recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Monumentet for folkets helter
**Monumentet for folkets helter** (kinesisk: 人民英雄纪念碑, pinyin: *Rénmín Yīngxíong Jĭnìanbēi*) er et stort monument på Den himmelske freds plass sentralt i Kinas hovedstad Beijing. Den 36 meter høye obelisken ble ferdig i mai 1958 og er utført av rundt 17 000 steinblokker av granitt eller marmor fra Qingdao og fra fjellene i distriktet Fangshan noe vest for Beijing. Minnesmerket veier over 10 000 tonn. Med plattingen rundt dekker monumentanlegget et areal på 3 000 kvadratmeter.

Monumentet for folkets helter, med Folkets store hall i bakgrunnen, vest for Den himmelske freds plass.
Monumentet ble tegnet og reist av den kinesiske arkitekt Liang Sicheng, med noen elementer tegnet av hans hustru Lin Huiyin. Byggingen begynte i august 1952.

Relieffene i de åtte panelene på fundamentet gjengir scener fra det det kinesiske kommunistparti anser som særlig viktige revolusjonære begivenheter i landets historie. Serien begynner med et relieff som viser ødeleggelsen av opiumet i Humen i 1839 ved mandarinen Lin Zexiu. De øvrige relieffene viser i rekkefølge Jintianoppstanden i 1851 – ved begynnelsen av Taipingopprøret, Wuchangopprøret ved begynnelsen av 1911-revolusjonen, Fjerde mai-bevegelsen av 1919, 30. mai-bevegelsen av 1925, Nanchangoppstanden i 1927, motstandsbevegelsen under den annen japansk-kinesiske krig (1931–1945), og kryssingen av Yangtsefloden i 1949.

Det er også gjenskapt kalligrafi fra Mao Zedong og Zhou Enlai nedover monumentets for- og baksider. 

På forsiden står det i Maos håndskrift: *Evig ære til folkets helter!*. 

Innskriften på baksiden, forfattet av Mao i 1949, er i Zhou Enlais håndskrift, og er betydelig lengre: *Evig ære til de folkets helter som gav sine liv under folkets frigjøringskrig og folkets revolusjon under de siste tre år! Evig ære til de folkets helter som gav sine liv under folkets frigjøringskrig og folkets revolusjon under de siste tretti år! Evig ære til de folkets helter som siden 1840 gav sine liv i de mange kamper mot indre og utenlandske fiender og for nasjonal selvstendighet og folkets beste!*

Våren 1976 ble monumentet fokuspunkt for de demonstrasjoner som er gått inn i historien som Tiananmenhendelsen, da tusener forsamlet seg på plassen for å sørge over Zhou Enlai. Hendelsen ble tolket som en protest mot den politiske ledergruppen som skulle bli kalt «Firerbanden».

Eksterne lenker
---------------

* (en) Monument to the People's Heroes – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Monument to the Heroes of the People (engl.)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Giacomo Simoneta**  (født 1475 i Milano, død 1. november 1539 i Roma) var en av den katolske kirkes kardinaler, og var tilknyttet Den romerske kurie.

Han var biskop av Pesaro 1528–1535, og deretter av Perugia 1535–1538 og av 1536–1537 (fratrådte til fordel for sin nevø Ludovico Simoneta) og deretter Sutri og Nepi 1538–1539.

Pave Klemens VII overdro til ham den oppgave han opprinnelig hadde gitt til Paolo Capizzuchi (som ikke lenger var i Roma) om å granske kong Henrik VIII av Englands ekteskapssak. Simoneta kom til den konklusjon at ekteskapet ikke kunne erklæres ugyldig.[]

Han ble utnevnt til kardinal i mars 1535 av pave Paul III under hans andre konsistorium. Han var en ivrig forkjemper for kirkelig reform, og satt i 1535 en kommisjon for dette formål (de øvrige medlemmer var kardinalene Giovanni Piccolomini, Lorenzo Campeggio, Girolamo Ghinucci, Gasparo Contarini, Alessandro Cesarini og Rodolfo Pio de Carpi). Deretter satt han i en kardinalskommisjon som i 1538 arbeidet konkret med planer om et reformkonsil (de øvrige medlemmene var Giovanni Domenico de Cupis, Lorenzo Campeggio, Girolamo Ghinucci, Gasparo Contarini, Gian Pietro Carafa, Giacomo Sadoleto, Alessandro Cesarini og Reginald Pole).

Han meglet mellom Firenze og Siena i disputten om kontrollen over Montepulciano, og lyktes i å la dem enes om en løsning.[]

Han var onkel til kardinal Ludovico Simoneta (kreert 1561).

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5 6 7   Dizionario Biografico degli Italiani, www.treccani.it[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   NUKAT, NUKAT autoritetspost n2009135492[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   opac.vatlib.it, VcBA-ID 495/258260[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Catholic-Hierarchy **·** VIAF **·** GND **·** ISNI **·** SUDOC **·** ICCU
 |
Kart over Montérégie.
Montérégies beliggenhet i Québec.
**Montérégie** er en av 16 administrative regioner i provinsen Québec i Canada. Provinsen befinner seg på sørsida av elva Fleuve Saint-Laurent, tvers overfor byen Montréal. Navnet kommer av *Collines montérégiennes*, Montérégie-åsene, som ligger innenfor regiongrensa. I tillegg til Saint-Laurent finnes det flere elver, slik som Richelieu-elva, Yamaska-elva og L'Acadie-elva. Innenfor regiongrensa finnes det 176 kommuner, ordnet i 14 såkalte MRC'er, eller storkommuner. Regionen hadde 1 507 070 innbyggere ved folketellingen i 2016.

En stor del av befolkningen bor like inntil Montréal, hvor de bor i forsteder og pendler inn til storbyen. Byen Longeuil kan til og med nås med t-bane fra Montréal. Det øvrige området er preget av jordbruk. Reiselivet spiller en stor rolle, særlig basert på korttidsopphold fra storbyen.

Befolkning
----------

Befolkningen er i det store og hele *québecois*, franskkanadisk. De engelsktalende utgjør 8%, mens det også finnes små samfunn av mohawk-folk. De holder til i egne *municipalités autochtones*, urfolkskommuner (man unngår ordet *réserve*, reservat). Kommunen **Kahnawake** ligger i forstadsbeltet til Montréal, mens **Akwesasne** ligger inntil den amerikanske grensen, hvor den grenser til mohawk-territorier i USA. Sameksistensen mellom det fransk- og engelsktalende flertallet og de små urfolkssamfunnene går ikke helt smertefritt, særlig er irritasjonen gjensidig mellom befolkningen i den lille mohawk-enklaven Kahnawake og forstadbeboerne rundt.

Demografi
---------

* Befolkning : 1371731 (2005)
* Areal : 11111 km²
* Befolkningstetthet : 121,7 hab./km²
* Fødselshyppighet : 9,7 % (2004)
* Dødelighet i befolkningen : 6,6 % (2003)
* Andel fransktalende: 87,5 %
* Andel engelsktalende: 8,0 %
* Gjennomsnittslønn per husholdning i CAD: 55 458 $

*Kilde : Institut de la statistique du Québec*

Referanser
----------

1. ↑  «Collines Montérégiennes». *Commission de toponymie du Québec* **(fransk)**. Besøkt 14. august 2020.
2. ↑  «Census Profile, 2016 Census: Montérégie [Economic region], Quebec and Quebec [Province]». *Statistics Canada* **(engelsk)**. Besøkt 14. august 2020.

Eksterne lenker
---------------

* (fr) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Montérégie – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
**Omura Sumitada** (født 1533, død 1587) var den første japanske føydalherre (*daimyo*) som konverterte til kristendommen. Han mottok katolsk dåp i 1563 og tok døpenavnet *Bartolomeu*. Siden 1551 hadde han vært Omura-familiens overhode og dermed herre over den daværende provins Hizen (nå Nagasaki) på Kyushu. 

Den var en av Sumitadas vasaller, Nagasaki Sumikage, som åpnet døren for portugisisk handel og misjon i Nagasaki-området. Sumitada styrket sin stilling ved å inngå avtaler med jesuittmisjonærene og de portugisiske handelsfolkene som seilte på Japan. I 1562 gav han jesuittene konsesjoner i sin havn Yokoseura; til gjengjeld valgte portugiserne å la det årlige handelsskipet fra hjemlandet seile til den havnen. 

I mai 1563 lot Omura og 24 av hans vasaller (deriblant Sumikage) seg døpe i Yokoseura, som året før var blitt anløpt av portugisernes årlige handelsskip. Etter sin dåp vendte Sumikage tilbake til Nagasaki. Omura Sumitadas dåp innebar at alle som bodde i hans domener måtte konvertere til kristendommen. 

Men allerede senere samme år etter ble Yokoseura ødelagt. Portugiserhandelen konsentrerte seg da om havnene Fukuda og Nagasaki. 

Den 9. juni 1580 avstod Sumitada «for all fremtid» Nagasaki til jesuittene. Dette var noe han hadde avtalt med jesuittenes stedlige leder Alessandro Valignano, og hensikten var å forebygge at den nå katolske byen Nagasaki senere skulle falle under en ikke-katolsk *daimyo* hvis makt var sterkt tiltakende på Kyushu. Slik gikk det til at byen i en kort periode var en jesuittisk koloni der denne presteordenen hadde kontroll med administrative og militære anliggender. 

Men denne ordningen ble irrelevant allerede i 1584 ga Shimazu-familien grep kontrollen, og i 1587, samme år som Sumitada døde, ble avtalen annullert av Toyotomi Hideyoshi nedkjempet Shimazu-familien.

Referanser
----------

1. ↑   Gemeinsame Normdatei, GND-ID 105282613X, besøkt 17. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Faceted Application of Subject Terminology, oppført som Sumitada Ōmura, FAST-ID 106801, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Omura Sumitada (1533 – 87) From Kodansha's Encyclopedia of Japan

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Prabook **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** NDL
 |
**Santa Catalina Island**, ofte bare kalt **Catalina Island** eller bare **Catalina**, er en stillehavsøy på utsiden av kysten av California. Øya er 35 km lang og 13 km bred på det bredeste. Øyen er lokalisert 35 km sørvest for Los Angeles. Det høyeste punktet på øya er Mount Orizaba med 649 meters høyde over havet. Catalina er en av de åtte Kanaløyene og er en del av fylket Los Angeles County. 

Øya har ca 4000 bosatte innbyggere. Avalon, den største byen, har 80% av disse, 3 728 innbyggere. Den nest største byen er Two Harbors, den eneste byen på den nordlige delen av øya, som har 298 fastboende. Resten er bosatt i små-bygder som Rancho Escondido, Middle Ranch eller spredt rundt på øya. Befolkningstettheten er 19.03 /km². 

De første som bosatte seg på øya var tongvaindianerne rundt år 7000 f.Kr. Disse hadde sitt eget språk, tongvansk, og drev handel med fastlandet. 

Stranda i Avalon.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Santa Catalina Island, California – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** ISNI **·** SUDOC **·** GeoNames
 |
**Fauske bygdetun** er et kulturhistorisk museum i Fauske i Nordland; det er siden 2002 en del av det konsoliderte Nordlandsmuseet.

Det består av en samling bygninger og gjenstander. Det 200 år gamle Leivsethuset, Knurvikhuset, låve, stabbur og eldhus danner et tun som ligger i skjermede omgivelser i Radioskogen. I fjæra har tunet båthus, sjøhus og naust. Gjenstandssamlingen består av landbruk og fiskeredskaper, husflid og annet husgeråd. 

Den eldste delen av museets samlinger inneholder flere av de eldste telegraf- og telefonapparatene som finnes, bl.a. en L.M. Ericsson & Co fra 1880. Museet har også en stor samling tekstiler fra perioden 1800–1930. 

På museumsområdet har kunstneren Per Barclay brukt fauskemarmoren i utformingen av «Uten tittel», som er Fauskes del av Skulpturlandskap Nordland; verket forandrer seg med flo og fjære.

I forbindelse med tusenårsskiftet ble museet valgt til Fauskes tusenårssted.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
**Faure Chomón Mediavilla** (født 15. januar 1929 i Havanna i Cuba, død 5. desember 2019) var en kubansk opprører, politiker og diplomat.

Han ble leder av Det revolusjonære direktorat (*El Directorio Revolucionario*) på Cuba etter at organisasjonens første leder, José Antonio Echeverría ble drept av Fulgencio Batistas politi 13. mars 1957. 

I februar 1958 ankom han og en del andre opprørere sjøveien fra Mexico til Escambray-fjellene i regionen Sancti Spíritus der de bygde opp en gerilja i kampen mot Batista. I august 1958 møttes han og Che Guevara til forhandlinger og Chomóns styrker sluttet seg til Guevaras tropper og deltok også i erobringen av Santa Clara i desember 1958. 

Etter revolusjonen i 1959 hadde Chomón en rekke verv i hæren, regjering og statsapparat. Han var Cubas ambassadør til Sovjetunionen og medlem av sentralkomitéen i Cubas kommunistiske parti (*Partido Comunista de Cuba*).

Referanser
----------

1. ↑   «https://diariodecuba.com/cuba/1575636300\_7438.html», tittel for videre verk diariodecuba.com, utgitt 6. desember 2019, besøkt 3. januar 2020[Hentet fra Wikidata]

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** SUDOC **·** Munzinger (iba)
 |
**OSM Aviation AS** er et norsk bemanningsselskap som leverer tjenester til luftfartssektoren - og er det første selskapet som tilbyr 'Total Crew Management' - et komplett spekter av ledelse og rekrutteringstjenester for luftfartsindustrien. På kundelisten finner man blant annet Norwegian, Flyr, Finnair, TuiFly og Turkish Airlines.

OSM Aviation ble grunnlagt i 2013 og vokste ut av OSM Group - en global leverandør av tjenester innen forvaltning av skip og mannskap.

OSM Aviation kjøpte i 2017, 51% av flyskolen  i Sverige og starter en helt ny flyskole på norsk jord med samme ekspertise. Den nye flyskolen skal åpnes på den private flyplassen Gullknapp like ved Arendal i Aust-Agder.

Selskapet ledes av Espen Høiby.

Referanser
----------

1. ↑  «OSM Aviation rekrutterer piloter for Flyr». *e24.no*. Besøkt 11. april 2021.
2. ↑  Scandinavian Aviation Academy
3. ↑  NTB. «Norwegian starter egen flyskole - hegnar.no» **(norsk)**. Besøkt 6. november 2017.
4. ↑  Vil kapre flybemanningen
5. ↑  Her er kronprinsesse-broren som Norwegian-pilotene frykter

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Brønnøysundregistrene
 |
**Pentameter** (av gresk *pente*, fem og *metron*, mål) er et versemål med fem verseføtter i hver verselinje.

I antikk litteratur er pentametret et vers bestående av to like halvdeler, hver på to og en halv daktyl, altså – v v – v v – | – v v – v v -.

I første halvdel av verset kan to korte stavelser erstattes av en lang, men det tillates ikke i siste halvdel.

Et par eksempler:

* et caput impositis pressit Amor pedibus (Properts)
* Werd ich auch halb nur gelehrt, bin ich doch doppelt beglückt. (Goethe)

Det antikke pentametret brukes aldri alene, men alternerer alltid med heksametret i det såkalte *elegiske distikon*, som er versemålet for elegier og epigrammer.

I nyere tid brukes ordet stundom også om andre versemål med fem verseføtter, for eksempel omtales av og til blankverset som «jambisk pentameter».

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GND
 |
**Kommúnistaflokkur Íslands** (*Islands kommunistiske parti*) var et politisk parti på Island mellom 1930 og 1938.

Historie
--------

Tidlig på 1920-tallet kom en gruppe militante medlemmer av det islandske sosialdemokratiske partiet Alþýðuflokkurinn i kontakt med den internasjonale kommunistiske bevegelsen. Gruppen begynte som en radikal gruppe innenfor partiet som ble kalt for Félag ungra kommúnista (*Ungkommunistene*) i november 1922. Gruppen utviklet seg til Jafnaðarmannafélagið Sparta (*Den sosialdemokratiske bevegelsen Sparta*) i 1926, men i 1928 forlot gruppen partiet helt og etablerte sitt eget, blant annet etter forslag fra Komintern.

Islands kommunistiske parti ble etablert i november 1930 og ble Kominternmedlem. Partiet gav ut avisa Verkalýðsblaðið.

I 1938 gikk en annen utbrytergruppe fra sosialdemokratene og kommunistpartiet sammen i Sameiningarflokkur alþýðu - Sósíalistaflokkurinn. Det nye partiet stod utenfor Komintern, men kommunistene domierte det nye partiet og det var stort sett som partiets forgjenger.

4. april 1956 etablerte Sosialistpartiet sammen med en utbrytergruppe fra det sosialdemokratiske partiet den nye Alþýðubandalagið (*Folkealliansen*), med Hannibal Valdimarsson som første leder. Alliansen ble etablert som politisk parti i 1968.

Valgresultat
------------

| Alltingsvalg |
| --- |
| Valgår | Oppslutning | Plasser |
| 1931 | 3,0 | 0 |
| 1933 | 7,5 | 0 |
| 1934 | 6,0 | 0 |
| 1937 | 8,5 | 3 |

Se også
-------

* Politiske partier på Island

Referanser
----------

1. ↑  «Kommúnistaflokkur Íslands». Alþingi. Besøkt 24. januar 2018.
2. ↑  «Island - politiske partier». Den store danske. Besøkt 24. januar 2018.

  

Portal: Island

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND
 |
**Johan Lauritz Bidenkap** (født 6. november 1828 i Drammen i Buskerud, død 20. oktober 1892 i Kristiania) var en norsk lege.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Johan Lauritz Bidenkaps foreldre var undertollbetjent Johan Jacob Bidenkap (1787–1864) og Bolette Vilhelmine Schive (død 1858). Han tok examen artium 1847 og ble cand.med. i 1853. Bidenkap var student under Carl Wilhelm Boeck og til å begynne med tilhenger av dennes «syfilisasjonslære». Kunstnerisk begavet laget Bidenkap illustrasjonene til en del av Boecks vitenskapelige arbeider.

### Karriere

Han kartla mellom 1857 og 1859 utbredelsen av lepra på Vestlandet og mottok H.K.H. Kronprinsens gullmedalje 1863 for å ha påvist årsakene til syfilis. Han ble lærer for hudsykdommer i 1866. 

Johan Lauritz Bidenkap giftet seg 9. mai 1866 med skuespiller Elisabeth Jensine («Elisa») Berg (1837–1885), datter av hospitalforstander Gabriel Berg og Andrea Bjønne.

Bidenkap arbeidet senere som overlege ved hudavdelingen på Rikshospitalet i Christiania 1868-88, og ble konstituert stadsfysikus fra 1867 og utnevnt fra 1869. Svært mye av det offentlige helsearbeidet i siste del av 1800-tallet dreide seg om smittsomme sykdommer, noe som var et særlig problem i de voksende byene. I 1860-årene var smitteforholdene ved viktige sykdommer, f.eks. ved kolera, ennå ikke tilstrekkelig klarlagt. Da Bidenkap tok over som leder av hovedstadens helsearbeid som stadsfysikus i 1867, var man midt oppe i en bitter faglig diskusjon om grunnlaget for hvilke bekjempelsesprinsipper som var de beste. Dette var problematisk, idet myndighetenes programmer for hygieniske tiltak uansett måtte gjennomføres med relativt hård hånd, skulle man lykkes. Og sunnhetskommisjonene hadde ganske vide fullmakter til å iverksette inngripende tiltak med hjemmel i sunnhetsloven av 1860.

Bidenkaps gate på Meyerløkka i Oslo ble oppkalt etter Bidenkap.

Verv og utmerkelser
-------------------

* H.K.H. Kronprinsens gullmedalje 1863
* Christiania Arbeidersamfund formann 1871–75
* Det Norske Studentersamfund formann 1877

Referanser
----------

1. ↑   Store norske leksikon, Store norske leksikon-ID Johan\_Lauritz\_Bidenkap[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   CERL Thesaurus, oppført som Johan L. Bidenkap, CERL-ID cnp01229672, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Norsk biografisk leksikon, nbl.snl.no[Hentet fra Wikidata]
4. ↑  (no) Johan Lauritz Bidenkap i Store norske leksikon

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Drammen byleksikon **·** VIAF **·** GND **·** ISNI **·** SUDOC
 |
**Kildeoppføring** eller et **kildesystem for én oppføring** er et begrep i dataforvaltning som brukes for å beskrive den autoritative datakilden for en gitt dataelement (en oppføring). I informasjonssystemer lagres oversikter over slike avbildinger vanligvis i et datasystem som kjører et databasehåndteringssystem. I datahvelvmodellering er det kjent som *record source*.

Bakgrunn
--------

Behovet for å identifisere opprinnelsen til en oppføring kan bli akutt i organisasjoner der ledelses- og informasjonsssystemer har blitt bygget ved å ha kombinert utdata fra flere kildesystemer, manipulert disse dataene og deretter presentert beregnede resultater for et nytt forretnings-brukstilfelle.

I disse tilfellene kan flere informasjonssystemer være uenige om den samme informasjonen. Disse uenighetene kan stamme fra semantiske forskjeller (ulik presentasjon), meningsforskjeller (ulike fakta), bruk av forskjellige kilder, forskjeller i tidspunktet for uttrekk, transformasjon og lasting (ETL) som lager dataene de rapporterer mot, eller muligens ganske enkelt at et resultat er feil.

Løsning
-------

Integriteten og gyldigheten av en datamengde er åpen for tolkning når det ikke er en sporbar kobling til en god kilde, og listing av kildesystemet for oppføringen er en løsning på dette. Når integriteten til dataene er avgjørende, gitt at det er avtalt et kildesystem for oppføringen, må dataelementet enten kobles til eller hentes direkte fra det. I andre tilfeller skal proveniens og estimert datakvalitet dokumenteres.

Tilnærmingen med å bruke oppgi kildesystemer for oppføringer passer godt i miljøer hvor det både:

* Det er en enkelt myndighet for alle datakonsumenter, og
* Alle forbrukere har lignende behov

Avveininger
-----------

I diversifiserte miljøer må man i stedet støtte tilstedeværelsen av flere meninger. Forbrukerne kan akseptere ulike autoriteter eller kan vurdere fra sak til sak hva som utgjør den autoritative kilden. Forskere kan for eksempel foretrekke nøye kvalitetssikrede data, mens taktiske militære systemer kan kreve den nyeste troverdige rapporten.

Se også
-------

* Enkelt sannhetskilde, praksis med å bruke én kilde for et bestemt dataelement
* Gylden oppføring, den gyldige versjonen av et dataelement
* Grunndataforvaltning, håndtering av grunndata

Referanser
----------

1. ↑  «Data Vault Satellite - an overview | ScienceDirect Topics». *www.sciencedirect.com*. Besøkt 4. juli 2023.
Panama med Albrook-basenAlbrook Air Force BaseAlbrook AFSPanama med Albrook-basen
**Albrook Air Force Base** var en av USAs flyvåpens to større flystasjoner i den USA-styrte Kanalsonen i Panama. (Den andre var Howard Air Force Base.) Stasjonen lå øst for Panamakanalen, rett sør for Fort Clayton og nord for Balboa.

Basen ble besluttet anlagt i 1928 og stod ferdig i 1932. Den het først *Albrook Army Airfield*. Fra 1939 til 1942 ble basen kraftig utvidet, og etter det japanske angrepet på Pearl Harbor økte bemanningen betraktelig. 

Den oppgraderte basen fikk navnet *Albrook Air Force Base* 26. mars 1948. I 1975 skiftet navnet igjen, nå til *Albrook Air Force Station*, idet mye av aktiviteten ble overført til Howard-basen.

1. oktober 1979 ble flystripa og en del av bygningsmassen overført til Panama.

Under USAs invasjon av landet i 1989 ble basen benyttet. 

30. september 1997 ble Kanalsonen overdratt til Panama. USA avviklet da all sin aktivitet på Albrook, og basen ble omgjort til sivil flyplass for Panama by (Aeropuerto Internacional de Albrook «Marcos A. Gelabert»).

Kilder
------

* William H. Ormsbee jr: Albrook Air Force Base /Albrook Air Force Station history – nettsider med omfattende beskrivelse av bygningsmasse og historikk, oversikt over hva som ble overdratt til Panama og et stort bildemateriale, både historisk og fra i dag; besøkt 1. februar 2011.
Nettverket av geoparker i verden, per 2014.
**Globale nettverk av geoparker** (engelsk: *Global Geoparks Network* (GGN) eller *Global Network of National Geoparks*) er nettverk av geoparker, støttet av UNESCO, som ble etablert i 1998. Nettverket søker å fremme og bevare Jordens geologiske arv, foruten også å oppmuntre bærekraftig forskning og utvikling i de gjeldende samfunn.

Globalt nettverk av geoparker ble først etablert i 1998, og reetablert i november 2015. Medlemskap er dannet av nasjonale geologiske parker, eller geoparker, det vil si lokale områder som fokuserer på beskyttelse av geologiske egenskaper og kulturarv. En geopark er et avgrenset geografisk område som viser en viktig del av Jordens geologi. De utvalgte geoparkene framhever seg med et geologisk mangfold som er enestående. Hensikten med geoparkene er å formidle kunnskap til lokalbefolkning og besøkende om geologiens betydning for landskap, biologisk mangfold, landbruk, bosetning, industriutvikling, samferdsel og kultur.

De første medlemmer ble annonsert på den første internasjonale konferanse om geoparker i 2004. Ved 2015 hadde 120 geoparker fra 33 land offisielt blitt en del av nettverket. Det er medlemmer i 5 av 7 kontinenter, men ingen på Antarktika eller Australasia. Det er per 2015 ingen globale geoparker i USA eller Russland, foruten heller ikke i Sør-Asia, Sentral-Amerika og de fleste deler av Afrika (unntatt Marokko og Kanariøyene), og Midtøsten (unntatt Tyrkia). Kina er det land med størst antall geoparker.

Se også
-------

* Europeisk nettverk av geoparker

Referanser
----------

1. ↑  UNESCO Division of Ecological and Earth Sciences, UNESCO
2. ↑  «Global Geoparks Network» (PDF), *UNESCO*
3. ↑  «Application Guidelines and Self-Evaluation form for Membership in the Global Geoparks Network» (PDF), *UNESCO*
4. ↑  «Global Geoparks become UNESCO Sites», *Global Geoparks Network*
5. ↑  «Distribution of GGN Members», *Global Geoparks Network*

Eksterne lenker
---------------

(en) Geoparks – kategori av bilder, video eller lyd på Commons


* UNESCOs liste over globale geoparker
* International Union of Geological Sciences
* International Union of Geological Sciences

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN
 |
Værangfjorden sett fra fergen. Imot kommer fergen MF «Fykan» og mot horisonten sees Rødøya.
**Værangfjorden**, eller **Værangen**, er en fjord i Rødøy kommune i Nordland. Fjorden strekker seg 15 kilometer nordøstover til pollen Kista i bunnen av fjorden. Fjorden krysses av polarsirkelen.

Fjorden har innløp mellom Telnes i øst og øya Renga i vest. På østsiden av fjorden, ovenfor Telnes, ligger Telnestinden på 973 moh. Fjorden går først nordover, men svinger etterhvert nordøstover og østover forbi Klubben. I denne indre delen av fjorden ligger Jektvika på sørsiden av fjorden. Grenda Værang, som fjorden er oppkalt etter, ligger på nordsiden. Innerst i fjorden ligger pollen Kista som har et smalt innløp via Kistastraumen. Dette sundet blir krysset av fylkesvei 17, som går langs den sørlige delen av fjorden. Fv440 går på nordsiden av fjorden.

Referanser
----------

1. ↑  «Værangfjorden». *Faktaark*. Statens kartverk. Besøkt 25. februar 2017.
2. ↑  Værangfjorden på Norgeskart.no fra Statens kartverk.
**Global Investment International Corp.**, forkortet **Gii Corp.**, var et pyramidespill av typen Ponzi-svindel etablert i 2001 av Richard Scharfenberg og Karsten Neil Poulsen. Selskapet var registrert i Panama.

Gii Corp. markedsførte flere forskjellige produkter, herunder konseptene Gii Legal Services og Gii Entertainment. Medlemmene fikk også tilbud om å kjøpe aksjer i selskapet gjennom intern børs. Gjennom konseptet PCC (Project Child Care) hevdet også selskapet å hjelpe fattige barn i utviklingsland.

I Norge ble konseptet frontet av Rune Evensen og Jostein Landa. Førstnevnte har vært involvert i en rekke andre pyramidespill på 2000-tallet.

Nye medlemmer ble lokket med stor avkastning på sine investeringer som skulle forrente seg blant annet ved hjelp av eiendomshandel i Øst-Europa. Dette viste seg å ikke stemme, og bakmennene lurte unna det aller meste av pengene. I løpet av 2006 kollapset konseptet etter at mange investorer begynte å ane uråd og ønsket å trekke sine investeringer ut av selskapet. Mange tapte da millionbeløp på svindelen.

Mange av medlemmene i Gii Corp ble lokket over i Alston Price, et selskap drevet etter samme prinsipp med de samme bakmennene.

Referanser
----------

1. ↑  Pyramidetopper svindlet til seg flere hundre millioner Stavanger Aftenblad
2. ↑  Gii Corp. Arkivert versjon fra 12.03.2005
3. ↑  Hovedsete i Haugesund Stavanger Aftenblad
4. ↑  50 millioner kroner vekk i Petterøe-pyramide Dagbladet
5. ↑  Pyramidepredikanten Arkivert 25. april 2017 hos Wayback Machine. Dagens Næringsliv
**Louis Castex** (født i mai 1946 i Toulouse) er en fransk ingeniør og professor. Han har ledet en rekke utdanningsinstitusjoner for ingeniører i Frankrike.

Castex er utdannet sivilingeniør og byplanlegger. I 1987 avla han doktorgrad i fysikk ved Universitetet i Bordeaux. Han har vært leder for en rekke ingeniørskoler i Frankrike. Fra 2001 til 2009 var han direktør ved Institut National des Sciences Appliqueés i Toulouse. Fra 2009 til 2010 var han direktør for Pôle de Recherche et d'Enseignement Supérieur (PRES) ved Universitetet i Toulouse.

Castex ble 19. juni 2009 utnevnt til ridder av 1. klasse av Den Kongelige Norske Fortjenstorden «for fremme av det norsk-franske universitets- og høyskolesamarbeidet.» Han er også hedret med Ordre des Palmes académiques, er ridder av Den nasjonale fortjenstorden og ridder av Æreslegionen.

Referanser
----------

1. ↑   Autorités BnF, BNF-ID 12324582w, catalogue.bnf.fr, besøkt 31. desember 2019[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   NOR PREX0508238D[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   NOR MCCA1604297A, www.culture.gouv.fr[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   NOR PREX0205524D[Hentet fra Wikidata]
5. 1 2 3  «Biographie de Louis CASTEX», EducPros.fr. Lest 29. november 2015.
6. ↑  Tildeling av ordener og medaljer: Søk i arkivet, kongehuset.no.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** BNE
 |
**Pleddprotesten** var den første fasen i en konflikt mellom republikanske paramilitære fanger i Maze fengsel i Nord-Irland og den britiske regjeringen. 

I 1976 mistet paramilitære fanger *Special Category Status*, en status som politiske fanger som gav dem visse rettigheter. Et av kravene som ble innført var at de skulle bære fengselsuniform, og ikke sine egne klær. I protest mot dette begynte Kieran Nugent å nekte å bære noen klær, og andre fanger fra PIRA og INLA fulgte raskt etter. I begynnelsen gikk deltagerne nakne, men de begynte snart å lage improviserte klær av pleddene de hadde i sine celler, derav navnet på protesten. 

Etter flere fysiske angrep på fanger som gikk ut for å tømme sine dobøtter – de fikk ikke bruke toalettene uten uniform, og måtte derfor ha bøtter i cellene – begynte neste fase av protestene, som var den skitne protesten der fangene smurte sine egne ekskrementer på celleveggene. Høsten 1980 gikk en del fanger til sultestreik, og det så ut til at man hadde lykkes i å presse den britiske regjeringen til å gi etter. Det viste seg at dette ikke var tilfelle, og våren 1981 begynte den siste fasen av protesten, den andre sultestreiken, som førte til ti fangers død. 

Pleddprotesten og den skitne protesten gikk parallelt med sultestreikene. Den 3. oktober 1981 endte sultestreiken, og to dager senere annonserte minister for Nord-Irland James Prior at fangene kunne bære egne klær. Dermed ble også pleddprotesten og den skitne protesten avsluttet.
**Simen Tokle** (født 30. september 1985 i Ballangen, død 27. juni 2010 i Afghanistan) var en norsk offiser og tjenestegjorde som fenrik i Kystjegerkommandoen. Han ble drept 27. juni 2010 da kjøretøyet han satt i ble rammet av en veibombe på et ISAF-oppdrag i byen Almar i Faryab-provinsen i Afghanistan.

Dødsfallet
----------

Tokle ble drept søndag 27. juni 2010 i tjeneste i ISAF i Afghanistan. Han var en del av en motorisert patrulje (Military Observation Team, MOT) på et ISAF-oppdrag i byen Almar i Faryab-provinsen da kjøretøyet han satt i ble rammet av en veibombe, også kalt IED. I kjøretøyet satt ytterligere tre norske soldater, Andreas Eldjarn, Christian Lian og Trond André Bolle. Alle fire mistet livet i det som er det største tapet av norsk personell i en enkelthendelse i forbindelse med krigen i Afghanistan.

Utmerkelser
-----------

For sin innsats i kampene i Ghowrmach-distriktet 2. mai 2010 ble Tokle tildelt Forsvarets medalje for edel dåd.

Tokle ble videre dekorert med Forsvarets operasjonsmedalje for Afghanistan, Sjøforsvarets vernedyktighetsmedalje og NATO-medaljen for ISAF.

Han ble etter sin død hedret med Forsvarets medalje for falne i strid.

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Utmerkelser

|  |
| --- |
| Forsvarets medalje for edel dåd |

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| Forsvarets operasjons-medalje Afghanistan | Sjøforsvarets vernedyktighets-medalje | NATO-medaljen (ISAF) | Forsvarets medalje for falne i strid |

 |

Referanser
----------

1. 1 2  Susanne Lysvold og Håvard Karlsen (28.06.2010). «Simen (24) drept i Afghanistan». NRK. Besøkt 08.07.2011.
2. ↑  «Navnene på drepte soldater offentliggjort». VG. 28.06.2010. Besøkt 28.06.2010.
3. ↑  Rune Thomas Ege og Tom Bakkeli (08.05.2012). «Drept i Afghanistan - i dag blir Simen og Christian hedret». VG. Besøkt 08.05.2012.
4. 1 2  «Simen Tokle bisatt i Ballangen». VG. 09.07.2010. Besøkt 08.07.2011.

Se også
-------

* Krigen i Afghanistan (2001–2021)
* Nordmenn drept i tjeneste under krigen i Afghanistan (2001–2021)
**Marko Brainović** (født 17. juli 1920) var en jugoslavisk vannpolospiller som deltok i de olympiske leker 1948 i London og 1952 i Helsingfors.

Brainović vant en olympisk sølvmedalje i vannpolo under OL 1952 i Helsingfors. Han var med på det jugoslaviske laget som kom på andreplass i vannpoloturneringen bak Ungarn. Jugoslavias resultat i finalerunden: 2-2 mot Ungarn, og 4-2 over USA og 3-1 over Italia. Ungarn og Jugoslavia fikk begge 5 poeng men Ungarn vant på bedre målforskjell, 13-4 mot Jugoslavias 9-5. Det var 21 lag som deltok i vannpoloturneringen som ble avviklet 25. juli til 2. august 1952. Brainović spilte tre kamper i OL-turneringen.

OL-medaljer
-----------

* 1952 Finlands flagg Helsingfors - Sølv Sølv i vannpolo, Jugoslavias flagg Jugoslavia

Referanser
----------

1. ↑   Croatian Biographical Lexicon, Hrvatski biografski leksikon ID 2676[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   lovrinac.hr, besøkt 6. oktober 2022[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

(en) Marko Brainović – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Marko Brainović – Olympic.org Rediger på Wikidata
* (en) Marko Brainović – Olympedia Rediger på Wikidata
* (en) Marko Brainović – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata
* (hr) Marko Brainović – Kroatias olympiske komité Rediger på Wikidata
**Simen Staalnacke** (født Simen Aleksander Stålnacke 15. februar 1976 i Stryn) er en norsk gründer og designer.[]

Han startet motehuset Moods of Norway i 2003 sammen med Peder Børresen og Stefan Dahlkvist som hadde i flere år stor suksess både i Norge og i utlandet. Selskapet ble erklært konkurs i september 2017.

Staalnacke har en bachelorgrad i Marketing Management[*klargjør*] fra Hawaii Pacific University i USA.

I 2008 satt han i dommerpanelet i TV-serien Skaperen,. I 2009 deltok han i Zebra Grand Prix på lag med Kathrine Sørland.[]

Referanser
----------

1. ↑   VG, «Etter Stormen», utgitt 16. desember 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  TV2 – Den genierklærte designduoen i Moods of Norway gjør ting litt annerledes - tv2.no 16. august 2008
3. ↑  Moods of Norway konkurs - e24.no 20. september 2017, besøkt 22. september 2017
4. ↑  Filmfront – Simen Staalnacke

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* (en) Simen Staalnacke på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | KulturNav
 |
**Simen Oscar Fredrik Omang** (født 23. mars 1867 i Hamar, død 29. november 1953) var en norsk botaniker, kjent for å ha beskrevet flere nye arter i norske og utenlandske tidsskrifter.

Utdannelse
----------

Omang tok artium i 1886 ved Gundersens latin- og realskole i Christiania. I 1887 tok han Examen philosophicum ved universitetet i Christiania.
Omang ble Cand. real. (matematisk-naturvitenskapelig lærereksamen) i 1895.

Virke
-----

S.O.F. Omang var huslærer fra 1887-1889 på Øhr i Idd og på Veisten i Land. I 1890 hadde han et vikariat ved Tvedestrand middelskole og senere ved flere skoler i Christiania: Haugesund kommunale middelskole (høsten 1895), Svend Foyns borgerskole i Christiania (1896–1892), Larvik kommunale middelskole (1902–1911), Skien "latinskole" (1911–1919) i tillegg til å være bestyrer av Skien aftenskole (1914–1919), lektor ved Frogner høgere skole i Oslo (1919–1927).

Fra 1890-tallet og fremover arbeidet han med spesielt med Svever (*Hieracium*), som ligger under kurvplantefamilien, og for dette arbeidet oppnådde han ry som en av de fremste kjennerne av den vanskelig definerbare slekten både i Norge og internasjonalt. Simen Oscar Fredrik Omang er for øvrig far til historikeren Reidar Omang.

Simen Oscar Fredrik Omang var også tildelt Kongens fortjenstmedalje i gull (1951).

Eksterne lenker
---------------

* (no) Simen Oscar Fredrik Omang i Store norske leksikon

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Historisk befolkningsregister **·** Geni **·** VIAF **·** VIAF **·** GND **·** ISNI **·** SUDOC **·** Botanist
 |
**August Winnig** (født 31. mars 1878 i Blankenburg i Harz, død 3. november 1956 i Bad Nauheim) var en tysk politiker (SPD), fagforeningsmann og skribent. Winnig er kjent for sitt engasjement for burgfrieden under første verdenskrig og sitt kontrarevolusjonære engasjement etter novemberrevolusjonen; han ble både nasjonalistisk og antisemittisk. Hans kjente verk *Vom Proletariat zum Arbeitertum* utkom først i 1930.

Etter 1933, senest 1937, etter refleksjon over nazismen, skiftet han fra et sosialistisk og nasjonalt sinnelag til en konservativ, kristen grunnholdning. Han forestilte seg muligheten for et europeisk samarbeid, og dette bragte ham i berøring med de opposisjonelle kretser som motstandskretsen som skulle forsøke å drepe Hitler; dette var folk som gikk inn og ut av hans hjem i Potsdam. Etter attentatet falt ingen mistanke på ham; han fikk fri, og kunne således etter 1945 være med på å grunnlegge partiet CDU.

Referanser
----------

1. 1 2   Gemeinsame Normdatei, besøkt 26. april 2014[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Brockhaus Enzyklopädie, Brockhaus Online-Enzyklopädie-id winnig-august[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** Munzinger (iba)
 |

Portal: Tyskland
**Louis Delgrès** (født 2. august 1766 i Saint-Pierre på Martinique, død 28. mai 1802 i Saint-Claude på Guadeloupe) var en offiser og politisk leder på Guadeloupe. 

Delgrès var mulatt og en erfaren offiser som hadde lang erfaring med krig og kamper mens han kjempet for Storbritannia i de mange krigene som de hadde mot det revolusjonære Frankrike.

Delgrès var en stund leder for motstandsbevegelsen som kjempet med alle midler mot den franske lederen Napoléon Bonaparte. Delgrès og hans tilhengere mente at Napoleon hadde forrådt både idealene til den franske republikken og interessene til Frankrikes fargede borgere i de franske koloniene. Og han ville å kjempe mot Frankrike helt til han vant eller døde.

Etter en dristig, men håpløs motstandskamp, fant Delgrès og hans cirka 300 tilhengere seg fanget på Matouba i Guadeloupe, der Delgrès og de fleste av hans tilhengere valgte å begå selvmord ved å sprenge seg i lufta med sine egne sprengladninger slik at de franske styrkene ikke skulle få tak i dem. Denne handlingen, selv om den effektivt endte Guadeloupes motstand mot fransk autoritet, hadde kraftig symbolsk verdi og står fortsatt som eksempel på eksepsjonelt heltemot i Guadeloupe, Frankrike og andre steder.

Referanser
----------

1. ↑   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
**SQL-injeksjon** er en angrepsmetode mot datasystemer der en sql-setning blir manipulert til å gjøre ting den ikke var ment til å gjøre. Angrepet muliggjøres kun hvis bruker-input blir brukt til å bygge opp SQL-setningen. Dersom en angriper vet hvilken type datasystemer som er i samspill kan bruker-input spesialkontrueres til å skape en syntaktisk korrekt sql-setning som gjør noe helt uforventet. Dette kan være for eksempel å hente ut sensitiv data fra en database, typisk brukernavn, passord og epostadresser.

Eksempel (litt teknisk)
-----------------------

Et helt enkelt eksempel på er den typiske innloggingsspørringen:

```
SELECT \* FROM users WHERE username = '$username' AND password = '$password'

```

Spørringen slår opp i databasen om det fins en bruker med det gitte brukernavn og passord, og vil naturligvis returnere ingen resultater dersom brukernavn og passord ikke stemmer overens (feil passord eller brukernavn).

Dersom en angriper har kontroll over variabelen $username kan denne settes til å være: 

```
' OR 1=1--

```

Det første tegnet er enkel apostrof og vil bryte ut av den statiske innkapslingen av apostrofer. Det som kommer etter er et uttrykk som alltid vil være sant: 1=1. De to siste tegnene; to bindestreker, er metategnene for start av kommentar i mange databasesystemer. Resultatet blir at resten av spørringen kommenteres vekk.

Den endelige spørringen vil se slik ut:

```
SELECT \* FROM users WHERE username = '' OR 1=1-- ' AND password = '$password'

```

Spørringen vil alltid returnere sant og vil hente ut alle brukere. Den første brukeren i databasen er ofte administrator brukeren, og i praksis vil vedkommende som injiserte denne setningen bli logget inn som administrator.

Hvordan forhindre
-----------------

Gjør hvitvasking av all brukerinput.
The Monument
**Monument to the Great Fire of London**, eller simpelthen **The Monument**, er en 61 meter høy søyle i London, rett nord for London Bridge, i krysset mellom Monument Street og Fish Street Hill.

Søylen ble reist i 1677 til minne om bybrannen i 1666, som la nesten hele London i aske. Søylen er tegna av den store byfornyeren Christopher Wren i dorisk stil, og står nøyaktig 61 meter fra det bakeriet i Pudding Lane der brannen begynte. Søylen er bygd i Portland kalkstein og krones av en forgylt vase med flammer.

Sokkelen har en innskrift på latin på tre sider. På den ene sida ble det i 1681 tilføyd en setning som legger skylda for brannen på katolikkene, etter at et rykte hadde oppstått om at franske hugenotter hadde antent brannen. Denne delen av innskriften ble fjerna i 1831.

The Monument er bygd også for vitenskapelige formål. Den har en sentral sjakt som er ment for et zenit-teleskop, og til bruk i gravitasjons- og pendeleksperimenter. Trappetrinna i sjakta er nøyaktig 6 tommer høye, og var tenkt brukt til barometriske målinger av lufttrykk.

I Smithfield i den nordre utkanten av City markerer monumentet *Golden Boy of Pye Corner* det punktet der brannen døde ut.

Eksterne lenker
---------------

* City of Londons side om Monument

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** LCCN **·** GeoNames
 |
Tadjourabukta på et satellittbilde. Øya Musha og de mindre Maskali-øyene ligger lengst ute, Ghoubbet-el-Kharab lengst inne i bukta.
**Tadjourabukta** (arabisk: خليج تدجورا, fransk: *Golfe de Tadjoura*) er ei bukt i Djibouti. Den er en arm av Adenbukta og ligger rett sør for Bab el-Mandeb ved innløpet til Rødehavet. Øya Musha med de mindre Maskaliøyene ligger lengst ute i bukta. Innerst ligger Ghoubbet-el-Kharab. Tadjourabukta er rundt 80 km lang og har en bredde på 56 km ved innløpet. Største dybde er 1082 meter. Nær kysten er dybden 50 meter.

Tadjourabukta er oppkalt etter byen Tadjoura på nordkysten. Lengre ute på nordøstkysten ligger Obock. Havnebyen Djibouti ligger på sørøstkysten av Tadjourabukta. Tradisjonelt holdt afarene til på nordsida av Tadjourabukta, mens issaene bodde på sørsida.

I Tadjourabukta fins det fiskerike steder, korallrev, områder med perlemuslinger, sjøgrasfelt, mangroveskog og saltpanner. Korallrevene og dugongbestanden er trua.

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑   Arkivert 10. juni 2020 hos Wayback Machine..

Eksterne lenker
---------------

* (en) Gulf of Tadjoura – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** GeoNames
 |
**Einar Jenssen** (1930–1979) var en norsk forstmann og brukseier. Han drev Vinje bruk i Mosvik.

Han var sønn av brukseier Anton Mathias Jenssen (1892–1967) og hustru Petra Grande fra Stor-Grande i Mosvik. Det var hans tippoldefars bror Anthon P. Jenssen som i 1820 kjøpte Vinje bruk, som siden har vært i Jenssen-familiens eie. Einar Jenssen gikk Mære landbruksskole og Statens skogskole i Steinkjer. Han overtok de store jord- og skogeiendommene etter sin far i 1964.

Han var formann i Mosvik skogråd, formann i Inntrøndelag skogselskap fra 1974 til 1979 og tillitsmann i Skogbruksforeningen av 1950.

Einar Jenssen var medlem av Mosvik kommunestyre og formannskap, som representant for Høyre. Han satt også i et interkommunalt utvalg for å få realisert Skarnsundbrua. Ved det første direkte fylkestingsvalget i 1975 ble han også innvalgt i Nord-Trøndelag fylkesting. Da Gunnar Vada ble stortingsrepresentant i 1977, overtok Jenssen som formann i Høyres fylkestingsgruppe.

Einar Jenssen omkom i en drukningsulykke på Meltingvatnet i 1979, 49 år gammel.

Referanser
----------

1. 1 2  Schmidt, Olaus (1956). *Jenssen-slekten fra Daler og Møgeltønder i Sønderjylland*. Oslo. s. 91–92.
2. ↑  Berg, Jorid Klette (1992). «Litt om Vinje bruk i Mosvik». *Årbok for 1992, Nord-Trøndelag Historielag*.
3. 1 2  Haug, Anne (1979). «Minneord om Einar Jenssen». *Vi nordtrøndere* (5).
4. ↑  «Einar Jenssen minnet i Mosvik kommunestyre». *Trønder-Avisa*. 11. september 1979.
5. ↑  «Mann druknet ved Meltingen». *Trønder-Avisa*: 7. 10. september 1979.

Portaler: Konservatisme | Trøndelag
**Tadrart Acacus** (arabisk: **تدرارت أكاكوس**) er et ørkenområde i Saharaørkenen i det vestlige Libya. Det ligger nær byen Ghat og den algirske grensen. Ordet *tadrart* betyr *fjell* på den lokale tuaregdialekten *Tamahaq*. 

Området er kjent for et bemerkelsesverdig rikt område med bergkunst, og har vært verdensarvområde siden 1985.

Klippeformasjon i Tadrart Acacus
Ørkenlandskap i Tadrart Acacus
Acacusområdet omfatter mange ulike landskapstyper: sanddyner i flere farger, steinbuer, kløfter, berg og fjell. Kjente landemerker er blant annet steinbuene ved Afzejare og Tin Khlega. Selv om området er blant de mest karrige i Sahara finnes det vegetasjon her.

Områdets bergkunst er skapt over en periode fra 12 000 f.Kr. til 100 e.Kr. og omfatter flere tusen malerier og flere hundre innhugne bilder. Bildene avspeiler endringer i naturforholdene og kulturelle uttrykk hos befolkningen i området. Bildene viser blant annet sjiraffer, elefanter, struts og dromedarer, foruten mennesker og hester. Menneskene er avbildet i ulike hverdagssituasjoner, men også mens de danser og lager musikk. 

Området ligger nær bergkunstområdet Tassili n'Ajjer i Algerie, som også er et verdensarvområde. Tassili n'Ajjer ble verdensarvområde i 1982, og det ble den gang pekt på at bergkunstområdet fortsatte inn i Libya.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Tadrart Acacus – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
Verdensarvsteder i Libya (liste) |
| --- |
|  | Ghadames **·** Kyrene **·** Leptis Magna **·** Sabratha **·** Tadrart Acacus | Libyas flagg |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** GND **·** GeoNames
 |