recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Marcos César Pontes** (født 1963) er hittil den eneste brasilianske astronauten som har besøkt den internasjonale romstasjonen ISS. Den 30. mars 2006 reiste Marcos Pontes ombord på Sojuz TMA-8 sammen med russeren Valerij Tokarev og amerikaneren William S. McArthur. Den 8. april landet Sojuz TMA-7 trygt i Kasakhstan.

Pontes kom fra enke kår. Hans far var tjenestemann ved det brasilianske kaffeinstituttet. Moren var kontorist ved det Føderale Jernbanenettverket. Da han var ferdig med barneskolen tok han praktisk utdanning som elektriker knyttet til en lærlingkontrakt med jernbanen, samtidig med studier i elektroteknikk. Da han tok opptaksprøven til Luftforsvaret ble han nummer to i Brasil. Etter fire års plikttjeneste som flykadett fikk han opplæring til jagerpilot, og gikk videre til 
instruktør og skvadronleder. Etter utdannelse ved «Instituto Tecnológico de Aeronáutica» ble han testpilot. Han avla også en mastergrad med avhandlingen «Optimalisering av orbitale baner». I 1996 ble han utvalgt til å studere til mastergrad i California. Dette ledet opp til at Brasil i 1998 skulle utpeke sin første astronaut. I henhold til en avtalen om Brasils deltakelse i ISS, undertegnet av president Fernando Henrique Cardoso i 1997, skulle Brasil produsere seks deler av ISS i den nasjonale industrien og gi en astronaut til NASAs astronautbemanning. I desember 2000 ble hans lisensiert astronaut. 29. mars 2006 tok han av fra Baikonur ombord på Soyuz TMA-8 på en Soyuz-rakett og hadde ti dager i verdensrommet.

Vel hjemme ble han overført til militærreserven. For å bøte på sviktende inntekt, ble han foredragsholder og opprettet en stiftelse for fremme av forskning og utdanning. I internasjonal sammenheng begynte han å fungere som verdensambassadør for WordSkills International for å fremme yrkesfaglig utdanning blant unge mennesker. Han ble også FN-ambassadør for industriell utvikling.
I 2013 gikk han inn i politikken.
31. oktober 2018 erklærte president Jair Bolsonaro Marcos Pontes som ny forskningsminister.

Bibliografi
-----------

Pontes har fått utgitt fire bøker

* Pontes, Marcos (2010). *É Possível! Como transformar seus sonhos em realidade* **(portugisisk)**. Brazil: Editorama. s. 371. ISBN 9788561047917.
* Pontes, Marcos (2011). *Missão Cumprida: A História completa da primeira missão espacial brasileira* **(portugisisk)**. Brazil: Chris McHilliard. s. 561. ISBN 9788564213012.
* Pontes, Marcos (2012). *O Menino do Espaço* **(portugisisk)**. Brazil: Chris McHilliard. s. 60. ISBN 9788564213067.
* Pontes, Marcos (2015). *Caminhando com Gagarin* **(portugisisk)**. Brazil: Chris McHilliard. s. 120. ISBN 9788564213081. \*

Referanser
----------

1. ↑  «Tudo Começou em Bauru...». egen hjemmeside. desember 2013.
2. ↑  «Astronauta Marcos Pontes diz que aceitou convite para ser ministro de Ciência e Tecnologia» **(portugisisk)**. G1. 30. oktober 2018.
3. ↑  «Webpage Astronauta Marcos Pontes - Livros Publicados». *www.marcospontes.com*. Besøkt 1. mai 2021.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN
 |
Symbolsk henging av lederne for Targowica-konføderasjonen, maleri av Jean Pierre Norblin de la Gourdaine (1745-1830)
**Targowica-konføderasjonen** (polsk: «Konfederacja targowicka») var en konføderasjon mellom Polen og Litauen, avtalt mellom ledere fra de to land i St. Petersburg den 27. april 1792, med støtte av keiserinne Katarina II av Russland. Konføderasjonen motsatte seg den polske grunnloven vedtatt av Sejmen den 3. mai 1791, særlig bestemmelsene som begrenset adelens privilegier. Teksten som konføderasjonen bygde på ble skrevet av en av generalene til marskalk Grigorij Potemkin. Den 14. mai ble konføderasjonen kunngjort i den lille byen Targowica sørøst i Polen-Litauen (u et av områdene som ble avstått til Russland) og den 18. mai invaderte Russland Polen og startet en ny krig uten krigserklæring.

Styrkene til Targowica-konføderasjonen slo styrkene som var lojale overfor Det polsk-litauiske samvelde, Sejmen og kong Stanisław August Poniatowski av Polen i den polsk-russiske krigen av 1792. De russiske styrkenes seier fullførte den andre delingen av Polen-Litauen og la grunnlaget for den tredje delingen i 1795 hvor samveldet opphørte å eksistere. Dette resultatet var en overraskelse for de fleste polsk-litauiske tilhengerne av konføderasjonen, deres mål var oppheve grunnloven av 3. mai og gjenopprette status quo.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN
 |
Vinterlandskap i Lu'an, sett fra et togvindu
Lu'an i Anhui
**Lu'an** (kinesisk: 六安; pinyin: *Lù'ān*) er en by på prefekturnivå vest i provinsen Anhui i Folkerepublikken Kina.

Administrative enheter
----------------------

Byprefekturet Lu'an har jurisdiksjon over 2 distrikter (区 *qū*) og 5 fylker (县 *xiàn*). 

| Kart |
| --- |
|  |
| # | Navn | Hanzi | Hanyu Pinyin | Befolkning (2003 est.) | Areal (km²) | Tetthet (/km²) |
| **Distrikter** |
| 1 | Jin'an | 金安区 | Jīn'ān Qū | 830 000 | 1 654 | 502 |
| 2 | Yu'an | 裕安区 | Yù'ān Qū | 940 000 | 1 926 | 488 |
| **Fylker** |
| 3 | Shou | 寿县 | Shòu Xiàn  | 1 280 000 | 2 986 | 429 |
| 4 | Huoqiu | 霍邱县 | Huòqiū Xiàn | 1 650 000 | 3 774 | 437 |
| 5 | Shucheng | 舒城县 | Shūchéng Xiàn  | 990 000 | 2 092 | 473 |
| 6 | Jinzhai | 金寨县 | Jīnzhài Xiàn | 640 000 | 3 667 | 175 |
| 7 | Huoshan | 霍山县 | Huòshān Xiàn | 370 000 | 2 042 | 181 |

Samferdsel
----------

Kinas riksvei 105 løper gjennom byprefekturet. Denne viktige trafikkåren begynner i Beijing, løper sørover og ender ved kysten i Zhuhai i provinsen Guangdong. Den går innom større byer som Tianjin, Dezhou, Jining, Shangqiu, Jiujiang, Nanchang og Guangzhou.

Kinas riksvei 312 løper gjennom området. Den fører fra Shanghai og ender på grensen mot Kasakhstan, og passerer blant annet Suzhou, Nanjing, Hefei, Xinyang, Xi'an, Lanzhou, Jiayuguan og Ürümqi.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted
* Fotos fra Lu'an på nettstedet *Panoramio*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
«**Grethe Waitz**» er kort en coverlåt med den norske humortrioen Prima Vera, opprinnelig utgitt 1. desember 1978 som avslutningspor på musikkalbumet *Brakara*. Sangen ble innspilt 31. juli – 3. august 1978 i Roger Arnhoff studio i Oslo. *Brakara* ble nylansert på CD i august 2001.

Originalen heter «Edelweiss» og ble skrevet av Richard Rodgers og Oscar Hammerstein II til musicalen The Sound of Music som hadde premiere i 1959. I 1965 hadde nevnte musikal premiere på film med Christopher Plummer og Julie Andrews i hovedrollene og deres versjon av «Edelweiss» ble gitt ut på singel i 1966. Året etter ble den gitt ut på singel med Vince Hill.

Siden ordlyden av «Edelweiss» ligner på navnet Grete Waitz, kunne tydeligvis ikke Prima Vera dy seg for å gi ut sangen med hennes navn som tittel. Bortsett fra navnet er det ingen tekst, bortsett fra at Tom Mathisen holder en humoristisk takketale til slutt. Ellers synger og nynner Jahn Teigen og Mathisen sammen, med en akustisk gitar som komp.

Både på plateetiketten til *Brakara* (samt CD-omslaget), hadde Prima Vera feilaktig oppført Kal Mann som komponist. Det var Kokt ask igjen som blant annet han var opphavsmann til. På sistnevnte sang, står Rodgers og Hammerstein feilaktig oppført som komponister.

Referanser
----------

1. ↑  *Absolute Prima Vera* – cover informasjon
2. ↑  VG 28. august 2001
***Vampyrblod*** (engelsk: *Vampire Blood*; i USA kalt **Cirque du Freak Trilogy**) er den første trilogien i *Sagaen om Darren Shan* av forfatteren Darren Shan. Den består av bøkene *Skrekkens sirkus*, *Vampyrens assistent* og *Tunneler av blod*.

Disse bøkene viser hvordan Darren må tilpasse seg sitt nye liv, og hva det medfølger. Den første boken er grunnen til hvordan han ble en halv-vampyr og hva han må gi opp for å redde sin beste venn. Men brukes også til å introdusere figuren, den andre og tredje boka går mer i detaljer om hvordan han forandres og hva han aldri vil kunne gjøre.

Hovedtema for hele trilogien er utrygghet. Han har nettopp blitt omvandlet til noe som få ville akseptert, og det faktum at han faktisk bare er et barn fører til at han vil få en mørkere og mer uvanlig måte å vokse opp på.

Eksterne lenker
---------------

* *Vampire Blood*
* *Cirque du Freak*

| * v
* d
* r
Sagaen om Darren Shan |
| --- |
| Vampyrblod | Skrekkens sirkus  **·** Vampyrens assistent  **·** Tunneler av blod |
| Vampyr ritus | Vampyrfjellet  **·** Dødsprøvene  **·** Vampyrprinsen |
| Vampyrkrig | Vampanjegere  **·** Alliansenatten  **·** Skjebnemorgen |
| Vampyrartens skjebne | Sjelesjøen  **·** Mørkets hersker  **·** Skjebnens sønner |
| Se også | Liste over rollefigurer fra Sagaen om Darren Shan  **·** Darren Shan  **·** Cirque du Freak (film)  **·** Shanopedia |
**Grethe Fenger Møller** (født 6. november 1941 på Frederiksberg) er en dansk jurist og politiker fra Det Konservative Folkeparti. Hun var arbeidsminister i Firkløverregjeringen.

Uddannelse og arbeid
--------------------

Grethe Fenger Møller ble uteksaminert fra Marie Kruses Skole i 1961 og tok cand.jur. fra Københavns Universitet i 1969, hvorpå hun ble ansatt i Sosialdepartementet.

Politisk karriere
-----------------

Fenger Møller ble medlem av kommunestyret i Frederiksberg i 1974, hvor hun var rådmann i et par omganger og formann for flere utvalg.

I 1977 ble hun valgt inn på Folketinget, og karrieren toppet seg da hun 10. september 1982 ble arbeidsminister i Poul Schlüters første regjering. Ministerembedet hadde hun frem til 12. mars 1986, og var etter dette sitt partis politiske ordfører. 

Hennes politiske karriere tok slutt som følge av den såkalte Tamil-saken. Som en del av denne politiske skandalen ble Grethe Fenger Møller 13. september 1995 idømt 60 dagers betinget fengsel for falsk vitneforklaring. Før dette hadde hun fått opphevet sin parlamentariske immunitet i 1993.

Fenger Møller tok ikke ny nominasjon ved kommunevalget i 1993 og folketingsvalget 1994. Hun vendte deretter tilbake til sin stilling i Sosialdepartementet hvor hun var fullmektig i departementets internasjonale avdeling frem til hun gikk av med pensjon i 2008.

Grethe Fenger Møller var fra 1974 til 1981 formann for Dansk Kvindesamfund.

Referanser
----------

1. ↑  "Folketingets synderegister", *BT.dk*, 21. oktober 2004.

Kilder
------

* *HVEM-HVAD-HVOR 1984*, Politikens Forlag, København 1983, [ISBN 87-567-3831-5]
* Biografi av Grethe Fenger Møller fra Kvindebiografisk Leksikon

Eksterne lenker
---------------

* (da) Grethe Fenger Møller hos Folketinget Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Dansk biografisk leksikon **·** Dansk kvindebiografisk leksikon
 |
**Tarik Chaoufi** (født 26. februar 1986) er en marokkansk landeveissyklist. Han syklet en periode i 2013 for det spanske UCI WorldTourlaget Euskaltel-Euskadi.

Meritter
--------

2009
3. etappe, Tour d'Egypte
8. etappe, Tour des Aéroports
2010
4. etappe, Tour du Mali
8. etappe, Tour du Rwanda
Challenges de la Marche Verte
2011
6. etappe, Tour du Maroc
Grand Prix Maria Orlando
Les Challenges Phosphatiers
2012
**Sammenlagt, UCI Africa Tour**
Marokkos flagg Nasjonal Mester Landevei
7. etappe, Tour du Maroc
4. etappe, La Tropicale Amissa Bongo
Challenges de la Marche Verte - GP Sakia Hamra
Les Challenges Phosphatiers - Challenge Khouribga
Challenge du Prince - Trophée Princier
2014
Trophée Princier
5. etappe, Tour Province du Sahara

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Tarik Chaoufi – UCI Rediger på Wikidata

* (en) Tarik Chaoufi – ProCyclingStats Rediger på Wikidata

* (en) Tarik Chaoufi – Cycling Archives Rediger på Wikidata

* (en) Tarik Chaoufi – Cycling Quotient Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
***Target Number One*** er en canadisk thriller fra 2020, regissert av Daniel Roby. Filmen var basert på den sanne historien om Alain Olivier fra Quebec som satt i fengsel i åtte år i Thailand på 1980-tallet, etter å ha blitt brukt som en syndebukk av Service canadien du renseignement de sécurité. Josh Hartnett spiller en undersøkende journalist Victor Malarek, som ønsker å skrive en reportasje om Daniel Léger (spilt av Antoine Olivier Pilon)

Filmen hadde premiere i Canada den 10. juli 2020, og i USA den 24. juli 2020.

Handling
--------

I 1989 undersøker den kanadiske journalisten Victor Malarek fra avisen The Globe and Mail omstendighetene rundt den mistenkelige arrestasjonen av Daniel Léger, en 25 år gammel heroin-misbruker som soner i fengsel i Thailand og risikerer dødsstraff. Malareks interesse vekkes ytterligere når han spør kanadiske myndigheter om flere detaljer rundt saken, men de nekter å gi ham mer informasjon. Malarek bestemmer seg for å grave dypere, og avdekker noen bekymringsfulle ting om saken. Han bringer saken til sin redaktør Art, som motvillig går med på at Malarek skal reise til Thailand for å intervjue thailandske myndigheter og Léger.

Men Daniel Léger viser seg å være en rus-avhengig, som uforvarende tok på seg en jobb gjennom narkotika-selgeren Glen Picker. Men Picker varsler detektiv Frank Cooper og påstår at Léger er en langt større kriminell aktør enn det han egentlig er. Picker manipulerer Léger til å møte detektiv Cooper som arbeider undercover, og Picker påstår at Cooper er en narkotika-smugler. Men politi-operasjonen får problemer når det blir avdekket at Léger er alt for nervøs til å reise til Thailand, og han har problemer med å få innvilget pass.

Det kanadiske politiet sørger for at Léger får passet han trenger for å reise utenlands, og betaler for den unge mannens flyreiser, hoteller og utgifter i Thailand. Léger, som ikke har noen andre alternativer, reiser til Thailand og forsøker å få i stand et narkotika-kjøp. Under rettssaken lyver Detektiv Cooper om at Léger er en hardbarket kriminell, og at han visstnok skal ha en lang rekke tidligere dommer mot seg i Canada. I Canada føler Malarek et press for å avslutte undersøkelsene sine. Han mister jobben i The Globe and Mail, og hans kone forlater ham på grunn av alt presset.

Skuespillere
------------

* Antoine Olivier Pilon som Daniel Léger
* Jim Gaffigan som Picker
* Josh Hartnett som Victor Malarek
* Stephen McHattie som Frank Cooper
* Cory Lipman som Al Cooper
* Don McKellar som Norm
* J. C. MacKenzie som Arthur
* Amanda Crew som Anna Malarek

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Target Number One* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (da) *Target Number One* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata

* (en) *Target Number One* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) *Target Number One* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

* (en) *Target Number One* på Metacritic Rediger på Wikidata
Debatterende munker i Seraklosteret.
**Sera** (tibetansk: སེ་ར་; Wylie: *Se-ra*) er et kloster i Lhasa som er et av de tre viktigste klostrene i gelugskolen innen tibetansk buddhisme. Seraklostret ligger drøye 2 km nord for Lhasa. Navnet *Sera* betyr *villrose* eller *nype*.

Klosteret ble grunnlagt i 1419 av Sakya Yeshe, en av Tsongkhapas disipler, for å spre geluglæren i Ü-provinsen. Klosteret bestod av tre kollegier og hadde cirka 5000 munker da Tibet innkorporert i Folkerepublikken Kina. Etter det tibetanske opprøret i 1959 forlot mange munker klosteret for å etablere en filial i Bylakuppe nær Mysore i India. Under kulturrevolusjonen ble klosteret hardt rammet av de politiske kampanjene.

Ved klosteret holdes debatter der unge munker og noviser diskuterer buddhismen og buddhistisk filosofi. Debattene er åpne for allmenheten og holdes om ettermiddagene.

Litteratur
----------

* *Tibet: travel survival kit* **(eng)**. Lonely Planet. 1995. ISBN 0-86442-289-X (pbk) Sjekk `|isbn=`-verdien: invalid character (hjelp).

Eksterne lenker
---------------

* (en) Sera Monastery – kategori av bilder, video eller lyd på Commons

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND **·** GeoNames
 |
**Serbia og Montenegros kvinnelandslag i beachhåndball** er et tidligere landslag som representerte Serbia og Montenegro i internasjonale konkurranser i beachhåndball.

Historie
--------

Serbia og Montenegro ble opprettet i 2003, som en løsere føderasjon for å erstatte republikken Jugoslavia. Jugoslavia hadde kvinnelandslag i beachhåndball, se Jugoslavias kvinnelandslag i beachhåndball, som deltok ved EM i beachhåndball 2000.

Serbia og Montenegro i ble oppløst i 2006, til de selvstendige statene Serbia og Montenegro, disse har siden konkurrert som Serbias kvinnelandslag i beachhåndball og Montenegros kvinnelandslag i beachhåndball.

Resultater
----------

### VM i beachhåndball

Serbia og Montenegro konkurrerte ikke i noen VM i beachhåndball.

### EM i beachhåndball

De deltok ved sitt første EM som *Serbia og Montenegro* ved EM i beachhåndball 2004. Her kom kom de på 12.-plass, og det deltok 14 lag.

De deltok igjen ved EM i beachhåndball 2006 i Tyskland, der de kom på 11.-plass av de 14 lagene som deltok. Dette var det siste EM der Serbia og Montenegro deltok under dette navnet.

### Se også

* Jugoslavias kvinnelandslag i beachhåndball
* Montenegros kvinnelandslag i beachhåndball
* Serbias kvinnelandslag i beachhåndball
* Serbias og Montenegros kvinnelandslag i håndball
* Serbias og Montenegros herrelandslag i beachhåndball

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* EHF - *2004 Women's ECh Beachhandball* Arkivert 28. november 2016 hos Wayback Machine. (resultater EM 2004)
* EHF - *2006 Women's ECh Beachhandball* Arkivert 10. januar 2017 hos Wayback Machine. (resultater EM 2006)
***Spodistes grandis*** er bille som hører til familien skarabider (Scarabaeidae). De blir plassert i underfamilien hornbiller (Dynastinae).

Utseende
--------

En middelsstor til stor (35-45 millimeter), bred, nokså flat, brunlig hornbille. Den er i gjennomsnitt den største og mest langhornede av *Spodistes*-artene. Særlig hannene kan minne om små versjoner av de store artene i slekten *Dynastes*, men er ikke i nær slekt med disse. Kroppen er nokså bred, kroppsbygningen temmelig spinkel til hornbiller å være. Kroppen er mer eller mindre tett kledt med gulgrå bestøvning og ser matt ut. Hannen har et langt horn på hodet, kløvet i spissen, som danner en klype mot et nedoverkrummet horn på pronotum. Hos hunnene er pronotum dekket av store punktgroper, bestøvningen mindre tett. Beina er forholdsvis slanke, leggen på forbeinet med tre korte, men skarpe tenner.

Utbredelse
----------

Arten er kjent fra Ecuador.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
			* Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
				+ Underfamilien hornbiller, Dynastinae MacLeay, 1819
					- Stammen Agaocephalini Burmeister, 1847
						* Slekten *Spodistes* Burmeister, 1847
							+ ***Spodistes grandis*** Sternberg, 1903

Kilder
------

* Dynastidae du monde- nettside om arten

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Spodistes grandis* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Spodistes grandis* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* *Spodistes grandis* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* (en) Spodistes – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
* Bilde av arten
***Spodistes hopei*** er bille som hører til familien skarabider (Scarabaeidae). De blir plassert i underfamilien hornbiller (Dynastinae).

Utseende
--------

En middelsstor til stor (ca. 30 millimeter), bred, nokså flat, brunlig hornbille. Særlig hannene kan minne om små versjoner av de store artene i slekten *Dynastes*, men er ikke i nær slekt med disse. Kroppen er nokså bred, kroppsbygningen temmelig spinkel til hornbiller å være. Kroppen er mer eller mindre tett kledt med gulgrå bestøvning og ser matt ut. Hannen har et langt horn på hodet, kløvet i spissen, som danner en klype mot et nedoverkrummet horn på pronotum. Hos hunnene er pronotum dekket av store punktgroper, bestøvningen mindre tett. Beina er forholdsvis slanke, leggen på forbeinet med tre korte, men skarpe tenner.

Utbredelse
----------

Arten er kjent fra Panama og Colombia.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
			* Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
				+ Underfamilien hornbiller, Dynastinae MacLeay, 1819
					- Stammen Agaocephalini Burmeister, 1847
						* Slekten *Spodistes* Burmeister, 1847
							+ ***Spodistes hopei*** Arrow, 1902

Kilder
------

* Dynastidae du monde- nettside om arten

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Spodistes hopei* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Spodistes hopei* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* *Spodistes hopei* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* (en) Spodistes – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
* Bilde av arten
**Spond** er en mobilapplikasjon for organisere idrett, korps og andre grupper. Ved hjelp av denne tjenesten kan brukerne ha all organisering og kommunikasjon mellom lagledere, trenere, medlemmer og foreldre på ett sted.

I Norge er det registrert over 1 000 000 Spond-brukere (500 000 aktive).

Ifølge en undersøkelse fra TNS Kantar så sparer trenere i gjennomsnitt to timer hver uke på å bruke Spond istedenfor andre tjenester.

I august 2018 fortalte CEO Per-Otto Wold at Mats Zuccarello og Ebay-toppsjef Devin Wenig investerer i Spond. Siden tidligere har også Aksel Lund Svindal investert i Spond.

Referanser
----------

1. ↑  «Nå bruker over 500 000(!) trenere, lagledere, spillere og foreldre Spond aktivt!». *spond.com*.
2. ↑  «TNS Kantar står bak undersøkelsen som viser at tjenesten sparte idretten for 420.000 timer - eller nær 250 årsverk - i 2017.». *nettavisen.no*.
3. ↑  «Ebay-toppsjef Devin Wenig, Kahoot-gründer Johan Brand og Mats Zuccarello satser på norske Spond». *dn.no*.
4. ↑  «Gull-grossist Aksel Lund Svindal er med på laget som skal gjøre frivillig idrettsarbeid til millionbutikk». *nettavisen.no*.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
Røntgenbilde av en underarm med spolebeinet (*radius*) øverst og underarmsbeinet (*ulna*) nederst. Albueleddet sees til venstre og den øvre delen av handa sees til høyre.
**Spolebeinet**, på latin kalt **radius**, er et av to lange bein (rørknokler) i underarmen. Det andre heter underarmsbeinet (*ulna*).

Rotasjon i underarmen
---------------------

Diagram som viser knoklene i hender, armer og skuldre hos mennesker.
Spolebeinet roteres når vi vrir på underarmen. Dersom vi holder overarmen rett ned og underarmen fremover, heter rotasjonen «supinasjon» når håndflaten peker oppover, og «pronasjon» når håndbaken vender oppover. Den øverste enden av spolebeinet, også kalt «radiushodet», er sylinderformet og kan kjennes på utsiden av albuen som en av to knoker under huden. Når underarmen roteres, kan vi kjenne at det er bevegelse i radiushodet. 

Spolebeinet utgjør mesteparten av underarmsdelen av håndleddet. Ovenfor lillefingeren kan vi kjenne at spolebeinet roterer rundt ulnas hode som også er sylinderformet.

Håndleddsbrudd (radiusfraktur/Colles fraktur/*fractura radii typica*)
---------------------------------------------------------------------

Røntgenbilde av håndleddsbrudd i form av «typisk brudd i spolebeinet» (*fractura radii typica* eller Colles brudd)
Når vi faller og tar oss for, vil det ofte bli et håndleddsbrudd like ovenfor nederste ende av spolebeinet. Når det er nysnø eller is på gater og veier er dette et av de vanligste bruddene, *fractura radii typica* som kan oversettes til «typisk brudd i spolebeinet».

Radiusbrudd er det hyppigste håndleddsbruddet. Bruddtypen er vanligst hos eldre kvinner, og er vanligere hos kvinner enn hos menn. Ca. 90 % av bruddene innebærer at det nederste bruddstykket er forskjøvet opp (dorsalt, mot håndryggssiden) – bruddtypen betegnes også Colles brudd.

Dersom den nederste biten av spolebeinet er rotert mot håndbaken, må det settes bedøvelse i bruddspalten før bruddet settes riktig på plass (kalt reponering). Dette gjøres med et kraftig drag i fingrene, før hånda og underarmen blir gipset fra albuen til fingrenes grunnledd. 

Vanligvis taes det røntgenbilde både før og etter at bruddet er satt på plass. 

Flere akuttstuer ved legevakt, legekontor eller sykehus har montert en egen krok i veggen omtrent en meter over gulvet spesielt for reponering av dette bruddet. Det benyttes en slynge fra kroken til like over albuen, slik at legen kan trekke i fingrene og manipulere bruddet for å sette det på plass, uten å trenge egen assistent for å holde igjen albuen.

Se også
-------

* Ulna, underarmsbeinet

Referanser
----------

1. ↑  «Håndleddsbrudd i distale radius». Pasienthåndboka.no. Arkivert fra originalen 28. september 2007. Besøkt 3. august 2007.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Radius (bone) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store medisinske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data)
 |
***Spodistes batesi*** er bille som hører til familien skarabider (Scarabaeidae). De blir plassert i underfamilien hornbiller (Dynastinae).

Utseende
--------

En middelsstor til stor (opptil 40 millimeter), bred, nokså flat, brunlig hornbille. Særlig hannene kan minne om små versjoner av de store artene i slekten *Dynastes*, men er ikke i nær slekt med disse. Kroppen er nokså bred, kroppsbygningen temmelig spinkel til hornbiller å være. Kroppen er mer eller mindre tett kledt med gulgrå bestøvning og ser matt ut. Hannen har et langt horn på hodet, kløvet i spissen, som danner en klype mot et nedoverkrummet horn på pronotum. Hos hunnene er pronotum dekket av store punktgroper, bestøvningen mindre tett. Beina er forholdsvis slanke, leggen på forbeinet med tre korte, men skarpe tenner.

Utbredelse
----------

Arten er kjent fra Mexico, Costa Rica og Panama.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
			* Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
				+ Underfamilien hornbiller, Dynastinae MacLeay, 1819
					- Stammen Agaocephalini Burmeister, 1847
						* Slekten *Spodistes* Burmeister, 1847
							+ ***Spodistes batesi*** Arrow, 1902

Kilder
------

* Dynastidae du monde- nettside om arten

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Spodistes batesi* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Spodistes batesi* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Spodistes batesi* hos NCBI Rediger på Wikidata

* *Spodistes batesi* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* (en) Spodistes – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
* Bilde av arten
**Spongdal skole** er en kombinert barne- og ungdomsskole på Spongdal på Byneset i Trondheim kommune. Hvert trinn på barneskolen består av én klasse, mens de tre trinnene på ungdomsskolen har to til tre klasser.

I tillegg til å motta sine egne elever, mottar ungdomsskoletrinnet på Spongdal elever fra barneskolene Nypvang og Rye. Antallet elever fra hver av barneskolene utgjør cirka 1/3 av elevene på ungdomstrinnet. 

Skolens elevtall er 350, hvorav 150 på barneskolen og 200 på ungdomsskolen. Skolens rektor var Marianne Uran Løkken. Nå er Vibeke Norum Aune rektor.

Bygningsmassen ved skolen er av noe variabel kvalitet. De eldste bygningene ble bygget i 1959. Da skolen ble utvidet til ungdomsskole ble nytt bygg ferdigstilt i 1971. I 1996/1997 ble skolen tilført et nytt påbygg som i dag blant annet huser SFO.

I 2014 ble en ny skole bygget, og elevene ble flyttet dit.
Den gamle skolen er blitt sagt skal bli leiligheter. 

Skolen var også den første i Trondheim til å ha en elev som leder av brukerråd (tidligere enhetsstyre).

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Nasjonalt skoleregister
 |
«Tyrihans» har flere betydninger.
***Tyrihans*** var et norsk vittighetsblad som utkom fra 1881 til 1958. Da det opphørte var *Tyrihans* det siste av vittighetsbladene fra storhetstiden på 1880- og 1890-tallet. Fra 1892 til århundreskiftet var Holger Sinding redaktør.

Billedtrykk og utgivelser
-------------------------

I starten ble tegningene for det meste gjengitt i xylografisk utførelse, så kom rasterpapiret og sinkklisjeene til å overta. I 1890-årene ble det også vanlig å trykke omslaget i farger, og etter århundreskiftet å legge til en eller et par farger, f.eks. rødt og gult, som sammen kunne gi en nyanse av oransje.

Bladet utkom ikke i årene 1905 til 1911. Da det gjenoppsto i 1912 var det med ny årgangsbetegnelse (dvs. som ny rekke 1/1912), var det Kunstforlaget Munin som sto for utgivelsene. Helst siden starten utkom før jul en særskilt «Tyrihans Aarsrevy» med de beste sakene fra året som gikk.

Illustratører
-------------

En rekke kjente illustratører har tegnet for bladet, blant annet Gustav Lærum, Olaf Gulbransson, Ragnvald Blix (som også var redaktør *Tyrihans* i 1901), Jan Lunde og Fredrik Stabel.

I 1898 tegnet Jacob Sømme (1862-1940) en reklameplakat for skjemtebladet. Utgiver var Hagen & Kornmann.

Referanser
----------
**Krønike om kongene av Alba**, eller *Den skotske krønike*, er en kort krønike om kongene av Alba (kongeriket forut til kongeriket Skottland) som dekker perioden fra tiden med kong Cináed mac Ailpín (Kenneth I av Skottland) (død 858) og til regimet til kong Cináed mac Maíl Choluim (Kenneth II av Skottland) (død 995).

Den skotske historikeren William Forbes Skene på slutten av 1800-tallet var den som satte navnet på krøniken slik det kjennes i dag, men andre har kalt den for *Den eldre skotske krøniken*, men denne artikkelens navn er slik de fleste av dagens forskere henviser til verket.

Den eneste overlevende utgaven av teksten kommer fra *Poppelton-manuskriptene*, nå i Bibliothèque Nationale i Paris. Det er det fjerde av de syv påfølgende skotske manuskriptene som angår krøniken. De første seks ble sannsynligvis satt sammen tidlig på 1200-tallet av den samme skribenten som skrev *de Situ Albanie*.

Krøniken er viktig kilde for den perioden som den dekker, og til tross for senere forfranskinger er det meste skrevet på irsk-latinsk språk og viser en skribent med noe kjennskap til samtidens middelalderens middelirske ortografi. Den originale teksten er uten tvil skrevet i Skottland, sannsynligvis på begynnelsen av 1000-tallet, kort tid etter regimet til kong Cináed mac Maíl Choluim, det siste regimet som teksten omhandler.

Litteratur
----------

* Anderson, Alan Orr (1923): *Early Sources of Scottish History: AD 500-1286*, bind 1, Edinburgh.
* Anderson, Marjorie O. 1973): *Kings and Kingship in Early Scotland*, Edinburgh.
* Skene, William F. (1867): *Chronicles of the Picts and Scots: And Other Memorials of Scottish History*, Edinburgh.

Eksterne lenker
---------------

* Engelsk oversettelse av teksten, med Korte noter

Portal: Litteratur
**Ard-galen** (*Grønn region*), senere kalt **Anfauglith**, var et landområde i J.R.R. Tolkiens fiktive verden Midgard. Ard-galen var de vide grønne slettene som lå nord for Dorthonions høyland og sør for Morgoths festning Angband i Jernfjellene i det første tidevervet.

  

I de første dagene etter solens komme til Midgard var Ard-galen en grønn slette med mye frodig gress, som strakte seg fra Hithlum og Ered Wethrin i vest helt til Ered Luin i øst, og helt ned til Dorthonions høyland i sør. Men disse slettene ble lagt øde og dødt av elver med ild og giftige gasser i slaget Dagor Bragollach og fikk det nye navnet **Anfauglith** (*Gispende støv*).

Slaget Nirnaeth Arnoediad ble utkjempet på disse slettene, og de døde ble lagt i en haug midt på disse slettene, navngitt *Haudh-en-Ndengin*, *De dreptes ås*, av alvene, og Haudh-en-Nirnaeth, *Tårenes ås*, og gresset grodde igjen på denne haugen, men ikke noe annet sted i Anfauglith.

Slik som de andre landene rundt, Anfauglith sank i under bølgene etter Vredens krig på slutte av det første tidevervet.

Portal: Litteratur
**«Welcome to My World»** er en amerikansk popuærmusikk-standardsang, skrevet av Ray Winkler og John Hathcock. Den har blitt innspilt av mange artister. Den mest berømte versjonen var med countrysangeren Jim Reeves, og den ble tatt med på hans LP-album *A Touch of Velvet* (1962). 

Reeves' versjon, i den da rådende Nashville Sound-stilen, ble utgitt på single i begynnelsen av 1964.

«Welcome to My World» er en tradisjonell kjærlighetssang. Broen innbefatter tekst hentet fra Mattheusevangeliet 7:7-8 (*«Knock and the door will open; seek and you will find; ask and you'll be given ...»* ,(Bergprekenen).

Coverversjoner
--------------

* Dean Martin (1965)
* Faron Young (1966)
* Wilma Burgess (Mai 1966)
* Ricky Nelson (30. mai 1966)
* Eddy Arnold (Juni 1971)
* Elvis Presley (14. januar 1973 - Aloha From Hawaii-showet)
* John Grennell (1990)
* Giant Sand (Albumet *Ramp*, 1991)

Norsk tekst
-----------

Den norske tittelen er «Takk for at du kom»

### Innspilling

* Svenn-Erik Fjeldberg. Utgitt på LP-albumet *Svenn-Erik Fjeldberg* (EMI)

Listeplasseringer
-----------------

Den klatret på andreplassen på Billboard Hot Country Singles-listen våren 1964 og ble også sporadisk spilt på radiostasjoner. Den lå på en andreplass på Billboard Bubbling Under Hot 100-listen.
**Randsburg** er en såkalt amerikansk census-designated place i Kern County, California. Det er beliggende om lag to og en halv times kjøretur nordøst for Los Angeles, midt i Mojaveørkenen. Byen kan dessuten være et stopp på veien mellom Los Angeles og Las Vegas.

Ifølge folketellingen i 2000 har Randsburg 77 innbyggere. Arealet er på 5,1 kvadratkilometer.

Den gamle gruvebyen er i 2008 bevart slik den så ut for hundre år siden.

Filmen Chopper Chicks in Zombietown (1991), med skuespilleren Billy Bob Thornton i én av rollene, er innspilt i Randsburg.

I 2008 er Randsburg mest kjent for gode motocrossforhold og sin ualminnelige velsmakende hjemmelagede cola. Det er en blanding av sirup, kullstyrevann samt is.

Randsburg blir i dag kalt «en levende spøkelsesby».

Historie
--------

Det startet i april 1865. Tre lykkejegere oppdaget en rik gullåre i Red Mountains, langt inne i Mojaveørkenen i California. Ryktet spredde seg raskt, og under kort tid hadde stedet fått navnet Randsburg og om lag 3.500 innbyggere. Stedet hadde en rekke salooner og, etter protester, uryddige forhold, et eget lite red light-district.

Minnestein
----------

Vrakrestene etter flyet X-15 som piloten Michael Adams styrtet med i 1967, ble spredd over et område på 130 kvadratkilometer. Cockpiten ble funnet rett utenfor Randsburg. I dag står det en minnestein der.

Referanser
----------

1. 1 2  «Randsburg». Geographic Names Information System, U.S. Geological Survey.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** GeoNames **·** GNIS **·** GNIS
 |
Selsøyvik handelssted
Selsøyvik handelssted tidlig på 1900-tallet.  Foto: Halvor Vreim. Riksantikvarens fotoarkiv.  
**Selsøyvik gamle handelssted** er et handelssted på øya Selsøyvik i Rødøy kommune i Nordland.

Det er et av få handelssteder langs kysten som fortsatt er i drift, med landhandel, båtekspedisjon og lakseoppdrett. Fra 1777 har det vært sammenhengende drift på handelsstedet, men allerede på 1600-tallet var Selsøyvik borgerleie for utliggere fra Trondheim. Handelsstedet ble fredet i 1942. De eldste bygningene er over 200 år gamle og den yngste fra 1980-tallet.

I perioden 1983–1985 ble det bygget et nytt fiskeforedlingsanlegg, og en ominnredning av Storbrygga. Arbeidet ble tegnet av et arkitektfirma fra Bodø, Boarch arkitekter. De ble tildelt tredjepremie i Europarådets arkitekturvernkonkurranse i 1986 for sitt arbeid med det fredede handelsstedet.

I 2000 ble Selsøyvik gamle handelssted valgt til Rødøy kommunes tusenårssted.

Referanser
----------

1. ↑  «SELSØYVIK». *BOARCH* **(norsk)**. Besøkt 25. juli 2018.
2. ↑  N.N. (19. juni 2008). «Stolte skuter krysset hverandre». *Dagen*. Arkivert fra originalen 25. juli 2018. Besøkt 25. juli 2018.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Selsøyvik gamle handelssted – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* «Selsøyvik gamle handelssted». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Riksantikvaren kulturminne
 |
Zellengefängnis Lehrter Straße ca 1855
Plantegning fra 1896
**Zellengefängnis Lehrter Straße** (også kalt *Untersuchungshaftanstalt Lehrter Straße*) var et fengsel på adressen Lehrter Straße 1–5 i den nåværende (2018) *ortsteil* Moabit i Bezirk Mitte in Berlin. Byggverket ble reist i 1840-årene under Friedrich Wilhelm IV som «Preußisches Mustergefängnis Moabit» og gikk den gang for et særdeles moderne fengsel, idet fangene satt på enkeltcelleri stedet for de den gang vanlige fellesceller.

Deler av fegselet ble fra 1940 benyttet både av Wehrmacht og av politiet, og etter 20. juli-attentatet i 1944 også Gestapo.

I 1957/1958 ble *Zellengefängnis Lehrter Straße* revet. Den 26. oktober 2006 ble Geschichtspark Ehemaliges Zellengefängnis Moabit åpnet på stedet.

Referanser
----------

1. ↑  Ernst Haiger: *Die letzten Gestapo-Häftlinge im Zellengefängnis.* In: Bernd Hildebrandt/Ernst Haiger: *Kriegsende in Tiergarten. Die Geschichte des Kriegsgräberfriedhofs Wilsnacker Straße.* Berlin 2009, ISBN 978-3-86541-312-3, s. 50–53.
Djavolski most
**Arda** (bulgarsk: Арда, gresk: Αρδας, *Ardas*) er ei elv som renner i Bulgaria og Hellas. Den har sitt utspring i Rodopifjella i Bulgaria nær landsbyen Arda, og renner 290 kilometer østover forbi Kărdzjali og Ivajlovgrad, og så inn i Hellas gjennom nordlige deler av prefekturet Evros, inkludert Kastanies. Den munner så ut i Maritsa, like vest for Edirne i Tyrkia. I den bulgarske delen av elva er det bygd tre demninger med tilhørende vannkraftverk: Kărdzjali-demningen, Studen Kladenets og Ivajlovgraddemningen. 229 kilometer av elva ligger i Bulgaria, og den er den lengste elva i Rodopifjella. Broa Djavolski most fra middelalderen er ei buebro som krysser elva 10 kilometer fra Ardino.

Tre ganger i 2005 flomma elva over, særlig i Kastanies-området, der den gjorde området om til en lagune. Sammen med Maritsa flomma den inn i gater og bygninger, slik at flere mennesker stranda i hjemmene sine.

Referanser
----------

1. ↑  «Statistical Yearbook 2019» (PDF). Bulgarias statistiske institutt. s. 17. Besøkt 30. november 2020.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Arda River – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** NKC **·** GeoNames
 |
**Ivan Nikolajevitsj Durnovo** (ukrainsk: *Дурново Іван Миколайович*; russisk: *Иван Николаевич Дурново*, født 1. marsjul./ 13. mars 1834greg.i guvernementet Tsjernogov i Tsar-Russland, død 29. maijul./ 11. juni 1903greg. nær Berlin under en jernbanereise) var en ukrainsk-russisk embetsmann og politiker.

Liv og virke
------------

Ivan Durnovo tjenstegjorde en tid som artillerioffiser, ble senere adelsmarskalk i sine hjemtrakter og i 1871 guvernør i Jekaterinoslav. I 1882 ble han viseinnenriksminister under innenriksminister Dmitrij Tolstoj, og da Tolstoj døde i 1889 ble han selv utnevnt til innenriksminister. Han satt i dette embetet til 1895. Hans embetstid som innenriksminister ble en videreføring av forgjengerens politikk snarere enn et uttrykk for Durnovos eventuelle egne vyer og ambisjoner. Ettertidens historikere bebreidet ham blant annet for unnfallenhet under hungersnøden i årene 1891-1892.

I april 1891 utferdiget Durnovo etter ordre fra tsar Aleksander III et memorandum som sammen med et nytt memorandum året etter, ga tsarens bror storfyrst Sergej rettslig grunnlag for å utvise alle jøder fra Moskva. Tsaren skal ha sagt til Durnovo at jødene måtte fordrives fordi «min bror vil ikke besøke Moskva med mindre byen er fri for jøder». Myndighetene startet håndhevelsen av de nye bestemmelsene som en ren maktdemonstrasjon, rettet mot jøder som befant seg i Moskva uten oppholdstillatelse. Avisen *The Times of London* rapporterte om massive, voldelige og systematiske husransakelser, og at jødiske kvinner ble utsatt for fornedrende behandling av en art som ikke lot seg beskrive. Med hjemmel i Durnovos to memorandi ble to tredjedeler av Moskvas 30 000 jøder tvunget til å forlate byen i årene som fulgte.

Ved sin avgang fra innenriksministerposten i 1895 fikk Durnovo den da betydningsløse honnørposten som ministerkomitéens president.

Referanser
----------

1. ↑  Lindenmeyr, Adele (1996). *Poverty is Not a Vice: Charity, Society, and the State in Imperial Russia* **(engelsk)**. Princeton University Press. s. 81–82. ISBN 0691044899. Besøkt 12. april 2017.
2. ↑  Wortman, Richard (2000). *Scenarios of Power: From Alexander II to the abdication of Nicholas II* **(engelsk)**. Princeton University Press. s. 294. ISBN 0691029474. Besøkt 12. april 2017.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** ISNI
 |
**Register for eksepsjonelle sykdomsforløp (RESF)** er et skandinavisk register med opplysninger fra personer som har opplevd et sykdomsforløp som de knytter til bruk av alternativ behandling. Datainnsamlingen startet i 2005 og ble avsluttet 31.12.2020. 

Registeret er en del av NAFKAM. Gjennom RESF har NAFKAM samlet historier fra pasienter som selv mener å ha opplevd et uvanlig (godt eller dårlig) sykdomsforløp, og som mener dette skyldes bruk av alternativ behandling. Sykdomsforløpene har ikke måttet være medisinsk eksepsjonelle for å registreres. Et av kravene for å bli regnet som et medisinsk eksepsjonelt er at det er mindre enn èn prosent sannsynlighet for at forløpet har kunnet forklares ut fra skolemedisinsk behandling. 

Fram til 2021 inngikk nye pasientrapporter til registeret også i utførelsen av oppdraget om overvåkning av behandlingsmarkedet, ved at NAFKAM rutinemessig varslet Helsedirektoratet og Helsetilsynet (lokalt og sentralt) om *mulig risiko* dersom det til RESF ble innrapportert 

* tre negative forløp av en kronisk sykdom hvor samme behandling var brukt for samme tilstand, eller
* ett negativt forløp av en alvorlig/livstruende sykdom.

Ved avslutningen av datainnsamlingen hadde RESF registrert rundt 550 sykdomsforløp fra Danmark, Sverige og Norge. På bakgrunn av disse pasienthistoriene har det blitt publisert en rekke rapporter og vitenskapelige studier, en bok, samt en doktorgradsavhandling. All informasjon som har blitt gitt i tilknytning til RESF, er taushetsbelagt, og det skriftlige materialet oppbevares nedlåst. 

Forskere kan etter søknad be om å få bruke materialet i RESF som datagrunnlag.

Referanser
----------

1. ↑  «Register for eksepsjonelle sykdomsforløp (RESF) - kontakt». *NAFKAM*. Besøkt 8. juli 2020.
**Ljudski vrt** er et fotballstadion i byen Maribor i Slovenia. Stadionet ble åpnet i 1952 for klubben NK Branik Maribor (1949–1960) og siden for NK Maribor fra 1961. Siden 1994 har Ljudski vrt også fungert som en av flere landslagsarenaer for Slovenias herrelandslag i fotball, i tillegg som finalearena til den slovenske fotballcupen og den slovenske supercupen. 

Stadionet ble åpnet i 1952, og har deretter fått flere oppgraderinger i årene 1962, 1994, 1998 og 1999. Den siste større oppgraderingen kom i 2008, da det ble nærmest fullstendig ombygd og fikk kun sitteplasser for å etterleve UEFAs krav om et moderne stadionanlegg. Som landslagsarena har Ljudski vrt fungert som vertskap for tre kvalifiseringsrunder til det slovenske landslaget, både til VM i fotball 2010, EM i fotball 2012 og VM i fotball 2014.

Referanser
----------

1. ↑  FIFA.com – FIFA 2014 qualifications, Europe Matches, Slovenia-Norway Arkivert 17. august 2014 hos Wayback Machine. (Besøkt 13. august 2014)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Ljudski vrt – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Worldstadiums.com – Slovenia, Ljudski vrt Stadion Arkivert 18. juli 2014 hos Wayback Machine.
Pubskilt med bilde av John Barleycorn.
***John Barleycorn*** er en engelsk folkevise. Karakteren John Barleycorn i sangen er en personifisering av den viktige kronavling bygg og alkoholholdig drikke som blir laget av øl og whisky. I sangen blir John Barleycorn berørt av flere sykdommer, dødsfall og skammelig behandling under de forskjellige fasene av bygg-dyrking, som innhøsting og malting.

Innhold
-------

Barleycorn, personifiseringen av bygg, møter mye lidelser før han til slutt dør en ubehagelig død. Følgene av døden hans er at en kan lage brød. Derfor dør Barleycorn for at andre skal få leve. Til slutt blir kroppen hans spist som brødet. En populær hymne, «We Plough the Fields and Scatter», blir ofte sunget på høsttakkefester til samme melodi.

Versjoner og varianter
----------------------

Det finnes mange versjoner av sangen. En versjon av sangen finnes i *Bannatyne Manuscript* fra 1568, og engelske skillingviseversjoner fra 1600-tallet er vanlige. Den skotske nasjonaldikteren Robert Burns ga ut sin versjon i 1782, og det finnes flere moderne versjoner.

Nyere innspillinger
-------------------

Det er spilt inn mange versjoner av sangen, mest kjent av Traffic, som har kalt opp albumet deres *John Barleycorn Must Die* etter sangen. Sangen er også spilt av Fire + Ice, Gae Bolg, Bert Jansch, The John Renbourn Group, Pentangle, Finest Kind, Martin Carthy, Roy Bailey, Martyn Bates i samarbeid med Max Eastley, the Watersons, Steeleye Span, Jethro Tull, Fairport Convention, The Minstrels of Mayhem, Oysterband, Frank Black, Chris Wood, Woody Lissauer, Quadriga Consort, Maddy Prior, Heather Alexander, Tim van Eyken og mange andre artister. Sangen er også en sentral del av The Imagined Village-prosjektet til Simon Emmerson. Martin og Eliza Carthy spilte sangen i lag med Paul Weller på albumet *The Imagined Village.*

Tolkninger og bruk i andre kulturuttrykk
----------------------------------------

Forskeren Kathleen Herbert har trukket linjer mellom Beowa (en mytisk figur fra angelsaksisk heidendom som dukker opp tidlig i angelsaksiske kongelige slekttavler. Navnet betyr «bygg») og figuren John Barleycorn. Herbert sier at Beowa og Barleycorn er en og samme, og merker seg at folkevisen skildrer lidinga, døden og oppstoda til Barleycorn, men feirer også «den legende effekten av å drikke blodet hans»

Jack London ga tittelen *John Barleycorn* til selvbiografien sin fra 1913, som forteller om kampen hans mot alkoholisme.

Kilder
------

* Herbe t, Kathleen (2007). *Looking for the Lost Gods of England.* Anglo-Saxon Books. ISBN 1-898281-04-1
* Vaughan Williams, Ralph and A.L. Lloyd (1959). *The Penguin Book of English Folk Songs.* Penguin.
* Wood, Pete. «John Barleycorn: The Evolution of a Folk-Sang Family», *Folk Music Journal*, Vol. 8, pp 438-455, 2004
* Wood, Pete. «John Barleycorn revisited: Evolution and folk-sang», Article 232, *Musical Traditions*
**Arctowskibreen** er en 2 km lang og 2 km² stor isbre på Spitsbergen, Svalbard, mellom øvre Adventdalen og Isfjorden i det nordlige Nordenskiöld Land. Isbreen graver seg radialt ut fra fjellmassivet med Arctowskifjellet (958 moh), nord for Adventdalen og rundt 20 km øst for Longyearbyen. Arctowskibreen går mot nordvest og fører foran seg flere hundre meter morenemasser ned mot De Geerdalen. Fra brefronten renner De Geerelva, som munner ut i Isfjorden ved Elveneset, rundt 5 km øst for Diabasodden.

Arctowskibreen har sitt navn etter den polske geofysikeren Henryk Arctowski (1871-1958), som var med på Belgica-ekspedisjonen til Antarktis i 1897–99. Han forsket også på Spitsbergen, som han i 1910 besøkte med dampbåten «Ile de France», sammen med den sveitsiske geologen Auguste Dubois

Referanser
----------

1. ↑  Arctowskibreen *Stadnamn i norske polarområde*, Norsk polarinstitutt. Besøkt 6. mars 2013

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Norsk polarinstitutt
 |