recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**3. eskadre** er en eskadre i Søværnet, opprettet 1. januar 2019 for å ivareta nasjonale oppgaver i danske farvann. Eskadren ledes av staben fra Flådestation Frederikshavn, men de fleste mannskapene er plassert på tjenestesteder over hele Danmark. Det er totalt 398 årsverk fastsatt i strukturen.

Oppgavene til 3. eskadre fokuserer på Danmarks sikkerhet og velferd til sjøs, konsentrert om sjømilitære oppgaver med særlig fokus på farvannene omkring Danmark, herunder overvåkning, suverenitetshevdelse og myndighetsoppgaver av permanent karakter i det danske nærområde, samt sivilt relaterte samfunnsnyttige maritime oppgaver innenfor hele riksfellesskapet. I praksis er ansvaret svært bredt, og opprettelsen av eskadren samlet en rekke mindre myndigheter under én organisasjon.

Eskadren er organisert med eskadresjef (kommandør), stab, Søværnets Overvågningsenhed, Divisjon 31 (som omfatter patruljebåtene i Diana-klassen), Divisjon 32 (som omfatter miljøskipene og transportfartøyet A559 «Sleipner»), skoleskipene som ivaretar utdannelse av offiserer, samt Kystredningstjenesten med sine 21 redningsstasjoner som dekker fra Bornholm til den jyske vestkysten og fra Skagen til Gedser.

Referanser
----------

1. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 15. januar 2019. Besøkt 15. januar 2019.
2. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 15. januar 2019. Besøkt 15. januar 2019.
**Brekstad–Valset** er et ferjesamband på fylkesvei 710 mellom Brekstad i Ørland og Valset i Orkland i Trøndelag, det krysser den ytre Trondheimsfjorden over en strekning på 5,7 km.

Fra 1. januar 2019 drives sambandet av Fjord1 med elferjene MF «Austrått» og MF «Vestrått». Fra 1. januar 2019 benyttes den nasjonale AutoPASS for ferje-ordningen som driftes av Skyttel AS til betaling.

Sambandet ble åpnet 1977 med Fosen Trafikklag som operatør. Det ble betjent av MF «Kong Øystein», MF «Lagatun» og MF «Austråt», fra 1989 MF «Hertug Skule II». 1. januar 2007 skiftet sambandet operatør etter anbud til Nor-ferjer AS som eides av Tide og Stavangerske, sambandet ble betjent av MF Ørland med en overfartstid på 20 minutter. Etter anbud skiftet operatør på nytt 1. januar 2015 til Norled som betjente sambandet med MF «Ytterøyningen» og «MF «Frafjord» 24 ganger daglig om hverdagene, sjeldnere i helgene. Overfartstiden var 25 minutter.

Referanser
----------

1. ↑  Markussen, Helge Martin (18. oktober 2018). «Havyard overleverer el-ferge - Skipsrevyen.no». *www.skipsrevyen.no*. Besøkt 1. januar 2019.
2. ↑  «Ferjesamband». *AutoPASS-ferje*. Besøkt 28. november 2019.
3. ↑  860 Brekstad-Valset Arkivert 2. april 2015 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* Ferjene i Midt-Norge Arkivert 25. november 2005 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Nasjonal vegdatabank
 |
**Galway United Football Club** (irsk: *Cumann Peile Ghaillimh Aontaithe*) er en irsk fotballklubb fra byen Galway i grevskapet med samme navn. Klubben ble grunnlagt i 1937 og lagets draktfarger er burgunder skjorte med hvit shorts og mørkeblå sokker, mens bortedraktene er hvite med svart shorts. Galway United spiller for øyeblikket i den øverste divisjonen League of Ireland Premier Division, og spiller sine hjemmekamper på Terryland Park. Nåværende trener er Sean Connor.

Klubben har per dags dato ikke vunnet det irske seriemesterskapet, men har likevel kommet på sølvplass i serien i 1985/86. Galway United har for øvrig også vunnet FAI Cup og League of Ireland Cup tilsammen tre ganger. I tillegg har klubben vunnet League of Ireland First Division én gang. Klubben har ved flere anledninger på midten av 1980-tallet og begynnelsen av 1990-tallet deltatt i kvalifiseringsspill i Cupvinnercupen og UEFA-cupen, men møtte der større motstand og kom seg ikke videre.

Meritter
--------

* **League of Ireland:** 1985/86
* **FAI Cup:** 1991
* **League of Ireland Cup:** 1985/86, 1996/97
* **League of Ireland First Division:** 1992/93

Kjente spillere med en fortid i klubben
---------------------------------------

* Skottlands flagg Tommy Callaghan
* Irlands flagg Gary Deegan
* Irlands flagg Mark Leech
* Irlands flagg Jeff Kenna
* Englands flagg Jim McDonagh
* Irlands flagg Paul McGee
* Irlands flagg Jay O'Shea
* Irlands flagg Gary Rogers
* Englands flagg Frank Worthington

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Migrationsverket** er en svensk myndighet som har ansvar for gjennomføringen av landets utlendingspolitikk, inkludert tillatelse eller visum for innreise, bosettingstillatelse, asylprosessen, statsborgerskap, støtte til frivillig tilbakevending og samarbeid med internasjonale organisasjoner som EU og UNHCR.

Migrationsverket ble opprettet i 1969 under navnet Statens invandrarverk og fikk overført oppgaver fra tre ulike myndigheter: tillatelsessaker fra den daværende Utlänningskommissionen, statsborgersaker fra Justitiedepartementet og integrasjonsoppgaver fra Arbetsgruppen för invandrarfrågor i Inrikesdepartementet. Integrasjonsspørsmål ble utskilt til det nye Integrationsverket i 1997–98.

Ugifter Migrationsverket 2016-2007

Referanser
----------

1. ↑  ; besøksdato: 10. august 2021.
2. ↑

Se også
-------

* Migrasjonsminister

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Migrationsverket – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Nationalencyklopedin **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** CiNii
 |
**Sondre Lindholm Båtstrand** (født 27. februar 1983) er en norsk politiker og tidligere nasjonal talsperson for Miljøpartiet De Grønne. Han har hatt flere verv i flere perioder i Miljøpartiet De Grønne, slik som landsstyremedlem og nasjonal talsperson i ungdomspartiet Grønn Ungdom. Han var førstekandidat for Miljøpartiet De Grønne ved kommunevalget i 2007 i Bergen og ved stortingsvalget for Hordaland i 2009, men ble ikke valgt inn.

Ved kommunevalget i 2011 ble han valgt inn i Bergen bystyre, der han er medlem av finanskomiteen, valgstyret og fullmakts- og styringskomiteen.

Båtstrand vokste opp på Nøtterøy, og gjennomførte fra 1990 til 2002 Rudolf Steinerskolen i Vestfold og Vestoppland Folkehøgskole i 2002-2003. Fra 2003 til 2008 gjennomførte han bachelorgrad og mastergrad i sammenlignende politikk ved Universitetet i Bergen med masteroppgaven *Politikk teller, kjønnsroller avgjør. Om kjønnsfordelingen i 30 europeiske parlamenter*. Han er nå stipendiat ved Institutt for sammenliknende politikk ved Universitetet i Bergen. Hans forskningsfelt omfavner miljøvern, kjønn, demokrati. Han skriver doktoravhandling om parlamentariske diskurser om klima.

I 2018 meldte han seg ut av Miljøpartiet De Grønne.

Bibliografi
-----------

Båtstrand er forfatter av boken *Hamp! Industriell bruk og dyrking – fra historisk tid til i dag*.

Referanser
----------

1. ↑   www.ba.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Politikk teller, kjønnsroller avgjør. Om kjønnsfordelingen i 30 europeiske parlamenter
3. ↑  Hilland, Linda (2. november 2018). «Sondre Båtstrand melder seg ut av Miljøpartiet De Grønne». *Bergensavisen* **(norsk)**. Besøkt 5. januar 2023.
4. ↑  Båtstrand, Sondre (2003) *Hamp! Industriell bruk og dyrking – fra historisk tid til i dag* – EutopiA forlag. ISBN 8291918104.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisiell blogg Rediger på Wikidata
* Sondre Båtstrand på Twitter Rediger på Wikidata

* Sondre Båtstrand på Facebook Rediger på Wikidata
* (no) Sondre Båtstrand – profil hos Universitetet i Bergen

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
**St Patrick's Athletic Football Club** (irsk: *Cumann Peile Lúthchleas Phádraig Naofa*) er en irsk fotballklubb fra hovedstaden Dublin. Klubben ble grunnlagt i 1928 og lagets draktfarger er rød skjorte med hvit shorts og hvite sokker, mens bortedraktene er mørkeblå med hvit shorts. St Patrick's Athletic spiller for øyeblikket i den øverste divisjonen League of Ireland Premier Division, og spiller sine hjemmekamper på Richmond Park. Nåværende trener er Liam Buckley.

Klubben har vunnet det irske seriemesterskapet syv ganger (senest i 1998/99) og det irske cupmesterskapet to ganger. Den har også vunnet League of Ireland Cup to ganger, samt League of Ireland Shield og FAI Super Cup en gang hver. St Patrick's Athletic har også ved flere anledninger deltatt i kvalifiseringsspill i Cupvinnercupen, UEFA-cupen, Mesterligaen og Europaligaen, men har møtt større motstand og ikke kvalifisert seg til videre gruppespill eller sluttspill. Klubbens største meritter i europeisk klubbfotball kom i UEFA-cupen 2008/2009, da laget spilte seg frem til første innledende runde mot den tyske klubben Hertha BSC Berlin.

Meritter
--------

* **League of Ireland: (7)** 1951–52, 1954–55, 1955–56, 1989–90, 1995–96, 1997–98, 1998–99, 2013
* **FAI Cup: (4)** 1959, 1961, 2014, 2021
* **League of Ireland Cup:** 2000–01, 2003
* **League of Ireland Shield:** 1959–60
* **FAI Super Cup:** 1999

Kjente spillere med en fortid i klubben
---------------------------------------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| * Englands flagg Gordon Banks
* Irlands flagg Alfie Hale
* Irlands flagg Joe Haverty
* Irlands flagg Jackie Jameson
* Skottlands flagg Neil Martin
* Irlands flagg Curtis Fleming
 |   | * Irlands flagg Paul McGrath
* Kameruns flagg Joseph Ndo
* Irlands flagg Eamonn O'Keefe
* Irlands flagg Trevor Molloy
* Irlands flagg Kevin Doyle
* Irlands flagg Keith Fahey
 |

Eksterne lenker
---------------

* Klubbens offisielle nettsider

| * v
* d
* r
League of Ireland Premier Division 2023 |
| --- |
|  | Bohemians  **·** Cork City  **·** Derry City  **·** Drogheda United  **·** Dundalk  **·** Shamrock Rovers  **·** Shelbourne **·** Sligo Rovers  **·** St Patrick's Athletic  **·** University College Dublin | Irlands flagg |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
*Denne artikkelen er om en elv i Lillesand. Se Kaldvella for sideelva til Svone/Driva i Oppdal.*
Kaldvellelva
**Kaldvellelva** (også kjent som Stigselva, Stikselva, Kaldvella eller Grimelva) er en del av *Stigselvvassdraget*. Den ligger noen km øst for sentrum i Lillesand, og går fra Østre Grimevann til Kaldvellfjorden.

Kaldvellelva er unik på flere måter. I gamle dager la tresliperi og papirfabrikk grunnlag for et helt lite samfunn med egen butikk/landhandel, en butikk som holdt det gående til 1975. På Kalvild Træsliperi jobbet ca. 70-80 mann inntil det ble nedlagt på 1960-tallet. Vassdraget var preget av tømmerfløting, den tids transport av råvarene til papp- og papirfabrikken på Kaldvell. 

Store deler av Lillesands befolkning, og en rekke turister, bruker de fine, opparbeidede turstiene som det er mange av både langs Kaldvellelva og ellers i Kaldvellområdet.

Den delen av Kaldvellelva som fører sjøørret ble etter restaurering (ferdig i 1994) åpnet for fiske i 1998. Det er sportsfiskeforeningen «Skitt Fiske Lillesand» som har gjort elva så populær, både blant lokale og tilreisende sportsfiskere. Alt i 1999 ble det tatt sjøørret på rundt 3 kilo i Kaldvellelva. Det er også tatt laks på over 3,4 kilo i elva. Årlig fangst i sesongen ligger på rundt 50-60 sjøørret, til tross for at den sjøørretførende strekningen bare er på ca. 900 meter.

Foreningen «Skitt Fiske Lillesand» har opparbeidet og vedlikeholder 14 fine, godkjente, tilrettelagte fiskeplasser langs Kaldvellelva. Videre har foreningen søkt om, og fått, tillatelse til å sette opp både gapahuk og fiskebrygge for handikappede. Dette arbeidet har foreningen gjort på dugnad med god hjelp fra Lillesand kommune.

Den sjøørretførende delen er som sagt bare ca. 900 meter, men videre oppover har elva flere hundre meter med stryk og fosser som til slutt ender i Østre og Vestre Grimevann. Her finnes blant annet trepigget stingsild, røyr, sik, lagesild, abbor, ål og ørret. Langs hele vassdraget fra utløpet nederst mot fylkesvei 420 (tidligere E-18) og opp til Østre Grimevann er det laget turstier på begge sider. Østre Grimevann er forøvrig drikkevannskilden for Lillesand. Kaldvellområdet er blitt turområde nummer én i Lillesand, både for dem som fisker og for turgjengere som bare vil kose seg ved en av de mange sitteplassene eller grillene som er satt opp i området.

I nedre del av Kaldvellelva ved Sådehola er det bygget et amfi.

Eksterne lenker
---------------

* Om vassdraget med kart, hos www.ferieutleie.no[*død lenke*]
* Om fiskemulighetene hos «Skitt Fiske Lillesand»
Borgå domkirke (2006)
**Borgå stift** (finsk: *Porvoon hiippakunta*) er et av de ni stiftene (bispedømmene) i Den evangelisk-lutherske kirken i Finland. Bispesetet ligger i Borgå med Borgå domkirke som hovedkirke. Stiftet ble grunnlagt i 1923 og omfatter alle Finlands svenskspråklige og tospråklige menigheter med svensk flertall. Dessuten er *Tyska församlingen i Helsingfors* underlagt stiftet. Borgå stift omfatter således ikke et geografisk samlet område.

Borgå stift har 65 menigheter (*församlingar*) fordelt på ni prostier (*prosterier*). Antall medlemmer i stiftets menigheter er rundt 260 000. Borgå stift omfatter først og fremst den finlandssvenske kysten og Åland. Menighetene er i gjennomsnitt mindre enn i Finlands øvrige stift. Den største menigheten er *Esbo svenska församling* med rundt 16 700 medlemmer. Den minste menigheten er *Bergö församling* med rundt 160 medlemmer.

Prostier
--------

De ni prostiene i Borgå stift er:

* Domprostiet
* Helsingfors prosti
* Korsholms prosti
* Mellersta Nylands prosti
* Närpes prosti
* Pedersöre prosti
* Raseborgs prosti
* Åbolands prosti
* Ålands prosti

Historie
--------

Før 1923 var Borgå stift betegnelsen på det nåværende Tammerfors stift. Dette stiftet ble lagt til Tammerfors da alle svenskspråklige menigheter ble samlet i det nåværende Borgå stift i 1923. Det tidligere Borgå stift ble opprettet i 1723 da bispesetet ble flyttet fra Viborg til Borgå på grunn av tapet av Viborg til Russland i 1721.

Eksterne lenker
---------------

* (sv) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Diocese of Borgå – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* *Evangelisk-lutherska kyrkan i Finland*, Borgå stift

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Uppslagsverket Finland **·** BIBSYS **·** BIBSYS **·** VIAF **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
Kübelwagen
En Kübelwagen på Østfronten i 1943.
**Volkswagen Kübelwagen** (Etter «kübel», *bøtte*) er en bilmodell fra Volkswagen som ble bygget i tidsrommet 1938–1945.

Bilen ble bygget i flere varianter, blant annet Type 62 og Type 82. Type 157 var utrustet for å kunne kjøre på jernbanespor. På grunn av mangel på bensin ble enkelte biler utstyrt med gassgenerator. Under felttoget i Polen konstaterte man at bilen ikke kunne kjøre sakte nok, og at fremkommeligheten i terreng ikke var tilstrekkelig. Bilen ble derfor utstyrt med reduksjonsgir på bakakslen, noe som fantes på VW Transporter til og med 1967-modellen. Med reduksjongiret økte bakkeklareringen med omtrent 70 mm og bilen kunne holde hastighetskravet på 4 km/t for å holde tritt med marsjerende soldater i terreng.

Totalt ble det bygget ca. 38 000 eksemplarer under andre verdenskrig. Kübelwagen har i overført betydning blitt brukt på et mindre militært terrengkjøretøy i alminnelighet og brukes på andre kjøretøyer, for eksempel Volkswagen Type 181 og Volkswagen Iltis.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Volkswagen Kübelwagen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Volkswagen Kübelwagen – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* kuebel-klub.de

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | NKC
 |

Portal: Andre verdenskrig
**Sheruit Le’Israel**, forkortet **Sar-El** («tjeneste for Israel»), er en israelsk stiftelse som i nært samarbeid med det israelske forsvaret organiserer programmer for frivillig arbeid i det israelske forsvaret. Hvert år arbeider ca. 5 000 frivillige fra hele verden i IDF. Arbeidet som frivillig er ikke betalt, og er aldri i stridende avdelinger. Frivillige arbeider fortrinnsvis i vedlikeholds- og logistikkavdelinger i forsvaret. Vanligvis varer programmene 3 uker, men det er muligheter for både kortere og lengre opphold. Frivillige får fri kost og losji, men må selv betale for reisen til Israel. For å delta må du være minst 17 år (eller 15 sammen med foreldre) og ved god fysisk helse.

Historie
--------

Sar-El ble etablert sommeren 1982 av general Aharon Davidi (tidligere sjef for forsvarets fallskjerm- og infanterikorps). Som resultat av kampene i Libanon med påfølgende innkalling av reservemannskap, var det akutt mangel på arbeidskraft i kibuttzer på Golan ut over i 1982, og innhøstingen var i fare. Davidi klarte i løpet av få uker å skaffe 650 frivillige til å arbeide med innhøstingen på Golan. Disse første frivillige følte sterkt for at det skulle være mulighet for å hjelpe Israel på denne måten også i fremtiden, og våren 1983 ble «Sar-El – nasjonalt prosjekt for frivillige for Israel» formelt dannet som en ikke-politisk og ikke-kommersiell organisasjon. Siden den gang har frivillige fra hele verden deltatt i Sar-Els programmer på vedlikeholds- og logistikkbaser i forsvaret. Sar-El er i dag representert i ca. 30 land (herunder Norge). Hovedtyngden av frivillige i Sar-El kommer fra USA og Frankrike.

Legal status
------------

Frivillig i IDF gjennom Sar-Els programmer bærer forsvarets vanlige arbeidsuniform, men med Sar-Els blå og hvite merker på skulderen. Frivillige i Sar-El er ikke soldater. De er ikke en del av det israelske forsvaret, og er ikke lønnet eller vervet personell. Det er således ikke i strid med norsk lovgivning å arbeide som frivillig i IDF gjennom Sar-El.

Eksterne lenker
---------------

* Sar-El Norge Arkivert 21. desember 2018 hos Wayback Machine.
* Sar-El in Israel
* Volunteers for Israel in the USA
**Yohai Ben-Nun** (født 17. desember 1924 i Haifa, død 6. juni 1994) var den sjette sjefen for den israelske marinen.

Begge hans foreldre slo seg ned i Israel under den første aliyah, og Ben-Nun sluttet seg til Palmach i 1941. Ved utbruddet av den arabisk-israelske krigen i 1948, grunnla han den militære spesialstyrken Shayetet 13. Ben-Nun ble utnevnt til øverste sjef over den israelske marinen i 1960. Selv om han pensjonerte seg fra militæret i 1966, så tjenestegjorde han som frivillig i flere militære operasjoner og på Golanhøyden under seksdagerskrigen i juni 1967. Yohai Ben-Nun døde den 6. juni 1994 i New York, og ble begravet i en kibbutz i Israel.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Yohai Ben-Nun – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Yohai Ben-Nun – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |
Longumkilen (Longumvannet) Foto: KEN 
Nesheim skole  Foto: KEN 
**Longum** er et tettsted i Arendal kommune, nord for Arendal by. Tettstedet har navn etter Longum-gårdene, som ligger i og nær ved tettbebyggelsen. 

Fylkesvei 421, som tidligere var Vestlandske hovedvei, har siden 1805 hatt sin trase gjennom Longum, omtrent der Europavei 18 gikk inntil sommeren 2019. 

Hovedveien og biltrafikken var lokaliseringsfaktor for en rekke funksjoner: bl.a. bensinstasjon, bilverksted og kolonialbutikk og skapte midt på 1900-tallet randbebyggelse langs veien. Det var her kommunen Austre Moland valgte å plassere bygdas sentralskole, Nesheim skole.

Et nytt byggefelt (1990-tallet) på Lonaåsen, like ved Longumvannet gjorde at stedet fikk befolkningsstørrelse som i Statistisk sentralbyrå klassifiserte til betegnelsen *tettsted*. Stedet har postnummer 4849.

Landemerker i tettstedet er Nesheim skole, bensinstasjonen og Longumvannet.

Fylkesvei 141 fører vestover fra Longum til det populære utfartsstedet Granestua og Gloseheia kvartsgruve. Veien fører videre til Froland, men er sperret med bom.

Europavei 18 ble i 2019 flyttet slik at den ligger sør for tettstedet. Longumkrysset, et stort motorveikryss på E18, ligger like sør for tettstedet.

Tettstedet hadde 261 innbyggere pr 1. januar 2018.

Longum lå tidligere i Moland kommune.

Referanser
----------

1. 1 2   Norgeskart.no
2. ↑   SSB tettstedstatistikk

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Council of the District of Columbia** er kommunestyret i Washington, D.C. med lovgivende og bevilgende myndighet delegert fra den føderale Kongressen.

Styret deler lokal makt med byens borgermester, og er gitt en del beføyelser som normalt tilligger delstatsmyndighetene i USA. Dette er fordi byen ligger i et føderalt distrikt og ikke i en delstat. Muligheten for lokalt selvstyre er imidlertid betinget av Kongressens godkjennelse, og Kongressen kan til enhver tid trekke tilbake den makten som er delegert til kommunestyret.

Styret består av ett kammer med 13 medlemmer som velges av byens befolkning for fireårsperioder. Det velges ett medlem fra hver av de åtte bydelene og fire medlemmer som representerer byen i sin helhet, samt en formann som også representerer hele byen. Valgperiodene til de fire medlemmene som representerer byen i sin helhet er spredt slik at to av dem er på valg annethvert år.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Council of the District of Columbia – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
{
**Gunnar Havstad** (født 21. januar 1901, død 16. september 1973)
var en norsk billedhugger og forfatter, mest kjent som prisbelønt tinnsmed og kannestøper.

Som svært ung forsøkte han seg som kobbersmed hjemme på Nordstrand.
Han studerte under Carl Milles som var professor ved
Kungliga Konsthögskolan i Stockholm.
Derpå etablerte han sitt *Havstad Tinn* på Blylaget utenfor Nesodden i 1928.
I 1931 ble Aksel Sandemose nabo og medarbeider (han navnga blant annet
*Jomfrukannen*), og fikk Havstads hjelp til
oversettelse av En sjømann går i land utgitt 1931. Sandemoses 
sønn Bjarne Sandemose gikk i tinnsmed-lære hos Gunnar Havstad.

Gunnar Havstad var gift med Iben Sinding som var datter av Sigmund Sinding. 
Hans produkt ble solgt verden over, og han mottok designpris fra Milano.

Norsk Kunstnerleksikon om Gunnar Havstad: 

*H. begynte som billedhugger og laget flere pregnante portrettbyster, f.eks.Gabriel Scott (1928). I 1930 etablerte han verksted for tinnarbeider på Blylaget, Nesodden. Hans arbeider innebar en renessanse for tinn som materiale idet han frigjorde det fra hevdvunne former og skapte moderne typer i et funksjonalistisk formspråk.*

Sønnen Sveinung Havstad driver i dag bedriften videre i det samme verkstedet som i 1928, og
bjella i Bjellesauprisen er fra firmaet.
Bedriften var i perioden 1997-2007 lokalisert på Fedje for å lage brand name produktet "Hadeland Tinnstøperi" til l
Atle Brynestad, inntil han flyttet fabrikasjonen til Asia. Gunnar Havstads barnebarn, Gjermund Havstad var da med som eier og designer i bedriften.

Offentlige arbeider
-------------------

Utsmykninger og verk i offentlige samlinger:

* Portrettbyste Gabriel Scott, Pollen, Arendal (1928)
* Døpefat og -kanne, Skoklefald kapell, Nesodden
* Vojens kirke, Syd-Jylland (1949)
* Tana kirke, Finnmark

#### Kollektivutstillinger

* Moderne kunstindustri, Kunstindustrimuseet i Oslo, 1931
* Foreningen Brukskunsts utst. 1931
* Verdensutst. i Paris, 1937
* Design in Scandinavia, vandreutst. USA, 1954-1957
* Foreningen Brukskunsts høstmønstring, Kunstnernes Hus, Oslo, 1959

#### Separatutstillinger

* Norway Designs, Oslo, 1956

Utgivelser
----------

* *Gutten, tiden og djevelen* (1928)

Referanser
----------

1. ↑   KulturNav, KulturNav-ID c284ddec-9682-4471-aa5f-a8dcfd2b828e, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  DIS Gravminner i Norge
3. ↑  *Afrikanere tømmer vin av kanner fra Nesodden. Gunnar Havstads varer selges over hele verden* i VG (11.2.1958)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk kunstnerleksikon **·** Historisk befolkningsregister **·** KulturNav
 |
**Indian Health Service** (**IHS**) er en etat i USAs helsedepartement med ansvar for å levere helsetjenester til indianere. IHS tilbyr medisinsk behandling i 36 delstater til ca. 2,2 millioner av 3,7 millioner indianere og Alaska-urfolk. Per april 2017 besto IHS av 26 sykehus, 59 helsesentre og 32 helsestasjoner. Disse suppleres av helsetjenester levert av kontraktører. Mange stammer driver dessuten sine egne helsevesen uavhengig av IHS.

Tilbud om helsetjenester til medlemmer av føderalt anerkjente stammer vokste ut av det spesielle statsrettslige forholdet mellom den føderale staten og suverene stammer. Dette forholdet, etablert i 1787, er fundert i USAs grunnlov artikkel I paragraf 8, og har fått materielt og substansielt innhold gjennom en rekke traktater, lover, høyesterettsavgjørelser og administrative dekreter.

Helsetjenester for indianere og Alaska-urfolk i USA ble først tilbudt gjennom Krigsdepartementet fra det tidlige 1800-tallet inntil kontoret for indianersaker (*Office of Indian Affairs*) fikk sin opprettelse og tok over ansvaret. Etter at ansvaret igjen ble flyttet til et annet departement, denne gang under Public Health Service i 1955, ble IHS opprettet.

Se også
-------

* Bureau of Indian Affairs

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Indian Health Service – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** ISNI **·** NKC
 |
**Udviklings- og Forenklingsstyrelsen** er et dansk direktorat som er en del av Skatteforvaltningen under Skatteministeriet. Udviklings- og Forenklingsstyrelsens kjerneoppgave er å vedlikeholde eksisterende IT-systemer og samtidig utvikle tidssvarende og framtidsparate IT-løsninger til den danske skatteforvaltningen. Hovedkontoret ligger i København, men direktoratet har kontor i Middelfart og Aalborg. Direktoratet har rundt 100 ansatte.

Fram til 1. juli 2018 var virksomheten en del av SKAT, som fra denne datoen ble delt i sju spesialisert direktorater.

Udviklings- og Forenklingsstyrelsens motto er «vi udvikler i samarbejde en fremtidsparat og sikker digital skatteforvaltning».

Direktøren for Udviklings- og Forenklingsstyrelsen er Andreas Berggreen.

Referanser
----------

1. ↑  Fra én til syv styrelser Arkivert 24. mai 2020 hos Wayback Machine. Skatteministeriet, hentet 11. juli 2018.
2. ↑  , Udviklings- og Forenklingsstyrelsen, hentet 11. juli 2018.
3. ↑   Arkivert 11. juli 2018 hos Wayback Machine. Skatteministeriet, hentet 11. juli 2018.
4. 1 2   Arkivert 7. juli 2018 hos Wayback Machine. Udviklings- og Forenklingsstyrelsen, hentet 11. juli 2018.

Eksterne lenker
---------------

* (da) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
Spillende Læmme ved 15-års jubileum 1978
**Direksjonsmusikken** er et studentorkester ved Norges handelshøyskole. Direksjonsmusikken ble stiftet 28. oktober 1963 og siden oppstarten har over 450 studenter spilt i Direksjonsmusikken. Orkesteret har utgitt tolv plater.

Til enhver tid er det mellom 25 og 30 faste, spillende medlemmer av Direksjonsmusikken – som går under betegnelsen «Spillende Læmme». De vanligste instrumentene i orkesteret er baryton, trompet, tuba, saksofon og trombone. I tillegg har orkesteret en egen perkusjonsgruppe kalt «Kitchen». I dag spiller denne gruppen blant annet på dass og hagle. Orkesteret driver sin egen bar, «RUM», i kjelleren til Norges Handelshøyskole.

Diskografi
----------

Direksjonsmusikken i Hovedprosesjonen 17. mai 2007  Foto: Nina Aldin Thune 
* 1966: *Den første platen*, med urinnspilling av 1814 – overtyre. (EP)
* 1973: *If Music Were the Food for Love* (LP)
* 1978: *Jubileumsplaten 1978* (LP)
* 1983: *Blank Messing* (LP)
* 1988: *Sorte får og hvite løgner* (LP, MC og CD)
* 1993: *Striper i lakken* (CD)
* 1998: *Licence to Spill* (CD og CD-rom)
* 2003: *Blid Lyd* (CD)
* 2008: *Tatt på hornet* (CD)
* 2013: *Full Klaff* (CD).
* 2018: *Dirmus?*  (CD)
* 2023: En reise gjennom tid og Rum (LP)

Bibliografi
-----------

* 2013: *Direksjonsmusikken 1963-2013* (Bok/Encyclopedi, 400 sider)

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**WilNor Governmental Services AS** (**WGS**) er et norsk aksjeselskap som har som vedtektfestet formål å drive salg av varer og tjenester innen logistikkstøtte, nasjonalt og internasjonalt, mot offentlige aktører, herunder deltakelse i andre selskaper med lignende virksomhet.

Selskapet leverer blant annet logistikk til det norske Forsvaret gjennom en langsiktig rammeavtale med Forsvarets logistikkorganisasjon. Avtalen inkluderer transport, lagring, overnatting, forsyninger, drivstoff og etablering av midlertidige brakker, samt flere forsyningsbaser langs norskekysten. Under koronavirusepidemien i 2020 ble rammeavtalen også stilt til disposisjon for helseforetak. I 2021 kjøpte selskapet den tidligere marinebasen Olavsvern.

WGS ble stiftet 27. februar 2015 og kontrolleres av Wilh. Wilhelmsen Holding ASA.

Referanser
----------

1. ↑   w2.brreg.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑
6. ↑

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen har ingen egenskaper for offisielle lenker i Wikidata*
Skilt ved inngangen til East Potomac Park
**East Potomac Park** er en park i Washington, DC. Den ligger sør for Jefferson Memorial, mellom Washington Channel og Potomacelven. Parken har en golfbane og minigolfbane, og har en rekke japanske kirsebærstrær. Mange av trærne er av varieteten Kwanzan, i motsetning til West Potmac Parks trær rundt Tidal Basin som overveiende er av varieteten Yoshino. Kwanzan-tærne, som har annerledes blomster, blomstrer ca. to uker etter Yoshiko-trærne. Under Washingtons National Cherry Blossom Festival er det vanligvis Yoshiko-trærne som står i full blost, mens Kwanzan-trærne bgynner sin blomstring mot slutten av den drøyt to uker lange festivalen.

Eksterne lenker
---------------

* National Park Services beskrivelse av de fire viktigste kirsebærsblomstvarietetene i parkene i Washington
* About.com-artikkel Arkivert 19. april 2007 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** GeoNames **·** GNIS
 |
**Bisnode Business Information Group AB** er et foretak som håndterer forretnings-, markeds- og kredittinformasjon. Foretaket ble grunnlagt i 1989 av Lars Save og eies med 70 prosent av Ratos og 30 prosent av Bonnier. Bisnode har virksomhet i 18 europeiske land og har hovedkontor i Stockholm.

Historie
--------

Bisnode har sine røtter i firmakatalogen *Sveriges Handelskalender* som ble startet i 1859 og ble startskuddet for Bonniers forretningsinformasjonsvirksomhet. I 1982 begynte Bonnier-eide Affärsdata å publisere forretningsinformasjon digitalt. I 1986 fikk teknikkentreprenøren Lars Save og Bonnier-leder Håkan Ramsin et budsjett på 15 millioner kroner fra Bonnier med oppdrag å skape en forretningsplan for å gjøre digitale forretningsinformasjonstjenester lønnsomme. 

I 1989 oppsto Bisnodes forgjenger Bonnier Business Services. På første halvdel av 1990-tallet gjennomførte foretaket et flertall oppkjøp i ulike størrelser, blant annet PAR (Postens adressregister). Foretaket spesialiserte seg på å kjøpe problemforetak og få dem til å blomstre. I 1999 delte Bonnier opp sin kunde- og forretningsinformasjon der forretningsinformasjonsdelen ble Bonnier Affärsinformation (BAF). I 2005 kjøpte aktiv eierkapital-selskapet Ratos 70 prosent av BAF som igjen kjøpte opp Infodata av Ratos. 

I 2006 byttet foretaket navn til Bisnode. I 2012 påbegynte Bisnode, under ledelse av Lars Pettersson, et stort forandringsarbeid med mål om å slå sammen alle virksomhetene i Europa og lansere Bisnode under ett felles varemerke. Bisnodes hovedkontor ligger i Rosenborgsgatan 4 i Solna.

Ansatte
-------

Bisnode har cirka 2 500 medarbeidere i 18 europeiske land. Rundt 700 (en tredjedel) av foretakets ansatte arbeider i Sverige, som står for omtrent halvparten av omsetningen. Kjønnsfordelingen er 50 prosent kvinner og 50 prosent menn. Gjennomsnittsalderen er 34 år.

Referanser
----------

1. ↑  Om Bisnode

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
**Gråkollen batteri**, også kjent som **Grååsen batteri**, ligger på vestsiden av Glomma i Indre Østfold kommune. Batteriet inngår i Glommenlinjen, et forsvarssystem bygget opp under de usikre forholdene som ledet frem til unionsoppløsningen i 1905.

Sammen med Høytorp og Trøgstad fort, Fossum brogalleri, Langenes batteri, Skorås søndre batteri, Skorås nordre batteri, Kjellås batteri og Staås batteri utgjorde dette Fossumavsnittet. 

Gråkollen batteri ble bygget som en støtte til Langnes batteri som ble ansett for å være for svakt og ha en utsatt beliggenhet. Sammen skulle Fossumavsnittet hindre overgang over Glomma langs aksen Mysen-Oslo på avsnittet fra Langenes jernbanebro til fergestedet ved Grønsund. 

Batteriet er bygget som et forberedt batterianlegg for fire kanoner i tiden 1902-03. Det inngår fire separate standplasser for 10,5 cm feltartilleri. I front og på sidene av standplassene er det et lavt brystvern oppbygget i natursten, sand og grus. Bak og noe lavere er standplassene sammenbundet av en vollgang. Mellom kanonene er det i vollgangen innbygd doble ammunisjonsnisjer. I 1918 ble fløykanonstandplassene ombygget for oppstilling av luftvernkanoner til beskyttelse av blant annet Kykkelsrud kraftverk. Bak høyre fløy finner et siktebord i granitt.

Anlegget er fredet og fortsatt i Forsvarets eie.

Kilder
------

* *Landsverneplan for Forsvaret*: Gråkollen batteri

Eksterne lenker
---------------

* (no) «Gråkollen batteri». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.

  


| * v
* d
* r
Grensebefestningene 1895–1915 |
| --- |
| Festninger | Kongsvinger festning **·** Fredriksten festning  |
| Fort | Gullbekkåsen fort **·** Greåker fort **·** Hjelmkollen fort **·** Høytorp fort **·** Håøya fort **·** Lihammeren fort **·** Ravneberget fort **·** Trøgstad fort **·** Vardåsen fort **·** Urskog (Dingsrud) fort **·** Ørje-fortene **·** Ørjekollen fort |
| Batterier | Bjørnåsbatteriet **·** Bragernesåsen østre og vestre batteri **·** Brårudåsen batteri **·** Fetsund batteri **·** Fossum brogalleri **·** Falkenstenbatteriet **·** Gjetholbatteriet **·** Gråkollen batteri **·** Gyllerås batteri **·** Høgaas batteri **·** Høyås batteri **·** Isesjøbatteriet **·** Kjellås batteri **·** Mokoll batterier **·** Langenes batteri **·** Orkerødbatteriet **·** Sarpsborg vestre batteri **·** Sarpsborg østre batteri **·** Skorås nordre batteri **·** Skorås søndre batteri **·** Staås batteri **·** Sundås batteri **·** Tønsåsen batteri **·** Vedenbatteriet **·** Verksbatteriet **·** Vittenbergåsen batteri **·** Vetaåsen batteri **·** Mineforsvaret |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Lokalhistoriewiki **·** Riksantikvaren kulturminne
 |
Folkemengde på vei nedover 18th Street i Washington, DC mot National Mall for å bivåne innsettelsesseremonien
**Innsettelsen av Barack Obama som president** fant sted 20. januar 2009 etter bestemmelsene i den amerikanske grunnloven. Den tradisjonelle amerikanske innsettelsesseremonien markerte begynnelsen på Barack Obamas første periode som president i USA, samt Joe Bidens første periode som visepresident.

Temaet for innsettelsen var «En frihetens gjenfødelse», som også markerer at det er 200 år siden Abraham Lincolns fødsel.

Innsettelsesseremonien
----------------------



«Barack Obamas innsettelsestale»

Den fullstendige innsettelsestalen holdt av Barack Obama etter å ha blitt tatt i ed som den førtifjerde president i rekken i USA 20. januar 2009. (Lengde: 18 minutter, 58 sekunder)

---

*Problemer med å lytte til denne filen? Se Hjelp:Multimedia.*

Edsavleggelsen
--------------



«Barack Obama som sverger eden som markerer at han er innsatt som president»

Fullstendig lydklipp av Barack Obama og John G. Roberts, justitiarius i USAs føderale høyesterett mens Obama sverger eden som den førtifjerde president i rekken i USA 20. januar 2009. (Lengde: 45 sekunder)

---

*Problemer med å lytte til denne filen? Se Hjelp:Multimedia.*

Eksterne lenker
---------------

* (en) Barack Obama 2009 presidential inauguration – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
**Toccata**, italiensk *toccare* («slå» eller «berøre»), er et virtuost musikkstykke, vanligvis for klaviatur- eller strengeinstrumenter, i sjeldnere tilfeller for musikk med flere instrumenter – et eksempel er åpningen av Claudio Monteverdis opera *L'Orfeo*. 

Toccataer har gjerne en fri musikalsk struktur og med karakter av å være en utskrevet improvisasjon.

Historie
--------

### Renessansen

*Toccata* er en av de eldste betegnelsene for instrumentale musikkstykker, og var opprinnelig ikke mye forskjellig fra sonata, fantasia, ricercar etc. 

Musikkformen oppsto i senrenessansen. De eldste toccataer man kjenner ble publisert av Claudio Merulo i 1598, men ble sannsynligvis skrevet mye tidligere. Som regel begynner de med fulle harmonier som mer og mer går over i raske passasjer med små fugale avsnitt innimellom. Flere andre norditalienere, som Adriano Banchieri, Andrea og Giovanni Gabrieli og Luzzasco Luzzaschi inkluderte toccataer i sine utgivelser. Hans Leo Hassler som studerte med Andrea Gabrieli i Venezia brakte musikkformen med seg tilbake til Tyskland hvor den litt om senn utviklet seg til sitt høyeste nivå.

### Barokken

I barokken ble toccataene lengre, mer intense og virtuose enn de var i renessansen, ofte med raske løp og arpeggioer som veksler med fugale seksjoner eller fulltonende akkorder. Viktige toccatakomponister i perioden før Bach var Girolamo Frescobaldi, Johann Pachelbel, Michelangelo Rossi, Johann Jakob Froberger, Jan Pieterszoon Sweelinck, Alessandro Scarlatti og Dietrich Buxtehude.

Senere i barokken ble toccataer mest brukt som et preludium som ble spilt før fuger. Det mest kjente eksempelet er d-moll-toccataen som er overlevert under Bachs navn. Bach skrev flere toccataer for orgel og cembalo.

### Romantikken

Etter barokken har toccataformen vært mindre brukt, men noen eksempler finnes. Robert Schumann skrev i 1830 sin *Toccata C-Dur, Opus 7* for klaver, et av de teknisk vanskeligste stykkene på repertoaret. Med byggingen av store orgler blomstret musikkformen opp igjen i senromantikken, for eksempel har Max Reger og Charles-Marie Widor skrevet toccataer.

Musikkeksempler
---------------



Toccata og fuge i d-moll, BWV 565

Johann Sebastian Bach, framført av organist Ashtar Moïra

---

Toccata i e-moll

Johann Pachelbel, av Burghard Fischer

---

*Problemer med å lytte til disse filene? Se Hjelp:Multimedia.*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC
 |
Portal: Videospill

***Englekræsj*** er et videospill for aldersgruppen 6–12 år. Det er utviklet av det Drammen-baserte Ravn Studio. Spillet er basert på et teater- og TV-seriemanus av Leonore Alexandra Nielsen. Spillet ble utgitt til PC 28. august 2008.

Handling
--------

Spillet starter med at de to småenglene Frans og Fia forsover seg til siste timen før engleeksamen. I vill fart på racerskyen, kræsjer de rett inn i skyen med instrumentene til engleorkesteret. Instrumentene spres for alle vinder, og tre av dem faller ned på jorda – hvor englene ikke har lov til å reise før de har bestått eksamen. De bestemmer seg likevel for å ta sjansen, og trekker dermed spilleren med på et eventyr gjennom forskjellige miljøer. Englebarna må gi seg i kast med englegjerninger i samme øyeblikk de setter fot på jorda; sende ufyselige smådjevler tilbake dit de kom fra og plukke opp stjerner som har falt ned fra himmelen.

Priser og utmerkelser
---------------------

Spillet vant prisen for «Beste barnespill» under Gullstikka 2008. I samme konkurranse ble spillet nummer to i kategorien «Beste norskutviklede spill».

I 2009 fikk Englekræsj prisen som «Beste nordiske barnespill» i konkurransen Nordic Game Awards. Spillet var nominert også i to andre kategorier.

Strid om opphavsrett
--------------------

I 2009 vant produksjonsselskapet Ravn en rettssak etter at den britiske utvikleren Ian Neil, som blant annet var en av grunnleggerne av Funcom, hadde saksøkt dem med påstand om at det var han som hadde utviklet spillets figurer. Saken gikk for Drammen tingrett.

Referanser
----------

1. 1 2  «ANMELDELSE: Englekræsj». *Gamer.no*. Besøkt 14. februar 2016.
2. 1 2 3  Stokke, Ole Petter Baugerød (6. mars 2009). «Ravn vant engle-krasj og gull». *Computerworld* **(norsk)**. Besøkt 31. juli 2019.
3. ↑  «Videospill og barn. Vidunderpappa tar saken og intervjuer Ravn Studio!». *vidunderpappa*. 7. mai 2013. Besøkt 31. juli 2019.
4. ↑  «Englekræsj nominert til flere priser». *www.dt.no* **(norsk)**. 30. mars 2009. Besøkt 31. juli 2019. «Englekræsj er nominert i følgende kategorier i årets Nordic Game Awards: – Best Artistic Achievement | – Best Nordic Children's Game | – Best Nordic Game | Prisene deles ut under Nordic Game i Malmø 19.–20. mai 2009.»
5. ↑  «Vant «englekræsj» i retten». *www.vg.no*. Besøkt 31. juli 2019.

Portal: Videospill
**Hårgullbasse** (*Cetonia aurata*) er en bille som hører til familien skarabider (Scarabaeidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea). Denne metallisk fargede billen er vanlig over det meste av Norge. Et særtrekk er at den kan fly uten å åpne dekkvingene.

Utseende
--------

En middelsstor (14-20 millimeter), glinsende metallisk bille. Kroppen er nokså jevnbred og litt flat. Fargen er grønnlig til gyllent metallglinsende. Den kan forveksles med Maurgullbasse *Protaetia metallica*, men er mindre og friskere i fargen enn denne, og med *Praktgullbasse*, som den har en annen kroppsform enn. Hodet er flatt og firkantet, litt innbuktet foran. Antennene er ganske korte og mørke. Pronotum er nesten halvsirkelformet sett ovenfra, scutellum er ganske stor og avrundet trekantet. Dekkvingene er litt flate, med to vage lengderibber. På sidene foran er den en innbuktning som gjør at billen kan folde ut flyvingene og fly uten å åpne dekkvingene. Det bakerste bakkroppsleddet blir ikke dekket av dekkvingene, en nesten loddrett ryggplate synes bak dem. Beina er temmelig korte.

Levevis
-------

Puppe
Larvene lever i mulden som samler seg inne i hule trær, eller også i jorden. De voksne billene er dagaktive og finnes gjerne på blomstene av skjermplanter og andre åpne blomster. De sitter mest i ro, men flyr også godt.

Utbredelse
----------

Arten er utbredt over hele Europa og finnes også i det nordlige Asia. I Norge er den vanlig over det meste av landet bortsett fra på fjellet.

Systematisk plassering
----------------------

 Arten kan fly uten å åpne dekkvingene
**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
			* Familien skarabider, Scarabaeidae Latreille, 1806 (eventuelt Cetoniidae)
				+ Underfamilien Cetoniinae Fleming, 1821
					- Slekten *Cetonia* Fabricius, 1775
						* hårgullbasse, *C. aurata* (Linnaeus, 1758)

Referanser
----------

1. 1 2  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 6. november 2020. Besøkt 6. november 2020.
2. ↑  «Artsdatabankens navneopplysninger med artstre». Artsdatabanken. 6. november 2020. Besøkt 6. november 2020.

Kilder
------

* Silfverberg, H. 1992. *Enumeratio Coleopterorum Fennoscandiae, Daniae et Baltiae* (Liste over Nordens biller). Helsinki.
* Fauna Europaea Web Service Version 2.4 (2011) Utbredelsesdatabase for europeiske dyr Arkivert 2. juni 2017 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *hårgullbasse* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *hårgullbasse* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *hårgullbasse* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *hårgullbasse* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *hårgullbasse* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *hårgullbasse* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Cetonia aurata* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Cetonia aurata* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Cetonia aurata* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
Åpning av Orkerød barnehjem på Jeløya, 1898. Foto: L. Szacinski (firmaet) / Oslo Museum 
**Orkerød barnehjem** ble etablert av frimurerne som kjøpte gården *Orkerød* på Jeløya ved Moss i 1896. Gården bestod da av 392 mål innmark og 553 mål skog. Etter oppussing i 1897, ble hjemmet åpnet for inntil 12 gutter og 10 jenter. Den første bestyreren var pastor Fredrik W. Schmidt, som hadde egen leilighet i gårdens 2. etasje. Schmidt ledet institusjonen til han døde 1910. Som hjemmets lege ble valgt dr. Wilhelm Friman Koren Christie. Han var ansvarlig lege for barna ved Orkerød hele perioden mens hjemmet ble drevet av frimurerne. Christie var selv frimurer og sanger.

I 1903 ble hjemmet utvidet med en murbygning like ved den gamle hovedbygningen. Utvidelsen var resultat av en gave fra Justus Hansen, og bygningen fikk navnet «Justus Hansen og Hustrus Minde», etter hvert bare «Justus».

Under den andre verdenskrig ble hjemmet overtatt av Nasjonal Samling, som anbrakte barn av NS-foreldre der. Frimurerne drev en kort tid igjen etter krigen, men fra 1947 og fram til 1958 ble barnehjemmet drevet av Oslo kommune, da som *Orkerød guttehjem* og *Orkerød pikehjem*. Som ved en rekke andre barnehjem har det vært reist kritikk mot forholdene på Orkerød. Et granskingsutvalg konkluderer med at omsorgen var mangelfull, standarden på klærne var kritikkverdig, og flere av barna ble utsatt for fysiske og seksuelle overgrep både av ansatte og av eldre gutter ved institusjonen.

Referanser
----------

1. ↑  «Barnehjemmet på Orkerød». Moss Historielag. 2. februar 2014. Besøkt 4. juli 2014.
2. 1 2  «Barnevernsinstitusjoner benyttet av Oslo kommune 1954-1993. Gransking av overgrep, omsorgssvikt, tilsyn og tvangsplasseringer» (PDF). Fylkesmannen i Oslo og Akershus. 1. desember 2005. Arkivert fra originalen (PDF) 14. juli 2014. Besøkt 4. juli 2014.
**Moelva** (Maa Elv) er ei elv i Birkenes og Lillesand kommuner i Agder. Den har utspring fra Søndagsheia sør for Tveide i Birkenes og munner ut i Tingsakerfjorden øst for Lillesand sentrum. Store deler av den forlengst nedlagte jernbanen Flakkvannsbanen gikk i sin tid langs denne elva. Ved Helvetesfossen står den gamle steinbroa ennå på sin plass. Den ble restaurert av Statens vegvesen i 1993.

Moelva ble mye benyttet til bading på 1970-tallet.

Vannkraft
---------

Lillesand Elektrisitetsverk ble startet som et privat selskap i 1916. Det ble bygget stemmer (demninger) i alle sidevassdrag til Moelva, demning ved Helvetesfossen og rørgate ned til kraftstasjonen på Tingsaker. Denne hadde en turbin pa 150 hk, en generator på 125 kW og en oljetransformator på 7 kW, og leverte strøm til byen pluss distriktet Fossbekk – Øvre Tingsaker.[] Kraftstasjonen ble overtatt av Aust-Agder Kraftverk og nedlagt i 1970.

Fiske
-----

Moelva er igjen sjøørretførende i den nederste delen. Det er Lillesand kommune som har stått for både tilrettelegging og rydding av elvebunnen samt bygd en terskelsdam i nedre del av vassdraget. Videre oppover er det også bygget fisketrapper og dammer i Moelva i 2004, slik at sjøørreten skal komme seg opp både Tingsakerfossen og Helvetesfossen. 

Planen var å åpne sjøørretfisket for publikum i 2006/2007. Den 23.august 2006 ble det imidlertid funnet store menger død ørret i nedre del av Moelva. Det var avrenning av surt vann til elva fra utbyggingsarbeidene på Storemyr industriområde som førte til fiskedøden.[]

Referanser
----------

1. 1 2 3  «NVE Atlas». *Vassdrag – Nedbørfelt – Nedbørfelt til hav.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 30. desember 2015