En **Bayerbetegnelse** er en betegnelse på stjerner der hver spesifikk stjerne identifiseres av en gresk bokstav fulgt av den genitive formen av det latinske navnet på dets stjernebilde. Den opprinnelige listen over Bayerbetegnelser inneholdt 1 564 stjerner.

De fleste av de lyse stjernene fikk sine første vitenskapelige navn av den tyske astronomen Johann Bayer i hans stjerneatlas *Uanometria* tidlig på 1600-tallet. Johan Bayer reiste med seilskip til ulike deler av verden, inkludert den sydlige halvkule, for å gjennomføre sine astronomiske observasjoner. Bayer tildelte en gemen gresk bokstav, for eksempel alfa (α), beta (β), gamma (γ) og så videre for hver stjerne han katalogiserte. Siden la han til det latinske navnet for stjernebildet som stjernen tilhørte i dets genitive form for å indikere at stjernen eksklusivt tilhørte dette stjernebildet.

Eksempel
--------

For eksempel ga Bayer den greske bokstaven α til en spesifikk stjerne i Tyren (stjernen Aldebaran) og la bokstaven til navnet *Tauri* som er den genitive formen av det latinske navnet Tyren, *Taurus*, for å indikere at stjernen eksklusivt tilhører stjernebildet Tyren. Som en følge av dette ble stjernens vitenskapelige betegnelse *α Tauri*, som betyr «Alfa av Taurus» eller «Alfa av Tyren»

Et enkelt stjernebilde kan inneholde over 50 stjerner, men det finnes bare 24 bokstaver i det greske alfabetet. Derfor begynte Bayer å bruke gemene latinske bokstaver når de greske tok slutt. For eksempel tildelte Bayer en stjerne i stjernebildet Kjølen navnet *s Carinae*, og en annen stjerne i stjernebildet Kentauren fikk navnet *d Centauri*. for å indikere «s av Kjølen» og «d av Kentauren». I stjernebilder med veldig mange stjerner rekker heller ikke de gemene latinske bokstavene til, og Bayer begynte å bruke versaler. For eksempel ga han en stjerne i Skorpionen  navnet *G Scorpii* («G av Skorpionen») og en stjerne i Seilet (HD 82668), *N Velorum* («N av seglet»).

Bayerbetegnelser i Orion
------------------------

Stjernebildet OrionStjernebildet Orion

| Bayer-betegnelse | Uttale | Tilsynelatendestørrelsesklasse | Vanlignavn |
| --- | --- | --- | --- |
|     α Ori | Alfa Orionis |       0,45 | Betelgeuse |
|     β Ori | Beta Orionis |       0,18 | Rigel |
|     γ Ori | Gamma Orionis |       1,64 | Bellatrix |
|     δ Ori | Delta Orionis |       2,23 | Mintaka |
|     ε Ori | Epsilon Orionis |       1,69 | Alnilam |
|     ζ Ori | Zeta Orionis |       1,70 | Alnitak |

Stjernebildet Orion gir et godt eksempel på Bayermetoden. Husk at jo lavere verdien på størrelsesklassen er, desto lyssterkere er stjernen, og også at Bayer tildelte først de to stjernene av første størrelsesklasse (husk at jo lavere verdi på størrelsesklassen er desto lysere er stjernen), Betelguese og Rigel, som Alfa og Beta, men Betelguese (skuldren) før Rigel (foten), til tross for at den senere er lysere. Han gjentok senere prosedyren for stjerner av andre størrelsesklasser, som kan sees i kartet og tabellen, fulgte Bayer igjen systemet med å begynne fra toppen og gå nedover.

Orions belte består av de tre lyse stjernene *Delta Ori*, *Epsilon Ori* og *Zeta Ori*, men den lyseste stjernen i belte er ikke *Delta*, men *Epsilon*. I stedet fikk stjernene i Orions belte navnet etter rekkefølgen de stiger opp på himmelen i øst, først *Delta* (δ), siden midtstjernen *Epsilon* (ε) og til slutt *Zeta* (ζ).

Portal: Astronomi