hallvard Gråtopp**

Det sies at *Hallvard Gråtopp* («Herren Halvor»), som ledet et bondeopprør i Vestfold og Oslo i 1438 stammer fra denne gården. Dette bestrides dog av flere historikere, som mener at den lokale *Herren Halvor* og bondeopprøreren Gråtopp ikke er samme person.

Ved gården ble det av kommunen i 1938, 500 år etter opprøret, reist en bauta til minne om Gråtopp.

**Andrew John Volstead**

I 1850 utvandret den da 22 år gamle Jon Einertson Vraalstad, sønn av Einert Torbjørnson Vraalstad og Kari Persdotter Tveit i Tørdal, til Granite Falls, Minnesota. Her giftet han seg med Dorthe Mathea Lilloe, datter av Andreas og Elline Lilloe fra Oslo og fikk sønnen *Andrew John Volstead* (1860–1947). Andrew ble kongressmann i USA, og ble mest kjent for ettertiden for sin sterke medvirkning til det som skulle bli kalt The Volstead Act, forbudsloven som gjorde alt salg og bruk av alkohol ulovlig i USA i perioden 1920–1933.

**Lynn Anderson**

Den amerikanske countryartisten *Lynn Anderson* (1947–2015) hadde familierøtter fra bl.a. Vrålstad. Ved hjelp av Tore Strømøy (Tore på sporet) besøkte hun i 2012 gården, hvor hun fikk treffe en mengde av sine fjerne slektninger fra Drangedal .

I anledning besøket opptrådte hun også på den årlige tilstelningen *Drangedalsdagene* sammen med bl.a. Arne Benoni.

Referanser
----------

1. ↑  «O. Rygh, Norske Gaardnavne: Vraalstad».
2. ↑  «Gråtopplassen, Drangedal kommune». Arkivert fra originalen 18. september 2021. Besøkt 11. september 2020.
3. ↑  Programmet *Tore på sporet*, sendt på NRK1 27. januar 2013

Kilder
------

* Sannes, Olav: *Drangedal med Tørdal, ei bygdesoga* (1924) (faksimile 1974, ISBN 82-990370-1-8).

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Sentralt stedsnavnregister
 |
Ankerhandteringsskipet «Normand Master»
**Ankerhåndteringsskip** (engelsk: *anchor handling tug supply (AHTS) vessel*) er skip som kan forsyne oljerigger og taue riggene til andre områder for så å forankre dem på en ny lokasjon.

Ankerhåndteringsskip skiller seg fra plattform-forsyningsskip ved at de er utrustet med vinsjer for tauing og ankerhåndteringsoperasjoner. Skipene har også en åpen hekk slik at de kan trekke ankerene om bord. Disse skipene har spesialdesignede maskiner tilpasset de ankerhåndteringsoperasjonene skipene skal gjennomføre. Skipene har gjerne kraftige vinsjer og stor slepekraft. Det norske skipet "Island Victory" (Type UT 797 CX fra Kongsberg Maritime AS - Ship Design) satt i 2019 ny rekord med en slepekraft på 477 tonn.

Referanser
----------

1. 1 2  «Norske offshorerederier - skaper verdier lokalt, vinner globalt». Norges Rederiforbund. Besøkt 15.08.2020.
2. ↑  «Island Victory sette ny rekord». *Maritimt Magasin*. 12. november 2019. Besøkt 15. august 2020.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Anchorhandling, tug and supply ships – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Ulstein Group – design og konstruksjon av skip blant annet til oljeindustrien
**Det flekkete båndet** er den åttende av Arthur Conan Doyles 56 noveller om Sherlock Holmes. Historien ble først publisert i Strand Magasin i februar 1892, med illustrasjoner av Sidney Paget. Den ble publisert under tittelen «Den Identifiserede Sammenbindingen» i New York World i august 1905. Doyle avslørte senere at han mente dette var hans beste Holmes-historie.

Handling
--------

En ung kvinne med navnet Helen Stoner besøker detektiven Sherlock Holmes for å få råd angående sin stefar Dr. Grimesby Roylott. Han har krevd at hun skal flytte inn i et spesielt rom i hans tungt pantsette familiehjem, Stoke Moran.

Rommet har noen meget uvanlige kjennetegn, med en seng som blir boltet til gulvet. Det er også dette rommet at Stoners tvillingssøster, Julia, hadde sovet i da hun døde under mistenkelige omstendigheter. Julia var blitt forgiftet, og om hun hadde levd hadde hun arvet 250 pund årlig. Arven kommer fra moren hennes, som er død. Nå frykter Stoner for sitt liv og lurer på hva hun skal gjøre. Men det som først får Holmes interessert er når Stoner nevner at det høres en mystisk og forstyrrende lav hvislende lyd fra rommet om natten og dessuten en metallisk lyd. Det henger også en merkelig klokkesnor over sengen, og det er ingen klokke der.
Holmes og Watson får møte Helens stefar; rett etter at hun har dratt kommer han stormende inn i stuen deres og truer Holmes. Han sier at Holmes ikke skal komme i veien for ham, fordi det da kommer til å gå ham ille. Men Holmes velger allikevel å ta saken.

> Det er ikke kulde som får meg til å skjelve, Mr. Holmes det er frykt.
> 
> 
> *Det flekkede båndet*
> 
>

Eksterne lenker
---------------

* Free Old Time Radio Shows: The Speckled Band  Arkivert 28. september 2007 hos Wayback Machine.
***Synchrooina*** er en slekt av biller. De lever under bark.

Utseende
--------

Avlange biller, middels store, brunlige eller svarte, oversiden fint hårete. **Hodet** er mer eller mindre trekantet sett ovenfra. Fasettøynene sitter nær bakkanten og er hårete. Pannen er dekket av lange, oppstående hår. Antennene er ganske lange og tynne, trådformede, og består av 11 ledd. **Brystskjoldet** (pronotum) er mye bredere enn langt, hvelvet, med avrundede sider, fint og litt spredt punktert. Ved roten har det gjerne en kort lengdefure i midten og en avlang grop på hver side. **Dekkvingene** er langstrakte, bakover langt tilsmalnende, med fine lengdefurer. **Beina** er ganske tynne og lange. For- og mellomføttene (pro- og mesotarsi) består av fem ledd, bakføttene av fire. Mellom- og bakføttene er svært tynne og minst så lange som leggene (tibiae), det innerste leddet utgjør omtrent halvparten av fotens lengde. **Larvene** er moderat flattrykte, parallellsidige, lyse på farge og noe blanke, med spredte oppstående hår over hele kroppen. Hodekapselen er stor og kraftig med nokså lange antenner og kraftige kjever (mandibler). Beina er kraftige og middels lange, og det bakerste kroppsleddet bærer et par kraftige, oppoverrettede kroker.

Utbredelse
----------

Slekten er bare kjent fra Borneo.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Gruppen (infraorden) Cucujiformia
			* Overfamilien heteromerer, Tenebrionoidea
				+ Familien **Synchroidae** Lacordaire, 1859
					- Slekten ***Synchroina*** Fairmaire, 1898
						* *Synchroina cuneata* (Champion, 1916)
						* *Synchroina tenuipennis* Fairmaire, 1898

Eksterne lenker
---------------

Synchroidae, voksen bille:. Synchroidae, larve: 

* *Artikkelen er ikke koblet til Wikidata*
**Matteus Bårdsen** ble på tampen av 2022 presentert som Egersunds Idrettsklubb sin nye daglig leder. På det tidspunktet var han bare 20 år gammel, og overtok rollen som Daglig leder for Egersunds IK som er en klubb med nærmere 1000 medlemmer. Klubben har også sitt A-lag på herresiden helt i toppen av 2-divisjon. 

Ansettelsen fikk nasjonal oppsikt i Norge med tanke på Matteus Bårdsen sin unge alder i en slik lederstilling. Medier som VG, Stavanger Atfenblad, NRK og den lokale avisen Dalane Tidende omtalte ansettelsen. 

Han har også vært med i podcastene: Trenerpodden, Brynepoddene og Fotballfamilien. 

Matteus Bårdsen er født og oppvokst i Egersund, og gått gradene i Egersunds Idrettsklubb.

Kilder
------

* «Fikk lederjobb som 20-åring: – Alder er bare et tall». *www.aftenbladet.no*. 4. juli 2023. Besøkt 10. september 2023.

* Aalbu, Ingve (28. oktober 2022). «(+) EIK fotball får ny daglig leder: – Vi er nødt til å foreta ganske betydelige kutt». *Dalane Tidende* **(norsk)**. Besøkt 10. september 2023. «EIK fotball får ny daglig lede» </ref>
Brownies.
**Brownie** er en amerikansk sjokoladekake, men faller også inn i kategorien «cookie» og er ofte formet som små, kvadratiske stykker. Brownie er karakterisert av sin sprø utside og saftige, karamellaktige innside. Brownie kan i tillegg til et mykt, sjokolademettet indre, også glaseres med sjokolade, både for å gi ekstra smak og for å sikre konsistensen.

Browniedagen kommer fra USAs National Brownie Day og inntreffer 8. desember.

Den første brownie
------------------

Den første dokumenterte nevnelsen av brownie var i 1897 i Sears-katalogen. Brownie var opprinnelig en amerikansk bakverk som ble populær også i utlandet. Den ble introdusert i USA på slutten av 1800-tallet og popularisert i både USA og Canada i løpet av første halvdel av 1900-tallet.

Desserten lages i en lav, kvadratisk bakeform som gjør det enkelt å dele opp den ferdige retten i stykker med riktig størrelse og form. Brownie er også å finne som dessert på restauranter og som tilbehør til drikkene på kaffebarer. I dag har de aller fleste matvarebutikker «ferdigbrownies» i pose, hvor ferdigblandet pulver bare tilsettes vann (eventuelt egg og smør).

Referanser
----------

1. ↑  «NATIONAL BROWNIE DAY – December 8». *National Day Calendar* **(engelsk)**. 12. juni 2014. Besøkt 30. oktober 2017.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Brownies – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* 

|  |  |
| --- | --- |
|  | Kokeboka på Wikibøker: Brownie – oppskrift |

* Oppskrift fra matmons.net.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** TasteAtlas
 |
**Norsk Redaktørforening** (**NR**) er en interesseorganisasjon for redaktører og mellomledere i norske mediebedrifter. Organisasjonen er ikke en fagforening i tradisjonell forstand, men har som formål «å verne om ytringsfriheten og trykkefriheten som rettsstatens og demokratiets grunnpilarer». 

Norsk Redaktørforening ble etablert i 1950 og har vel 750 medlemmer (2011). Sekretariatet ligger i Oslo. Organisasjonen er medlem av Norsk Presseforbund.

Reidun Kjelling Nybø ble fra 2022 generalsekretær etter Arne Jensen, etter at hun tidligere hadde vært assisterende generalsekretær.

Torolv Kandahl var formann 1950–1956, Einar Diesen 1956–1966, Roald Storsletten 1966–1971, og Reidar Hirsti var formann 1971–1974. Harald Stanghelle var styreleder fra 2009 til 2018.

Referanser
----------

1. ↑   w2.brreg.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  .
3. ↑  Aarli-Grøndalen, Roger (13. januar 2022). «Reidun K. Nybø er ansatt som ny generalsekretær i Norsk Redaktørforening». *journalisten.no*. Besøkt 13. januar 2022.
4. ↑  Hanna Relling Berg overtar som leder for Norsk Redaktørforening. *Journalisten*. Besøkt 11. mars 2021.

Litteratur
----------

* *For presse- og ytringsfrihet*. Aktietrykkeriet. 1975.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* (no) Norsk Redaktørforening på Twitter Rediger på Wikidata

* (no) Norsk Redaktørforening på Facebook Rediger på Wikidata

* (no) Norsk Redaktørforening på Instagram Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Brønnøysundregistrene
 |
Småfly på Helsingfors-Malm lufthavn i Finland
Småfly på Kemble Airport, England
Terminalen for allmennflyging på Raleigh-Durham internasjonale lufthavn
**Allmennflyging** er flyging som normalt skjer uten godtgjørelse, og som normalt ikke er tilgjengelig for allmennheten. Allmennflyging omfatter blant annet forretningsflyvning, privatflyging og luftsport med fly og helikopter, annen luftsport (ballong, fallskjerm, hanggliding, mikrofly, modellfly, paragliding og seilfly).

Store deler av verdens flytrafikk, om lag 170 000 fly, faller inn i denne kategorien, og de aller fleste av verdens flyplasser er åpne for allmennflyging. Allmennflyging dekker et vidt spekter av aktiviteter, både kommersiell og ikke-kommersiell. Det omfatter flyklubber, skoleflyvning, landbruksfly, ambulansefly, småfly, sportsfly, produksjon og vedlikehold av fly.

Regulering og sikkerhet
-----------------------

De fleste land har etater som fører tilsyn med all sivil luftfart - inkludert allmennflyging. Disse tilsynsmyndighetene følger standardiserte regler satt av den Den internasjonale organisasjonen for sivil luftfart (ICAO). Eksempler på dette er Federal Aviation Administration (FAA) i USA, Civil Aviation Authority (CAA) i Storbritannia, Luftfahrt-Bundesamt (LBA) i Tyskland, Bundesamt für Zivilluftfahrt i Sveits, Transport Canada i Canada, Civil Aviation Safety Authority (CASA) i Australia, Directorate for Civil Aviation (DGCA) i India, Iran Civil Aviation Organization i Iran og Luftfartstilsynet i Norge.

Referanser
----------

1. ↑  Regjeringen.no: Strategi for norsk luftfart side 10 (12,7 MB pdf - utgitt av samferdselsdepartementet i 2008) Besøkt 5. november 2017
2. ↑  Crane, Dale: *Dictionary of Aeronautical Terms, third edition*, pp. 238–239.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND
 |
**Astroneer** er et sandkasse-eventyrspill fra tredjeperson, utviklet av System Era Softworks. Spillet ble utgitt gjennom tidlig tilgang i desember 2016, før en full utgivelse i 2019. Spilleren har til oppgave å kolonisere planeter, lage strukturer og samle ressurser.

Gameplay
--------

Spillet åpner med at karakteren blir sendt med en menneske-skapt satellitt fra en ukjent planet, og lander på Sylva - planeten som handlingen skal begynne fra. Spilleren skal kontrollere en astronaut (kalt en «astroneer» i spillet) som kan navigere til fots, med kjøretøy, gjennom teleportering eller med rom-fartøy. Gjenstander som kan lages inkluderer rovere / buggies, traktorer, rom-fartøy, siloer til å lagre til i, atmosfæriske kondensatorer, forskningskamre, smelteverk, batterier og generatorer, turbiner eller solcelle-paneler. For eksempel kan ammonium omdannes til hydrazin-drivstoff for å drive rom-fartøyet. Når astronauten har lite oksygen igjen, må dette også fylles opp i tide.

Spilleren kan også ta i bruk terreng-verktøy, som gjør det mulig å samle inn ressurser eller omforme landskapet. Ressurser, som organisk materiale, kvarts, litium, ammonium eller harpiks kan samles inn, og deretter lagres astronomens ryggsekk, lagringsenheter / forskningskamre, eller lignende. Enkelte ressurser, for eksempel titanitt eller leire, kan smeltes eller kombineres for å produsere mer avanserte materialer.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

Portal: Videospill
**Julius Elian Røring Sundsvik** (1891–1971) var en norsk pressemann og forfatter, mest kjent som redaktør av *Moss Avis* i perioden 1934–1964.

Liv og virke
------------

Jul Sundsvik var født i Sømna (den gang en del av Brønnøy kommune), og kom fra en familie med fiskere og småbrukere. Han gikk folkehøyskole og lærerskole, og ble i 1915 redaksjonssekretær i *Helgelands Blad*. I 1918 ble Sundsvik redaksjonssekretær i *Gudbrandsdølen*, og i 1921 ble han bestyrer for *Østlendingen*s Hamar-kontor. Han ble redaktør av *Drammens Blad* og *Buskerud og Vestfold* i 1923, før han samme år vendte tilbake til *Gudbrandsdølen*, først som medredaktør, og fra 1927 som ansvarshavende redaktør.

I 1931 begynte Jul Sundsvik i *Moss Avis*, først som redaksjonssekretær, og fra 1934 som redaktør. Med unntak av perioden 1942–1945 (da han var erstattet av NS-vennlige krefter) var Sundsvik *Moss Avis'* redaktør fram til han pensjonerte seg som 74-åring i 1964. Han var formann i Østfold Presseforening i 15 år og ble senere æresmedlem, og han satt også som styremedlem i Norsk Presseforbund fra 1932 til 1945.

Ved siden av arbeidet som pressemann redigerte Sundsvik verket *Nord-Norge og Håndverksliv* i 1958, og han skrev også de tre romanene *Slitets folk* (1940), *Sønnen* (1941) og *Oppover igjen* (1945). Romanene skildrer fiskersamfunn i Nord-Norge.

Politisk tilhørte Sundsvik partiet Høyre, og han deltok i det kommunepolitiske arbeidet både i Jeløy herred og i Moss etter kommunesammenslåingen.

Jul Sundsvik hadde kongens fortjenstmedalje i gull, og hadde Statens journaliststipendium og forfatterstipendier to ganger.

Bibliografi
-----------

* *Slitets folk*, roman, (1940)
* *Sønnen*, roman, (1941)
* *Oppover igjen*, roman, (1945)

Referanser
----------

1. 1 2   Slekt og Datas Gravminnebase, «Minneside basert på bilder og gravminnedata for Julius E R Sundsvik, (16.juni 1891 - 11.mars 1971).», besøkt 14. oktober 2023[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Store norske leksikon, oppført som Julius Elian Røring Sundsvik, Store norske leksikon-ID Julius\_Elian\_Røring\_Sundsvik[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2 3 4  *Nordlendingenes forening Moss*. Foreningen. 1972. s. 50.
4. ↑  Øy, Nils E. (1983). *Avisliv og avisdød i Østfold*. Laget. s. 71. ISBN 8299102804.
5. 1 2  «Sundsvik, Jul.». *Pressefolk*. no#: Norsk presseforbund. 1950.
6. ↑  Minneord av ordfører Emil Andersen. *Moss Avis*, 12. mars 1971.
7. ↑  *Moss Avis*, 12. mars 1971.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Prabook **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |

Portal: Litteratur
Tatarmoské og begravelsesplass på Lukiškių aikštė (Lukiškės plass) (1830), Vilnius. Moskeen ble erstattet med en mer tradisjonell i 1867
**Lipkatatarer** (også kjent som *litauiske tatarer*, *hviterussiske tatarer*, *polske tatarer*, *lipkowie*, *lipcani* eller *muślimi*) er en gruppe tatarer som opprinnelig bosatte seg i Storfyrstedømmet Litauen i begynnelsen av ​​1300-tallet.

Beskrivelse
-----------

De første nybyggere prøvde å bevare sin sjamanistiske religion og søkte asyl blant de ikke-kristne litauere. Mot slutten av 1300-tallet ankom en annen bølge av tatarer, muslimer, som ble invitert til Storfyrstedømmet av Vytautas den store. Disse tatarer slo seg først ned i Det egentlige Litauen omkring Vilnius, Trakai, Grodno og Kaunas og spredte seg senere til andre deler av storfyrstedømmet, som senere ble en del av den polsk-litauiske realunion, i områder som er en del av det nåværende Litauen, Hviterussland og Polen. Fra begynnelsen av ​​deres bosettelse i Litauen var de kjent som Lipka-tatarer. Selv om de bevarte sin religion, ble deres historie knyttet tett til den overveiende kristne polsk-litauiske realunion. Fra slaget ved Grunwald og fremover deltok Lipka-tatarenes lette kavaleriregimenter i alle betydelige slag på Litauens og Polens side.

Lipka-tatarenes opprinnelse kan spores tilbake til statene som etterfulgte det mongolske rike under Djengis Khan, Den hvite horde, Den gyldne horde, Krim-khanatet og Kazan-khanatet. De tjente opprinneligt som en fyrstelig militær kaste, men ble senere byboere kjent for sitt håndverk, sine herter og sine gartnerferdigheter. Gjennom århundrer motstod de assimilasjon og fastholdt sin tradisjonelle livsstil. Mens de var meget knyttet til deres religioner, mistet de over tid deres opprinnelige tatarspråk og gikk for de flestes vedkommende over til å tale polsk. 

Der er stadig små grupper av Lipka-tatarer i dagens Litauen, Hviterussland og Polen, samt samfunn i USA.

Tatarmoskeer i Vilnius
----------------------

* Tatarmoske i Nemėžis54°38′7,76″N 25°21′26,21″ØTatarmoske i Nemėžis  
54°38′7,76″N 25°21′26,21″Ø
* Tatarmoske i Keturiasdešimt54°33′41,13″N 25°10′12,54″ØTatarmoske i Keturiasdešimt  
54°33′41,13″N 25°10′12,54″Ø

Referanser
----------

1. 1 2  Lietuvos totoriai ir jų šventoji knyga - Koranas Arkivert 29. oktober 2007 hos Wayback Machine.
2. ↑  Harvard Encyclopedia of American Ethnic Groups, "Polish or Lithuanian Tartars", Harvard University Press, s. 990

Eksterne lenker
---------------

* En kort historie om Den hvite hordes Lipka-tatarer Jakub Mirza Lipka
* Adelige Tartarer i Den polsk-litauiske realunion Selim Mirza-Juszenski Chazbijewicz, oversatt til engelsk av Paul de Nowina-Konopka
* [ De litauiske tatarer - artikkel i The Red Book of the Peoples of the Russian Empire
Nordkalottleden passerer innsjøen Meekonjärvi i Finland.
**Nordkalottleden** (finsk: *Kalottireitti*, Svensk: *Nordkalottleden*) er en merket sti gjennom de arktiske delene av Norge, Sverige og Finland. Stien er i alt 800 kilometer lang, fra Kautokeino i Finnmark til Sulitjelma i Nordland. En alternativ rute ender i Kvikkjokk i Sverige.

Stien krysser landegrenser 10 ganger underveis. 380 kilometer av stien ligger i Norge, 350 kilometer i Sverige og 70 kilometer i Finland. Ruta går blant annet gjennom de vernede områdene Øvre Dividal nasjonalpark, Rohkunborri nasjonalpark, Abisko nasjonalpark, Reisa nasjonalpark og Padjelanta nasjonalpark.

Stien ble planlagt i 1977 som en sammenkobling av eksisterende kortere stier.

Vandring langs Nordkalottleden
------------------------------

Selv om Nordkalottleden er oppmerket med varder og skilt er det nødvendig å ta med kart. Vannføringen kan være høy, særlig om sommeren når snøsmeltingen er mest intens, og det kan føre til at man må gå omveier i forhold til hvor leden egentlig går.

Vandring på Nordkalottleden er krevende og anbefales ikke for uerfarne. Avstanden mellom overnattingshytter er ofte for lang til å passe inn i en dagsmarsj. Man bør derfor bære med seg telt.

Viktige steder langs stien
--------------------------

* Kautokeino (Norge)
* Pitsusköngäs (Finland) – en foss
* Kilpisjärvi (Finland) – et tettsted
* Treriksrøysa – der Norge, Sverige og Finland møtes
* Abisko (Sverige)
* Skjomdalen (Norge)
* Nikkaluokta (Sverige)
* Ritsem (Sverige)
* Kvikkjokk (Sverige)
* Sulitjelma (Norge)

Eksterne lenker
---------------

* Beskrivelse av stien (svensk)
* Nordkalottleden gjennom Finland (finsk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Nationalencyklopedin
 |
*Ekteskapet mellom Aoife og Strongbow* (1854) av Daniel Maclise, en romantiserende avbildning av den ekteskapelig foreningen mellom Aoife MacMurrough og Strongbow i ruinene i Waterford.
**Aoife MacMurrough** eller irsk *Aoife Ní Diarmait* (født 1145, død 1188), også kjent som *Aoife av Leinster* var datter av Dermot MacMurrough, irsk Diarmaid Mac Murchadha (1110 – 1. mai 1171), kong av Leinster og hans hustru Mor O'Toole (ca. 1114–1191).

Den 29. august 1170, som en følge av den normanniske invasjonen av Irland som hennes far hadde krevd, giftet hun seg med Richard de Clare, 2. jarl av Pembroke, bedre kjent som «Strongbow», leder av den normanniske invasjonen. Hun ble gift i katedralen Christchurch Cathedral i Waterford. Hun hadde blitt lovet bort til Strongbow av hennes far som hadde reist til England for be om en invasjonshær som kunne gjeninnsette ham som konge i Leinster. Dermot hadde han egentlig ikke anledning til gi sin datter bort i ekteskap da Aoife i henhold til Tidlig irsk lov hadde selv lov til å velge hvem hun giftet seg med. Hun gikk likevel med på det arrangerte ekteskapet.

Under normannisk lov ga dette ekteskapet Strongbow rett til etterfølge som hersker av kongedømmet Leinster. Under den irske Brehon-loven ga ekteskapet henne kun en livrente og hvor landområdene normalt ville gå til hennes mannlige søskenbarn. Dog anerkjente Brehon-loven overføringen av det som ble kalt for «sverdland» som følge av en erobring. 

Aoife ledet kamper på vegne av sin ektemann og er stundom bli nevnt som «Røde Eva», eller irsk «Aoife Rua». Hun fikk tre barn med sin ektemann:

* Isabel de Clare, 4. grevinne av Pembroke (1172 – 1240), gift i august med 1189 med William Marshal, 1. jarl av Pembroke, Lord Marshal, sønn av John Fitz Gilbert, Marshal (*Marechal*) av England, og Sibylla av Salisbury.
* Gilbert de Striguil (Chepstow), 3. jarl av Pembroke (1173 – 1185), arvet tittelen fra sin far, men døde som mindreåring. Tittelen gikk da til hans søsters ektemann ved ekteskap.
* Joan de Clare (1175 – ukjent), gift med Godfrey Gamage, sønn av William De Gamages og Elizabeth De Miners.

Referanser
----------

1. 1 2   oppført som Eva Princess of Leinster, cbw.iath.virginia.edu[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3 4   Kindred Britain[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   The Peerage person ID p10287.htm#i102862, besøkt 7. august 2020[Hentet fra Wikidata]
4. 1 2   The Peerage[Hentet fra Wikidata]
5. ↑  Aoife blir på engelsk oversatt til Eva til tross for de to navnene ikke har samme opprinnelse.
6. ↑  «Dermot King of Leinster & More O'Toole». Arkivert fra originalen 26. juli 2011. Besøkt 14. mai 2009.

Litteratur
----------

* Salmonson, Jessica Amanda (1991): *The Encyclopedia of Amazons*. Paragon House. Page 160. ISBN 1-55778-420-5
* O Croinin, Daibhi: *Early Medieval Ireland 400-1200*, (1995) Longman Press: London and New York, side 281.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Geni
 |
**Dindøla** er en sideelv fra sør til Driva i Oppdal kommune i Trøndelag fylke.

Geografi
--------

Elven Dindøla er 12,6 km og drenerer et nedbørfelt på 29,6 km². Den har sitt utspring i et lite tjern 1 380 moh. med tilløpsbekk vest-sørvest for Brattskarven (1 569 moh.) i sørvest lien i Dindalen, en agnordal til hoveddalen for Driva sør for Lønset. Fra utspringet renner den nordvestover og tar opp noen mindre og større bekker på sin ferd. Like før Måstjønna (892 moh.) bøyer den nordøst gjennom Dindalen, snur nordover der den forlater Dindalen, renner ned lia på sørsiden av Oppdalen og munner ut i Driva i Rathølen (370 moh.) 1,8 km øst for Lønset. De eneste større bekkene som tilfører vann til Dindøla er to bekker fra sør; en navnløs bekk (5,1 km) som renner like forbi Pershøa (1 124 moh.) og Svartbekken (4,6 km).

Bilder
------

* Dindøla ved grendeveien til Bekken*Dindøla ved grendeveien til Bekken*

Vern
----

Elva er vernet i sammenheng med verneplan 108/2 Driva (øvre deler).

Referanser
----------

1. ↑  «NVE Atlas». Norges vassdrags- og energidirektorat
2. ↑  NVE. «109/2 Driva (øvre deler)». Arkivert fra originalen 29. oktober 2021. Besøkt 14. oktober 2021.
En britisk utgave av "Sions vises protokoller" fra 1920
**Subversjonsmyter**, eller **kontrasubversjonsmyter**, er et samlebegrep på advarselsfortellinger om en parts bevisste undergravning av bestående aspekter ved samfunnet, og kan ordnes inn under hovedtemaet konspirasjonsteorier. Subversjonsmyter kalles ofte kontrasubversjonsmyter da de omhandler ødeleggende krefters trusler mot bestående kultur, verdier, liv og helse, mens det samtidig manes til kamp mot de involverte. Michael Barkun deler konspirasjonsteorier i tre deler, subversjonsmyter faller inn under Barkuns definisjon av *Systematiske konspirasjonsteorier*. I systematiske konspirasjonsteorier er det store organisasjoner som vil infiltrere eller subversere eksisterende institusjoner. Organisasjonene kan være skjulte eller åpne grupper, blant de utsatte for slike teorier er frimurere, jøder, muslimer, kommunister eller internasjonale kapitalister.

Bruk av mytene
--------------

Gjennom historien kan en se subversjonsmyter som har blitt brukt for å skape frykt og hat mot grupper i samfunnet. På 1100-tallet sirkulerte det myter om jødiske ritualmord på kristne gutter. Jøder ble utsatt for nye forfølgelser etter at deres subversive planer ble "avslørt" i falsumet Sions vises protokoller kom ut i starten av 1900-tallet.

I Norge var det i 1869 demonstrasjoner mot Den Norske Frimurerorden på Grev Wedels plass foran Gamle Logen. Grunnlaget for demonstrasjonene var ryktene som gikk i hovedstaden om at frimurerne sto for Norges eksport av saltet menneskekjøtt til Tryntyrken.

Eurabia-myten, om muslimers arbeid for å infiltrere og subversere det europeiske samfunnet for å gjøre Europa til en ny muslimsk stat, er det beste eksemplet på en moderne subversjonsmyte. Myten ble skapt av Bat Ye'or, og ble utviklet utover 1990- og 2000-tallet. Eurabia-myten har ikke hatt en betydelig oppslutning, men fikk økt oppmerksomhet etter Anders Behring Breiviks angrep 22. juli 2011.

Referanser
----------

1. ↑  Guri Hjeltnes (18. juni 2015). «Nye og gamle fiendebilder» (PDF). HL-senteret. Arkivert fra originalen (PDF) 1. juli 2016. Besøkt 8. februar 2016.
2. ↑  Dyrendal, Asbjørn. «Konspirasjonsteori og vold (2)». *Foreningen Skepsis*. Besøkt 8. februar 2016.
3. ↑  Barkun, Michael (2003). *A Culture of Conspiracy: Apocalyptic Visions in Contemporary America*. University of California Press. ISBN 978-0-520-23805-3.
4. ↑  Rian, Dagfinn (2011). «Zions vises protokoller». I Pettersen, Arnfinn; Terje, Emberland. *Konspiranoia*. Oslo: Humanist Forlag. s. 137–165.
5. ↑  Granrud, Bente (2011). «Menneskehandlere på Grev Wedels plass?». I Emberland, Terje; Pettersen, Arnfinn. *Konspiranoia*. Oslo: Humanist Forlag. s. 75–89.
6. ↑  «Eurabia – Store norske leksikon». *Store norske leksikon*. Besøkt 30. mai 2016.
**Sundhedsbidrag** er en dansk skatt som delvis avløste amtsskatten, som siden 2007 ikke lenger kreves inn grunnet amtenes nedleggelse i forbindelse med kommunalreformen av 2007. Skatten går til finansiering av brorparten av de regionale og kommunale helseutgiftene. Inntektsskatten i *alle* kommuner ble økt med 3 prosentpoeng fra 1. januar 2007, en andel av inntektsskattene som før 1. januar 2007 hadde vært en del av amtskommunenes inntektsskatt. Denne andelen skulle anvendes til kommunenes nye helseutgifter, blant annet opptrening av pasienter som nylig var blitt utskrevet etter å ha vært innlagt på et sykehus.

Sundhedsbidraget var 8% fra 2007 til og med 2011, falt til 7% i 2012; 6% (2013); 5% (2014); 4% ( 2015); 3% (2016); 2% (2017); 1% (2018); 0% (2019). Som følge av 2009-skattereformen senkes sundhedsbidraget med ett prosentpoeng i året, samtidig med at bunnskatten heves med ett prosentpoeng i året. I 2019 er sundhedsbidraget dermed helt forsvunnet.

Sundhedsbidraget beregnes liksom kommuneskatten av den skattepliktige inntekt og betales dermed av alle som har en inntekt som overstiger personfradraget.

Beboerne på Danmarks østligste øygruppe Ertholmene er som de eneste fritatt fra skatten.

Referanser
----------

1. ↑  «Skattesatser 2009-2014». SKAT. Arkivert fra originalen 13. mai 2012. Besøkt 29. mai 2015.
2. ↑  Beregning af trækprocent, hentet 12/4-2013
Kaninhalvøyas plassering i Russland.
Tundra på Kaninhalvøya
**Kaninhalvøya** (russisk:Канин полуостров – *Kanin poluostrov*) er ei halvøy i det autonome distriktet Nenetsk i Russland. Den har et flateinnhold på 10 500 km².

Halvøya ligger mellom Kvitsjøen i vest, Barentshavet i nord og Tsjosjskajabukta i øst. Den dekker et areal på 10 500 km² og er 300 kilometer lang fra nord til sør. Dens nordligste punkt er Kapp Kanin. 

Landskapet er hovedsakelig en flat og myrlendt tundraslette av glasiale og marine avsetninger. Flere steder hever moreneåser seg til høyder på 70-80 meter. I nord strekker høydedraget Kanin Kamen seg fra Kapp Kanin i vest til Kapp Mikulkin på østkysten, med høyeste punkt på 242 moh.

Kaninhalvøya er tynt befolket. Det er ingen byer i området, kun mindre tettsteder og bosetninger, som Sjojna, Nes, Tsjizja, Konusjin Nos, Kija, Kanin Nos, Jazjma, Vostotsjnaja Kambalnitsa og Mikulkin Nos.

Eksterne lenker
---------------

* Bilder fra Kaninhalvøya (eris-photos)
* Bilder fra Kaninhalvøya (ethno-online.ru)


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** SUDOC **·** NKC **·** GeoNames
 |
«kalk» har flere betydninger.
Kalksteinsbruddet til Brønnøy Kalk på Akselberget i Brønnøy.
Kalksteinsbrudd i Faxe i Danmark.
**Kalk** er en betegnelse for kalsiumkarbonat CaCO3 eller kalsiumoksid CaO. Kalk er en generell term for ulike naturlig forekommende mineraler og materialer som kan lages fra dem, hvor karbonater, oksider og hydroksider av kalsium dominerer.

Disse materialene er brukt i store mengder som byggemateriale og byggestein. Materialene omfatter også kalkprodukter, betong og morter og som kjemisk halvfabrikat.

Industriell utnyttelse
----------------------

*Se også* Kalkbrenning og Sement
Bergartene som disse materialene kommer fra, er oftest kalkstein eller kritt, består vesentlig av kalsiumkarbonat. Bergartene kan skjæres i blokker, pulveriseres eller knuses, og de kan også endres kjemisk til anvendelige stoffer. 
Innen landbruk kalles det landbrukskalk.

Kalsiumoksid kalles brent kalk fordi det fremstilles ved gløding eller brenning av kalkstein eller annet som inneholder kalsiumkarbonat, CaCO3. Blandet med en viss mengde med leire får vi sement.

Slemmet i vann H2O kalles kalken for lesket kalk.

CaCO3 = CaO + CO2  

CO2 + H2O = H2CO3
Sement slemmet i vann kalles mørtel.

Kalk kan virke irriterende på hud og øyne.

Forekomst i naturen
-------------------

Se paleontologi og biologi

Størstedelen av **forekomst i naturen** av kalk er plankton med kalkskall som lever i havet; f.eks. foraminiferer. Sågar har muslinger kalkskall. Enkelte steder forekommer så store mengder med denne biogene kalken eller eventuelt  kjemisk utfelt fra havvann at det dannes kalklag.

Kalkstein er en bergart som utgjør 10 % av jordskorpa. Kalkholdig berggrunn danner jordsmonn som ofte er gunstig for plantevekst.

Kalkbrudd i Norge
-----------------

Det finnes kalksteinsbrudd som er eller har vært i drift på mange steder, blant annet disse:

* Brevik
* Eide
* Kjøpsvik
* Slemmestad
* Franzefoss
* Bøverbru
* Furuberget (Hamar)
* Tromsdalen, Verdal
* Velfjord, Brønnøy
* Ballangen
* Glærum
* Grua, Østhagan

Se også sement, Oslofeltet

Sementfabrikker
---------------

Se Industri

* Norcem

Bruk av kalk
------------

Kalk blir bl.a. brukt i

* Asfalt
* Betong
* Blokkstein
* Leirstabilisering
* Pukk og grus
* Mørtel og Sparkel
* Kalkmaling
* Landbruk
* Vann og avløp
* Vassdrag
* klatresport som grepforsterker

Eksterne lenker
---------------

* AS, Norgesdesign. «Forside - Franzefoss Minerals». *www.kalk.no*. Besøkt 16. januar 2017.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Nationalencyklopedin **·** LCCN **·** NDL **·** NKC
 |
**Viktors Arājs** (født 13. januar 1910, død 13. januar 1988) var en latvisk militsleder som ledet latviske frivillige i gjennomføringen av holocaust i Latvia under den tyske okkupasjonen. Han var opptrent av det tyske Sicherheitsdienst (SD).

Arājs ble født på det lille stedet Baldone utenfor Riga. Moren hadde delvis tysk-baltisk bakgrunn (Viktors selv snakket lite tysk før krigen). Faren tjenestegjorde i russiske styrker under første verdenskrig og havnet i Kina etter den russiske borgerkrigen, hvorpå han kom tilbake til Latvia med kinesisk kone. I 1927 skilte faren seg fra Viktors mor. Under første verdenskrig ble familiens bolig og besteforeldrenes gård ødelagt. Viktors begynte som ung å arbeide som gjeter og løsarbeider på gårdsbruk i området. Etter å fullført grunnutdanning i 1930 begynte han i Vidzeme artilleriregiment der han ble korporal. I 1932 begynte jusstudier ved Latvias universitet; han var til og fra på studiet (blant arbeidet han i politiet med løytnants grad) før han fullførte universitetsgraden i 1941. Latvia hadde da blitt en del av Sovjetunionen og Arājs fikk løyve til å praktisere sovjetisk lov.

Bakgrunn og virke
-----------------

Under andre verdenskrig ledet Arājs den beryktede *Arājskommandoen*, som i samarbeid med den tyske *Einsatzgruppe A* og *SchuPo* organiserte drap på jøder i Latvia, herunder å brenne ned en synagoge mens jøder var sperret inne i den. Arajs spilte også en fremtredende rolle i massakren i Liepāja i midten av desember 1941. Totalt utførte hans kommandoenhet drap på 26 000 mennesker – i all hovedsak jøder, først i Latvia, men senere også i Hviterussland.

Arājs ble etter Tysklands kapitulasjon arrestert av britene og holdt i fangenskap i Tyskland frem til 1949 da han forsvant på uforklarlig vis. Det ble ikke gjort noe forsøk på oppspore ham før han ble arrestert i Frankfurt i 1975 og dømt i 1979. Etter arrestasjonen av Arājs ble en håndfull medlemmer av kommandoen straffeforfulgt i USA. I 1979 ble Arājs dømt til livsvarig fengsel for krigsforbrytelser, og han døde i fengsel i 1988.

Referanser
----------

1. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 31. desember 2014[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2  Plavnieks, R. (2017). *Nazi Collaborators on Trial during the Cold War: Viktors Arājs and the Latvian auxiliary security police.* London: Palgrave Macmillan.
3. ↑  European Rabbis Conclude Meetings at Riga's Only Surviving Synagogue The Jerusalem Post
4. 1 2  Eglitis, D. S. (2018). Nazi collaborators on trial during the cold war: Viktors Arājs and the Latvian auxiliary security police. *Journal of Baltic Studies*, 49:2, 271-273, DOI: 10.1080/01629778.2018.1469838

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC
 |

Portal: Andre verdenskrig
**Donato Bilancia** (født 10. juli 1951 i Potenza i Italia, død 17. desember 2020 i Padova) var en italiensk seriemorder som var kjent som *Monsteret fra Liguria* (*il mostro della Liguria*), *togmorderen* (*L’assassino dei treni*) oeller under sitt psevdonym *Walter* eller *Walterino*.

Biografi
--------

### Bakgrunn

Donato Bilancia ble født i Potenza i Sør-Italia. Da han var fem år gammel dro han med sine foreldre til Nord-Italia – først til Piemonte, og så til Genova i Liguria.

### Mord

Bilancia hadde en vanskelig barndom og led under den som voksen. Han var blitt spilleavhengig, hadde gjeld, og levde alene. Sitt første mord begikk han i oktober 1997 da han drepte sin venn Giorgio Centenaro, som hadde bedratt ham i et manipulert kortspill for et veldig beløp. En annen venn som hadde vært med på bedrageriet, Maurizio Parenti, og hans hustru, skjøt han så i deres hjem.

Etter eget utsagn fikk han med dette mersmak på å drepe folk. De påfølgende månedene myrdet ytterligere fjorten personer: to juvelerere, tre nattevakter, to pengevekslere, fire prostituerte, to unge kvinner som var togpersonell på intercitytog, og en ansatt på bensinstasjon. Av hans ofre var det bare én som overlevde: En trans prostituert.

### Attestasjon, rettssak, dom

Etter at Donato Bilancia ble arrestert 6. mai 1998 i Genova, tilstod han å ha drept ca 17 mennesker siden oktober 1997. Genmaterialet på et sigarettfilterførte til at han ble funnet. Han ytret seg ikke noe til sine motiver. Det utløste skandale i Italia da fjernsynssendingen *Domenica In* slapp ham til i et timelangt intervju på søndagsttermiddagen. Der fortalte Bilancia: *«Jeg forlot huset og bestemte meg for å drepe noen, på samme måte som man bestemmer seg for å gå på restaurant»*.

Donato Bilancia ble dømt til livsvarig fengselsstraff for 17 mord, og til 14 års fengsel for ett mordforsøk.

### Død

Han døde i desember 2020 i Due-Palazzi-fengselet i Padova som følge av covid-19.

Litteratur
----------

* Yapp, Nick: *True Crime* Parragon Books, ISBN 978-1-4054-9795-4
* Peter & Julia Murakami: *Lexikon der Serienmörder*, 10. opplag, Ullstein Buchverlage GmbH, Berlin, 2012 ISBN 978-3-548-35935-9, s. 39–40

Referanser
----------

1. ↑  *Gambler’s betrayal led to rampage of murder.* lest 12. mars 2013, questia.com, 22. mai 1998.
2. 1 2  *No motive found as Italy’s worst serial killer gets life*, lest 12. mars 2013, The Guardian, 14. april 2000, Rory Carroll
3. ↑  Oliver Meiler: *Böse auf die Welt*, sueddeutsche.de, 2020-12-18, lest 2020-12-18
4. ↑  *Morto in carcere Donato Bilancia: il serial killer aveva il Covid*, padovaoggi.it , 2020-12-17, lest 2020-12-17

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND
 |
**Folkets Røst** (FR) er et parti i Norge, stiftet 12. januar 2010. Partiet stilte liste til valg i Skedsmo kommune ved kommunestyrevalget 2011 og kommunestyrevalget 2015. Ved kommunestyrevalget 2019 og kommunestyrevalget 2023 stilte partiet til valg i Lillestrøm kommune.

Historie
--------

**Folkets Røst By og Bygdeliste** ble stiftet 12. januar 2010. Initiativtakeren til opprettelsen av partiet var Bjørn Ødegaard. Partiet endret navn til Folkets Røst i mai 2021.

Partiet har som formål å arbeide for at saker som er viktige for kommunens innbyggere blir forankret i et bredere lag av befolkningen før beslutningen fattes.

Oppslutning og representasjon
-----------------------------

* 2011 − 866 stemmer, 2 representanter.
* 2015 − 1 173 stemmer, 2 representanter, 1 medlem av formannskapet.
* 2019 − 1 991 stemmer, 3 representanter, 1 medlem av formannskapet.
* 2023 − 2 255 stemmer, 3 representanter, 1 medlem av formannskapet.

Referanser
----------

1. ↑  «Disse partiene stiller til valg i Lillestrøm kommune». Lillestrøm kommune. 6. mai 2019. Arkivert fra originalen 6. mai 2019. Besøkt 6. mai 2019.
2. ↑  «Om oss». 30. april 2019. Arkivert fra originalen 3. mai 2019. Besøkt 6. mai 2019.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted
***Lithomacratria*** er en utdødd slekt av kardinalbiller. Larvene lever som rovdyr under barken på døde trær.

Utseende
--------

En middelsstor (6-7 millimeter), avlang kardinalbille. Fossilet har kroppen brun, beina rødlige. Antennene er tråpdformede, litt utvidet mot spissen.

Levevis
-------

Larvene lever som rovdyr under barken på døde trær. Larveutviklingen kan ta 2-3 år. Noen arter legger egg på brannskadet virke, disse har infrarød-følsomme føleorganer og kan merke en skogbrann fra lang avstand. De flyr da dit for å legge egg på de nybrente stammene. De voksne billene spiser forskjellige salgs sukkerholdige væsker, for eksempel honningdugg produsert av bladlus og utflytende sevje. De kan også finnes på blomster der de drikker nektar. I alle fall noen arter produserer giftstoffet cantharidin, som antas å spille en rolle i tiltrekning mellom kjønnene.

Utbredelse i tid og rom
-----------------------

Arten er beskrevet fra fossiler fra lokaliteten Florissant, Colorado, disse stammer fra eocen-tiden.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Gruppen (infraorden) Cucujiformia
			* Overfamilien heteromerer, Tenebrionoidea Latreille, 1802
				+ Familien **kardinalbiller**, Pyrochroidae Latreille, 1807
					- Underfamilien **Pedilinae** Lacordaire, 1859
						* Slekten †***Lithomacratria*** Wickham, 1914
							+ †*Lithomacratria mirabilis* Wickham, 1914

Referanser
----------

1. ↑  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 17. oktober 2020. Besøkt 17. oktober 2020.
2. ↑  Wickham, H. F. (1914). New Miocene Coleoptera from Florissant. *Bulletin of the Museum of Comparative Zoology at Harvard College* 58(11): 423-494.

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen er ikke koblet til Wikidata*
* bugguide.net - bildedatabase over nordamerikanske insekter
Denne artikkelen omhandler distriktet Vestmar.  For avisen, se Kragerø Blad Vestmar.
**Vestmar** er et distrikt i Telemark fylke, som idag består av de to kommunene Drangedal og Kragerø. Området har et areal på 1 368 km² med til sammen 14 504 innbyggere (1. januar 2023). Regionsenteret er byen Kragerø.

Historie
--------

Fra gammelt av betegnet *Vestmar* kysten av Grenland vest for Langesundsfjorden, ettersom betydningen av navnet er vest for *marr* (norrønt 'hav', jf. latin *mare*), som i denne sammenheng er nevnte fjord, og skulle følgelig også omfatte Bamble. Vestmar kan også ha vært et småkongerike som omfattet de gamle bygder/skipreider Sannidal, Skåtøy, Bamble, Eidanger og Brunlanes. Det er omtalt som eget fylke allerede på 700-tallet, men var på 1000-tallet regnet som innlemmet i Grenland, som da ombefattet både kysten og landet innenfor.

Administrative inndelinger
--------------------------

* Kommunene tilhører Bamble prosti i Agder og Telemark bispedømme i Den norske kirke.
* Kommunene tilhører domsmyndighetsområdet til Nedre Telemark tingrett i Agder lagdømme.
* Kommunene deltar i regionrådet *Grenlandsamarbeidet*.
* Området utgjør næringsregion *Vestmar*.
* Distriktet var en del av det tidligere Bamble fogderi*.*

Kommuner
--------

Kommunane i Vestmar
Følgende kommuner regnes til Vestmar:

| Nr | Navn | Folketall | Areal km² | Målform |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 3814 | Kragerø kommune Kragerø | 10 413 | 289 | Nøytral |
| 3815 | Drangedal kommune Drangedal | 4 091 | 998 | Nøytral |

Referanser
----------

1. ↑  «01222: Endringar i befolkninga i løpet av kvartalet, for kommunar, fylke og heile landet (K) 1997K4 - 2023K2. Statistikkbanken». *SSB* **(norsk)**. Besøkt 25. august 2023.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Jesu gjenkomst**, også omtalt som **Jesu komme**, **Parousia** og annet, er en trosforestilling i kristendommen, islam og bahai som innebærer at Jesus Kristus, angivelig profet og Guds sønn, i sin gudommelige form kommer til å vende tilbake til jorden etter at han for til himmelen etter sin oppstandelse. Den kommende hendelsen knyttes vanligvis til ideen om Guds endelige dom over levende og døde i verden. Begrepet er sentralt innen den kristne eskatologien (endetidslæren), og har også ofte blitt avbildet i kirkekunsten. 

Det er stor uenighet blant kristne om hvordan man skal tolke tekstene og de angivelig sanne profetiene (spådommene) i Bibelen. Noen kirkesamfunn og teologer tror at gjenkomsten vil være helt bokstavelig, og at Jesus vil komme tilbake synlig for alle, kanskje ved å stige ned på Oljeberget, et fjell like øst for Jerusalem. Noen tror på «bortrykkelse», og at Gud vil ta de rettroende kristne til seg, mens andre mennesker vil bli tilbake på jorden. Gjenkomsten vil finne sted før eller etter dette. Ikke alle kristne mener at Jesu gjenkomst vil være synlig. 

Ifølge det synet som kalles preterisme, fikk gjenkomsten sin oppfyllelse allerede da Jesus var på jorden. Noen vil oversette det greske ordet *parousía* med «nærvær» snarere enn «gjenkomst», og vil snarere snakke om Jesu *nærvær* enn Jesu *gjenkomst*. Andre igjen vil snakke om «nærvær» og «gjenkomst» som en del av samme helhet, slik at ingen utelukker hverandre, men at nærværet av Jesus i et menneske også kan skje før gjenkomsten.

Utallige dommedagsprofeter har påpekt «sikre» endetidstegn i sin samtid og feilaktig spådd tidspunktet for den lovede tilbakekomsten.[]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** LCCN **·** NKC
 |