recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| Erobringen av Abu Musa |
| --- |
| Kart over konfliktområder |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Dato | 30. november 1971 |
| Sted | {{{sted}}} |
| Resultat | Iransk seier, Iran erobrer de omstridte øyene |

 |
| Stridende parter |
| Irans flagg Iran | Sharjahs flagg Sharjah |
| Tap |
| 3 drept1 skadet | Ingen rapportert |

**Erobringen av Abu Musa** var en militær konfrontasjon mellom Iran og Sharjah som fant sted den 30. november 1971 da den iranske marinen beleiret øyene Abu Musa, Store Tunb og Lille Tunb. Øyene var omstridt mellom Sharjah-emiratet og Iran. Når britene trakk seg ut fra Sharjah og oppgav protektoratet så iranerne sitt snitt til å erobre de omstridte øyene med militær makt.

Bakgrunn
--------

Abu Musa hadde vært en del av Iran fra antikken til det tidlige 1900-tallet. Tunb-øyene hadde vært under kontroll av en rekke lokale kongeriker før de ble invadert av Portugal i 1507. Portugiserne okkuperte øyene inntil 1611, da de ble kastet ut av Abbas I av Persia. Øyene ble okkupert av Storbritannia den 7. juni 1921, og ble plassert under administrasjon av Sharjah-emiratet. I 1971, kort tid før slutten på det britiske protektoratet og opprettelsen av De forente arabiske emirater, ble øyene plassert under delt administrasjon mellom Sharjah og Iran gjennom en diplomatisk avtale. En dag senere, den 30. november, invaderte Iran øyene og tok kontroll over dem med militære midler.

Operasjonen
-----------

Den iranske marinen møtte liten motstand fra den lille politistyrken Sharjah-emiratet hadde utstasjonert der. Iranerne var blitt instruert til å ikke åpne ild, og de første skuddene skal angivelig ha kommet fra den arabiske motstandsstyrken. Tre iranske soldater ble drept og en ble skadet. Likevel gikk det ikke lang tid før øyene var under full iransk kontroll. Noen kilder hevder at den sivile arabiske befolkningen ble forvist fra øyene, mens andre kilder hevder øyene allerede var ubefolket.

I senere tid
------------

I de påfølgende årene etter invasjonen forble saken årsak til en anspent stemning mellom arabiske stater og Iran. Forhandlinger mellom Emiratene og Iran i 1992 mislyktes, og Emiratene har gjort forsøk på å bringe saken til internasjonale domstoler. Teheran hevder Irans rett på øyene er udiskutabel, og at øyene alltid har tilhørt Iran. Emiratene argumenterer med at øyene var kontrollert av arabiske sjeiker gjennom 1900-tallet. I 1980 brakte Emiratene kravet sitt fram for FN. I 1992 styrket Iran sin kontroll ved å kaste ut utenlandske arbeidere. Under Iran-Irak-krigen var ett av Saddam Husseins mål å erobre øyene, noe han mislyktes i.

Se også
-------

* Liste over kriger Iran har deltatt i

Referanser
----------

1. ↑  Schofield, Richard. Borders and territoriality in the Gulf and the Arabian peninsula during the twentieth century. In: Schofield (ed.) Territorial foundations of the Gulf states. London: UCL Press, 1994. 1-77. References on p. 38.
Christian Lintrup (med hodeskalle) til høyre, med hustru Johanne født Hoelfeldt, deres førstefødte, og helt til venstre hans far, sogneprest Jens Lintrup. Silhuett, ca. 1801.
**Christian Lintrup** (født 12. august 1768 i Magleby i Danmark, død 13. mai 1844) var en danskfødt lege, og var amtsfysikus (dvs. tilsvarende dagens fylkeslege) i Hedemarkens amt fra 1800 (utnevnt 1799) til 1831.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Lintrup var prestesønn. Han tok medisinsk embedseksamen ved Københavns Universitet i 1798. Han arbeidet allerede fra 1793 som kandidat ved Det Kongelige Frederiks Hospital i København, og var i 1799 licentiatus, doktorgradskandidat med forelesningsplikt.

### Karriere

Da han tiltrådte embedet i Hedemarken i 1800 var han en av bare 17 akademisk utdannede leger i Norge. Han tilhørte den generasjon norske leger som var med på å bygge opp en offentlig helsetjeneste i Norge, og hans virke var preget av opplysningstidens rasjonalitet og kunnskapstro.

I Norge var han først bosatt på Vang, flyttet i 1803 til Sanderud i Stange og etter at han gikk av med pensjon til sin datter Sophie, gift med Henrik Johan Paus, da bosatt i Elverum.

*Norges Læger* (1888) inneholder følgende omtale:

eneste søn av sogneprest til Magleby og Holtug i Præstø Amt i Sjælland, Jens Lintrup (f. i Løgstør 29-11-1738 død 14-1-1812) og 1ste hustru Frederikke Lovise Schowart (f.1743 død 1768, begr. 29-12), er født i Magleby 12-8-1768, erholdt først i 3 aar undervisning af en huslærer og kom derpaa ind paa Roskilde skole. Dimiteret fra denne skole tog han 1787 artium i Kjøbenhavn, 178 anden examen, begge med beste character, og 1798 medicinsk examen med enstemmigt laud.
Fra 1793-1799 var han ansatt som candidat ved Frederiks Hospital og blev 21-6-1799 udnævnt til Landphysicus i Hedemarkens Amt. Han oppgiver i 1818 sine indtægter foruden gagen til omtrent 250 spd. aarlig. I 1820 og de nærmest følgende aar maatte han paa grund av sygdom lade embedet bestyre ved corpslæge Buchwald og erholdt 20-9-1831 afsked med pension
Da Hedemarkens Amtssygehus ifølge rescr. 30-9-1803 flyttedes fra Kongsvinger til Sanderud i Stange, blev han læge ved dette sygehus og vedblev i denne stilling indtil ca. 1840. Han boede først i Vang og flyttede 1803 til gaarden Sanderud; sine sidste dage tilbragte han i huset hos sin datter, der var gift med procurator Henrik Johan Paus, fader til districtslæge Ole Paus. Døde 13-5-1844.
Gift med Johanne Margrethe Hoelfeldt, f. i Vanse 5-10-1774, døde 25-2-1834, datter av majoe Christopher Henrik Hoelfeldt og Ambrosia Paludan. – Flere børn.

Referanser
----------

1. ↑  Hans Petter Schjønsby, "Amtsfysikus Christian Lintrups virke i Hedemarkens amt i årene 1800 – 31", Tidsskr Nor Legeforen 2010; 130:2484-7
2. ↑  Personalhistorisk tidsskrift, København, 1898
3. ↑  Kiær, F.C. *Norges Læger i det nittende Aarhundrede : (1800–1886)*, Christiania, Alb. Cammermeyer, 1888
***Eros*** (originaltittel: *Flesh and the Devil*) er en amerikansk romantisk stumfilm produsert i 1926 med premiere i januar 1927. Filmen ble regissert av Clarence Brown og har Greta Garbo og John Gilbert i hovedrollene som det forelskede paret Felicitas og Leo.

Handling
--------

To barndomsvenner, Leo og Ulrich, vokser opp og blir soldater i Tyskland. Leo blir forelsket i Felicitas, kona til en mektig greve - et ekteskap som Felicitas har unnlatt å informere Leo om. Greven oppfordrer til en duell med Leo, for å gjenvinne æren sin. Leo dreper greven i duellen, men blir deretter straffet av militæret ved å bli sendt til Afrika i fem år.

På grunn av Ulrichs inngripen, tjener Leo bare tre år før han blir sendt hjem igjen. På hjemreisen fokuserer Leo på drømmen sin, om å bli gjenforent med Felicitas. Før han reiste til Afrika, hadde Leo bedt Ulrich om å ta seg av Felicitas behov mens han var bortreist. Ulrich - uvitende om at vennen hans er forelsket i Felicitas - blir også forelsket i henne, og gifter seg med henne.

Medvirkende
-----------

* John Gilbert – Leo von Harden
* Greta Garbo – Felicitas von Rhaden
* Lars Hanson – Ulrich von Eltz
* Barbara Kent – Hertha
* William Orlamond – Uncle Kutowski
* George Fawcett – Pastor Voss
* Eugenie Besserer – Leo's Mother
* Marc McDermott – Count von Rhaden
* Marcelle Corday – Minna

Referanser
----------

1. ↑  «Filmen på filmweb.no» **(norsk)**. Besøkt 25. februar 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Eros* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Eros* hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (en) *Eros* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Eros* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Eros* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Eros* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *Eros* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

* (en) *Eros* på Box Office Mojo Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** BNF **·** BNF (data)
 |
| Medaljeoversikt |
| --- |
| VM i turn |
| Gull | VM 1950 i Basel |  Tropp, håndapparater |
| Olympiske leker |
| Gull | OL 1952 i Helsingfors |  Tropp, håndapparater |

**Hjördis Margareta Nordin-Hallquist** (født Hjördis Margareta Nordin 2. august 1932 i Lund) er en tidligere svensk turner. Hun representerte *Gymnastikföreningen Idrott* i Landskrona.

I 1950 vant Sverige gull i troppskonkurransen med håndapparater i VM i turn, med Nordin på laget.

Hun deltok senere i OL i 1952, 19 år gammel. Sverige forsvarte VM-gullet sitt fra 1950, og vant gull i troppskonkurransen; de hadde et program der de brukte baller. Sovjetunionen på andreplass brukte ringer, på samme måte som i moderne rytmisk gymnastikk. I lagkonkurransen sammenlagt kom Sverige på 4.-plass. Individuelt kom Nordin på 65.-plass sammenlagt.

Referanser
----------

1. ↑  Sport Komplett – *Turnen – Weltmeisterschaften Damen*

Eksterne lenker
---------------

* (en) Hjördis Nordin-Hallquist – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Hjördis Nordin-Hallquist – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Hjördis Nordin-Hallquist – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Hjördis Nordin-Hallquist – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (sv) Hjördis Nordin-Hallquist – Sveriges olympiske komité Rediger på Wikidata
* Profil med bilde hos Sveriges Olympiska Kommitté
**Hjørdis Kurås** (født 7. august 1974 i Oslo) er en norsk kunstner med utdannelse innen teater og billedkunst. Hun har deltatt ved en rekke nasjonale og internasjonale utstillinger, og jobber i tillegg til eget kunstnerisk virke som freelance produsent og kurator.

Hjørdis Kurås har utviklet IKT-kurs for enslige mindreårige asylsøkere med støtte fra Atelier Nord, Norsk kulturråd og Utlendingsdirektoratet.

Kurås har tidligere vært styremedlem i UKS og Oslo Kunstforening, og initiert de kunstnerdrevne galleriene Galleri Barbara Hansen og 33 basement.

Eksterne lenker
---------------

* www.cpcproject.net kursets nettsider
* Grenselaust nettprosjekt» Arkivert 6. juni 2010 hos Wayback Machine. *Norsk kulturråd*, 22. juni 2009
* «Selvbevisst mytologisering»[*død lenke*] *Billedkunst*] 5. februar 2008
* Intervju i *Billedkunst*[*død lenke*] 5. februar 2008
* «Operaen nedtagget» *Dagsavisen*, 4. april 2008
* «VIF-sang uønsket i vest» *NRK*, 23. februar 2007
* «Sex-tabuene forsvinner» *Aftenposten*, 30. november 2005

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF
 |
**Høgskulen for Grøn Utvikling** (inntil 1. januar 2020 *Høgskulen for landbruk og bygdeutvikling*, og inntil mars 2012: *Høgskulen for landbruk og bygdenæringar*) er en privat høgskole som tilbyr høgskolestudier og driver forskning og utvikling særlig innen landbruk og nærings- og bygdeutvikling. 

Høgskolen ligger i Bryne sentrum i Time kommune.

Skolen ble startet i 2001 under navnet *Høgskulen på Jæren*. Den 12. mai 2005 ble skolen offisielt til Høgskulen for landbruk og bygdenæringar, og navnet ble i mars 2012 endret til Høgskulen for landbruk og bygdeutvikling (HLB).

Høyskolen er organisert som et samvirkelag, og eies av offentlige forvaltningsorganer i regionen samt av bedrifter og organisasjoner i landbruket, lokalt og regionalt. HLB sin visjon er å være en sentral kunnskapsleverandør for levende og livskraftige bygdesamfunn.

Fra 2010 tilbød skolen landets eneste *Bachelorutdanning i bygdeutvikling,* som i 2015 skifter navn til *Bachelor i nyskaping og samfunnsutvikling.* I tillegg har skolen tilbud om årsstudier innen Samfunn og utvikling, *Økonomi og leiing*, *Hest i næring, Landskap og Utvikling* og *Nyskaping og utviklingsarbeid*. 

Høgskolens rektor er Dag Jørund Lønning.

Referanser
----------

1. 1 2  «Historia til HGUt – HGUt» **(norsk nynorsk)**. Besøkt 6. januar 2021. «Fram til 31.12.19 heitte organisasjonen Høgskulen for landbruk og bygdeutvikling (HLB), og var organiserisert som samvirkelag. Endringa frå HLB til HGUt skjedde grunna offentlege krav til eigarform i privat høgskuleutdanning, men også for å sikra sjølvstende og akademisk fridom i forskings- og utdanningsarbeid. | Dagfinn Høybråten stod for den offisielle opninga av høgskulen 12. mai 2005. Same år vart høgskulen sikra eit lite offentleg tilskott via statsbudsjettet. Brorparten av inntektene til HGUt kjem i dag frå studentbetaling og fou-arbeid.»
2. ↑  «HLB endrer navn». Arkivert fra originalen 15. februar 2015.
3. ↑  «økonomi og leiing». Arkivert fra originalen 15. februar 2015. Besøkt 12. desember 2014.
4. ↑  «Dag Jørund Lønning – HGUt» **(norsk nynorsk)**. Høgskulen for Grøn Utvikling (HGUt). Besøkt 6. januar 2021.

Eksterne lenker
---------------

* Høgskulen for Grøn Utvikling (HGUt) Besøkt 6. januar 2021
**Tysk tegnspråk** (tysk: *Deutsche Gebärdensprache*) er det tegnspråket som blir brukt blant døve i Tyskland. Språket omtales ofte som DGS blant tyske døve. 

Det finnes ingen eksakte tall på hvor mange som bruker språket som morsmål, Universitetet i Gallaudet estimerte 50 000 i 1986. Språket er ikke oppfunnet, men har utviklet seg naturlig gjennom hundrevis av år på lik linje med nasjonale talespråk. Østerriksk tegnspråk og sveitsisk tegnspråk viser slektskap med tysk tegnspråk.

Tysk og tysk tegnspråk
----------------------

Tysk tegnspråk har svært lite å gjøre med talt tysk. Språkene har svært forskjellig grammtikk, selv om tysk som det absolutt dominerende språket i landet har hatt en innflytelse på tysk tegnspråk. Et system som legger tegn til det tyske språket har blitt utviklet, kalt «Lautsprachbegleitende Gebärden», som betyr «lydgeleidende tegn». Det er sjelden i bruk som kommunikasjonsmiddel blant døve. Et annet system som manuelt kan representere tysk har også blitt utviklet, kjent som «Phonembestimmes Manuelsystem» (*fonetisk manualsystem*).

Eksterne lenker
---------------

* Tysk tegnspråk leksika

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND
 |
**Jože Šlibar** (født 18. mars 1934 i Kovor, Tržič) er en slovensk tidligere skihopper som konkurrerte for Jugoslavia.

Šlibar satte verdensrekord med 141 meter i Oberstdorf 24. februar 1961. Han slo finske Tauno Luiros rekord på 139 meter, som hadde stått i ti år. Šlibars verdensrekord ble tangert to ganger, først av Peter Lesser (DDR) i 1962, deretter av svenske Kjell Sjöberg i 1964.

I VM i Zakopane i 1962 ble Jože Šlibar nummer 31 i normalbakken og nummer 47 i storbakken. Han deltok i den tysk-østerrikske hoppuka mellom 1959 og 1962, med 3. plass i Garmisch-Partenkirchen 1. januar 1960 som beste enkeltplassering og 15. plass i 1959/60 som beste sammenlagtplassering.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Jože Šlibar – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Jože Šlibar – FIS (skihopping) Rediger på Wikidata

* (en) Jože Šlibar – TheSports.org Rediger på Wikidata
* Skisprungschanzen-Archiv: Flying hills (med liste over verdensrekorder)
* Liste over slovenske skiflygingsrekorder og bakkerekorder i Planica (slovensk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
Stol til en fiolin
Stol med innlegg av bein på en spansk gitar
**Stol** på strengeinstrumenter er den delen av instrumentet som overfører energien fra de vibrerende strengene til instrumentets lokk og resonanskasse.

Stolen begrenser den fritt svingende strengelengden i den ene enden, oversadelen i den andre, og avstanden mellom dem definerer strengeinstrumentets mensur.

Ulike strengeinstrumenttyper har stoler med svært forskjellig utforming og konstruksjon, se for eksempel forskjellen mellom en fiolinstol og en gitarstol.

Stolen plasseres på det optimale klangdefinerende stedet på instrumentets resonator, på de fleste instrumenter er på et lokk av tre. Et unntak er banjo, der står stolen på en tynn, utspent membran av plast eller dyrehud som vibrerer når strengene anslås

For instrumenter med tverrbånd på gripbrettet har plasseringen av stolen stor betydning for å få det riktige forholdet mellom en enkelt strengs mensur og båndene (oktavrenhet). Dette er grunnen til at eksempelvis gitarstoler ikke er montert helt vinkelrett på strengene.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Bridges (instrument parts) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* *Online photographic archive of violin, viola and cello bridges*, violinbridges.co.uk violinbridges.co.uk

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GND
 |
Banner med teksten «Teoh Beng Hock dalam kenangan» (Til minne om Teoh Beng Hock) på hovedkvarteret til den malaysiske advokatforeningen.
**Teoh Beng Hock** (forenklet kinesisk: 赵明福; tradisjonell kinesisk: 趙明福; pinyin: *Zhào Míngfú*; Pe̍h-ōe-jī: Tiō Bêng-hok) (født i 1979, død 16. juli 2009) var en malaysisk journalist.

Teoh var også politisk rådgiver for Ean Yong Hian Wah, medlem av den malaysiske lovgivende forsamling for delstaten Selangor og statlige utøvende råd. Den 15. juli 2009 ble Teoh hentet inn til den malaysiske anti-korrupsjonskomiteens (MACC) hovedkvarter i Shah Alamsom i Selangor. Han skal ha hatt status vitne i en sak angående påstander om korrupsjon blant representanter for delstaten Selangor. Etter et forhør på 11 timer, ble han sist sett sovende på en sofa i 15. etasje klokken 6 på morgenen. 13.30 ble han funnet død på taket av en bygning ved siden av MACCs hovedkvarter. Ledere av den uformelle, politiske koalisjonen Pakatan Rakyat har, sammen med en del føderale regjeringsmedlemmer, bedt om at en kongelig undersøkelseskommisjon skal undersøke dødsfallet.

Teoh var forlovet med den 28 år gamle læreren Soh Cher Wei, og etter to års forlovelse hadde paret planlagt å registrere deres ekteskap dagen etter hans død. På tidspunktet for Teohs død var kjæresten to måneder gravid. Den offisielle obduksjonen av Teoh fastslo at han døde som følge av indre skader påført av et fall. Teohs familie hevdet at dødsfallet kom som følge av politiets hardhendte opptreden.

Referanser
----------

1. 1 2  Musa Kamal, Ayu (17. juli 2009). «DEATH OF TEOH BENG HOCK: A mystery waiting to be solved». *The Malay Mail*. Arkivert fra originalen 20. juli 2009. Besøkt 29. desember 2011.  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 20. juli 2009. Besøkt 29. desember 2011.
***Calamispa*** er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae). Både larvene og de voksne (imago) er planteetere.

Utseende
--------

En nokså liten (5,5 millimeter), avlang, ganske flat, blanke, gulbrun til oransje bladbille, dekkvingene med et bredt, fiolett-svart tverrbånd noe bak midten. Antennene er litt lengre enn hode + pronotum med 11 ledd, ganske tynne. Hodet har en pigg mellom antennefestene. Pronotum er rektangulært, dekkvingene nokså lange og nesten jevnbrede, med 8 rader av grove punkter (tallet øker bakover), uten opphøyde lengderibber. Beina er temmelig korte.

Levevis
-------

Både larver og voksne lever på planter og eter fra dem. Denne arten lever på slekten *Calamus* i myrkonglefamilien.

Utbredelse
----------

Arten er endemiske for Salomonøyene.

Systematisk inndeling
---------------------

Hispinae inkluderer noen ganger gruppen (underfamilien) skjoldbiller, da som stammen Cassidini, i denne oversikten er den holdt utenfor, og plassert inn i som søstergruppen skjoldbiller. Andre klassifikasjoner plasserer denne gruppen (som Hispini) som en undergruppe av skjoldbillene.

**Treliste**
* orden **biller** (Coleoptera)
	+ underorden **Polyphaga**
		- overfamilie **Chrysomeloidea** Latreille, 1802 (=Phytophaga)
			* familien bladbiller (Chrysomelidae Latreille, 1802)
				+ underfamilien skjoldbiller, Cassidinae
				+ underfamilien **Hispinae**, Gyllenhal, 1813 – ikke i Norge, én art i Norden
					- stamme **Cryptonychini** Chapuis, 1875
						* slekten ***Calamispa*** Gressitt, 1957
							+ *Calamispa fasciata* Gressitt, 1957

Litteratur
----------

* Hispines of the world - *Calamispa*
* *Calamispa* på ITIS

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Calamispa* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Calamispa* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Calamispa* hos ITIS Rediger på Wikidata
**João do Canto e Castro da Silva Antunes Júnior**, ofte kjent som **João do Canto e Castro** eller bare **Canto e Castro** (født 19. mai 1862 i Lisboa, død 14. mars 1934 samme sted) var en portugisisk marineoffiser og den 5. presidenten i Portugal fra 16. desember 1918 til 5. oktober 1919.

I 1891 giftet han seg med Mariana de Santo António Moreira Freire Correia Manoel Torres de Aboim (Lisboa, 13. juni 1865 – 18. januar 1946), Idanha-a-Novas søster og Vila Boims niese.

Han fikk stillingen som marineminister, utpekt av Sidónio Pais, den 9. september 1918, og tok over etter Pais etter at han ble drept, den 14. desember 1918.

I løpet av hans tid som statsoverhode ble det forsøkt revolusjon to ganger. Den første, i Santarém, i desember 1918, sto under ledelse av republikanerne Francisco da Cunha Leal og Álvaro Xavier de Castro. Det andre forsøket kom i januar 1919 og var monarkisk. Revolusjonslederen var Paiva Couceiro som en periode greide å kontrollere den nordlige delen av landet, som han kalte Monarkiet i Nord. Selv om Canto e Castro selv var monarkist, måtte han som sittende president bekjempe en bevegelse som var basert på de samme idealer han selv hadde.

Se også
-------

* Liste over Portugals presidenter
* Den første portugisiske republikk
* Portugals historie

Referanser
----------

1. ↑   www.presidencia.pt[Hentet fra Wikidata]

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Sidónio Pais** | **President i Portugal**(1918–1919) | Etterfølger:**António José de Almeida** |
| Forgjenger:**Sidónio Pais** | **Statsminister i Portugal**(1918) | Etterfølger:**João Tamagnini Barbosa** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** ISNI
 |
***Here We Go Again*** (utgitt 2009) er det andre studioalbumet fra sangeren Demi Lovato. Den inneholder blant annet hitene: «Here We Go Again», «Remember December» og «Catch Me». Alle sangene er skrevet av Lovato, unntatt «Here We Go Again», «Gift of a Friend» og «So Far So Great». 

Hen jobbet med blant annet John Mayer på dette albumet, noe hen beskrevet som «En drøm som gikk i oppfyllelse». De skrev «World of Chances» sammen. Nick Jonas var også med på og skrive en sang sammen med Lovato på dette albumet; «Stop the World». På Lovatos forrige album, *Don't Forget*, skrev hen nesten alle sangene sammen med Jonas Brothers, men dette albumet er mer selvstendig. Dette hen fikk mye ros for, og albumet ble en stor hit og debuterte på 1.-plass på Billboard 200 med 108 000 eksemplar solgt den første uken i USA.[] Til nå har hen solgt 426 000 album i USA.[]

Albumet har solgt til gull i Chile og Brasil med flere enn 100 000 solgte album der.[]

I januar 2011 annonserte Disney at Lovato sine album *Don't Forget* og *Here We Go Again* er de som har tjent mest penger verden over for øyeblikket.

Sporliste
---------

1. «Here We Go Again»
2. «Solo»
3. «U Got Nothin' on Me»
4. «Falling over Me»
5. «Quiet»
6. «Catch Me»
7. «Everytime You Lie»
8. «Got Dynamite»
9. «Stop the World»
10. «World of Chances»
11. «Remember December»
12. «Everything You're Not»
13. «Gift of a Friend»
14. «So Far So Great»

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Here We Go Again* på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) *Here We Go Again* på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) *Here We Go Again* på Spotify Rediger på Wikidata

* (en) *Here We Go Again* på AllMusic Rediger på Wikidata


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz
 |
Assemblée des théophilanthropes.
**Teofilantroper** (av gresk *theos,* gud, *filos,* venn, og *anthropos,* menneske), det vil si Guds og menneskenes venner, var navn på medlemmene av et deistisk samfunn som ble opprettet i 1796 i Paris i den hensikt å gi passende tilknytningspunkt for den tids gudstjenestlig-religiøse behov. I spissen for samfunnet stod et medlem av Frankrikes daværende ledelse, direktoren Louis-Marie de La Révellière-Lépeaux. Den første offentlige sammenkomsten fant sted den 15. januar 1797.

Gud, dygd og udødelighet var det hellige tretall som den nye forsamlingen bekjente seg til. Gud ble betegnet blant annet som «den opphøyde geometer, som forestår det store universets store verksted». Gudstjenesteordningen omfattet taler, sang samt atskillige symbolske handlinger. Man ville ikke værr en «sekt», men gi en kult og en moralundervisning for alle. Direktoriet stilte ti kirker i Paris til den nye kultens disposisjon. Snart fant den tistrømning også i de mindre provinsbyene. Noen folkekirke kunne imidlertid denne kunstlet skapte deistiske kirke til tross for statens beskyttelse ikke bli. 

Allerede i 1802 ble foreningen fratatt de offentlige samlingslokalene ved et edikt av davarænde førstekonsul Bonaparte, hvoretter selskapet etterhånden ble fullstendig oppløst.

Litteratur
----------

* Albert Mathiez: *La théophilanthropie et le culte décadaire (1796-1801). Essai sur l’histoire religieuse de la Révolution.* Félix Alcan, Paris, 1904.
* Joseph Brugerette: *Les cré religieuses de la revolution* (Paris, 1904):
* Giambattista Ferrero: *Disamina Filosofica de Dommi e della Morale Religiosa de Teofilantropi* (Torino, 1798).
* Thomas Paine: *The Age of Reason*
* William Hamilton Reid: *The Rise and Dissolution of the Infidel Societies in this Metropolis* (London, 1800):
* Maurice Tourneaux: *Bibliographie de l'histoire de Paris pendant la Révolution* (Paris 1890-1900).
* Maurice Tourneaux: *Contributions à l'histoire religieuse de la révolution française* (Paris 1907);

* Teofilantroper i *Nordisk familjebok* (2. utgave, 1919)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Universalis
 |
Portaler: Film | Kunst

Tysk ekspresjonisme
-------------------

På 1920-tallet ble det laget et tjuetalls filmer i Tyskland som regnes som tysk filmekspresjonisme. Filmene kjennetegnes med fokus på skygger og menneskets underbevissthet.

Under nasjonalsosialtistene
---------------------------

Etter at Hitler tok over makten i 1933 ble det produsert en del propagandafilmer for NSDAP. Den kanskje mest kjente av de nasjonalsosialistiske regissørene var Leni Riefenstahl som blant annet laget «Viljens triumf» «(Triumph des Willens»), en banebrytende propagandafilm om rikspartidagene i Nürnberg, og «Olympia», fra olympiaden i Berlin i 1936, en film feiret for sine estetiske kvaliteter.

Etterkrigstiden
---------------

I etterkrigstiden har regissører som Volker Schlöndorff gjort seg bemerket, med bl.a. «Blikktrommen». Det samme gjelder Rainer Werner Fassbinder («Katharina Blums tapte ære» m.fl.)

Til de mest profilerte filmskapere i samtiden hører Roland Emmerich, Wolfgang Petersen («Das Boot» m.fl.), Florian Henckel von Donnersmarck, Caroline Link, Wolfgang Becker, Fatih Akin, Andreas Dresen, Uwe Boll, Dani Levy, Oskar Roehler, Uli Edel, Wim Wenders, Daryush Shokof, Werner Herzog og Tom Tykwer («Løp, Lola, løp!») samt Bernd Eichinger som døde i 2011.

Referanser
----------

1. ↑  Iversen, Gunnar (1992). *Tysk filmekspresjonisme*. Norsk filmklubbforbund. s. 5. ISBN 8290738080.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Universalis
 |
**Norwegian Energy Partners (NORWEP)** er en norsk stiftelse som bistår leverandørindustrien i Norge innenfor fornybar energi (vind, vann, sol, hydrogen), olje og gass i deres eksportsatsing. 

Organisasjonens hovedoppgave er å bidra til internasjonalisering av leverandørindustrien innenfor energisektoren i Norge gjennom å skape møteplasser der norsk industri kan møte kunder i utlandet. Kunder er i hovedsak de store internasjonale energiselskapene, eiere og utbyggere av offshore vind, nasjonale oljeselskap og store ingeniørselskaper.[]

NORWEPs partnerbedrifter består av mange små og mellomstore bedrifter (SMBer) men også store internasjonale aktører som Equinor og, Aker Solutions. For å kunne bli partner i NORWEP skal bedriften bidra til norske arbeidsplasser og at overskuddet fra den norske virksomheten skal skattlegges i Norge. NORWEP har i overkant av 300 norske bedrifter som partnere. Vi har samlet norske teknologi-løsninger fra våre partnere i vår NORWEP Technologies & Solutions database som benyttes for å matche internasjonale energibehov med norske leverandørløsninger.[]

NORWEP har kontor i Oslo og Stavanger med til sammen ca. 20 ansatte. NORWEP dekker også rundt 40 markeder med lokale rådgivere som bistår norske aktører i sine markeder. Administrerende direktør er Sjur Bratland.[]

NORWEP ble grunnlagt i 1997 som INTSOK av Olje- og energidepartementet, Næringsdepartementet og Utenriksdepartementet i samarbeid med Næringslivets hovedorganisasjon, Rederiforbundet og Norsk Olje og Gass samt oljeselskapene Statoil, Saga Petroleum og Norsk Hydro. I 2016 ba Olje- og energidepartementet INTSOK om å overta virksomheten til Intpow og slå sammen de to organisasjonene.

Referanser
----------

1. ↑  «Technologies & Solutions». *Norwep* **(engelsk)**. Besøkt 28. april 2022.
2. ↑  «INTSOK». Besøkt 8. august 2019.
3. ↑  «Vil slå sammen INTSOK og INTPOW». *Regjeringen.no* **(norsk)**. 11. mai 2016. Besøkt 17. november 2016.  `|fornavn1=` mangler `|etternavn1=` i Authors list (hjelp)

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Forvaltningsdatabasen **·** Brønnøysundregistrene
 |
**Slaget vid Gårdstånga** er et slag som omtales på runesteinen Forshedastenen i Finnveden i søndre Småland, og som kan ha funnet sted ved Gårdstånga, noen mil nord for Lund.

Historieskriveren Saxo Grammaticus beretter på slutten av 1100-tallet om krigshendelsene mellom den danske kongen Knut den store, den norske kongen Olav den hellige og den svenske kongen Anund Jakob. Mens Knut var i England angrep de to andre kongene Danmark og Skåne. Olav og Anund Jakob sendte sine flåter sørover og Anund Jakob trengte også personlig inn i Skåne med en hær. Bonden Hagen fra Stångby i Skåne seilte da til Knut, og kongen seilte straks med sin store flåte og armé mot Skåne. Her fikk han vite at Anund Jakob lå med en stor hær og at svenskene samtidig blokkerte Helge å i nordøstre Skåne med sin flåte. Knut gikk i land og «dro da selv mot Anund og sendte flåten for å bekjempe de som lå i åen». Knut beseiret Anund Jakobs hær i et stort slag ved «Stångberg» og lyktes senere også med å drive bort fienden fra Helge å..

Disse krigshendelsene skal ha inntruffet i 1025, hvilket kan stemme med den omtrentlige dateringen av Forshedastenen. Det var runeforskeren Otto von Friesen som i en hypotese koblet sammen runesteinen med slaget ved skånske «Stångberg». Både Stångby og Gårdstånga ligger like nord for Lund. Han mente at de tre Forshedamennene som omtales på runesteinen hadde deltatt i denne striden, og at en av dem, Lifsten, var blitt drept i slaget.

Referanser
----------

1. ↑  Saxo Grammaticus (oversatt til dansk av Frederik Winkel Horn). «*Danmarks krønike*, tiende bok (Knud)». *heimskringla.no*. Besøkt 1. mars 2016.
**Tilsynelatende størrelsesklasse** brukes i astronomien og gir
et mål for hvor sterkt lyset som når oss fra en gitt stjerne er.
Allerede i oldtiden hadde Klaudios Ptolemaios klassifisert de synlige
stjernene i 6 klasser, slik at de 15 best synlige tilhørte klasse 1,
mens de svakeste stjernene, som såvidt kunne skimtes, tilhørte
klasse 6.

I det 19. århundret ble det så laget en ny skala, som var basert
på fotometrisk måling av lysintensiteter, og som mest mulig
skulle avspeile den tradisjonelle skalaen fra 1 til 6. Man fant
da ut at, siden øyet reagerte noenlunde logaritmisk på synsinntrykk
av forskjellig styrke, en kunne benytte en logaritmisk skala
til å definere størelsesklassene som funksjon av observert lysstyrke.
Dersom lyset som mottas fra to stjerner har intensitetene *I*1
og *I*2, så definerte man differensen mellom deres tilsynelatende
størrelsesklasser, *m*1 og *m*2, ved formelen

{\displaystyle m\_{1}-m\_{2}=-2{,}5\cdot \lg \left({I\_{1} \over I\_{2}}\right),}

der {\displaystyle \lg } er logaritmen med grunntall 10.
Faktoren 2,5 ble valgt, fordi man hadde slått fast at lyset
fra en meget svak stjerne (klasse 6) hadde en intensitet
som var omtrent hundrendeparten av intensiteten av lyset
som når oss fra en meget klar stjerne (klasse 1).
Setter man nemlig inn i formelen
*I*1/*I*2 = 100, så får man at
de to stjernene ligger akkurat 5 størrelsesklasser ifra hverandre.
Denne definisjonen ble innført av N. G. Pogson i 1854.

På fransk heter det «magnitude apparente», på engelsk
«apparent magnitude», eller også bare «magnitude», der
det da er underforstått at det menes «apparent».
På nederlandsk heter det «schijnbare helderheid» og på
tysk «scheinbare Helligkeit».

**absolutt størrelsesklasse** bygger på Pogsons formel,
idet man tenker seg stjernen observert fra en standard
astronomisk avstand på 10 parsec. Den tenkte, derfra observerte,
størrelsesklassen kalles *stjernens absolutte størrelsesklasse*,
symbol *M*. Idet en stjernes lysintensiteten avtar omvendt proporsjonalt
med kvadratet av avstanden, får en da følgende formel for sammenhengen
mellom absolutt og tilsynelatende størrelsesklasse:

{\displaystyle \ M=m+5-5\cdot \lg(p),}

der *p* er stjernens parallakse, som er dens avstand
fra solsystemet målt i parsec.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND
 |
**Norway India Chamber of Commerce and Industry**, forkortet **NICCI**, er et medlemsstyrt handelskammer som ble stiftet i Oslo i 2006. Handelskammeret arbeider for å utvikle og fordype næringslivssamarbeidet mellom India og Norge. virksomheter i begge land er medlemmer, så som DNB, Statkraft, L&T, TCS og Jotun, samt en rekke advokat-, revisjons- og rådgivningsfirmaer. Organisasjonen har mer enn 60 medlemmer, og de fleste finnes blant små og mellomstore bedrifter. 

Medlemskontingenten varierer fra virksomhet til virksomhet. Handelskammeret operer med tre medlemskategorier: Privatperson, SME eller stort selskap. 

Styreleder for Norway India Chamber of Commerce and Industry er Maja Vikan. 

I september 2014 åpnet den indiske presidenten, Pranab Mukherjee, en konferanse om norsk-indisk samarbeid i Næringslivets Hus (NHO) hvor NICCI var samarbeidspartner sammen med FICCI, ASSOCHAM og CII.

Referanser
----------

1. ↑  «Pranab Mukherjee». Arkivert fra originalen 23. mai 2015. Besøkt 14. januar 2015.

Eksterne lenker
---------------

* NICCIs hjemmesider
**Slaget ved Glen Shiel** (skotsk-gælisk *Blàr Ghleann Sheile*) var et slags i Glen Shiel vest i Det skotske høylandet den 10. juni 1719, mellom britiske regjeringsstyrker og en allianse mellom jakobittane og Spania, noe som endte med en seier for regjeringsstyrkene. Det var det siste slaget mellom britiske og utenlandske styrker på fastlandet i Storbritannia. Slaget ved Glen Shiel blir stundom regnet som en forlengelse av opprøret i 1715, men er mer nøyaktig et eget opprør og det eneste opprøret som ble stoppet av en enkel militæraksjon. Det blir stundom omtalt som *The Nineteen.* I dag er slagmerka fredet av Historic Scotland..

Etter freden i Utrecht ble Filip V av Spania akseptert som konge av Spania, men Spania mistet samtidig områdene sine i Italia til østerrikerne og Storbritannia fikk kontroll over Menorca og Gibraltar. Noen år senere ønsket Spania å ta tilbake de tapete områdene og okkuperte Sardinia og Sicilia. Britene svarte 11. august 1718 med å erklære at dette var et brudd på Utrecht-avtalen og ødela flåten til José Antonio de Gaztañmaten ved Kapp Passaro, (nær Siracusa). Spania erklærte så krig, og den italienske rådgiveren til Filip, kardinal Giulio Alberoni tok initiativet til å lage uro i Storbritannia for å hindre et angrep mot Den iberiske halvøya,

Alberoni valgte å blande seg inn i striden om tronen og støttet Jakobittene for å destabilisere kronen og sette inn en mer ettergivende konge (og parlament).

Referanser
----------

1. ↑  ISBN 978-0-19-923482-0
2. ↑  «Inventory battlefields». [*død lenke*]
3. ↑  Slaget ved Glenshiel@ads.ahds.ac.uk Arkivert 25. mars 2009 hos Wayback Machine.

Litteratur
----------

* *Misión en Escocia* (pp. 68–74), *Muy Interesante* av Abraham Alonso.
* *A History of Skottland* av J. D. Mackie. ISBN 0-14-013649-5
* *The Jacobite Attempt of 1719* av William K. Dickson (1895)

Eksterne lenker
---------------

* Slaget ved Glen Shiel@Historynet.com
Fugler har porøse, lette knokler som er en tilpasning til å lette flyging.
**Tilpasning** eller **adaptasjon** er innen biologi det fenomenet at individer har egenskaper eller atferd som gjør dem vellykka i det fysiske og biologiske miljøet de lever i. Tilpasning oppstår som følge av naturlig seleksjon og er et viktig tema innen studiet av evolusjon. 

Tilpasning er både prosessen hvorved individene blir bedre i stand til å overleve og reprodusere i miljøet (dvs. øke sin fitness) og spesielle karaktertrekk eller atferdsmønstre som er spesielt viktige for slik overlevelse eller reproduksjon.

Betydninger og bruk
-------------------

Bruken av begrepet tilpasning både om prosessen og egenskapene har ført til behov for å skille disse to betydningene. Da bruker man gjerne adaptasjon om prosessen og adaptivt trekk om egenskapen ved organismen. Behovet for å skille de to betydningene av ordet er kanskje størst blant evolusjonsbiologer og økologer som er mest opptatt av hhv. prosessen og egenskapene.

Tilpasning og naturlig seleksjon
--------------------------------

Det er nær sammenheng mellom tilpasning og naturlig seleksjon. Tilpasning framkommer ved at naturlig seleksjon gjør de genene som gir egenskaper som lykkes godt i miljøet, vanligere.

Begrensninger
-------------

Naturlig seleksjon er en foranderlig prosess: hvilke tilpasninger som er mest vellykka endrer seg hvis miljøet endrer seg. Blant annet på grunn av dette vil ikke individene være perfekt tilpassa miljøet. Hvis miljøet endrer seg raskere enn populasjonene klarer å tilpasse seg, kan tilpasningen være så dårlig at man kan snakke om mistilpasninger.

Referanser
----------

1. ↑  Giske, J. og P. Jakobsen (2007). *Evolusjon og økologi. En innføring* (2 utg.). Bergen: Fagbokforlaget. ISBN 978-82-450-0543-1.
2. ↑   Reeve, H.K. og P.W. Sherman (1993). «Adaptation and the goal of evolutionary research». *The Quarterly Review of Biology*. 68: 1-32.

Se også
-------

* Evolusjonsteori

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC
 |
Kart over slagmarken
**Slaget ved Gross-Jägersdorf** (30. august 1757) ble en seier for den russiske styrken under feltmarskalk Stepan Fedorovitsj Apraksin over en mindre prøyssisk styrke kommandert av feltmarskalk Hans von Lehwaldt, under sjuårskrigen.

Bakgrunn
--------

Den russiske arméen på 70 000-75 000 mann under feltmarskalk Apraksin tok Memel etter fem dager med bombardement og benyttet festningen her som *place d'armes* da han invaderte Øst-Preussen. Apraksin, som var forsiktig og manglet krigserfaring, var motvillig til å sende troppene sine ut på slagmarken. Istedenfor marsjerte han til Wehlau, som ventet, og ga ordre om å krysse elven Pregel nær landsbyen Gross-Jägersdorf. Russerne satte de omliggende landsbyene i brann for å skjule hva de drev på med.

Slaget
------

En prøyssisk armé på 25 500 mann, ledet av feltmarskalk Hans von Lehwaldt, valgte overraskende nok for den større fiendtlige arméen å gå til angrep på et korps ledet av general Vasilij Lopukhin, mens de krysset Pregel. Generalen ble stukket av en prøyssisk bajonett og døde. Da general Pjotr Rumjantsev hørte dette, tok han korpset sitt, pløyde gjennom et kratt og gikk til angrep på høyreflanken til det prøyssiske infanteriet. En annen del av arméen gikk til angrep på baktroppen av arméen til Lehwaldt.

Prøysserne trakk seg noe tilbake og de sentrale delene av den russiske arméen kom seg fra sjokket etter det første angrepet og gikk til motangrep. Kalmyk-kavaleriet og don-kosakkene på den prøyssiske venstresiden lot som om de gjorde retrett for å fange prøysserne som fulgte etter under kraftig artilleriild.

Ettervirkning
-------------

Mot slutten av dagen ble det klart at russerne hadde vunnet slaget og prøysserne måtte forlate slagmarken som tapere. Østerrikerne som var til stede i den russiske arméen rapporterte tilbake til Wien at det var «det blodigste slaget på 1700-tallet». Prøysserne tapte 5 000 mann og russerne 5 400 mann.

Selv om Fredrik II av Preussen gav røyken fra de brennende landsbyene skylden for tapet, fordi den gjorde det vanskelig å skille venn fra fiende, så skyldtes tapet til arméen, at prøysserne ikke var gode nok i lange bajonettkamper. Dette merket russerne seg også og tok stor bruk av dette i det kommende slaget. Etter seieren ble det forventet fra de fleste hold at Apraksin skulle kjøre over hele Øst-Preussen, men den forsiktige generalen stoppet fremrykkingen ved Königsberg og trakk seg så tilbake til Russland, visstnok for å støtte Peter III som arving til tronen. En annen forklaring på retretten hans var en koppeepidemi som berørte den russiske arméen, sørlig kalmykkene. Langt flere av soldatene døde av epidemien enn i selve slaget.

I 240-årsfeiringen til minne om den russiske seieren, ble et panoramamaleri av slaget satt opp ved Friedlandporten i Kaliningrad.

Eksterne lenker
---------------

* Apraksin's report about the battle (with a map appended)
* 1757-08-30 – Battle of Gross-Jägersdorf

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND **·** NKC
 |
I informatikk kan et system ha **tilstander** dersom det er utformet for å huske tidligere hendelser eller brukerinteraksjoner, informasjonen som huskes av systemet kalles **tilstanden** til systemet.

Mengden av tilstander et system kan oppta er kjent som dets tilstandsrom. I et diskret system er tilstandsrommet tellbart og ofte endelig. Systemets interne oppførsel eller interaksjon med omgivelsene består av separate individuelle handlinger eller hendelser, som for eksempel å akseptere innputt eller produsere utputt, som kan eller ikke kan føre til at systemet endrer tilstand. Eksempler på slike systemer er digitale logiske kretser og komponenter, automata og formelle språk, dataprogrammer og datamaskiner. 

Utgangen fra en digital krets eller et deterministisk dataprogram vil til enhver tid være helt og holdent bestemt av de på det tidspunktet innganger og systemets tilstand.

Endelig tilstandsmaskin
-----------------------

Utgangen fra en sekvensiell krets eller dataprogram er til enhver tid bestemt fullstendig av dens nåværende innganger og nåværende tilstand. Siden hvert binære minneelement bare har to mulige tilstander (0 eller 1) er det totale antallet forskjellige tilstander en krets kan anta endelig, og bestemt av antallet minneelementer. Dersom det er *N* binære minneelementer kan en digital krets maksimalt ha 2*N* forskjellige tilstander. Begrepet stat er formalisert i en abstrakt matematisk beregningsmodell kalt en endelig tilstandsmaskin som brukes til å designe både sekvensielle digitale kretser og dataprogrammer.

Se også
-------

* Hendelseslager, type database for å lagre hendelser

Referanser
----------

1. ↑  «What is stateless? - Definition from WhatIs.com».
2. ↑  Harris, David Money; Harris, Sarah L. *Digital Design and Computer Architecture*. USA: Morgan Kaufmann. ISBN 978-0123704979.
| Slaget ved Gotska Sandön (1563) |
| --- |
| Konflikt: Den nordiske syvårskrigen |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Dato | 11. september til 12. september 1563 |
| Sted | Ved Gotska Sandön nordvest for Gotland |
| Resultat | Taktisk uavgjort, strategisk seier for de allierte |

 |
| Stridende parter |
| Sveriges flagg Sverige | Danmarks flagg Danmark-NorgeLübecks flagg Lübeck |
| Kommandanter og ledere |
| Sveriges flagg Jakob Bagge | Danmarks flagg Peder SkramLübecks flagg Friedrich Knebel |
| Styrker |
| Sveriges flagg 31 skip med 1.900 sjømenn og 1.500 knekter | Danmarks flagg 27 skip med 4.600 sjømenn og knekterLübecks flagg 7 skip med 1.200-1.300 sjømenn og knekter |
| Tap |
| Uklart, stor. | Uklart, stor. |

**Slaget ved Gotska Sandön** er det første større sjøslaget under den nordiske sjuårskrigen mellom Danmark-Norge sammen med deres allierte Lübeck og Sverige.

Den svenske flåten oppgitt til mellom 31 og 38 fartøyer med 3.400 menn ombord under kommando av admiral Jakob Bagge hadde ikke dratt til sjøs på nytt etter ankomsten i Stockholm med de tilfangetatte danskene etter slaget ved Bornholm. Dette var benyttet av de allierte anført av den aldrende admiral Peder Skram til å opprettholde en sjøblokade fra Karlsöarna ved Gotland i august. For å bryte denne sjøblokaden mellom Öland og Gotland beordret svenskekongen Erik XIV sin admiral til å stikke ut med flåten om å oppsøke den allierte flåten for et sjøslag.

Nordvest for Gotland 11. september oppdaget svenskene den allierte flåten på 34 fartøyer med rundt 5.800 mann ombord, og et voldsomt sjøslag som strakk seg inn i den neste dagen, startet. De allierte oppdaget til deres overraskelse at svenskene hadde valgt en ny og revolusjonær taktikk basert på bruk av artilleri fremfor entring for kamp mannskap mot mannskap. De svenske krigsskipene vendt bredsiden til i en formasjon og mottok de allierte krigsskipene med sterk og konsentrert ild på åtte hundre skritt avstand. Disse som hadde klarte å forsere ildmuren, ble holdt på avstand av svære bjelker som var trukket ut gjennom kanonporter. Det var ikke mulig å entre de svenske krigsskipene som holdt stand, og en meget langvarige prøvelse hadde oppstått.

Stridighetene fortsetter utover dagen fram til natten, deretter den neste dagen uten avbrytelse utover pusterom for å samle flåtestyrkene på nytt etter sammenstøtene. Den svenske admiralen hadde lagt til seg en defensiv taktikk og deretter kunne ikke gå til motangrep mot den sterkere allierte flåten under kommando av hans gamle bekjente Peder Skram. Svenskene trukket seg bort mot den svenske kysten utover den andre dagen under forfølgelse av de allierte, men klarte å påføre dem meget store skader med deres artilleriet. Bagge og Skram oppgav sjøslaget og trakk seg fra hverandre ved den svenske kysten. 

Taktisk sett hadde det vært uavgjort, men sjøblokaden av Sverige var ikke brutt, og dermed hadde danskene og lübeckerne vunnet en strategisk seier.
**Easy2You AS**, tidligere **Kvikkas AS** og **Kvikkas.no AS**, er et norsk aksjeselskap som selger transport- og logistikkløsninger.

Selskapets vedtektsfestede formål er salg av transporttjenester og andre produkter som naturlig faller sammen med dette, herunder å delta i andre selskaper med lignende virksomhet, kjøp og salg av aksjer, eller på annen måte gjøre seg interessert i andre foretagender.

Hovedkontoret ligger i Ålesund, men selskapet har et landsdekkende rutenett.

I 2016 inngikk selskapet kontrakt med Samferdselsdepartementet om distribusjon av abonnementsaviser på lørdager etter at Posten Norges leveringsplikt ble opphevet ved postloven av 2015. I kontrakten vil Kvikkas bruke Norpost som underleverandør.

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑  Om Kvikkas
3. ↑  Nøkkelopplysninger fra Enhetsregisteret
4. ↑  Laurdagsdistribusjon av abonnementsaviser: Kvikkas.no tildelt tenestekonsesjon
5. ↑  smp.no

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
Tilsiter
**Tilsiter** er en halvhard ost fremstilt av skummet melk med naturlig skorpe. Osten ble utviklet av nederlandske immigranter i byen Tilsit som da lå i Øst-Preussen (nå Sovetsk i Kaliningrad oblast i Russland). Lagringstiden er vanligvis seks måneder.

Osten regnes nå som sveitsisk.[] Det var de sveitsisk ystere Otto Wartmann og Hans Wegmüller som fikk med seg den originale Tilsiter-resepten hjem til Thurgau etter å ha arbeidet i et ysteri i Tilsit rundt 1890.[] De begynte produksjon av ostetypen i Sveits i 1893.

Ettersom navnet *tilsiter* ikke er opphavsbeskyttet, er det også en vesentlig produksjon også i andre land, fremfor alt i Tyskland.[] I de østlige deler av Tyskland kalles den gjerne *Tollenser*.[]

Mot slutten av 1900-tallet er det mange steder skjedd en smaksutvikling som har gjort at meget av det som tilbys som tilsiter smaker mer og mer som edamer.[] Den opprinnelige smak var skarpere.[]

Den danske osten havarti minner meget om tilsiter i smaken.[]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Tilsit cheese – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | TasteAtlas **·** TasteAtlas **·** GND
 |