recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Flagellasjonskapellet** (fra latin: *Flagellatio* = pisking) er et lite kirkebygg i det muslimske kvarter i Gamlebyen i Jerusalem på Via Dolorosa nær Løveporten (også kalt St. Stefansporten), som sammen med vis-a-vis domskapellet i samme gårdsrom danner Korsveiens 2. stasjon.

Bakgrunn og restaurering
------------------------

Korsfarerne bygde kapellet på 1100-tallet. Etter korsfarertiden ble det en hestestall, senere veververksted, inntil det forfalt fullstendig. Ibrahim Pasja skjenket i 1838 ruinen til den katolske kirke representert ved Kustodiet for Det hellige land ved fransiskanerordenen (O.F.M.) Hertug Max Joseph in Bayern finansierte istandsettelsen av det forfalne kapellet i 1839. I 1929 ble det hele gjenoppbygd i 1100-tallets stil etter tegninger av Antonio Barluzzi.

Kirkens arkitektur og utsmykning
--------------------------------

### Vindusmalerier

Kirken har tre utsmykkede vinduer som i pakt med[*klargjør*] Duilio Cambellotti (1876–1960) viser:

* Jesus piskes ved martersøylen – innskrift: *Tunc ergo apprehendit Pilatus Jesum et flagellavit* [Joh 19,1] (Pilatus grep nå Jesus og lot ham bli pisket.)

* Pontius Pilatus, som vasker sine hender i uskyld – innskrift: *Innocens ego sum a sanguine iusti huius* [Matt 27,24] (Jeg er uskyldig i denne mannens blod)

* Barabbas settes fri – innskrift: *Tolle hunc et dimitte nobis Barabbam* [Luk 23,18] (Bort med ham! Gi oss Barabbas fri!)

### Mosaikk i kuppelhvelvingen

Mosaikken i kuppelhvelvingen over alteret viser tornekronen.

Tilliggende forskningssenter
----------------------------

Fransiskanerklosteret ved Flagellasjonskapellet huser *Studium Biblicum Franciscanum*, det fransiskanske forskningssenteret for bibelsk og arkeologisk forskning.

Bildegalleri
------------

* Kapellets indreKapellets indre
* Vindu over alteret: Jesus piskesVindu over alteret: Jesus piskes
* Kuppelmosaikk: TornekronenKuppelmosaikk: Tornekronen

Referanser
----------

1. ↑  David Kroyanker (דָּוִד קְרוֹיָאנְקֶר‎), *Die Architektur Jerusalems: 3000 Jahre Heilige Stadt*, Hubertus von Gemmingen (Übers.), Stuttgart, Berlin et al.: Kohlhammer, 1994, S. 73. ISBN 3-17-013165-6.
2. ↑  Baedeker: *Allianz-Reiseführer. Israel-Palästina.* 12. Auflage. Baedeker, Ostfildern 2010, ISBN 978-3-8297-1191-3, s. 291.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
Sten som markerer flaggdagen, plassert ved Morvilles Gård i Viborg
Flaggdagen markeres med arrangementer i København såvel som lokale arrangementer som her i Køge 5. september 2010
**Flaggdag for Danmarks utsendte** (dansk *Flagdag for Danmarks udsendte*) er en merkedag i Danmark, 5. september, da det flagges til ære for alle soldater som har vært utsendt på internasjonale oppdrag for Danmark siden 1948.

Initiativtaker bak flaggdagen var overkonstabel Kim Eik Thygesen, som startet sin militære verneplikt ved Prinsens Livregiment i Skive tilbake i 2003, ble utsendt til Kosovo i 2004/05 og deretter til Afghanistan (Helmand) i 2006 og 2009 med Bornholms Letopklaringseskadron. Han begynte å samle støtte til flaggdagen via internettet i 2006. Ideen vant gehør på Christiansborg, og etter en del diskusjon om valg av dato ble flaggdagen i mars 2009 offisielt vedtatt av partiene bak det danske forsvarsforliket for 2004-2009. For å oppnå bredest mulig tilslutning ble det valgt en "nøytral" dato, det vil si ikke årsdagen for en historisk begivenhet. Dansk Folkeparti hadde ellers snakket varmt om 29. august, da Danmark i 1943 forlot samarbeidspolitikken med Nazi-Tyskland, mens Venstre foretrakk 31. august, da korvetten Olfert Fischer i 1990 ble sendt til Den persiske gulf som en del av Gulf-krigen.

Referanser
----------

1. ↑  «Flagdag for Danmarks udsendte». Forsvarsministeriet.
2. ↑  «Soldat vandt kampen om ny flagdag». TV2 Nyhederne.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |
***Wander*** er en amerikansk thriller regissert av April Mullen og manus ble skrevet av Tim Doiron. Hovedrollene spilles av Tommy Lee Jones, Aaron Eckhart og Katheryn Winnick.

Handling
--------

Arthur Bretnik er en mentalt ustabil konspirasjonsteoretiker og privatetterforsker, hvis familie ble drept i en bilulykke. Før han ble konspirasjonsteoretiker, var han en detektiv som undersøkte det uvanlige dødsfallet til en person hvis brystet ser ut til å ha eksplodert fra innsiden, og hvis kropp senere ble stjålet fra likhuset. Bretnik og vennen Jimmy Cleats er også vertskap for en podcast som diskuterer konspirasjonsteorier. En av podcastens lyttere, Elena Guzman, ansetter Bretnik for å etterforske dødsfallet til datteren Zoe i den lille byen Wander, New Mexico, som hun mener egentlig var et drap som ble dekket over.

Når Bretnik dukker opp, møter han sheriff Luis Santiago og prøver å etterforske hendelsen videre, men blir overbevist om at han blir forfulgt og at dødsfallet kan være en del av den samme konspirasjonsteorien som forårsaket dødsfallet til hans egen datter flere år tidligere. Bretniks mistanker at han blir forfulgt av to menn i en gammel Jeep Cherokee, men oppdager at bilen transporterer en kvinnes kropp. Når Bretnik undersøker videre, oppdager han et underjordisk laboratorium i en garasje hvor folk blir fanget og implantert med mikrobrikker.

Cleats kommer for å undersøke saken sammen med Bretnik, og de oppdager at både Elena og Zoes identitet er falske. Egentlig het de Sofia og Martina Lopez. Men etter hvert kommer det frem at Shelly Bretnik tar medisiner mot sine psykiske traumer, men at disse medisinene forårsaker angst og vrangforestillinger. Han innrømmer at garasjen med det påståtte laboratoriumet var fullstendig forlatt og tom. Likhuset han undersøkte og skal ha oppdaget lik i, hadde egentlig ikke blitt bruk på flere år.

Skuespillere
------------

* Aaron Eckhart som Arthur Bretnik
* Katheryn Winnick som Elsa Viceroy
* Heather Graham som Shelly Luscomb
* Tommy Lee Jones som Jimmy Cleats
* Raymond Cruz som Sheriff Luis Santiago
* Brendan Fehr som FBI-agent Nick Cassidy
* Roger Dorman som Leiland Ashgrave

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Wander* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (fr) *Wander* på Allociné Rediger på Wikidata

* (en) *Wander* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

* (en) *Wander* på Metacritic Rediger på Wikidata
**Georges Hellebuyck** (født 21. august 1890, død 20. februar 1975) var en belgisk seiler som deltok i de olympiske leker 1920 i Antwerpen.

Hellebuyck vant en olympisk bronsemedalje i seiling under sommer-OL 1920 i Antwerpen. Han kom på tredjeplass i klassen *8 meter type 1919* med den belgiske båten «Antwerpia V». Det var kun tre båter i denne klassen, to norske og en belgisk. «Sildra» vant foran «Lyn» og «Antwerpia V» kom på tredje- og sisteplass. Mannskapet på «Antwerpia V» var: Albert Grisar, Willy de l'Arbre, Léopold Standaert, Henri Weewauters og Hellebuyck.

OL-medaljer
-----------

* Bronse 1920 Belgias flagg Antwerpen - Bronse i seiling, 8-metersklassen type 1919 Belgias flagg Belgia

Eksterne lenker
---------------

* (en) Georges Hellebuyck – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Georges Hellebuyck – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Georges Hellebuyck – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Georges Hellebuyck – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Georges Hellebuyck – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata
***Pop Expressen*** var en norsk musikkavis som startet sin virksomhet tre måneder etter POP-Revyen. Dermed gjorde de første norske musikkavisene sin entré (Bakken 1983, s. 35). Månedsavisen Pop Expressen kom med første nummer i oktober 1966, og rakk således å komme med tre nummer i 1966, og fulgte på med tre nummer i 1967. Redaksjonen holdt til i Halden og hvert nummer var på 16 sider.

Nr. 4-1967 utkom ifølge redaktør Kai Andersen på gåtefullt vis med Knut Noer jr. som redaktør. Prisen var den samme og opplyser å være «2. årgang». Dette nummeret hadde 12 sider.

Utsalgsprisen for Pop Expressen var 1 krone. Den var altså noe dyrere enn konkurrenten POP-Revyen. De seks numrene som utkom ble alle trykket av Sarpens Trykkeri i Sarpsborg. Willy B. har kritisert at avisen også brakte en del stoff om helt «lokale ting» (Bakken 1984, s. 107). Kan hende Noers utgave bør beskrives som en piratavis, men det skjedde i full offentlighet, og avisen ble heftig annonsert. Det var Frogner Trykkerier som sto for trykkingen, og utgiver var samme M-Press som også utga POP-Revyen.

Redaktøren, Kai Andersen, har senere laget en opptrykt utgave i to hefter på hver 48 sider av de originale seks avisene.

Referanser
----------

1. ↑  *Andersen 2019, s. 74.*

Litteratur
----------

* Andersen, Kai 2019: «Lesernes marked» (s. 64-82). *Samler & Antikkbørsen* Nr. 6/2019.
* B[akken], Willy 1983: *Norge i rock, beat & blues. Del 1 1955 – 1971*. Oslo: Erik Sandberg as. ISBN 82-7316-163-3
* B[akken], Willy 1984: *Norge i rock, beat & blues. Del 2 1971 – 1983*. Oslo: Erik Sandberg as. ISBN 82-7316-176-5
**Prakash Vir Shastri Avenue** er en gate i New Delhi i India som er kjent for å strekke seg over mesteparten av byen og være et klassisk boligsted for parlamentsmedlemmer fra delstaten Uttar Pradesh. I alléen finner man også Gate 35, som er hovedinngang til Rashtrapati Bhavan, det praktfulle hjemmet til Indias president. Gata strekker seg fra Rashtrapati Bhavan til Ram Manohar Lohia Hospital, et sykehus for sentralregjeringen med 937 senger lokalisert i urbane New Delhi og som hovedsakelig tar imot indiske politikere og byråkrater.

Gata ble omdøpt fra North Avenue i november 2002 til ære for parlamentsmedlemmet med samme navn (Prakash Vir Shastri), som bodde her i løpet av sin tid som medlem i Lok Sabha og Rajya Sabha.

Se også
-------

* Prakash Vir Shastri

Referanser
----------

1. ↑  James Zhuo (22. november 2006). «Aerial View of Rashtrapati Bhavan». [*død lenke*]
2. ↑  Secretariat of the President (3. mars 2006). «President of India Government Homepage». Indian Government Press Release. Arkivert fra originalen Bruk av `|arkiv_url=` krever at `|arkivdato=` også er angitt (hjelp). Besøkt 7. mai 2007.
3. ↑  «ANMC 21 is airborne with grandiose plans». Tribune News Service. 22. november 2003.
**Tivoisering** er skapelsen av et system som inkorporerer programvare under betingelsene til en copyleft programvarelisens, men som benytter maskinvarerestriksjoner for å hindre brukere fra å kjøre en modifisert versjon av programvaren på maskinvaren. Ordet ble skapt av Richard Stallman, som benyttet det som en referanse til TiVo’s bruk av GNU General Public License på deres PVR’er, som aktivt blokkerte brukere fra å kjøre modifisert programvare på deres maskinvare, noe som førte til initiativet defective by design.

Ifølge Stallman ville en slik praksis hindre brukere fra noen av de friheter som GNU General Public License var ment å beskytte. Free Software Foundation omtaler tiovisert maskinvare som «tyrraniutstyr».

Referanser
----------

1. ↑  «Archived copy». Arkivert fra originalen 29. desember 2016. Besøkt 17. mars 2015.  GNU.org Frequently Asked Questions about the GNU Licenses
2. ↑  «Archived copy». Arkivert fra originalen 29. desember 2016. Besøkt 17. mars 2015.  A Quick Guide to GPLv3
3. ↑  «[Info-gplv3] GPLv3 Update #2». *fsf.org*. Arkivert fra originalen Bruk av `|arkiv_url=` krever at `|arkivdato=` også er angitt (hjelp). Besøkt 2. oktober 2015.  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 26. oktober 2006. Besøkt 4. juni 2017.
4. ↑  «Proprietary Tyrants». Free Software Foundation. Besøkt 14. juli 2015.
Guan Yin, Dongguan, Guangdong Provinsen, Kina
**Prajñāpāramitāsūtraen i 800 vers**, også kalt **de 108 navn på prajñāpāramitā**, er en av de mindre prajñāpāramitātekstene.

Teksten er bevart på sanskrit i form av et manuskript fra Nepal ved Cambridge University Library.

I likhet med Spørsmålet fra Suvikrānta, er dette en hymne til gudinnen Prajñāpāramitā.

På tross av tittelen «800 vers» (Ashtashataka), omfatter den bare to folioer i lengde og er en av de korteste Prajñāpāramitā-tekstene.

To tibetanske oversettelser
---------------------------

Teksten ble oversatt to ganger til tibetansk fra sanskrit i det 8. århundre, basert på manuskripter fra Nepal.

* Den første oversettelsen (*P’hags pa shes rab kyi pha rol tu phyin pa’i mtsan brgya rtza brgyad pa zhes bya ba*) ble oversatt fra et original-manuskript med tittelen **Ārya prajñāpāramitā nāma ashthashataka**.
* Den andre oversettelsen har samme tittel, men er en tantrisk utgave av teksten.

Kinesisk oversettelse
---------------------

I året 950 e.Kr. ble hymnen oversatt til kinesisk av Dānapāla under tittelen «Mañjushris Dhāranī om de 108 Navn til Prajñāpāramitā», kinesisk: Shèng bā qiān sòng bānruò yìbăibāmíng zhēn shí yuán yì tuóluóní Jīng (聖八千頌般若波羅蜜多一百八名眞實圓義陀羅尼經).

Se også
-------

* Spørsmålet fra Suvikrānta
* Prajñāpāramitā
* Mahâyâna

Referanser
----------

1. ↑  Derge Kenguyr, Shes Rab, bind 34, folio 174a-175b, tekst nr 25
2. ↑  Derge Kenguyr, Rgyud Vbum, bind 89, tekst nr 553
3. ↑  Taishō Shinshū Daizōkyō (大正新修大藏經) bind 8, tekst nr 230  
Zhōnghuá dàzángjīng (大日本續藏經), bind 67, tekst nr 1581

Litteratur
----------

* Edward Conze: *Astasataka Prajnaparamita*, SS, 1955
**Tjalve Gjøstein** (1899–1974) var en norsk jurist og politiker. Han var Stavangers ordfører i perioden 1956–1959.

Karriere
--------

Tjalve Gjøstein ble først innvalgt ved bystyrevalget i 1928, og representerte Arbeiderpartiet i Stavanger bystyre i perioden 1929–1967, avbrutt av krigsårene. Han ble medlem i formannskapet i 1935. I perioden 1946–1951 var han Stavangers varaordfører. Gjøstein var også medlem av Arbeiderpartiets landsstyre. Han var sterk tilhenger av den demokratiske sosialismen, med klar front mot kommunisme og revolusjon.

Gjøstein tok examen artium ved Kongsgård skole i Stavanger i 1918, og etter juridisk embetseksamen i 1923 begynte han som fullmektig på Østlandet. I 1926 startet han advokatvirksomhet som overrettssakfører i Stavanger. Virksomheten varte til november 1944, da han ble fengslet og satt i arrest i åtte uker i den beryktede gestapokjelleren i Stavanger, før han ble sendt til Grini fangeleir vinteren 1945. Der ble han sittende til frigjøringen.

Etter frigjøringen i 1945 ble han ved kgl.res. konstituert som dommer i landssviksakene som kom opp til doms i herreds- og byretter i Rogaland fylke. Selv var han vitne i landssviksaken mot Hans Jakob Skaar Pedersen. I november 1945 ble han i statsråd utnevnt til byrettsdommer i Stavanger og i 1949 ble han utnevnt til justitiarius ved byretten, en stilling som han hadde til 1969. Samme år ble han tildelt St. Olavs Orden for samfunnsnyttig arbeid.

Privatliv
---------

Tjalve Gjøstein var sønn av Johan Gjøstein, tidligere ordfører i Stavanger, og Anna Gjøstein, som var en pioner innen den norske arbeider- og kvinnebevegelsen. Hans yngre søster var Ingerid Gjøstein Resi.

I yngre år var Tjalve Gjøstein en aktiv fotballspiller i Fotballklubben Vidar.

Gjøstein ble begravet på Eiganes gravlund i Stavanger på kommunens bekostning.

Referanser
----------

1. ↑  Torgersen, Rolf Gunnar (1992). *Arbeiderpartiet i Stavanger i 100 år : 1892–1992*. Arbeiderpartiet. s. 24.
2. ↑  «Gjøstein Stavangers nye ordfører». *Rogalands Avis*. Stavanger. 14. desember 1955.
3. ↑  Stavanger Aftenblad: "Ordfører Tjalve Gjøstein 60 år", 5. mai 1959 s. 8.
4. ↑  Stavanger Aftenblad: "Tjalve Gjøstein 75 år", 4. mai 1974 s. 4
5. ↑  Stavanger Aftenblad: "Påstand om dødsstraff", 27. oktober 1945 s. 3
6. ↑  1ste Mai: "Gjøstein og Helland blir byrettsdommere", 24. november 1945 s. 12.
7. ↑  1ste Mai: "Tjalve Gjøstein ny justitiarius", 17. desember 1949 s. 1.
8. ↑  Stavanger Aftenblad: "Vidars grand old man", 29. oktober 1986 s.58.

Kilder
------

* Gunnar A. Skadberg: »Stavangers ordførere»


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Ragnvald Ribsskog** | **Stavangers ordfører**(1956–1959) | Etterfølger:**Jan Johnsen** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Lokalhistoriewiki **·** Historisk befolkningsregister **·** Fangeregisteret

 |
Tivoligarden fra København paraderer i Bergen 17. mai 2007 karakteristisk uniformert i rødt og hvitt og høye bjørnskinnsluer.  Foto: Nina Aldin Thune 
**Tivoligarden** ble opprettet i 1844 og dens første leder var *N. H. Volkersen* (1820–1893) som også opptrådte på teateret som *Pierrot* fra 1844 til kort før sin død. Gardens viktigste oppgave er å ha parader og konserter i Tivoli i København.

Tivoligarden går parader hver lørdag og søndag klokken 17.20 og 19.20 hele sommersesongen, og hver lørdag klokken 15.00 er der konsert med musikkorpset på plenen. 

De er også i andre land for å representere Danmark. 17. mai 2007 gikk de først i flaggtoget i Bergen. De var invitert av Fjeldets Bataljon i forbindelse med feiringen av buekorpsets 150-årsjubileum.

Avdelingene
-----------

Tivoligarden på Brann stadion 16. mai 2007 der de også spilte «Udsigter fra Ulrikken» (bergenssangen) før Sportsklubben Branns hjemmekamp mot Fredrikstad fotballklubb  Foto: Nina Aldin Thune 
Tivoligarden består av 5 avdelinger av gutter i alderen 9 til 16 år og en pike:

* Musikkorpset 50 gutter
* Tambourkorpset 17 gutter
* Fanevagten 19 gutter
* Guldkareten 7 gutter
* Marine Artilleri 8 gutter
* Prins og prinsesse 1 gutt og 1 pike

Eksterne lenker
---------------

* (en) Tivoli Guards – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Tivoligarden, Tivolis side
* Tivoligarden
* «Tivoligarden kommer!» Bergens Tidende

Portal: Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** VIAF
 |
«***Tivolivise***» er et skillingstrykk fra Danmark, København Tivoli skrevet av Erik Bøgh.

Teksten
-------

**1.**Det var en aften på tivoli ennu i Carstensens dage,  

der skulle være fyrverkeri og det var nettopp tilbake.  

Vi sto og venta på herligheten, det kom en byge og hele gleden  

ble straks til vann, til bare vann.  

  

**2.**Og regnet strømmede ned fra sky, der ble en jammer at høre,  

min hatt var blekrød og ganske ny tenk blott hva skulle jeg gjøre.  

Og skilt fra tante jeg ble i vrimlen, da kom en Herre som sendt fra himlen,  

med paraply, med paraply.  

  

**3.**Han var jo fremmed men herregud man vet at nød bryter lover.  

Han så så god og så ærlig ut og noget må man jo vove,  

og den der kjenner de røde hatte hvor lite de tåler kan saktens fatte  

at jeg ble glad, ja riktig glad.  

  

**4.**Han sagde: Jomfru det er så vått, jeg svarte kort: Ja det er det.  

Han sagde: Unnskyld jeg mener blott, at de får tøyet fordervet.  

Men må jeg låne Dem paraplyen så kan de dog komme tørr til byen  

tillater De, tillater De.  

  

**5.**Men straks at takke, det syntes jeg var ikke riktig anstendig,  

og derfor svarte jeg også nei så lenge det var nødvendig.  

Men så forsikret han at vi hadde just begge hjemme i samme gate  

tenk sikket hell, tenk sikket hell.  

  

**6.**På veien talte vi opp og ned om været føst det seg dreide,  

men siden ble det om kjærlighet og om så gruelig meget.  

Og da så efter den passiar vi kom hjem til porten så, ja så var vi  

forlovede, forlovede.

Kilder
------

* De gamle visene 3 med Alf Prøysen, Forlaget For Alle, Oslo 1974
**Robert Waldemar Huber** (født 30. mars 1878 i Helsingfors, død 25. november 1946 i Helsingfors) var en finsk skytter som deltok i de olympiske leker 1912 i Stockholm og 1924 i Paris.

Huber vant en olympisk bronsemedalje i skyting under OL 1924 i Paris. Han var med på det finske laget som kom på tredjeplass i lagskytingen i trap med 360 poeng, tre poeng mindre enn gullmedaljevinnerne fra USA og samme antall poeng som sølvmedaljevinneren fra Canada. Det var 69 deltaker fra tolv nasjoner som deltok i konkurransen som ble avviklet 6. og 7. juli 1924. Det var lov til å ha seks deltakere på hvert lag, men det var kun de fire beste skytternes resultat som ble summert sammen. Deltakerne på det finske laget var Konrad Huber som skjøt 94 poeng, Robert Huber (92), Werner Ekman (91), Robert Tikkanen (83), Georg Nordblad (80) og Magnus Wegelius (79).

OL-medaljer
-----------

* Bronse 1924 Frankrikes flagg Paris – Bronse i skyting, trap lagskyting Finlands flagg Finland

Eksterne lenker
---------------

* (en) Robert Huber – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Robert Huber – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Robert Huber – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Geni
 |
**Irsk rød og hvit setter** (FCI #330) stammer fra Irland og er i likhet med irsk setter en stående fuglehund av settertype.

Opprinnelse og alder
--------------------

Irsk rød og hvit setter er den minst kjente av setterne, men rasen er trolig den eldste av de to irske settertypene. Den er også den opprinnelige fuglehunden. Den er altså opphavet til alle fuglehunder i dag. Man antar at rasen oppsto mot slutten av 1600-tallet. De røde og hvite ble tidligere betraktet som de beste jakthundene og dessuten syntes de bedre på avstand i det rødbrune gresset om høsten. Den helrøde irsk setteren som har sitt utspring i selektiv avl fra rød/hvite overtok etter hvert i popularitet med stor suksess i utstillingsringen, mens den rød/hvite kun ble brukt som jakthunder av lokale bønder og gårdseiere i Irland. Den røde setteren ble så populær at den røde og hvite holdt på å dø ut mot slutten av 1800-årene, men på 1920-tallet ble det satt inn krefter for å restituere rasen, som i 1944 ble regnet som restituert og fikk sin egen raseklubb. Rasen må imidlertid regnes som svært sjelden i store deler av verden.

Utseende, anatomi og fysikk
---------------------------

Irsk rød og hvit setter ligner de andre setterne av type, men den var trolig opprinnelig noe mindre enn de engelske. I dag er de omtrent like i størrelse. Dette er en mellomstor, langhåret og harmonisk bygget fuglehund. Den har god reisning og virker edel, og gi inntrykk av evne til stor fart og utholdenhet.

Irsk rød og hvit setter skiller seg fra andre settere gjennom å være hvit med røde tegninger. Pelsen er lang og glatt. Kort og fin på hodet og fremsiden av beina, middels lang ellers på kroppen, og lang og fin på baksiden av beina. Undersiden av halen og buken skal ha såkalt fanepels (lang). Foran i brystet er også pelsen noe lengre enn ellers og silkeaktig.

Kroppen er middels lang og brystkassen skal ikke være for bred, men dyp. Kort rygglinje og bred og lett hvelvet lende. Hodet skal være høyere enn bred og ha tydelig markert stopp. 

Skulderhøyden varierer normalt fra ca. 57-66 cm. Hannene skal være ca. 62-66 cm høye, mens tispene skal være ca. 57-61 cm høye. Vekten varierer, men ligger gjerne i området 16-32 kg. Hannene veier typisk 20-30 kg, mens tispene gjerne er lettere.

Bruksområde
-----------

Det sies at irsk rød og hvit setter er en mer utpreget jakthund enn irsk setter. Den egner seg ypperlig til jakt på fugl i åpent terreng. Den skal også være en stabil og vennlig familiehund, og en meget sjelden og spennende utstillingshund.

Lynne og væremåte
-----------------

Irsk rød og hvit setter regnes som en snill og vennlig, nysgjerrig og intelligent hund, som passer bra for aktive jakt- og friluftsmennesker. Man må påregne noe pelsstell, spesielt om man ferdes mye i kratt- og skogsterreng.

Se også
-------

* Irsk setter

Eksterne lenker
---------------

* Norsk Irsk Setter Klubb – Irsk rød og hvit setter
**Autostrada 2 (A2)**, også kalt **Autostrada Soarelui**, er en motorvei i Romania. 

Motorveien går fra hovedstaden București til Constanța ved Svartehavet. Veien er 202,7 km lang, og inngår i sin helhet i Europavei 81 som fortsetter nordvestover som A1 etter București. Ved Constanța møter veien den påbegynte motorveien A4, som etter hvert skal gå sydover svartehavskysten til Bulgaria.

Veien er i sin helhet bygget ut til motorveistandard, påbegynt i 1987 og med den siste parsellen åpnet i 2012.

A2 mellom Medgidia og Constanța.

Knutepunkter
------------

București–Fundulea–Dragalina–Fetești–Cernavodă–Medgidia–Constanța

Se også
-------

* Liste over motorveier i Romania
* Fartsgrenser i Romania

Referanser
----------

1. ↑  Mirela Egeea (25. mars 2016). «CNADNR se laudă cu o perdea forestieră de 8 km la Autostrada Soarelui de 203 km». *secundatv.ro*. Secunda. Besøkt 20. juli 2020.
2. ↑  Sebastian Toma (29. november 2012). «România: Autostrada Soarelui a fost finalizată după 30 de ani». automarket.ro. Besøkt 20. juli 2020.

Eksterne lenker
---------------

* COMPANIA NATIONALA DE ADMINISTRARE A INFRASTRUCTURII RUTIERE
**Laura Kristine Barratt** (født *Jakobsen* 30. november 1866 i Bergen, død 6. januar 1951) var en norsk kristen predikant, og samarbeidet med sin mann Thomas Ball Barratt, som regnes som grunnlegger av den norske pinsebevegelsen.

Liv og virke
------------

Laura Jakobsen (Barratt) vokste opp i Bergen, og ble tidlig med i kristent arbeid. Hun tilhørte metodistene. Laura giftet seg 10. mai 1887, 19 år gammel, med Thomas Ball Barratt og tok sin manns slektsnavn. De fikk åtte barn, men bare fire vokse opp. Datteren Mary Barratt Due var pianist, sammen med sin mann Henrik Adam Due stiftet hun Barratt Due musikkinstitutt i 1927. Musikerne Cecilie Barratt Due og Stephan Barratt-Due er Barratts oldebarn.

Begge var ivrig med i kristent arbeid. Barratt var metodistprest, men brøt senere med metodistene. Han regnes som den som brakte pinsevekkelsen, eller *åndsdåpen*, til Norge og Europa, i desember 1906. Han omtales som «pinsevekkelsens apostel i Europa».

Sammen med sin mann var Laura med på å etablere den norske pinsebevegelsen fra 1907. Først den 15. september 1913, ble både Laura og hennes mann, døpt av pastor Lewi Pethrus. Dette skjedde i Filadelfiamenigheten i Stockholm. Thomas Ball Barratt døde i 1940.

Laura Barratt var mye benyttet som taler (predikant) over hele Norge. Hun var virksom til det siste.

Forfatterskap
-------------

* 1946 - *Minner (selvbiografi)* E-bok[*død lenke*]

Referanser
----------

1. 1 2   Slekt og Datas Gravminnebase, «Minneside basert på bilder og gravminnedata for Laura Kristine Barratt, (30.november 1866 - 06.januar 1951).»[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Norsk biografisk leksikon, nbl.snl.no[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Nationen, utgitt 8. januar 1951[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   basert på følgende heuristikk avledet fra tidslinjen fra andre hendelser[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Barratt, T.B. 1941. *Erindringer.* (selvbiografi) E-bok ISBN 978-1463578664
* Nilsen, Oddvar. 1982. *Lys på stien*. Filadelfiaforlaget AS. side 195. ISBN 82-534-0599-5
* Korsets Seier 2006 – 2007. Artikelserien: *Pinsebevegelsen 100 år*.
* Lange, Solveig Barratt. 1962. *Et Herrens sendebud.*
* Lange, Solveig Barratt og Ski, Martin. 1956-58. *Pastor Barratt, minneutgave.*, bind I-VIII, (pinsebevegelsen 50 år)
* Ski, Martin. *Pinsebevegelsens første 50 år.*
* Ski, Martin. 1979. *T. B. Barratt. Døpt i Ånd og ild.* (biografi om Thomas Ball Barratt) Filadelfiaforlaget AS, ISBN 82-534-0458-1
* Selbekk, Vebjørn K.. 2007. *T.B. Barratt – forfulgt og etterfulgt.* ISBN 978-82-302-0422-1
Svenske koren Harmonica synger Tourdion ("Quand je bois du vin clairet")
**Tourdion** (eller *tordion*) er en livlig springdans i 6/8-takt som var populær fra midten av 1400- til slutten av 1500-tallet.

Thoinot Arbeau beskrev tourdion som en hurtigere versjon av gaillarde, noe som innebar at sprangene ikke ble så høye som for sistnevnte. Tourdion var en vanlig etterdans etter basse danse. I løpet av 1500-tallet ble tourdionen avløst av gaillarde.

Pierre Attaingnant publiserte i sin første samling danser (1530) en tourdion som ble svært populær. Den er basert på melodien *La Magdalena*.

Litteratur
----------

* Volker Saftien: *Ars Saltandi. Der europäische Gesellschaftstanz im Zeitalter der Renaissance und des Barock.* Hildesheim 1994. ISBN 3487098768, S. 50-56.

Referanser
----------

1. ↑  Grove,George: *A Dictionary of Music and Musicians: (A.D. 1450-1880)*, s. 154. Macmillan, 1889.
2. ↑  Thomas, Bernard: *The Attaingnant Dance Prints*, nr I, s. iii-iv. London Pro Musica Edition, 1972.

Eksterne lenker
---------------

* Teksten til Attaignants Tourdion

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Ungdommens distriktspanel** er et panel utnevnt av Kommunal- og moderniseringsdepartementet desember 2019, hvor deres oppgave er å utforme ti råd til regjeringen om framtidens distriktspolitikk. Disse rådene skal leveres i løpet av våren 2021. Av totalt 105 interesserte, ble det plukket ut ti ungdommer i alderen 14 - 24 som representerer hvert sitt fylke, bortsett fra Oslo. Flere av representantene har erfaring fra Ungdommens fylkesting, elevråd, ungdomsråd, kommunestyrer, ungdomsparti eller Norges bondelag. Distriktssenteret har fått ansvaret for å rekruttere, organisere og legge til rette for arbeidet i Ungdommens distriktspanel .

Ungdommens distriktspanel ble opprettet i forbindelse med stortingsmelding nr. 5 (2019 - 2020) "Levende lokalsamfunn for fremtiden".

Januar 2020 samlet panelet seg sammen for første gang, og det ble arrangert møte med statsminister Erna Solberg og daværende kommunalminister Monica Mæland i statsministerboligen. Før møtet i statsministerboligen drømte en av representantene om at panelet ble servert kanelboller under møtet. Da panelet ankom møtet, ble overraskelsen stor for representanten når det ble servert kanelboller.

Panelet skal samles flere ganger før rådene skal gis til regjeringen, og vil samarbeide tett med de kommunale og fylkeskommunale ungdomsrådene.

**Representantene i Ungdommens distriktspanel:**

* Troms og Finnmark - Tobias Eriksen, Båtsfjord
* Nordland - Marthe Øijord, Meløy
* Trøndelag - Kennet Tømmermo Reitan, Røyrvik
* Møre og Romsdal - Nikola Bileska, Averøya
* Vestland - Hans Christian Knudsen, Sogndal
* Rogaland - Trym Talgø Olsen, Egersund
* Agder - Siri Heimdal Knudsen, Søgne
* Vestfold og Telemark - Anne Snarteland, Fyresdal
* Viken - Cecilie Skrindo, Hallingdal
* Innlandet - Sofie Persdatter Sangnæs, Gran

Referanser
----------

1. 1 2  «Disse skal gi råd til fremtidens distriktspolitikk». *Regjeringen.no* **(norsk)**. Kommunal-og moderniseringsdepartementet. 17. januar 2020. Besøkt 1. juli 2020.
2. 1 2  «Om panelet». *Ungdommens distriktspanel*. Arkivert fra originalen 2. juni 2020. Besøkt 1. juli 2020.
3. ↑  «Meld. St. 5 (2019–2020)». *Regjeringen.no* **(norsk)**. Kommunal-og moderniseringsdepartementet. 18. oktober 2019. Besøkt 1. juli 2020.
***Ungdommens radioavis*** er et norsk radioprogram for ungdom som ble sendt på NRK Radio fra 1969 til 1993. Programmet skulle gjenspeile interessene til unge mennesker mellom 15 og 25 år og hadde flere reportasjer og innslag som ble ansett som provoserende overfor eldre lyttere. På 1970-tallet skapte programmet protester etter å ha brukt folkelige ord på kjønnsorganer, og i 1986 førte et programinnslag om politivoldsakene i Bergen til at saken ble etterforsket. Programmet ble i 1984 flyttet til den nyetablerte kanalen P2. 

Fra 1980 fikk programmet posten *Albin* der lytterne kunne ringe inn til telefonsvareren *Albin* og blant annet foreslå musikk.

Ungdommens radioavis arrangerte også flere landsomfattende rockemønstringer med innsendte bånd fra norske amatørband. Mønstringene endte i en finale med ti utvalgte band. Disse ble også vist på TV, og musikken ble gitt ut på samleplater av plateselskapet Philips. Av vinnerne i Ungdommens radioavis' rockemønstring kan nevnes Ung Pike Forsvunnet (1982), a-ha (1984), Return (*Sheila*, 1985) og Heart of Mary (*Albert Einstein never lived in my hometown*, 1988). Prisen var i 1985 på 10 000 kroner, et beløp som ble gitt av Kulturdepartementet.

Kjenningsmelodien var «Machine Gun» av og med The Commodores. 

Siste sending gikk fredag 1. oktober 1993.

Medarbeidere
------------

Lista viser et utvalg av programledere, reportere og andre medarbeidere som arbeidet med radioprogrammet.

* Jens Brun-Pedersen
* Herborg Bryn
* Bjørn Egil Eide (1972)
* Leif Ekle
* Dankert Freilem (1972)
* Tor Fuglevik (1972)
* Bjarne Grevsgard
* Unni Hansen
* Berit Hedemann
* Erling Lægreid (som blant annet intervjuet Jens Bjørneboe i 1973)
* Siv Meisingset
* Kalle Lisberg
* Atle Nielsen
* Sissel Benneche Osvold (1972)
* Bjørnar Pedersen
* Knut Røe
* Mode Steinkjer
* Frode Rekve (1980-1981)
* Helge Wettre
* Harald Stoltenberg
* Robert Stoltenberg (1984)
* Trond-Viggo Torgersen (1976)
* Roar Halten
* Jon Peder Vestad
* Arne Wam
* Bjørn Sandnes

Referanser
----------

1. ↑  NRK (18. november 2003). «Ungdommens Radioavis». *NRK*. Besøkt 6. januar 2019.
2. ↑  Politivoldsaken fra Universitetet i Bergen
3. ↑  Aftenposten 22. februar/8. mars 1980
4. ↑  *Arbeiderbladet 1993.10.01*. Oslo. 1993-10-01. s. 35.
**Ulf Torgersen** (født 24. oktober 1931, død 20. mars 2006) var en norsk statsviter.

Torgersen studerte ved universitetet i Oslo og tok magistergraden i 1955. Fra 1956 til 1969 var han stipendiat ved Institutt for samfunnsforskning, med et avbrudd for et forskningsopphold ved Berkeley-universitetet. Han ble forskningsleder ved instituttet i 1969.

Fra 1970 til 1988 var Torgersen professor ved Institutt for statsvitenskap. Fra 1991 til 2000 var han forsker ved Institutt for anvendt sosialforskning (INAS).

I de første årene var Torgersen opptatt av ren statsvitenskap, og skrev blant annet en avhandling om *Landsmøtet i norsk partistruktur 1884–1940* (1966). I de senere årene var han opptatt av sosialforskning. Blant utgivelsene hans finner man *Forstadvekst og boliginteresse* (1987) og *Veien til selvbygd bolig* (1990).

Litteratur
----------

* Bredo Berntsen: *Ulf Torgersen. Bibliografi 1955–2002*. Oslo: Universitetsbiblioteket, 2004.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Publikasjoner av Ulf Torgersen i BIBSYS
* Ulf Torgersen i Norsk biografisk leksikon

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Yvan Vouillamoz** (født 18. juni 1969 i Le Brassus) er en sveitsisk tidligere skihopper.

Han deltok i verdenscupen i årene 1988-1992, men greide aldri å bli blant de 15 beste som på den tiden fikk verdenscuppoeng. Hans beste individuelle plassering i enkeltrenn i verdenscupen var 25.-plass i St. Moritz 7. februar 1990. Han var på det sveitsiske laget som ble nummer 3 i lagkonkurransen i Predazzo 12. januar 1991. I den tysk-østerrikske hoppuka var 54.-plass i 1989/90 hans beste sammenlagtplassering. Han ble nummer 29 sammenlagt i kontinentalcupen 1991/92.

I VM i Predazzo (Val di Fiemme) i 1991 ble han nummer 39 i normalbakken, 49 (av 62 deltakere) i storbakken, og han var på det sveitsiske laget som ble nummer 6 i lagkonkurransen. Han ble nummer 30 av 35 deltakere i VM i skiflyging i Harrachov i 1992.

Referanser
----------

Kilder
------

* Jens Jahn, Egon Theiner: *Enzyklopädie des Skispringens*. AGON Sportverlag, Kassel 2004. ISBN 3-89784-099-5, flere sider

Eksterne lenker
---------------

* (en) Yvan Vouillamoz – FIS (skihopping) Rediger på Wikidata
**Vilhelm Theodor Troye** (født 9. november 1851, død 9. desember 1905) var en norsk litteraturhistoriker.

Troye stammet fra en gammel bergensk slekt og var nevø av Peter Andreas Jensen. Han ble *cand. philol.* i 1877 og var senere lærer ved Bergens katedralskole, fra 1900 overlærer.

Troye interesserte seg sterkt for engelsk kultur, delvis på grunn av et vennskap med religionshistorikeren Joseph Estlin Carpenter, som han traff i Utne i Hardanger på 1880-tallet. Han oversatte flere verk av Thomas Carlyle og skrev en studie over Carlyle, *Thomas Carlyle, hans liv og hans værk* (1889). Hovedinteressen hans gjaldt likevel Henrik Wergeland. Om ham skrev han *Henrik Wergeland i hans digtning*, som ble utgitt posthumt av Hans Eitrem i 1908. Innenfor den norske litteraturforskningens historie utmerker Troye seg ved at han var den eneste litteraturhistorikeren mellom Marcus Jacob Monrad og Peter Rokseth som opponerte mot historismen.

Litteratur
----------

* Hans Eitrems forord til *Henrik Wergeland i hans digtning*. Kristiania: Cammermeyer, 1908.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Publikasjoner av Vilhelm Troye i BIBSYS
«Yuzhou» har flere betydninger.

**Yuzhou** (kinesisk: 禹州; pinyin: *Yǔzhōu*) er en kinesisk by på fylkesnivå i provinsen Henan i det sentrale Kina. 

Befolkningen anslås (2005) til 1,19 millioner innbyggere.

I oktober 2010 omkom et tyvetalls gruvearbeidere i en ulykke i en kullgruve i området, 16 ble innesperret.

Historie
--------

I De stridende staters tid lå **Yangzhai**, hovedstaden i staten Han, der Yuzhou ligger i dag.

I de tre kongedømmers periode ble Yuzhou gitt til Liu Bei av Han-statsminister Cao Cao etter at han ble utnevnt til guvernør. Yuzhou var et land som grenset til Xuzhou, som i sin tur lå under general Lu Bu, og til Nanyang, Yuan Shus land.

Yuzhou var kjent som **Yingchuan** (颍川) under Qin-, Han- og Jin-dynastiene.

Administrative enheter
----------------------

**Subdistrikter**: 

* Yingchuan (颍川街道); Xiadu (夏都街道); Hancheng (韩城街道); Juntai (钧台街道);

**Storkommuner**:

* Huolong (火龙镇); Shundian (顺店镇); Fangshan (方山镇); Shenhou (神垕镇); Hongchang (鸿畅镇); Liangbei (梁北镇); Gucheng (古城镇); Wuliang (无梁镇); Wenshu (文殊镇); Zhuge (朱阁镇); Changzhuang (苌庄镇); Huashi (花石镇); Jiushan (鸠山镇);

Zhangde (张得镇); Xiaolü (小吕镇); Fanpo (范坡镇); Zhuhe (褚河镇); Guolian (郭连镇); Qianjing (浅井镇); Fanggang (方岗镇); 

**Kommuner**:

* Mojie (磨街乡); Shanhuo for huikineserne (山货回族乡).

Eksterne lenker
---------------

* Lokalregjeringens hjemmesider

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Skærsø** var et gods og et stamhus i Danmark. Herregården Skærsø ble kjøpt av Hans Benzon (1650–1704), som var stamfar til «3. adelige linje av 1679» av Benzon-slekten. Christian Benzon opprettet stamhuset i 1722. Han døde barnløs i 1730, og Sophie Amalia Benzon (gift med Andreas Rosenpalm) tiltrådte stamhuset. Hun gav i 1754 avkall på stamhuset til fordel for sine fetre Christian Ulrich von Nissen (1691–1756) og Christian Siegfried von Nissen (1690–1763). Det var i opprettelsesbrevet bestemt at dersom personer utenfor Benzonfamilien tiltrådte stamhuset, skulle de ta det benzonske navn og våpen etter å ha fått kongelig patent på dette, og Christian Ulrich og Christian Siegfried tok dermed navnet von Nissen-Benzon. Christian Ulrich var barnløs og Christian Siegfried hadde to døtre. Stamhuset fulgte derfor Christian Siegfrieds eldste datter Christine Sophie von Nissen-Benzon (1734–1772), gift med oberst Jacob Ludvig de Vauvert (1727–1809), som tok navnet de Vauvert-Benzon for å bli stamherre til sin frues gods. Deres datter Frederikke Christiane de Vauvert‑Benzon var gift med rittmester Henrik Fischer (1734–1794), og deres sønn major og stamhusbesitter Jacob Ludvig Fischer (1776–1833) ble opptatt i den danske adelstanden med navnet *von Fischer‑Benzon* i 1805.

Se også
-------

* Nissen (slekt fra Sønderjylland)

Litteratur
----------

* Danmarks Adels Aarbog, 1937, LIV

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |
**Vilhelm «Vilho» Vauhkonen** (født 6. februar 1877 i Pieksämäki, død 1. februar 1957 i Helsingfors) var en finsk skytter som deltok i de olympiske leker 1912 i Stockholm og 1920 i Antwerpen.

Vauhkonen vant to olympiske bronsemedaljer i skyting under OL 1920 i Antwerpen. Han var med på det finske laget som kom på tredjeplass på 300 meter armegevær liggende lagskyting bak USA og Frankrike. De andre på laget var Voitto Kolho, Kaarlo Lappalainen, Veli Nieminen og Magnus Wegelius. Han var også med på laget som kom på tredjeplass på 100 meter løpende hjort dobbeltskudd bak Norge og Sverige. De andre på laget var Yrjö Kolho, Robert Tikkanen, Nestori Toivonen og Magnus Wegelius.

OL-medaljer
-----------

* Bronse 1920 Belgias flagg Antwerpen - Bronse i skyting, 300 meter armegevær liggende, lagskyting Finlands flagg Finland
* Bronse 1920 Belgias flagg Antwerpen - Bronse i skyting, 100 m løpende hjort dobbeltskudd, lagskyting Finlands flagg Finland

Eksterne lenker
---------------

* (en) Vilhelm Vauhkonen – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Vilhelm Vauhkonen – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Vilhelm Vauhkonen – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
Hovedgaten i Skævinge.
Skævinge togstasjon.
Skævinge prestegård.
**Skævinge** er en stasjonsby på Nordsjælland, i Hillerød kommune, Region Hovedstaden, med 2 653 innbyggere i januar 2019. Den ligger ca 10 kilometer vest for Hillerød  og 6 kilometer øst for Ølsted. Byen ligger ca 12 meter over havet. Før Kommunalreformen i 2007 var Skævinge kommunesenter i Skævinge kommune. 

Gjennomsnittstemperaturen er 8,2°C, med gjennomsnitt i juli på 16,9°C og -0,6°C i januar, og gjennomsnittlig nedbør 607 mm.

Byen nevnes første gang skriftlig på 1200-tallet som *Skeping*, men arkeologiske utgravninger viser at det har bodd mennesker her siden overgangen mellom eldre steinalder og yngre jernalder, dvs fra tidlig neolitikum (3.400 f.Kr).

Historie
--------

Ved *Lille Lindebjerggaard* nordøst for Skævinge er det funnet kokegroper og flintbiter fra overgangen mellom eldre og yngre jernalder, og det er også funnet spor etter en boplass fra bronsealderen og førromersk jernalder. Ved *Gadegaard* nordvest i Skævinge ble det i 1997 gjort rike funn fra yngre steinalder, bl.a. en kjøkkenavfallshaug med rester av muslinger og fisk. Skævinge var et kultsentrum i oldtiden. 

Skævinge Kirke er fra 1100-tallet, og rytterskolen her ble etablert på 1720-tallet. Etter at byen ble stasjonsby i 1897 økte folketallet kraftig.

Skævinge i dag
--------------

Skævinge har mange butikker, bl.a. en SuperBrugsen og en Netto. Det er også mange gårdsutsalg her. Den største industribedriften er meieriselskapet og osteprodusengen Lactalis. Andre større virksomheter er Nordsjællands metalstøberi AS, og plaststøperiet Europlast AS. Byens idrettslag heter *Idrætsforeningen Skjold Skævinge*, og idrettshallen heter Skævinge Hallen. 

I 1999 ble det besluttet å plante *Skævinge Skov*, en ca 400 hektar stor skog nord for Skævinge. Skogen er ment for rekreasjon, og for å sikre rent drikkevann i området. Skogen ble åpnet for bruk i 2005.

Referanser
----------

1. ↑  Statistikbanken - *Folketal 1. januar efter byområder og landdistrikter og tid - Forlev*, besøkt 9. juni 2019.
2. ↑  Geonames - *Skævinge*, besøkt 9. juni 2019.
3. ↑  Climate-data.org - *Skævinge*, besøkt 9. juni 2019.
4. ↑  [NoMus – Medlemsblad for Nordsjællands Folkemuseum, 3/2000, s. 11-12]
5. ↑  [NoMus – Medlemsblad for Nordsjællands Folkemuseum, 3/1997]

Eksterne lenker
---------------

* Hillerød kommune[*død lenke*]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** GeoNames
 |

Portal: Danmark
***Aparajito – Den ubeseirede*** (orig: অপরাজিত *Ôporajito*) er en indisk bengalskspråklig dramafilm fra 1957, regissert av Satyajit Ray. Den er den andre delen i Apu-trilogien og er basert på den siste femtedelen av Bibhutibhushan Bandopadhyays roman «*Pather Panchali*», og den første tredjedelen av oppfølgeren «*Aparajito*». Den handler om Apus liv fra tidlig ungdom til han begynner på universitetet.

Filmen har blitt belønnet med elleve internasjonale utmerkelser, blant annet fikk den Gulløven ved filmfestivalen i Venezia.

Handling
--------

I 1920 har Apu og foreldrene hans, som har forlatt hjemmet deres på landsbygda i Bengal, slått seg ned i en leilighet i Varanasi hvor faren Harihar arbeider som prest. Men Harihar utvikler feber, og dør kort tid senere. Hans kone Sarbajaya blir tvunget til å begynne å jobbe som hushjelp for å tjene penger. Med hjelp fra en onkel reiser Apu og moren hans tilbake til Bengal, og slår seg ned i landsbyen Mansapota. Der begynner Apu snart å gå i lære, for å bli prest.

Som tenåring gjør Apu det bra nok til å motta et stipend, og deretter reiser han til Kolkata og få videre studier. Men Sarbajaya føler seg forlatt og skremt av dette. Apu reiser med tog til byen og begynner å arbeide ved en trykkeri etter skoletid, for å livnære seg. Men morens ensomhet og lengsel etter sønnen vokser. Hun blir alvorlig syk, men avslører ikke sykdommen sin til Apu for ikke å forstyrre studiene hans. Når Apu endelig innser hennes dårlige helse, vender han tilbake til landsbyen. Men da har hun allerede dødd.

Skuespillere
------------

* Pinaki Sengupta som Apurba / Apu Roy (som gutt)
* Smaran Ghosal som Apu (som tenåring)
* Kanu Banerjee som Harihar Roy, faren til Apu
* Karuna Banerjee som Sarbajaya Roy, moren til Apu
* Ramani Ranjan Sengupta som Bhabataran, Sarbajayas onkel
* Charu Prakash Ghosh som Nanda Babu
* Subodh Ganguly som rektor ved en skole

Referanser
----------

1. ↑  Robinson 2003, s. 94

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Aparajito - Den ubeseirede* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Aparajito - Den ubeseirede* hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (sv) *Aparajito - Den ubeseirede* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (en) *Aparajito - Den ubeseirede* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Aparajito - Den ubeseirede* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Aparajito - Den ubeseirede* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Aparajito - Den ubeseirede* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *Aparajito - Den ubeseirede* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND
 |
**Bottesford** er en landsby og et verdslig sogn i distriktet Melton i Leicestershire, England, omkring 24 km vest for Nottingham og 26 km nord av Melton Mowbray. Landsbyen er den største i det naturskjønne området Vale of Belvoir og ligger i nærheten av slottet Belvoir Castle, hjemmet til hertugen og hertuginnen av Rutland. Den grenser sognene i Lincolnshire og Nottinghamshire, og de nærmeste stedene er Sedgebrook (i Lincolnshire), Elton (i Nottinghamshire), og Redmile (i Lincolnshire). Ved folktellingen i 2011 hadde landsbyen og sognet en befolkning på 3587 innbyggere.

Kirken St. Mary the Virgin er kjent for sine åtte klokker, hvorav den eldste er fra 1400-tallet. I 2004 startet en kampanje for å restaurere dem, etter at de hadde vært uten større vedlikeholdsarbeider siden 1927.

Granthamkanalen går gjennom byen, og det er anlagt en turvei langs den. Det er et postkontor, jernbanestasjon og bibliotek i Bottesford.

Referanser
----------

1. ↑  Area: Bottesford (Parish), Key Figures for 2011 Census: Key Statistics, National Statistics

Eksterne lenker
---------------

* (en) Bottesford, Leicestershire – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Bottesford Today
* Bottesford Living History
* Bottesford C.E. Primary School
* Bottesford and surrounding villages chat forums

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Vision of Britain **·** GeoNames **·** GeoNames
 |
**Lanassa** (gresk: Λάνασσα) var en datter av kong Agathokles, tyrann av den gresk bystaten Siracusa på Sicilia, og kanskje med hans andre hustru Alkia.

I 295 f.Kr. giftet Agathokles bort Lanassa til kong Pyrrhos av Epirus. Agathokles eskorterte selv Lanassa med sin flåte til Epirus og hennes brudgom. Hun fikk øya Korkyra (dagens Korfu) som medgift i ekteskapet. Paret fikk en eller to sønner, Alekander og muligens også sønnen Helenos. Det er mulig at Helenos var resultatet av et annet ekteskap som Pyrrhos hadde, da med Birkenna, en prinsesse fra Illyria.

Av sistnevnte grunn, at Pyrrhos hadde flere hustruer enn henne selv, og at han viste større omsorg for sine «barbariske» hustruer enn henne, gjorde at hun rømte fra ektemannen og dro til Korkyra. Her tilbød øya som medgift til Demetrios I Poliorketes, da konge av Makedonia, om han giftet seg med henne. Demetrios kom, giftet seg med henne og okkuperte øya. Etter at Agathokles døde i 289 f.Kr. hevdet Pyrrhos, i hevd å ha vært tidligere ektemann til Lanassa, arvelig rett til Sicilia. På grunnlag av dette kravet, inviterte innbyggerne av Siracusa Pyrrhos i 279 f.Kr. for å lede dem i krigen mot Kartago.

Referanser
----------

1. ↑   Diodorus Siculus: *Bibliotheca historica* 21.4; Plutark: *Livet til Pyrrhos* 9
2. ↑   Diodorus Siculus: *Bibliotheca historica* 22.8.2; Plutark: *Livet til Pyrrhos* 9
3. ↑   Plutark: *Livet til Pyrrhos* 10
4. ↑   Diodorus Siculus: *Bibliotheca historica* 22.8.2

Litteratur
----------

* Stähelin, Felix (1924): «Lanassa 2)» i: *Realencyclopädie der Classischen Altertumswissenschaft*. Bind XII, 1, col. 617-618.