recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Nansen-programmet for Ukraina** er et norsk, statlig femårig støtteprogram til Ukraina som følge av Russlands invasjon i 2022. 

Støtteprogrammet ble i utgangspunktet vedtatt å gjelde fra og med budsjettåret 2023 til og med budsjettåret 2027. Den samlede økonomiske rammen ble satt til 75 mrd. kroner, i utgangspunktet fordelt med 15 mrd. kroner per år. Støtten ble vedtatt til både sivil og militær innsats. I tillegg ble det vedtatt en ettårig ekstrabevilgning i 2023 på 5 milliarder til utviklingsland som var særlig rammet av krigens globale ringvirkninger.

Den 16. februar 2023 sluttet samtlige partier i Stortinget som da var Arbeiderpartiet, Høyre, Senterpartiet, Fremskrittspartiet, Sosialistisk Venstreparti, Venstre, Miljøpartiet De Grønne, Kristelig Folkeparti og Pasientfokus, seg til etableringen av programmet, utenom partiet Rødt. Rødt sluttet seg til avtalen 28. april 2023.

Navnet er gitt til minne om Fridtjof Nansens humanitære innsats i Ukraina hundre år tidligere.

Referanser
----------

1. 1 2 3  kontor, Statsministerens (16. februar 2023). «Politisk avtale om støtte til Ukraina og utviklingsland rammet av krigens globale ringvirkninger». *Regjeringen.no* **(norsk)**. Besøkt 16. februar 2023.

| * v
* d
* r
Artikler om krigen i Ukraina |
| --- |
| Bakgrunn | 
* Minsk-avtalen (1991)
* Folkeavstemningen over Ukrainas selvstendighet 1991
* Avnazifisering
* Oransjerevolusjonen

 |
| 2014–2022 | 
* Euromajdan
* Minskavtalene (2014 og 2015)
* Russlands anneksjon av Krim i 2014
* Folkeavstemningen på Krim 2014
* FN om folkeavstemningen fra 2014
* Nedskyting av Iljusjin Il-76 i 2014
* Malaysia Airlines Flight 17
* Krigen i Donbas
* Den russisk-ukrainske krisen 2021–2022

 |
| 2022– | 
* Russlands invasjon av Ukraina 2022
* Butsja-massakren
* «Moskva»

 |
| Reaksjoner | 
* Slava Ukrajini!
* Nansen-programmet for Ukraina
* Idrettslige sanksjoner
* EUs militære misjon

 |
**Full Tilt Poker** er et amerikansk nettbasert pokerselskap stiftet i 2004. Selskapets virksomhet ble stoppet i 2011.

I 2011 ble det påstått at selskapets lederskap hadde tappet selskapet for 300 millioner dollar som tilhørte spillere på nettstedet. Konseptet ble av amerikanske myndigheter betegnet som en gigantisk Ponzi-svindel.

Konkurrenten *Pokerstars* ble også stoppet i 2011, men ble i et forlik enig med påtalemyndigheten om å ta over Full Tilt Poker. Dette forpliktet dem samtidig til å utbetale Full Tilts kunder det de hadde utestående hos selskapet da myndighetene grep inn.

Referanser
----------

1. ↑  Pokerjätte stäms för miljardbedrägeri Arkivert 28. januar 2012 hos Wayback Machine. Realtid.se
2. ↑  Mener nettpoker var pyramidespill Arkivert 26. september 2011 hos Wayback Machine. Dagens IT
3. ↑   Arkivert 4. august 2012 hos Wayback Machine. Dagens IT

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Full Tilt Poker – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
**Gunnar Bøyum** (født 1956)er konsernsjef i Aspelin Ramm Gruppen AS og adm.direktør i Aspelin Ramm Eiendom AS. Bøyum har bakgrunn fra en rekke lederstillinger og verv innen eiendomsrelatert virksomhet. Han har blant annet vært partner i ABG Sundal Collier Eiendom AS, administrerende direktør i Skanska Norge AS og var også i perioden 1991-1998 direktør i Aspelin Ramm Gruppen. I perioden 2003 - 2014 var han administrerende direktør i Tjuvholmen KS. som ansvarlig for utbyggingen og utviklingen av den nye bydelen Tjuvholmen utenfor Aker Brygge i Oslo.

Bøyum er styreleder i Strawberry Brothers AS (Stordalen/Varner - hotellselskap) og Ratio Arkitekter AS samt styremedlem i Schage Eiendom AS og Handelsbanken i Norge. 

Han var tidligere blant annet styremedlem i NPRO - Norwegian Property ASA og AF Gruppen ASA

Gunnar Bøyum er utdannet siviløkonom fra Handelshøyskolen i København (Copenhagen Business School) i Danmark. Han har også en Mastergrad i International Management fra American Graduate School of International Management (Glendale, USA) og Oxford Centre for Management Studies (nå Said Business School / University of Oxford (Oxford, England).

Referanser
----------

1. ↑  «Ansatte i Tjuvholmen KS». Tjuvholmen.no.
2. ↑  «Fra kysttrafikk til folkeliv». Oslo Havn KF. Arkivert fra originalen 10. mai 2012. Besøkt 7. juni 2012.
3. ↑  Widing, Glen (26. januar 2022). «Bøyum inn i styret til Handelsbanken». *www.estatenyheter.no*. Besøkt 26. april 2022.

Eksterne lenker
---------------

* "Bøyum inn i NPRO-styret", NE-nyheter 13.04.2012
* Om boligprisene, innslag i Dagsrevyen 01.07.2011
* "Kikk her!", Aften 05.05.2011
* "Nytt museum uten krangel", Aftenposten 21.01.2011
* "Kremmerne på Tjuvholmen", Minerva 15.04.2011[*død lenke*]
**Navy Cross** er en militær utmerkelse fra USA. Den ble innstiftet 4. februar 1919 til belønning av personell som tjenestegjør i USAs marine og som utmerker seg i kamp ved ekstraordinært heltemot i operasjoner mot fienden. For personell i USAs marine, marinekorps og kystvakt rangerer Navy Cross som den nest fremste utmerkelsen i utmerkelsessystemet i USAs forsvar, tilsvarende Distinguished Service Cross og Air Force Cross i andre forsvarsgrener, men etter Medal of Honor.

Utforming
---------

Navy Cross er gjort i bronse og har form av et kors med utsvingte armer og utbuede korsender. I korsvinklene er det plassert laurbærblad med bær. I korsmidten er det plassert en medaljong med en karavell under seil. På revers har medaljongen korslagte ankre og bokstavene «U», «S» og «N» plassert i vinklene ankrene danner. Medaljen er formgitt av James E. Fraser.[]

Medaljebåndet er blått med en bred hvit midtstripe. Gjentatte tildelinger av Navy Cross til samme person markeres med stjerner i sølv eller gull på båndet.

Tildeling
---------

Navy Cross ble opprinnelig tildelt både for usedvanlig heltemot og for fremragende innsats av annen karakter og kunne tildeles så vel i krig som i fredstid. Utmerkelsen kunne eksempelvis belønne redningsdåd i forbindelse med ulykker om bord. Under andre verdenskrig, i 1942, ble tildelingskriteriene endret slik at medaljen deretter tildeles for ekstraordinært heltemot i militæroperasjoner mot fienden.[]

Litteratur
----------

* Frank Foster og Lawrence Borts: *Military Medals of the United States*, Fountain Inn: MOA Press, 2010, s. 37 og 88
* Kerrigan, Evans E.: *Guidebook of U.S. Medals: A Complete Guide to the Decorations and Awards of the United States from 1782 to Present*, Noroton Heights, CN: Medallic Publishing Co. 1994, s. 22–23

Eksterne lenker
---------------

* (en) Navy Cross (United States) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND
 |
*Pyrgi-tavlene*.
**Pyrgi-tavlene** ble funnet ved en utgraving i Italia, i havnebyen Pyrgi ved den etruskiske byen Caere (nåtidens Cervetere).

Pyrgi-tavlene består av tre gullblader. Innskriften forteller om en hyllest til gudinnen Juno (etruskisk *Uni*, fønikisk *‘štrt*). Den er skrevet av Thefariei Velianas, konge av Caere. Innskriften er datert til ca. 500 f.Kr..

Teksten er skrevet i to versjoner på etruskisk og fønikisk, og har derfor vært en viktig kilde til forståelsen av det etruskisk språket. Samtidig er teksten viktig fordi den beviser den fønikiske innflytelsen på det vestlige Middelhavet.

Fønikisk tekst
--------------

**L-rbt l-ʕštrt.**
Til fruen Istar.
**ʔṣr qdš ʕz, ʕš pʕl, w-ʔš ytn Tbryʔ Wlnš mlk ʕl Kyšryʔ.**
Dette er det hellige sted, som ble bygd, og som ble gitt av Tiberius Velianas som regjerer over caererne.
**B-yrḥ zbḥ Šmš, b-mtnʔ b-bt, wbn tw.**
I måneden som man ofrer til Solen, som en gave til tempelet, bygde han en *ædicula*.
**K-ʕštrt ʔrš b-dy l-mlky šnt šlš, b-yrḥ Krr, b-ym qbr ʔlm**
For Ishtar passet ham med hennes hånd for å styre tre år i måneden Churvar, i den dagen hvor helligdommen blir gravlagt.
**W-šnt lmʔš ʔlm b-bty šnt km ḥkkbm ʕl.**
Og årene til helligdommens statue i tempelet [skal bli] så mange som stjernene over.

Etruskisk tekst
---------------

Første plate:
**Ita tmia ica-c heramašva vat-ieχ-e Uni-al Astre-s, θem-iasa meχ θuta.**
Det tempelet og disse gudebildene til Hermes er dedikert til Uni-Astre, reist av klansfolket.
**Θefariei Velianas sal cluvenia-s tur-uc-e.**
Tiberius Velianas har gitt det inntagende ædicula (liten helligdom).
**Muni-s ta-s θuva-s tamer-es ca. ilacv-e tuler-as-e.**
Det gravsted for ham selv ble omkranset av disse gudebildenes prester.
**Nac ci avil χurvar, tešiam-ei tal-e, ilacv-e alš-as-e.**
I tre år [i måneden] Churvar, med Hennes brennoffer, med gudebildene (ble det) brent.
**Nac atran-es zilac-al, sel-ei tala acnaš-ver-s.**
I løpet av regimet til høvdingen, i Hennes hånd ble [han] ført fram (dvs: Uni-Astre ga ham autoritet for å være hersker).
**Itan-i-m heramv-e, avil en-iac-a pulumχva.**
Og med disse gudebildene til Hermes, de tre år skal vare som stjernene.
Andre plate:
**Nac Θefarie Veliiunas θam-uc-e cleva etan-al Masan tiur, Uni-as šel-ac-e.**
Da Tiberius Velianas hadde reist helligdommens statue [i] Masans måned, Uni var fornøyd.
**Vacal tmia-l avilχva-l am-uc-e pulumχva snuia-φ.**
Løftene til tempelet har årlig vært tallrike som stjernene.

Eksterne lenker
---------------

* The Etruscan Texts Project A søkbar database med etruskiske tekster.
* Etruscan grammar (pdf) Grammatikk i etrustisk språk.
* Photografi, transliterasjon og delvis oversettelse
**Gunnar Colbjørnsen Aakvaag** (født 1972) er en norsk sosiolog. Han er professor ved Universitetet i Tromsø. Han var tidligere ansatt ved Høgskolen i Vestfold og Universitetet i Oslo.

Aakvaag ble cand.polit. i sosiologi ved UiO i 2002. Han hadde et engasjement for stiftelsen Fritt Ord i 2003, og var samtidig vitenskapelig assistent ved Institutt for samfunnsforskning (ISF). Fra 2004 var han universitetslektor ved UiO, frem til han i 2006 ble stipendiat ved UiO. Våren 2009 forsvarte han sin doktorgrad i sosiologi. Tema for avhandlingen var demokratiets betingelser i moderne samfunn.

Aakvaag er blant annet opptatt av teori om rasjonelle valg («rational choice»).

Ifølge nettsidene til Universitetet i Tromsø, der Aakvaag har vært professor siden 2015, er hans forskningsinteresser: Klassisk og moderne sosiologisk teori, samtidsdiagnoser, frihet, den norske modellen, «den naturalistiske vendingen» (sosiologi og biologi) og positiv sosiologi.

Bibliografi i utvalg
--------------------

* *Moderne sosiologisk teori* (innføringsbok/lærebok), Abstrakt forlag. (2008) ISBN 978-82-7935-219-8. (365 s.)
* *Habermas: Kritiske lesninger* (vitenskapelig antologi), redaktør sammen med Odin Lysaker, Pax Forlag. (2007) ISBN 9788253030500. (236 s.)

Referanser
----------

1. ↑   www.birthday.se[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Aakvaag, Gunnar C. – Sos. statsvit. samf.pl. | UiT». *uit.no* **(norsk)**. Arkivert fra originalen 16. april 2017. Besøkt 16. april 2017.
3. ↑  «Disputas: Gunnar C. Aakvaag - Institutt for sosiologi og samfunnsgeografi (ISS)». *www.sv.uio.no* **(norsk)**. Besøkt 16. april 2017.
4. ↑  Aakvaag, Gunnar C. (2008): *Moderne sosiologisk teori*. Oslo: Abstrakt Forlag.
5. ↑  Aakvaag, G. C. (2005). Sosiologi og frihet. *Sosiologisk Tidsskrift*, 13(2), 157-183.

Eksterne lenker
---------------

* profil hos Institutt for sosiologi og samfunnsgeografi (UiO)

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data)
 |
Kraftverket sett ovenfra mot fjorden. Tettstedet i høyre billedkant.
**Pyramiden kullkraftverk** var et kullkraftverk etablert i 1968, i havneområdet øst i tettstedet Pyramiden ved Petuniabukta på Svalbard. Eier og operatør var Trust Arktikugol. Effekten var på 5 MW. Anlegget brukte lokalt kull fra Pyramiden-formasjonen i hele driftsperioden og betjente de inntil 1 200 innbyggerne i samfunnet. Kraftverket ble innstilt samtidig med at kulldriften og tettstedet ble nedlagt i 1998.

Trust Arktikugol opprettet kullkraftverk i Pyramiden i 1968, og et 7,5 MW kraftverk i Barentsburg i 1974. Bare Barentsburg-verket er nå i drift blant de russiske kraftverkene, ved siden av kraftverket i Longyearbyen.

Se også
-------

* Barentsburg kullkraftverk
* Longyear Energiverk

Referanser
----------

1. ↑  Trifonenko, V.D. (February 1992). *Арктикуголь: вчера, сегодня, завтра* [Arktikugol: i går, i dag og i morgen] (russisk). *Полярная почта* (Poljarnaja Posta) nr 3 (1).
***Amalocera*** er en slekt av biller som lever av og på sopp. De hører til underfamilien dråpebiller (Scaphidiinae) i den artsrike familieb kortvinger (Staphylinidae).

Utseende
--------

Små (1,5 – 2 mm), ovale, svært blanke biller, brune eller svarte. De norske artene er ensfargede, men det finnes også noen med flekker på dekkvingene. Antenner og bein kan foldes tett inntil kroppen slik at hele billen blir glatt og dråpeformet, og svært vanskelig å få tak på. For ekesmpel er det nesten umulig å plukke opp en slik bille med en pinsett. **Hodet** er bredt med små fasettøyne. Antennene er temmelig lange og ganske tynne, de to innerste og tre ytterste leddene noe tykkere. **Brystskjoldet** (pronotum) er glatt, blankt og hvelvet, fint punktert, med jevnt kurvede sidekanter. **Dekkvingene** er jevnt rundede, glatte, fint punkterte, med en fure (sømstripen) langs innerkanten, men ellers uten lengdestriper. De er tvert avkuttet bak og dekker ikke bakkroppsspissen på levende eksemplarer. På døde eksemplarer i samlinger er ofte bakkroppen skrumpet sammen slik at den er fullstendig dekket av dekkvingene. **Bakkroppen** er tilspisset bak. **Beina** er lange og spinkle.

Levevis
-------

Slekten *Scaphisoma* er knyttet til poresopper (kjuker) som vokser på død ved, trolig har denne slekten et lignende levesett. Dråpebillene er stort sett skogsinsekter.

Utbredelse
----------

Slekten er utbredt i Brasil.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, **Coleoptera**
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien åtsel- og rovbiller, **Staphylinoidea**
			* Familien kortvinger (Staphylinidae) Latreille, 1802
				+ Underfamilien **dråpebiller, Scaphidiinae** Latreille, 1807
					- Stamme Scaphisomatini Casey, 1893
						* Slekten ***Amalocera*** Erichson, 1845
							+ *Amalocera basipennis* Löbl, 1974
							+ *Amalocera dentifera* Löbl, 1974
							+ *Amalocera paulistana* Achard, 1922
							+ *Amalocera picta* Erichson, 1845
							+ *Amalocera tibialis* Löbl, 1974

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Amalocera* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* *Amalocera* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
Pyramidetekster fra Teti Is pyramide
**Pyramidetekstene** er en type religiøse tekster fra oldtidens Egypt, i perioden kjent som Det gamle rike, dvs 2630-2151 f.Kr. Pyramidetekstene regnes som de eldste kjente religiøse tekstene.

Tekstene er skrevet på gammelegyptisk, og ble risset inn på veggene i pyramidene ved Saqqara under det femte og det sjette dynasti. Det eldste tekstene er datert til 2400-2300 f.Kr. I motsetning til sarkofagtekstene og dødeboken var pyramidetekstene en sjanger som utelukkende ble skrevet for faraoene og deres dronninger, og de var ikke illustrert. Noen av tekstene i Dødeboken utgjør et senere utviklingstrinn av den samme sjangeren som pyramidetekstene. Nest etter Palermosteinen er pyramidetekstene den eldste kjente omtale av Osiris, som kom til å bli den viktigste dødsrike-guddommen i egyptisk mytologi.

Tekstene har preg av å være besvergelser som skal beskytte faraoens levninger, oppvekke hans legeme etter døden, og hjelpe ham med å stige opp til himlene, som var dødens mål i henhold til Det gamle rikets tro. Besvergelsene nevnte opp all måter som faraoene kunne bruke for å reise til himmelen: på ramper, stiger, trapper og ved å fly. Tekstene inneholder også bønner til gudene om hjelp, og endog trusler overfor guder som ikke vil hjelpe.

Utgivelser
----------

Tekstene ble først oppdaget i 1881 av Gaston Maspero, og ble raskt oversatt til tysk, fransk og engelsk. Masperos utgave omfattet 228 tekster, fra Unaspyramiden. Unas var den siste farao i femte dynasti. Etter hvert ble det funnet flere tekster i pyramider fra det sjette dynasti: Pepi I, Pepi II og tre av hans dronninger, og Teti. Kurt Sethes første utgivelse av tekstene omfattet i alt 714 ulike besvergelser; og senere er det funnet flere, slik at man nå kjenner 759 pyramidetekster. En ny oversettelse, hvor formularene følger en mer korrekt rekkefølge som følger tekstenes plassering på veggene, er gitt ut av James P. Allen (2005).

Litteratur
----------

* Allen, James P. red. (2005): *The Ancient Egyptian Pyramid Texts*. Translated with an Introduction and Notes by James P. Allen. Leiden/Boston (*Writings from the Ancient World* 23).
* Allen, James P. (2006): *The Egyptian Coffin Texts: Middle Kingdom Copies of Pyramid Texts*. Bd. VIII, Chicago. ISBN 1-885923-40-6
* Kosack, Wolfgang (2012): *Die altägyptischen Pyramidentexte*. In neuer deutscher Uebersetzung; vollständig bearbeitet und herausgegeben von Wolfgang Kosack Christoph Brunner, Berlin, ISBN 978-3-9524018-1-1.
* Sethe, Kurt : *Die altägyptischen Pyramidentexte nach den Papierabdrücken und Photographien des Berliner Museums...* Bind 1-2: Tekst; Bind 3: Kritischer Apparat, Beschreibung, Konkordanz; Bind 4: Epigraphik. Leipzig 1908-1922. Reprints: Darmstadt: Wissenschaftliche Buchgesellschaft 1960, Hildesheim: Olms 1969.

Eksterne lenker
---------------

 Wikiquote: Pyramidetekstene – sitater

* Samuel A. B. Mercer translation of the Pyramid Texts

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis
 |
**Amalie Skrams hus** i Bergen er et kreativt senter, spesielt for mennesker med psykiske helseplager. 
Huset har et fullt utstyrt musikkrom, der brukerne kan få opplæring på forskjellige instrumenter. Huset har videre eget keramikkverksted, et rom for søm, tekstil og stofftrykk, snekkerverksted og 
en malesal ]. Huset inneholder også datarom, TV-stue, 
og en kantine. Kantinen drives av brukerne der de selv lager og selger mat. Senteret har ikke leger eller psykologer ansatt. Fokuset er på det friske i mennesket. 

Det var Terje Hartvedt Lerøy som hadde ideen til huset. Han mente at ettervernet for psykiske pasienter var svakt og mente at denne gruppen som ofte er kreative burde ha en mulighet til å dyrke sin egen kreativitet. Lerøy innledet et samarbeid med Fylkeskommunen og formannskapet i Bergen byråd, og lokale foreninger, blant annet Hieronimus og Mental Helse. Samarbeidet resulterte i 320 kvadratmeter lokaler midt i Bergen sentrum til bruk for mennesker med psykiske lidelser. Navnet tok han etter den kjente, manisk depressive forfatteren Amalie Skram. 
Huset ble tildelt Omsorgsprisen av GC Rieber Fondene i 2005. Prisen ble delt ut av ordfører Herman Friele.

Priser
------

* 2005 Omsorgsprisen

Kilder
------

* www.amalieskramshus.no
* www.nrk.no/puls Brukarstyrt kreativitetshus

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Zwentibold** (født 1. januar 870, død 13. august 900) var konge av Lotharingia fra 895 til 900. Han var uekte sønn av den karolingiske keiser Arnulf av Kärnten og hans konkubine Vinburga. Han var som Arnulfs førstefødte sønn opprinnelig utsett til å etterfølge sin far som tysk konge, men Arnulf fikk en legitim sønn i sitt ekteskap med Ota – Ludvig barnet – i 893 og Zwentibold ble i stedet i 895 utnevnt til konge i kongedømmet Lotharingia (Lothar Is kongedømme, *Lotharii Regnun*) som var utskilt som eget rike i 843.

Familie
-------

Zwentibold var oppkalt etter sin gudfar, kong Svatopluk I av Stormähren (Zwentibold var en frankisk transkripsjon av Svatopluk). I 897 giftet han seg med Oda av Sachsen, en datter av hertug Otto I av Sachsen (Otto den opplyste) som var far til kong Henrik Fuglefangeren og farfar til keiser Otto I av Det tysk-romerske rike.

De fikk fem barn:

* Godfrey, hertug av Lorraine
* Otto av Lorraine el. Otto av Kärnten (død 949)
* Benedetta (født ca 888), abbedisse i benediktinerklosteret Susteren i Rhinland
* Cecilia (født ca 889), abbedisse i benediktinerklosteret Susteren
* Relenda (født ca 900)

Konge av Lotharingia
--------------------

Zwentibold ble født mens hans oldefar Ludvig den tyske var konge i Øst-Franken. Ved Traktaten i Verdun i 843 var Frankerriket blitt delt og kongedømmet Lotharingia oppsto mellom Øst- og Vest-Franken. Etter Meerssen-traktaten i 870 og Ribemont-traktaten i 880 var Lotharingia kommet under Øst-Frankens interesseområde. Zwentibold prøvde å blande seg inn i tronstriden mellom hertug Odo av Paris og Karl den enfoldige i Vest-Franken, men da de to rivalene fant ut at Zwentibold hadde en egen agenda om å bli konge selv vendte de seg mot ham.

Kong Arnulf ønsket å innlemme Lotharingia i sitt eget rike, Øst-Franken, og klarte ved hjelp av erkebiskopene Herman I av Köln og Ratbod av Trier å få Zwentibold valgt til konge tross motstand fra den lokale adelen.

Helgen
------

Zwentibold ble sagt å styre sitt rike med stor klokskap og ble høyt elsket av sine undersåtter.

Han ble tidlig hyllet som en lokal helgen. Han æres fortsatt på hjemstedet i bispedømmet Liège og i Susteren der hans døtre Benedetta og Cecilia var abbedisser. Hans minnedag er hans dødsdag 13. august. Minnedagen for hans døtre er 17. august.

Referanser
----------

1. 1 2   La Préhistoire des Capétiens, side(r) 293-295[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3   La Préhistoire des Capétiens, side(r) 293-297[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Biografi på Den katolske kirkes nettsted
4. ↑  Ökumenisches Heiligenlexikon, Zwentibold

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Arnulf av Kärnten** | **Konge av Lotharingia**(895–900) | Etterfølger:**Ludvig barnet** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC
 |
**Joshua Espineli Garcia** (født 7. oktober 1997 i Bauan, Batangas) er en filippinsk skuespiller og modell. Han begynte sin profesjonelle skuespillerkarriere i 2015 etter å ha vært en del av realityprogrammet *Pinoy Big Brother: All In* som deltaker. Han ble kjent for sin opptreden i Metro Manila Film Festival i 2016, som vincester *Vince and Kath and James* og i primetime-serien *The Good Son* (2017-2018). Garcia har spilt i forskjellige TV-serier som *Nasaan Ka Nang Kailangan Kita* (2015), *The Greatest Love* (2016-2017), *Ngayon at Kailanman* (2018-2019), *The Killer Bride* (2019-2020), *Viral Scandal* (2021-2022) og *Darna* (2022). Han har også spilt i filmene *Love You to the Stars and Back* (2017), *Unexpectedly Yours* (2017), *I Love You, Hater* (2018) og *Block Z* (2020).

Garcia datet skuespillerinnen Julia Barretto etter at de hadde spilt hovedrollen i en rekke prosjekter sammen som et kjærlighetsteam. Deres to år lange forhold ble avsluttet i april 2019.

I 2020 begynte han å ta et entreprenørkurs ved Southville internasjonale skole tilknyttet utenlandske universiteter i Las Piñas.

Referanser
----------

1. ↑   ČSFD, ČSFD person-ID 342994[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «LOOK: Meet Joshua Garcia's beautiful sister in these 20 Photos». *ABS-CBN Entertainment* **(engelsk)**.
3. ↑  «A Timeline Of Julia Barretto And Joshua Garcia's Relationship». *Cosmopolitan Philippines* **(engelsk)**. Besøkt 15. januar 2020.
4. ↑  «Joshua Garcia goes back to school amid pandemic». *PEP* **(engelsk)**. Besøkt 16. desember 2020.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Joshua Garcia på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
Medlemsland i Østersjørådet
**Østersjørådet** er et regionalt samarbeidsråd for landene rundt Østersjøen. Det ble grunnlagt i 1992 for å behandle ulike spørsmål som økonomi, menneske­rettigheter og spørsmål om sikkerhet med hensyn til kjerne­fysisk stråling.

Østersjørådet har elleve medlemmer: Danmark, Estland, Finland, Tyskland, Island, Latvia, Litauen, Norge, Polen, Sverige og Europakommisjonen.

Syv land har observatørstatus: Frankrike, Italia, Nederland, Slovakia, Ukraina, Storbritannia og USA.

Det høyeste nivå innenfor Østersjørådet er samling av utenriks­ministre, det skjer hvert andre år. Rådets presidentskap roterer mellom de elleve medlems­statene på årlig basis. Hvert presidentskap fastsetter et sett med spesifikke prioriteringer for å veilede rådets arbeid for presidentskapets år og varer i ett år fra 1. juli til 30. juni.

I 1998 ble det etablert et permanent sekretariat i Stockholm, i 2009 hadde sekretariatet om lag 15 fast ansatte.

Russland var medlem frem til 2022, da landet ble suspendert av de andre medlemmene som følge av Russlands invasjon av Ukraina 2022. Russland trakk seg deretter fra rådet. Mellom 2013 og 2022 ble det heller ikke holdt regulære møter i Østersjørådet på utenriksministernivå på grunn av Russlands overtakelse av ukrainsk territorium.

Referanser
----------

1. ↑  «Russland trekker seg fra Østersjørådet», Dagbladet, 17. mai 2022
2. ↑

Eksterne lenker
---------------

* Østersjørådets offisielle nettsted (engelsk)
* Regjeringen.no om Østersjørådet

| * v
* d
* r
Østersjørådet (CBSS) |
| --- |
| Medlemmer | Danmarks flagg Danmark **·** Estlands flagg Estland **·** Finlands flagg Finland **·** Tysklands flagg Tyskland **·** Islands flagg Island **·** Latvias flagg Latvia **·** Litauens flagg Litauen **·** Norges flagg Norge **·** Polens flagg Polen **·** Russlands flagg Russland **·** Sveriges flagg Sverige **·** EUs flaggEuropakommisjonen |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** NKC
 |
**Karl-Eirik Kval** (født 1960 i Kirkenes) er en norsk lektor, lærebokforfatter i samfunnsfag og skolepolitisk debattant. 

Kval er cand.polit. og har hovedfag i statsvitenskap og han har forsket på innvandreres valgdeltakelse ved Institutt for samfunnsforskning. Han var redaktør av *Universitas* i perioden 1988-89. Han har utgitt lærebøker i samfunnsfag for videregående skole, og har utgitt lærebøkene *Politikk og makt*, *Individ og fellesskap* og *Mangfold*. Den første er ei lærebok i programfaget politikk og menneskerettigheter, de to andre andre i programfaget sosiologi og sosialantropologi. Han er i dag lektor på Blindern videregående skole. 

Kval har i flere kronikker kritisert norsk skolepolitikk og sentrale regelverk. Han har kritisert matematikkfaget 2P å være være upraktisk og føre til mer frafall. Han har argumentert for opprettelse av toårlige videregåendeutdanninger med høyere læringstrykk og for at skolen og lærere bør få (tilbake) sanksjonsmuligheter mot skulking

I 2014 utga han boka «Det store skolesviket - En diagnose og 18 forslag til forbedringer» om rammevilkårene for undervisninga norsk videregående skole, samt en liste over forbedringsforslag. Redaktør Bjørgulv Braanen i *Klassekampen* skrev på lederplass at det er «En god og tankevekkende bok om norsk skole». *Nationen* skriver at «Boka hans er oppskakende lesning. De som føler de har nerver til slikt, bør lese den.» Boka uløste debatt om reglene for fravær og forsentkomming for elever.

I 2012 hadde Kval to novellebidrag i antologien *Gruppe 12*.

Bibliografi
-----------

* Karl-Eirik Kval og Axel J. Mellbye: *Politikk og makt*, Cappelen Damm, 2008, ISBN 978-82-02268053.
* Karl-Eirik Kval, Rune Henningsen og Egil Andersen: *Individ og fellesskap*, Cappelen Damm, 2007, ISBN 978-82-02270193.
* Karl-Eirik Kval, Martin Westersjø, Odd Gunnar Andreassen og Rune Henningsen: *Mangfold Arkivert 16. mars 2014 hos Wayback Machine.*, Cappelen Damm, 2012, ISBN 978-82-02371722.
* Karl-Eirik Kval: *Det store skolesviket - en diagnose og 18 forslag til forbedringer*, Dreyer, 2014, ISBN 9788282651028.
* Karl-Eirik Kval: Med appetitt på flere liv,

Referanser
----------

1. ↑   BIBSYS, NORAF-ID 90959049, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Karl-Eirik Kval Arkivert 17. mars 2014 hos Wayback Machine. - *Cappelen Damm*
3. ↑  NRK Ytring Livsfjern og upraktisk matematikk 19.03.2014
4. ↑  VG Ny linje i norsk skole kronikk av Karl-Eirik Kval 14.03.2014
5. ↑  aftenposten.no Fritt frem for skulk En helt vanlig dag i norsk skole: 11 av 27 elever møter opp 14.mar. 2014
6. ↑  VG Ny linje i norsk skole
7. ↑  nationen.no  Arkivert 24. mars 2014 hos Wayback Machine. *Elevenes frihet til å gi f...*
8. ↑  aftenposten.no Fritt frem for skulk En helt vanlig dag i norsk skole: 11 av 27 elever møter opp 14.03.2014
9. ↑

Eksterne lenker
---------------

* (no) Publikasjoner av Karl-Eirik Kval i BIBSYS

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Elsa Aanensen** (født 16. juli 1975) er en norsk skuespiller og kunstnerisk leder i Scenekraft i Haugesund.

Hun har en tre-årige utdannelse fra Liverpool Institute for Performing Arts (LIPA) fra skolens første kull som ble uteksaminert i 1998. I 2003 tok hun et semester ved Lee Strasberg Theatre and Film Institute i New York City.

I 2009 opprettet hun teatergruppen Scenekraft i Haugesund.

Hun startet sammen med Camilla Belsvik frigruppen Teater Syklus i 2000, og har ellers tilknyttet Oslo Nye Teater, Haugesund Teater, Radioteatret, Bømloteateret og turnert med Teater Joker, Oslo Familieteater og Snippen Teater.

I perioden 2013 - 2017 var hun teatersjef ved Brageteatret.

Roller (utvalg)
---------------

* *Glamour for Goebbels* (Kirsten Heiberg), (2008) Det Åpne Teater 2009
* *Cabaret* (Sally Bowles) Scenekraft 2009
* *Klosteret* (Gabriella) av Jo Strømgren 2009

Regi/manus
----------

* *Havet har meg*, historien om Amerikafarerne, Scenekraft 2010

Referanser
----------

1. ↑   snl.no[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Egen hjemmeside med mer fullstendig CV
* Scenekrafts hjemmeside
* Teater Syklus hjemmeside
* Omtale på kulturnett[*død lenke*]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** BIBSYS **·** VIAF
 |
**Karl-Erik Wahlberg** (født 31. mars 1874 i Stockholm, død 1. august 1934 i Stockholm) var en svensk sportsutøver som deltok i de olympiske vinterleker 1924 i Chamonix.

Wetterström vant en olympisk sølvmedalje i curling under Vinter-OL 1924 i Chamonix. Han var med på de svenske laget som kom på andreplass i curlingturneringen bak Storbritannia. De andre på det svenske laget var Johan Åhlén, Ture Ödlund, Carl Petersén, Carl-Axel Pettersson, Erik Severin, Victor Wetterström og Carl Kronlund.

Tre nasjoner deltok i curlingturneringen som av mange kilder har fremstått som en demonstrasjonsgren, men i februar 2006, noen få dager før de olympiske leker i Torino åpnet, erklærtre IOK at curling var en del det av offisielle olympiske programmet i 1924.

OL-medaljer
-----------

* 1924 Frankrikes flagg Chamonix - Sølv Sølv i curling Sveriges flagg Sverige

Referanser
----------

1. 1 2   oppført som Karl Wahlberg, sok.se[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Karl-Erik Wahlberg – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Karl-Erik Wahlberg – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (sv) Karl-Erik Wahlberg – Sveriges olympiske komité Rediger på Wikidata

* (en) Karl-Erik Wahlberg – World Curling Federation Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Lawrie Philip Sancez** (født 22. oktober 1959 i Lambeth i England) er en tidligere nordirsk fotballspiller og senere -trener. Hans far er fra Ecuador og hans mor fra Nord-Irland.

Karriere som spiller
--------------------

Sanchez begynte sin karriere i Reading i 1978 og spilte 261 kamper og scoret 28 mål. Han spilte i Reading fram til 1984 da han gikk til Wimbledon FC for 30 000 pund. i 1985 scora Sanchez målet som gjorde at Wimbledon rykka opp fra 2. divisjon til den øverste divisjonen, gamle 1. divisjon. 

Han ble matchvinner i FA-cupfinalen i 1988 da de spilte mot Liverpool FC.

Han spilte tre kamper for Nord-Irland. Han ble også invitert til å spille for det ecuadorianske landslaget, men sa nei på grunn av avstanden fra Nord-Irland.

Trenerkarriere
--------------

Sanchez ble spillende manager i den irske klubben Sligo Rovers i 1994 og i den første sesongen førte han dem til semifinale i den irske cupen i 1995.

I 1996 returnerte han til Wimbledon og var trener for deres reservelag. Han trente dem i fire år før han ble manager i Wycombe Wanderers i 1998. I 2001 kom klubben til semifinalen i FA-cupen. De tapte 1–2 mot Liverpool, men holdt dem lenge til 0–0. 

I januar 2004 ble Sanchez oppnevnt til nordirsk landslagssjef. Han gav seg som sjef i mai 2007 etter at Nord-Irland balt annet har vunnet over England, spilt uavgjort mot Portugal hjemme i kvalifiseringen til fotball-VM 2006 og slått Spania og Sverige hjemme i kvalifiseringen til fotball-EM 2008.

Han ble i 2007 ny manager i Fulham. Han måtte gå av på grunn av dårlige resultater i desember samme år.

Referanser
----------

1. ↑   FBref, FBref spiller-ID 2fd8fd97[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Lawrie Sanchez – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) Lawrie Sanchez – national-football-teams.com Rediger på Wikidata

* (en) Lawrie Sanchez – Soccerbase.com (manager) Rediger på Wikidata

* (en) Lawrie Sanchez – FBref Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Elsa Brita Marcussen** (født 2. februar 1919 i Stockholm, død 17. desember 2006) var en svenskfødt, norsk filmkritiker og kulturarbeider.

Hun var datter av statsminister Per Albin Hansson. I hjembyen var hun journalist i *Morgon-Tidningen* 1936–45 inntil hun flyttet til Norge etter den andre verdenskrig. Hun var sekretær i Kirke- og undervisningsdepartementet 1949–51, redaktør av bladet *Filmdebatt* 1951–56, filmanmelder (*Filmrevyen*) etter Sigurd Evensmo for NRK radio, journalist i *Arbeiderbladet* og *Film & kino*. Marcussen var også kinosjef og kulturarbeider i Eidsvoll og ansatt ved Voksenåsen AS der hun også satt i representantskapet. På 1990-tallet var hun filmmedarbeider i bladet *Foreldre og barn*.

Hun ledet Norsk Filmkritikerlag 1963–1966 og 1986–1990, og satt i juryen for Filmkritikerprisen. Hun ledet Norsk Filmsamfunn 1951–1961, Norsk Barnefilmnemnd 1960–1981, Skolekinoutvalget 1982–1985 og Landslaget for medieundervisning 1975–1981. I 1974 trakk hun seg i protest fra barnefilmkomiteen etter at Dizzie Tunes fikk statsstøtte til filmen *Hurra-ta-ta*.

Internasjonalt var hun president i International Centre of Films for Children 1963–1971, og visepresident i Prix Jeunesse 1964–1974. Som innvandret svenske var hun leder i Norsk-Svensk Forening og medlem av representantskapet i Foreningen Norden. Hun skrev flere publikasjoner om film, blant annet *På kino i kveld*. I 1989 opprettet hun «Elsa Brita Marcussens mediestipend».

Priser og hederstegn
--------------------

* 1986 Kommandør av Nordstjerneordenen
* Gullstrimmelen fra Norske Kinosjefers Landsforbund
* 1986 Dalgards kritikarpris
* Österreichische Ehrenkreuz für Wissenschaft und Kunst 1. Klasse,
* Médaille d'Argent de la Jeunesse et des Sports, Frankrike,
* Mérite Cinématographique Chevalier de la Fédération Nationale des Cinéma Français
* 1989 Haugesunds kommunes ærespris «Satyren»
* 1998 Kulturdepartementets stipend til eldre fortjente kunstnere

Referanser
----------

1. ↑   filmfestivalen.no, besøkt 26. oktober 2020[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  *Elsa Brita Marcussen 75 år* i Aftenposten (12.1.1994)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Svenskt kvinnobiografiskt lexikon **·** BIBSYS **·** VIAF **·** ISNI **·** SUDOC
 |
Inngangspartiet til Otard.
**Otard** er et konjakkhus. Huset har ikke egne vinmarker og virksomheten drives som negociant.

Historie
--------

Otard promoterer selv tydelig sine røtter tilbake til den norske vikinghøvdingen Ottar, også kalt Ottar Jarl. Ottar skal ha blitt landsforvist fra Tromsø av Harald Hårfagre i 849 på grunn av sitt hissige temperament, flyktet til Skottland, og etablerte seg der. Der tjente han Alfred den store, Englands konge. Hans etterkommere ble en adelig slekt, som tjente flere engelske konger. 

Da Kong Jakob II av England ble avsatt i 1688 og rømte fra England til Frankrike der han ble godt tatt imot av Ludvig XIV. James Otard de la Grange, en av Ottars etterkommere, fulgte kongen til Frankrike, og gikk også inn i franskekongens tjeneste. James' etterkommere ble landeiere, og Jean Baptiste Antoine Otard (f. 1763) grunnla i 1795 handelsselskapet **Otard Cognac**, og i 1796 kjøpte han slottet Château de Cognac på auksjon, et slott med nesten 1 000 års historie. Slottet kjøpte han sammen sine partnere, brødrene Léon og Jean Dupuy. Otard var også ordfører i byen Cognac i 20 år, fra 1804 til 1824.

Produkter
---------

* VS
* VSOP
* Napoléon
* XO Gold
* 1795 Extra
* 55
* Jade

Referanser
----------

1. ↑  «Chateau de Cognac og Otard Cognac». Aperitif. 14.04.2004. Arkivert fra originalen 27. september 2007. Besøkt 20.04.2007.

Eksterne lenker
---------------

* Hjemmeside
**Karl-Erik Nedregaard** (født 1973 i Bømlo) er en norsk koreograf, pedagog og danser. Han er førsteamanuensis ved Norges Dansehøyskole, Høyskolen Kristiania og ved Kunsthøgskolen i Oslo. Han er utdannet fra Statens balletthøgskole (1996) og har studert jazzdans i Los Angeles, New York og Stockholm.

Han debuterte i musikalen *A Chorus Line* i Oslo i 1996. Året etter begynte han som danser i Oslo Danse Ensemble. Her virket han fram til 2014 og deltok i ti helaftens produksjoner og fire turneer for Riksteateret. Sammen med Knut Arild Flatner koreograferte han seks bestillingsverk for ensemblet.

Han utgjør sammen med Knut Arild Flatner koreografduoen *Subjazz*, som siden 2001 har vært en stiftelse. Subjazz omtales som pionerer i utviklingen av samtidsjazz som dansesjanger. Fuoen har bak seg flere helaftens produksjoner, blant annet *Bloom*, som var på turné med Riksteatret i 2011.

Flatner og Nedregaard har vært koreografer i TV Norges programmer *Dansefeber* og *So You Think You Can Dance Scandinavia*.

Referanser
----------

1. 1 2  Tor Henning Pedersen: «Pardanserne», i *Blikk* nr. 1, 2002.
2. ↑  «Karl Erik Nedregaard». Høyskolen Kristiania. Besøkt 19. mars 2020.
3. 1 2 3 4  Omtale på nettstedet til Kunsthøgskolen i Oslo; besøkt 28. mai 2021.
4. 1 2  Om *Subjazz* Arkivert 14. juni 2021 hos Wayback Machine. på nettsidene til Dansens hus; besøkt 28. mai 2021.
5. ↑  Kjølstadmyr, Inger Marie. «Juletradisjon med forbedringspotensial». *Dagsavisen*. Besøkt 19. mars 2020.
6. ↑  Rykkje, Karin (7. april 2011). «Våryr jazzdans». *Sunnmørsposten*. Arkivert fra originalen 19. mars 2020. Besøkt 19. mars 2020. «Danserne er mellom 19 og 25 år, og er håndplukka av Knut Arild Flatner og Karl-Erik Nedregaard i Subjazz.»

Eksterne lenker
---------------

* Karl-Erik Nedregaard hos Sceneweb
**Laxsjön** er en innsjø i Bengtsfors kommune i Västra Götalands län, Sverige. Sjøen gjennomstrømmes av Upperudsälven, og inngår i Dalslands kanal.

Sjøens økologiske status betegnes som "moderat" (svensk: "måttlig"). I 2017 var det vedtatte målet å oppnå «god» økologisk status i 2021. Dette foreslås nå (2021) revidert, til å oppnås i 2033.

Laxsjön har relativt klart og kaldt vann. Breddene domineres av fjell og steinstrender, men det finnes også noen grunnere viker spesielt i nord og øst. Midt i innsjøen stikker halvøya Baldersnäs ut. Denne halvøya er vernet som naturreservat. På den ytterste odden er det tilrettelagt leirplass.

Det finnes en rekke fiskeslag i sjøen, blant annet lake og stor abbor. Årlig fanges det også ørret på tre–fem kilo.

Referanser
----------

1. ↑  «Min karta». Lantmäteriet. Besøkt 31. mai 2021.
2. ↑  «Laxsjön». *Vatteninformationssystem Sverige*. Länsstyrelserna. Besøkt 31. mai 2021.
3. ↑  «Laxsjön (i Dalsland)». *Cinclus C sportsfiskeguide*. Cinclus C. Besøkt 31. mai 2021.
***Another Code: Two Memories***, kjent i Nord-Amerika som ***Trace Memory***, er et hjernetrim-eventyrspill utviklet av Cing og utgitt av Nintendo til Nintendo DS. Det ble utgitt i Japan februar 2005, i Europa juni 2005 og i Nord-Amerika september 2005. En oppfølger, *Another Code: R*, ble utgitt til Wii i 2009.

*Another Code* handler om Ashley Mizuki Robbins, ei 13 år gammel jente, som drar til den fiktive øya Blood Edward Island for å lete etter sin far. Kort tid etter at Ashley og reisefølget går i land på øya, forsvinner vergen hennes og deretter skipperen som fraktet dem dit. Spillmekanikkene sentrerer om å løse gåter som Ashley kommer over når hun navigerer gjennom lokasjonene på øya. Spillet fikk hovedsakelig moderate til positive anmeldelser. Det fikk positiv kritikk for bruken av kontrollmetodene til Nintendo DS, historien og den håndtegnede grafiske stilen, men negativ kritikk for uoriginale gåter og den korte lengden på spillet.

Referanser
----------

1. ↑  «Trace Memory for DS Reviews». Metacritic. Besøkt 8. mars 2020.
2. ↑  «Deilige sommerminner». VG. 18. juli 2005. Besøkt 8. mars 2020.
3. ↑  «Another Code: Two Memories». Eurogamer. 1. juli 2005. Besøkt 8. mars 2020.
4. ↑  «ANMELDELSE: Another Code: Two Memories». Gamer.no. 27. juni 2005. Besøkt 8. mars 2020.

Eksterne lenker
---------------

* Offisiell europeisk nettside
* Offisielt japansk nettside (på japansk)

Portal: Videospill
**Karl-Edwin Manshaus** (født 19. februar 1940) er en norsk jurist, direktør og tidligere departementsråd. 

Manshaus er utdannet jurist og begynte sitt yrkesaktive liv som dommerfullmektig. Han gikk deretter inn i statsforvaltningen, der han særlig har arbeidet med utformingen av lovverk for petroleumsvirksomheten. Han arbeidet som jurist i Industridepartementets oljeavdeling. Senere spilte Manshaus en sentral rolle i etableringen av Statoil og ved opprettelsen av Oljedirektoratet. Han ble i 1978 ekspedisjonssjef i Olje- og energidepartementet. Fra 1988 til 2004 var Manshaus departementsråd i Olje- og energidepartementet.

I november 2004 tiltrådte Manshaus som direktør i ConocoPhillips med ansvar for kommunikasjon og myndighetskontakt i Europa og Vest-Afrika.

Kongen utnevnt 18. februar 2005 Manshaus til ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden for embetsfortjeneste.

Referanser
----------

1. ↑  «Lars Takla fratrer i ConocoPhillips Norge» Arkivert 7. oktober 2006 hos Wayback Machine. ConocoPhillips, 15. november 2004.
2. ↑  «St. Olavs Orden til Manshaus» Arkivert 7. oktober 2006 hos Wayback Machine. ConocoPhillips, 21. februar 2005.
3. ↑  «Tildeling av ordener og medaljer: Søk i arkivet», Kongehuset.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Prabook
 |
**Ludvik Buland** (født 6. mai 1893 i Hegra i Nord-Trøndelag, død 5. februar 1945) var en norsk fagforeningsmann.

Han var sønn av småbruker og sagbruksarbeider Gunnar Lorentsen Buland (1871–1947) og hans kone Kristine Ingebrigtsdatter Kleivgjerdet (1868–1955). Etter folkeskole og handelsskole ble han i 1914 ansatt i NSB i Trondhjem, hvor han ble forfremmet til stasjonsformann. Ved utbruddet av den andre verdenskrig var han formann i Norsk Jernbaneforbund, og sluttet seg til fagopposisjonen av 1940. Partipolitisk var Buland organisert i Norges Kommunistiske Parti.

Den 28. september 1940 ble han plassert i ledelsen for AFL og erstattet Nic Næss, som var blitt fjernet av okkupanten, som nestformann. Da nazifiseringskampanjen ble iverksatt sommeren 1941 sto Buland i spissen for AFLs motstand mot dette, noe som førte til at han ble arrestert og forsøkt avsatt. At dette mislyktes var viktig for at AFL-formann Jens Tangen havnet i motsetningsforhold til okkupanten og NS. I forbindelse med melkestreiken, som ble det endelige vendepunktet for AFLs legalitet, 10. september 1941 ble Buland sammen med fire andre fagforeningsledere dømt til døden i en tysk standrett. Viggo Hansteen og Rolf Wickstrøm ble henrettet, mens Buland, Harry Vestli og Josef Larsson ble benådet og idømt livsvarig tukthus. Buland døde i en Nacht und Nebel-leir ved Coswig i Tyskland kort tid før krigens slutt.

Referanser
----------

1. ↑  Christophersen, Egil (1995). «Buland, Ludvik». *Okkupasjonsår i Stjørdalsbygdene 1940–45*. 2. Stjørdal. s. 432.
2. ↑  Ottosen, Kristian (red.) (2004). *Nordmenn i fangenskap 1940–1945* (2 utg.). Oslo: Universitetsforlaget. s. 156. ISBN 82-15-00288-9.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Ludvik Buland i Norsk biografisk leksikon

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Prabook **·** Historisk befolkningsregister **·** Geni **·** Fangeregisteret **·** Våre falne

 |

Portal: Andre verdenskrig
**DS «Pelle»** er et norsk dampskip. Hun ble bygget i 1882 av Motala Mek. Verkstad som «Pippi» i Sverige som lystyacht for grosserer og bryggerieier Herman Eger i Kristiania. Hun var på 11,82 bruttotonn, hadde en lengde på 43,2 fot og ble drevet av en dampmaskin på 15 hk.

Eieren døde kun et halv år senere etter hun ble ferdigstilt, og i 1883 ble skipet solgt til kapteinen Thomas M. Strømberg på Hisøy for 9000 kroner, og ble omdøpt til DS «Pelle». Det var eier av Hove gård, Hans Aalholm som sto for betalingen. Skipet ble brukt som transportskip fra gården på Tromøy til Arendal sentrum. Det ble så solgt til kaptein Andreas Terkildsen som startet med faste rutetider og opprettet et aksjeselskap. Etter en ombygging i 1902 hadde hun plass til 62 passasjerer. Jacobsen og Thorsen kjøpte henne i 1910 for 9250 kr, og fortsatte fergedriften frem til 1961. Opphøret skyltes både broforbindelsen med Tromøybrua til fastlandet og det faktum at hun var i dårlig forfatning. I 1964 forlot skipet Arendal på slep, da hun ble kjøpt av en interesseforenig i Oslo for 5250 kr. Skipet hadde i sin tid hele tre forlis, og i 1978 ble båten satt på land i en svært dårlig tilstand. Stiftelsen D/S Pelle ble opprettet i Arendal i 2007, med formål å få Pelle tilbake til Arendal og få restaurert henne. Hun ble kjøpt av stiftelsen for 100 kr i 2017, og desember samme måned var hun tilbake i Arendal.

Den opprinnelige dampmaskinen til Pelle befinner seg på Norsk Teknisk Museum i Oslo.

I 1991 ble «Pelle» erklært verneverdig av Riksantikvaren, og i 2018 ble hun vernet av samme instans med begrunnelse: «På bakgrunn av en samlet vurdering av fartøyets historie, alder/epoke, autensitet [sic], geografiske tilhørighet, historiske betydning og organisatoriske forhold rundt fartøyet, vurderer Riksantikvaren at D/S "Pelle" oppfyller kriteriene som ligger til grunn for status som vernet skip.»

Referanser
----------

1. ↑  Arendals Tidende - Pelle(t) seg hjem til Arendal/
2. ↑  «Oversikt over vernete og fredete fartøy per 23. juli 2018» (PDF). Riksantikvaren. 23. juli 2018. Besøkt 5. januar 2019.
3. ↑  Stiftelsen DS Pelle på Facebook

Eksterne lenker
---------------

* Norsk Veteranskibsklub om DS «Pelle» Arkivert 16. august 2018 hos Wayback Machine.

| * v
* d
* r
Gjenværende dampskip i Norge |
| --- |
| «Ammonia» **·** «Ara» **·** «Bjoren» **·** «Borgenes» **·** «Børøysund» **·** «Engebret Soot» **·** «Forlandet» **·** «Hansteen» **·** «Hestmanden» **·** «Kysten» **·** «Oster» **·** «Pasop» **·** «Pelle» **·** «Skibladner» **·** «Southern Actor» **·** «Stavenes» **·** «Stjernen» **·** «Stord 1» **·** «Styrbjørn» **·** «Suldal» **·** «Thorolf» **·** «Turisten» |