recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Mirza Shahi** (født ca. 1950 i Øst-Pakistan, død 29. september 2020 i Karachi i Pakistan) var en pakistansk skuespiller og komiker.

Biografi
--------

Mirza Shahi begynte på sin filmkarriere i 1965, i øst-pakistansk filmindustri. I 1967 spilte han i skuespilleren Nadeem' første film. *Chakori*. Han slo seg ned i Karachi med sin familie etter opprettelsen av Bangladesh. Han tok også ekstrajobber på grunn av vanskelig familieøkonomi etter de hadde emigrert fra Øst-Pakistan i 1971.

Noen av hans best kjente roller var i filmene *Chakori*, *Quddusi Sahab Ki Bewah* og *Chhotey Sahab*. Mest kjent ble han for sin rolle i den populære pakistanske fjernsynsserien *Nadaniyan*.

I september 2020 fikk han diagnosen COVID-19. Han døde av dette den 29. september 2020 på Civil Hospital i Karachi.

Referanser
----------

1. ↑  «Renowned comedian Mirza Shahi passes away in Karachi | SAMAA». *Samaa TV*.
2. ↑  «Mirza Shahi in critical condition after testing Covid-19 positive». *The Express Tribune*. 29. september 2020.
3. ↑  «End of an era: Tributes pour in for Mirza Shahi». *The Express Tribune* **(engelsk)**. 30. september 2020. Besøkt 7. oktober 2020.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Mirza Shahi på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
**Alladin** (også **Ali Baba**, **1001 Nights**, **Rainbow**, **Riptide**, **Joker** og **Jambore**) er en type attraksjon som brukes i fornøyelsesparker.

Attraksjon
----------

Den består av en gondol som er festet ytterst på en arm som svinger i en pendelbevegelse. Attraksjonen produseres av flere fabrikanter, bl.a. Zamperla. Liseberg hadde attraksjonen Rainbow fra 1993 til 2008. 15. juli 2008 skjedde en alvorlig ulykke der seks-sju personer ble alvorlig skadet og tjue ble lettere skadet.

Alladin i Norge
---------------

Alladin var en attraksjon i Tusenfryd fra 1996 til 2004, og sto ved inngangen til Morgan Kane City. Attraksjonen ble i 2004 erstattet med Roll-Over.

Alladin var en godt likt attraksjon på Tusenfryd fra 1996 til 2004
Alladin var en av de første attraksjonene fra produsenten A.R.M Rides. Attraksjonen var en nesten helt lik kopi av attraksjonen Rainbow fra produsenten Huss som oppfant attraksjonen på 1970-tallet. 

Alladin hadde en kapasitet på 22 passasjerer på en tur. Attraksjonen var godt likt, men krevde mye vedlikehold. Attraksjonen ble i 2003 solgt til Lindströms tivoli.

Referanser
----------

1. ↑  «Lisebergsolyckan "Rainbow" den 15 juli 2008 - Rapport från regional katastrofmedicinsk ledning. Dnr:RSK 45-2008» (PDF). Västra Götalandsregionen, Regionkansli. 9. september 2008. Arkivert fra originalen (pdf) 23. oktober 2013. Besøkt 17. november 2012.

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen har ingen egenskaper for offisielle lenker i Wikidata*
*
**Louise Sophie Frederikke** (født 18. februar 1709, død 16. mai 1782) var hertuginne av Slesvig-Holsten-Sønderborg-Glücksborg.

Hun var datter av hertug Philip Ernst av Slesvig-Holsten-Sønderborg-Glücksborg og Christine av Sachsen-Eisenberg, og var abbedisse for Vallø Stift fra 1748 til sin død. Vallø var et kongelig frøkenstift, opprettet av dronning Sophie Magdalene i 1737 med hovedformål om å hjelpe ugifte døtre av adelen. Louise Sophie Frederikke titulerte seg *arving til Norge, Hertuginde til Slesvig, Holsten, Glücksborg, Stormarn og Ditmarsken, Grevinde til Oldenborg og Delmenhorst* men på Vallø gikk hun under navnet *Sesse*. Hun døde på Vallø den 16. mai 1782, og ble etterfulgt i stillingen av sine niese Sophie Magdalene.

Portrett
--------

Louise Sophie Frederikke ble malt i 1752 av Andreas Brünniche. På portrettet ses hun i halvfigur i hvit kjole med hvite og sorte kniplinger, pudret med toppet frisyre og slør og en blå hermelinskappe over skuldrene. Hun er dekorert med l'union parfaite og Valløordenen med dronningens navnetrekk i diamanter, i hånden holder hun en abbedissestav med det danske og markgrevelige brandenborgske våpen under en krone. Maleriene finnes på Vallø og Frederiksborgmuseet.

Referanser
----------

1. ↑   The Peerage, The Peerage person ID p587.htm#i5863, oppført som Luise Sophie Friederike zu Schleswig-Holstein-Sonderburg-Glücksburg[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   The Peerage[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Danmarks Kirker, danmarkskirker.natmus.dk[Hentet fra Wikidata]
4. ↑  «Historien om Vallø Stift». *Vallø Stift* **(dansk)**. Arkivert fra originalen 1. april 2019. Besøkt 8. april 2019.
5. ↑  Wad, Gustav Ludwig (1888). *Det adelige Stift Vallø* (PDF). Kjøbenhavn. s. 147.
6. ↑  «Et indblik i en jomfruelig klostertilværelse 1768-74: Slægten Reventlow». *reventlow.dk*. Besøkt 8. april 2019.
7. ↑  *Fortegnelse over Malerierne på Gisselfeld Kloster* (PDF). København. 1918.
Fra et verdenscuprenn i 1981.
**Skiballett**  var en freestyle-disiplin som det ble konkurrert i fra sent på 1960-tallet til 2000.

Grenen var en del av fremveksten i freestylemiljøet, og sammen med kulekjøring, hopp og andre øvelser fikk den innpass hos det internasjonale skiforbundet (FIS) i 1979. Etter 1979 ble det arrangert organiserte konkurranser, verdenscup og verdensmesterskap i øvelsen.

Utførelse
---------

Øvelsen handlet om å kjøre ned en slak og jevn bakke mens man utførte et akrobatisk og kunstferdig program med hopp, piruetter og sammenbindende steg til musikk. Dommerne ga så poeng for vanskelighetsgrad og kunstnerisk utførelse, akkurat som i kunstløp. Utøverne hadde 90 sekunder på seg til å gjennomføre sin øvelse.

Det ble benyttet korte ski og lange staver, på engelsk kalt trick-ski eller acro. Acroski er et engelsk navn på øvelsen som tar navnet fra skiene.

Konkurranser
------------

Etter at kulekjøring fikk status som offisiell OL-øvelse i 1992 og hopp i 1994, begynte øvelsen sakte å dø ut. I 1998 ble det siste verdenscuprennet arrangert, og i 2000 ble øvelsen formelt lagt ned av FIS.

### Olympisk demonstrasjonsport

Utdypende artikkel: Freestyle under vinter-OL

Skiballett var en demonstrasjonsport under vinter-OL i 1988 i Calgary og 1992 i Albertville.

Vinter-OL 1988|  | 01 1 | 02 2 | 03 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| Menn |  Hermann Reitberger (FRG) | 46,6 |  Lane Spina (USA) | 45,6 |  Rune Kristiansen (NOR) | 44,0 |
| Kvinner |  Christine Rossi (FRA) | 45,8 |  Jan Bucher (USA) | 44,0 |  Conny Kissling (SUI) | 43,2 |

Vinter-OL 1992|  | 01 1 | 02 2 | 03 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| Menn |  Fabrice Becker (FRA) | 28,15 |  Rune Kristiansen (NOR) | 28,00 |  Lane Spina (USA) | 27,40 |
| Kvinner |  Conny Kissling (SUI) | 25,30 |  Cathy Féchoz (FRA) | 25,20 |  Sharon Petzold (USA) | 24,10 |

Rune Kristiansen
----------------

Rune Kristiansen fra Norge regnes som en av tidenes beste utøvere i skiballett. Han vant gull under VM i freestyle 1995 og tok bronse under Vinter-OL 1988 og sølv under Vinter-OL 1992 da øvelsen var med som demonstrasjonsport. Han tok totalt 38 verdenscupseire og ble norsk mester i 1985, 1986, 1987, 1988, 1989, 1990, 1992 og 1993.

Referanser
----------

1. ↑  «Freestyle Skiing History». *The National Post*. Canadian Broadcasting Company. 4. desember 2009. Arkivert fra originalen 1. april 2010. Besøkt 16. mars 2010.
2. ↑  Schanke, Tom A. (2007). *Norsk idrettsleksikon* **(norsk)**. Oslo: Aller Forlag. s. 135–136. ISBN 978-82-8156-044-4.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
Louiseordenen av 1. klasse fra 1865
Prinsesse Friederike av Preussen, hertuginne av Anhalt-Dessau, portrettert med Louiseordenen på skulderen
**Louiseordenen** (tysk: *Königlich Preußische Louisenorden* eller *Louisenorden*) er en prøyssisk orden innstiftet 3. august 1814 av kong Fredrik Vilhelm III av Preussen. Etableringen skjedde til minne om hans avdøde hustru, dronning Louise, og har navn etter henne. Ordenen belønnet kvinner, som hadde utmerket seg i krigen mot Napoléon, og regnes som en dameorden. Innsats i senere kriger ble også belønnet med Louiseordenen og fra 1865 ble den også tildelt for fortjenstfull innsats i fredstid. Ordenen var den fremst for kvinner i Preussen og Det tyske keiserrike. Den ble administrert av et ordenskapittel under ledelse av et medlem av kongehuset.

Inndeling
---------

Louiseordenen hadde opprinnelig én klasse, men ble i 1865 delt i to avdelinger, der andre grad var delt i to klasser. Ordenens tre trinn var deretter:

* 1. avdeling
* 2. avdeling, 1. klasse
* 2. avdeling, 2. klasse

Insignier
---------

Ordenstegnet for Louiseordenen består av et svartemaljert kors med utbøyde armer. Korset har en blåemaljert midtmedaljong med bokstaven L i en krans av sju stjerner. På revers står årstallene for krigene ordenen ble tildelt for. Ordenstegnene for de lavere grader var uten emalje. 2. avdeling, 1. klasse kunne tildeles med eller uten krone. Ordenstegnet ble båret i sløyfe på brystet.

Ordensbåndet er hvitt med svarte striper ved kantene. Dette er fargene i Preussens riksvåpen og flagg.

Tildeling
---------

Antallet mottagere av ordenen var begrenset, slik at ordenen maksimalt kunne ha 100 prøyssiske kvinner som medlemmer. 
Etter at ordenen i 1865 ble inndelt i flere trinn, kom også annen type innsats enn i krigstid i betraktning for tildeling. Ordenen ble tildelt kvinnelige medlemmer av fyrstehusene, men medlemskap var ellers åpen for kvinner fra alle samfunnslag.

Kilder
------

* Gritzner, Maximilian: *Handbuch der Ritter- und Verdienstorden*, Leipzig, 1893, s. 392–397
* «Louisenorden» i Gerd Scharfenberg og Günter Thiede: *Lexikon der Ordenskunde. Von Adlerschild bis Zwieselskreuz*, Regenstauf: Battenberg, 2010, s. 321–322
**Miryam Shomrat** (født 19. april 1942 i Tel Aviv) er en israelsk diplomat. Hun har vært Israels ambassadør til Norge og Island fra 2005 til 2008.

Shomrats familie ble rammet av holocaust. Besteforeldrene forsvant i tyske konsentrasjonsleirer, mens faren satt i Buchenwald og slapp bare ut på betingelse av at han forlot Tyskland.

Shomrat studerte kunst og arkitektur ved kunstakademiet Bezalel i Jerusalem. I 1965 gikk hun inn i utenrikstjenesten, og ble utplassert i Bonn sammen med sin ektemann, som også var diplomat. Senere ble Shomrat stasjonert i Bern, Haag og Berlin (DDR). Hun har også arbeidet ved Europa-desken i det israelske utenriksdepartementet og som protokollsjef, og var Israels ambassadør i Helsingfors i tre år frem til august 2003. 
Som ambassadør i Norge gjorde Shomrat seg bemerket i 2006 ved å gå offentlig ut med kritikk av kongehuset for ikke å støtte jødenes sak 
Denne kritikken ble sterkt imøtegått, ikke minst fra det jødiske miljøet selv.

Referanser
----------

1. 1 2 3  «Sikker som Israel». *Dagsavisen* (29. juli 2006)
2. ↑  «Ser Norge som en utfordring». Aftenposten. 25. august 2005. Besøkt 8. januar 2009.
3. ↑  - Norske jøder vil ha støtte fra Kongen *Aftenposten* (26. september 2006)
4. ↑  – Israels ambassadør sier unnskyld *Aftenposten* (26. september 2006)
5. ↑  Morten Andersen (26. september 2006). «"Veldig, veldig uklokt"sic». Aftenposten. Besøkt 2. september 2021.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Liora Herzl** | **Israels ambassadør til Norge**(2005–2008) | Etterfølger:**Michael Eligal** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND
 |
**Louise Sophie komtesse Wedel-Jarlsberg** (1746-1808) var en norsk adelsdame og kammerherreinne. 

Hun ble født på Jarlsberg som eldste datter av Frederik Christian Otto Wedel-Jarlsberg og hustru Sophie Rigborg Amalie Huitfeldt. I 1769 var hun innskrevet i Vallø kongelige frøkenstift. Omkring 1775 forlovet hun seg med Thomas de Beringschiold (1753-1806), sønn av storkonspiratør Magnus Beringskjold (og uten hans viten). Hun var da 29 år og dermed syv år eldre enn ham. Året etter døde begge hennes foreldre, hvorfor Louise Sophie kom i huset hos farens yngre bror Frederik Vilhelm.

Den 7. mars 1781 giftet paret seg hos hennes onkel på Ravnstrup på Sjælland. Thomas Beringschiold ble senere adlet under navnet Wedelsparre, og la dermed avstand til farens navn. Sammen med hustruen foranlediget han i 1781 farens anholdelse ved å inngi anklage mot ham for høyforræderiske planer.

Louise Sophie var et omdreiningspunkt for sine søsken og en god støtte for familiens øvrige medlemmer. Hun korresponderte flittig med sin svigerinne Catharine von Storm og forsøkte å megle mellom hennes sønner og faren Frederik Anton, som hadde gjort seg uvenner både med kone og barn. 

Kammerherreinnen døde i 1808 i Aalborg i Jylland, to år etter ektemannen. 

Paret fikk i februar 1785 sønnen Frederik Christian, som døde året etter, og ble bisatt i Toksværd kirke på Sjælland. Datteren Juliane Marie ble født i 1788 og virket som konventualinne i Vemmetofte Kloster. Hun giftet seg i 1809 med Niels Jespersen Gleerup.

Referanser
----------

1. ↑   Danmarks Adels Aarbog, bind 1997-99[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Grundtvig, Joh (1. januar 1879). «Magnus Beringskjold.». *Historisk Tidsskrift* **(dansk)**: 233. ISSN 2597-0666. Besøkt 29. mai 2022.
3. ↑  Jesper Thomassen (2000). «Wedel» (PDF). *Danmarks Adels Aarbog*. 95: 623.
4. 1 2  Fabritius, Albert (1927). *Familien Wellmann's Stamtavle* (PDF). København. s. 40-46.
5. ↑  Nielsen, Yngvar (1901). *Lensgreve Johan Caspar Herman Wedel Jarlsberg*. Fabritius. s. 5.
6. ↑  «Toksværd Kirke» (PDF). *Danmarks Kirker*. VI (2): 723. 1933–35. CS1-vedlikehold: Datoformat (link)
7. ↑  Grundtvig, Joh (1. januar 1879). «Magnus Beringskjold.». *Historisk Tidsskrift* **(dansk)**: 337. ISSN 2597-0666. Besøkt 29. mai 2022.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni
 |
***Allahs have*** (originaltittel: *The Garden of Allah*) er et amerikansk romantisk drama fra 1936 regissert av Richard Boleslawski. Hovedrollene spilles av Marlene Dietrich og Charles Boyer.

Handling
--------

Trappistmunken Boris Androvski (spilt av Charles Boyer) tynges av løftene han har avlagt som munk, og flykter fra klosteret. Men han er den eneste som kjenner den hemmelige oppskriften på klostrets berømte likør, som kalles «Lagarnine». Denne oppskriften har blitt videreført i klosteret gjennom generasjoner av munker. På en annen kant har den rike arvingen Domini Enfilden (spilt av Marlene Dietrich) nylig sluppet løs fra sitt personlige fangenskap, som bestod i å pleie sin syke far inntil han gikk bort for ikke lenge siden. I likhet med munken Boris begir hun seg ut i Nord-Afrikas eksotiske ørkenlandskap, der ingen stengsler og bånd vil sette grenser for henne. 

Boris og Domini møtes, forelsker seg, og blir viet av den lokale presten. Deretter setter de nygifte avsted ut i den brennende ørkenen – en reise som den lokale spåmannen har forutsagt ville bringe dem både lykke og en tragisk slutt. Domini er ikke klar over at Boris har en fortid som munk. En patrulje franske legionærer dukker opp der de nygifte har slått leir. Patruljen har gått seg vill, og tar takknemlig imot traktementet fra det unge paret. Men en av soldatene drar kjensel på likøren han får servert. Dermed blir Boris' bakgrunn avslørt. Dette fører til at Domini avviser ham, fordi han har brutt sitt løfte til Gud om å leve som munk. Etter å ha mistet sin kone på denne måten, vender Boris Androvski tilbake til klosteret og gjenopptar munkelivet han forlot.

Rolleliste
----------

* Marlene Dietrich – Domini Enfilden
* Charles Boyer – Boris Androvski
* Basil Rathbone – grev Ferdinand Anteoni
* C. Aubrey Smith – den katolske presten J. Roubier
* Joseph Schildkraut – Batouch
* John Carradine – spåmannen som spår i sand
* Alan Marshal – kaptein de Trevignac
* Lucile Watson – priorinnen Josephine
* Henry Brandon – Hadj
* Tilly Losch – Irena

Referanser
----------

1. ↑  «Allahs have - 1936». *Filmweb.no*. Besøkt 21. november 2017.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Allahs have* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) *Allahs have* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (en) *Allahs have* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Allahs have* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Allahs have* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (de) *Allahs have* på filmportal.de Rediger på Wikidata

* (en) *Allahs have* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *Allahs have* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *Allahs have* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

Portal: Film

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Paronyki** er en betennelse av hud og vevet under huden ved kanten av en negl.

Den vanlige årsaken til denne infeksjonen er at neglen trekker huden fremover når neglen vokser. Hvis neglen er klippet for kort vil hjørnet av neglen dra med seg hud på siden av neglen fremover. Dette er hjørnet mellom sidekanten av neglen og den fremre neglekanten som er klippet. Hud som står på strekk over tid vil bli betent.

Paronyki av stortå. Det sees at neglen er klippet kort så huden legger seg foran hjørnene av neglen.
Det er vanligvis nødvendig med penicillinkur for å få behandlet tilstanden. Pasienten må instrueres i å trekke huden foran hjørnet av neglen ut til siden, eller under neglen, slik at neglen ikke får trukket huden med seg fremover når neglen vokser.

Paronyki kan også oppstå ved små skader av neglebåndet som gir tilgang for bakterier og sopp under huden omkring neglen.

Svullfinger
-----------

Betennelsen kan utvikle seg til en pusshule som det kan bli nødvendig å tømme med snitt i huden, gjerne med en skalpell.

Forebyggelse av paronychi skjer ved at pasienten passer på å unngå å klippe neglen så kort at hudfold legger seg foran neglen. Overdreven bruk av vann og vaskemidler og skarpe gjenstander mot huden rundt neglen bør unngås.

| * v
* d
* r
Helsemessige forbehold |
| --- |
| Helsenotis | Du bør aldri bruke informasjon fra internett, inkludert Wikipedia, som eneste kilde til avgjørelser eller tiltak i helsemessige spørsmål. Ved legemiddelspørsmål bør du rådspørre apotek eller lege, ved helsespørsmål relevant autorisert helsepersonell, og ved dyresykdom bør du rådspørre veterinær. Bruk aldri reseptbelagte legemidler uten etter råd fra lege. Søk råd på apoteket ved bruk av reseptfrie legemidler, kosttilskudd og naturmidler, spesielt om du også bruker reseptbelagte midler. Bruk av flere legemidler samtidig kan gi utilsiktede effekter. |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store medisinske leksikon
 |
**Allalderlitteratur**, også skrevet **all-alder-litteratur** og kalt **allalderbøker**, er litteratur som henvender seg både til barn og voksne. Teksten, og eventuelt illustrasjonene i ei bok, har en dobbelt betydning eller en dobbelt stemme.

Begrepet
--------

Forfatteren og dramatikeren Jon Fosse var en av de første til å navngi og peke på fordelene ved en sjanger som ikke bare var for barn, men som kunne leses på flere plan av voksne også. I en kronikk i Dagbladet 2. oktober 1997 skrev han blant annet: «Skal barnelitteraturen bli seriøs litteratur, må den så å seie oppheve seg sjølv som barnelitteratur og bli til litteratur. Det vil blant anna seie at den ikkje må vere skriven med vekt på tilpassinga til barn, men med vekt på den estetiske autonomien, og i så fall endrar barnelitteraturen karakter frå å vere skriven utelukkande for barn til å vere skriven også for barn, og dermed blir den til det ein i seinare tid har snakka om som all-alder-litteratur.»

Eksempler
---------

Betegnelsen «allalderlitteratur» har i Norge særlig blitt brukt om flere bildebøker som på 2000-tallet har hatt et innhold og en form som henvender seg samtidig til både barn og voksne. Et typisk eksempel er «Sinna Mann» fra 2003 som handler om en gutt som er vitne til mishandling i hjemmet. Bildet viser kinesisk omslag.
Allalderbøker kan for eksempel være bildebøker med et ytre handlingsplan beregnet på barnet, og et annet, ofte symbolsk plan beregnet på den voksne. Det kan også være ungdomsbøker og fantasylitteratur der for eksempel illustrasjonene og strukturen passer for barn, men der teksten inneholder ironi, parodier og ordspill som er myntet på de voksne.
Allalderbøker brukes særlig om moderne bildebøker som tradisjonelt henvender seg til barn, men som også snakker til den voksne. I Norge har blant andre Gro Dahle og Svein Nyhus arbeidet med sjangeren. Ragnar Aalbu, Reidar Kjelsen og en rekke andre nye barnebokforfattere og - illustratører lager tilsynelatende barnslige bildebøker som mer eller mindre bevisst henvender seg direkte til ungdom og voksne.

På engelsk blir fenomenet gjerne kalt *crossover books* eller *crosswriting*. Det har vært tema i barnelitteraturen siden 1990-tallet. Selv om begrepet er forholdsvis nytt, kan alle skriftlige og muntlige fortellinger uten aldersbestemte målgrupper i prinsippet betraktes som allalderlitteratur. Det gjelder en stod del av folkediktninga, særlig fablene og eventyrene, men også moderne kunsteventyr og fortellinger, for eksempel Frithjof Sælens anti-nazistiske bildebøker der det politiske budskapet var skjult i søte småbarnshistorier. Sælens kult-bok *Snorre Sel*, som kom i 1941, men ble forbudt av sensuren under krigen, har til og med undertittelen «en fabel i farger for voksne og barn». Eksempler på all-alder-bøker i engelsk litteratur er blant annet bøkene om «Ole Brumm» og «Harry Potter». Blant bildebøker kan nevnes flere titler av Anthony Browne.

Eksterne lenker
---------------

* Om bildebøker for ungdom og voksne
* Bibliotekar om bøker i grenselandet
* *Voksne kjøper barnebøker – eksperimentell barnelitteratur i Norge* Artikkel i Aftenposten 2010-12-24, side 6 Aftenposten/Kultur

Portal: Litteratur
***Parorectis*** er en slekt biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae).

Utseende
--------

Middelsstore, ovale, blanke, gulaktige skjoldbiller. Oversiden er ujevn, enten grovt punktert eller knudrete. Sett fra siden er de kjegleformede. Antennene er trådformede og middels lange. Kroppen er egentlig ganske normalt proporsjonert, med pronotum og dekkvingene er kraftig utvidet mot sidene slik at de helt dekker oversiden, både hodet og beina er skjult under dette skjoldet. Med utvidelsen blir kroppsformen rund. Pronotum er rundet, dekkvingenes "skuldre" litt rundet framskytende.

Levevis
-------

Både larvene og de voksne (imago) billene lever av å spise blad på næringsplanten. De voksne (imago) sitter tett inntil planten og det store flate halsskjoldet og dekkvingene gjør at billen kan være svært vanskelig å oppdage, og det er vanskelig for rovdyr å nå den sårbare undersiden. Larvene gjemmer seg gjerne under et tak av gammel avføring og planterester som er festet til den fremoverbøyde bakkroppsspissen. Artene i denne slekten lever på planter i søtvierfamilien.

Utbredelse
----------

Slekten er utbredt i Nord-Amerika og Mexico.

Systematisk inndeling
---------------------

Den systematiske plasseringen av gruppen skjoldbiller er uavklart, den har tradisjonelt vært regnet som en underfamilie av bladbiller, slik som i denne oversikten. Mens enkelte plasserer den inn som en stamme (tribe) i delgruppe Hispinae, som tradisjonelt har vært regnet som søstergruppe til skjoldbillene, eller motsatt blir Hispinae plassert som en undergruppe (da kalt Hispini) av skjoldbillene.

**Treliste**
* orden **biller** (Coleoptera)
	+ underorden **Polyphaga**
		- overfamilie **Chrysomeloidea** Latreille, 1802 (=Phytophaga)
			* familien bladbiller (Chrysomelidae Latreille, 1802)
				+ underfamilien **Skjoldbiller**, Cassidinae Stephens, 1831
					- stamme (tribe) **Cassidini** Gyllenhal, 1813 – eneste gruppe som er representert i Europa
						* slekten ***Parorectis*** Spaeth, 1901
							+ *Parorectis callosa* (Boheman, 1854)
							+ *Parorectis rugosa* (Boheman, 1854)
							+ *Parorectis sublaevis* (Barber, 1946)

Referanser
----------

Litteratur
----------

* Borowiec, L. 1999. *A world catalogue of the Cassidinae (Coleoptera: Chrysomelidae)*. Biologica Silesiae, Wroclaw.
* *Parorectis* på ITIS

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Parorectis* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Parorectis* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Parorectis* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Parorectis* hos NCBI Rediger på Wikidata

* *Parorectis* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* Cassidinae of the world – an interactive manual (Coleoptera: Chrysomelidae)
* (en) Cassidinae – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
**Ski IL Håndball**, er en av Follos største håndballklubber med over 400 spillere fordelt på 33 lag. Det er en typisk breddeklubb med barne- og ungdomsaktivitet for aldersgruppen 7–18 år. Spillere som ønsker å satse videre blir tatt opp i Follo HK (herrer) eller Follo HK Damer.
I tillegg har klubben både damelag og herrelag og ønsker at flest mulig kan drive videre med håndball også etter ungdomsårene.

Klubbens verdier er RISS:
Respekt,
Innsats,
Samhold og 
Smil

Håndballcupen Ski
-----------------

Hvert år inviterer Ski IL Håndball til innendørs håndballcup like før sesongstart. I 2008 deltok over 160 lag fra Norge og Sverige, og tallet stiger fra år til år. I 2018 passerer cupen 300 lag og blir dermed en av Norges største innendørscuper i håndball.

Håndballuka
-----------

For femte året på rad arrangeres det håndballskole i regi av Ski IL Håndball. Håndballuka er åpen for påmelding fra alle spillere mellom 8 og 16 år, uavhengig av klubbtilhørighet. De yngste trener på dagen fra 9 til to, og de eldste på kvelden fra 4 til 8. Både "egenproduserte" Linn-Kristin Riegelhuth og tidligere landslagsmålvakt Frode Scheie har vært innom som instruktører.

Spillerrådet
------------

Ski IL Håndball er et av få idrettslag i regionen som har et eget spillerråd. Rådet består av gutter og jenter fra alle årsklassene, og har som oppgave å sørge for at spillernes interesser blir tatt hånd om. Spillerrådet kan sammenliknes med et elevråd på en skole.

Kjente spillere
---------------

* Linn-Kristin Riegelhuth
* Magnus Jøndal
* Thomas Alfred Solstad

Ansatte
-------

* Daglig leder: Trond Olav Paulsrud

Eksterne lenker
---------------

* Ski IL Håndball
* Håndballcupen Ski
***Parosorius*** er en slekt av biller som hører til familien kortvinger (Staphylinidae).

Utseende
--------

Små (2-5 millimeter), langstrakte, jevnbrede kortvinger, som oftest mørkt fargede. Ellers kan de varierer en del i utseende og ligner ofte på andre underfamilier, særlig tannkortvinger (Oxytelinae). Noen arter er påfallende flate. Et god kjennetegn er at bakkroppen ikke har markerte sidekanter. Hodet er forholdsvis stort og bredt med nokså små fasettøyne. Noen arter har hornlignende utvekster i pannen. Hos en del arter har kroppen markerte lengderibber. Pronotum er forholdsvis smalt og kan være sylindrisk eller mer eller mindre hjerteformet. Dekkvingene er temmelig korte, bakkroppen lang og smal, sylindrisk til avflatet. Beina er temmelig korte.

Levevis
-------

I alle fall noen arter lever under barken på døde trær.
Andre lever på sandete elvebredder, i død ved eller i løvstrø. Noen holder til i trekroner, og en del ser ut til å være knyttet til maur og termitter.

Utbredelse
----------

Slekten lever i Sørøst-Asia (Thailand, Sumatra).

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
			* Familien kortvinger (Staphylinidae) Latreille, 1802
				+ Underfamilien **Osoriinae** Erichson, 1839
					- Stammen **Osoriini** Erichson, 1839
						* Slekten ***Parosorius*** Bernhauer, 1904
							+ *Parosorius foersteri* (Bernhauer, 1903)

Referanser
----------

1. ↑  Bernhauer, M. (1903) Beitrag zur Staphylinidenfauna von Ostindien und den Sundainseln. *Stettiner Entomologische Zeitung* 64: 21-36.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Parosorius* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* *Parosorius* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
En skiapod i tresnitt fra Hartmann Schedel: *Nuremberg Chronical*, 1493.
Skiapoden beskytter seg for den varme solen ved å bruke foten som skygge.
**Skiapod** (av gresk: σκιάποδες = skyggefoting) eller **monopod** (av gresk: μονόποδα = enbeining)) er en mytisk, menneskeliknende figur fra europeisk middelalder med kun et bein og en stor fot.. Den latinske betegnelse er **umbroped** (lat. uʹmbra = skygge og peʹdis = fot).

Praktisk innretning
-------------------

Til tross for sitt ene bein skal de, ifølge Plinius, være raske til å springe. Om det var varmt i været, kunne de legge seg ned på ryggen og bruke foten til å skygge med for sola. Den kunne på samme vis gi ly mot regn. Dikteren Hekataios beskriver dem som hjemmehørende i Nubia, like syd for Egypt.

Eldste belegg for *skiapoder* stammer fra omkring det 5. århundre f.Kr. Den greske legen og forfatteren Ktesias fra Knidos mente i 400 f.Kr. at *skiapodene* kom fra India.

Norrøne kilder
--------------

Også i *Eirik Raudes saga* blir det under ferden til Vinland omtalt et enfotingland, befolket av «einfœtingr». Men nettopp momentet med enfotingene har bidratt til å skape tvil om sagaens ekthet, da dette må anses å være et direkte lån fra latinske kilder. Motivet er ellers kjent bl.a. fra kartet i Herefordkatedralen fra ca. 1280, hvor det vises både *skiapoder*, *blemmyer*, *kentaurer* og *enhjørninger*.

Flere énfotinger
----------------

Den spartanske korlyriker, Alkman, som levde omkring 600 f.Kr. beskriver noe liknende som han kalte **steganopoder**. Ordets første stavelse betyr dekkende eller vanntett, men det er uvisst om disse individene bør anses som beslektet med *skiapodene*.

Se også
-------

* Abarimon
* Amasoner
* Astomi
* Blemmya
* Homo caudatus
* Kyklop
* Kynokefal
* Panotti

Referanser
----------

1. 1 2  Skuggfoting, Nationalencyclopedin
2. ↑  Bruke foten som solbeskyttelse - monster.
3. ↑  Holbek og Piø 1979, s. 263f.

Litteratur
----------

* Holbek, Bengt og Iørn Piø 1979: *Fabeldyr og sagnfolk*. København: Politikens Forlag. ISBN 87-567-3236-8

### Aviskilder

* Dyr som ikke fins. *Arbeiderbladet* nr. 268. Tirsdag 18. november 1969, 23.
* En menneskerase på en fot. *Rogalands Avis* nr. 268. Tirsdag 18. november 1969, 8.
Den tidligere Bunnpris-butikken på Oslo S var en liten «Brustad-bu». Foto: Ulf Larsen (2012) 
**Bunnpris** er en kjede av dagligvareforretninger som er eid av selskapet I.K. Lykke med hovedkontor i Trondheim. Daglig leder er Kjell Engløkk. Styreleder er Christian Lykke.

Den første Bunnpris-butikken ble etablert i 1981 på Øya i Trondheim.

I juni 2011 hadde Bunnpris-kjeden 216 butikker i Norge.

I 2017 var det registrert over 250 butikker fra Rypefjord i nord til Søgne i sør.

Bunnpris hadde tidligere et innkjøps- og distribusjonssamarbeid med NorgesGruppen, men gikk fra 2012 over til å samarbeide med Rema 1000. 21. desember 2015 ble det kjent at kjeden på nytt hadde inngått samarbeid med NorgesGruppen. Kontraktsperioden går fra 1. januar 2017.

Kløver og Bunnpris er varemerker som eies av I.K. Lykke AS og selges i selskapets butikker.

Ekspansjon
----------

I 2009 satte kjeden seg som mål å mer enn doble antall butikker til 400 og derved en markedsandel på 12,5 prosent innen 2015. I juni 2011 ble det imidlertid klart at dette målet ikke ville bli nådd.

Referanser
----------

1. ↑  Ny Bunnpris-sjef; dagligvarehandelen.no, 27.9.2012
2. 1 2  Halvering for Bunnpris Arkivert 3. september 2011 hos Wayback Machine. adressa.no, 18. juni 2011
3. ↑  Bunnpris tar seg frem
4. ↑  Handelsbladet FK: Bunnpris bryter med Norgesgruppen Arkivert 9. januar 2014 hos Wayback Machine. (18. oktober 2010)
5. ↑  Bunnpris dropper Rema - Rema ber Konkurransetilsynet gripe inn, besøkt 3. februar 2016

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Bunnpris – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (no) Bunnpris på Facebook Rediger på Wikidata

* (no) Bunnpris på LinkedIn Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
Norske dagligvarekjeder |
| --- |
| Coop | 
* Extra
* Marked
* Matkroken
* Mega
* Obs
* Prix

 |
| NorgesGruppen | 
* Joker
* Kiwi
* Meny
* Nærbutikken
* Spar

 |
| Reitan | 
* Rema 1000

 |
| Andre | 
* Bunnpris

 |
| *Se også:* Kategori |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Oslo Byleksikon **·** VIAF
 |
**Kálmán Hazai** (født 17. juli 1913 i Marosvásárhely, død 21. desember 1996 i København) var en ungarsk vannpolospiller som deltok i de olympiske leker 1936 i Berlin, 

Hazai ble olympisk mester i vannpolo under OL 1936 i Berlin. Han var med på det ungarske laget som vant vannpoloturneringen. Det var 16 nasjoner som stilte med lag. Ungarns resultat i finalerunden, 2-2 mot Tyskland, 3-0 over Belgia og 5-0 over Frankrike. Ungarn og Tyskland fikk begge 5 poeng men Ungarn vant på grunn av bedre målsnitt (10/2 = 5) mot Tysklands (14/4 = 3,5). De andre spillerne på det ungarske laget var György Bródy, Márton Homonnay, Olivér Halassy, Jenő Brandi, Mihály Bozsi, János Németh, István Molnár, György Kutasi, Sándor Tarics og Miklós Sárkány. Hazai spilte fem kamper .

OL-medaljer
-----------

* 1936 Nazi-Tysklands flagg Berlin - Gull **Gull** i vannpolo, (Ungarn).

Eksterne lenker
---------------

* (en) Kálmán Hazai – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Kálmán Hazai – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Kálmán Hazai – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Kálmán Hazai – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Kálmán Hazai – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

* (hu) Kálmán Hazai – Ungarns olympiske komité Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Kystveien** (1–2041, 2–2116) er en 21,5 kilometer lang vei i Arendal og del av fylkesvei 410.

Kystveien går fra Langbryggen i Arendal sentrum og følger hovedveien østover til kommunegrensa mot Tvedestrand kommune. Adressene langs veien har høyeste nummer 2116 ved grensa til Tvedestrand. I Tvedestrand fortsetter veien som "Ytre vei" til Tvedestrand sentrum.

Historie
--------

Før 1878 fantes ingen vei langs sjøen fra Langbrygga til strandstedet Barbu, og det var heller ingen vei langs sjøen videre østover mot Songe. Den viktigste trafikken gikk sjøveien, og landeveis trafikk fulgte Bendiksklev, Hulveien og Gamle Songevei østover.

Den eldste parsellen av Kystveien het lenge *Barbuveien*, og gikk fra Dampskipskaia utenfor Langbrygga til strandstedet. Denne veibyggingen var et av de første prosjekter Barbu kommune gikk i gang med fra 1878. Etter Arendalskrakket i 1886 fortsatte arbeidet østover fra strandstedet Barbu som nødsarbeid. Denne veiparsellen mellom strandstedet og Songe fikk navnet *Songeveien*.

Midt på 1900-tallet følte man behov for at veiforbindelsene østover skulle ha ett navn. Barbuveien og Songeveien fikk da et felles navn, *Kystveien*.

Referanser
----------

1. ↑  Postens adressesøk

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Sentralt stedsnavnregister
 |
Folkeavstemningen i 1919 viste et flertall for økonomisk union med Frankrike, men den luxembourgske regjering og parlament valgte i 1921 Belgia som samarbeidspartner.
**Den belgisk-luxembourgske økonomiske union** (fransk: Union économique belgo-luxembourgeoise, UEBL) ble stiftet 25. juli 1921. Formålet var å bygge ned toll og handelsbeskrankninger mellom de to landene, standardisere vilkårene for utenrikshandel, skape en felles handelspolitikk med utlandet og skape en felles finanspolitikk. UEBL var en forløper for Benelux-unionen fra 1944.

For å nå målet ble det tilstrebet stor handelsfrihet, felles valuta, etableringsfrihet og fri bevegelighet for personer og varer. Unionen hadde allerede fra starten et utøvende organ, et høyere råd (Superior council) og en felles domstol, og fikk dermed umiddelbart en handlekraftig organisering.

Folkeavstemningen i Luxembourg i 1919 viste et flertall for å beholde monarkiet, men også at landet skulle gå i en økonomisk union med Frankrike, og ikke Belgia. Likevel ble traktaten inngått med Belgia i 1921 og senere ratifisert av Luxembourgs parlament, med 27 mot 13 stemmer.

Unionstraktaten ble fornyet siste gang i 2002.

Referanser
----------

1. ↑  *Overenskomster med fremmede stater*. Oslo: Utenriksdepartementet. 1948. s. 122.
2. 1 2 3  Johannes, Koll. «Metropolregion Benelux-NRW? | APuZ». *bpb.de* **(tysk)**. Besøkt 30. august 2020.
3. ↑  «Belgium and Luxembourg - Convention for the establishment of an Economic Union between the two countries, signed at Brussels, July 25, 1921 [1922] LNTSer 58; 9 LNTS 223». *www.worldlii.org*. Besøkt 30. august 2020.
4. ↑  Davis, Kathryn Anne (1994). *Language Planning in Multilingual Contexts: Policies, Communities, and Schools in Luxembourg* **(engelsk)**. John Benjamins Publishing. ISBN 978-90-272-4111-5.
5. ↑  Cipolla, Carlo M. (1977). *Contemporary Economies* **(engelsk)**. Harvester Press. ISBN 978-0-06-492183-1.
6. ↑  «Renewal of the Convention establishing the Belgium–Luxembourg Economic Union (Brussels, 18 December 2002)». CVCE.eu. Besøkt 30. august 2020.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF
 |
***Den blå lotus*** (orig. *Le Lotus bleu*) er et tegneseriealbum som omhandler journalisten Tintin. Forfatter og illustratør er den belgiske tegneserieskaperen Hergé. Serien ble publisert i avisen Le Petit Vingtième før den ble samlet og utgitt som album i 1936.

Historien
---------

*Den blå lotus* er det femte albumet om Tintin og er fortsettelsen på albumet Faraos sigarer. Albumet omhandler den unge journalistens kamp mot narkotikabander i Kina under den japanske okkupasjonen. *Den blå lotus* er også navnet på en opiumsbule i Shanghais internasjonale konsesjonsområde som er sentral i historien. Tintins erkefiende Rastapopoulos dukker også opp i handlingen som hjernen bak opiumskartellet sammen med den japanske forretningsmannen Mitsuhirato.

Kunstnerisk og politisk perspektiv
----------------------------------

Albumet representerer et vendepunkt i Hergés kunstneriske karriere, for i motsetning til albumene Tintin i Kongo og Tintin i Amerika som ga et lite korrekt og tildels rasistisk bilde av urbefolkningen, la han denne gangen ned mye arbeid i å fremstille fiktive personer og hendelser så korrekte som mulig i forhold til kultur og samtid. Han samarbeidet tett med den unge kinesiske studentem Tchang Thong-Yen, som også ble en god venn og modell for en av historiens hovedpersoner med samme navn. Tchang ble i løpet av albumet den nærmeste vennen Tintin hadde fått på dette punktet i serien. 

Den kritiske skildringen av den japanske okkupasjonsmakten vakte stor oppmerksomhet og japanske diplomater klagde utgivelsen inn for det belgiske utenriksdepartement i Brussel. Tilsvarende vakte utgivelsen stor begeistring i Kina, da den brøt med mange av de europeiske mytene og fordommene om det kinesiske folkets levemåte og tradisjon.

Eksterne lenker
---------------

* ISBN 2-203-00104-6

  


| * v
* d
* r
***Tintin*** av Hergé |
| --- |
| 
* *Tintin i Sovjet* (1930)
* *Tintin i Kongo* (1931)
* *Tintin i Amerika* (1932)
* *Faraos sigarer* (1934)
* *Den blå lotus* (1936)
* *Det knuste øret* (1937)
* *Den sorte øya* (1938)
* *Kong Ottokars septer* (1939)
* *Krabben med de gyldne klør* (1941)
* *Den mystiske stjernen* (1942)
* *Enhjørningens hemmelighet* (1943)
* *Rackham den Rødes skatt* (1944)
* *De syv krystallkulene* (1948)
* *Soltemplet* (1949)
* *Det sorte gull* (1950)
* *Månen tur retur (del 1)* (1953)
* *Månen tur retur (del 2)* (1954)
* *Det hemmelige våpenet* (1956)
* *Koks i lasten* (1958)
* *Tintin i Tibet* (1960)
* *Castafiores juveler* (1963)
* *Flight 714 til Sydney* (1968)
* *Tintin og picaroene* (1976)

 |

Portal: Tegneserier
**Kystvernet** var en form for primitivt hjemmevern mellom 1807 og 1814 i Norge under Napoleonskrigene.

Historie
--------

Alt i 1804 ble det gjort forberedelser til å opprette et kystvern i Norge. Nord-Norge ble ikke tatt med i det påtenkte vernet, det som skulle gjøres her fikk bli en frivillig sak. 7. desember 1807 utarbeidet den norske regjeringskommisjonen et reglement for kystvernet etter det som var planlagt i 1804, nå var også deler av Nordlands amt medregnet. Folk skulle selv ordne med det militære utstyret, da særlig skytevåpen. Men få hadde mulighet til dette, så utrustningen ble dårlig. Uniformer var det ikke tale om, mannskapene måtte nøye seg med en kokarde med rød og hvit farge.

Rent militært hørte kystvernet under den generalkommandoen amtet var en del av, men det var den sivile øvrigheten (amtmann, fogd og lensmann) som skulle ordne med oppsettingen av styrkene. I hvert fogderi ble det utpekt en eller to divisjonssjefer, og for hvert sogn en seksjonssjef. Som divisjonssjefer i Nordland ble for eksempel biskop Mathias Bonsach Krogh på Alstahaug utnevnt for Søndre Helgeland, og krigsråd Hans Emahus Tønder Coldevin på Dønnes for Nordre Helgeland. Som seksjonssjefer i samme området ble for eksempel handelsmann Philip Jacob Qvale utnevnt for Vega, lensmann Knud Agersborg for Vefsn, handelsmann Jens Jørgen Zahl for Hemnes, og handelsmann Knud Jæger for Mo. Alle stridsføre menn mellom 16 og 56 år skulle være med i vernet. I Nordlands amt tilsvarte det en styrke på mer enn 10.000 mann.

Se også
-------

* Kanonbåtkrigen
* Krigen med Sverige 1808–1809
* Den svensk-norske krigen (1814)

Litteratur
----------

* Henrik August Angell, *Syv-aars-krigen for 17de mai 1807-1814*, 1914, utgitt på nytt 1995 ISBN 82-90520-23-9. Les i fulltekst på NBdigital
* Axel Coldevin, *Rana bygdebok - Hemnes og Mo prestegjeld til 1850*, 1965.
* Reidar Svare, *Vefsn bygdebok bind I, Vefsnbygdene fram til 1830*, 2. utgave, Mosjøen 1999.
* Haakon O. Wika, *Vega bygdebok bind III*, Mosjøen 1977.
**Multidose** er maskinell pakking av legemidler i poser. Multidose benyttes hyppigst i hjemmesykepleien og i institusjoner. 

**Multidose**Bildet viser eksempel på en multidose for "Ola Nordmann" født 99.99.99. Den viser hvilken dag det er, samt dato og klokkeslett for inntak av medisinene. Det er også oppgitt hvilke medisiner hver pose inneholder, hvilken styrke de har og antall. Som du kan se er posene enkle å dele fra hverandre samt enkle å rive opp fra toppen for å ta ut medisinene. 

I 2017 fikk 90 400 pasienter i Norge multidose, 74 % av disse var fra hjemmesykepleien, 21 % i sykehjem og de siste 5 % hadde privat multidoseordning.

Hensikt
-------

Hensikten er å gjøre det enklere og tryggere for de som ikke mestrer å dosere og administrere sine medisiner selv, eller har utfordringer med dette, slik at de får riktig medisin til riktig tid. Det er også et virkemiddel for å effektivisere tidsbruken for sykepleiere og redusere kassasjon av legemidler. 

Siden multidose blir pakket maskinelt er det en mye sikrere måte å dosere medisiner på sammenlignet med når pasienter, pårørende, sykepleiere eller andre doserer medisiner i en tradisjonell dosett.

Kommunal multidose
------------------

Det er kommunen selv som bestemmer om multidose skal benyttes i kommunen. Hovedaktørene i en multidoseordning er som regel kommunen selv representert ved hjemmesykepleien eller en institusjon, pasienten, fastlege eller institusjonslege og multidoseapotek. Når en pasient får tilbud om multidose er det ofte hjemmesykepleien eller de ansatte på institusjon som oppdager et behov og videreformidler dette til behandlende lege etter å ha fått tillatelse fra pasienten. Pasienten har da ofte et vedtak på bistand om administrering av legemidler. Behandlende lege/ fastlege må da sende oppdatert medisinliste til apoteket slik at de får pakket de riktige medisinene i multidosen. Multidosen sendes så til hjemmesykepleien eller institusjonen som har det endelige ansvaret for legemiddelhåndteringen og må sikre at riktig legemiddel gis til riktig pasient i riktig dose til riktig tid og på riktig måte. Kommunal multidose er gratis.

Privat multidose
----------------

Privatpersoner som ikke mottar helse- og omsorgstjenester kan også bestille seg multidose gjennom apoteket dersom de synes dette er hensiktsmessig. Det er da normalt å kontakte sitt nærmeste apotek for å høre om de kan tilby ordningen, og deretter lage en skriftlig avtale med de. Det er vanlig å få utlevert medisiner for 14 dager, men det er også mulig å få utlevert for lengre perioder dersom det er ønskelig.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5  «Om multidose og de faglige rådene». *Helsedirektoratet* **(norsk)**. Besøkt 23. september 2022.
**Belmont** er et sted i bydelen Harrow i nordlige London. Det er et boligområde med forstadspreg. Området har navn etter en haug eller høyde som ble bygget tidlig på 1700-tallet av Henry James Brydges, jarl av Carnarvon og den første hertug av Chandos. Han bygget et sommerhus på toppen av haugen for å få en strålende utsikt. Høyden er i dag golfbanen Stanmore Golf Course, bygget av Frederick Gordon, som selv sørget for å bygge jernbane fra sitt gods fra Stanmore via Belmont til Harrow & Wealdstone.

Tidligere var stedet betjent av Belmont stasjon på en egen sidelinje av jernbanen.

I henhold til folketellingen av 2011 har Belmont en befolkning på 11 343 innbyggere.

Referanser
----------

1. ↑  «Belmont, Suburb, existing between 1840 and now», *The Underground Map*
2. ↑  «History», *Stanmore Golf Course*
3. ↑  «Harrow Ward population 2011» Arkivert 24. oktober 2016 hos Wayback Machine. *Neighbourhood Statistics*. Office for National Statistics.

Eksterne lenker
---------------

* Belmont Circle Arkivert 30. mars 2018 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Vision of Britain **·** GeoNames
 |
Mk17, den første masseproduserte amerikanske hydrogenbomben
En RDS202-hydrogenbombe (veldig lik RDS-220 "Tsarbomben, verdens mest destruktive menneskelagde våpen) i Sarov atombombemuseet i Russland
Ivy Mike, verdens første hydrogenbombe, som blir prøvespengt av USA 1. november 1952
Prøvesprengingen av hydrogenbomben "Castle Bravo", USAs mest destruktive atomprøvesprenging, 1. mars 1954.
**Termonukleære våpen**, også kjent som **fusjonsvåpen** eller **hydrogenbombe**, er en andregenerasjons atomvåpendesign. Dens større raffinement gir den et langt større destruktiv kraft enn en atombombe, en mer kompakt størrelse, en lavere masse eller en kombinasjon av disse forholdene. 

  

Moderne fusjonsvåpen består i hovedsak av to hovedkomponenter: et primærtrinn for kjernefysisk fisjon (drevet av uran-235 eller Plutonium-239) og et separat kjernefysisk fusjons sekundærtrinn som inneholder termonukleært brensel: de tunge hydrogenisotopene deuterium og tritium, eller i moderne våpen litiumdeuterid. Av denne grunn blir termonukleære våpen ofte kalt **hydrogenbomber** eller **H-bomber** .

Operation Grapple, Storbritannias første prøvesprenging av en termonukleær våpen i 1957.
Den første fullskala termonukleære prøvesprengingen ble utført av USA i november 1952; konseptet har siden blitt brukt av de fleste av verdens atomvåpenstater i utformingen av deres våpen. Utformingen av alle moderne termonukleære våpen i USA er kjent som Teller-Ullam-konfigurasjonen for de to hovedbidragsyterne, Edward Teller og Stanislaw Ulam, som utviklet den i 1951 for USA, med visse konsepter utviklet med bidrag fra fysikeren John von Neumann. Lignende enheter ble utviklet av Sovjetunionen, Storbritannia, Frankrike, og Kina. 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL **·** NKC
 |