recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Mirinidae** er en gruppe av sommerfugler som hører til gruppen spinnere (Bombycoidea). Det er bare kjent tre arter, som blir plassert i slekten *Mirina* og lever i Øst-Asia. Noen ganger blir de ført til familien Endromidae.

Utseende
--------

Middelsstore (vingespenn ca. 35 mm), lyst brune eller grå, tettebygde, hårete sommerfugler med store vinger. **Kroppen** er kort og trinn, tett hårete, **hodet** er forholdsvis bredt (sammenlignet med andre spinnere). Sugesnabelen og labialpalpene er tilbakedannet. **Antennene** er omtrent så lange som halve forvingene, bredt fjærformet hos hannene og smalt fjærformet hos hunnene. **Forvingene** er tilspisset trekantede, mønstret i hvitt og lysebrunt hos *M. christophi*, mer ensfarget lysegrå hos de to andre artene. Nær forkanten er det en stor, svart flekk. Denne er størst hos *M. fenzeli*, mindre hos *M. christophi* og kommaformet hos *M. confucius*. **Bakvingene** er avrundet, av samme farge som forvingene, men uten den svarte flekken. **Bakkroppen** er forholdsvis lang og sylindrisk hos hunnene, kort og kjegleformet hos hannene. **Beina er ganske korte**.
**Larvene** er ganske karakteristiske, grønne og hårløse, men med lange, stive, piggete utvekster. På hvert kroppsledds ryggside er det fire foroverrettede utvekster, på buksiden minst to. Vorteføttene på bakkroppsleddene er uvanlig lange og kraftige.

Utbredelse
----------

*Mirina*-artene har en ganske begrenset utbredelse. De er kjent fra Øst-Sibir (området rundt Vladivostok), fra Korea og fra det nordøstlige Kina.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen sommerfugler, Lepidoptera Linnaeus, 1758
	+ Gruppen Glossata
		- Gruppen Coelolepida
			* Gruppen Myoglossata
				+ Gruppen Neolepidoptera
					- Gruppen Heteroneura
						* Gruppen Eulepidoptera
							+ Gruppen Ditrysia
								- Gruppen Apoditrysia
									* Gruppen storsommerfugler, Macrolepidoptera
										+ Overfamilien spinnere (i vid forstand), Bombycoidea
											- Familien Mirinidae
												* Slekten *Mirina* Staudinger, 1892
													+ *Mirina christophi* (Staudinger, 1887)
													+ *Mirina confucius* Zolotuhin & Witt, 2000
													+ *Mirina fenzeli* Mell, 1938

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Mirinidae* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Mirinidae* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Mirinidae* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *Mirinidae* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Mirina* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Mirina* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* *Mirina christophi*, hann:
* *Mirina christophi*, larve: [*død lenke*]
*For den amerikanske musikalen «Teaterbåten» fra 1927, se Show Boat*

**MF «Innvik»** var en bilferge (og senere **teaterbåt**), bygget i 1967 for Fylkesbaatane i Sogn og Fjordane. Fergen gikk i rute for rederiet frem til 1987.

Som teaterbåt ble «Innvik» brukt til fremføring av teaterforestillinger i kystdistriktene på Vestlandet. Idéen om en teaterbåt oppstod ved Sogn og Fjordane Teater.

Teaterbåten
-----------

Teaterbåten ble en realitet i 1982 mens Anne Gullestad var teatersjef. «Innvik» ble tatt over fra Fylkesbaatane i 1987 og obygd til Norges første teaterbåt. Båten ble brukt i fjordbygdene i Hordaland, Sogn og Fjordane og Møre og Romsdal med hovedscene og plass til 150–200 tilskuere.

Båten ble eid av lutlaget *Den norske Kulturbåten* i Bergen. Rederiet Fylkesbaatane i Sogn og Fjordane hadde driftsansvaret. Kong Olav deltok ved innvielsen av den fullt utbygde teaterbåten i 1988. Teaterbåten var som arena et godt supplement og alternativ til andre scener i fjordbygdene. Båten var i drift på Vestlandet frem til 2001.

I slutten av april 2001 ble den kjøpt av Nordic Black Theatre i Oslo og lagt til kai for godt. Alle sertifikater for sjøveis trafikk var utgått samtidig som hovedmotoren var i tvilsom forfatnıng. MS «Innvik» lå i Bjørvika og ble drevet som kombinert teaterbåt, serveringssted og bed and breakfast-hotell sommerstid fram til 2010.

MS «Innvik» ble solgt til nye eiere 31. august 2010. Båten lå deretter på Svestad brygge på Nesodden.

6. desember 2013 ble det meldt  at båten sprang lekk og sank ved kai i løpet av natten. «Innvik» sank noen dager senere.

Teknisk informasjon
-------------------

* Byggeår: 1967
* Bygget av: Aukra Bruk A/S, Aukra (byggenummer 30)
* Brutto RT: 439
* Netto RT: 297
* Personbilkapasitet: 28
* Lengde: 140,1 meter
* Bredde: 33,2 meter
* Motor: 2 x 5 sylindret 4-takts enkeltvirkende dieselmotorer. (Bergens Mekaniske Verksted), 1300 HK

Referanser
----------

1. ↑  Den Norske Kulturbåten - uttale Arkivert 10. desember 2013 hos Wayback Machine. - Hovudutval for kultur. PDF
2. ↑  Utrop.no
3. ↑  Vil gi MS Innvik starthjelp
4. ↑  Teaterbåtens siste seilas

Kilder
------

* Alsaker, Per (2011). «Skipet» (DOC) **(norsk)**. Norsk Skipsfartshistorisk Selskap. Besøkt 6. oktober 2012.
* Langes, W. (2015). «Fjordfaehren.de» **(tysk)**. Arkivert fra originalen 9. april 2015. Besøkt 30. mars 2015.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Innvik (ship, 1967) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) IMO 6724294 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Teaterbåten – Den internasjonale sjøfartsorganisasjonen Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Oslo Byleksikon
 |
Japansk mirin.
Mirin.
**Mirin** (味醂 eller みりん, ***Mirin***) er en søt risvin fra det japanske kjøkken. Den minner om sake, men har en lavere andel av alkohol og høyere andel av sukker. Sukkerinnoldet er et komplekst kullhydrat som dannes naturlig ved fermenteringen, og er ikke raffinert sukker. Andelen av alkohol reduseres ytterligere når væsken blir oppvarmet.

Der er tre overordnede typer av mirin. Den første er *hon mirin* (bokstavelig: sann mirin), som har ca. 14 % alkohol, og som produseres ved en 40-60 dager lang meskeprosess. Den andre er *shio mirin*, som inneholder alkohol samt 1,5 % salt for å unngå alkoholavgifter. Den tredje er *shin mirin* (bokstavelig: ny mirin), eller *mirin-fu chomiryo* (bokstavelig: mirinaktig krydder), som inneholder mindre enn 1 % alkohol, men som har den samme aromaen.

I Edo-perioden (1603-1868) ble mirin drukket som amazake. Toso, som tradisjonelt drikkes til nyttår, kan lages ved å dyppe en krydderblanding i mirin.

I Kansai blir mirin kokt litt før bruk, slik at noe av alkoholen skal fordampe, mens man i Kantou bruker mirin som det er. Mirin kokt på Kansai-måten kalles for *nikiri mirin* (煮切り味醂) (bokstavelig: gjennomkokt mirin).

Mirin brukes til at gi stekt fisk et lyst anstrøk eller for å fjerne fiskelukten. Et lite grann brukes ofte i stedet for sukker og soyasaus. Det brukes noen ganger sammen med sushi. Mirin brukes også i teriyakissus.

Mirin-industrien har utnevnt 30. november til *hon-mirin*-dag, for i et ordspill lyder datoen som '11' (いい, god) og '30' (みりん, mirin).

Referanser
----------

1. ↑  Shimbo, Hiroko (2000). *The Japanese Kitchen: 250 Recipes in a Traditional Spirit*. Ming Tsai. Harvard Common Press. s. 75. ISBN 978-1-55832-177-9. Besøkt 6. januar 2009.
2. ↑  Yamaguchi, Roy (2003). *Hawaii Cooks: Flavors from Roy's Pacific Rim Kitchen*. Ten Speed Press. s. 19. ISBN 978-1-58008-454-3. Besøkt 6. januar 2009.
3. ↑   **(japansk)**. honmirin.org. Besøkt 10. august 2013.  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)
4. 1 2  «Arkivert kopi» **(japansk)**. Arkivert fra originalen 29. september 2013. Besøkt 10. august 2013.
5. ↑  «Diversified uses of Mirin». *Taiwan News*. Arkivert fra originalen 6. januar 2009. Besøkt 7. januar 2009.  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 21. desember 2008. Besøkt 13. januar 2018.
6. ↑  Telford, Anthony (2003). *The Kitchen Hand: A Miscellany of Kitchen Wisdom*. Allen & Unwin. s. 153. Besøkt 6. januar 2009.
7. 1 2  Shimbo, Hiroko (2000). *The Japanese Kitchen: 250 Recipes in a Traditional Spirit*. Ming Tsai. Harvard Common Press. s. 77. ISBN 978-1-55832-177-9. Besøkt 6. januar 2009.
8. ↑  Chiba, Machiko (2005). *Japanese Dishes for Wine Lovers*. Kodansha International. s. 12. ISBN 978-4-7700-3003-0. Besøkt 6. januar 2009.
9. ↑  Gauntner, John (31. desember 2001). «An o-tososan a year keeps the doc away». *The Japan Times*. Arkivert fra originalen 7. januar 2009. Besøkt 7. januar 2009.
10. ↑  Tsuji, Shizuo (2007). *Japanese Cooking: A Simple Art*. Kodansha International. s. 219. ISBN 978-4-7700-3049-8. Besøkt 7. januar 2009.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | TasteAtlas **·** NDL
 |
**Kjosfossen** er en foss i Flåmselvi i Aurland kommune i Vestland. Fossen, som er en av Norges mest besøkte turistattraksjoner, ligger like nedenfor Reinungavatnet, øverst i Flåmsdalen. Den har en total fallhøyde på 225 meter, fordelt på flere fall med en horisontal lengde på rundt 700 meter.

Flåmsbana passerer direkte foran og over den nedre delen av fossen, som er en av hovedattraksjonene for turistene som tar Flåmsbana. Her ligger Kjosfossen holdeplass, som ble åpnet i 1951 for at de reisende med banen kunne forlate toget for å besiktige vannfallet. Fossen og holdeplassen ligger rundt fire kilometer fra Myrdal stasjon. I hovedturistsesongen om sommeren viser huldra seg når toget kommer inn på holdeplassen, og oppfører en dans og sang ved fossen. Skuespillerne er studenter ved Den norske ballettskole.

Med opptil 900 000 besøkende i året regnes Kjosfossen som en av Norges mest besøkte naturattraksjoner.

Det er bygget et mindre kraftverk i fossen, Kjosfoss kraftverk, for å produsere energi til baneanlegget.

Referanser
----------

1. ↑  Ole Kristian Spikkeland (1999), *Verneverdier og brukerinteresser i Flåmsvassdraget*, Norges vassdrags- og energidirektorat, s. 17.
2. 1 2  «Kjosfossen: The Incredible Waterfall At The Flåm Railway Line - The Norway Guide». *thenorwayguide.com* **(engelsk)**. 5. mars 2023. Besøkt 5. mars 2023.
3. ↑  Kjosfossen Arkivert 8. oktober 2006 hos Wayback Machine. flamsbana.no

Eksterne lenker
---------------

* (en) Kjosfossen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

Fra «huldreshow» i Kjosfossen.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Sentralt stedsnavnregister
 |
Kryptisk varemerke fra Asia.
Språklig spenstig advarsel i Japan.
**Engrish** viser til grammatisk ukorrekte versjoner av engelsk som ofte oppstår i østlige Asia. Uttrykket er en fonetisk gjengivelse av ordet «english» uttalt på japansk (eller enkelte andre asiatiske språk) hvor man har vansker med å skille mellom lydene *l* og *r*. 

Selv om uttrykket kan referere til verbal engelsk, er det hyppigere brukt for å beskrive skrevet engelsk, der problemene er enklere å identifisere og publisere. Engrish er blitt funnet på alt fra dårlig oversatte skilt, menyer og instruksjonsmanualer til bisarre reklameskilt og merkelige slagord på t-skjorter. Uttrykket brukes på alt fra humor til forverring. Landsspesifikke uttrykk som *Japlish* eller *Janglish* for Japan, *konglish* for Korea, *chinglish* for Kina og *tinglish* for Thailand eksisterer også. Selv om filippinsk uttale ofte kvalifiserer til å bli kalt engrish, er kommunikasjonstilen velkjent som *Taglish*, som heller refererer til den omfattende vanen å mikse engelske og tagalogiske ord og uttrykk, og bruker ofte begge deler i samme setning. Denne språkprosessen karakteriseres som kodebytting.

Eksterne lenker
---------------

* En samling med eksempler på Engrish
**Alfred Douglas "Alf" Stewart** er en fiktiv person i den australske såpeserien Home and Away. Han er spilt av skuespilleren Ray Meagher. 

Alf er best kjent i serien for sin bruk av særaustralsk slang, og ord som "flamin' mongrel", "holy grandpa on a stick, grandma", "strewth" og "strike my living harry". Hans mest berømte sitater er: "stone the flamin' crows", "flaming mongrels", "flaming galah" "strike me pink" og "strike me roan". 

Bortsett fra at han var med i Vietnamkrigen, er lite av Alfs fortid avslørt på skjermen. Imidlertid, fra en kilde, sies det at den dagen Alf ble født, var den lykkeligste dage i hans fars liv. Det var bare et problem: Mr. Stewart Sr. ville ha flere sønner, men i stedet endte han opp med fire døtre. Han (faren) hadde store ambisjoner for gutten, så for å få han mer selvstendig, nektet han sønnen økonomisk hjelp. Han ba han om å lage sin egen formue fra bunnen. Det var hardt arbeid, men Alf ville bevise at han kunne klare det. Hans harde arbeid ble belønnet, og innen han var 30 år gammel, eide han stedets bar, båtutleie, husbilparken og en bedrift i farens bransje for å konkurrere. 

Alf er broren til Celia Stewart og Morag Bellingham, som senere viste seg å være Bobby Simpsons mor. Han er også broren til Barbara, eks-konen til Donald Fisher. I senerer episoder finner man ut at Colleen Smart også er en av hans søstre.
**Jærmalere** er en betegnelse på kunstmalere som har latt seg inspirere av landskapet Jæren. Jernbanen Jærbanen ble åpnet i 1878, og gjorde Jæren mer tilgjengelig for tilreisende. På denne tiden var flere kunstmalere aktive på Jæren. De bodde gjerne fast andre steder, men var på Jæren om sommeren. Jærmalere som Kitty Kielland og Nicolai Ulfsten var mye på Jæren, og malte landskapsbilder. Motiver som går igjen er jærstrendene med sanddyner, jærhus og torvtaking. Etterhvert har det like mye vært det spesielle lyset og den vide himmelen som har gitt den kunstneriske utfordringen.

Av nyere kunstnere, kan nevnes Oskar Sørreime (1919 – ), som i 1970 flyttet fra Stavanger til «Kvitlastova», et gammelt jærhus som var blitt flyttet og gjenreist på Varhaug, for å være der det meste av året for å male jærlandskaper. Han hadde brukt motorsykkel fra 1954 og bil etter 1961 for å komme lett til sine yndlingsmotiver. Hans uttrykk er kullstift og oljemaleri. Også andre kunstnere har vært aktive, slik at der trolig har vært kontinuerlig kunstnerisk aktivitet siden Kielland og Ulfstens dager.

I perioden etter annen verdenskrig og mot 1970 var jæren-motiver så populære blant folk flest, at enkelte satte i gang masseproduksjon av «ekte oljemalerier fra jæren». Kunstneren Roland Lengauer stilte i 1979 ut bildet «Gjærlandskap» der (g)jæren formelig eser ut av bildet og ut på den fine forgylte rammen. Etter det ble det vanskelig for de kunstnere som fortsatt mente at Jæren som motiv var kunstnerisk utfordrende.

Se også
-------

* Kitty Kielland (1843–1914)
* Nicolai Ulfsten (1854–1885)
* Sigurd Moe (1860–1917)
* Per Gjemre (1864–1928)
* August Jacobsen (1868–1955)
* Bernhard Hinna (1871–1951)
* Emil Abrahamsen (1875–1964)
* Ole Tjøtta (1880–1930)
* Kalle Orstad (1919–1995)
* Oskar Sørreime (1919-2007)

Litteratur
----------

* Hild Sørby: *Jærmaleriet, fra landskap til visjon*, Oslo 1983.
* Hild Sørby: *Oscar Sørreime* (utstillingskatalog) Hå kommune og Universitetsforlaget ISBN 82-00-07179-0

Eksterne lenker
---------------

* Jæren i malerkunsten på Sandalsand

Portal: Kunst
**Jåttå videregående skole** er en videregående skole i Stavanger. Denne skolen ble opprettet og åpnet høsten 2007 da det nye bygget i Jåttåvågveien 3 sto klart. 

Dette bygget på 16 000m² er uten korridorer og med varierende romstørrelser og tegnet av Henning Larsen Architects i København etter en arkitektkonkurranse. Skolen består av tre bygg, Hovedskolen, Tilrettelagt avdeling og Idrettshall. Jåttå videregående skole hadde 980 elever ved skoleåret 2007-2008 og økte elevmassen til 1100 i 2009. På skolen undervises det i Byggfag, Elektrofag, Helse og oppvekstfag, Idrettsfag, Påbygg og Restaurant og matfag. I tillegg er det en Tilrettelagt avdeling ved skolen.

Eksterne lenker
---------------

* Hjemmeside

  


| * v
* d
* r
Offentlige videregående skoler i Rogaland |
| --- |
| 
* Bergeland
* Bryne
* Dalane
* Gand
* Godalen
* Haugaland
* Hetland
* Jåttå
* Karmsund
* Kopervik
* Randaberg
* Sandnes
* Sauda
* Sola
* Skeisvang
* St. Olav
* St. Svithun
* Stavanger katedralskole
* Stavanger offshore tekniske
* Strand
* Vardafjell
* Vågen
* Øksnevad
* Ølen
* Åkrehamn

 |  |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Nasjonalt skoleregister **·** Brønnøysundregistrene
 |
**Alf Ole Storelvmo** (også skrevet **Alv Storelvmo**) (født 7. februar 1938, Sørreisa, død 15. mai 2014 samme sted) var en norsk kombinert- og langrennsløper. Han representerte blant annet Sørreisa Skilag, BUL, Mo Skilag. Han ble norsk mester på 15 km for BUL i 1962 og på 3 x 10 km stafett for BUL i 1961, 1962 og 1970. I 1961 og 1962 gikk han sammen med Arne Jensen og Ingmund Holtås, i 1970 med Odd Martinsen og Lorns Skjemstad. Han tok også i 1965 sammen med lagkameratene Arild Brygghaug og Ingmund Holtås sølv på 3 x 10 km stafett for Mo Skilag. De var bak Sjårdalen, men foran Engerdal Sportsklubb. Han vant Monolittrennet i 1963 i Frognerparken foran Harald Grønningen. Han vant også i 1963 et internasjonalt renn i Ner-Gruben i Mo i Rana over 20 km foran verdenseneren da, Ragnar «Føllinge» Persson.

Han vant Reistadløpet fra Setermoen til Bardufoss i 1974.

Medaljer i norske mesterskap
----------------------------

| Plassering | Øvelse | År |
| --- | --- | --- |
| Gull | 15 km langrenn | 1962 |
| Gull | Stafett | 1961, 1962, 1970 |
| Sølv | Stafett | 1960, 1965, 1971 |

Referanser
----------

1. ↑  – Han var en positiv person på alle mulige måter folkebladet.no (22. mai 2014)
2. ↑  NM på ski nordiske grener 1963-1972 - Hans Christian Lysakers resultatservice Arkivert 1. mars 2011 hos Wayback Machine.
3. ↑  NM på ski nordiske grener 1953-1962 - Hans Christian Lysakers resultatservice Arkivert 1. mars 2011 hos Wayback Machine.
4. ↑  Skiminner Arkivert 22. februar 2014 hos Wayback Machine. – Grovfjord IL
5. ↑  «Tidligere vinnere». *Reistadløpet* **(norsk nynorsk)**. Arkivert fra originalen 31. august 2018. Besøkt 19. januar 2019.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni
 |
**Gwen Kelly** (født 28. juli 1922 i Thornleigh, New South Wales, død 19. august 2012 i Armidale) var en australsk forfatter.

Hun studerte engelsk og filosofi ved University of Sydney, med gode karakterer. Hun kombinerte forfatterskapet med læreryrke og husmorgjerning. Hun utga fem romaner fra 1961 til 1988, novellesamlinga *The Happy People and Others* (1988) og en selvbiografi, *Lifted from Life* (2001). Romanen *Always Afternoon* (1981) skildrer forholdet mellom en australsk kvinne og tysk soldat i fangeleir i New South Wales under første verdenskrig; romanen ble filmet av australsk tv i 1988.

Referanser
----------

1. ↑  ; *IdRef*; besøksdato: 19. mai 2020.
2. ↑  Kelly; National Library of Australia
3. ↑  Kelly; austlit.edu.au
4. ↑  *Australia og New Zealand forteller*. Stabekk: Den norske bokklubben. 1988. s. 182-183. ISBN 8252516114.
5. ↑  The write way to make a difference [minneord]; The Sydney Morning Herald, 15.12.2012
6. ↑  (en) *Always Afternoon* på Internet Movie Database

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** NLA
 |
Kanalplassen i Arendal under truende skyer, Kjæmpestaden 2010  Foto: KEN 
Kanonjolla «Øster Riisøer 3» under Kjæmpestaden 2005.  Foto: Karl Ragnar Gjertsen  
***Kjæmpestaden*** er et historisk festival og skuespill, med motiv fra fra Arendals historie. De første arrangementene har hatt Kornoppløpet i Arendal 1813 som motiv, men fra 2007 ble den historiske rammen utvidet. Under arrangementet, som ble avviklet om sommeren, ble "Årets kjæmpe" kåret.    
I 2014 var grunnlovsjubileet Kjæmpestadens hovedtema.

Kjæmpestaden har ikke unngått kritikk. Selv om denne historiske festivalen er basert på frivillig innsats fra Arendals Borgerlige Militære, Arendal historielag, Aust-Agder kulturhistoriske senter og medfører arrangementet kostnader for kommunen. Annen kritikk dreier seg om historien formidles tilstrekkelig korrekt. I Det store kornopprøret er hovedmotivet en klassisk kjærlighetshistorie der publikum får som forventet: En lykkelig slutt, gutten får jenta - og omvendt. Den reelle og livstruende hungersnøden blir bare et bakteppe. 

Også navnet Kjæmpestaden var omstridt. Da begrepet ble laget, rett etter Arendalskrakket, var det med ironisk snert til byens borgerskap, som levde høyt på strå uten å tenke særlig mye på byens arbeidere og fattige. Begrepet *Kjæmpestaden* kommer fra et dikt med ironisk snert, forfattet av Thomas Andreas Heimdal som redigerte og utga bladet Spidskuglen. Navnet var aldri ment som heder, slik det brukes i dag.

En Kjæmpeby før og nu
---------------------

I *Kjæmpernes* By var der deiligt at bo;  

der leved` man saa herlig i Glæde og Ro;  

thi af *Rige* der fantes en uhyggelig Masse  

som altid viste sig at være pr. Kasse.  

Og naar man er rig, vil man gjerne leve godt,   

og *Kjæmperne*, de brukte sine Indtægter flot,  

og slog den ei til, om den var aldrig saa stor,  

saa skrev man paa Vexler sit fine Navn og Ord.  

Og saadanne Navne, de klang jo som Guld,  

hvoraf de bestandig havde lommen sin fuld.

Et Hus i Byen og et Slot paa Landet  

man holdt i *Kjæmpernes* By blandt andet;  

thi Børnernes Sundhed maa vel passes paa;  

for paa Bal og i Selskab den jo opflides maa.   

Og er det ikke hyggeligt, og stadseligt tillige,   

naar Eqvipagen, som venter,   

fra *Kontoret* hjemhenter  

den *mødige* rige? 

* Dansetrupp poserer foran Kilden.Dansetrupp poserer foran Kilden.
* Hyggelig møte på Langbrygga.Hyggelig møte på Langbrygga.
* Plantefarging med formidlere fra Aust-Agder kulturhistoriske senterPlantefarging med formidlere fra Aust-Agder kulturhistoriske senter

Referanser
----------

1. ↑   Agderposten 1. juli2007
2. ↑  Agderposten 5. juli 2007
3. ↑  Agderposten 20.juni2009
4. ↑  Agderposten 22.april 2010
5. ↑  Agderposten 21.juni 2010
6. ↑  Agderposten 18.august2014
7. ↑   Kjell-Olav Masdalen: Festivaler, børs og katedral. Agderposten 9.juni 2012
8. ↑  Agderpostten 8.november 2007
9. ↑   Spidskuglen 1887- 1890 Ironisk dikt forfattet av Thomas Andreas Heimdal
JærRadioen er en norsk lokalradiokanal med konsesjon på DAB i Rogaland og FM i kommunene Klepp, Time og Hå. Stasjonen har døgnkontinuerlige sendinger på DAB, og deler frekvens med Jæren Misjonsradio på FM.

JærRadioen er en kommersiell radiostasjon som lever av reklameinntekter, men har også inntekter fra radiobingo.

Kanalen sender lokale nyheter, intervjuer og reportasjer fra dekningsområdet, og spiller hovedsakelig popmusikk.

Flere kjente mediepersonligheter har jobbet for kanalen, blant annet Kristian Valen, Trine Grung og Øyvind Loven.

JærRadioen eies av Jærradiogruppen som er et av landets største lokalradiokonsern.

Kanalen har konsesjon for sendinger på FM til 31.12.2026 og DAB til 31.12.2031.

Referanser
----------

1. ↑  «Annonsering». *JærRadioen*. Besøkt 6. mai 2022.
2. ↑  «Radiobingo». *JærRadioen*. Besøkt 6. mai 2022.
3. ↑  «Våre radiokanaler». *Jærradiogruppen*. Besøkt 6. mai 2022.
4. ↑  «Oversikt over konsesjonærer og ledige sendernett for radio». *Medietilsynet* **(norsk)**. Besøkt 6. mai 2022.
**Johan Friedrich Winther** (født 14. august 1767 i Mecklenburg-Schwerin, død 1846 i Alstahaug) var tysk-norsk lege som ble den første «Disktriks-Chirurgus» i Nordlandenes amt i 1795.

Winther var født i Wahren, i dag en bydel nordøst for Leipzig, i Mecklenburg-Schwerin. Foreldrene han var Johan Christian Winther og Anna Ilsaba Ausburg. Han tok kirurgisk eksamen i 1792 og arbeidet så i Danmark hvor han blant annet var huskirurg hos grevinne Danneskiold-Samsø.

1 1795 ble Winther oppnevnt til distrikskirurg i Nordlandenes amt, den opprinnelige planen hadde vært å ansette en «fullt utdannet medicus», men en billigere løsning med en kirurg ble valgt. Dette var en vanlig praksis før distriktslegeloven ble innført i 1836. Han bodde i Bodø de første 15 årene i Nordland, og var tilknyttet amtssykehuset ved Bodøgård da dette sto ferdig i 1796.

I 1810 flyttet han til Alstahaug, og da Nordland fylkeslegedistrikt ble delt i to i 1825 ble han distriktslege for Helgeland. Han hadde denne stillingen til han fikk avskjed med full lønn (400 Spd.) 20. oktober 1842.

Winther var først gift med Anna Fredrikke Woches fra Danmark, etter hennes død ble han gift med Sara Rasch Schytte. Hun var datter av prost Erik Schytte og to ganger enke, hun hadde vært gift først med fogd Jon Rygh og siden med amtmann og stortingsmann Johan Ernst Berg. Winther hadde én datter fra første ekteskap, Anne Fredrikke. Hun ble gift med Christian Albrecht Jackhelln.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  Hegnes (1976)
2. 1 2 3 4  Coldevin (1966) s.106
3. ↑  *Tidsskrift for Den norske legeforening* nr. 26 - oktober 2000: «Distriktslegen (1836-1984)». Artikkel av H. Sandvik.

Litteratur
----------

* Axel Coldevin (1966). *Bodø by 1816-1966*. Bodø.
* Hegnes, Oskar (1976). «Distriktskirurg Johan Friedrich Winther». *Årbok for Helgeland 1976*. Mosjøen. s. 56–57.
**Dream Factory Nordic** er et plateselskap, produksjonsselskap og management-selskap med base i Oslo sentrum. 

Noen artister selskapet har jobbet med inkluderer Doruntina Disha, Jaypea, Mr Bolly, Amazone samt Anders og Lars. Dream Factory fikk mye oppmerksomhet i norsk media da deres artist Doruntina gikk inn på en førsteplass på hitlistene i Albania. Siden dengang har Doruntina blitt utgitt i mer enn 27 land. Dream Factory Nordic eies av Kjell-Ola Kleiven. 
Blant selskapets mer profilerte låtskrivere og produsenter finner vi Tommy La Verdi og Kurt "Keegee" Gaasø Sistnevnte står blant annet bak Dinas «Bli hos meg» og Organics «Big Brother»

Dream Factory Nordic arrangerte i 2004 auditionkonseptet «Power Star Search» med den norske radiostasjonen Power Hit radio. Det ble holdt audition i hele 7 norske byer. Doruntina Disha fant finalen og fikk utgitt låten «Dreamworld».

I 2005 samarbeidet selskapet med radio kanalen P4 på prosjektet Anders & Lars. Dette var et prosjekt hvor målet var å få to av P4s programledere inn på VG-lista. Låten "Er det mulig" ble til, og debuterte på en 18.-plass.

Eksterne lenker
---------------

* Dream Factory Nordic
* NRK Urørt *Amazone – Dream Factory*
* Aftenposten *Flere leter etter popstjerner* (07. mai 2005)
* BT *Myrna Braza til Dream factory* (09. mai 2006)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Brønnøysundregistrene
 |
Dødsfall etter barselfeber for årene 1784 til 1849, diagram av Ignaz Semmelweis i hans bok om samme
**Barselfeber** (latin *febris puerperalis*) er en infeksjonssykdom som går ut fra fødselsveiene og som oppstår under og etter fødselen, og en viktig årsak til barseldødlighet. Historisk sett var dette en svært viktig og alvorlig infeksjonssykdom, vanligvis utløst av Gruppe A-streptokokker. Antiseptikk og særlig antibiotika har gjort denne sykdommen til en sjeldenhet i moderne medisin. 

Infeksjonen var veldig vanlig før Ignaz Semmelweis (1818–1865) klarte å påvise at infeksjonen skyldes smitte utenfra. På hans tid var det vanlig at fødselslegene foretok gynekologiske undersøkelser på flere fødende uten effektiv håndvask og skifte av hansker mellom undersøkelsene. Etter at hygienen ble økt betraktelig og Semmelweis innførte håndvask med klorkalkløsning ble det en betydelig bedring, selv om han opplevde mye motstand fra kolleger mot dette. Med Listers antiseptikk ble barselfeber enda sjeldnere forekommende.

Innføring av antibiotika, sulfonamider siden cirka 1935 og penicillin etter 1945 har også redusert forekomsten og bedret behandlingsresultatene betydelig.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store medisinske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** GND **·** NKC
 |
**Jæren folkehøgskule** er en frilynt folkehøgskole som ligger på Kleppe i Klepp kommune på Jæren i Rogaland. 

Folkehøgskolen tilbyr linjene Art, design & travel, Dyreomsorg, Surf, Sosialt arbeid, Multisport psykologi, Bo og fritid. Skolen tar årlig imot vel 90 elever. 

De forskjellige linjene reiser på egne studieturer til relevante destinasjoner. 

Skolen driver utleie til kurs, konferanser og selskap, primært om sommeren. 

Kortkurset «Sommer på Jæren» for psykisk utviklingshemmede har vært arrangert i snart 40 år og er fulltegnet hvert år. 

Skolen eies av den selveiende stiftelsen Jæren folkehøgskule som med 20 ansatte har en omsetning på ca. 18 millioner årlig. 

Skolen har som målsetning å drive folkehøgskole på grundtvigiansk tradisjon, og skolen har ingen bestemte politiske eller religiøse føringer. 

Skolens rektor er Monica Cecilie Høien.

Referanser
----------

1. ↑  «Jæren Folkehøgskule :: Forside». *Jæren Folkehøgskule*. Besøkt 1. september 2016.

Eksterne lenker
---------------

* Jæren folkehøgskule

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** Nasjonalt skoleregister **·** Brønnøysundregistrene
 |
**Carl-Göran Öberg** (født 24. desember 1938) er en tidligere svensk ishockeyspiller som deltok i de olympiske vinterleker 1960 i Squaw Valley, 1964 i Innsbruck og 1968 i Grenoble.

Öberg vant en olympisk sølvmedalje i ishockey under vinter-OL 1964 i Innsbruck. Han var med på det svenske laget som kom på andreplass i turneringen bak Sovjetunionen. Det var seksten lag som deltok, etter en kvalifiseringsrunde gikk de åtte vinnerne videre til finalegruppe som spilte en enkeltserie der alle lagene møttes en gang. Sovjetunionen vant alle sju kampene og vant serien med maksimale 14 poeng foran Sverige, Tsjekkoslovakia og Canada alle med ti poeng.

Öberg spilte 57 landskamper for Sveriges herrelandslag i ishockey. Han ble svensk mester fire ganger, en med Gävle Godtemplares IK og tre med Djurgården IF.

OL-medaljer
-----------

* 1964 Østerrikes flagg Innsbruck - Sølv Sølv i ishockey Sveriges flagg Sverige

VM-medaljer
-----------

* 1963 Sveriges flagg Stockholm - Sølv Sølv i ishockey Sveriges flagg Sverige
* 1964 Østerrikes flagg Innsbruck - Sølv Sølv i ishockey Sveriges flagg Sverige
* 1967 Østerrikes flagg Wien - Sølv Sølv i ishockey Sveriges flagg Sverige
* 1958 Norges flagg Oslo - Bronse Bronse i ishockey Sveriges flagg Sverige
* 1965 Finlands flagg Tammerfors - Bronse Bronse i ishockey Sveriges flagg Sverige

Referanser
----------

1. ↑  «Carl-Göran Öberg - Sveriges Olympiska Kommitté». *sok.se* **(svensk)**. Besøkt 26. januar 2016.
2. ↑  *Olympia 1964: Innsbruck, Tokyo*. Oslo: Gyldendal. 1964. s. 46-47.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Carl-Göran Öberg – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Carl-Göran Öberg – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (sv) Carl-Göran Öberg – Sveriges olympiske komité Rediger på Wikidata

* (en) Carl-Göran Öberg – Eurohockey.com Rediger på Wikidata

* (en) Carl-Göran Öberg – Eliteprospects.com Rediger på Wikidata
Flaske med Stomatol munnvann, fra 1970-tallet.
**Carl A. Høyers Stomatolfabrikk A/S** var en norsk fabrikant av kosmetikk- og tannhelseprodukter.

Fabrikken ble grunnlagt av Carl A. Høyer i 1896, og var den første i Norge som laget tannkrem i industriell skala. Fabrikkens hovedprodukt var den svenske tannkremen Stomatol, der Høyer hadde fått det norske agenturet. Stomatolfabrikkens første tannkrem var flytende, men fra 1902 kom Stomatol også i tubeform.

Det ble reklamert i stor skala for Stomatol i Norge, og merket var velkjent fra kinoreklamer, reklamer på takene til trikken i Oslo, utendørs reklameskilt og så videre.

Den opprinnelige Stomatolfabrikken lå i Grensen i Oslo sentrum, før den ble flyttet til Cecilie Thoresens vei 9 på Lambertseter i 1964. I september 1970 ble fabrikken kjøpt opp av konkurrenten Marwell Hauge, og produksjonen flyttet til Marwell Hauges fabrikk på Eidsvoll. Marwell Hauge ble senere kjøpt opp av Collett, og Stomatol forsvant etterhvert som eget merkenavn.

Referanser
----------

1. ↑  «Høyer, Carl A. Stomatolfabrikk A/S». *Norsk allkunnebok*. Oslo: Fonna. 1954. s. 538.
2. 1 2 3  «Carl A. Høyers Stomatolfabrikk A/S». industrimuseum.no. Besøkt 8. april 2018.
3. ↑  «Maxwell Hauge A/S overtar Stomatol». *Arbeiderbladet*, 17. august 1970.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Oslo Byleksikon **·** VIAF
 |
Kart over Republikken Kongo med Bouenza markert i mørkerødtKart over Republikken Kongo med Bouenza markert i mørkerødt
**Bouenza** er et department i Republikken Kongo som ligger helt sør i landet. Det grenser mot departementene Lékoumou, Niari og Pool, og har internasjonale grenser mot Den demokratiske republikken Kongo og Cabinda, en eksklave tilhørende Angola. Regionshovedstaden er Madingou. Andre byer er Loudima, Mouyondzi, Loutété og Nkayi.

Distrikter
----------

Bouenza er delt inn i 10 distrikter og en kommune:

* Nkayi kommune

1. Boko-Songho
2. Kayes
3. Kingoué
4. Loudima
5. Madingou
6. Mabombo
7. Mfouati
8. Mouyondzi
9. Nkayi
10. Yamba

Bouenza har i underkant av 300 000 innbyggere, og dekker et areal på 12 265 km².

Industri og jordbruk
--------------------

Bouenza har noe industri og litt jordbruk. Blant hovedaktivitetene er en sementfabrikk i Loutété, sukkerrørsplantasjer i Nkayi. Det finnes også forekomster av kobber, bly og sink. Blant avlingene finner vi bananer, palmeolje, jordnøtter, tobakk og bønner.

Eksterne lenker
---------------

* FallingRain Map – centred on Madingou

| * v
* d
* r
Republikken Kongos departementer |
| --- |
| Hovedstad | Brazzaville | Republikken Kongos flagg |
| Departementer | Bouenza **·** Cuvette **·** Cuvette-Ouest **·** Kouilou **·** Lékoumou **·** Likouala **·**  Niari **·** Pointe-Noire **·** Plateaux **·** Pool **·** Sangha |
| ISO 3166-2:CG |



|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Ermengarde de Beaumont** (født ca. 1170, død 4. februar 1233), datter av Roscelin de Beaumont og Constance FitzRoy, illegitim datter av kong Henrik I av England.

Ermengarde var dronning av Skottland, gift med kong Vilhelm I av Skottland (ca. 1142–1214) ved Woodstock Palace den 5. september 1186. Ekteskapet ble arrangert av kong Henrik II av England. I henhold til Falaise-traktaten av 1174, hvor kong Vilhelm måtte underkaste seg den engelske kongen etter å ha blitt tatt til fange i slaget ved Alnwick samme år. Den samme traktaten avgjorde også at Henrik II hadde rett til å bestemme hvem Vilhelm skulle gifte seg med. Han valgte et barnebarn av Henrik I. Den skotske festningen Edinburgh Castle var hennes medgift. Ekteskapet var ingen stor suksess, og det tok mange år før hun fødte ham en arving, men de fikk til slutt fire barn som alle unntatt sønnen ble giftet inn i den engelske adelen:

1. Margaret (1193–1259), gift med Hubert de Burgh, 1. jarl av Kent.
2. Isabella (1195–1253), gift med Roger Bigod, 4. jarl av Norfolk.
3. Alexander II av Skottland (1198–1249).
4. Marjorie (1200–1244), gift med Gilbert Marshal, 4. jarl av Pembroke.

Ermengarde døde den 12. februar 1233, 63 år gammel, og ble gravlagt i klosteret Balmerino Abbey i Fife, et kloster som hun selv og ektemannen hadde grunnlagt i 1227 og siden begunstiget. Hun overlevde sin ektemann med nær tyve år.

Litteratur
----------

* Weir, Alison: *Britain's Royal Families: The Complete Genealogy*

Eksterne lenker
---------------

* Hennes profil i *Peerage.com*


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Maud av Huntingdon** | **Dronning av Skottland**(1186–1214) | Etterfølger:**Joan av England** |

Portal: Historie
**Walter Frederick «Fred» Morrison** (født 23. januar 1920 i Richfield i Utah, død 9. februar 2010 i Monroe i Louisiana) var en amerikansk oppfinner og gründer. Han er kjent som oppfinneren av frisbeen.

Under den andre verdenskrig var Morrison pilot og fløy Thunderbolt over Italia. Han ble skutt ned og satt i 48 dager som krigsfange i Stalag 13.

Etter krigen utarbeidet han sammen med Warren Franscioni den flygende platen *Whirlo-Way*, som etter oppmerksomheten omkring UFOer på 1950-tallet ble omdøpt til *Flyin-Saucer*. Morrison la i 1955 til en dypere kant og skapte dermed *Pluto Platter*, som ble solgt til et leketøyfirma. I 1959 registrerte Morrison navnet *frisbee*.

Morrison og hans kone, Lu Nei Morrison, hadde tre barn sammen. Kona Lu døde i 1987. Selv døde han i sitt hjem i en alder av 90 år den 9. februar 2010.

Referanser
----------

1. ↑   Deseret News, www.deseretnews.com, besøkt 21. november 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   www.berkshireeagle.com[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  «Frisbee-oppfinneren er død», *NRK*, 12. februar 2010.
4. ↑  «Fred Morrison», *The Telegraph*, 12. februar 2010.
5. ↑  «Frisbee creator Fred Morrison dies», *Deseret News*, 11. februar 2010.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Universalis **·** Geni
 |
**Angam-dagen** er en helligdag på øystaten Nauru.

Det nauriske ordet *angam* betyr «jubileum», «feiring», «å ha triumfert over motgang», «å ha nådd et mål» eller «å komme hjem».

Hver 26. oktober har man angam-dagen som en nasjonal helligdag på Nauru. Angam-dagen er en dag for refleksjon og feiring for det nauriske folket. To ganger i landets historie har befolkningen falt til under 1 500. Den nauriske folkegruppa ble ansett å være i faresonen for utryddelse. Begge gangene kom folket seg og nådde det magiske tallet 1 500, et nummer som regnes som et nødvendig antall for ei folkegruppe, og det ble erklært angam-dag. Den første «angam-babyen» kom i 1932, og den andre i 1949.

Historie
--------

### Før angam

Det første målet kom i 1919 like etter første verdenskrig, de den tyske okkupasjonen av Stillehavet og Nauru kollapset, og Nauru kom under Australias, New Zealands og Storbritannias mandat. Den australske administrerende, general Griffith, holdt en folketelling, og forklarte i et møte med øyas høvdinger at befolkningstallet var lavt, og ikke burde være under 1 500. Det ble erklært at når tallet 1 500 ble nådd, skulle det bli en nasjonal helligdag som skulle feires hvert år. Denne dagen ble kjent som *angam-dagen*. I tillegg ville babyen som ble dette bli **angam-babyen** og motta æresgaver.

### Første angam

Etter 13 år talte Naurus befolkning 1500 personer. Den første Angam-babyen ble født 26. oktober 1932. Senere skulle det imidlertid bli nok en «angam-dag». Under den japanske okkupasjonen av Nauru under andre verdenskrig ble 1 201 personer deportert til arbeidsleirer i Chuuk. Ved krigens slutt vendte bare 737 tilbake, slik at det totalt bare var omtrent 1400 innbyggere. Den første «angam-babyen» som nå var blitt 13 år gammel, kom aldri tilbake fra Chuuk, men døde som mange andre deporterte av underernæring eller bakterielle sykdommer.

### Andre angam

Etter andre verdenskrig viste det seg at Nauru igjen måtte gjøre en innsats for å øke folketallet, kappløpet mot en ny «angam-baby» ble startet. Den 31. mars 1949 feiret innbyggerne i Boe fødselen til Bethel Adam, som sørget for at Nauru nok en gang kunne feire sin «angam-dag». Selv om Bethel Adam ble født på en annen dato, har man beholdt angam-feiringen på den opprinnelige datoen, 26. oktober.

Se også
-------

* Nauru
* Naurus historie

Portal: Nauru
**Walter Habersatter** senior (født 14. mars 1930 i Radstadt, død 30. mai 2018 samme sted) var en østerriksk tidligere skihopper.

Han deltok i den tysk-østerrikske hoppuka fra 1955 til 1964, og ble nummer 2 sammenlagt i 1958/59. Han ble også nummer 6 i 1961/62 og nummer 9 i 1957/58. Han vant ett enkeltrenn, i Bischofshofen 6. januar 1959.

I OL i Cortina d'Ampezzo i 1956 ble han nummer 15. I VM ble han nummer 31 i Lahtis i 1958 og nummer 44 i storbakken i Zakopane i 1962.

Walter Habersatter vant Kongsberg Cup i 1956 og den sveitsiske hoppuka i 1957. I 1959 ble han kåret til verdens beste skihopper det året, etter at han vant den russiske og den svenske hoppuka og tok andreplassen i den tysk-østerrikske hoppuka. Han ble østerriksk mester i 1955.

Walter Habersatters sønn med samme navn har også vært skihopper og deltatt i den tysk-østerrikske hoppuka. Walter Habersatter junior har vært gift med alpinisten Brigitte Totschnig, som tok sølvmedalje i utfor i OL i Innsbruck i 1976.

Referanser
----------

1. ↑   Salzburgwiki, oppført som Walter Habersatter (senior), Salzburgwiki ID 26421[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* Jens Jahn, Egon Theiner: *Enzyklopädie des Skispringens*. AGON Sportverlag, Kassel 2004. ISBN 3-89784-099-5, s. 18–19 m.fl.
* Sports Reference: Walter Habersatter Arkivert 5. april 2011 hos Wayback Machine.
* Salzburgwiki: Walter Habersatter (besøkt 5. august 2010)
* Skisprungschanzen-Archiv: Kongsberg-Cup

Eksterne lenker
---------------

* (de) Walter Habersatter – Munzinger Sportsarchiv Rediger på Wikidata

* (en) Walter Habersatter – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Walter Habersatter – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Walter Habersatter – FIS (skihopping) Rediger på Wikidata

* (en) Walter Habersatter – TheSports.org Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Munzinger (sport)
 |
**Walter Joseph Ciszek** (født 4. november 1904 i Shenandoah i Pennsylvania i USA, død 8. desember 1984 i The Bronx i New York) var en polsk-amerikansk katolsk prest tilhørende jesuittordenen som virket i det skjulte som misjonær i Sovjetunionen fra 1939.

Hans tid i Sovjetunionen varte fra 1939 til 1963. Etter noen få år ble han avslørt, og han tilbragte så fem år i Lubjankafengselet i Moskva, og deretter var han femten år i Gulag-systemets straffarbeidsleirer (ved Norilsk og ved Abakan).[] Han ble løslatt og sendt tilbake til USA i 1963, og forfattet de to bøker, blant dem memoarboken *With God in Russia*. Han virket også som åndelig veileder.

Siden 1990 har den katolske kirke gransket pater Ciszeks liv med tanke på en mulig saligkåring eller helligkåring. Han anses i kirken som en *Guds tjener*.

Referanser
----------

1. ↑   Freebase-data fra Google[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Autorités BnF, oppført som Walter Joseph Ciszek, BNF-ID 13528985g[Hentet fra Wikidata]

Bøker
-----

* *With God in Russia*, (med Daniel L. Flaherty), memoarer (New York: McGraw-Hill, 1964).
* *He Leadeth Me*, (med Daniel L. Flaherty), memoarer (New York: Doubleday, 1973).
* «With God in America», (publisert posthumt), memoarer med primærkilder (Chicago: Loyola Press, 2016).

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** BNE
 |
Fra oppsetningen av Gunnar Heibergs *Gerts have* på Nationaltheatret i 1917. Tegning av Henrik Rom.
**Henrik Rom** (født 28. oktober 1887, død 2. januar 1919) var en norsk maler, utdannet ved Statens håndverks- og kunstindustriskole (1911–12) under Wilhelm Holter, Johan Nordhagen og Eivind Nielsen, og Kunstakademiet under Christian Krohg (1912), som ga debut på Høstutstillingen 1913. Hans viktige verk i perioden 1913-14 er fra Molde som pasient ved sanatoriet på Reknes, hvorefter han mottok Finnes legat 1914, Schäffers legat i 1916 og Conrad Mohrs stipend i 1918. 

Rom var mye på gården Muggestad i Vestby, kunstnerkolonien rundt Ola Abrahamsson, som forøvrig portretterte Rom i 1914. Rom led av tuberkulose og mange av hans verk fokuserte da også på sykdom. Han døde av spanskesyken.

Referanser
----------

1. ↑   Artists of the World Online, AKL Online kunstner-ID 00163792[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   KulturNav, KulturNav-ID f00e2fec-5ccf-4eff-a336-c98c5904fbd6, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   RKDartists, rkd.nl, besøkt 23. august 2017[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   Benezit Dictionary of Artists, Benezit-ID B00155334, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
5. ↑  Aftenposten aften – Nekrolog (3. januar 1991, forside)

Eksterne lenker
---------------

* krus.com om Rom

Portal: Kunst

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk kunstnerleksikon **·** Historisk befolkningsregister **·** VIAF **·** ULAN **·** KulturNav
 |
**Erling Ness Ytterland** (født 13. desember 1966) er en norsk fotballtrener og tidligere fotballspiller. Han jobber for tiden som fotballkommentator hos SMP i Ålesund. Han er bosatt i Ålesund. 

Han har tidligere vært toppspiller for klubber som Aalesund, Vålerenga, Ham-Kam og Hødd. Når han i sin tid spilte fotball på banen spilte han midtbane eller spiss. Han har også jobbet i utviklingsavdelingen for AaFK i perioden 2003-2017. Erling «Yttis Ytterland er mestscorende spiller i AaFK’s historie med sine 184 mål.

Yttis ble i 1992 Norgesmester med Ham-Kam i innendørs fotball.

I 2002 ble han matchvinner i cupbomben da Hødd slo ut Molde av NM.
Han la opp som spiller etter 2002 sesongen og utdannet seg som fotballtrener.

Referanser
----------

1. ↑  Nettsporten.no – Ukens Profil: Erling Ytterland[*død lenke*] (Av Vidar Øverberg – Publisert 18. april 2007, besøkt 4. april 2009)

Eksterne lenker
---------------

* Profil hos Norges Fotballforbund
* HamKam.no – Ytterlands spillerprofil hos Hamarkameratene[*død lenke*]
**Agnar Hallsten Sjøvoll Christensen** (født 1. mai 1969) er en norsk fotballtrener, for tiden uten kontrakt med noen klubb. Han er bror til Roar Christensen som spilte ni sesonger for TIL.

Karriere
--------

### Spillerkarriere

Christensen har spilt 569 kamper for Grovfjord Idrettslag. Han debuterte for A-laget dahan var 16 år og 15 dager, noe som er rekord for klubben.

### Trenerkarriere

Christensen var spillende trener i Grovfjord Idrettslag i 1997. Han førte damelaget til Medkila Idrettslag til en sensasjonell cup-triumf i 2003. Han ble hentet som assistenttrener til Tromsø IL før 2006-sesongen under Ivar Morten Normark. Christensen fortsatte i denne rollen da Steinar Nilsen overtok treneransvaret for TIL. Før Nilsen overtok, hadde Christensen hovedansvaret for TIL i to seriekamper.
Christensen var hovedtrener for TIL fra årsskiftet 2012/2013, men etter dårlige resultater måtte han gå fra jobben 1. oktober 2013, og ble avløst av Steinar Nilsen.

Referanser
----------

1. ↑   «Agnar Christensen», *Grovfjord.net*.
2. ↑  «Agnar Christensen» Arkivert 7. november 2007 hos Wayback Machine. *Isberget.no*

Eksterne lenker
---------------

* (en) Agnar Christensen – Transfermarkt (manager) Rediger på Wikidata
* Profil[*død lenke*] hos *TIL.no*
* Profil hos *Isberget.no*
**Aglianico** er en blå sort av vindruer som særlig forekommer sør i Italia.

Beskrivelse
-----------

I takt med at søritalienske viner på lokale druesorter fikk større oppmerksomhet utenom sitt nærområde, har også aglianico fått det.[] Druen anses å ha sitt opphav på hælfoten på den italienske støvelen lengst sørøst i landet. Den bedømmes å ha potensial til å skape viner med store lagringsmuligheter.[] Dette potensialet er ikke i særlig grad utnyttet ettersom vekstområdet er en ganske fattig del av Italia og vinbøndene ikke har hatt råd til å foreta de fornødne investeringer.[]

Basilicata-regionen i Italia
Aglianico sies å stamme fra den greske druen *vitis hellenica* og skulle også ha blitt tatt med til denne del av Italia av grekerne rundt år 600 f.Kr. før romerne overtok.[] Druen har dyrkes i regionene Basilicata, Puglia og Campania.

Druen gir tunge og kraftige viner hvis duft og smak har trekk av mørke bær, tobakk, krydder og røyk.[]

Synonymer
---------

Aglianico er også kjent under synonymene *Aglianica, Aglianichella, Aglianichello, Aglianico Amaro, Aglianico del Vulture, Aglianico di Castellaneta, Aglianco di Puglia, Aglianico di Taurasi, Aglianico Femminile, Aglianico Mascolino, Aglianico nero, Aglianico Tringarulo, Aglianico Zerpoluso, Aglianico Zerpuloso, Aglianicone, Aglianicuccia, Agliano, Agliatica, Agliatico, Agnanico, Agnanico di Castellaneta, Cascavoglia, Cerasole, Ellanico, Ellenico, Fiano rosso, Fresella, Gagliano, Ghiandara, Ghianna, Ghiannara, Glianica, Gnanica, Gnanico, Granica, Olivella di S. Cosmo, Prie blanc, Ruopolo, Spriema, Tringarulo, Uva Catellaneta, Uva dei Cani, Uva di Castellaneta*, og *Uva near*.

Referanser
----------

1. ↑  Robinson (1986: 213) ser navnet Aglianico som mulig kakografi, en villet spøkefull navneforvanskning, fra *hellenica*[]
2. ↑  Asimov, Eric. «Aglianico Emerges From the Bottom of Italy’s Boot». NY Times. Besøkt 2. november 2014.
3. ↑  Aglianico Arkivert 19. juli 2011 hos Wayback Machine. Arkivert 2011-07-19 hos Wayback Machine, Vitis International Variety Catalogue, lest 21. juni 2010

Kilder
------

* Aglianico druvan till Falernia och Taurasi, Vinbanken, lest 2014-11-02

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** TasteAtlas
 |