recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Apokatastasis** er en tese innen kristen teologi som innebærer troen på at alle blir frelst til slutt. Synet har spesielt oppslutning innenfor liberalteologien. Bibelsk henter tilhengerne grunnlag fra 1 Kor 15:28, Kol 1:20 og Fil 2:9-11:

"*Men når alt er han underlagt, skal òg Sonen sjølv gje seg inn under Gud som har lagt alt under han, og Gud skal vera alt i alle.*" 1 Kor 15:28

"*Og ved ham forsone alle ting med seg selv, alt i himmelen og på jorden, da han skapte fred ved hans blod, på korset.*" Kol 1:20

"*Derfor har Gud høyt opphøyet ham og gitt ham navnet over alle navn, for at hvert kne skal bøye seg i Jesu navn, i himmelen, på jorden og under jorden, og hver tunge bekjenne: Jesus Kristus er Herre, til Gud Faders ære!*" Fil 2:9-11

Selve navnet **apokatastasis** er gresk for gjenopprettelse, men fungerer i teologien som en forkortelse av begrepet *apokatastasis panton* (alle tings gjenopprettelse). Blant Bibelens greske kanoniske skrifter forekommer ordet kun i apostlenes gjerninger 3:21. Ordet finnes også i Filipevangeliet, et av de apokryfe evangeliene, men det er uvisst hvilket omfang det har her.

Referanser
----------

1. ↑  Frithiof Dahlby och Lars Åke Lundberg: *Nya kyrkokalendern*, Verbum Förlag AB, 1983, ISBN 9152602974

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Nationalencyklopedin
 |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Nationalencyklopedin
 |
**Internasjonal Dugnad** er den norske avdelingen av den verdensomspennende organisasjonen Service Civil International (SCI). Internasjonal Dugnad er en fredsorganisasjon som organiserer internasjonale frivillige dugnadsleirer i Norge og formidler frivillige til SCIs og partnerorganisasjoners dugnadsleirer i utlandet.

Grunntanken er: Når mennesker lever og arbeider sammen på et prosjekt, så skapes det forståelse mellom dem og barrierer brytes ned. Dessuten kan internasjonale dugnadsleirer være en øvelse i demokrati og samarbeid. Samtidig gjør de frivillige leirdeltakerne en innsats for et ideelt prosjekt som ikke kunne gjennomføres uten frivillig arbeid.
I tillegg til frivillig arbeid har leirene ofte temaer som for eksempel: fred, nedrustning, internasjonal solidaritet, etniske minoriteter, flyktninger, kulturminner, arkeologi, barn, funksjonshemmede, miljø- og naturvern.

IDs og SCIs leirer har oftest en varighet på 2-4 uker. Hvem som helst kan delta, hvis han/hun har fylt 18 år (for leir i Norge 16 år). For leir i Afrika, Asia og Latin-Amerika stilles spesielle krav.

ID sender også langtidsfrivillige til prosjekter som kan vare mellom tre og tolv måneder. For langtidsfrivillige gjelder spesielle betingelser.

Internasjonal Dugnad er medlem i Norges Fredsråd og FOKUS (Forum for kvinner og utviklingsspørsmål)

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* (no) Internasjonal Dugnad på Facebook Rediger på Wikidata

* (no) Internasjonal Dugnad på Instagram Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** Brønnøysundregistrene
 |
**Intern spøk** betegner en spøk som klart er rettet mot personer som er «på innsiden» av en sosial gruppe, profesjon eller annen gruppe av personer med en felles forståelse, en esoterisk spøk. Den er bare morsom for de som kjenner bakgrunnen for spøken. Slike spøker kan eksistere i små sosiale nettverk, som en vennegjeng, eller de kan være felles for en hel profesjon, f.eks. folk innen filmindustrien. En bok utgitt i 1998 inneholdt nesten 2000 slike spøker fra populære medier.

En intern spøk kan bidra til å styrke fellesskapsfølelsen, noen ganger, men ikke alltid, på bekostning av de som er utenfor. Noe av styrken ved en slik spøk er at målgruppen vet at det finnes folk som ikke skjønner den. Den fungerer som en kryptisk allusjon til noe man har felles.

Referanser
----------

1. ↑  Bill van Heerden (1998): *Film and Television In-Jokes: Nearly 2,000 Intentional References, Parodies, Allusions, Personal Touches, Cameos, Spoofs and Homages*, McFarland & Co. ISBN 978-0-7864-3894-5
2. ↑  Paul Brooks Duff (2001): *Who Rides the Beast?: Prophetic Rivalry and the Rhetoric of Crisis in the Churches of the Apocalypse*, Oxford University Press, ISBN 019513835X
3. ↑  Randy Y. Hirokawa and Marshall Scott Poole (1996): *Communication and Group Decision Making*, Sage Publications, ISBN 076190462X
En **mediebegivenhet**, slikt som det løst er definert ved utviklingen i den moderne bruken, er en anledning eller hendelse, spontan eller planlagt, som tiltrekkers seg prominent dekning av massemedia-organisasjoner, spesielt i TV-nyhetene og i aviser i trykk- eller nettutgave. Det umiddelbare elementet er avgjørende for spontane *mediebegivenheter*, mens det ved planlagte hendelser, som en større tale av en nasjonal leder eller en offentlig demonstrasjon mot en regjeringshandling, mer stoles på at innholdet selv skal løfte hendelsen til mediebegivenhet-status. Når egenpersoner eller grupper forsøker å generere publisitet for dem selv ved en planlagt mediebegivenhet, får hendelsen sjelden den samme omfattede interessen som «naturlige» hendelser får – slike forsøk blir ofte ansett som forsøk på mediemanipulasjon, til tross for bruken av uttrykket «mediebegivenhet» av reklamebyråene eller andre planleggere.

Referanser
----------

1. ↑  The American Heritage Dictionary of the English Language, fjerde utgave. «media event» **(engelsk)**. Houghton Mifflin Company. Arkivert fra originalen 30. september 2007. Besøkt 15. september 2006.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Medieglobalisering** vil si at langt flere mennesker enn tidligere får tilgang til kunnskap, informasjon og underholdning. Internett bidrar i stor grad til denne formen for globalisering.

For barn vil globale medier være som råstoff i barns identitetsdanning. Ca 50 TV-kanaler spesielt rettet mot barn ble introdusert i siste halvdel av 1990-tallet. Mange av disse ble distribuert internasjonalt, blant annet Cartoon Network, Disney Channel og Fox Kids, og blir ofte omtalt som «global children´s television channels» (Tingstad.V. 2006).

Fordelen ved globaliseringsprosessene kan være mer rettferdighet, mindre fattigdom mer kunnskap og demokrati for alle mennesker på kloden. På den andre siden er svært mange mennesker, både i de fattige og de velstående delene av verden fortsatt forhindret fra å nyte godt av de materielle ressursene som andre tar for gitt. Ikke bare de livsnødvendighetene slik som mat, hus, klær og medisiner, men også tilgang til informasjon, kunnskap og underholdning. (Tingstad.V. 2006).
**Allegori over den nederlandske seier i slaget ved Gibraltar den 25. april 1607** (nederlandsk: **Allegorie op de Nederlandse overwinning in de Zeeslag bij Gibraltar op 25 april 1607**) er et maleri fra årene 1615–1630 av Adam Willaerts (1577–1664).

Motiv
-----

På stranden ses en spanjol og en nederlender som kjemper om en stokk. Den elegante spanjolen holder en kårde i høyre hånd mens hatten er i ferd med å gli ham ned over ansiktet. Bak ham står en landsmann og en morian. Nederlenderen forsøker å kutte et stykke av stokken med sin kniv, som for å trekke den korteste enden. Bak ham står en englender og en venetianer, samt et par menn med kroner og betrakter opptrinnet. I bakgrunnen raser et sjøslag foran befestede klipper.

Allegori
--------

Maleriet er en allegori over den nederlandske seieren over de spanske i Slaget ved Gibraltar som fant sted 25. april 1607 i forbindelse med åttiårskrigen. Lignende motiv ses i avbildningen *De strijd om de Gouden Stok*. Willaerts har malt motivet i Utrecht.

Bildet ble solgt anonymt i Amsterdam i 1963, og ble solgt videre i 1965 til Rijksmuseum hvor det nå befinner seg.

Referanser
----------

1. ↑  *De strijd om de Gouden Stok, allegorie op de overwinning van de Hollandse vloot op de Spaanse, bij Gibraltar op 25 april 1607, ca. 1640*, rkd.nl. Besøkt 29. juni 2016
2. ↑  *Allegorie op de overwinning van de Hollandse op de Spaanse vloot bij Gibraltar, 25 april 1607, Adam Willaerts, ca. 1615 - ca. 1630*, hdl.handle.net. Besøkt 29. juni 2016

Portal: Kunst
***From the Ground Up*** er en amerikansk stumfilm fra 1921, regissert av E. Mason Hopper.

Handling
--------

Philena nekter farens forespørsel om å gifte seg med unge Carswell, for å skaffe faren hennes et lån som Mr. Mortimer trenger for å fullføre byggingen av et nytt kontorbygg. Som et resultat blir faren hennes fullstendig ødelagt økonomisk. Men samtidig som byggeplassen for bygningen blir gravd ut, tiltrekkes Philena av Terence Giluley, en fattig arbeider. 

Men Terence blir etter hvert forfremmet til entreprenør. Philena bestemmer seg for å selge sin egen hest for å hjelpe foreldrene, og Terence tilbyr henne 500 dollar for den. Men på en siste tur blir hesten skadet, og må avlives.

Skuespillere
------------

* Tom Moore som Terence Giluley
* Helene Chadwick som Philena Mortimer
* DeWitt Jennings som Mr. Mortimer
* Grace Pike som Mrs. Mortimer
* Hardee Kirkland som Carswell Sr
* Darrell Foss

Referanser
----------

1. ↑  «AFI|Catalog». *catalog.afi.com*. Besøkt 20. januar 2023.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *From the Ground Up* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
**Martin Johannes Huslid** (født 23. mai 1931 i Arnafjord i Vik kommune i Sogn og Fjordane, død 14. februar 1996 i Brussel) var en norsk diplomat.

Han vokste opp i Jølster og tok siviløkonom-eksamen ved Norges Handelshøyskole i 1957 og ble ansatt i Utenriksdepartementet året etter. I perioden 1966-1969 hadde han permisjon fra utenrikstjenesten for å være representant for Norges Eksportråd og Norges Industriforbund ved Fellesmarkedets hovedkvarter i Brussel. Han ble byråsjef i Utenriksdepartentet i 1970 og deltok i de norske medlemskapsforhandlingene med Fellesmarkedet forut for folkeavstemningen om norsk medlemskap i 1972. I 1975 ble han utnevnt til ekspedisjonssjef i Utenriksdepartementets planavdeling.

Fra 1978 var han spesialrådgiver og norsk forhandlingsleder til de internasjonale forhandlingene om en ny økonomisk verdensorden (NØV). I tiden 1982 til 1990 var han ambassadør ved Norges faste delegasjon til EFTA og FNs organisasjoner i Genève. I 1990-1994 var han Norges ambassadør til De forente nasjoner og leder for den norske FN-delegasjonen i New York. I 1995-1996 var han Norges ambassadør til Brussel.

Martin Huslid var kommandør av St. Olavs Orden.

Referanser
----------

1. 1 2   Slekt og Datas Gravminnebase, «Minneside basert på bilder og gravminnedata for Martin Johannes Huslid, født Arnasjord, (23.mai 1931 - 14.februar 1996).», besøkt 15. august 2021[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  NOU 1995: 5: Norsk sør-politikk for en verden i endring, *Regjeringen.no*
3. ↑  Offisielt fra statsråd 9. desember 1994, *Regjeringen.no*
4. ↑  Nekrolog av utenriksråd Bjarne Lindstrøm - Aftenposten 21. februar 1996
5. ↑  Aftenposten 15. oktober 1987

Eksterne lenker
---------------

* Martin Huslid, biografi *Norsk biografisk leksikon*
* Martin Huslid - Allkunne, levande leksikon

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon
 |
***From Hell*** er en amerikansk skrekk-thriller fra 2001 som omhandler Scotland Yards politiinspektør Frederick Abberline (spilt av Johnny Depp), som etterforsker de mystiske drapene på de prostituerte i Londons Whitechapel-distrikt. Grovt sett baserer filmen seg på historien om Jack the Ripper, historiens kanskje mest notoriske og gåtefulle seriemorder.

Handling
--------

I 1888 bor Mary Kelly og noen prostituerte i London. Når vennen deres Ann Crook blir kidnappet, blir de trukket inn i en konspirasjon med lenker til den politiske eliten. Kidnappingen etterfølges av det grufulle drapet på en annen kvinne, Martha Tabram; og det blir tydelig at de prostituerte blir jaktet på. Drapene vekker oppmerksomheten til politi-etterforsker Frederick Abberline fra Whitechapel. Hans kollega, Peter Godley, forsøker å forstå vennens ville teorier.

Deres undersøkelser avslører at drapene blir gjennomført av en utdannet person, på grunn av de presise og nesten kirurgiske metodene som brukes. Abberline konsulterer Sir William Gull, en doktor for den kongelige familien. Under dette møtet avsløres det at Abberline sliter med opium-avhengighet. Gulls oppdagelser, kombinert med hans overordnede som hindrer hans etterforskning, tror Abberline at en farligere og mer organisert konspirasjon enn han opprinnelig trodde. Abberline blir dypt involvert i saken, og han blir underveis forelsket i Mary.

Abberline tror at frimurere muligens står bak disse forbrytelsene. Hans overordnede, en høytstående frimurer selv, suspenderer Abberline. Det avsløres at Gull er morderen. Abberline trekker pistolen sin. Men før han rekker å skyte Gull, blir han slått ut av Ben Kidney - En annen frimurer. Frimurerne forsøker deretter å få eliminert Abberline uten å etterlate seg noen vitner.

Rollebesetning
--------------

* Johnny Depp som inspektør Fred Abberline
* Heather Graham som Mary Kelly
* Ian Holm som sir William Gull
* Robbie Coltrane som sersjant Peter Godley
* Ian Richardson som sir Charles Warren

Referanser
----------

1. ↑  From Hell (2010). *Box Office Mojo*

Eksterne lenker
---------------

* (en) *From Hell* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *From Hell* hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (sv) *From Hell* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) *From Hell* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata

* (en) *From Hell* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *From Hell* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *From Hell* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *From Hell* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *From Hell* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

* (en) *From Hell* på Metacritic Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN
 |
**Martin J-40** er en typisk *jumbo* stålstrengsgitar fra C.F. Martin & Co. med dype toner og stor projeksjon på grunn av den store kroppen. Gitaren er gjennomført i heltre, med rosentre i sarg og bunn, og sitkagran i lokket, som gir både distinkt lyd og samtidig stor bass. Visuelt har den heksagonformede innlegg av perlemor i gripebrettet.

Blant Martins jumbogitarer er J-40 toppmodellen. En variant av J-40 var *Martin J-40 Black*, en svart versjon som ikke lenger er i produksjon. 

Martin J-40 er en gitar bygget for fingerspill, typisk for *singer-songwriters* som ønsker en stor akustisk tone. Den har et *lavprofil* gripebrett av ibenholt, samt smal hals, som gjør den lettspilt. Pickup er ekstrautstyr.

Bakgrunn
--------

Jumbogitarer er historisk resultatet av ønsket om mer lyd enn den tradisjonelle konsertgitaren dreadnought ga. Gitartypen ble opprinnelig utviklet av Gibson.

Referanser
----------

1. 1 2  «The Five Best Jumbo Sized Acoustic Guitars For Serious Musicians». *hubpages.com*. Besøkt 28. november 2015.
2. 1 2  «Martin J-40». *sweetwater.com*. Besøkt 28. november 2015.

Eksterne lenker
---------------

* martinguitar.com: Martin J-40
**Andrew Litton** (født 16. mai 1959 i New York) er en amerikansk dirigent og pianist. 

Andrew Litton begynte å ta pianotimer i en alder av fem år. Han studerte først på Fieldston School i New York og to bachelor og mastergrad i direksjon og piano på Juilliard School. I 1982 vant han en av tidenes yngste vinnere av BBCs internasjonale dirigentkonkurranse. Fra 1988 til 1994 var han sjefdirigent og kunstnerisk rådgiver for Bournemouth symfoniorkester. Han utgav 14 CD-utgivelser med orkesteret, og mottok en Grammy-pris i 1997 for sin innspilling av Waltons *Belshazzar’s Feast*. Fra 1994 til 2006 musikalsk leder og dirigent av Dallas symfoniorkester. 

Han ble i 2003 sjefdirigent i Bergen filharmoniske orkester. Han er også kunstnerisk leder av Minnesota orchestras sommerfest.

Kongen utnevnte 29. mars 2011 Litton til ridder av 1. klasse av Den Kongelige Norske Fortjenstorden «for fortjenstfullt virke for fremme av norsk musikkliv og for Bergen Filharmoniske orkester i særdeleshet.»

Priser og utmerkelser
---------------------

* Æresdoktorgrad fra University of Bournemouth
* 2003 Sanfordmedaljen fra Yale University
* Elgar Society Medal

Utgivelser
----------

* 

* (no) Publikasjoner av Andrew Litton i BIBSYS

Referanser
----------

1. ↑   Discogs, Discogs artist-ID 836588, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w6gk1vxv, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Utnevnelser til Fortjenstordenen, kongehuset.no, 18. april 2011. Besøkt 19. april 2011.
4. ↑  Andrew Litton.com

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Deutsche Biographie **·** Nationalencyklopedin **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NLA **·** NKC **·** BBC Things **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |
**Andrew George Latta McNaughton** (født 25. februar 1887, død 11. juli 1966) var en canadisk offiser og diplomat.

Han ble født i Moosomin, Saskatchewan (da del av Nordvestterritoriene), og studerte først ved Bishop's College School i Lennoxville, Quebec før han begynte på ingeniørstudiet ved McGill University i Montréal. Han vervet seg i militsen i 1909 og ble sendt til Europa som del av Det canadiske ekspensjonskorpset ved utbruddet av første verdenskrig i 1914. Her bidro han til å utvikle artilleriteknikker og ble såret to ganger. Da freden kom var han øverstkommanderende for det canadiske artillerikorpset. I 1920 vervet han seg til den regulære hæren og i 1929 ble han generalstabssjef for den canadiske hæren og like etterpå kansellerte han Defence Scheme No. 1.

Han fortsatte i stillingen som generalstabssjef under andre verdenskrig og var delansvarlig for det katastrofale Diepperaidet i 1942. McNaughton hadde også ansvar for planleggingen av «Operasjon Jupiter», Churchills plan om å frigjøre Norge i 1942 som aldri ble gjennomført. Han ble ofte kritisert av britiske generaler og hans standpunkt for verving snarere enn verneplikt gjorde at han røk uklar med forsvarsministeren James Ralston. McNaughton sa opp generalstabsstillingen sin i 1943.

På grunn av hans standpunkt mot verneplikt hadde han et godt forhold med statsministeren William Lyon Mackenzie King, som ville ha McNaughton utnevnt til den første canadiskfødte generalguvernør. I stedet ble McNaughton forsvarsminister da Ralston ble tvunget til å si opp på grunn av den canadiske vernepliktskrisen i 1944. Men McNaughton ble tilslutt tvunget til å innføre verneplikt likevel. Han ble ikke valgt inn i Parlamentet i 1945 og sa opp forsvarsministerstillingen.

Etter krigen var han del av FNs atomenergikommisjon og var canadisk FN-ambassadør, samt flere andre internasjonale komiteer.

Hans barnebarn, generalløytnant Andrew Leslie, ble hærsjef i Canadas forsvar.

Referanser
----------

1. 1 2   Autorités BnF, BNF-ID 12912773t[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Find a Grave, oppført som Andrew George Latta McNaughton, Find a Grave 11891094, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w6jx012d, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   www.junobeach.org[Hentet fra Wikidata]
5. ↑   www.ieee.org[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Canadian Encyclopedia **·** Prabook **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data)
 |

Portal: Andre verdenskrig
**Martin Jakš** (født 6. september 1986) er en tsjekkisk langrennsløper.

Han begynte sin internasjonale karriere med i 2003 med deltakelse i FIS-renn og juniorverdensmesterskapet i Stryn. Nevneverdige resultater oppnådde han først i 2005 under junior-VM i Rovaniemi, der han ble nummer fem på jaktstarten og 11 på 10 km. I februar 2006 deltok han igjen i junior-VM, og tok sølvmedaljen på 10 km (bare slått av Petter Northug). I jaktstarten tok han bronse.

Han debuterte i verdenscupen i desember 2005 ved å bli nummer 46 på 15 km i Nové Město. De første verdenscuppoengene tok han i januar året etter, da han ble nr. 25 på samme distanse i estiske Otepää. Per 14. desember 2008 er hans beste individuelle plassering en 3.-plass fra prologen (3,3 km) under verdenscupfinalen i Bormio i mars 2008.

Under OL 2010 i Vancouver gikk han på det tsjekkiske laget som ble nummer tre på 4 x 10 km stafett.

Referanser
----------

1. 1 2   Tsjekkias nasjonale autoritetsdatabase, NKC-identifikator xx0192945, besøkt 23. november 2019[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Martin Jakš – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Martin Jakš – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Martin Jakš – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Martin Jakš – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (cz) Martin Jakš – Tsjekkias olympiske komité Rediger på Wikidata

* (en) Martin Jakš – FIS (langrenn) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** NKC
 |
**St. Croix Idrettsforening** (stiftet 11. januar 1914) var et norsk idrettslag fra bydelen St. Croix i Fredrikstad. Klubben drev i sine tidlige år først og fremst med friidrett, men ble etterhvert mest kjent som bandyklubb.

Ved 20-års jubileet i 1934 ble St. Croix betegnet som «byens eksklusive idrettsforening – en aldeles ypperlig liten friidrettsforening.» Klubben hadde da 120 medlemmer. Tormod Ulleberg var klubbens eneste norgesmester.

St. Croix drev med bandy fra 1932 til 1976, og var i mesteparten av tiden Fredrikstads eneste bandyklubb. Sammen med Fredrikstad Fotballklubb og Gleng Fotballklubb stiftet St. Croix Østfold Bandykrets den 27. januar 1935. Kjente medlemmer var Tore Nilsen, Per Kristoffersen og Egil Olsen. St. Croix hadde tilhold på Wiesebanen.

Klubben må ikke forveksles med St. Croix Innebandyklubb (stiftet 1995).

Referanser
----------

1. ↑  Morten Dehli (1960). *Fredrikstad bys historie 1914-1940*. Fredrikstad. s. 501-502.
2. ↑  Tor Fr. Sparre-Enger (22. januar 2005). «Bandy - sporten som smeltet». Fredrikstads Blad. Besøkt 19. september 2011.
Mastekranen på Holmen på et maleri av I.C. Dahl fra 1830, Thorvaldsens Museum
**Mastekranen på Holmen** er en mastekran på Holmen i København. Den er bygget under Frederik V i perioden 1748–1751 under ledelse av arkitekt Philip de Lange. 

Ved første øyekast ligner den et tårn med en tømmerkonstruksjon på toppen, men i virkeligheten er selve kranen en konstruksjon som går fra bakken og hele veien opp. Stenbygningen er der for å beskytte det meste av tømmeret mot sol, vær og vind. Den øverste, synlige trekonstruksjonen er bundet sammen med rep for å sikre en holdbar og elastisk konstruksjon.

Selv om Mastekranen «bare» er et stykke verktøy, er det gjort en del ut av det arkitektoniske. Blant annet er høyden på vinduene ikke like – de blir lavere og lavere for hver etasje for å gi inntrykk av en meget høy bygning.

Mastekranen er fredet.

Referanser
----------

1. ↑  «Sag: Holmen» **(dansk)**. Fredede & bevaringsværdige bygninger / Slots- og Kulturstyrelsen. Besøkt 15. juli 2018.

Eksterne lenker
---------------

* Verker av Philip de Lange
* Mastekranen.dk Arkivert 29. august 2018 hos Wayback Machine.

Portal: Danmark
Kinas provisoriske regjerings område i rosa, sør for Mengjiang og Manchukuo
 **Kinas provisoriske regjering**  (中華民國臨時政府; pinyin: *Zhōnghuá Mínguó Línshí Zhèngfǔ*; japansk: *Chūka Minkoku Rinji Seifu*), med sin hovedstad i Beijing, ble opprettet som en marionettregjering av Japan den 14. desember 1937, og styrte noen av de områder i det nordlige Kina som japanerne hadde erobret under den annen sino-japanske krig, det vil si Hebei, Shandong, Shanxi, Henan og Jiangsu. 

Regjeringens president var Wang Kemin (1879–1945). Han hadde tidligere vært finansminister i Kuomintangs regjering.

Den ble offisielt inkorporert i den japanskvennlige nasjonalistregjeringen i Nanjing den 30. mars 1940, men forble *de facto* en egen enhet helt til krigens slutt i 1945. 

Den jevne kineser i det område regjeringen dekket hadde ikke tillit til dette styret. Det ble ikke mer troverdig ved at japanerne lot være å overføre noen reell myndighet til den provisoriske regjeringen. Dermed fungerte den i praksis bare som en japansk propagandastørrelse. 

Regjeringens sikkerhet ble først knyttet til en politistyrke på 5000 mann. En hærstyrke ble organisert fra mai 1938 av, knyttet til et japanskdrevet militærakademi i Tongzhou. I september 1939 var oppbyggingen fullført. Hæren bestod av 13 200 mann i åtte infanteriregimenter på 1 650 mann hver. Seks av regimentene var organisert i tre brigader med to regimenter hver og kommandert av en kinesisk generalmajor med en japansk rådgiver. Dessuten ble det dannet en livvaktstyrke på 400 mann for å beskytte regjeringsfolk etter at alle Wang Kemins japanske livvakter ble drept i tjeneste.

Litteratur
----------

* John M. Jennings: *The Opium Empire: Japanese Imperialism and Drug Trafficking in Asia, 1895-1945*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
***Lærerinne på vift*** er en svensk film fra 1941, i regi av Börje Larsson. Hovedrollene spilles av Karin Ekelund, Allan Bohlin, Georg Rydeberg og Gull Natorp.

Handling
--------

Karin Berggren er en streng lærer ved Sunninge flickpension, en fremtredende internatskole for jenter som holder til ved et ærverdig gammelt slott ved Skåne i Sør-Sverige. Skolen venter på sønnen til grunnleggeren, som skal komme på inspeksjon. Kvelden før den planglte inspeksjonen går Karin og en kollega til en nattklubb i København. Når hun hører en sanger fremføre en sang, ønsker hun å se om hun muligens kan synge bedre? Karin går seg på scenen og begynner å synge. Dette blir møtt av jubel, og stående applaus.

Etterpå får Karin tilbud om oppdrag ved nattklubben, og godtar dette. Hun håper å kunne samle inn nok penger for å dekke underslag av skolens penger utført av en kollega, som nylig har blitt oppdaget. På dagtid er hun fransk-lærer, og om kvelden er hun en forførende nattklubb-sangerinne i København - under kallenavnet Lucy Phillips. Når grunnleggerens sønn Peter besøker skolen dagen etter, forsøker han å få slutt på hennes sang-karriere - overbevist om at dette ikke passer seg for en skole-lærer. Karins nye liv blir snart oppdaget ved skolen, og skandalen er et faktum. Kollegaer samles for å diskutere hennes fremtid der. Men hun har allerede reist til København for å opptre.

Rolleliste (i utvalg)
---------------------

* Karin Ekelund – Karin Bergengren, lærerinne
* Allan Bohlin – Peter Kullby
* Georg Rydeberg – doktor Bror Viberg, lærer
* Gull Natorp – frøken Kristin Bruuhn, rektor for Sunninge flickpension
* Eric Gustafson – Jens Worms-Pedersen, direktør for nattklubben Natuglen i Köpenhamn
* Hugo Björne – styrelseordfører for flickpensionen, greve
* Eric Abrahamsson – Napoleon Bengtsson, vaktmester
* Hjördis Petterson – frøken Hedberg, lærerinne
* Diana Miller – nattklubbssanger
* Liane Linden – Astrid, elev
* Karin Nordgren – Gertrud Norell, elev
* Ulla Hodell – Marianne, elev
* Helga Hallén – dansk journalist
* Ragnar Widestedt – dansk journalist
* Sigge Fürst – «den store»
* Artur Rolén – hans help
* Ester Textorius – frøken Boman, lærerinne
* Wiktor «Kulörten» Andersson – dansk journalist
* Richard Lund – lærer

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Lærerinne på vift* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Lærerinne på vift* hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (sv) *Lærerinne på vift* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (fr) *Lærerinne på vift* på Allociné Rediger på Wikidata

Portaler: Film | Sverige
Randy Cartwright var en av utviklerne til animasjonssystemet CAPS.
**Computer Animation Production System (CAPS)** er en proprietær samling med programvare, skannekameraer, servere, nettverksbaserte datamaskiner og spesiallagde tegnebord. The Walt Disney Company utviklet systemet sammen med Pixar på slutten av 80-tallet. Formålet var å få etterarbeidsfasen på de tradisjonelle animasjonsfilmene over på datamaskinen, og gjøre det meste av arbeidet fra den. I startfasen fikk ikke Pixar lov av Disney til å fortelle noen om systemet, siden de var redd for at magien skulle «forsvinne» om folk fant ut at de brukte datamaskiner. Først i 1994 fikk pressen se prosessen som foregikk.

Sluttscenen av *Den lille havfruen* (1989) ble animert med CAPS, mens *Bernard og Bianca i Australia* (1990) var den første langfilmen som brukte utelukkende CAPS-systemet. *Q-gjengen* (2004) og *The Little Matchgirl* (2006) var henholdsvis siste langfilm og kortfilm som brukte CAPS. Siden den gang har 3D-animasjonen tatt over for dette animasjonssystemet.

Pris
----

I 1992 vant gruppen som utviklet CAPS en Oscar fra Academy of Motion Picture Arts and Sciences for sin tekniske fremdrift. Det var:

* Randy Cartwright (Disney)
* David B. Coons (Disney)
* Lemuel Davis (Disney)
* Thomas Hahn (Pixar)
* James Houston (Disney)
* Mark Kimball (Disney)
* Dylan W. Kohler (Disney)
* Peter Nye (Pixar)
* Michael Shantzis (Pixar)
* David F. Wolf (Disney)
* Walt Disney Feature Animation Department

Referanser
----------

1. ↑  Alvy Ray Smith: RGBA, the birth of compositing & the founding of Pixar
2. ↑  «Disney lets CAPS out of the bag. (Computer Animation and Production System used for animated motion picture The Lion King)». Arkivert fra originalen 26. desember 2015. Besøkt 23. januar 2016.
3. ↑  Oscars.org page for the CAPS Sci-Tech Award
Et eksempel på en mastaba
Oppbygningen av en mastaba
**Mastaba** er et oldegyptisk begravelsesmonument bestemt for de tidligste konger av landet. Mastaba betyr «benk» og hentyder til formen på denne gravtypen.

Mastabaen blir i Egypt avløst av pyramidene som gravkamre for landets konger, selv om man til tider ser, at visse konger som eksempelvis Djedefre, sønnen av Khufu, valgte en Mastaba som siste hvilested på tross av at hans far nettopp hadde bygget Egypts største pyramide.

Det er med utgangspunkt i Mastabaen at pyramidene oppstår. Dette sees i forbindelse med Djosers gravanlegg i Sakkara, som er det første egyptiske monumentet i sten. Denne graven begynte opprinnelig som en mastaba, men man besluttet (Djoser og Imhotep formodentlig), at man ville bygge opp en grav av atskillige mastabaer stablet over på hverandre, og således oppstod den første trinnpyramiden i Egypts historie.

Senere, da det var normalt for konger å bli gravlagt i pyramider, ble mastabaen den foretrukne graven til gravleggelse av kongens nærmeste hoff, vesiren og de øverste embetsmenn.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** GND **·** BNF **·** BNF (data)
 |
***Incurvaria pectinea*** er en sommerfugl som tilhører familien flekkmøll (Incurvariidae). Den er utbredt over det meste av Norge.

Utseende
--------

En middelsstor (vingespenn 13 – 16 mm), brunlig møll. Den kan ligne på flere av de andre *Incurvaria-*artene, men skiller seg fra disse ved at vingene er noe smalere, fargen blekere og de lyse flekkene ved bakkanten av forvingen mindre tydelige. Hannen har kamformede antenner som er omtrent 2/3 så lange som forvingen, hunnens antenner er trådformede med utstående hår og drøyt halvparten så lange som forvingen. Hodet er kledt med lange, oppstående, gulaktige hårlignende skjell, og virker ganske rufsete. Forvingen er nokså smal, lyst gråbrun på farge. Ved bakkanten har den to lyse flekker, disse er ikke veldig påfallende, mindre tydelige enn hos andre *Incurvaria-*arter. Den innerste flekken er vanligvis større enn den ytterste. Enkelte ganger kan flekkene mangle helt. Bakvingen er gråbrun med lange, gråbrune hårfrynser. Larven er hvitaktig med gulbrunt hode og gråbrune ryggplater på de tre fremste kroppsleddene.

Levevis
-------

Arten kan finnes nesten over alt der det vokser løvtrær. Larvene utvikler seg i blader av bjørk, or eller epletrær. Hunnen legger flere egg på hvert blad. Larven begynner med å lage en liten, rund flekkmine. Deretter gnager den seg ut, lager seg et hylster av blader og silke, og firer seg ned på bakken, der den tilbringer resten av larvetiden og lever av nedfalne blader. De angrepne bladene kan være sterkt gjennomhullede etter at larvene har forlatt dem. De voksne sommerfuglene flyr fra slutten av april til begynnelsen av juni.

Utbredelse
----------

Den er utbredt i Mellom- og Nord-Europa og i det nordlige Asia østover til Altaj. I Norge finnes den over hele landet, kanskje bortsett fra ytre strøk i Nord-Norge.

Kilder
------

* Bengtsson, B.Å. Palmqvist, G. og Johansson, R. (2008) Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna. Fjärilar: Käkmalar – säckspinnare. Side 295 – 332. ISBN 978-91-88506-60-3
* Aarvik, L. Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) *Catalogus Lepidopterorum Norvegiae*. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe/Norsk Institutt for Skogforskning. ISBN 82-995095-1-3
* Nettsiden *Svenska Fjärilar*, med bildegalleri:
* *Incurvaria pectinea* på UK moths:

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Incurvaria pectinea* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Incurvaria pectinea* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *Incurvaria pectinea* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *Incurvaria pectinea* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *Incurvaria pectinea* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *Incurvaria pectinea* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Incurvaria pectinea* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata
**Washington-konsensus** beskriver et sett regler for reformpakker for land i krise og ble først nevnt av økonomen John Williamson i 1989. Bakgrunnen for navnet var at de sentrale institusjonene som var involvert i land med krise i økonomien holdt til i Washington, DC; Det internasjonale pengefondet, Verdensbanken og USAs finansdepartement.

En rekke land har forsøkt å tilpasse deler av reglene og som en følge av det har disse reglene blitt diskutert mye og tildels utsatt for stor kritikk, blant annet fra land i Latin-Amerika. I det større bildet blir Washington-konsensus assosiert med økt rolle for markedet, begrensning av statens rolle i økonomien, nyliberalisme eller markedsfundamentalisme. Kritikk av Washington-konsensus har igjen blitt knyttet til anti-amerikanisme, motstand mot globalisering og sosialisme.

Eksterne lenker
---------------

* Center for International Development ved Harvard University beskriver Washington Consensus (engelsk)
* Cited links to the above article (engelsk)
* Etter Washington Consensus av Jeremy Clift (engelsk)
* The Growth Commission, avsluttende rapport er kritisk mot Washington-konsensus (engelsk) Arkivert 11. september 2018 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
***Incurvaria masculella*** er en sommerfugl som tilhører familien flekkmøll (Incurvariidae). Den er utbredt nord til Hordaland i Norge.

Utseende
--------

En middelsstor (vingespenn 13 – 16 mm), sjokoladebrun møll, forvingen med tydelige, hvite flekker. Den ligner *Incurvaria pectinea*, men vingene er bredere og mørkere, og de lyse flekkene tydeligere. Hannen har kamformede antenner som er rundt 3/4 så lange som forvingen, hunnens antenner er trådformede med utstående skjell på hvert ledd, drøyt halvparten så lange som forvingen. Hodet er kledt med gule, oppstående skjell. Kroppen og forvingen er mørkbrune (sjokoladebrune), hos nyklekte individer med et svakt, purpuraktig skinn. Ved bakkanten av forvingen er det to trekantede, hvite flekker. I vingens ytre del er det ofte spredte, lysere skjell. Bakvingen er grålig.

Levevis
-------

Denne arten lever i løvskog og hager. Hunnene legger flere egg på hvert blad av vertsplantene, som kan være for eksempel hagtorn, hassel, eik, bøk og roser. De nyklekte larvene lager en liten flekkmine i bladet, før de gnager seg ut og spinner seg inn i et hylster av blader. De etterlater et hull i bladet når de firer seg ned til bakken og tilbringer resten av larvetiden der. De lever da på nedfalne blader. De angrepne bladene kan bli sterkt gjennomhullet. Larven overvintrer inne i bladhylsteret, og forvandler seg til en puppe neste vår. De voksne sommerfuglene flyr om dagen i mai – juni.

Utbredelse
----------

Arten er utbredt i Mellom- og Nord-Europa østover til Kaukasus og den asiatiske delen av Tyrkia. I Norge finnes den langs kysten nord til Hordaland.

Kilder
------

* Bengtsson, B.Å. Palmqvist, G. og Johansson, R. (2008) Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna. Fjärilar: Käkmalar – säckspinnare. Side 295 – 332. ISBN 978-91-88506-60-3
* Aarvik, L. Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) *Catalogus Lepidopterorum Norvegiae*. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe/Norsk Institutt for Skogforskning. ISBN 82-995095-1-3
* Nettsiden *Svenska Fjärilar*, med bildegalleri:
* *Incurvaria masculella* på UK moths:

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Incurvaria masculella* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Incurvaria masculella* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *Incurvaria masculella* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *Incurvaria masculella* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *Incurvaria masculella* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *Incurvaria masculella* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Incurvaria masculella* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Incurvaria masculella* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata
Liefdefjorden på kartet over SvalbardLiefdefjordenLiefdefjordenLiefdefjorden på kartet over Svalbard
**Liefdefjorden** er en 30 km lang vestlig sidearm av Woodfjorden i landskapet Haakon VII Land på nordvestre Spitsbergen, Svalbard. Den løper fra innerst der Monacobreen renner ut i fjordbotnen, videre langs bratte fjell i øst og vest, og langs den helt flate Reinsdyrflya ut i Woodfjorden.

Kart over Albert I Land med Liefdefjorden angitt.
Hele fjorden ligger inne i Nordvest-Spitsbergen nasjonalpark.

I Liefdefjorden ligger hyttene *Texas Bar* og *Worsleyhamna*. *Texas bar* ble bygd av Hilmar Nøis og Martin Pettersen Nøis i 1927 og navngitt etter delstaten Texas. Hytta er fortsatt i god stand. *Worsleyhamna*, også omtalt som *Villa Oxford* ligger på nordsiden av Liefdefjorden innenfor Andøyane og ble oppført av Hilmar Nøis i 1924. 

Langt sør i fjorden ligger ***Sørdalsbukta***, og her hadde det nasjonalsosialistiske Tyskland værstasjonen *«Kreuzritter»* fra 1. desember 1943 til 30. juni 1944, med tolv manns besetning.

Det antas at Liefdefjorden har sitt navn etter skipet «de Liefde» (*kjærligheten*).

Referanser
----------

1. ↑  Liefdefjorden *Stadnamn i norske polarområde*, Norsk polarinstitutt

Eksterne lenker
---------------

* (en) Liefdefjorden – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GeoNames **·** Norsk polarinstitutt
 |
***Den apostoliske tradisjon*** (latin: *Traditio apostolica*) er et skrift som av de fleste forskere tidligere ble tilskrevet Hippolyt, fra 200-tallets første halvdel. Det tar opp emner som hvordan kirkelivet, gudstjenester og sakramenter skal utformes og utføres. Dokumentet ble skrevet på gresk (*Αποστολικὴ παράδοσις*). Det finnes ikke bevart i original, bare i senere oversettelser og bearbeidelser på forskjellige språk.

Skriftet ger en rekke eksempler på yrker som er forbudte for kristne og som måtte avvises hos katekumenene, det vil si dem som undervises i kristen tro forut for sin dåp. Eksempler på slike yrker er prostitusjon, gladiator og til og med soldat, noe som antyder trekk av pasifisme innen urkirken.

*«Den som er soldat og står under befal får ikke drepe noen. Om han får ordre om å drepe, skal han ikke utføre den, og han får ikke avlegge soldated. Om han ikke er beredt til dette, skal han avvises [fra dåp]. Den som har rett til å ilegge dødsstraff og den som er stadsmagistrat og bær purpurdrakten skal forlate sin post eller avvises. De katekumener eller troende som vil bli soldater skal avvises.»*

Kilder
------

* Hippolytos, Den apostoliska traditionen, översatt och kommenterad av Anders Ekenberg, Uppsala 1994

Referanser
----------

1. ↑  NE.se om *Apostoliska traditionen*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GND **·** NKC
 |
Kretsen Old Sarum i Wiltshire, en ubebodd ås som inntil 1832 valgte to parlamentsmedlemmer, i sin tid den mest omtalte råtne valgkretsen. Stedet var eid av familien Pitt fra midten av 1700-tallet til 1802, og en av de som ble valgt derfra var statsminister William Pitt den eldre. I 1802 ble stedet solgt for 60 000 pund, til tross for at det maksimalt ga årlige inntekter på 700 pund.  Malt av: John Constable (1776–1837) 
**Råtten valgkrets** (eller **lommevalgkrets**, fordi den var «i lomma på» en person; engelsk **rotten borough** / **pocket borough**) viser til visse korrupte valgkretser i England (før 1707), Storbritannia (1707–1801), kongeriket Irland (1541–1801) og Det forente kongerike Storbritannia og Irland (1801–1867). På grunn av disse valgkretsenes størrelse og sammensetning var det svært enkelt for én person å kontrollere dem og dermed sikre seg en plass i parlamentet. Begrepet ble tatt i bruk i det 17. århundre. Gjennom reformloven av 1832 ble mange av dem fjernet, og de siste forsvant i 1867.

Enkelte skiller mellom en ekte råtten valgkrets, som hadde et absurd lavt antall stemmeberettigede, og en lommevalgkrets, som hadde få nok stemmeberettigede til at det var lett for en stor jordeier å kontrollere den.[]

Fordi valgkretsene ikke ble justert etterhvert som befolkningens størrelse og sammensetning endret seg, oppsto det en situasjon hvor noen parlamentsmedlemmer representerte noen ytterst få personer, mens større byer, som Manchester, ikke var representert i det hele tatt. Blant de verste eksemplene, notert i 1831 mens man arbeidet med reformloven, var:[]

* Old Sarum i Wiltshire – 11 stemmeberettigede
* Newtown på Isle of Wight – 23 stemmeberettigede
* Dunwich i Suffolk – 32 stemmeberettigede
* Plympton Earle i Devon – 40 stemmeberettigede

Hver av disse valgkretsene valgte to parlamentsmedlemmer – to representanter var dermed valgt av et snitt på 5,5 velgere. På et tidspunkt var 293 av de totalt 405 parlamentsmedlemmene valgt av færre enn 500 velgere.[]

Mange av de råtne valgkretsene ble kontrollert av adelige som ga dem til sine sønner, slik at sønnene satt i Underhuset mens de selv satt i Overhuset.[] Hertugen av Wellington var valgt fra den råtne valgkretsen Trim i grevskapet Meath til det irske parlamentet før han ble adlet.[]

Moderne bruk
------------

I moderne britisk språkbruk kan begrepet «råtten valgkrets» vise til en valgkrets hvor en kandidat har en så overveldende majoritet at det i realiteten ikke er noen konkurranse.[] Dette brukes som et alternativ til den mer nøytrale betegnelsen «sikkert sete» (*«safe seat»*), og blir spesielt brukt når en person har sittet mange perioder, eller når et sete har gått i arv.[]

Det brukes også som referanse til korrupsjon i lokaladministrasjon, og det politiske satirebladet Private Eye har en fast spalte under tittelen «Rotten Borough» som ramser opp historier om det de anser som offentlig vanstyre.[]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** Nationalencyklopedin
 |
| Artikkelen inngår i serien om
**Afrika** |
| --- |
| Satellittbilde av Afrika |
| **Kultur** |
| Panafrikanisme
Verdensarven i Afrika |
| **Afrikas historie** |
| Kappløpet om Afrika
Kolonisering
Avkolonisering |
| **Helse og miljø** |
| HIV og AIDS
Urbanisering
Klima
Forørkning
Avskoging |
| **Portal:Afrika** |
|  |

**Panafrikanisme** er en politisk og kulturell retning som legger vekt på fellesskapet og solidariteten blant afrikanere, og som framhever og ønsker å bygge på verdiene i afrikanske kulturer.

Panafrikanisme betyr egentlig *alt afrikansk*. Det er både en tankeretning/ideologi og en sosial og politisk bevelgelse. Dens siktemål er å styrke selvfølelsen hos innfødte afrikanere og afrikansk-ættede i andre deler av verden, og forene dem i et globalt afrikansk fellesskap.

Opprinnelig stammer begrepet fra Edward Wilmot Blyden som brukte det om fellesskapet mellom alle innfødte kulturer og land i Afrika. Senere ble begrepet utvidet til å inkludere alle av svart, afrikansk ætt over hele verden. I nyere tid er begrepet blitt enda mer omfattende og inkluderer nå enkelte folkegrupper i India som for eksempel tamiler, siddier, kamiler og andre. Herunder også aborginerne i Australia og på New Guinea.

Se også
-------

* Svart nasjonalisme
* Panafrikanske farger – Et gjentagene fargemønster brukt i en del afrikanske flagg.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** NKC
 |
Sørlige byport i Zhengding
Inngangen til klosteret Linji i Zhengding
**Zhengding** (kinesisk: 正定县; pinyin: *Zhèngdìng Xiàn*) er et fylke i provinsen Hebei i Folkerepublikken Kina. Det ligger under byprefekturet Shijiazhuang.

Fylket hadde 361 279 innbyggere i 1999.

Historie
--------

Zhengding har vært et viktig religiøst senter i mer enn tusen år, fra senest Sui-dynastiets tid og til og med Qing-dynastiets tid. Her ble en viktig skole innen Chanbuddhismen grunnlagt. De fleste religiøse bygninger har store skader; ofte ser man bare isolerte rester. Ett av unntakene er Longxingklosteret, et kompleks som er bevart på det nærmeste intakt fra gammel tid. Dessuten står fortsatt byens fire berømte pagoder, hver i egen arkitektonisk stil.

Administrative enheter
----------------------

**Storkommuner**:

* Zhengding (正定镇), Zhufutun (诸福屯镇), Xin'an (新安镇), Xinchengpu (新城铺镇)

**Kommuner**:

* Xipingle (西平乐乡), Nanniu (南牛乡), Nanlou (南楼乡), Beizaoxian (北早现乡), Quyangqiao (曲阳桥乡)

Samferdsel
----------

### Luftfart

Shijiazhuang Zhengding internasjonale lufthavn ligger i fylket. Det er provinsens senter for lufttransport.

### Jernbane

Jingguangbanen, som er toglinjen mellom Beijing i nord og Guangzhou i sør, har stoppested her. Denne sterkt trafikkerte jernbanelinjen er også innom blant annet Baoding, Shijiazhuang, Handan, Anyang, Zhengzhou, Wuhan, Changsha og Shaoguan.

### Vei

Kinas riksvei 107 fører gjennom området. Den løper fra Beijing til Shenzhen (rett ved Hongkong), og er på sin vei innom provinshovedstedene Shijiazhuang, Zhengzhou, Wuhan, Changsha og Guangzhou.

Referanser
----------

1. ↑  National Population Statistics Materials by County and City – 1999 Period,*i* China County & City Population 1999, Harvard China Historical GIS

Eksterne lenker
---------------

* Hjemmeside Arkivert 16. desember 2008 hos Wayback Machine.
* The Pagodas of Zhengding

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |