recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Gantt-skjema for et byggeri.
Et Gantt-diagram som viser tre typer tidsplan-avhengigheter (i rødt) og prosentvis fullføring.
Et **Gantt-diagram**, noen ganger kalt **Gantt-skjema**, er en type søylediagram som illustrerer et prosjekts tidsplan og avhengigheter mellom forskjellige arbeidsoppgaver. Gantt-skjemaet illustrerer datoer for start- og sluttidspunkt for oppgavene i prosjektet og viser et sammendrag av prosjektet. Oppgavene i Gantt-skjemaet viser samtidig strukturen (arbeidsnedbrytingsstrukturen) til prosjektet.

Historie
--------

Diagrammet er oppkalt etter sin oppfinner Henry Gantt (1861–1919), som skapte det første på 1910-tallet som inneholdt avhengigheter mellom delmålene. 

Karol Adamiecki er personen som i midten av 1890-årene oppfant et diagram som han senere kalte "harmonogram" (hvilket ligner på selve Gantt-diagrammet). Adamiecki hadde gitt ut verkene sine på polsk og russisk, og disse språkene var mindre kjent i den engelsktalende verdenen. Dette begrenset både adopsjonen og anerkjennelsen av hans forfatterskap.

I mellomtiden har Henry Laurence Gantt, en amerikansk ingeniør og amerikansk konsulent, blitt populært i vest en lignende metode (publisering av artikler om det i 1910 og 1915). Derfor regnes Henry Gantt som oppfinneren av Gantt Chart (derav navnet).

Se også
-------

* Oppgavebehandling

Eksterne lenker
---------------

* Project Management Graphics (or Gantt Charts)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** LCCN
 |
**Stephen Liu Difen** (født 13. mai 1912 i landsbyen Biandukou i fylket Renqiu i provinsen Hebei i Kina, død 14. november 1992 i Kuancheng i Hebei) var katolsk undergrunnsbiskop av Anguo i Hebei.

Han kom fra en katolsk familie og begynte tidlig på veien mot presteembedet. I 1932 begynte han på presteseminaret i Beijing, og ble ordinert i 1939. Etter å ha avlagt toppeksamener ved Fujanuniversitetet returnerte han til Anguo bispedømme for prestetjeneste, samtidig med at han fortsatte med medisinske studier. 

Under den annen sino-japanske krig ble han bedt av en biskop om å overta ledelsen av en skole i Hankou. 
I 1951 ble han arrestert for å ha nektet å gå med i Tre-selv-bevegelsen. Etter løslatelsen arbeidet han ved sykehuset i Anguo. Under kulturrevolusjonen ble han sterkt forfulgt og svært dårlig behandlet, og avskjediget fra sykehuset. 

I 1980 kunne han returnere til sykehusstillingen. I 1984 pensjonerte han seg derfra og viet seg deretter fullt ut til sjelesorg og forkynnelse. I 1990 ble han bortført av myndighetene – det var en hemmelig arrestasjon, og ingen fikk vite hvor han var. 

Etter dårlig behandling i myndighetenes hender døde han i fengsel i Kuangcheng i 1992, 80 år gammel. 

Han var den tredje arresterte biskop i området på kort tid som døde i fangenskap. De andre to var biskopene Paul Shi Chunjie (4. november 1991) og Peter Joseph Fan Xueyan (16. april 1992). Tre andre undergrunnsbiskoper var også blitt bortført/arrestert i samme del av provinsen Hebei: Peter Chen Jianzhang, Paul Liu Shuhe og Cosmas Shi Enxiang. To av dem var over 70 og syke.

Referanser
----------


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Catholic-Hierarchy
 |
***Banden*** var et norsk humorprogram for ungdom som ble sendt på NRK Radio fra 2009 til 2012. Programmet var et samfunnsorientert humorprogram der både programledere og reportere åpent tok stilling i saker og bedrev subjektiv samfunnsjournalistikk. Det ble sendt fra Tyholt i Trondheim, men hadde reportere i Tromsø og Oslo. Programmet gikk på P3 og ble sendt mandag til torsdag, samt søndager. Det hadde en varighet på to timer. Programledere var Ken Wasenius-Nilsen (2009-2011), Sven Bisgaard Sundet (2011) og Anne Dorte Lunås (søndager). *Banden* var en slags videreføring av *Osenbanden*, som ble ledet av Are Sende Osen frem til han sluttet i 2008.

Programmet hadde faste innslag som gikk under navn som: «Banden-awards», et subjektivt award-show i regi av Sven Bisgaard Sundet, «Ken Was-Nil leser dagbladet fredag – PÅ SØNDAG!» Ken Wasenius-Nilsen leser saker fra dagbladet fredag på søndager, og understreker hvor stor forskjellen på disse to dagene er. «En gal, gal verden»: Ken Wasenius-Nilsen presenterer gale saker fra hele verden i samme stil som månedsmagasinet *En gal gal verden* som ble utgitt på 90-tallet.

Programmet ble sendt første gang mandag 12. januar 2009. Siste sending gikk 1. januar 2012.

Deltakere
---------

Foruten Ken Wasenius-Nilsen, besto «Banden» av følgende:

* Jøte Toftaker, vaktsjef og produsent
* Mathias Nylenna, vaktsjef, produsent og reporter
* Eirik Stokstad Brødholt, produsent og reporter
* Anne Dorte Lunås, vaktsjef, produsent og reporter
* Ludvig Løkholm Lewin, reporter
* Nareas Sae-Khow, reporter
* Sven Bisgaard Sundet, reporter
* Selena Konjhodzic, reporter
* Frid Kvalpskarmo Hansen, reporter
* Tore Sandbakk, reporter
* Leo Ajkic, reporter
* Vegar Tryggeseid, reporter

Faste innslag
-------------

*

Referanser
----------

1. 1 2  «p3.no » Velkommen i Banden». *p3.no*. 11. januar 2009. Besøkt 6. januar 2019.
2. ↑  Hovde, Kari (4. januar 2012). «Mer P3-radio fra Tyholt». *adressa.no*. Besøkt 6. januar 2019.
3. ↑  «Banden på NRK P3 (@p3banden) | Twitter». *twitter.com* **(norsk)**. Besøkt 6. januar 2019.
4. ↑   «Banden», nrk.no/banden, besøkt 23. desember 2009

Eksterne lenker
---------------

* Hjemmeside (Arkivert versjon fra 2010)
**Dekrettid** (russisk: декретное время – *dekretnoje vremja*) refererer til endringene i Sovjetunionens tidssystem som ble innført ved et Sovnarkom-dekret 16. juni 1930. I henhold til dette dekretet skulle alle klokker i Sovjetunionen permanent stilles en time fram i forhold til standardtiden for hver tidssone.

Dekrettiden er uavhengig av sommertid, som ble innført i Sovjetunionen først i 1981. Når begge tidsendringene var aktive var følgelig sommertiden *to* timer foran standardtiden i Sovjetunionen.

Fra 1982 til 1986 ble dekrettiden gradvis avskaffet av den sovjetiske regjeringen i 30 oblaster og autonome republikker i Russiske SFSR. I 1990 ble den også avskaffet i Ukraina, Moldavia, Georgia og Aserbajdsjan, etterfulgt av hele Sovjetunionen i mars 1991 (åtte måneder før unionen ble oppløst).

23. oktober 1991 vedtok RSFSRs øverste sovjet å gjeninnføre dekrettid i Russland. Den ble gjeninnført 19. januar 1992, unntatt i følgende av Russlands føderasjonssubjekter:

* Astrakhan oblast
* Kirov oblast
* Novosibirsk oblast
* Samara oblast
* Saratov oblast
* Udmurtia
* Volgograd oblast

Se også
-------

* Tid i Russland
**Banda Aceh** (eller **Bandar Aceh**, tidligere **Kutaradja**) er provinshovedstad og største by i den indonesiske provinsen Aceh på nordvestspissen av øya Sumatra. Befolkningen ble i 2006 anslått til 260 000. 

Første del av navnet, *Bandar* (*Banda*) kommer fra det persiske **بندر** som betyr «havn» (eller «himmel»). 

Raya Baiturrahman-moskéen (også kalt Den store moské) er en av de mest kjente moskéer i Sørøstasia. Den ble bygd i 1879 som erstatning for en moské som var blitt fullstendig ødelagt. Man har bygd ut den flere ganger siden, som i 1995 da den fikk en ny minaret. 

Om morgenen den 26. desember 2004 ble byen svært hardt rammet, først av det verste jordskjelvet i verden på 40 år, og deretter av en stor tsunami utløst av dette og påfølgende jordskjelv. Det første og kraftigste undersjøiske jordskjelvet hadde sitt senter i havet rett ved Aceh-provinsen, mellom Sumatra og Simeulueøya (som også tilhører Aceh), de påfølgende jordskjelvene fulgte på en linje som gikk nordover og tett vest for Sumatra. Det ble etter noen dager anslått at 60 prosent av Banda Aceh var ødelagt. 

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN **·** SUDOC **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
Må ikke forveksles med Dekonstruksjon (filosofi).
**Dekonstruksjon** (på engelsk *reverse engineering*, bokstavelig talt «omvendt konstruksjon» eller «omvendt ingeniørkunst») er en arbeidsteknikk hvor man tar utgangspunkt i et ferdig produkt, plukker dette fra hverandre og analyserer det, og ut fra dette kartlegger hvordan det fungerer. Ordet reflekterer at denne arbeidsmåten er omvendt i forhold til hvordan en ingeniør vanligvis arbeider: I stedet for å konstruere ut fra en plan, velger en heller å gjenskape et produkt ut fra undersøkelse av hvordan et tilsvarende produkt fungerer. 

Hensikten med *reverse engineering* er å skaffe seg kunnskaper om produktene til for eksempel en forretningskonkurrent eller en fremmed stat, og nyttiggjøre seg disse kunnskapene ved å kopiere løsninger til egne produkter. En bilfabrikant kan for eksempel ta fra hverandre en konkurrents bil og analysere og kopiere komponenter til sitt eget formål.

Alternative navn
----------------

Det er variasjon og uenighet om hvilket norsk avløserord som egner seg for å beskrive såkalt «*reverse engineering»*. Språkrådet har foreslått **omvendt utvikling**, **tilbakevikling** og **inversutvikling**. Andre forslåtte oversettinger er **re-konstruksjon**, **baklengskonstruksjon**, **oppnøsting**, **vrangutvikling**, **dekonstruksjonsanalyse**, **konstruksjonsanalyse**, **konstruksjonsundersøkelse**, **undersøkende kopiering**, **undersøkende rekonstruksjon**, **reverskonstruering** eller **baklengsbygging**.

Innen programvareutvikling er **koderekonstruksjon**, **reversering** eller **kodereversing** foreslåtte begreper.

Historie
--------

Gjennom tidene har det forekommet mange slike tilfeller, for eksempel da Sovjetunionen etter andre verdenskrig «kopierte» det amerikanske bombeflyet B-29 Superfortress til sitt eget Tupolev Tu-4, eller Compaqs *reverse engineering* av IBM's ROM-BIOS på 1980-tallet, som muliggjorde framstilling av kompatible PC-er fra andre produsenter.

Referanser
----------

1. ↑  reverse engineering – Store norske leksikon
2. ↑  «På godt norsk – avløserord». *Språkrådet* **(norsk)**. Besøkt 21. oktober 2020.
3. ↑  NRKbeta (20. oktober 2020). «Hva mener dere er den beste norske oversettelsen av "reverse engineering"?». *Twitter*. Besøkt 21. oktober 2020.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC
 |
På innsiden av trikkerestauranten
**Colonial Tramcar Restaurant** er en restaurant som ombord tre konverterte W-klasse-sporvogner i Melbourne i Australia.

Colonial Tramcar Restaurant Company Limited ble dannet i 1981 for å drive restauranttrikker. Den første restauranttrikken var en 1927 W2 klasse nummer 442. Trikken ble ombygget i 1982 ved Preston Workshops. Ombyggingen innebar blant annet å heve gulvet i midtseksjonen slik at gulvet på var på samme plan igjennom hele trikken. Dessuten ble dørene på midten fjernet erstattet med en enkelt dør kun på den ene siden av trikken. Midten av trikken fikk kjøkken og oppvaskområde og har to salonger på hver side av midtpartiet med henholdsvis 12 og 24 sitteplasser.

Restauranten ble åpnet i august 1983 siden å servere alkohol ombord en bevegelig restaurant krevde forandringer av Liquor Licence Act. Metropolitan Transit Authority (som drev Melbournes trikkenettverk på den tiden) sto for konduktør og trikkefører mens resten av arbeiderne ombord ansatte ved Colonial Tramcar Restaurant. Senere kom to 1948 SW6 klasse trikker til i flåten og i 2006 ble den originale W2 klasse trikken pensjonert og erstattet med en tredje SW6 klasse. Alle trikkene er malt i burgunderrød og kan romme 36 passasjerer hver.

Restauranten har en lunsj og to middagsbordsettinger hver dag. Alle trikkene starter og stopper ved Melbourne Exhibition and Convention Centre og følger standard trikkeruter i de nærliggende bydelene. Maten er laget i forkant og blir kun varmet opp i trikkens lille kjøkken. På grunn av plassårsaker er også menyen og vinlisten forholdsvis liten.

Se også
-------

* Spårakoff, en trikk som har blitt konvertert til pub i Helsingfors.

Referanser
----------

1. 1 2 3  John Beckhaus (1989). *Australian Rail Companion*. Sherborne Sutherland Publishing. ISBN 1 86275 005 X.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Colonial Tramcar Restaurant – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
**Del.icio.us** er et nettsted for sosial bokmerking. Påloggende brukere kan lagre, dele og utforske andre brukeres bokmerker til nettsider. Nettstedet ble opprettet i 2003 og ble utviklet av Joshua Schachter. Det ble senere kjøpt av Yahoo!. I slutten av 2010 ble det klart at Yahoo! ønsket å avslutte tjenesten.

Generell beskrivelse
--------------------

Del.icio.us klassifiserer bokmerkene etter et ikke-hierarkisk system der brukerne kan klassifisere («tagge») kategorier for hvert at sine bokmerker. Brukerne kan fritt velge hvilke enkeltord de vil bruke for å beskrive nettsiden. Dette kalles innen informasjonsvitenskap «åpent vokabular» og med teknologisjargong «folksonomi». Typiske tagger om denne nettsiden her kunne for eksempel være: «*Wikipedia, WP, sosialbokmerking, internett, nettsteder, bokmerke, norsk, delicious*».

Det er ikke noe over- eller underordning mellom kategoriene, som for eksempel på kategorisystemet til Wikipedia. Ved pålogging vil hver bruker se sine bokmerker, samtidig som det er mulig å søke for å se hvilke nettsider som har blitt klassifisert med samme kategoriord. Dermed kan samme side bli bokmerket flere brukere. Det frie kategorisystemet sikrer at det er stort samsvar mellom hva brukerne oppfatter at en nettside omhandler, og hvilke kategorier den blir klassifisert i. Når flere brukere gir ulike kategorier til samme nettside, fører det til at taggene utfyller hverandre. Dersom det er stort statistisk sammenfall i hvilke tagger brukerne gir en side, vil dette styrke graden av hvor «riktig» en kategori er. Dermed fanges både avvik og enighet opp av kategorisystemet.

Alle tagger er refererbare med egen URL. Det vil si at hver gang det opprettes en kategori, vil det samtidig oppstå en nettside som rangerer alle bokmerkede nettsider som har blitt tildelt denne taggen etter popularitet. Dette gir brukerne mulighet til å oppdage beslektede nettsider som de ikke kjente til fra før av.

Det er også mulig å abonnere på nye bokmerker i en kategori, eller fra en bruker med hjelp av RSS.

Alle lenker lastet opp til nettstedet er i utgangspunktet synlige for alle og enhver. Men det er støtte for å holde bokmerker private ved å krysse i en boks.

Det er utviklet plug-ins til de mest populære nettleserne for å kunne bokmerke nettsider rett fra nettleseren.

Referanser
----------

1. ↑  «Yahoo Killing Or Merging Del.icio.us, Yahoo Buzz, People Search And More». businessinsider.com.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Delicious (website) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
Finanssenteret i Colombias hovedstad Bogotá
**Colombias økonomi** er et framvoksende marked som karakteriseres av den sterke veksten det har opplevd i det 21. århundret. I 2011 hadde landet et bruttonasjonalprodukt på 369 802 millioner USD, som plasserer det på en 31.-plass på verdensbasis. Økonomien er Latin-Amerikas tredje største, etter Brasil og Mexico, og foran Argentina og Peru. Colombias viktigste eksportvare er råolje, som utgjorde 51,4 % av landets eksport i 2012, etterfulgt av karbon med 12,9 %.

Colombia er medlem av en rekke internasjonale økonomiske organisasjoner, deriblant Verdens handelsorganisasjon. Det regnes også som ett av de fem tilvekstlanda i CIVETS. Innen Amerika er Colombia medlem av Den interamerikanske utviklingsbanken, Det andinske fellesskapet, De søramerikanske lands union og Stillehavsalliansen.

Referanser
----------

1. ↑  «Report for Selected Countries and Subjects», Det internasjonale pengefondet, april 2011.
2. ↑  «Comercio exterior – Exportaciones», DANE, desember 2012.

Eksterne lenker
---------------

* Departementet for handel, industri og turisme
* Colombias sentralbank

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Sultan Amir Tarar**, best kjent som **Colonel Imam** (oberst Imam), (død i januar 2011) var en pakistansk militæroffiser og spesialist på spesiell krigføring. 

Imam var medlem av Special Service Group (SSG) i den pakistanske hæren, en etterretningsoffiser av Inter-Services Intelligence (ISI) og han fungerte som pakistanernes konsul i Herat, Afghanistan. Han var en veteran under Den afghansk-sovjetiske krig i Afghanistan Han var antatt å ha spilt en nøkkelrolle i etableringen av Taliban, etter å ha hjulpet med treningen av den afghanske mujaheddin på vegne av USA på 1980-tallet. 

Oberst Imam, som var en kommandosoldat og spesialist på geriljakrig som ga militær trenging til Mullah Omar og fraksjoner innenfor Taliban. Oberst Imam holdt seg aktiv i borgerkrigen i Afghanistan inntil 2001 da USA erklærte krig mot terror, og han støttet Taliban offentlig gjennom media. Iman ble kidnappet sammen med ISI-offiser Khalid Khawaja, den britiske journalisten Asad Qureshi og hans sjåfør Rustam Khan den 26. mars 2010. Khawaja ble drept en måned senere. Qureshi og Khan ble frigitt i september 2010. Imam ble drept i januar 2011. 

Imam fikk sin utdannelse ved Pakistan Military Academy (PMA) i Kakul (lokalisert i nærheten av Abbottabad i Khyber-Pakhtunkhwa, Pakistan), og senere ved Fort Bragg i North Carolina, USA. Hans enhet ble sendt til USA i 1974, og han fikk militær trening ved United States Army Special Forces. Etter oppløsningen av Sovjetunionen, ble oberst Imam invitert til Det hvite hus av daværende president George Bush Sr.
**Saho Harada** (født 5. november 1982 i Tokyo) er en japansk synkronsvømmer som deltok i de olympiske leker 2004 i Athen og 2008 i Beijing. 

Harada vant en olympisk sølvmedalje i synkronsvømming under Sommer-OL 2004 i Athen. Hun var med på det japanske laget som kom på andreplass i lagkonkurransen bak Russland. De andre på laget var Michiyo Fujimaru, Kanako Kitao, Emiko Suzuki, Miya Tachibana, Miho Takeda, Juri Tatsumi og Yoko Yoneda.

Fire år senere, under sommer-OL 2008 i Beijing, vant hun en bronsemedalje i synkronsvømming. Sammen med Emiko Suzuki kom hun på tredjeplass i duett bak Anastasija Davydova / Anastasija Jermakova fra Russland og Andrea Fuentes / Gemma Mengual fra Spania.

OL-medaljer
-----------

* Sølv 2004 Hellas’ flagg Athen - Sølv i synkronsvømming lag Japans flagg Japan
* Bronse 2008 Kinas flagg Beijing - Bronse i synkronsvømming duett Japans flagg Japan

Eksterne lenker
---------------

* (en) Saho Harada – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Saho Harada – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Saho Harada – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Saho Harada – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata
**Bandar Abbas** (alternativt *Bandar-e 'Abbas*, persisk بندرعباس) er Irans og Den persiske gulfs største havneby og hadde 435 751 innbyggere ved folketellingen i 2011. Den ligger ved Hormuzsundet og er administrativ hovedstad for provinsen Hormozgan.

Bandar Abbas ble grunnlagt av safavidenes sjah Abbas i 1623 etter at han hadde tatt øya Hormuz fra portugiserne. 

Byen er et av Irans største eksport- og importsentra der en stor del av landets utenrikshandel passerer.[] Havnebyen er også utviklet til en av landets viktigste militære baser der blant annet en stor del av den iranske flåte er stasjonert.[]

Referanser
----------

1. ↑  .
2. ↑   www.sko.ir/Sarshomari1390/Shahrhaye\_IRAN.xls / Resultat fra folketellingen 2011 for byer og småbyer (*excelfil, på persisk*) Lest 19. oktober 2013.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Bandar Abbas – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** SUDOC **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
***Dos Fraye Vort*** («det frie ord») var en kortlivet anarkistisk avis som ble utgitt i Liverpool av Rudolf Rocker.

I 1898 klarte den jødiske anarkisten Morris Jeger å overtale Rudolf Rocker til å reise fra London til Liverpool. Da Rocker var ankommet, overbeviste Jeger ham også til å redigere den yiddishsproglige avisen *Dos Fraye Vort*. Rocker var i begynnelsen motvillig, og hevdet at han hverken behersket sproget eller kunne mye om den jødiske anarkistbevegelsen i England. Jeger tilbød ham å oversette hans artikler fra tysk til yiddish. *Dos Fraye Vort* besto av ikke mer en fire sider og hadde en sirkulasjon på kun noen hundre utgaver. Avisen ble for første gang trykt sent i juli 1898 som Englands eneste yiddishsproglige anarkistpublikasjon. Den London-baserte anarkistavisen *Arbeter Fraynd* hadde nemlig gått inn på grunn av manglende finansiell støtte. Avisen ble godt tatt imot av britisk-jødiske anarkister. Rocker derimot, var misfornøyd med avisartikkelene, siden Jeger blandet inn sine egne syn da han oversatte Rockers tekster. Efter at kun noen få numre av *Dos Fraye Vort* hadde blitt trykt, mottok Rocker en invitasjon fra *Arbeter Fraynd*-sekretæren Thomas Eyges, som efter å ha blitt imponert over Rockers innsats i *Dos Fraye Vort*, tilbød ham å reise til London for å bli redaktør av det revitaliserte *Arbeter Fraynd*. Rocker godtok tilbudet, hvilket betydde slutten på *Dos Fraye Vort*, som ble trykt i sin siste utgave den 17. september 1898.

Kilder
------

* Fishman, William J. (1974). *Jewish Radicals: from Czarist stetl to London ghetto*. New York: Pantheon Books. s. 239. ISBN 0-394-49764-3.
* Wienand, Peter (1981). *Der "geborene" Rebell: Rudolf Rocker - Leben und Werk*. Berlin: Karin Kramer Verlag. s. 193–194. ISBN 3879561060.
**Sumpbladvikler** (*Clepsis spectrana*) er en sommerfugl som tilhører familien viklere (Tortricidae).

Utseende
--------

En middelsstor (vingespenn 16-22 millimeter), brunlig vikler med brede vinger. Fargen er svært variabel, men forvingens grunnfarge er gjerne mer eller mindre brun. Vingen har vanligvis to mørke flekker ved framkanten, den innerste er firkantet og den ytterste oval. Bak den ytterste flekken er det gjerne en liten, rund, svart flekk. Lyse individer har tydelige, fine, brune tverrstreker. Bakvingen er brunhvit.

Levevis
-------

Arten lever i sumper og andre fuktige steder. Larven kan leve på mange av de plantene som vokser der. De voksne sommerfuglene flyr mellom mai og september.

Utbredelse
----------

Arten finnes i Europa, bortsett fra de nordligste delene.
I Norge er den utbredt på Sørlandet og det sørlige Østlandet. Den er vurdert som sårbar (VU) på Norsk rødliste for arter fra 2010.

Kilder
------

* Aarvik, L. Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) *Catalogus Lepidopterorum Norvegiae*. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe/Norsk Institutt for Skogforskning. ISBN 82-995095-1-3
* Nettsiden *Svenska Fjärilar*, med bildegalleri:
* *Clepsis spectrana* på UK moths

Eksterne lenker
---------------

* (en) *sumpbladvikler* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *sumpbladvikler* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *sumpbladvikler* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *sumpbladvikler* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *sumpbladvikler* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *sumpbladvikler* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Clepsis spectrana* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Clepsis spectrana* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata
**Niels Henrik Abels minnefond**s viktigste funksjon er å finansiere Abelprisen og arrangementet rundt prisutdelingen. I statuttene for Abelfondet står det at i tillegg til Abelprisen og tilhørende arrangementer, skal fondets avkastning benyttes til tiltak overfor barn og unge.

Inkludert i aktiviteter som Abelfondet støtter, er opptil to Abelsymposier hvert år, hvor temaet kan velges bredt innen ren og anvendt matematikk. Det gis også økonomisk støtte til Abelkonkurransen, KappAbel og getSmart. Abelfondet bidrar dessuten til to andre matematikkpriser; Holmboeprisen til matematikklærere eller et matematikkmiljø i norsk grunnskole og videregående skole, og Ramanujanprisen som blir gitt til unge matematikere fra utviklingsland.

Abelfondet arrangerer sammen med Norsk matematisk forening det årlige Abelsymposiet.

Abelfondet er nedlagt (en gang mellom 2016 og 2020) og Abelprisen finansieres direkte over statsbudsjettet.

Referanser
----------

1. ↑  abelsymposium.no

Eksterne lenker
---------------

* Abelfondets nettsted
**Sumpgressfly** (*Mythimna pudorina*) er en sommerfugl som tilhører familien nattfly (Noctuidae). Den er bare funnet i Agderfylkene i Norge.

Utseende
--------

Et middelsstort (vingespenn 35 – 43 mm), lyst grålig eller brunlig nattfly. Forvingene er forholdsvis smale, ikke så tilspisset som hos mange andre *Mythimna-*arter. Vingeårene er hvite, ellers er forvingen ensfarget lyst grålig eller rødbrun. Bakvingen er lysgrå.

Levevis
-------

Den lever på hårfrytle, blåtopp og takrør. Biotopen er sump og våte enger, myrer og fuktige heier. Larvene utvikler seg på ulike gras. De voksne sommerfuglene flyr i juni – juli og kommer gjerne til lys.

Utbredelse
----------

Sumpgressfly er utbredt i Europa, unntatt lengst i nord. I Norge ble arten først funnet i Grimstad i 1989. Den er senere også funnet i Vest-Agder.

Rødlistevurdering
-----------------

Arten ble første gang påvist i Norge i Grimstad i Aust-Agder i 1989. Arten er nå kjent fra 11 lokaliteter langs kysten av Sørlandet og den ytterste delen av Oslofjorden fra Lindesnes i Vest-Agder til Larvik i Vestfold. I 2020 ble den også påvist et stykke inn i landet i Marker i Østfold. 

De aller fleste funnene er fra etter år 2000, og det later til at arten er i ferd med å etablere seg flere steder langs kysten. Trusler mot arten er først og fremst drenering, gjenfylling og utbygging. På grunn av disse påvirkningene reduseres og fragmenteres biotopene. Arten rødlistes i 2021 som nær truet NT.

Referanser
----------

1. 1 2  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 15. februar 2022. Besøkt 15. februar 2022.
2. 1 2  Elven H, Aarvik L og Berggren K (24. november 2021). «Sommerfugler. Vurdering av sumpgressfly *Mythimna pudorina* som EN→NT for Norge»Åpent tilgjengelig. *Norsk rødliste for arter 2021*. Artsdatabanken. Besøkt 30. mars 2023.

Kilder
------

* Aarvik, L. Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) *Catalogus Lepidopterorum Norvegiae*. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe/Norsk Institutt for Skogforskning. ISBN 82-995095-1-3
* Nettsiden *Svenska Fjärilar*, med bildegalleri:
* *Mythimna pudorina* på UK moths:

Eksterne lenker
---------------

* (en) *sumpgressfly* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *sumpgressfly* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *sumpgressfly* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *sumpgressfly* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *sumpgressfly* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *sumpgressfly* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Mythimna pudorina* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Mythimna pudorina* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Mythimna (Mythimna) pudorina* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**Abelia** er NHOs forening for teknologi- og kunnskapsbedrifter og ble grunnlagt i 2001. Foreningen ble etablert i NHO-familien med utgangspunkt i Kunnskapsbedriftenes landsforening og IT-næringens forening (ITF). Foreningen ledes av Øystein Eriksen Søreide etter at Håkon Haugli gikk av i 2019. Haugli overtok etter Paul Chaffey i 2014. Han var foreningens administrerende direktør ved etableringen i 2001. 

Abelia har tatt initiativ til organisasjonen Forskningsinstituttenes fellesarena (FFA) som tilsvarer UHR for frittstående forskningsinstitutter. Abelia har også egne bransjeforeninger for innovasjonsselskaper (FIN), fagskoler (FFF)] og friskoler (FRI).

Abelia er en arbeidsgiver- og interesseorganisasjon med en rolle innen tarifforhandlinger. Organisasjonen har et sekretariat på i overkant av 30 medarbeidere, herunder advokater og juridiske rådgivere som bistår medlemsbedriftene i arbeidsrettslige spørsmål. Videre arbeider Abelia med næringspolitiske spørsmål innen utdanning, forskning, innovasjon, IT/teknologi og verdiskapning med mer. Abelia tilbyr en rekke aktuelle seminarer og konferanser innen ulike temaer for sine medlemmer der målet er å skape nettverk og samarbeidsfora for kompetanseutvikling og fornyelse. Abelia har også som formål å synliggjøre næringens betydning overfor myndigheter og samfunn. 

Abelia har som formål å arbeide for å oppnå gode og forutsigbare betingelser for lønnsomhet, vekst og utvikling hos medlemmene, styrke innovasjonstakten i Norge gjennom et effektivt samspill mellom forskning, undervisning og næringsliv og posisjonere norsk næringsvirksomhet i det internasjonale kunnskapssamfunnet.

Referanser
----------

1. ↑   w2.brreg.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑
3. ↑
4. ↑

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
Næringslivets Hovedorganisasjon |
| --- |
| 
* Abelia
* Byggenæringens Landsforening
* Fornybar Norge
* Mediebedriftenes Landsforening
* Nelfo
* NHO Geneo
* NHO Logistikk og Transport
* NHO Luftfart
* NHO Mat og Drikke
* NHO Reiseliv
* NHO Service og Handel
* NHO Sjøfart
* NHO Transport
* Norges Bilbransjeforbund
* Norsk Industri
* Offshore Norge
* Sjømat Norge

 |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Brønnøysundregistrene
 |
Orgelpedaler
Den *nordtyske orgelskole* er en stilretning innen orgelmusikken som oppsto på 1600-tallet med blomstringstid fram mot midten av 1700-tallet. 

Stilretningen vokste fram under innflytelse fra nederlandske organister, spesielt Jan Pieterszoon Sweelinck i Amsterdam. Særtrekk ved den nordtyske skolen er hyppige skift mellom manualene og et svært selvstendig pedalspill, en praksis som ble mulig etter en kraftig kvalitetsforbedring av nordtyske orgler utover 1600-tallet og tidlig 1700-tall. Kjente orgelbyggere i denne perioden var framfor alt Hans Scherer den eldre, Hans Scherer den yngre og Arp Schnitger.

Senteret for stilen var rundt Hamburg, først og fremst Lübeck, Bremen, Lüneburg og Stade, men det fantes utøvere også i Danmark og Sverige, som Christian Geist.

Kjente representanter
---------------------

Der lærere er kjent er de satt i parentes.

* Georg Böhm (Reincken)
* Nicolaus Bruhns (Buxtehude)
* Dietrich Buxtehude
* Jacob Praetorius den yngre
* Johann Adam Reincken (Scheidemann)
* Heinrich Scheidemann (Sweelinck)
* Samuel Scheidt (Sweelinck)
* Franz Tunder (muligens Girolamo Frescobaldi)
* Matthias Weckmann (Schütz, Jacob Praetorius og Scheidemann)

Litteratur
----------

* Klaus Beckmann: *Die Norddeutsche Schule. Orgelmusik im protestantischen Norddeutschland zwischen 1517 und 1755.* 2 bind. Schott, Mainz u. a. 2005–2009;
	+ Bind 1: *Die Zeit der Gründerväter. 1517–1629.* 2005, ISBN 3-7957-0531-2;
	+ Bind 2: *Blütezeit und Verfall. 1620–1755.* 2009, ISBN 978-3-7957-0532-9.
Heritage RangeHeritage RangeHeritage Range
**Heritage Range** er en stor fjellkjede, 160 km lang og 48 km bred, som utgjør den sørlige halvdelen av Ellsworth Mountains i Antarktis, sørover fra Minnesotabreen. Fjellkjeden er kompleks med mange rygger og fjelltopper på moderat høyde, skrenter, åser og nunataker. Mellom disse ligger det isbreer.

Den nordlige delen av fjellkjeden ble trolig først sett av Lincoln Ellsworth da han fløy over området 23. november 1935. Den 14. desember 1959 ble den sørlige delen av fjellkjeden sett for første gang under en flytur fra Byrd-stasjonen med Edward C. Thiel, J.C. Craddock og E.S. Robinson. Laget landet på en isbre ved Pepet Peak nordvest i fjellkjeden den 26. desember.

I 1962–63 og 1963–64 utførte University of Minnesota ekspedisjoner som både kartla og gjorde geologiske undersøkelser av fjellkjeden. Hele kjeden ble kartlagt av USGS fra flyfoto tatt av U.S. Navy, 1961-66.

Fjellkjeden fikk navnet av US-ACAN fordi de forskjellige delene av fjellkjeen har fått navn som er tilsluttet temaet amerikansk kulturarv.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  «Heritage Range». Geographic Names Information System, U.S. Geological Survey. Besøkt 11. januar 2013.
2. ↑  Gerald F. Webers, et al. *Geology and Paleontology av Ellsworth Mountains, Vest-Antarktis* (Geological Society of America, 1992), s. xi

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** GNIS **·** SCAR

 |

Portal: Antarktis
***Herissa*** er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae). Både larvene og de voksne (imago) er planteetere.

Utseende
--------

En middelsstor, oval skjoldbille. Pronotum er matt svart, dekkvingene gule med svarte flekker. Hodet er dekket av pronotum, men denne arten er ikke påfallende bred, dekkvingenes "brem" er ganske smal. Antennene er tynne. Dekkvingenes forhjørner er ikke framskutte.

Levevis
-------

Både larver og voksne lever på planter og eter fra dem. Disse lever på ulike tofrøbladete planter.

Utbredelse
----------

Arten er utbredt i Brasil, Bolivia og Paraguay.

Systematisk inndeling
---------------------

Hispinae inkluderer noen ganger gruppen (underfamilien) skjoldbiller, da som stammen Cassidini, i denne oversikten er den holdt utenfor, og plassert inn i som søstergruppen skjoldbiller. Andre klassifikasjoner plasserer denne gruppen (som Hispini) som en undergruppe av skjoldbillene.

**Treliste**
* orden **biller** (Coleoptera)
	+ underorden **Polyphaga**
		- overfamilie **Chrysomeloidea** Latreille, 1802 (=Phytophaga)
			* familien bladbiller (Chrysomelidae Latreille, 1802)
				+ underfamilien skjoldbiller, Cassidinae
					- stamme **Goniocheniini** Spaeth, 1942
						* slekten ***Herissa*** Spaeth, 1909
							+ *Herissa pantherina* (Blanchard, 1837)

Litteratur
----------

Eksterne lenker
---------------

* *Herissa* på ITIS
* Oversikt over slekten

  

* (en) *Herissa* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Herissa* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Herissa* hos NCBI Rediger på Wikidata
**Hans Egede Hermann Hoell** (født 1822 i Eidanger, død 1889) var en norsk skipsreder og godseier fra Skien. Han eide Søndre Brekke gård fra 1864 til sin død, men forpaktet gården fra den tidligere eieren Hans Aall allerede fra 1855. Han var også administrator for Norges Banks avdeling i Skien i perioden 1867–1884.

Hans Hoell var gift først med Sofie Henriette Paus (1832–1862) fra 1854 og etter hennes død i 1862 med hennes søster Nina Paus (1839–1866); de var døtre av Henrik Johan Paus og kusiner til Henrik Ibsen. I første ekteskap var han far til kaptein Herman Hoell (1855–1898) og Johan Henrik Hoell (1857–1858), og i andre ekteskap til Nina Henriette Hoell (1866–1944), som var gift med cand.jur. Kolbjørn Arneberg; sistnevnte var nevø av amtmann Ulrik Frederik Christian Arneberg som leide kontor på Søndre Brekke i 1880-årene.

I folketellingen i 1865 bestod husstanden på Søndre Brekke av Hans Hoell, ektefellen Nina og hennes søster Tina (de hadde navnene fordi de var niende og tiende barn), sønnen fra første ekteskap Herman, og fire tjenestefolk; dessuten bodde Sophie og Hannah Blom som losjerende på gården. Etter å ha mistet begge sine ektefeller henholdsvis 30 og 27 år gamle giftet ikke Hoell seg flere ganger, men ansatte en husbestyrerinne; i folketellingen i 1875 var det seks tjenestefolk på gården.

Etter hans død solgte barna Herman og Nina Søndre Brekke til skipsreder Nils P. Høyer som var gift med deres kusine Christiane Sophie Hielm. Hans Hoells gate på Brekke i Skien ble oppkalt etter ham i 1898.

Hans Hoell var sønn av Elias Hermann Arbo Hoell og Christiane Louise Schildknecht, som bodde i Porsgrunn.

Referanser
----------

1. ↑  Egil Borlaug (2009), *Noregs Bank. Grunntrekk i administrasjon, oppgåver og historie Arkivert 9. august 2020 hos Wayback Machine.*
2. ↑  Folketelling 1865 for Søndre Brekke gård
3. ↑  Folketelling 1875 for Søndre Brekke gård
4. ↑  Gamle Gjerpen
5. ↑  Østvedt, Einar (1959). *Fra 1870 til ca. 1925*. Skien: Skien kommune : I kommisjon hos Erik St. Nilssen.
Erda advarer Wotan, illustrasjon til Das Rheingold av Arthur Rackham
**Erda** er jordgudinnen i Richard Wagners operasyklus Der Ring des Nibelungen (Nibelungenringen). Ordet "erda" er direkte avledet av det tyske "Erde", jorden.

Mytologi
--------

Wagner bygde hele handlingen i Nibelungenringen på de middelalderske kildene Nibelungenlied, Volsungesaga, Didrikssagaen med flere. De fleste av rollefigurene er kjent fra disse mytologiske tekstene, slik som Wotan (Odin), Donner (Tor), Loge (Loke). Erda er på samme måte skapt over jordgudinnen Fjorgyn i den norrøne mytologien. Fjorgyn eller Fjørgyn er nevnt som en av Odins hustruer, og er mor til Tor. I andre kilder er hun også nevnt som gudinnen "Jord".

I Wagners framstilling er Erda en volve, en mytologisk spåkvinne, og hun er mor til de tre nornene som spinner livets tråd, Urd, Verdande og Skuld.

Erdas rolle i handlingen
------------------------

Erda gjør sin inntreden i Das Rheingold (Rhingullet) som er den første av operaene i syklusen Nibelungenringen. I fjerde akt, scene 6, stiger hun opp fra jorda og advarer Wotan og de andre gudene om at deres ubetenksomme handlinger vil føre dem mot den sikre undergang. (*Weiche, Wotan, weiche!*). Dette blir av mange tolket som en forutsigelse fra Wagners side av miljøproblemene på jorda og en advarsel om å ta dette på alvor.

Rollen synges av en altstemme, og har blant annet vært tolket av den norske sangerinnen Beate Asserson.
**Anna Olava Erichsen Wærøe** (1870-1955) var en av Norges første pioner bilister i tillegg drev og eide hun en delikatesse- og fiskefarseforretning i Pilestredet. Hun var den andre norske kvinnen som tok førekort den 19. September 1905, og samme dag kjøpte hun sin første bil en Oldsmobile Curved Dash med registreringsnummer A-22.  Med det var hun den første kvinnen i Norge som både hadde førekort og eide bil. Wærøe eide flere biler i sin levetid, og hennes tredje bil var en Adler Doppel-Phaëton modell 1912 som var en populær bil på den tiden.

Wærøe var en av flere kvinner i Christiania som drev handel og småindustri og bilen brukte hun i forbindelse med sin næringsvirksomhet der hun blant annet hentet varer og kjørte ut ferdiglagde retter til Theatercafeen, Rikshospitalet og en rekke andre kunder.

Referanser
----------

1. ↑   Historisk befolkningsregister, Historisk befolkningsregister ID pf01063298025348, besøkt 24. mars 2020[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3  «Skjulte kvinner». *webcache.googleusercontent.com*. Besøkt 7. mars 2020. [][*død lenke*]
3. ↑  «Fru Anna Wærøe bak rattet på sin 1912 modell Adler med registreringsnummer Kristiania 511.». *digitaltmuseum.no*. Besøkt 7. mars 2020.
4. ↑  Langsæther, Kjetil (22. november 2014). *Norske bilhistorier* **(norsk)**. EBN SelfPublishing. ISBN 978-82-8328-028-9.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister
 |
**Hans Henrik Thaulow** (født 1754, død 1823) var en norsk prest.

Thaulow var elev ved Christiania katedralskole og ble i 1770 student ved Københavns Universitet, hvor han tok teologisk embetseksamen i 1776. I 1779 ble han personalkapellan hos sognepresten i Rygge og Moss. Da sognet ble delt samme år, ble han sogneprest i Moss. I 1800 ble han forflyttet til Stadsbygd. Fra 1808 til sin død var han sogneprest i Gausdal, fra 1818 som prost i Gudbrandsdalen prosti.

Thaulow utga noen mindre skrifter og skrev innlegg i *Det norske Nationalblad* og *Norske Intelligenz-Seddeler*. I boken *Et Raab imot Brændevin* (København, 1795) tok han til orde for å forby produksjon og omsetning av brennevin. I *Tanker om Alterens Sacramente* (København, 1782) diskuterte han nattverden i rasjonalistisk ånd. Skriftet ble angrepet av den konservative norske presten Jacob Worm Skjelderup i et motskrift. Som prest i Stadsbygd havnet han i strid med menigheten, og sin egen biskop, ved å forsøke å påby *Evangelisk-christelig Psalmebog*.

Ved valget til Riksforsamlingen på Eidsvoll i 1814 fikk Thaulow like mange stemmer som presten Stabel, som ble valgt ved loddtrekning.

Litteratur
----------

* *Norsk Forfatter-Lexikon 1814–1880*
* Einar Molland: *Norges kirkehistorie i det 19. århundre*. Oslo: Gyldendal, 1979, s. 41, 46–47.
* Norske Slægter, 1915, s. 226–227.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Lokalhistoriewiki **·** Historisk befolkningsregister **·** VIAF
 |
**The Artful Dodger** er en romanfigur i boka *Oliver Twist* som er skrevet av Charles Dickens (1812 – 1870). Boka handler om en foreldreløs gutt som drar til London for å komme seg vekk fra fattighuset, og i Londons travleste gater møter han The Artful Dodger. The Artful Dodgers virkelige navn er Jack Dawkins, og han er en lommetyv. The Artful Dodger er et «kallenavn» for en som er god til å unnslippe, men rimer også på ordet «lodger» som på cockneyslang betyr penger, gryn. I boken står det ingenting om hvor The Dodger ble født, men han er foreldreløs og Fagin tok seg av ham og lærte ham til å bli den beste lommetyven i gjengen som Dodger er leder for.

Hvor gammel han er er det ingen som vet, men ifølge boken skal han være noen år eldre enn Oliver, og siden Oliver ble 11 rett før han reiste til London, er Dodger nok 15-16 år gammel. I boken henger The Artful Dodger ofte sammen med sin lommetyvvenn «Charley Bates». Charley deltar i tyveriet som han og Dodger begår rett foran Oliver (Oliver blir redd og løper, og Mr. Brownlow, som guttene stjal fra, tror at det er Oliver som tok lommetørkleet).

Flere skuespillere har igjennom årene spilt rollen som Dodger. Blant annet
Elijah Wood,
Jack Wild (Nominert til Oscar for rollen),
Harry Eden og 
Adam Arnold.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN
 |
**Ercole Gonzaga** (født 23. november 1505 i Mantova i Italia, død 2. mars 1563 i Trient) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var biskop av Mantova.

Han ble kreert til kardinal i mai 1527 av pave Klemens VII. Det var hans første konsistorium.

Liv og virke
------------

Han var nevø til kardinal Sigismondo Gonzaga. I 1520 (eller i 1525 hadde onkelen avstått bispesetet i Mantova til Ercole.

Til tross for sin unge alder arbeidet han iherdig for kirkelig reform, særlig i sitt eget bispedømme, og ble assistert i dette forehavende av sin venn kardinal Gian Matteo Giberti, biskop av Verona. Han levde et plettfritt liv, og et av hans verker, *Vitae Christianae institutio*, vitner om hans fromhet.

Han utgav en katekisme til bruk for prestene i bispedømmet og opprettet et presteseminar, som anbefalt av Tridentinerkonsilet, slik som hans venner kardinalene Gasparo Contarini, Gian Matteo Gilberti, Giovanni Vincenzo Caraffa og andre biskoper hadde gjort selv før konsilet ble sammenkalt.Han finansierte mange unge menns universitetsstudier.

Pavene benyttet ham som utsending ved mange anledninger, blant overfor keiser Karl V og de franske konger.

Ved konklavet 1559 ble det antatt at han skulle bli valgt til pave, men kardinalene ville ikke ha en pave som tilhørte et herskerhus (Gonzagaene regjerte hertugdømmet Mantova).

I 1561 ble han pavelig legat til Tridentinerkonsilet. Til å begynne med møtte han en del motstand, kanskje delvis fordi det ble antatt av mange at han var tilhenger av kommunion under to skikkelser[]. Paven beholdt ham i vervet selv om han helst ville ha trukket seg. Han døde av feber under konsilet.

Episkopalgenealogi
------------------

Hans episkopalgenealogi er:

* Kardinal Guillaume d'Estouteville (1403-1483)
* Pave Sixtus IV (1414-1484) \* bispeviet 1471
* Pave Julius II (1443-1513) \*1481
* Kardinal Raffaele Sansoni Riario (1461-1521) \*1504
* Pave Leo X (1475-1521) \*1513
* Pave Klemens VII (1478-1534) \*1517
* Kardinal Antonio Sanseverino (1477-1543) \*1531
* Kardinal Giovanni Michele Saraceni (1498-1568) \*1536
* Kardinal Girolamo Seripando, O.E.S.A. (1493-1563) \*1554
* Kardinal *Ercole Gonzaga* (1505-1563) \*1561

Referanser
----------

1. 1 2  «Ercole Gonzaga». *Catholic Encyclopedia*. New York: Robert Appleton Company. 1913.
2. ↑  www.catholic-hierarchy.org gnzg, lest 3. april 2022

Eksterne lenker
---------------

* Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Catholic-Hierarchy **·** Deutsche Biographie **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** ICCU **·** BNE
 |
**Büyükada** er den største av de ni øyene som utgjør Prinseøyene øst i Marmarahavet, tett ved Istanbul. Det greske navnet er **Prinkipos** (Πρίγκηπος).

Det lå flere gresk-ortodokse klostre på Prinkipos (nå Büyükada) og de omliggende øyene, og mange er de hellige munker og nonner som holdt til der. Mange er også de ofte svært lite hellige som ble tvangsinternert – tvunget til å avslutte sine liv i ordenslivet – etter maktskifter i Østromerriket. 

Et nonnekloster på øya var forvisningssted for de bysantinske keiserinner Irene, Eufrosyna, Zoë og Anna Dalassena. Det er nettopp denne serien av fyrsteelige personer som gav øya sitt greske navn. 

Senere ble også medlemmer av den ottomanske sultanslekt til tider sendt i eksil til øya. Og etter sin deportasjon fra Sovjetunionen i februar 1929 oppholdt Lev Trotskij seg fire år på Büyükada.

På 1800-tallet ble øyene et populært feriested for Istanbuls rike, og viktorianske hytter og hus er fremdeles å skue på hovedøya Büyükada. 

I Norge vil noen assosiere navnet Prinkipos med UKA ved Studentersamfundet i Trondhjem for 1969. UKErevyen *Prinkipo* ble det året oppkalt etter øya i Marmarahavet.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Büyükada – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
**Bürgelerkeramikk** (tysk: Bürgeler Keramik) er keramikk framstilt i den tyske byen Bürgel i Thüringen. Bürgelerkeramikk kjennetegnes av en lys tone og en dekor med hvite prikker på dyp blå bunn. Leira hentes fra et lokalt leirtak, brenning foregår ved 900° og glasurbrenning ved 1200°.

Steintøystradisjonene i Bürgel går langt tilbake i tid; den eldste laugsordninga er fra 1660, og gjennom århundrene utvikla det seg en betydelig handverksvirksomhet her. Fra 1880-åra gikk etterspørselen etter handverksmessig framstilt keramikk tilbake, og Bürgel måtte tilpasse seg den nye tida. Resultatet var en industri der steingods ble produsert i fire større fabrikker etter industrielle metoder og med et mangfold av former og stilarter – for eksempel etterlikninger av greske vaser og fat fra italiensk renessanse.

I de økonomiske kriseåra etter 1929 stansa produksjonen i de store fabrikkene, og bare mindre pottemakerier overlevde. På 1960-tallet slo flere pottemakere seg sammen til større produksjonsfellesskap. Samtidig økte interessen for det blå-hvite steingodset fra Bürgel både i Tyskland og utenlands, og den tradisjonelle dekoren ble etter hvert et kjennemerke for «Echt Bürgeler». Det som kom ut av den industrielle omstillinga etter DDRs oppløsning, var to aksjeselskaper og noen familiebedrifter.

I dag produseres Echt Bürgeler i 4 bedrifter og 6 enkeltmannsforetak. I Berlin, Leipzig og noen andre tyske byer finnes egne utsalgssteder for bürgelerkeramikk. Produsentene har i seinere år alliert seg med profesjonelle formgivere, og arbeider med å kombinere tradisjoner med nye former og ny dekor.

Eksterne lenker
---------------

* Echt Buergeler

Portal: Kunst
*Den hellige Teresas ekstase* (1647-1652) i Santa Maria della Vittoria i Roma.
**Den hellige Teresas ekstase** er en skulptur utført av barokkunstneren Giovanni Lorenzo Bernini 1647–1652. Den er å finne i den katolske kirken *Santa Maria della Vittoria* i Roma.

Skulpturen, som er en av Berninis mest kjente, gjengir en scene fra den spanske helgenen Teresa av Ávilas mystiske skrifter der en engel gjennomborer hennes hjerte med den guddommelige kjærlighetens pil for så å dra den ut igjen. Med skulpturen ville Bernini, som også virket som teaterdekoratør, gjennom en kombinasjon av forskjellige kunstarter – skulptur, maleri og arkitektur – skape en romillusjon som på mange måter er karakteristisk for barokken og også utgjør et tilbakevendende tema i hans kunst. Skulpturen er utført i marmor, mens omgivelsene er utført i polykrom marmor, gull, bronse og glass, også freskomaleri har blitt anvendt.

Litteratur
----------

* Lavin, Irving, *Bernini and the Unity of the Visual Arts*. 2 vol. New York: The Pierpont Morgan Library 1980. ISBN 0-19-520184-1

* 
* 
* 
* 
* 
* 

Portal: Kunst

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND
 |