recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Bartrevikler** (*Dichelia histrionana*) er en sommerfugl som tilhører familien viklere (Tortricidae).

Utseende
--------

En middelsstor til ganske stor (vingespenn 17-22 millimeter), lyst gråbrun vikler. Kroppen og hodet er brune. Forvingens bunnfarge er lyst gråbrun, det er en smal, brun tverrstrek ved roten, midt i vingen et bredt, skrått, brunt tverrbånd som er avbrutt i midten, i vingens ytre del en firkantet, mørkbrun flekk ved framkanten. Bakvingen er gråbrun, ytterkanten ikke innbuktet, den innerste delen av vingesfrynsene er lyse slik at det blir en smal, lys stripe langs ytterkanten.

Levevis
-------

Dette er en barskogsart, og larvene lever mellom sammenspunnet bar av gran (*Picea abies*). De voksne viklerne flyr fra skumringen og utover natten fra mai til august.

Utbredelse
----------

Arten er utbredt i Europa, fra Nederland i vest til Romania i øst og fra Hellas i sør til Norge i nord, men mangler i de vestligste og østligste delene. I Norge er den utbredt langs kysten av Sør-Norge. Selv om grana ikke vokser naturlig på Vestlandet, har arten spredt seg også her, i granplantinger.

Kilder
------

* Aarvik, L. Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) *Catalogus Lepidopterorum Norvegiae*. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe/Norsk Institutt for Skogforskning. ISBN 82-995095-1-3
* Nettsiden *Svenska Fjärilar*, med bildegalleri:
* *Dichelia histrionana* på UK moths [*død lenke*]

Eksterne lenker
---------------

* (en) *bartrevikler* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *bartrevikler* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *bartrevikler* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *bartrevikler* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *bartrevikler* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *bartrevikler* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Dichelia histrionana* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata
**Kjell Arnold Utne Munch** (født 18. februar 1923 på Blommenholm, død 25. april 2003) var en belysningsdesigner og kunstner med tilholdssted i Villa Fredheim, også kjent som Munchs pensjonatskole på Blommenholm.

Kjell Munch var nesteldste sønn av Didrik Arup Munch (1878–1957) og Borghild Elisabeth Utne (1891–1968). Faren var sakfører og ervervet seg i 1912 Munchs pensjonatskole og ble skolestyrer der. Etter middelskole på nevnte skole og examen artium ved Stabekk videregående skole tok Kjell eksamen med diplom ved Statens kunst- og håndverksskole i 1946 med Arne Korsmo som lærer, hvis anbefaling ga Kjell jobb ved tegnekontoret i Christiania Glasmagasin. Kjell Munch tegnet belysning til kirkerom og private hjem og ble en av Norges fremste[*hvem?*] reklamefotografer av brukskunst og glass. Premiert i «Årets utvalgte» med diplom for reklamefotografering i 1959.

Faren døde i 1957 og Kjell overtok barndomshjemmet Villa Fredheim og begynte restaureringsarbeidet i 1962. I 1964 giftet han seg med Anne-Kristin (Peppe) Usterud-Svendsen og sammen fikk de en datter i 1975, Christine Munch. Hustru og datter driver stedet Villa Fredheim videre og formidler informasjon om Kjell Munchs liv og virke.

Kjell Munch hadde utstilling under kulturuken i Sandvika i 1970, Seljord i 1990, Asker Museum i 2003 og Villa Fredheim sommeren 2013. Han hadde i tillegg private visninger i eget aterlier i Villa Fredheim. Atelieret ble bygget som vognskjul for byggherre res.kap. i Asker Jacob Espolin Johnson. I pensjonatskoletiden ble bygningen benyttet som gymsal og da skolendriften ble lagt ned som aterlier for Kjell Munch. Fra 2011 er bygningen gjort om til utstillingslokale for lokal historie og kunst.

Referanser
----------

1. ↑  Elin Reffhaug Craig, *Villa Fredheim er Bærums eget Munch-museum* i Asker & Bærum Budstikke den 24. august 2013.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | KulturNav
 |
Uddevallaverftet var plassert i tilknytning til Byfjorden.  Foto: C. Hill, 2011 
**Uddevallavarvet** var et skipsverft i Uddevalla i Sverige. Verftet ble grunnlagt i 1946 av Gustaf B Thordén og nedlagt 1986. Grunnen til nedleggelsen var den svenske verftskrisen. Uddevallaverftet er kjent for levering av flere skip til norske rederier. Etter andre verdenskrig var det et stort behov for nybygninger til å erstatte flåten som gikk tapt under krigen.

Verftet ble bygget opp da et stort antall amerikanske skipsverft, bygget under andre verdenskrig, ble lagt ut for salg. Skipsreder Thordén kjøpte et tidligere skipsverft i Providence, Rhode Island som var blitt anlagt av industrimannen Henry J. Kaiser for å bygge Libertyskip. Verftet ble demontert og flyttet i sin helhet til Uddevalla i 1946. Allerede året etter kunne det første skipet sjøsettes. Uddevallaverftet ekspanderte raskt og ble etterhvert Bohusläns største arbeidsplass. I 1958 ble verftet utvidet for serieproduksjon av supertankere.

Norske skip bygget i Uddevalla (*ufullstendig*):

* MS «Sunriver»
* MS «Truth»
* MS «Norse Variant» + 120 skip

Kilder
------

* Informasjon om verftet finnes i den norske Familieboka som er et Wikipedilignende bokverk.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** KulturNav
 |
**Olav Bratland** (født 13. mars 1944 i Flatanger i Nord-Trøndelag) er en norsk selvstendig næringsdrivende og politiker (H) som var ordfører i Stordal 1994–2003 og fylkesordfører i Møre og Romsdal 2007–2011.

Liv og virke
------------

Han er sønn av lærer John Bratland og sykepleier Agnes Fjær, begge fra Klinga sogn i nåværende Namsos kommune. Han vokste opp i Flatanger, i Tennfjord på Sunnmøre, og endelig på Bangsund i Klinga, hvor familien kjøpte hans fars barndomshjem i 1954. Han giftet seg i 1964 med Inger-Karin Austnes fra Haramsøya. De bosatte seg i Stordal på Sunnmøre i 1965.

Han var salgssjef og disponent ved møbelfabrikanten Aarflot Møbler i Stordal samt salgssjef ved skumgummifabrikanten Viking-Askim i Langevåg. I 1976 ble han selvstendig næringsdrivende med agentur innen møbler og møbelstoffer. Han var formann i forstanderskapet i Sparebanken Møre i en årrekke.

Bratland ble første gang valgt inn i kommunestyret i Ørskog (mens Stordal var en del av Ørskog kommune) i 1971. Han var senere medlem av Stordal kommunestyre, medlem av formannskapet 1984–2003, varaordfører 1988–1993 og ordfører 1994–2003. Han var medlem av Møre og Romsdal fylkesting 1995–2011, leder i samferdselsutvalget 1999–2003, gruppeleder 2003–2007 og fylkesordfører 2007–2011. I 2010 var han leder i Vestlandsrådet.

Bratland var leder i Møre og Romsdal Høyre 2006–2007 og leder i Stordal Høyre i en årrekke.

Referanser
----------

1. ↑  Beite, Lars (red.) (1966). *Norske skolefolk*. 2 (3 utg.). Stavanger: Dreyer. s. 352.
2. ↑  Fiskaa, Haakon M. og Myckland, Haakon Falck (red.) (1958). *Norges bebyggelse. Nordlige seksjon. Herredsbindet for Nord-Trøndelag. Nordre del*. Oslo: Norsk faglitteratur. s. 570–571. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)
3. ↑  «Kunngjøringer». *Namdal Arbeiderblad*: 2. 16. desember 1964.
4. 1 2 3  «Olav Bratland 50 år 13. mars». NTB. 18. februar 1994.
5. 1 2  «Olav Bratland 60 år 13. mars». NTB. 20. februar 2004.
6. ↑  «Jubilanter». *Aftenposten* (morgen utg.). NTB: 20. 13. mars 2014.
7. ↑  «Tvedt har tatt over i Vestlandsrådet». *Sunnmørsposten*: 15. 18. januar 2011.

| * v
* d
* r
Møre og Romsdals fylkesordførere |
| --- |
| 
* Trygve Sildnes (1964–67)
* Jon Strømsheim (1968–71)
* Trygve Sildnes (1972–74)
* Johan Skipnes (1975)
* Kjell Furnes (1976–83)
* Lars Ramstad (1984–91)
* Grethe Bjørlo (1992–95)
* Ole Øverland (1995–2003)
* Jon Aasen (2003–07)
* Olav Bratland (2007–11)
* Jon Aasen (2011–19)
* Tove-Lise Torve (2019–)

 |  |
**Daisi Daniels** (født 20. juli 2002 i Rochdale) er en britisk alpinist, som representerer klubben BSA. Hun har representert Team GB siden hun var 12 år gammel.

Idrettskarriere
---------------

### Sesongen 2018/19

Daniels deltok i sitt første FIS-renn (Entry League FIS) i juli 2018, i Tiffindell i Sør-Afrika, der hun kom på åttendeplass i slalåm. Hun deltok i det sørafrikanske juniormesterskapet i alpint i juli 2018, utenfor mesterskapet, og kjørte der ned til tredjeplass i rennet. Hun deltok i flere renn i Australia/New Zealand Cup i alpint 2018/19, med en tiendeplass i slalåm som beste enkeltresultat, og endte på 32.-plass totalt i Australia/New Zealand Cup denne sesongen, med 40 poeng. Hun deltok i Vinter-EYOF 2019 (European Youth Olympic Festival), og kom der på 25.-plass i slalåm og 34.-plass i storslalåm.

Britisk mesterskap i alpint 2019 ble arrangert i Tignes i Frankrike i april. I seniorklassen kom hun på andreplass i super-G, bak Cara Brown. Hun fikk også sølv i slalåm, der Jessica Anderson vant. I juniorklassen kom hun på femteplass i super-G og tredjeplass i slalåm.

### Sesongen 2019/20

Hun deltok i alpint under Vinter-OL for ungdom 2020. Der kom hun på 18.-plass i super-G, og i den påfølgende kombinasjonsslalåmen kjørte hun ut. I storslalåm og i slalåm kjørte hun også ut. Hun deltok også i parallellslalåm for mikslag, der hun deltok sammen med Robert Holmes, disse endte på 14.-plass etter at de tapte åttendedelsfinalen mot Østerrike.

Referanser
----------

1. 1 2   www.lausanne2020.sport, besøkt 12. januar 2020[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  GB Snowsport - *Daisi Daniels* Arkivert 21. mars 2020 hos Wayback Machine. besøkt 21. mars 2020.
3. ↑  FIS - *Cup Standings - Australia New Zealand Cup 2019*, besøkt 21. mars 2020.
4. 1 2  FIS - *Daisi Daniels*, besøkt 21. mars 2020.
5. ↑  GB Snow Sport - *Tignes to host British Alpine Championships again* Arkivert 21. mars 2020 hos Wayback Machine. besøkt 21. mars 2020.
6. ↑  FIS - *Tignes (FRA) - National Championships - Women's Super G*, besøkt 21. mars 2020.
7. ↑  FIS - *Tignes (FRA) - National Championships - Women's Slalom*, besøkt 21. mars 2020.
8. ↑  Lausanne 2020 - *Daisi Daniels* Arkivert 21. mars 2020 hos Wayback Machine. besøkt 21. mars 2020.
9. ↑  Lausanne 2020 - *Alpine Skiing Parallel Mixed Team Event - Great Britain* Arkivert 21. mars 2020 hos Wayback Machine. besøkt 21. mars 2020.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Daisi Daniels – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Daisi Daniels – FIS (alpint) Rediger på Wikidata

* (en) Daisi Daniels – TheSports.org Rediger på Wikidata
* (en) Profil hos Vinter-OL for ungdom 2020 Arkivert 21. mars 2020 hos Wayback Machine.
**Olav Bakken** (født 15. mars 1937 på Skatval i Nord-Trøndelag) er en norsk industrigründer.

Han er utdannet maskiningeniør og verktøymekaniker og arbeidet fra 1953 ved Norplasta i Stjørdal. Han ble senere styremedlem i selskapet. Han startet Microplast, en fabrikant av mindre plastkomponenter, i sin egen kjeller i 1968. Microplast vokste og hadde på det meste 60 ansatte. Selskapet ble overdratt til Bakkens to døtre og i 2013 solgt til svenske IV Group.

Bakken var med på å berge stolfabrikken HÅG på Røros fra konkurs i 1974, og det samme ved Nobø Electro i Stjørdal i 1995. Han solgte seg ut av HÅG i 1982 og av Micro-Control, en fabrikant innen industriell radiofjernstyring, og av Trio Bilsenter i 1998. Bakken har også vært engasjert i Tangen næringspark i Stjørdal.

Han har vært innvalgt i Stjørdal kommunestyre for Venstre.

Bakken ble tildelt Kongens fortjenstmedalje i gull i 2007.

Olav Bakken er tremenning av Kjell Inge Røkke.

Referanser
----------

1. 1 2  Helgheim, Helge og Hustad, Olav S. (11. februar 2008). «Gründer med minigraver». NRK. Besøkt 22. februar 2018. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)
2. ↑  «Sterkt engasjement for Stjørdal». *Adresseavisen*. 14. mars 2007.
3. 1 2 3 4 5  Sellæg, Arne (2002). «Røkke har en tremenning i Stjørdal» (PDF). *Horisont*. NHO (2): 82–85. Arkivert fra originalen (PDF) 13. desember 2007.
4. 1 2  «Om Microplast». Microplast. Arkivert fra originalen 14. desember 2009.
5. ↑  Haugen, Martin (22. desember 2014). «– Det har tatt på dette med Microplast». *Stjørdalens Blad*. Arkivert fra originalen 23. september 2015.

Portal: Trøndelag

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
Augustus' forum med restene av Mars Ultors tempel.
Plan over Augustus' forum.
**Augustus' forum** er utlagt nord for Forum Romanum, i rett vinkel mot Caesars forum.

Det består av en åpen plads med porticoer på sidene og med et tempel inviet til Mars Ultor (heveren) på bortre kortside. Det ble oppført til minne om seieren ved Filippi i år 42 f.Kr. der Caesars mordere møtte døden. Det rikt utsmykkede anlegget ble innviet år 2 f.Kr. Tempelet lyste i hvit marmor mot en fargerikere omgivelse; de grønne kolonnene i porticoen bar en attika prydet med Skjold og karyatider. Tempelet og porticoen var komplettert med halvsirkelformede exedraer.

Den skulpturelle utsmykningen var rik, og programmet var på samme tid patriotisk og dynastisk. I tempelets gavl tronet guden Mars, omgitt av blant andre Venus og Minerva. I exedraen på Venus' side stod Aeneas, flankert av kongene i Alba Longa – byen han grunnla – og medlemmer av den juliske ætt. På motsatt side var Romulus omgittn av store personligheter fra den romerske republikk. Nye statuer over seierrike feltherrer ble oppstilt her helt frem til keiser Trajans tid, da man fortsatte på Trajans forum.

Litteratur
----------

* *Roma* **(italiensk)**. Milano: Touring Club Italiano. 2002. s. 274–275. ISBN 88-365-2541-5.
* *Rome: An Oxford Archaeological Guide* **(engelsk)**. Oxford: Oxford University Press. 1998. s. 158–161. ISBN 0-19-288003-9.
* *Guida archeologica di Roma* **(italiensk)**. Milano: Arnoldo Mondadori. 1980. s. 107–111.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Forum Augusti – kategori av bilder, video eller lyd på Commons

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** GeoNames
 |
**Ruddy Buquet** (født 29. januar 1977 i Amiens) er en fransk fotballdommer som til daglig dømmer i landets øverste divisjon Ligue 1. I tillegg har han dømt flere internasjonale kamper på aldersbestemt nivå både i regi av FIFA og UEFA.

Buquet begynte sin profesjonelle dommerkarriere i 2005 da han fikk tildelt sine første kamper i Ligue 2 på andre nivå. Han debuterte på landets øverste nivå den 9. august 2008 under kampen mellom FC Sochaux-Montbéliard og Grenoble Foot 38 (1–2). Hans første europacupkamp kom den 21. juli 2011, da han dømte andre kvalifiseringsrunde av UEFA Europa League 2011/12 mellom FK Sarajevo og Örebro SK (2–0).

Han har dømt flere landskamper på U-17, U-19 og U-21-nivå, blant annet flere kamper under kvalifisering til europamesterskap for EM U-19 og U-21. Buquet debuterte internasjonalt som hoveddommer på øverste nivå den 17. november 2009, da han dømte vennskapskampen mellom Qatar og Belgia (0–2).

Referanser
----------

1. ↑  FIFA.com – France, Football Officials - Referees (Besøkt 5. september 2019)
2. ↑  Voetbal.com – Ligue 1 2008/2009, FC Sochaux-Grenoble Foot 38 1:2 (Besøkt 5. september 2019)
3. ↑  Voetbal.com – UEFA Europa League 2011/2012, FK Sarajevo-Örebro SK 2:0 (Besøkt 5. september 2019)
4. ↑  Worldfootball.net – Friendlies 2009 – Qatar-Belgium 0:2 (Besøkt 5. september 2019)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Ruddy Buquet – Transfermarkt (dommer) Rediger på Wikidata

* (en) Ruddy Buquet – WorldFootball.net (dommer) Rediger på Wikidata

* (en) Ruddy Buquet – Soccerway Rediger på Wikidata

* (en) Ruddy Buquet – EU-Football.info (dommer) Rediger på Wikidata

* (en) Ruddy Buquet – PlaymakerStats.com (dommer) Rediger på Wikidata
* Dommerprofil hos Worldreferee.com
* Dommerprofil hos Soccerway.com
* Dommerprofil hos Transfermarkt.com

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND
 |
**«Et søstykke. Kysterne af Rügen set i aftenrøden efter en stormfuld dag»** er et marinemaleri av J.C. Dahl fra 1818. Det er malt med olje på lerret og måler 37 x 58.5 cm. Maleriet tilhører Statens Museum for Kunst i København. I tillegg til at det var Dahls første marinemaleri, var det det første maleriet han utførte etter å ha ankommet Dresden.

I Bergen kunstmuseum finnes en tegning av samme motiv, her har Dahl skrevet på baksiden: «Malet 1818 til H.H. Prinds Christian til Danmark. Det første Maleri i Dresden». Dahl hadde fått inspirasjon til motivet da han reiste fra Danmark til Tyskland og skrev i dagboken sin at en storm hadde kommet overraskende. Han var blitt sjøsyk i løpet av den åtte dager lange overfarten og fortalte at været ikke roet seg før skipet nærmet seg Rügen.

Tittel
------

I katalogen over malerier vist på Johan Christian Dahl 1788-1857. Jubileumsutstilling 1988 kalles maleriet «Seilskip nær Rügen», hos Marie Lødrup Bang omtales det som «Sailing Ship near Rügen». Maleriet var også en del av utstillingen Alene med naturen. Dahls og Friedrichs landskaper 1810–40 og i utstillingskatalogen omtales det som «Seilskip utenfor Rügen». Her fremgår det videre at den tyske kunsthistorikeren Willi Geismeier omtalte maleriet som «Kysten av Rügen i aftenrøden etter en stormfull dag» i en publikasjon i 1984. Denne betegnelsen er videreført av Statens Museum for Kunst som bruker «Et søstykke. Kysterne af Rügen set i aftenrøden efter en stormfuld dag» som tittel.

Proveniens
----------

Bildet ble malt til prins Christian Frederik, den senere Christian VIII av Danmark i 1818, og sendt fra Dresden i midten av november samme år. I februar 1819 mottok Dahl betaling for maleriet. Etter Christian Frederiks død i 1848 arvet sønnen Frederik det og han ga det straks i gave til grevinne Danner. Etter Frederiks død i 1863 ble det solgt til en privat samling på auksjon i 1864.
I 1975 ble maleriet kjøpt på auksjon av Statens Museum for Kunst.

Referanser
----------

1. 1 2 3  Dahl, J.C. (1788-1857) (1988). *Johan Christian Dahl 1788-1857: jubileumsutstilling 1988 : Nasjonalgalleriet 27. februar-1. mai 1988, Bergen billedgalleri 19. mai-3. juli 1988*. Oslo: Nasjonalgalleriet. s. 108. ISBN 8290744056.  [katalognr. 25]
2. 1 2  Haverkamp, Frode, m.fl. (2014). *Dahl og Friedrich : alene med naturen*. Oslo: Nasjonalmuseet for kunst, arkitektur og design. s. 166. ISBN 9788281540934. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link) [katalognr. 57]
3. ↑  Bang, Marie Lødrup (1987). *Johan Christian Dahl, 1788-1857: life and works*. Oslo: Norwegian University Press. ISBN 8200025802.  [katalognr. 148]
4. 1 2  
«Et søstykke. Kysterne af Rügen set i aftenrøden efter en stormfuld dag, 1818». *Statens Museum for Kunst* **(dansk)**. Besøkt 21. juni 2016.
5. 1 2  «Et søstykke. Kysterne af Rügen set i aftenrøden efter en stormfuld dag». *Kunstindeks Danmark* **(dansk)**. Besøkt 21. juni 2016.  *verk ID: 405421*
**«Fram»** var et transportfartøy i den norske marinen, fra den ble sjøsatt i 1900 til den ble solgt og ombygget til lekter i 1946. I 1955 ble den ombygget til lastebåt, og hadde navnene «Oborg», «Uløy», «Tunstein» og «Siw Aina».

I 1909 ble «Fram» brukt som moderskip for Norges første ubåt, nemlig «Kobben» (A-1). I 1910, 1919, 1921, 1923, 1924 og 1925 var «Fram» på ekspedisjoner rundt Svalbard; i 1925 assisterte hun Roald Amundsens flyekspedisjon mot Nordpolen.

«Fram» ble dessuten brukt i oppsynstjeneste på Finnmarkskysten i 1913, 1920 og 1923. Ved invasjonen av Norge 9. april 1940 lå «Fram» som bevoktningsbåt i Oslofjorden, og patruljerte mellom Tresteinen og Torbjørnskjær fyr. 13. april lå hun til kai i Tønsberg, og ble overtatt av tyske styrker uten kamp. Hun ble i tysk tjeneste omdøpt «Armin», og ble gjennom hele krigen benyttet som losjiskip i Oslo. Etter krigen ble hun tilbakelevert til marinen, men alt i 1946 ble hun solgt og ombygget til lekter.

I 1955 ble skroget solgt igjen, og denne gang ble «Fram» ombygget til sivil lastebåt. Hun seilte resten av sine dager under navnene «Oborg», «Uløy», «Tunstein» og «Siw Aina». Hun ble tatt ut av tjeneste og senket i 1982.
**Z12 «Erich Giese»** var en tysk jager i Zerstörer 1934-klassen bygget i 1937 ved Germaniawerft i Kiel i Tyskland.

Hun var 120 meter lang og 11 meter bred, og oppkalt etter kapteinløytnant Erich Giese (22. juni 1887 – 5. juni 1917) som ble drept i kamp mot britiske Royal Navy under første verdenskrig. Hun kostet 13,4 millioner Reichsmark å bygge.

«Erich Giese» ble senket 13. april 1940 i Narvik i det andre sjøslaget om Narvik. Hun prøvde å stikke av da britiske skip angrep, men ble oppdaget og truffet av jageren HMS «Bedouin» og slagskipet HMS «Warspite». Skipet hadde da en besetning på 315 mann, og 83 omkom du hun sank. Skipssjef var korvettenkapitän Smidt. Hun ligger utenfor marinaen på Ankenes på mellom 60 og 70 meters dyp. Eierrettighetene til skipet tilhører Dag Ammerud i Saga Shipping.

I 2011 ble bronseørna formet som Det tredje rikes riksvåpen som sto på styrhuset på «Erich Giese» hentet opp av dykkere etter 71 år i dypet. Ørna er gitt til Narvik Krigsmuseum.

Litteratur
----------

* Fritz Otto Busch: *Zehn Zerstörer. Die Besetzung Narviks*, Hannover, Adolf Sponholtz Verlag, 1959

Eksterne lenker
---------------

* German-Navy.de – Z12 Erich Giese
* Verdens Gang - Fant nazi-ørn på havdypet etter 71 år
* Dykking.no - Nazi-symbol hevet i Narvik Arkivert 9. august 2011 hos Wayback Machine.

Portal: Andre verdenskrig
**Erzherzog Johann** var en armert fregatt anskaffet av Tysklands Reichsflotte i 1849, og senere brukt som skoleskip.

Opprinnelig ble skipet bygget som ett av de fire første passasjerskipene for det nye rederiet Cunard Line i transatlantisk post- og passasjertransport. Det første navnet var **«Acadia»**. Med en kapasitet på 115 passasjerer reiste RMS «Acadia» fra Liverpool, England til Halifax, Nova Scotia og deretter Boston i USA under jomfruturen fra 4. august 1840.

Etter 33 reiser fram og tilbake over Atlanterhavet ble det solgt sammen med sitt søsterskipet RMS «Britannia» til den tyske riksmarinen i januar 1849.

Først hadde det vært planlagt om å sende de to tidlige passasjerskipene sammen til Tyskland, men «Arcadia» grunnstøtte ved Terschelling og kom til Bremerhaven 25. mars 1849. Skadene etter grunnstøtingen tvang tyskerne til å sette skipet i tørrdokk for omfattende reparasjoner.

Det ble omdøpt til «Erzherzog Johann», men kom aldri ut i aktiv tjeneste som et armert krigsfartøy fordi det var ikke godt nok ombygget for å ha tyngre kanonskyts. Arbeidet med å rette ut skadene ble meget tidkrevende. I 1851 ble «Erzherzog Johann» sjøsatt, men det kom for sent til å delta i den dansk-tyske krigen. Den tyngre armerte fregatten var ikke lenger nødvendig for den tyske marinen som tok det i bruk som skoleskip for sjøkadetter.

Etter oppløsningen av den tyske forbundsmarinen i 1852 ble det holdt auksjon i Bremerhaven 20. mars 1853. Rederiet Fritze & Co kjøpte den eldre hjuldamperen for transatlantisk fart fra Tyskland til Amerika.

Under nytt navn **«Germania»** seilte det som et passasjerskip fra Bremerhaven over Atlanterhavet. Etter fire turer ble det leid ut til det britiske Royal Navy som troppetransportskip under Krimkrigen. I 1858 ble skipet hogd opp i Greenwich.

Referanser
----------

1. ↑  «BSB: Blätter für deutsche Landesgeschichte». *periodika.digitale-sammlungen.de*. Besøkt 13. august 2020.
2. ↑  «Radfregatte "Erzherzog Johann"» **(tysk)**. Arkivert fra originalen 11. oktober 2006.
**Tony Drago** (født 22. september 1965) er en maltesisk profesjonell snooker- og poolspiller. Høydepunktet i karrieren fikk han da han i 2003 vant World Pool Masters Tournament etter at han slo Hsia Hui-kai 8–6 i finalen.

Drago er kjent for å være en hurtig spiller, noe som har gitt han kallenavnet «Tornadoen». Han har rekorden for raskeste seier i en best av ni kamp i snooker etter at han slo Sean Lanigan på 34 minutter. Han laget også en century (serie på over hundre) i løpet av 3 minutter og 30 sekunder mot John Higgins i UK Championship i 1995.

Han har også gjort det som anses som den nest høyeste serien i snooker gjennom tidene. I en treningskamp mot Nick Manning gjorde han 149, to poeng mer enn det som normalt er et maksimum break. Denne serien er registrert som verdensrekord i Guinness rekordbok. Den høyeste serien noensinne er gjort av Jamie Cope på trening med 155, noe som er det absolutte maksimum man kan oppnå.

Drago har to ganger opplevd at motstanderen har gjort maksimum break, en gang av Jimmy White og en gang av James Wattana.

Etter at han ikke klarte å kvalifisere seg til verdensmesterskapet i snooker i 2004 falt han jevnt på verdensrankingen og falt ut av hovedtouren foran 2008/2009 sesongen. Han returnerte imidlertid foran 2009/2010 sesongen.

Referanser
----------

1. ↑   www.tonytornadodrago.com[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Tony Drago – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
**Anthony Patrick Hadley** (født 2. juni 1960 i Islington, London) er en engelsk pop-vokalist som er mest kjent som frontfigur i new romantic-gruppen Spandau Ballet på 1980-tallet.

Etter oppløsningen av Spandau Ballet i 1990, innledet Hadley en solokarriere. I 1992 ga han ut sitt debutalbum *The State of Play*, og fra denne ble det gitt ut tre singler. I samarbeid med det britiske House-bandet Tin Tin Out ga han ut singlen «Dance With Me», noe som igjen rakte Hadley inn på hitlistene. Året etter ga han ut sitt andre soloalbum *Tony Hadley*, som i det vesentligste inneholdt coverlåter. I 1999 reiste han på turne som vokalist for Alan Parsons på dennes *The Time Machine*-tour i Europa.

I 2003 vant han reality-TV-serien *Reborn in the USA*, hvor tidligere britiske stjerner skulle lanseres i USA.

I perioden januar til midten av april 2007 deltok Hadley som skuespiller i Cambridge Theatre i Londons West End i roller som Billy Flynn i musikalen «Chicago».

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Tony Hadley – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Tony Hadley på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) Tony Hadley hos The Movie Database Rediger på Wikidata
* (en) Tony Hadley på Apple Music Rediger på Wikidata

* (en) Tony Hadley på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Tony Hadley på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Tony Hadley på Spotify Rediger på Wikidata

* (en) Tony Hadley på Songkick Rediger på Wikidata

* (en) Tony Hadley på Last.fm Rediger på Wikidata

* (en) Tony Hadley på AllMusic Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC **·** BBC Things **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |
**Tony Hamilton** (født 4. mai 1952, død 29. mars 1995) var en australsk skuespiller, modell og danser. 

Hamilton ble født i Liverpool, England, men ble adoptert av en australsk RAF-flyver og hans kone kort tid etter fødselen, og han vokste derfor opp på en sauefarm i adoptiv-foreldrene sitt hjemland, Australia. Hamilton ble utdannet ved Scotch College i Adelaide, der dans og ballett var en betydelig del av pensum. Hamilton viste seg å ha et talent for ballett, og etter endt skolegang, begynte han en karriere som profesjonell danser sammen med The Australian Ballet Company. 

I 1972, under en danseturné i Europa med The Australian Ballet, ble Hamilton oppdaget av en motefotograf. Dette resulterte i at Hamilton kort tid senere forlot ballet-dansing og flyttet til USA for å begynne en karriere som modell. I løpet av de neste 10 årene, arbeidet Hamilton seg som modell i Europa, Amerika, Asia og Afrika. Hamilton ble populært blant flere verdensberømte fotografer som f.eks. Richard Avedon og Bruce Weber. Hamilton arbeidet ofte sammen med kjente motedesignere som Gianni Versace, og ofte var han avbildet med i mote-magasiner som Vogue og GQ. 

Etter å ha jobbet en stund som modell, begynte Hamilton også å spille teater, ettersom han ønsket å utvide sin karriere. Han fikk sitt store gjennombrudd som skuespiller den amerikanske TV-serien Cover Up fra 1984. Hamilton døde i Los Angeles, California den 29. mars 1995 av aids-relatert lungebetennelse. Foreldrene til Antony Hamilton, Donald og Margaret Smith, og hans søster Penelope ba offentligheten om at alle bidrag gjort i hans navn ble gitt til forskjellige formål som bekjempet aids.

Referanser
----------

1. 1 2   Autorités BnF, oppført som Antony Hamilton, BNF-ID 141849736[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Find a Grave, oppført som Antony Hamilton, Find a Grave 7265938, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Tony Hamilton på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) Tony Hamilton i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (fr) Tony Hamilton på Allociné Rediger på Wikidata

* (en) Tony Hamilton på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) Tony Hamilton på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) Tony Hamilton hos Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

* (en) Tony Hamilton hos The Movie Database Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** ICCU
 |
**Anthony «Tony» Knapp** (1936-2023) var en britisk fotballspiller og -trener som blant annet var hovedtrener for Viking og Brann.

Spillerkarriere
---------------

Knapp var regnet for å være en kompromissløs forsvarsspiller, som spilte på alle nivåer i det profesjonelle ligasystemet.[]

Som ung trente han med Nottingham Forest, før han spilte profesjonelt i Leicester City (1955-61, 86 kamper), Southampton FC (1961-67, 260 kamper, 2 mål) og Coventry City (1967-68, 11 kamper), Los Angeles Wolves (1968) og Tranmere Rovers (1969-71, 36 kamper, 1 mål).

Trenerkarriere
--------------

Trenerkarriere startet som spillende trener i engelske Poole Town FC (1971–72) og assistent i Norwich City.

Knapp ble sjef for Islands herrelandslag i fotball (1974-77, A, U18, U21) og hadde suksess, blant annet gjennom å slå Øst-Tyskland 2-1. I Norge trente han Viking FK fra 1978 til 1981. Han sto bak klubbens "The double" i 1979, da de vant 1. divisjon og cupfinalen. I 1981 ledet han Viking til sølvmedalje.

I 1982 overtok han Fredrikstad FK (nedrykk i 1982, opprykk året etter), før han igjen ble landslagssjef på Island i 1984-85. I 1986 overtok han Sportsklubben Brann, som han ledet til opprykk i 1986 og andreplass i NM i 1987), samtidig som han stoppet klubbens langvarige heistilværelse mellom divisjonene. Senere tilbrakte han mange år i lokalfotballen i Rogaland, hvor han trente SK Vidar, Djerv 1919, Sandnes Ulf, Staal Jørpeland (Både herrelag og damelag 2003), SIF, Hundvåg IL (2004–05). Han var 71 år da han overtok Lillesand IL i 2007. På grunn av sykdom, måtte han fratre trenerjobben i Lillesand 1. juni 2008.

Utmerkelser
-----------

* *Gullprisen* fra Island

Referanser
----------

1. ↑   «Viking-legenden Tony Knapp er død»[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* brann.no: «Branns hovedtrenere siden 1960»


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Endre Blindheim** | **Hovedtrener for Sportsklubben Brann**(1986–1987) | Etterfølger:**Per Vold** |

| * v
* d
* r
Trenere for Viking Fotballklubb |
| --- |
| Hovedtrenere | 
* R. Andersen (1946)
* Jensen (1947–49)
* Gutkas (1950)
* Stensland (1951–52)
* Monsen (1953–54)
* Danielsen (1955)
* Monsen (1956–57)
* Danielsen & Opsahl (1958–59)
* S. Andersen & Opsahl (1960)
* Jespersen (1961)
* Monsen (1962–63)
* Kvammen (1964)
* Monsen (1965)
* S. Andersen & Ellingsen (1966)
* S. Andersen (1967–70)
* Schou-Andreassen (1971–72)
* S. Andersen (1973)
* Williams (1974)
* Nilsen (1975)
* Knutsen (1976)
* Kvia & Johannessen (1977)
* Knapp (1978–81)
* Schou-Andreassen (1982)
* Morisbak (1983)
* Blunt (1984)
* Kvia (1984)
* Foulkes (1985)
* S. Andersen (1985)
* Kvia (1986–87)
* Schou-Andreassen (1987)
* Lennartsson (1988–91)
* Økland (1992)
* Berntsen (1992–95)
* Andreasen (1996–99)
* Lennartsson (2000–02)
* Olsen (2003–04)
* Berntsen (2004)
* Hodgson (2004–05)
* Prahl (2006)
* Nordlie (2006)
* Rösler (2007–09)
* Hareide (2010–12)
* Jonevret (2012–16)
* Burchnall (2016–17)
* Berntsen (2018–

 |
**Udham Singh** (født 4. august 1928 i Sansarpur en liten landsby i nærheten av Jallandhar Cantonment i Punjab, død 23. mars 2000 i Sansarpur) var en indisk landhockeyspiller som deltok i flere olympiske leker, 1952 i Helsingfors, 1956 i Melbourne, 1960 i Roma og 1964 i Tokyo.

Singh gikk under kallenavnet Udhi, veide 58 kg og var 168 cm høy. Han spilte Half Back for landslaget. Han studerte ved Victor High School og DAV College, Jallandhar. Han spilte for Punjab Police fra 1947 til 1965.

Singh ble olympisk mester i landhockey under OL 1952 i Helsingfors. Han var med på det indiske laget som vant landhockeyturneringen. Det var tolv lag med i turneringen og India vant kvartfinalen mot Østerrike med 4-0 og i semifinalen slo de Storbritannia med 3-1 og i finalen Nederland med 6-1.

Fire år senere, under OL 1956 i Melbourne, vant han sin andre olympiske gullmedalje i landhockey. India vant semifinalen med 1-0 over Tyskland og i finalen beseiret de Pakistan med 1-0.

Singh vant sin tredje olympiske gullmedalje under sommer-OL 1964 i Tokyo. Etter å ha vunnet semifinalen med 3-1 over Australia vant India finalen over Pakistan med 1-0.

OL-medaljer
-----------

* 1952 Finlands flagg Helsingfors - Gull **Gull** i landhockey Indias flagg India
* 1956 Australias flagg Melbourne - Gull **Gull** i landhockey Indias flagg India
* 1964 Japans flagg Tokyo - Gull **Gull** i landhockey Indias flagg India
* 1960 Italias flagg Roma - Sølv Sølv i landhockey Indias flagg India

Referanser
----------

1. ↑   arkiveringsdato 1. januar 2021, arkiv-URL web.archive.org, www.hockeyindia.org, besøkt 1. januar 2021[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Udham Singh – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Udham Singh – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Udham Singh – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
Udenrigsministeriet på Asiatisk Plads i København
**Udenrigsministeriet** er et ministerium under Danmarks regjering, som ivaretar Danmarks utenrikspolitikk, europapolitikk, utviklingspolitikk, sikkerhetspolitikk, handelspolitikk og folkerettslige oppgaver i forhold til omverdenen. Ministeriet har 1 350 ansatte, hvorav 500 arbeider ved utenriksstasjoner. Det årlige budsjettet fastlegges i finansloven og er på ca. 1,5 milliarder kroner.

Ministeriets oppgave er gjennom aktivt og engasjert diplomati å arbeide for Danmarks interesser og verdier i forhold til omverdenen på en måte som fremmer danskenes frihet, trygghet og velstand samt en mer fredelig og rettferdig verden med utvikling og økonomisk vekst for alle.

Det nåværende utenriksministeriet avløste i 1848 *Departementet for de Udenlandske Anliggender*, som formelt var opprettet som selvstendig regjeringsorgan ved kongelig kabinettordre av 24. desember 1770. Denne dato anses derfor som ministeriets grunnleggelsesdato. Ifølge utenriksloven utgjør Udenrigsministeriet i København sammen med de diplomatiske og konsulære representasjoner (78 ambassader samt en rekke misjoner og konsulater) en felles tjeneste kalt utenrikstjenesten. Utover representasjonene har handelskontorene siden 2000 hørt under Udenrigsministeriet. Handelskontorene bistår danske virksomheter på eksportmarkedet (se Danmarks Eksportråd).

Skjønt det er tale om ett ministerium, betjener dets ansatte fem ministre: utenriksministeren, utviklingsministeren, handels- og investeringsministeren, europaministeren og ministeren for nordisk samarbeid. Den øverste embedsmannen er departementssjefen. I ministeriets øverste ledelse inngår videre fire direktører.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Ministry of Foreign Affairs of Denmark – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Ministry of Foreign Affairs of Denmark – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
Danmarks ministerier |
| --- |
| Beskæftigelsesministeriet **·** Erhvervsministeriet **·** Finansministeriet **·** Forsvarsministeriet **·** Justitsministeriet **·** Ministeriet for Ligestilling og Kirke **·** Klima-, Energi- og Forsyningsministeriet **·** Kulturministeriet **·** Miljø- og Fødevareministeriet **·** Ministeriet for Børn, Undervisning og Ligestilling **·** Skatteministeriet **·** Social- og Indenrigsministeriet **·** Statsministeriet **·** Sundheds- og Ældreministeriet **·** Transport-, Bygnings- og Boligministeriet **·** Uddannelses- og Forskningsministeriet **·** Udenrigsministeriet **·** Udlændinge- og Integrationsministeriet |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** VIAF **·** ISNI **·** SUDOC
 |
**Udo Voigt** (født 14. april 1952 i Viersen) er en tysk politiker, medlem av Europaparlamentet, statsviter og tidligere Luftwaffe-offiser. Han er siden 1996 leder for det høyreorienterte tyske partiet NPD. Partiet og Voigt selv regnes som nynazistisk. Voigt har omtalt Adolf Hitler som en stor statsmann.

Udo Voigt ble medlem av NPD i 1968. I 1984 ble han medlem av presidiet i det bayerske NPD-laget. Han ble medlem av sentralstyret i 1986, og i 1992 leder for NPD i Bayern. I 1996 ble han valgt som Günter Deckerts etterfølger som partiformann.

Ved borgermestervalget i Saarbrücken den 5. september 2004 fikk han 3,9%.[] I 2014 ble han valgt inn som medlem av Europaparlamentet.

Referanser
----------

1. ↑   Munzinger Personen, Munzinger IBA 00000025084, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑
6. ↑
7. ↑

Eksterne lenker
---------------

* (en) Udo Voigt – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Udo Voigt – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Udo Voigt hos Europaparlamentet Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** Munzinger (iba)
 |
**Uførefjellet** er et fjell i Kinn kommune i Vestland. Det har en høyde på 313 meter over havet. Fjellet har navn etter den fraflytta garden Uførene, som ligger ved Norddalsfjorden nordvest for Uførefjellet. Fjellet blir også kalt Sundefjellet (opprinnelig form «Sundafjellet») og har da navnet sitt fra Leversundet, som ligger på sørsida av fjellet, ved Eikefjorden.

Uførefjellet er en langstrakt åsrygg som går øst-vest mellom Eikefjorden på sørsida og Norddalsfjorden i nord. Den er skogvokst med furu øverst. På den bratte sørsida er det bjørkeskog i øst og varmekjær lauvskog i vest. På nordsida fins mye bjørkeskog med innslag av furu og granplanting. 

Uførefjellet er etter århundreskiftet blitt et populært mål for fotturer, Det er da vanlig å starte ved den store transformatorstasjonen på Grov ved østsida av fjellet. Det går også en sti fra vestsida, men denne går i bratt og til dels kronglete terreng og er dårlig merket. I gode snøvintre blir det også gått opp skiløype til topps fra østsida. Spesielt i puddersnø, blir dette en fin skogstur på ski. Skitur UførefjelletFra vest er terrenget helt uegnet for skiløping. 

Det er en god bestand av hjort (*Cervus elaphus)* i dette området. Spesielt er det godt vinterbeite i brattlendet i sør. Det er registrert kvitryggspett (*Dendrocopus leucotus*) og nøttekråke  (*Nucifraga caryocatactes*), begge arter er trolig hekkefugl.

Referanser
----------

1. ↑  Uførefjellet på Norgeskart.no fra Statens kartverk

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Uganda National Liberation Front** (UNLF) var en politisk gruppe dannet av ugandere i eksil som en opposisjon til diktatur-styret til Idi Amin og hans medfølgende militære fløy.

UNLF ble dannet som et resultat av et møte i Uganda mellom 24. og 26. mars 1979 i den nordlige Tanzania, i byen Moshi. UNLF ble ledet av et Executive Council på 11 medlemmer, opprinnelig ledet av Yusuf Lule. Dette var ledsaget av et National Consultative Council (NCC) med ett medlem for hver av de 28 gruppene som var representert på det første møtet i mars 1979. Deres militære fløy, UNLA, kjempet side om side med Tanzania People's Defence Force (TPDF) i Uganda-Tanzania krigen og var med på å invadere Uganda, og overtok byen Kampala i april 1979 og sende Idi Amin i eksil. 

Etter å styrtet Idi Amin i april 1979 kom det en ny regjering i Uganda, dannet under ledelse av Yusuf Lule. UNLA bli dermed den nye nasjonale hæren i Uganda. Ledelsen av den nye regjeringen var til tider noe ustabil, med indre stridigheter som førte til at Yusuf Lule ble fortrengt fra partiet i juni 1979, etter bare noen få måneder ved makten. 

Lules erstatter, Godfred Binaisa, hersket i mindre enn tolv måneder før han ble satt i husarrest i mai 1980 etter ett effektiv kupp utført av Paulo Muwanga. En kommisjon ble nedsatt med det formål å planlegge et fritt valg, som ble lagt til desember 1980. Valget i 1980 kom med en mye omstridt seier for partiet Uganda People's Congress (UPC), ledet av den tidligere presidenten Milton Obote, 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN
 |
**Valentine *«Vally»* Sejersted** (født 17. august 1866 i Kristiansand, død 4. juni 1940 på Diakonissehuset i Oslo) var en norsk diakonisse og forfatter. Hun var lenge tilknyttet Diakonissehuset Lovisenberg.

Liv og virke
------------

Vally Sejersted ble ansatt ved Diakonissehuset Lovisenberg i 1892. Hun var en periode diakonisse i Skjerstad, før hun inntil 1915 var ansatt ved Østre Gausdals Tuberkuloseforening, da hun i mars dette året ble avsatt som sykepleier hos Østre Gausdal Sykepleieforening.

Hun utga to bøker; *Til vor kjære mor Cathinka Guldbergs minde* utkom i 1923 som en hyllest til Diakonissehusets stifter Cathinka Guldberg og hennes *Lek og alvor – barnevers* ble utgitt i 1931, med illustrasjoner utført av Gudmund Stenersen.

Hun skrev testen til sangen *Påskesang* (Seiersfyrsten), til musikk komponert av Alfhild Reitung.

Sejersted var motstander av unge menneskers lettsindige klesdrakt, og var av den oppfatning at den ga Tuberkulosen lett spill, noe hun ga uttrykk for i en artikkel publisert i flere aviser og blader i 1925.

Sejersted døde på Diakonissehuset, og ble bisatt fra Lovisenberg kirke (Diakonissehusets kirke) 7. juni 1940.

Familie
-------

Vally Sejersted var datter av infanterikaptein Halvor Christian Sejersted av slekten Sejersted og Alethe Wilhelmine Wergeland av slekten Wergeland, en datter av offiser og karttegner Joseph Frantz Oscar Wergeland (1815–1895).
Hun forble ugift.

Bibliografi
-----------

* 1923: *Til vor kjære mor Cathinka Guldbergs minde*, av V.S. Kristiania
* 1931: *Lek og alvor – barnevers*, tegninger av Gudmund Stenersen, Lutherstiftelsen, Oslo

Referanser
----------

1. ↑  Jahnsen, Aug. B. (1919). *Kvindelig Diakoni i Norges Kirke gjennem femti Aar*. [s.n.] s. 283.
2. ↑  Folketelling 1900 for 1842 Skjerstad herred, Tellingskrets: 014, Bosted land: 0023 Sygehuset
3. ↑  *Lillehammer Tilskuer 1915.03.29*. Norge, Innlandet, Lillehammer. 1915. s. 1.
4. ↑  *Krigsropet*. Oslo: Frelsesarmeen. 1933. s. 7.
5. ↑  Vally Sejersted (1925). «Bannlys den moderne, letsindige klædedragt, tuberkulosens sikre medhjelper». *Krigsropet*. Oslo: Frelsesarmeen. s. 6.
6. ↑  *Aftenposten 1940.06.05*. Oslo. 1940. s. 6.
7. ↑  Folketelling 1891 for 1103 Stavanger kjøpstad, Tellingskrets: 009 [Mangler kretsnavn], Bosted land: 006

Kilder
------

* *Dette skrev kvinner*. Oslo: Skolen. 1984. s. 197. ISBN 8257900109.

Portal: Litteratur
**Walter Leinweber** (født 18. april 1907, død mars 1997) var en tysk ishockeyspiller som deltok i de olympiske leker 1932 i Lake Placid.

Leinweber vant en olympisk bronsemedalje i ishockey under vinter-OL 1932 i Lake Placid. Han var målvakt på det tyske laget som kom på tredjeplass, bak Canada og USA, i OL-turneringen. Det var fire lag som deltok og alle lagene møttes to ganger. Tyskland tapte begge kampene til både USA og Canada med slo Polen med 2-1 og 4-1. Den fjerde olympiske turneringen i ishockey var også det sjette verdensmesterskapet i ishockey. Spillerne på Tysklands lag var Rudi Ball, Alfred Heinrich, Erich Herker, Gustav Jaenecke, Werner Korff, Walter Leinweber, Erich Römer, Martin Schröttle, Marquardt Slevogt og Georg Strobl. Leinweber spilte alle seks kampene i OL-turneringen som målvakt.

OL- og VM-medaljer
------------------

* OL 1932 USAs flagg Lake Placid - Bronse Bronse i ishockey, Tysklands flagg Tyskland
* VM 1932 USAs flagg Lake Placid - Bronse Bronse i ishockey, Tysklands flagg Tyskland

Referanser
----------

1. ↑   www.olympedia.org, besøkt 31. august 2022[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Walter Leinweber – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Walter Leinweber – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Walter Leinweber – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Walter Leinweber – Eurohockey.com Rediger på Wikidata

* (en) Walter Leinweber – Eliteprospects.com Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Walter Hunt** (født 29. juli 1796 i Martinsburg i delstaten New York i USA, død 8. juni 1859 i New York) var en amerikansk oppfinner.

Hunt gjorde en rekke oppfinnelserr, deriblant skyttelsøm-symaskinen (1833), sikkerhetsnålen (1849) og en forgjenger til Winchesters repetergevær.

Da Hunt gjorde sine oppfinnelser innså han ofte ikke deres betydning. Mange av dem har fortsatt sin anvendelse i det 21. århundre. For eksempel solgte han patentet på sikkerhetsnålen for bare 400 dollar til selskapet *W. R. Grace and Company* for å kunne betale ned på en gjeld på 15 dollar. Symaskinen tog han overhode ikke patent på, ettersom han var redd for at den skulle gjøre syersker arbeidsløse. Dette ble det rettssak om i 1854 da Elias Howe gjenoppfant symaskinen.

Referanser
----------

1. 1 2   Find a Grave, Find a Grave 1422, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Museum of Modern Arts online samling, MoMA kunstner-ID 27037, besøkt 4. desember 2019[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Augustus M. Goessling** (født 17. november 1878 i St. Louis i Missouri, død 22. august 1963 i St. Louis i Missouri) var en amerikansk svømmer og vannpolospiller som deltok i de olympiske leker 1904 i St. Louis og 1908 i London.

Goessling vant en olympisk bronsemedalje i vannpolo under OL 1904 i St. Louis. Han var med på det amerikanske vannpololaget *Missouri Athletic Club* som kom på tredjeplass i vannpoloturnering. De tapte «semifinalen» til *New York Athletic Club* med 0-5. Det var kun tre lag, alle amerikanske som deltok i vannpoloturnering. *New York Athletic Club* vant finalen mot *Chicago Athletic Association* med 6-0. Det ble kun spilt to kamper i turneringen.

OL-medaljer
-----------

* 1904 USAs flagg St. Louis - Bronse Bronse i vannpolo, (USA)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Augustus Goessling – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Augustus Goessling – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Olav Breidlid** (født 22. juni 1927, død 22. november 2021), var en norsk generalmajor og generalinspektør for Hæren.

Breidlid startet sin militære karriere i 1946 ved Hærens befalskole og senere ved Krigsskolen, ved Hærens stabsskole og ved Command and General Staff College i USA. Han tjenestegjorde deretter ved Tysklandsbrigaden, senere ved forsvarsstaben og som kompanisjef i de norske styrkene i Gaza. I flere år tjenestegjorde han deretter ved Hærens stabsskole før han startet sin tjeneste i Nord-Norge hvor han blant annet var sjef ved grensevakten i Finnmark. I 1974 ble han utnevnt til oberst II og sjef for infanteriets skole-og øvingsavdeling på Heistadmoen. Han ble utnevnt til oberst I og infanteriinspektør i 1979, til generalmajor og sjef for Distriktskommando Østlandet i 1981, og var generalinspektør for Hæren fra 1984 til 1987.

Breidlid var medforfatter av bøkene *Hæren etter annen verdenskrig 1945–1990*, utgitt av Elanders Forlag (1990), ISBN 9788290545180 og av
*De norske styrker i Tyskland 1947–1953*, utgitt av Tysklandsbrigadens Veteranforbund/Elanders Forlag 1996, ISBN 8290545673

Referanser
----------

1. 1 2 3   Budstikka, Erling Servan, «Olav Breidlid til minne», besøkt 19. januar 2022[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Aftenposten, Lars Sivert Lervik, www.aftenposten.no, utgitt 27. desember 2021, besøkt 19. januar 2022[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Lars Sivert Lervik; ; utgiver: Aftenposten; utgivelsesdato: 27. desember 2021; besøksdato: 19. januar 2022.
4. ↑  "Olav Breidlid til minne"; utgiver: Budstikka; forfatternavn: Erling Servan; besøksdato: 19. januar 2022.
5. ↑  Sivert Lervik: *Olav Breidlid* - Minneord i Aftenposten 14. desember 2021
6. ↑  Erling Servan: *Olav Breidlid til minne* Arkivert 10. januar 2022 hos Wayback Machine. - Budstikka 2. desember 2021
7. ↑  Alf-Håkon Harlem: *Tysklandsbrigaden* - tysklandsbrigaden.no