recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Norsk Skogfinsk Museum** (**NSM**) er et frittstående museum som ble etablert i Grue Finnskog i Innlandet i 2005 for å dokumentere historien og kulturen til skogfinner i Sør-Norge. I 2007 ble museet omdannet til en stiftelse. Museet ble da et konsolidert museum med fire avdelinger. Disse avdelingene er identisk med de fire stifterne av stiftelsen Norsk Skogfinsk Museum.

Museumssamlingen omfatter 30 driftsbygninger og 158 antikvariske museumsbygninger, blant annet tre gårdsanlegg, forøvrig enkeltbygninger av røykovnstype; røykstue, rie (tørkehus for korn) og røykbadstuer. Ellers omfatter samlingen skolestuer, bedehus, skogskoier mm. Av samlinger finnes 32000 gjenstander, 252000 foto, 50000 enheter i bibliotek samt arkivsamling med 450 arkiver og i tillegg kart, tegninger og billed-/kunstsamling. Ellers inneholder samlingene til Norsk Skogfinsk Museum et skogfinsk lydarkiv med innsamlede eksempler på og intervjuer om skogfinske musikktradisjoner, blant annet såkalte runesanger. Deler av museets boksamling er til utlån for publikum i museets bibliotek, som er tilknyttet BIBSYS.

Avdelinger
----------

* Gruetunet museum (etablert 1942)
* Finnetunet (etablert 1942)
* Åsnes Finnskog Historielag (etablert 1990)
* Austmarka Historielag (etablert 1977)

Røykstua på Finnetunet i Svullrya i Solør

Litteratur
----------

* Welle-Strand, Erling (1916-2013) (1974). *Museums in Norway*. Oslo: Royal Ministry of Foreign Affairs. s. 18. ISBN 8271770039.

Eksterne lenker
---------------

* Norsk Skogfinsk Museums hjemmeside
* Austmarka Historielag
* Åsnes Finnskog Historielag Arkivert 25. mars 2011 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
Portal: Alternativ behandling

**Andreas Moritz** (født 27. januar 1954, død 21. oktober 2012) var en tysk naturmedisiner som fra 1998 til 2012 var bosatt i Minnesota i USA.

Moritz studerte ayurveda i India og praktiserte også på New Zealand en periode. Han praktiserte også shiatsu, en japansk form for healing.

Andreas Moritz hadde kontroversielle meninger om den etablerte legevitenskap, og mente blant annet at de statlige vaksineprogrammene er en organisert forgiftning av befolkningen, og at det er en myte at hiv-viruset forårsaker aids. Han mente også at personer som spiser industrielt fremstilt mat sakte begår selvmord.

Mest kontroversiell var nok Moritz' idé om at kreft ikke er en sykdom men en overlevelsesmekanisme som kroppen setter i gang, og at det i virkeligheten er konvensjonell kreftbehandling som stråleterapi og cellegift som tar livet av kreftpasientene. Dette har sterke paralleller til Ryke Geerd Hamers teorier om kreft, og Moritz' bøker promoteres derfor av den fraksjonen av Hamers tilhengere som kaller seg metamedisinere.

Moritz døde brått i oktober 2012.

Bibliografi
-----------

* *Timeless Secrets of Health & Rejuvenation*
* *The Amazing Liver and Gallbladder Flush*
* *Cancer Is Not a Disease! — It’s A Survival Mechanism*
* *Lifting the Veil of Duality*
* *Feel Great, Lose Weight*
* *It’s Time to Come Alive*
* *Heart Disease No More!*
* *Simple Steps to Total Health*
* *Diabetes – No More!*
* *Ending the AIDS Myth*
* *Heal Yourself with Sunlight*
* *Hear The Whispers, Live Your Dream*
* *Vaccine-nation*

Referanser
----------

1. 1 2   Babelio, Babelio forfatter-ID 265302, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   BnFs generelle katalog, catalogue.bnf.fr, besøkt 27. mars 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Provokerende bog om kræft Arkivert 5. mars 2016 hos Wayback Machine. Arbejderen
4. ↑  Cancer is not a Disease - It's a Survival Mechanism Amazon
5. ↑  Metamedicin brochure[*død lenke*] Metamedicin.dk

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** BNE
 |
Mann med en narghile 
**Vannpipe** er et instrument for røyking, og er særlig utbredt i den arabiske verden. I Egypt blir den kalt for «shisha», og den er også kjent som «hookah» eller «narghile».

Konstruksjonen består av en skål (typisk av keramikk, men kan også bestå av metall eller glass) som tobakken plasseres i og et rør som går ned i en beholder fylt med væske (vanligvis vann, derav navnet, men ofte brukes også ting som melk eller vin). Beholderen er ofte av glass, slik at en kan se bobler og bevegelse i vannet. Slangen kan være stiv, som illustrasjonen viser, eller av et elastisk lufttett materiale. Det kan være flere utganger på røret, slik at flere slanger kan kobles til. Disse tettes typisk igjen ved hjelp av en ventil når de ikke er i bruk.

Tobakken som brukes er ikke spesielt sterk, og er ofte tilsatt store mengder fruktsirup (eple, appelsin, melon og lignende) og glyserin. For å få fyr i tobakken, legges en preparert kullbrikett på toppen. Det finnes både naturkull og såkalt «quick lite»-kull, som tennes ved hjelp av en lighter. Førstnevnte foretrekkes vanligvis av kjennere, både fordi «quick lite» typisk avgir en distinktiv smak og inneholder diverse kjemikalier (for at selvoppvarmingen etter varmekontakt skal fungere). Røken som kommer ut av en vannpipe er gjerne nikotinsvak, men sterk på smak. Vannet i beholderen skifter ofte farge, litt avhengig av hvilken tobakk man røyker.

Helse
-----

All røyking er helseskadelig, og røyking med vannpipe er intet unntak. Det har vært forsket relativt lite på helseeffektene av vannpiperøyking, men en WHO-rapport konkluderer at vannpiperøyking gir økt risiko for hjerte-kar sykdom, kreft og andre tobakksrelaterte sykdommer.[]

Vannpipetobakk inneholder nikotin og tjære og bruken av kull tilfører et skadeelement som også er omstridt. Nikotininnholdet overstiger meget sjelden 0,05 %, mye av nikotinen er fordampet av kullet som løser det opp i varmen. Å røyke vannpipe med frukttobakk kan være avhengighetsskapende.[]

Såkalt «herbal shisha», urteblandinger, er helseskadelig å røyke, men gir ikke risiko for fysisk avhengighet.

Se også
-------

* Røyking
* Piperøyking
* Tobakk

* Tobakkspipe

Eksterne lenker
---------------

* (en) Hookahs – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* TobReg – Advisory Note Waterpipe Tobacco Smoking: Health Effects, Research Needs and Recommended Actions by Regulators
* Hookah smoking and cancer: carcinoembryonic antigen (CEA) levels in exclusive/ever hookah smokers
* Water-Pipe (Narghile) Smoking: An Emerging Health Risk Behavior
* What You Don’t Know Can Kill You
* A critique of the WHO TobReg's «Advisory Note» report entitled: «Waterpipe tobacco smoking: health effects, research needs and recommended actions by regulators»

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Nationalencyklopedin
 |
**Gustaf Andreas Nilsson** (født 26. januar 1910 i Malmö, død 1. oktober 2011 samme sted) var en svensk fotballspiller som spilte hele karrieren i Malmö FF.

Karriere
--------

Nilsson startet som fotballspiller i en lokal fotballklubb for ungdom kalt Vici. Som nittenåring gikk Nilsson til Malmö FF, som den gang spilte i Division 2, som den gang var nest øverste nivå i svensk fotball. Han var en del av laget i 1931 da Malmö FF tok seg opp i Allsvenskan for første gang. Nilsson var også med da laget i 1934 ble diskvalifisert i 1934 på grunn av brudd på proffbestemmelsene i den tidens svensk fotball, og var med da laget i 1936 igjen tok seg opp i Allsvenskan.

Nilsson spilte sin første og eneste landskamp for Sverige, da de spilte mot Finland i Helsingfors i 1936. Nilsson la opp som aktiv fotballspiller i 1940.

Senere liv
----------

Nilsson gikk rett fra karrieren som fotballspiller, til styret i Malmö FF, hvor han satt som sekretær fra 1940 til 1960. Nilsson jobbet også i en delikatessebutikk i 23 år, samtidig som han drev med fotball. I sine senere år var Nilsson godt kjent som den eneste gjenlevende av klubbens tidligere spillere, som var født før klubben ble grunnlagt i 1910. Nilsson var til stede ved innvielsen av klubbens nye hjemmebane, Swedbank Stadion, 13. april 2009, da han overrakte matchballen til Alexander Nilsson, som var yngste spiller på Malmö FFs startellever. Nilsson var æresgjest da klubben feiret hundreårsjubileum i 2010. Nilssen døde 1. oktober 2011, i en alder av 101 år.

Referanser
----------

1. ↑  «MFF-veteran blev 101 år» Arkivert 3. februar 2014 hos Wayback Machine. av Nicolinn Nilsson, sydsvenskan.se, 4. oktober 2011. Besøkt 23. juni 2013 (sv)
2. ↑  «Intervju med Andreas Nilsson» Arkivert 1. februar 2011 hos Wayback Machine. av Tobias Christoffersson, fra Malmö FFs hjemmeside, 26. januar 2010. Besøkt 23. juni 2013 (sv)
3. 1 2  Malmström, Håkan; *100 MFF:ARE*, Sydsvenska Dagbladets AB (2010), ss. 12-13. ISBN 978-91-85319-71-8 (sv)

Litteratur
----------

* Malmström, Håkan; *100 MFF:ARE*, Sydsvenska Dagbladets AB (2010), ss. 12-13. ISBN 978-91-85319-71-8 (sv)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
Vannmerke på et frimerke fra de britiske koloniene, anvendt fra 1880-tallet fram til 1920-tallet.
Dokumentpapir (Alvøen dokument) med vannmerke (fotografert på lysbord)
Et **vannmerke** er et gjenkjennelig bilde eller mønster i et papir som opptrer i ulike grader av lys/mørke når det blir sett på med en lyskilde i riktig vinkel og det oppstår under våtfasen av papirproduksjonen ved en fortynning/fortykning eller grader av tetthet i papiret. Bruken av vannmerke går tilbake til Kirkestaten på 1200-tallet, nærmere bestemt i Fabriano i landsdelen Marche, der de ble tatt i bruk i 1282.

Hensikten med et vannmerke er å markere at papiret er av høyere kvalitet. Vannmerke inneholder derfor oftest navnet eller logoen på papirprodusenten. Vannmerke benyttes også som sikkerhetsmerke på papirsedler, pass, frimerker, verdipapirer og lignende for å bekjempe forfalskninger. En annen hensikt er at vannmerke er nyttig for å undersøke papirets kvalitet ettersom det kan benyttes for datering, identifisere størrelse, opphav og lignende. I moderne digitale produkter som musikk, video og bilder kan det også benyttes synlig eller usynlig merking som kalles for digitalt vannmerke.

Se også
-------

* Papirets historie
* Filigran

Referanser
----------

1. ↑  Biermann, Christopher J. (1996): *«7». Handbook of Pulping and Papermaking* (2. utg.). San Diego, California, USA: Academic Press. ISBN 0-12-097362-6. s. 171.
2. ↑  Meggs, Philip B. (1998). *A History of Graphic Design* (Third utg.). John Wiley & Sons, Inc. s. 58. ISBN 978-0-471-29198-5.

Eksterne lenker
---------------

* Vannmerking vs. DRM, Martin Bekkelund
* Bruke bilde som vannmerke i et Word-dokument[*død lenke*], Microsoft

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Österreichisches Musiklexikon **·** GND **·** LCCN **·** NDL **·** NKC **·** BNE
 |
**Vannmidder** er en gruppe midder som har tilpasset seg et liv i vann. De finnes i alle typer ferskvann, og noen lever også i havet. Disse middene har sterke farger: skarlagen, oransje, rød eller gul.

Livssyklusen er, som vanlig hos parasitter, kompleks. Eggene blir lagt under vann, enten på steiner og vegetasjon, eller inne i planter, svamper eller muslinger. Når eggene klekkes kan to ting skje: I de mest opprinnelige gruppene svømmer larven opp til overflaten. Her springer den rundt på overflatehinna til den finner et insekt den kan angripe. I de mer utviklede gruppene angriper larven en insektlarve eller puppe som den finner under vann. Deretter går larven i dvale til insektet blir voksent.

Larven lever nå av kroppsvæsken til verten i en periode på noen dager eller måneder. Ettersom vertene som regel er flyvende insekter, kan middlarven ende opp langt fra det stedet den ble klekket. Til slutt faller larven tilbake i vannet, der den gjennomgår tre nymfestadier før den blir voksen. Nymfene og de voksne er rovdyr som jakter på vanninsekter, krepsdyr og andre midder.

Det var tidligere antatt at vannmiddene stammet fra flere ulike middgrupper som hadde tilpasset seg et liv i vannet, men det er nå vist at gruppen er monofyletisk. En regner med at gruppen oppstod enten samtidig med, eller før, kontinentene var samlet i én landmasse, Pangea. Systematisk deles vannmiddene i ni overfamilier og 40 familier. Det er beskrevet 5000 arter, men det er sannsynligvis mange flere, spesielt i Afrika, Asia og deler av Sør-Amerika.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Kategori:Hydrachnidia* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* Tree of Life: Hydracarina
* European Water Mite Research


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN
 |
**Rt. 2007 s. 1274**, ofte kalt **mobiltelefondommen** eller **Nokia-dommen**, er en dom avsagt av Norges Høyesterett i 2007 innen obligasjonsrett og kjøpsrett som angikk rett til heving av kjøp etter forbrukerkjøpsloven. I saken var spørsmålet når den absolutte reklamasjonsfristen for en mobiltelefon løp ut. Dommen er et prejudikat for lignende saker. I dommen ble den absolutte reklamasjonsfristen for mobiltelefoner satt til fem år.

Saken
-----

En kvinne kjøpte en Nokia 6100 til 2525 kr i desember 2003. Etter to års bruk oppsto det et problem med tastaturet, og to år og tre måneder etter kjøpet reklamerte hun på mangelen. Nokia avviste kravet, og mente at reklamasjon måtte fremsettes innen to år etter forbrukerkjøpslovens § 27 annet ledd (avsnitt) første punktum (setning). Kvinnen ble bistått av Forbrukerforsikring AS, som hevdet at en mobiltelefon var ment å vare vesentlig lenger, og at reklamasjonsfristen dermed måtte utvides til fem år etter § 27 annet ledd andre punktum.

Høyesteretts dom
----------------

Høyesterett gjorde en vurdering av forbrukerkjøpslovens § 27 annet ledd første og andre punktum, hvor det står:

> *Reklamasjon må senest skje to år etter at forbrukeren overtok tingen. Dersom tingen eller deler av den ved vanlig bruk er ment å vare vesentlig lengre, er fristen for å reklamere fem år.*
> 
> 

Retten kom frem til at en mobiltelefon er ment å vare *vesentlig lengre* enn to år, normalt opp mot tre til fire år, og tok da hensyn til teknisk holdbarhet og ikke hva som er vanlig utskiftningstakt for mobiltelefoner. Den absolutte reklamasjonsfristen for mobiltelefon ble derfor satt til fem år.

Eksterne lenker
---------------

* Dommen i fulltekst (PDF)
**Valentin Conrart** (født i 1603 i Paris, død 23. september 1675 samme sted) var en fransk forfatter. Han var med på å opprette Académie française, det franske akademi, på bud fra kardinal Richelieu. En i hans egen krets, lyrikeren Jacques de Serisay, ble president og tok sete nummer 3. Conrart ble akademiets sekretær og holdt sete nummer 2.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Conrart ble født i Paris av foreldre som var kalvinister, og han ble utdannet innen forretningsvirksomhet.

### Litterær karriere

Da hans far døde i 1620 beveget han seg derimot inn i de litterære sirkler. Han skaffet seg snart et omdømme, skjønt han skrev ingenting på mange år. Han ble gjort til kompilator og sekretær for kongen. I 1629 ble hans hus en slags salong for en gruppe som kom sammen for samtale over litterære emner, og for å lese og i fellesskap diskutere hverandre arbeider. Gruppen besto blant av Jean Chapelain, Claude Favre de Vaugelas, Antoine Godeau, Jean Desmarets de Saint-Sorlin, Jean-Louis Guez de Balzac og Vincent Voiture.

Kardinal Richelieu tilbød gruppen sin beskyttelse og på den måten ble det franske akademi opprettet med den hensikt å beskytte det franske språk. Dets første møte ble holdt i Conrarts hus. Han ble enstemmig valgt til sekretær, og hold disse pliktene i førtitre år, fram til han døde i 1675. De regnet seg som «purister», for øvrig en språklig nydannelse av nettopp det slag som de aktet å bekjempe.

I akademiets tidligste år spilte han en særdeles viktig rolle også ved utarbeidelsen av dets statutter og ved fordhanslingene med Richelieu om dets anerkjennelse og med kongen om hans approbasjon. Han klarte også å vinne justisminister (*chancelier*) Pierre Séguier som medlem og protektor av akademiet.

Som lærd kompilator sammenstilte han 42 manuskriptbinder av sjeldne verker som senere ble oppbevart i Bibliothèque de l'Arsenal i Paris. Det viktigste av hans skrevne tekster er han *Mémoires sur l'histoire de son temps* som ble utgitt av Louis-Jean-Nicolas Monmerqué i 1825.

Referanser
----------

1. ↑   academie-francaise.fr, www.academie-francaise.fr, Académie française member ID valentin-conrart, besøkt 8. juli 2020[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Breitholtz, Lennart (1979): *Epoker og diktere. Vestens litteraturhistorie*. Bind 1. Oslo: Gyldendal, s. 323

Litteratur
----------

* Nicolas Schapira: *Un professionnel des lettres au XVIIe siècle. Valentin Conrart, une histoire sociale*, ISBN 2876733749

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Prabook **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Deutsche Biographie **·** Encyclopædia Universalis **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** NLA **·** NKC **·** ICCU
 |
En Nokia-mobil med kamera.
En iPhone 5s' kamera. Biltsen er også synlig til høyre for kameraet.
Et **mobilkamera** er et kamera som er på innebygd i en mobiltelefon. Det første mobilkameraet var i en av Samsungs mobiler, SCH-V200.

Teknologi
---------

De fleste mobilkameraer bruker CMOS-bildesensorer, siden CCD-sensorer bruker mye strøm, noe som ikke er egnet for en mobiltelefons batteri. Nyere mobilkameraer bruker derimot CCD-sensorer, siden de har batterikapasiteten til å bruke slike sensorer. Noen mobilkamera produsenter velger derimot å fortsette å lage CMOS-sensorer, og istedenfor forbedre de slik at bildekvaliteten fra de er tilsvarende eller bedre CCD-sensorer, men billigere å produsere.

Bilder tatt med mobilkameraer blir vanligvis lagret i et JPEG-format, med unntak av noen mobilkameraer av høyere kvalitet. Noen mobilkameraer kan lagre bilder i RAW-formatet. Android Lolipop 5.0 og senere versjoner av Android-operativsystemet har denne funksjonaliteten.

De fleste mobilkameraer er ikke like avanserte som vanlige digitale kameraer, noe som begrenser deres bildekvalitet, spesielt i mørke omgivelser. De har sjeldent optisk zoom, og må istedenfor bruke digital zoom, som gjør det vanskelig å ta gode bilder av objekter på avstand.

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑  «Differences Between CCD and CMOS Camera Image Sensors - LockerGnome». *LockerGnome* **(engelsk)**. Arkivert fra originalen 24. april 2016. Besøkt 7. februar 2016.
3. ↑  «CMOS Is Winning the Camera Sensor Battle, and Here's Why». *TechHive*. Arkivert fra originalen 7. mai 2017. Besøkt 7. februar 2016.
4. ↑  Paul Monckton. «Android 5.0 Camera Tests Show Update Instantly Improves Every Smartphone». Besøkt 27. desember 2014.
5. ↑  Lars Rehm. «Panasonic announces Lumix DMC-CM1 smartphone with 1-inch sensor». Besøkt 27. desember 2014.
**Geoffrey Horsman Coles** (født 13. mars 1871, død 27. januar 1916) var en britisk skytter som deltok i de olympiske leker 1908 i London.

Coles vant en olympisk bronsemedalje i skyting under Sommer-OL 1908 i London. Han var med på det britiske laget som kom på tredjeplass i lagskyting 50 yards pistol bak USA og Belgia. De andre på laget var Henry Lynch-Staunton, Jesse Wallingford og Walter Ellicot. Coles skjøt 459 poeng, det var det neste beste resultatet på det britiske laget.

Coles døde i strid 1916 under første verdenskrig

OL-medaljer
-----------

* Bronse 1908 Storbritannias flagg London - Bronse i skyting, 50 yards lagkonkurranse Storbritannias flagg Storbritannia

Eksterne lenker
---------------

* (en) Geoffrey Coles – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Geoffrey Coles – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Geoffrey Coles – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
Geoff Ogilvy
**Geoff Ogilvy** (født 11. juni 1977) er en australsk profesjonell golfspiller. Han er født i Adelaide i delstaten Sør-Australia og begynte å spille golf da han som syvåring fikk en forkortet golfkølle av sin far. 16 år gammel hadde han 0 i handicap.

Ogilvy ble profesjonell i 1998 og fikk medlemskort på Europatouren etter å ha vunnet det årets kvalifiseringsskole. Han spilte på Europatouren i 1999 og 2000, som nummer 65 på pengelisten første året og nummer 48 sesongen etter. Ogilvy flyttet deretter over til PGA-touren i USA, og kom blant de 100 beste på pengelisten i alle de fem første årene. Hans første profesjonelle seier kom i 2005 i Chrysler Classic of Tucson. I februar 2006 slo han Davis Love III i finalen i WGC–Accenture Match Play Championship. I juni samme år tok Ogilvy tok sin første *major*-tittel, i US Open på Winged Foot.

Meritter
--------

### Seire på PGA-touren

* 2010: SBS Championship
* 2009: Mercedes-Benz Championship, World Golf Championships-Accenture Match Play Championship
* 2008: World Golf Championships-CA Championship
* 2006: WGC–Accenture Match Play Championship; **US Open Championship**
* 2005: Chrysler Classic of Tucson

Eksterne lenker
---------------

* (en) Geoff Ogilvy – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (de) Geoff Ogilvy – Munzinger Sportsarchiv Rediger på Wikidata

* (en) Geoff Ogilvy – PGA-touren Rediger på Wikidata

* (en) Geoff Ogilvy – Europatouren Rediger på Wikidata

* (en) Geoff Ogilvy – Japantouren Rediger på Wikidata

* (en) Geoff Ogilvy – Verdensrankingen Rediger på Wikidata

Portal: Golf

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Munzinger (sport)
 |
Vallestadfossen, en viktig ressurs for Øengården
**Øen** er navnet på gårdsnummer 38 i Gaular kommune, Sogn og Fjordane. Gården ligger i dalføret Råheimsdalen i Viksdalen og grenser mot Vallestad i nordøst, Råheim i vest og Tuften i sørvest. Eiendommen går på tvers av hele dalføret fra Storefjellet på sørsiden til Venevassegga på nordsiden.

Bruksinndeling
--------------

Gården er delt i følgende bruk:

* Bruk 1
* Bruk 2 – plassen *Toa* delt fra bruk 1 i 1869. Fra 1942 blir bruket drevet sammen med bruk 10.
* Bruk 3 – husmannsplassen *Med garden* delt fra bruk 1 i 1852. Fraflyttet i 1957, jorden blir brukt som beitemark for nabobruk.
* Bruk 4 – *Svora* delt fra bruk 3 i 1856.
* Bruk 5 – *Nytuft* delt fra bruk 4 i 1869.
* Bruk 6 – *Under Haugane* delt fra bruk 7 i 1876, sammenslått igjen i 1900.
* Bruk 7 – delt fra bruk 8 i 1849 og bruk 10 i 1856. Eies idag av samme eier som Vallestad, bruk 1.
* Bruk 8 – *Hingarden*
* Bruk 9
* Bruk 10

Flere bruk er også delt fra til boligformål.

Historisk
---------

Første bruker registrert på Øen finnes i 1563. I 1590 er gården delt i to, senere i skatteliste fra 1613 står det oppført tre brukere. Neste forandring er i 1626, da er Øen blitt delt i fire bortimot jevnstore bruk. Disse blir senere brukene 1, 8, 9 og 10.

Oppdelingene på siste halvdel av 1800-tallet skyldtes en stor folkeøkning. I 1801 er det registrert 30 personer på gården, lite endring frem til 1825, i 1835 har tallet økt til 50. Denne økningen førte til at det ble dannet husmannsplasser i tilknytning til gården.

### Vannkraft

Vannkraft fra Vallestadfossen har spilt en viktig rolle for Øengården. I matrikkelforarbeidet i 1723 står Øen oppført med 2 kvernhus i fossen. Kvernene ble også leid ut til brukene på Råheim, dette ga en ekstrainntekt til brukene på Øen. Under andre verdenskrig ble det satt opp en bygdemølle, denne ble brukt av folk fra Viksdalen og Haukedalen.

Foruten kverner ble vannkraften også benyttet til slipesteiner. Det er to store slipesteinsdammer i elven, slipesteinene var i bruk til 1960-tallet].

Bruk 6/7 på Øen ble de som benyttet vannkraften mest, de satte opp en sirkelsag, sagen var i bruk til 1930-tallet. Sagen ble senere bygd opp for så å bli revet igjen til fordel for vannkraftverk.

I 1947 ble det bygd vannkraftverk i fossen, det leverte nok strøm til eieren og ca. 1 kW til bruk 1 på Vallestad. Kraftverket ble bygd ut flere ganger med større turbiner. Etter at bruket ble kjøpt av eier på bruk 1, Vallestad, ble det bygd et nytt minikraftverk i fossen.

Litteratur
----------

* Timberlid, Jan Anders, *Bygdebok for Gaular Band IV, Gardar og folk. Viksdalen Sokn (s.458-484)*, Oslo 1998. ISBN 82-994538-2-8
***Valens Frokost-TV*** er en norsk humorserie med Kristian Valen som gikk på TVNorge i 2009. Som i tidligere serier med Valen består også denne av en rekke parodier på kjente norske personligheter, samt en del del fiktive karakterer skapt av Valen. Den inneholder også flere imitasjoner av kjente norske Tv-programmer. En gjennomgangsfigur er programleder «Nils Georg», som er en parodi på Nils Gunnar Lie (som på den tiden var kjent som programleder for *God morgen Norge* på TV 2).

Petter Northug, Anniken Huitfeldt, Bjørn Kjos, Politiforbundets Arne Johannessen og Eivind Reiten er blant dem som blir parodiert. Den inneholder også et gjensyn med tidligere karrakterer som «Jazz-Sigvart» og Geir fra "*Ungkaren*". En rekke profilerte nordmenn gjester også serien, blant andre Dan Børge Akerø, Erik Solheim og Kristin Spitznogle. Serien inneholder også musikk, nyheter, sport og fjernsynskjøkken med ny «kjendiskokk» i hver sending. Av TV-programmer som ble imitert kan en nevne *Luksusfellen* (for anledningen kalt Luksus-Smellen).

Premieren ble sett av 482 000.

Serien ble dårlig mottatt av TV-anmelderne i Aftenposten og VG.

Se også
-------

* *Valen TV (2003)*
* *Valen & de etter fjøstid* (2006)
* *Valens Rikskringkasting* (2012)
* *Kanal Valen* (2014)

Referanser
----------

1. 1 2 3  Dagbladet Film - Kristian Valen - Frokost Tv (besøkt 27.10.2015)
2. ↑  «Reality-rekord for TVNorge | Kampanje». *kampanje.com*. 29.09.2009. Besøkt 22. oktober 2016.
3. ↑  Aftenposten Kultur - Bomskudd fra Valen (28.9.2009, s.16)
4. ↑  VG - Ingen valfart (28.09.2009 - Side: 43)
**Øistein Boassen** (født 29. februar 1952) er en norsk musiker, komponist, gitarist, lyddesigner, manusforfatter og film- og musikkprodusent.

Undergrunnsbandet Boastein
--------------------------

Boassen er kanskje mest kjent for sin rolle som låtskriver, gitarist og andre instrumenter i undergrunnsbandet Boastein som han startet sammen med sangeren Are Storstein i 1970. Boastein kom med to egenproduserte plater, *Jeg har min egen luke* i 1977, og oppfølgeren *Urgata/Hurgata* tre år etter. På konserter benyttet de to flere andre musikere, blant annet Jørgen Åge Sømod, Thomas Fearnley og Thomas Fyen. En tid var også poeten Eric Scobie var med. Egenproduserte plater var noe helt nytt i Norge den gang og de to platene fikk samlestatus grunnet det lave opplaget. Førsteopplaget av *Jeg har min egen luke* ble presset i 450 eksemplarer, men solgte kun 399, ettersom de ikke hadde omslag til flere. Hvert omslag var nummerert. Det kom riktignok ytterligere et opplag på 500 eksemplarer. Andre utgivelse ble utgitt i 800 eksemplarer.

Lyddesigner
-----------

På 1970-tallet var Boassen med i bandet *Pontus* som også besto av Peter Lodwick på piano, Jan Borring på bass og Keith Bleasby på trommer. Gruppen Pontus holdt konserter og laget musikk til to spillefilmer, *Oss* (1974) og *Angst* (1975). I årene 1976–1981 var han frilansmusiker ved Den Norske Opera og Centralteatret. På 1980-tallet, fra 1982 til 1991, jobbet han frilans som lyddesigner og filmmikser for Norsk Film. I samme periode, fra rundt 1986 og fram til rundt 1992, arbeidet han som lydtekniker og musikkprodusent i Jan Erik Kongshaugs Rainbow Studio.

Boassen har skrevet ballettmusikk for ballettkompaniet Dance Design, dansegruppen Hexakin og Hammerfest Ballettverksted (i dag kalt Stellaris Dansteater), og han har holdt en rekke kurs i lyddesign og filmmusikk ved blant annet Den norske filmskolen, Høgskulen i Volda og på universitetene.

I 1991 startet Boassen SoundFactory, hvor han idag er aktiv som kreativ leder.

Utgivelser
----------

**Plateutgivelser:**

* Boastein: *Jeg har min egen luke* (Vilde Vinge, 1977)
* Boastein: *Urgata Hurgata* (Vilde Vinge, 1980)
* Blodige strenger: *God jul i Kabul* (1981)
* Boastein & Henning Dahl: *Oslo dada intro/Cacao banana* (1983)
* *Blackout (album)* (Filmmusikk, 1986)

**Spillefilmer:**

Boassen har bidratt med lyd og/eller musikk til blant annet følgende filmer

* *Blackout* (1986)
* *Mama Tumaini* (1988)
* *Den hvite viking* (1991)
* *De Syv Dødssyndene* (1998)
* *Le Regard* (2004)
* *Import – Eksport* (2005)
* *Vinterland* (2006)
* *Titanics ti liv* (2007)
* *No Network* (2008)

Referanser
----------

1. ↑  Progrock.no: Boastein[*død lenke*] og Ballade.no: Boastein[*død lenke*]

Eksterne lenker
---------------

* Hjemmeside

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** NKC **·** BNE **·** Discogs
 |
**Roelof Frederik «Pik» Botha** uttale hjelp•info (født 27. april 1932 i Rustenburg i Transvaal i Sør-Afrika, død 12. oktober 2018 i Pretoria i Gauteng) var en sørafrikansk politiker. Han tilhørte Nasjonalistpartiet. De siste årene med apartheid-regime var han landets utenriksminister. Botha forsvarte i lengre tid apartheid, men ble regnet som liberal og arbeidet etterhvert både for nedbygging og så avskaffelse av rasediskrimineringen. Han var ikke i slekt med president Pieter Willem Botha.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Botha ble født i en boerfamilie i Transvaal. Da han var fire år gammel ble han rammet av hjernehinnebetennelse i Lourenço Marques. Han ble behandlet ved et lite sykehus i Barberton i Transvaal. Moren lovet at hvis han overlevde skulle han bli pastor i kirken.

Botha gikk på Paul Kruger Primary School der hans far var overlærer. Han gjorde det utmerket på skolen, ble formann i debattselskapet, kaptein for det første rugbylaget og offiser blant skolekadettene. I hans første år ved University of Pretoria forklarte en teolog der at Gud ikke ville forvente av ham at han skulle holde morens løfte om at han skulle bli pastor.

### Karriere

Han ble rekruttert av utenriksdepartementet i 1953 og var i de følgende år bosatt i blant annet Sverige, Vest-Tyskland, Nederland og USA som diplomat. Han var aktiv i politikken for Nasjonalistpartiet. 

Han ble innvalgt i parlamentet i 1970 for Wonderboom, en bydel i Pretoria, men fratrådte sitt mandat i 1974 for i det følgende år bli utnevnt til Sør-Afrikas FN-ambassadør av statsminister John Vorster. I FNs generalforsamling forsvarte han Sør-Afrikas politiske håndtering av de alvorlige krisene i forbindelse med Sowetoopprøret og apartheidmotstanderen Steve Bikos død, samtidig som han engasjerte seg mot rasediskriminering.

Fra 1987 var Botha vise partileder i Transvaal.

I Nelson Mandelas regjering ble Botha tvunget til å fratre utenriksministerposten og ble istedet utnevnt til mineral- og energiminister, en post han beholdt til 1996 da han trakk seg tilbake fra politikken etter at Frederik Willem de Klerk trakk Nasjonalistpartiet ut av den nasjonale samlingsregjeringen.

Referanser
----------

1. 1 2   Munzinger Personen, oppført som Roelof Frederik Botha, Munzinger IBA 00000015028[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Brockhaus Enzyklopädie, oppført som Roelof Frederik Botha, Brockhaus Online-Enzyklopädie-id botha-roelof-frederik[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w6bm7g3x, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
4. 1 2 3  «Pik Botha: Key figure in South Africa's apartheid transition dies» **(engelsk)**. British Broadcasting Corporation. 12. oktober 2018. Besøkt 12. oktober 2018.
5. ↑  «Botha - Sør-Afrikas «overgangspingvin»». *Dagbladet.no* **(norsk)**. 12. oktober 2018. Besøkt 14. oktober 2018.
6. 1 2 3  Pik Botha - waves of politspeak Arkivert 13. oktober 2018 hos Wayback Machine. janiallan.com. 24. januar 2014

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BBC Things **·** Munzinger (iba)
 |
Rune Fløisbonn (t.h.) mottar æresprisen for 2018 av rektor Gunnar Bovim Foto: Thor Nielsen/NTNU 
Steinar Sælid med æresprisen 2019. T.h. konstituert rektor Anne Borg Foto: Thor Nielsen/NTNU 
**NTNUs ærespris** deles ut til en person fra kultur, politikk eller næringsliv, som enten har gjort en stor innsats for NTNU, eller som gjennom sitt liv og arbeid fremstår som et forbilde for NTNUs ansatte og studenter. Prisen ble første gang utdelt i 2018. Prismottager var Rune Fløisbonn, som på NTNUs informasjonsside om prisen omtales som «en pådriver for utvikling av datasikkerhet som fagfelt i Norge».

Tidligere ansatte ved NTNU er ikke kandidater til æresprisen. Unntak kan gjøres for personer som har vært ansatt i professor II-stilling, utdanningsstilling, eller for en kortere periode i karrieren. Personer som har en løsere tilknytning til NTNU (eks.: veileder, sensor), kan utnevnes.

Den som blir tildelt prisen mottar et kunstverk og et diplom.

Akademikere som skal hedres spesielt av NTNU, vil normalt utnevnes til æresdoktorer. Æresprisen er ment å være et supplement, som gir NTNU muligheten til å synliggjøre også andre enn forskere; personer som har gjort en betydelig innsats innen vitenskap, kunst og kultur.

Prismottagere
-------------

* 2018 – Rune Fløisbonn, norsk ekspert på datakommunikasjon og -kriminalitet på Internett.
* 2019 – Steinar Sælid, norsk forsker (teknisk kybernetikk) og gründer.
* 2022 – Erik Must, norsk investor og aksjemegler.
* 2023 – Alf Bjørseth, norsk kjemiker og gründer.

Referanser
----------

1. 1 2  «Ærespris». *www.ntnu.no*. Besøkt 6. august 2019.
2. ↑  «Æresdoktorer». *www.ntnu.no*. Besøkt 6. august 2019.
3. ↑  «NTNUs ærespris - Wiki - innsida.ntnu.no». *innsida.ntnu.no*. Besøkt 6. august 2019.  (krever pålogging)
4. ↑  «Doktorpromosjon 2022 - NTNU». *www.ntnu.no*. Besøkt 17. november 2022.
5. ↑  «Doktorpromosjon 2023 - NTNU». *www.ntnu.no*. Besøkt 10. mars 2023.

Eksterne lenker
---------------

* «Ærespris - Ærespris - NTNU». *www.ntnu.no*. Besøkt 14. november 2019.  *NTNUs nettsted med informasjon om æresprisen*

*
**NUTS** (engelsk **Nomenclature of Territorial Units for Statistics**, opprinnelig fra fransk **nomenclature des unités territoriales statistiques**) er en standardkode for administrative understatlige enheter, til bruk i Eurostat-statistikk siden 1980. Standarden ble utviklet at Den europeiske union, og dekker derfor kun medlemslandene i detalj. Eurostat har også utviklet et hierarki for samtlige søkerland siden 1980, men denne delen av standarden er ikke endelig fastlagt. Kodene tilsvarer ikke nødvendigvis de reelle administrative enhetene i landene. Dette skyldes blant annet at man ved grenseendringer ofte beholder de gamle enhetene i statistisk sammenheng, for å kunne sammenligne målinger over tid.

Oppbygning
----------

* NUTS 0: To bokstaver som identifiserer landet. Denne delen av koden tilsvarer ISO 3166-1, bortsett fra at Storbritannia bruker *UK* i stedet for *GB*.

* NUTS 1: Ett siffer eller én bokstav som identifiserer understatlig enhet. Nummereringen starter med 1, og etter 9 fortsetter den med bokstaver. Den dekker samme enheter som ISO 3166-2, men nå med helt andre koder.

* NUTS 2 / NUTS 3: Et nivå under dette angis med tall. Der det er for mange enheter til å bruke ett tall, lages det kunstige sammenslutninger av enheter. NUTS 2 vil derfor ofte ikke referere til noen eksisterende administrativ enhet.

### Eksempel

For eksempel er koden for grevskapet Kent i England oppbygget slik:

* UK: Storbritannia
* UKJ: Regionen Sørøst-England
* UKJ4: Kent og Medway
* UKJ42: Kent

Utenfor EU
----------

Den tilsvarende standarden i Amerikas forente stater heter FIPS.

Uregelmessigheter
-----------------

Det er noen uregelmessigheter i koden:

* Gibraltar har koden E021, som angir at stedet ligger utenfor EU.
* Fransk Guyana er listet både som FR930 (under Frankrike) og som AS13 (under Sør-Amerika)

Norsk anvendelse
----------------

I norsk statistikk svarer fylkene til NUTS 3-nivået. Statistisk sentralbyrå har også produsert statistikk på NUTS 2-nivå, med en inndeling av Norge i syv regioner. SSB har også foreslått en inndeling på NUTS 4-nivå, med Norge inndelt i 90 økonomiske regioner. Eurostat opererer ikke med NUTS 4, men har i stedet to lokale inndelinger, LAU1 og LAU2 (fra engelsk *Local Administrative Unit*). Norske kommuner ville tilsvare NUTS 5-nivå, eller LAU2.

Referanser
----------

1. ↑  EFTA-landenes NUTS-koder nivå 0,1,2 og 3
2. ↑  SSBs standard for økonomiske regioner
3. ↑  Förhållande mellan NUTS-nivåer och nationella administrativa enheter (på svensk)
**Kollektive goder** er innen samfunnsøkonomi en betegnelse på goder som kjennetegnes ved at de er ikke-rivaliserende og ikke-ekskluderende – det vil si at godet ikke blir brukt opp og at man ikke kan stenge noen ute fra å bruke godet.

Et typisk eksempel på et kollektivt gode er fyrtårn: Grensekostnaden er null, og det er umulig å hindre enkelte fra å få nytte av det. Andre eksempler er gatebelysning, fortau, felles forsvar.

En utfordring ved kollektive goder er hvor mye som skal produseres og hvem som skal betale. Rent matematisk finner man etterspørselen ved vertikal summering av den enkelte konsuments etterspørselsfunksjon. Siden det ikke er mulig å stenge noen ute fra å nyttiggjøre seg godet er det vanskelig å ta betalt for bruken, og det er sjelden vi ser slik produksjon initiert i rendyrket privat regi. Som regel finner man løsninger der det offentlige er leverandør, enten selv å produsere eller ved konkurranseutsetting av produksjonen, eller der det offentlige subsidierer privat produksjon.

Kollektive goder er et eksempel på markedssvikt.

| * v
* d
* r
Typer av goder |
| --- |
| Kollektivt gode  **·** Privat gode  **·** Fellesgode **·** Fellesressurs  **·** Klubbgode |
| (Ikke-)rivaliserende gode  **·** (Ikke-)ekskluderbart gode |
| Komplementært gode  **·** Substitutt  **·** Uavhengig gode |
| Alminnelig gode  **·** Giffen-gode  **·** Veblen-gode |
| Normalt gode  **·** Mindreverdig gode  **·** Luksusgode |
| Konsumgode  **·** Varig gode |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Stanford Encyclopedia of Philosophy **·** LCCN **·** NKC
 |
**Hilda Smith** (født 30. september i 1909 i Manchester, død januar 1995 i Manchester) var en britisk turner som deltok i de olympiske leker 1928 i Amsterdam.

Smith vant en olympisk bronsemedalje i turn under sommer-OL 1928 i Amsterdam. Hun var med på det britiske laget som kom på tredjeplass i lagkonkurransen i mangekamp for damer bak Nederland og Italia. Det var første gangen turn for damer sto på det olympiske programmet. Lagkonkurransen i mangekamp for damer ble avviklet 8. og 9. august 1928. Det var tolv turnere på hvert lag.

OL-medaljer
-----------

* Bronse 1928 Nederlands flagg Amsterdam - Bronse i turn, mangekamp lag damer Storbritannias flagg Storbritannia

Referanser
----------

1. ↑  van Rossem, G. (1928). *The ninth olympiad Amsterdam 1928 Official report*. Amsterdam: The Netherlands olympic comitee. s. 670.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Hilda Smith – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Hilda Smith – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata
**NUUG** (Norwegian Unix User Group) er en ikke-kommersiell forening som arbeider for utbredelse av UNIX-liknende systemer, fri programvare og åpne standarder i Norge. Foreningen ble stiftet 7. juni 1984. NUUG er tilknyttet USENIX som en nasjonal gruppe. Det er per januar 2020 212 medlemmer, hvorav ca. 116 er medlem under bedrift. NUUG har månedlige medlemsmøter som tas opp på video og streames på Internett.

Historie
--------

NUUG var opprinnelig en norsk nasjonal gruppe innen European Unix Users Group (EUUG), senere EurOpen (en). NUUG etablerte selskapet EUnet (en) Norge AS i 1993 og var en av de første som tilbød Internett kommersielt i Norge. Foreningen solgte seg ut i 1998 og plasserte pengene i en nyopprettet stiftelse, NUUG Foundation.

### Ledere

NUUG har siden stiftelsen i 1984 hatt følgende ledere:

* 2020–i dag: Peter N. M. Hansteen
* 2018–2020: Martin Langsjøen
* 2013–2018: Hans-Petter Fjeld
* 2003–2013: Petter Reinholdtsen
* 1996–2003: Vidar Bakke
* 1993–1996: Andreas Hope
* 1991–1993: Arne Asplem
* 1990–1991: Steinar Overbeck Cook
* 1988–1990: Tom Rojahn
* 1984–1988: Bjørn Myhrhaug

NUUG og HiOs pris for fremmelse av fri programvare
--------------------------------------------------

Prisen er et samarbeid mellom NUUG og Høgskolen i Oslo med finansiering i fra NUUG Foundation. Ble først delt ut i 2002 og går til en person eller en gruppe i Norge som har bidratt til utviklingen av, eller fremmet bruk av Linux, \*BSD eller andre UNIX-lignende operativsystemer, åpen kildekode, fri programvare og åpne standarder.

### Tidligere vinnere

* 2012: Fornyings- administrasjons og kirkedepartementet
* 2009: Øyvind Kolås
* 2008: Elektronisk Forpost Norge (EFN), for deres arbeid med åpne standarder.
* 2007: Linpro AS
* 2006: Stiftelsen åpne kontorprogram på norsk
* 2005: eZ Systems for publiseringssystemet eZ publish CMS
* 2004: Snøfrid Kleppe, Astri Kleppe og Conrad Newton for Snøfrix
* 2003: Trolltech AS, for produktet Qt
* 2002: Skolelinuxprosjektet

Prisen for årets fri programvare-kommune
----------------------------------------

Prisen gis til en kommune eller fylkeskommune i Norge som har, bruker og utvikler fri programvare med stor delingsverdi for andre. Prisen er et samarbeid mellom NUUG, NUUG foundation, Friprogsenteret og Høgskolen i Oslo. Den ble delt ut for første gang i 2009.

### 2009

Kongsberg kommune vant prisen for sitt omfattende arbeid med fri programvare. Juryen bestod av Knut Helland (leder), Geir Graf, Bjørn Venn, Line Richardsen og Christer Gundersen (sekretær).

Se også
-------

* Linux User Group
* FiksGataMi

Referanser
----------

1. ↑  «NUUG: Generell informasjon». Besøkt 29. januar 2020.
2. ↑  Aslak Borgersrud (24. april 2012). «Staten hylles av friprog-folket». Computerworld Norge. Besøkt 29. januar 2020.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (no) Mate-URL Rediger på Wikidata
* (no) NUUG på Facebook Rediger på Wikidata

* (no) NUUG på YouTube Rediger på Wikidata
* (no) NUUG på frikanalen
* (no) Prisen for fremme av fri programvare i Norge Arkivert 14. oktober 2009 hos Wayback Machine.
153 Hilda er en typisk Hilda-asteroide med sitt aphelium alternerende mellom Jupiters lagrange-punkter.
**Hilda-asteroidene** er en kategori av asteroider i det ytre asteroidebeltet. De kjennetegnes ved deres baneelement. Deres middelavstand til Solen er mellom 3,7 AU og 4,2 AU. De har en eksentrisitet på mindre enn 0,07 og en inklinasjon på mindre enn 20°. De har ingen felles opphav eller felles geologi, men de kjennetegnes av at de har en 2:3 middelbaneresonans med Jupiter. Den første oppdagede asteroiden av denne typen var 153 Hilda, og kategorien har fått sitt navn etter denne.

Omløpsbane
----------

Baneresonansen med Jupiter får den konsekvensen at Hilda-asteroiden aldri fanges av gasskjempen Jupiters gravitasjon. Dette til tross for at asteroidenes aphelium ligger nær Jupiters omløpsbane.

På grunn av at asteroidene gjør tre runder rundt Solen på samme tid som Jupiter gjør to, kommer Hilda-asteroidene til å være i nærheten av Jupiters lagrange-punkter L3, L4 og L5 hver gang de når sit aphelium. Og hver gang de er nærmest Jupiter så er de nær sitt perihelium, og derfor relativt langt fra Jupiters gravitasjon.

Det finnes 1 197 Hilda-asteroider (2008), men det finnes en enda større gruppe asteroider med nærliggende baneelement.

Referanser
----------

1. ↑  Brož, M.; Vokrouhlický, D. (2008). «Asteroid families in the first-order resonances with Jupiter». *Monthly Notices of the Royal Astronomical Society* **(engelsk)** (2 utg.). s. 715–732. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)

Portal: Astronomi

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Gregorian** er et tysk band, frontet av Frank Peterson. Gregorian spiller gregoriansk-inspirerte versjoner av kjente pop- og rockesanger.
Gregorian må ikke sammenlignes med den originale gregorianske musikkategorien, da Gregorians blir akkompagnert med instrumenter, og ikke synger enstemt.

Originalt var Gregorian sett mer på som en popgruppe i likhet med Enigma. Som popgruppe spilte de i 1991 inn albumet Sadisfaction. Frontvokalen på denne plata var Birgit Freud og Susana Espella, som også var Persons kone på dette tidspunktet. Susana Espella og Birgit Freud er mest kjent for bandet The Sisters og Oz. Sadisfaction var det eneste popalbumet Gregorian produserte.

I 1998 tok Peterson med flere og re-lanserte Gregorian til det vi kjenner de som i dag. Kriteriene var at alle sangene skulle skrives om til en sjutonesskala. Når sangene var omskrevne ble det hyret inn tolv vokalister med bakgrunn i kor.

Albumene blir spilt inn i kirker med dempet belysning og stearinlys. Dette gjøres for å få en mer ekte lys (og ikke en slik kald teknologisk) klang, ifølge Peterson selv.

Prosjektet skulle vise seg å bli vellykket, og gruppa har derfor produsert flere album i samme sjanger. Alle med navn *Masters of Chant*. Utgivelsen *The Dark Side* fra 2004, viser en litt mørkere side av Gregorian, og har flere litt dystre innspillinger.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Gregorian (band) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Gregorian på Apple Music Rediger på Wikidata

* (en) Gregorian på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Gregorian på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Gregorian på Spotify Rediger på Wikidata

* (en) Gregorian på Songkick Rediger på Wikidata

* (en) Gregorian på Last.fm Rediger på Wikidata

* (en) Gregorian på AllMusic Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |
**Gregor Klančnik** (født 7. november 1913 i Mojstrana, død 30. mars 1995 i Prevalje) var en slovensk forretningsmann, fjellklatrer, skiløper og turner.

Han tok eksamen ved den økonomiske høyskolen i Beograd i 1947, og hadde fra 1936 til 1979 lederstillinger i den metallurgiske industrien. Blant annet var han generaldirektør i *De forente slovenske stålverkene*.

Han var også aktiv som klatrer, skihopper, kombinertløper og langrennsløper, og ble i 1938 nasjonal mester i kombinert. I februar 1934 ble han nummer 3 i det nasjonale mesterskapet i skihopping, som var åpningsrennet i den nye kjempebakken i Planica. Han var i mange år leder for Ljubljana-Matica fjellsport- og klatreklubb, som moderniserte fjellhyttene på Kredarica (1980–1984) og ved Triglav-sjøene (1985–1988).

Gregor Klančnik var æresmedlem av den slovenske ingeniørforeningen og æresborger av Ravne na Koroškem. Han ble i 1968 tildelt Bloudek-prisen, Slovenias høyeste utmerkelse for prestasjoner innen idrett.

Referanser
----------

1. 1 2   www.obrazislovenskihpokrajin.si[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* Slovenski planinski muzej: Gregor Klančnik (slovensk, besøkt 5. juni 2011)
* Planica 1934-2011: All international competitions, all podium winners and competitors with the longest ski jumps and flights
* Bloudek-prisen 1965-2004 Arkivert 18. januar 2015 hos Wayback Machine. (slovensk, s. 28)

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** ISNI
 |