recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
***Eriocrania cicatricella*** er en sommerfugl som tilhører den familien purpurmøll (Eriocraniidae). Den er funnet nord til Nordland i Norge.

Utseende
--------

En liten (vingespenn 9–12 mm), purpurfarget møll med gylne flekker. Den kan kjennes på at forvingen har et markert nettmønster i gull og purpur. Antennene er rundt halvparten så lange som forvingen. Hodet og forkroppen er kledt med gråbrune, oppstående hårlignende skjell. Forvingen er purpurfarget med firkantede, gylne flekker som danner ca. 10 oppstykkede tverrbånd. Slik får hele vingen et nettmønster. Ved bakkanten litt utenfor midten er den en firkantet, lys flekk som når omtrent til midten av vingen. Bakvingen er gråaktig med svak purpurglans i den ytre delen. Larven er forholdsvis lang og tynn, hvit, med en nesten fargeløs hodekapsel, som bare er litt brunlig i forkant.

Levevis
-------

Denne arten flyr i solskinn fra midten av april til begynnelsen av juni. Hunnen legger egg på knopper og blader av bjørk (*Betula* spp.), der larven utvikler seg i en flekk-mine i løpet av juni.

Utbredelse
----------

Den er utbredt over nordlige, vestlige og østlige Europa. I Norge er funnet nord til Mo i Rana i Nordland.

Kilder
------

* Bengtsson, B.Å. Palmqvist, G. og Johansson, R. (2008) Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna. Fjärilar: Käkmalar – säckspinnare. Side 57–72. ISBN 978-91-88506-60-3
* Aarvik, L. Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) *Catalogus Lepidopterorum Norvegiae*. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe/Norsk Institutt for Skogforskning. ISBN 82-995095-1-3
* Nettsiden *Svenska Fjärilar*, med bildegalleri:
* *Eriocrania cicatricella* på UK moths:

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Eriocrania cicatricella* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Eriocrania cicatricella* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *Eriocrania cicatricella* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *Eriocrania cicatricella* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *Eriocrania cicatricella* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *Eriocrania cicatricella* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Eriocrania cicatricella* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata
**Skuespillerforeningen af 1879** er en dansk forening for skuespillere, grunnlagt i 1879 etter initiativ av skuespilleren Frederik Christensen.

Foreningens opprinnelige formål var å yte økonomisk hjelp og støtte til medlemmer for eksempel i form av alderspensjon og gravferdshjelp.
Per 2020 er Joen Bille formann i foreningen.

Skuespillerforeningen driver Skuespillerforeningens Hus på Bispebjergvej 53 i København med boliger til medlemmer.

Legater
-------

Per 2020 råder Skuespillerforeningen over en legatformue på cirka 25 millioner danske kroner. To ganger i året deler den ut heders- og reiselegater til medlemmer. Blant legatene foreningen bestyrer er blant annet Johanne Luise Heibergs Mindelegat, Bodil Ipsens Jubilæumslegat og Herman Bangs Mindelegat.

Referanser
----------

1. ↑  
«Historie». *Skuespillerforeningen af 1879* **(dansk)**. Besøkt 24. mai 2020.
2. ↑  
Jarl, Stig. «Skuespillerforeningen af 1879». *Gyldendals Teaterleksikon / lex.dk* **(dansk)**. Besøkt 24. mai 2020.
3. ↑  
«Bestyrelsen». *Skuespillerforeningen af 1879* **(dansk)**. Besøkt 24. mai 2020.
4. ↑  
«Legater». *Skuespillerforeningen af 1879* **(dansk)**. Besøkt 24. mai 2020.

Eksterne lenker
---------------

* (da) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Gyldendals Teaterleksikon **·** VIAF **·** LCCN
 |

Portal: Danmark
«Det menneskelige øye og en fisk», tusjtegning og kollasj av Johannes Baargeld fra 1920.
**Dadaisme**, eller **dada**, var en kulturell bevegelse som påvirket kunstnere og forfattere i tiden fra rundt første verdenskrig og utover første halvdel av 1900-tallet. Dadaistenes aktiviteter kom til uttrykk som billedkunst, litteratur, teater og grafisk design, og inkluderte manifester, offentlige markeringer, demonstrasjoner og publikasjoner.

Dada var en nihilistisk og anti-estetisk bevegelse som oppsto som en samfunnskritisk aksjon mot det etablerte i Frankrike, Sveits og Tyskland under første verdenskrig. Både krigens redsler og forakten for det borgerlige samfunnet var viktige motivasjonsfaktorer for de dadaistiske kunstnerne. Dadaistene baserte sin virksomhet på planlagt irrasjonell adferd, anarki og kynisme, samt en avvisning av alle regler for skjønnhet og sosial organisasjon.

I Amerika etablerte det seg en krets av dadaister rundt galleriet til fotografen Alfred Stieglitz og på atelieret til ekteparet Louise og Walter Arensberg i New York. Man Ray, og tilreisende europeere som Francis Picabia og Marcel Duchamp var sentrale størrelser i den amerikanske vingen av dada.

Det finnes ulike forklaringer til opphavet av navnet «dada». Noen mener det ikke har noen betydning overhodet, og slik viser til det dadaistiske budskapet om meningsløshet og irrasjonalitet. Andre påpeker at navnet på fransk kan bety «kjepphest» som uttalt av et barn, eller også «hobby» (*c'est mon dada* – det er min hobby).

Dada har påvirket senere avantgardistiske og samfunnskritiske bevegelser, som fluxus-bevegelsen, amerikansk popkunst og situasjonistene. Mange av dadaistene samarbeidet også med de beslektede surrealistene.

Noen kjente dadaister: André Breton, Francis Picabia, Marcel Duchamp, Man Ray, Tristan Tzara, Max Ernst, Guillaume Apollinaire og Kurt Schwitters (sistnevnte riktignok ofte oppfattet som en anti-dadaist).

* Hugo Ball i den dadaistiske kabareten «Voltaire» i 1916.Hugo Ball i den dadaistiske kabareten «Voltaire» i 1916.
* Hugo Balls berømte dadadikt Karawane slik det stod på trykk i 1917.Hugo Balls berømte dadadikt *Karawane* slik det stod på trykk i 1917.
* Plakat av Theo van Doesburg (1883-1931) for en dada-matiné i januar 1923.Plakat av Theo van Doesburg (1883-1931) for en dada-matiné i januar 1923.

Referanser
----------

1. ↑  «dadaisme – Store norske leksikon». Besøkt 27. august 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Dada – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* International Dada Archive
* Dada online
* Noen eksempler på dadaistisk kunst
* Dadaismen; fra Bibliotekarstudentens nettleksikon om litteratur og medier (pdf-fil)

Portal: Kunst

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Gyldendals Teaterleksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Österreichisches Musiklexikon **·** Encyclopædia Universalis **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** HDS **·** NKC **·** BNE
 |
**Lars Holden** (født 1959)[] er en norsk matematiker som tidligere var adm. dir. ved Norsk Regnesentral. Han har vært ansatt ved Norsk Regnesentral siden 1984, forskningssjef i perioden 1990-2001, adm. dir. i perioden 2001-2022 og forskningsdirektør fra 2022. Han er bror av Helge Holden og Steinar Holden og far til Nina Holden, Hilde Holden og Sissel Holden. 

Holden ble i 1983 cand.scient. ved Universitetet i Oslo og i 1990 dr.philos. i matematikk samme sted med avhandlingen *Some Problems Related to Conservation Laws and Front Tracking.* Han var i perioden 1995-97 professor II i anvendt matematikk ved Universitetet i Oslo, og han er fortsatt en aktiv forsker innen anvendt matematikk med vekt på statistiske modeller og anvendelser innen petroleum, finans, medisin og historie. 

Holden har vært med å etablere to selskaper innen oljebransjen, Technical Software Consultants a.s. som ble kjøpt opp av Schlumberger og Odin Reservoir Software & Services som etter flere fusjoner er en del av Roxar. Han har og har hatt en rekke styreverv bl.a. som styreleder i Forskning.no i perioden 2010-2015 og i Forskningsinstituttenes fellesarena i perioden 2009-2023. Han er en av initiativtagerne til Historisk befolkningsregister.

Eksterne lenker
---------------

* Lars Holden hos Norsk Regnesentral
* Slektsoversikt på NLIs Lokalhistoriewiki
* (no) Publikasjoner av Lars Holden i BIBSYS
* (no) Publikasjoner av Lars Holden i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | CRIStin
 |
«Sund» har flere betydninger.
Gibraltarstredet er et sund som skiller Atlanterhavet i vest og Middelhavet i øst. Den nordlige delen av sundet består av det europeiske fastlandet og den sørlige delen er det afrikanske fastlandet. Bildet viser stredet fra sørvest mot nordøst.
Et **sund** (eller **strede**) er et forholdsvis smalt undersjøisk dalføre som atskiller to landområder og forbinder to vann- eller havområder i begge ender. 

Et sund kan ha varierende bredde. Det trange Raftsundet i Nordland er en ytterkant mens Trondheimsleia mellom Hitra og fastlandet er omkring seks kilometer på det bredeste. Et bredt sund kalles et strede.

Mange havområder som kalles fjorder er i virkeligheten sund, f.eks. Ytrefjorden ved Kristiansund og Limfjorden i Danmark, mens Ramnefjorden i Møre og Romsdal er å betrakte som et havområde.

Sund finnes også i innsjøer, mellom to øyer eller ei øy og fastlandet. Et eksempel på dette er sundet mellom Helgøya og Nes i Mjøsa.

I havretten er et strede et farvann mellom to åpne hav et fritt gjennomseilingsområde for alle skip.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Straits – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* 

|  |  |
| --- | --- |
|  | Wiktionary: Sund – ordbokoppføring |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** NKC
 |
Rustbeltet merket med rødt.
**Rustbeltet**, tidligere kalt **stålbeltet**, er et område i deler av det nord-østre USA, midt-atlantiske USA og deler av øvre Midtvesten. Regionen kan generelt defineres som området som begynner vest for BosWash-korridoren og vestover til Minnesota, spesielt byen Duluth og Iron Range. Fordi områdets økonomi ble definert av stålindustrien og annen tungindustri, blir Minnesota med sine massive jernutvinningsoperasjoner, ofte regnet som begynnelsen av Rustbeltet. Området rundt Eriesjøen blir gjerne kalt kjernen av Rustbeltet. Regionen går sør mot kullutvinningsregionene i Appalachene, nord til De store sjøer og omfatter også områder i sørlige Ontario og Quebec i Canada.

Økonomisk aktivitet i Rustbeltet står for en betydelig del av tungindustrien og produksjonsindustrien i amerikansk økonomi. Betegnelsen *Rustbeltet* kommer av kollapsen i stålindustrien, restrukturering og tap av hundretusenvis av arbeidsplasser i regionen. Omlegging av industrien har gitt mange arbeidsplasser i regionen, (spesielt i Pittsburgh, Buffalo, Duluth, Twin Cities, Detroit, Toledo, Cleveland, Youngstown, Erie og Gary, kjernen av kontinentets bilindustri) valget mellom å fornye seg, eller legges ned.

Referanser
----------

1. ↑   Hellberg, Lars (1986). *Reagans USA*. Cappelen. s. 11–12. ISBN 8202106818.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
Redigerer Korea Aerospace Research Institute
**Korea Aerospace Research Institute** (**KARI**) eller **den sørkoreanske romorganisasjonen** er ansvarlig for forskning innenfor luft- og romfart i Sør-Korea. Hovedkontoret ligger i Daejeon i Daedeok Science Town. Blant de pågående prosjektene er bæreraketten KSLV. Tidligere prosjekter inkluderer satellitten Arirang-1 skutt opp i 1999. KARI ble etablert i 1981 og fokuserte i hovedsak på romforskning før Sør-Korea meldte seg inn i IAE i 1992.

Bakgrunn
--------

Den første erfaringen Sør-Korea finn med romforskning var via USA og bæreraketter som skulle kunne frakte våpen som en del av forsvaret mot Nord-Korea.

I 1990 begynte KARI å utvikle egne bæreraketter. De to første het KSR-I og KSR-II som var henholdsvis ett og to rakettrinn tidlig på 1990-tallet.

I desember 1997 begynte utviklingen av bæreraketter basert på flytende oksygen og kerosen. KSR-III ble testet første gang i 2002.

Oppskytningskapasitet
---------------------

Sør-Korea bestemte seg for å skynde på utviklingen gjennom et romsamarbeid med Russland i 2004.

KARI utvikler nå bæreraketten KSLV (Korea Space Launch Vehicle) der første trinn er basert på den russiske bæreraketten Angara. Første oppskytning var planlagt i 2007 men ble utsatt til 2009 på grunn av forsinkelser i ferdigstillelsen av Naro romfartssenter. Den ble mislykket. Det ble også det andre forsøket 10. juni 2010.

I en avtale signert 24. oktober 2005 ble det avtalt at en sørkoreansk astronaut skulle være med på en ferd med et Sojuz-fartøy. Som en del av Sør-Koreas astronautprogram skal Russland trene sørkoreanske astronauter.

Luftfart
--------

KARI utvikler også et ubemannet fly som skal kunne fly i ekstreme høyder, samt et neste generasjons fleksibelt helikopter. KARI designer også satellitter, for eksempel KOMPSAT1 og KOMPSAT2.

Se også
-------

* Sør-Koreas astronautprogram
* Naro romfartssenter

Eksterne lenker
---------------

* KARI (engelsk))
* South Korean space projects fra Encyclopedia Astronautica

Portal: Korea

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Ludvig Vilhelm av Baden** (født 8. april 1655, død 4. januar 1707) var en markgreve som hersket over Baden i Tyskland og var nestkommanderende av den keiserlige arméen. Han ble også kalt *Türkenlouis* (Tyrker-Ludvig). Da han døde i 1707 fungerte hans kone, Sibylle av Sachsen-Lauenburg som regent av Baden-Baden.

Familie
-------

Ludvig ble født i Paris og var sønn av prins Ferdinand Maximilian av Baden-Baden *arveprinsen av Baden-Baden* og hans italienske kone, prinsesse Louise av Savoie. Faren var den eldre sønnen til grev Vilhelm av Baden-Baden, som, da han døde, etterlot Ludvig til å overta som markgreve av Baden og lede den katolske grenen av huset Zähringen.

Onkelen på morssiden var greven av Soissons, far til den kjente general Eugene av Savoie, som Ludvig levde og kjempet i skyggen av, selv om søskenbarnene også var allierte og i tjeneste for Det tysk-romerske riket mot franskmennene.

Militærkarriere
---------------

Ludvig ble kalt *Türkenlouis* eller *rikets skjold.* Tyrkerne kalte ham *den røde kongen* fordi han hadde en rød uniformsjakke som gjorde ham særdeles synlig på slagmarken. Han forsvarte Europa mot tyrkerne, slik som Eugene av Savoie. Ludvig var kommandant og i tjeneste for Det tysk-romerske riket. I 1689 ble han øverstkommanderende for keiserarméen i Ungarn, hvor han vant en avgjørende seier mot osmanene i Slankamen i 1691. Ludvig så Osijek som et sted som var særdeles strategisk viktig i krigen mot osmanene. Han ba innstendig om å få fikse bymurene og bygde et nytt fort som ble kalt Tvrđa, og som fulgte prinsippene til Vauban. Kort tid etter ble han sendt for å lede arméen ved Rhinen i niårskrigen.

Han ledet senere keiserarméen i den spanske arvefølgekrigen hvor han erobret Landau i september 1702, men måtte raskt trekke seg tilbake til den andre siden av Rhinen og ble slått av franskmennene under hertugen av Villars i Friedlingen. I 1704 deltok han derimot i det vellykkede tyske felttoget til Marlborough og Eugene av Savoie. Han utmerket seg i slaget ved Schellenberg og beleiret og tok Ingolstadt og Landau, og trakk på den måten de bayerske soldater bort fra det avgjørende slaget ved Blenheim.

Han døde i sitt uferdige slott *Schloss Rastatt* i 1707. Konen hans regjerte frem til sønnen, Ludvig Georg tok over styret i oktober 1727.

Referanser
----------

1. 1 2   Gemeinsame Normdatei, besøkt 9. april 2014[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 10. desember 2014[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Tsjekkias nasjonale autoritetsdatabase, NKC-identifikator ola2014822244, besøkt 23. november 2019[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 30. desember 2014[Hentet fra Wikidata]
5. ↑   The Peerage person ID p11375.htm#i113746, besøkt 7. august 2020[Hentet fra Wikidata]
6. 1 2   The Peerage[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** NKC
 |
**Samiha al-Qubaj Salameh Khalil** (født 1923 i Anabta, guvernementet Tulkarem, død 26. februar 1999 i Ramallah), også kjent som **Umm Khalil**, var en palestinsk veldedighetsarbeider og en fremtredende personlighet i palestinsk politikk. Khalil bygde opp den største velferdsorganisasjonen på Vestbredden, In'Ash El-Usra (Hjelp til vårt folk), som skal hjelpe kvinner å heve levestandarden. Hun begynte i en garasje og disponerte på 1990-tallet to store bygninger i El Birah.

I 1996 var hun eneste utfordret til Arafat i den palestinske selvstyremyndigheten og fikk 9,6 % av stemmene. Hennes valgkamp besto av en blanding av kvinnesak og kritikk av PLO-lederen fordi han ikke fikk i stand en bedre avtale med Israel. Hun stilte seg kritisk til Oslo-avtalen.

I 1980-årene ble hun arrestert av israelerne seks ganger for å ha oppfordret til vold, og hun fikk forbud mot å forlate hjembyen Ramallah i mer enn to år. To av hennes sønner satt også i israelske fengsler og ble senere deportert.

Hun var medlem av Det palestinske nasjonalrådet inntil sin død i 1999.

Hun var datter av Sheikh Yousef Al-Qubaj, som var borgermester i Anabta.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5  Aftenposten - Bestemor utfordrer Arafat i valgkampen: Liker ikke Osloavtalen (16.01.1996 - Side: 7)
2. ↑  NTB - OMTELLING BEKREFTER ARAFATS VALGSEIER (11.02.1996) «Arafats eneste utfordrer, Samiha Khalil, fikk 9,62 prosent av stemmene.»
3. ↑  Aftenposten - VERDEN RUNDT (04.01.1996 - Side: 7) «Den 72 år gamle Samiha Khalil er eneste utfordrer til PLO-leder Yasir Arafat ved valget i de palestinske områdene 20. januar. Hennes valgkamp består av en blanding av kvinnesak og kritikk av PLO-lederen fordi han ikke fikk i stand en bedre avtale med Israel.»
4. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 1. desember 2010. Besøkt 28. oktober 2010.
**Georges Legagneux** (født 24. desember 1882, død 6. juli 1914) var en fransk flypioner, den første personen til å fly høyere enn 10 000 fot og den første til å fly et fly i Østerrike, Sverige og Russland.

Legagneux fløy sin Voisin biplan i Wien den 23. april 1909. Dette var den første flyvning i Østerrike noensinne. Hans flyvning 29. juli 1909 i Stockholm er også merket som den første flyvningen i Sverige. Den 15. september 1909, fløy Legagneux flyet sitt  fra Khodynka Field i nærheten av Moskva. De fem korte flyvninger som ble utført ble ifølge enkelte kilder den første flyvning i Russland, selv om andre kilder refererer til en flyvning i Odessa (nå i Ukraina) den 25. juli 1909 av en viss van Der Schrouff. Han fløy igjen den 19. og deretter fløy han til Odessa og St. Petersburg for ytterligere demonstrasjoner.

Legagneux lander i Issy-les-Moulineaux etter å ha gjennomført Circuit de l'Est i 1910.

### Hans début

Den 19. april 1910 fikk han fransk flylisens Nr. 55.

Han deltok i Angers-Saumur race 6. juni 1910. Dette var det første flyvning mellom to byer med sju konkurrenter, og ble sett av over 200 000 tilskuere. Legagneux fløy et Sommer 1910 biplan, og var en av bare tre deltagere til å ta av. Han endte på andreplass med 36 minutter, 45 sekunder, bare 5 minutter bak vinneren, Robert Martinet.

Den 9. desember 1910 brøt han høyderekorden satt av Ralph Johnstone 27. oktober 1910. Johnstone hadde nådd 8 471 fot, men med start fra Pau nådde Legagneux en høyde 10 499 fot med sitt Bleriotfly.

Legagneux tok igjen verdensrekord i høyde i desember 1913 da han nådde 6 120 meter med en Nieuport.

Referanser
----------

1. ↑   Léonore database, oppført som Georges Theophile Legagneux, Léonore LH//1554/17, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Palmer, Scott W. (2006). *Dictatorship of the Air: Aviation Culture and the Fate of Modern Russia*. Cambridge University. s. 18. ISBN 9780521859578.
3. ↑  Serrano Villard, Henry (2002). *Contact!: The Story of the Early Aviators*. Courier. s. 98. ISBN 9780486423272.
4. ↑  Goldstone, Lawrence (2014). *Birdmen: The Wright Brothers, Glenn Curtiss, and the Battle to Control the Skies*. Random House. ISBN 9780345538048.
5. ↑  Hallion, Richard (2003). *Taking Flight: Inventing the Aerial Age, from Antiquity Through the First World War*. USA: Oxford University Press. s. 327. ISBN 9780195160352.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** GND **·** ISNI
 |
**Hanne Mellingsæter** (6. juli 1981) er en norsk tidligere fotballspiller og journalist. Hun er den spilleren med flest kamper for Vålerenga Fotball Damer gjennom tidene.

Fotballkarriere
---------------

Mellingsæter kom til Vålerenga som 16-åring i 1997, på det tidspunktet spilte klubben i 3. divisjon. Hun spilte ikke obligatoriske kamper i sin første sesong, men fra hun begynte som 2. divisjonsspiller i 1998 spilte hun mer eller mindre fast på laget de neste 17 sesongene. Etter å ha spilt i 2.- og 1. divisjon i mange sesonger var hun i 2011 med å sikre det historiske opprykket til Toppserien som kaptein for Vålerenga. 14. april 2012 ledet hun laget ut til det som var både hennes og klubbens første kamp i Toppserien noensinne, i serieåpningen av Toppserien 2012. De neste tre sesongene var hun fortsatt sentral i laget da Vålerenga etablerte seg i Toppserien. 1. november 2014 spilte hun sin siste kamp for klubben borte mot Klepp. Hun la dermed opp 18 år etter at hun kom til klubben, etter 17 sesonger på A-laget og ca. 296 offisielle kamper for klubben.

Annet
-----

Mellingsæter har i mange år jobbet som journalist i Aftenposten.

Referanser
----------

1. ↑   Soccerdonna[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Vålerengas siste håp - disse jentene kan nå cupfinalen». *www.aftenposten.no*. Besøkt 6. mai 2022.
3. 1 2  Jarle Teigøy (12. november 2014). «Klubbrekordenes år». Besøkt 6. mai 2022.

Eksterne lenker
---------------

* (de) Hanne Mellingsæter – Soccerdonna Rediger på Wikidata
***Dulcies lystreise*** (originaltittel: *Dulcie's Adventure*) er en amerikansk stumfilm fra 1916, regissert av James Kirkwood.

Handling
--------

Dulcies familie var tidligere en aristokratisk familie fra Sørstatene, men som har havnet i store økonomiske problemer, så tante Netta bestemmer seg for å ta med Dulcie til California på leting etter en velstående ektemann for henne. Denne planen lykkes, og de planlegger snart å gifte seg. Men på bryllupsdagen hennes oppdager Dulcie at forlovedens millioner egentlig tilhører andre mennesker, når han blir arrestert ved alteret etter en anklage om bank-ran.

I mellomtiden ankommer hennes tidligere kjæreste, Harry, som har kommet vestover for å få Dulcie tilbake. Han kommer til bryllupet, akkurat i det politiet avbryter hele seremonien. Harry melder seg raskt frivillig til å ta den arresterte forlovedens plass, og Dulcie aksepterer tilbudet hans om giftermål umiddelbart.

Skuespillere
------------

* Mary Miles Minter som Dulcie.
* Bessie Banks som Tante Emmie.
* Marie Van Tassell som Tante Netta.
* Harry von Meter som Jonas.
* Allan Forrest som Harry.
* Molly Shafer.
* Perry Banks.
* John Gough.
* Gertrude Le Brandt.
* William A. Carroll.
* Robert Klein.

Referanser
----------

1. ↑  DULCIE'S ADVENTURE

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Dulcie's Adventure* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Dulcie's Adventure* på American Film Institute Rediger på Wikidata
**Marie Lous Mohr** (1892–1973) var en norsk pedagog og fredsarbeider. Hun var sentral i Internasjonal kvinneliga for fred og frihet i mange år, både som leder i den norske avdelingen 1934–1947 og som president i det internasjonale styret 1952–1956. 

Lous Mohr ble student i 1911 og tok lærereksamen tre år senere. Hun gikk senere på Woodbrooke Quaker Study Centre i England, og ved utbruddet av første verdenskrig bodde hun i Tyskland. I denne perioden ble hun involvert i det internasjonale fredsarbeidet, et engasjement hun skulle ha livet ut.

Høsten 1916 begynte Lous Mohr å arbeide som lærer ved Aars og Voss’ skole, før hun fra 1918 var ved Nordstrand høyere skole. Her var hun til hun ble pensjonist i 1955, de siste årene som adjunkt.

Hun var leder av den norske seksjonen av Internasjonal Kvinneliga for Fred og Frihet (IKFF) fra 1934. Under andre verdenskrig ble IKFF stengt ned av den tyske okkupasjonsmakten, og Marie Lous Mohr ble sittende to år i fangenskap på Grini.

Lous Mohr gjenopptok arbeidet i IKFF etter frirgjøringen i 1945, og fortsatte som leder frem til 1947. Hun var også medlem av hovedstyret i den internasjonale IKFF-organisasjonen i en årrekke, internasjonal visepresident fra 1946 til 1952 og internasjonal president fra 1952 til 1956. Fra 1956–1961 var hun igjen formann av norsk gruppe av IKFF, og hun var tilknyttet det norske landsstyret resten av sitt liv. Marie Lous Mohr var æresmedlem av IKFF.

Referanser
----------

1. 1 2   Slekt og Datas Gravminnebase, «Minneside basert på bilder og gravminnedata for Marie L. Mohr, (19.februar 1892 - 25.november 1973).», besøkt 19. mars 2023[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2  «Fødselsdager: 70 år». *Nationen*, 19. februar 1962.
3. 1 2  «Marie Lous Mohr er død». *Arbeiderbladet*, 27. november 1973.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Arkiv etter Marie Lous Mohr på Arkivportalen

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Folkeforbundet **·** Historisk befolkningsregister **·** Fangeregisteret

 |
**Georges Rigal** (født 6. januar 1890 i Paris, død 25. mars 1974) var en fransk svømmer og vannpolospiller som deltok i de olympiske leker 1912 i Stockholm og 1924 i Paris.

Rigal ble olympisk mester i vannpolo under OL 1924 i Paris. Han var med på det franske laget som vant vannpoloturneringen. Det var tretten nasjoner som stilte lag. Frankrike slo Belgia med 3-0 i finalen. De andre spillerne på det franske laget var Robert Desmettre, Paul Dujardin, Noël Delberghe, Henri Padou, Albert Deborgies og Albert Mayaud.

OL-medaljer
-----------

* 1924 Frankrikes flagg Paris - Gull **Gull** i vannpolo, (Frankrike)

Referanser
----------

1. 1 2 3 4   fødselsattest[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   GeneaStar, GeneaStar person-ID rigalgeorge[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Georges Rigal – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Georges Rigal – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Georges Rigal – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Georges Rigal – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata
**Marie Louise** (født 26. mars 1662 i Paris, død 12. februar 1689 i Madrid) var en spansk dronning, gift med Karl II av Spania.
Maria Louise var datter av Filip I av Orléans, broren til Ludvig XIV av Frankrike, og Henrietta Anna Stuart av England. Hun giftet seg med Karl av Spania i 1679. Ekteskapet var arrangert som en fredsoverenskomst etter krigen mellom Frankrike og Spania. 

Hun ble gift via stedfortreder på slottet Fontainebleau og ble feiret som dronning innen hun reiste til Spania, der hun 
straks ble gift med Karl 19. november 1679 i Quintanapalla. Ektefellen ble vilt forelsket i henne da de først møttes, og hans følelser for henne skal ha holdt seg hele livet.

Men Marie Louise selv ble ulykkelig i Spania. Hun led av hjemlengsel og vantrivdes med den strenge spanske hoffetiketten, som for eksempel forbød andre mennesker å røre ved dronningen. Presset mot henne om å bli gravid forårsaket at hun gikk inn i depresjon. Ekteskapet var upopulært og det forekom demonstrasjoner mot henne. Hun lykkes aldri å bli gravid. Hun trøstet seg med mat, og ble etter hvert overvektig. Hun døde av smerter i buken etter en ridetur. På dødsleiet skal hun 
ha sagt till Karl: *«Deres majestet kommer kanskje til å få andre hustruer, men ingen kommer til å elske deg som jeg.»*

Da Marie Louise døde var ektefellen fullstendig knust. De spanske ministrene gjorde allikevel straks forberedelser for å finne en ny ektefelle til kongen. Det var viktig for at kongen skulle produsere en arving til tronen. Man lot Karl velge mellom to portretter av hovedkandidatene, Anna Maria av Toscana og Maria Anna av Neuburg. Kongen sa da: *«Damen fra Toscana er vakker og damen fra Neuburg virker heller ikke stygg.»* Så vende han seg mot et maleri av den døde 
Marie Louise, sukket og tilføyde: *«Men den damen var virkelig vakker!»*

Referanser
----------

1. ↑   Genealogics, genealogics.org person ID I00002196, oppført som Princess Marie Louise d'OrlÃ©ans[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Spansk biografisk leksikon, oppført som María Luisa de Borbón-Orleans y Estuardo, Spanish Biographical Dictionary ID 126776/borbon-orleans-y-estuardo-maria-luisa-de, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   The Peerage, oppført som Marie Louise d'Orléans, The Peerage person ID p10160.htm#i101595, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   The Peerage person ID p10160.htm#i101595, besøkt 7. august 2020[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Deutsche Biographie **·** VIAF **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** ULAN **·** ICCU
 |
**Marie Marchand-Arvier** (født 8. april 1985 i Laxou) er en fransk alpinist.

Hun debuterte i verdenscupen 14. januar 2004 i super-G-rennet i Cortina d'Ampezzo. Året etter tok hun sine første verdenscuppoeng, i utforrennet på samme sted. Først mot slutten av sesongen 2005/06 kom hun på poengplass igjen, og tok også sin første plassering blant de 15 beste. I sesongen 2006/07 oppnådde hun sine første pallplasseringer. Hun kom på tredjeplass i utforrennene i Cortina d'Ampezzo i januar 2007, og to måneder senere i Lenzerheide.

Den første store internasjonale oppgaven kom under OL 2006 i Torino, der hun kom på 15.-plass i utfor, 25. i super-G og 18. i kombinasjonen. Under VM 2007 i Åre kom hun på 11.-plass i utfor og 18.-plass i super-G.

Karrierens foreløpige høydepunkt kom under VM 2009 i Val-d’Isère, der hun overrasket med å ta sølvmedaljen i super-G, bare slått av amerikanske Lindsey Vonn.

Pallplasseringer i verdenscupen
-------------------------------

| Dato | Sted | Disiplin | Plassering |
| --- | --- | --- | --- |
| 20. januar 2007 | Italias flagg Cortina d'Ampezzo | Utfor | 3 |
| 14. mars 2007 | Sveits’ flagg Lenzerheide | Utfor | 3 |
| 31. januar 2010 | Sveits’ flagg St. Moritz | Super-G | 2 |
| 3. desember 2011 | Canadas flagg Lake Louise | Utfor | 2 |
| 23. februar 2013 | Frankrikes flagg Meribel | Utfor | 3 |

Referanser
----------

1. ↑   pantheon.world[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Le Dauphiné Libéré, www.ledauphine.com[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Marie Marchand-Arvier – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Marie Marchand-Arvier – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Marie Marchand-Arvier – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (fr) Marie Marchand-Arvier – Frankrikes olympiske komité Rediger på Wikidata

* (en) Marie Marchand-Arvier – FIS (alpint) Rediger på Wikidata

* (en) Marie Marchand-Arvier – ski-db.com Rediger på Wikidata
**Giorgi Kadagidze** (født 10. april 1980) er en georgisk økonom, som fra 2009 til 2016 var sentralbanksjef for Georgias nasjonalbank. 

Kadagidze ble utpekt som sentralbanksjef av president Mikheil Saakashvili, kun 28 år gammel. Han tok da over etter at Davit Amaghlobeli hadde vært fungerende sentralbanksjef siden Roman Gotsiridze sluttet i 2007. 

Han har utdanning i bedriftsøkonomi fra European School of Management, og har en Bachelorgrad fra Preston University i 2001. Deretter tok han spesialisering innen offentlig forvaltning ved Georgian Institute of Public Affairs, og en Master of Public Administration. 

Han begynte sin yrkesmessige karriere i 1992, i revisjons- og rådgivningsfirmaet UBC International. Etter dette jobbet han i People's Bank, som leder for kredittavdelingen, før han jobbet et halvt år i Tbilisi kommune i 2005, som bl.a. økonomisjef (*Head of Financial Division*). I juli 2005 fikk han jobb i Georgias nasjonalbank. I starten var han leder for *Depository Institutions Supervisory Department*. Her jobbet han imidlertid mindre enn et år. Etter tre år utenfor sentralbanken fra mars 2006 til februar 2009, før han returnerte til sentralbanken som sentralbanksjef i februar 2009. 

Da hans termin som sentralbanksjef utløp 25. februar 2016 ble Koba Gvenetadze som ny sentralbanksjef.

Referanser
----------

1. ↑  Bloomberg - *Georgia’s Central Bank Gets New 28-Year-Old Governor* Arkivert 8. januar 2011 hos Wayback Machine. (besøkt 20. januar 2011)
2. ↑  Caucasus Business Week - *Parliament Approves New Member of NBG Board* Arkivert 5. juni 2016 hos Wayback Machine. besøkt 9. mai 2016.
3. ↑  Georgias nasjonalbank - *Koba Gvenetadze*, besøkt 9. mai 2016.

Eksterne lenker
---------------

* Presentasjon på sentralbankens hjemmeside (arkivert)
**Valutahandel** foregår i valutamarkedet - også kalt interbankmarkedet - og gir mulighet for at stater, virksomheter og privatpersoner kan kjøpe og selge valutaer. Ifølge Bis.org har markedet for valutahandel økt med 1,5 billioner amerikanske dollar per dag fra 2016 til 2019. Den den daglige omsetningen er nå 7,5 trillioner dollar (USD), noe som gjør valutamarkedet til det mest likvide markedet i verden. 

En rapport fra Valutamegler.no viser at derivater vokser raskest, mens både valutaswap og CFD-er nå slår tradisjonell spothandel. Det har tradisjonelt sett vært banker, store virksomheter og lignende, som har hatt adgang til valutamarkedet, hvilket primært skyldes høye minimumstransaksjoner. Siden 2004 har volumet gått betraktelig opp, grunnet større interesse blant private tradere.

Referanser
----------

1. ↑  «interbankmarkedet | Gyldendal - Den Store Danske». *denstoredanske.dk*. Besøkt 20. oktober 2016.
2. ↑  «Triennial Central Bank Survey of Foreign Exchange and Over-the-counter (OTC) Derivatives Markets in 2019». *www.bis.org* **(engelsk)**. 16. september 2019. Besøkt 17. april 2020.
3. ↑  Drammen, B. Y. (7. februar 2023). «Valutahandel - Detaljert Guide [2023]». *Byavisa Drammen*. Besøkt 11. februar 2023.
4. ↑  «Slik går valutahandel ifølge BIS». *www.valutamegler.no* **(norsk)**. Besøkt 17. april 2020.
5. ↑  «How Forex Trading Works - The Ultimate Guide to Forex Trading». *dumblittleman.com* **(engelsk)**. Besøkt 29. desember 2015.
6. ↑  Cavallaro, Matt (2. mai 2011). «The Forex Market: Who Trades Currency And Why». *Investopedia* **(engelsk)**. Besøkt 20. oktober 2016.
**Vigala** er en tidligere landkommune i Rapla fylke i Estland, beliggende midt i landet. Kommunen ligger helt sørvest i fylket. Det bodde om lag 1 700 mennesker i kommunen, fordelt på ca 270 km². Administrasjonssenteret i kommunen var Kivi-Vigala. Folketallet var sterkt fallende. Elvene Naravere og Enge renner gjennom kommunen.

De største tettstedene i kommunen var Vana-Vigala med 386 innbyggere i 2007, fulgt av Kivi-Vigala med ca 200 innbyggere. I sistnevnte landsby avholdes hver sommer rockefestivalen *Hard Rock Laager*. Fra denne landsbyen kommer også to fremtredende estiske kunstnere. Maleren Ants Laikmaa (1866–1942) var en av de første heltids kunstnere i landet, mens maleren Heinrich Aasmaa (1909–2008) ikke bare var en fremragende kunstmaler, men også hobby-botaniker med et av landets største herbarier med 35.000 planter.

Havet har stått helt inn her i tidligere tider, 10 km nord for Kivi-Vigala ligger fjeller *Avaste* med rester av kalkstein omgitt av flate landskap. Det flommer over de flate myrmarkene om våren, men sommerstid er markene dekket av en stor artsrikdom av planter.

Referanser
----------

1. ↑  «Maakatastri statistika». Det estiske landinspektorat. Besøkt 22. mars 2020.
2. ↑  ; *Estlands statistikkbyrå*; besøksdato: 30. mai 2017.
3. ↑  *A ja O – Taskuteatmik Eesti*, Eesti Entsüklopeediakirjastus, Tallinn 2007.
4. ↑  Kokk, Aavo og Eilart, Andres: *Brushstroke Estonia*, forlaget Regio. Tallinn, 2011, side 62.

| * v
* d
* r
Kommuner i Rapla fylke |
| --- |
| Regionens våpen | Landkommuner | Kehtna **·** Kohila **·** Märjamaa **·** Rapla | Estlands flagg |
| Historiske kommuner | Juuru **·** Järvakandi **·** Kaiu **·** Kohila **·** Käru **·** Loodna **·** Märjamaa **·** Raikküla **·** Rapla **·** Vigala |

Portal: Estland

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Stanislav Prýl** (født 23. november 1942 i Pardubice, død 19. mars 2015) var en tsjekkoslovakisk ishockeyspiller som deltok i de olympiske vinterleker 1964 i Innsbruck.

Prýl vant en olympisk bronsemedalje i ishockey under vinter-OL 1964 i Innsbruck. Han var med på det tsjekkoslovakiske laget som kom på tredjeplass i turneringen bak Sovjetunionen og Sverige. Det var seksten lag som deltok, etter en kvalifiseringsrunde gikk de åtte vinnerne videre til finalegruppe som spilte en enkeltserie der alle lagene møttes en gang. Sovjetunionen vant alle sju kampene og vant serien med maksimale 14 poeng foran Sverige, Tsjekkoslovakia og Canada alle med ti poeng. Prýl spilte fem kamper og scoret ett mål i OL-turneringen.

OL-medaljer
-----------

* 1964 Østerrikes flagg Innsbruck - Bronse Bronse i ishockey Tsjekkoslovakias flagg Tsjekkoslovakia

Referanser
----------

1. 1 2   Elite Prospects, Eliteprospects.com spiller-ID 123953, besøkt 28. august 2020[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Stanislav Prýl – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Stanislav Prýl – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (cz) Stanislav Prýl – Tsjekkias olympiske komité Rediger på Wikidata

* (en) Stanislav Prýl – Eliteprospects.com Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Nasjonalt kompetansesenter for psykisk helsearbeid (NAPHA)**, grunnlagt 2008, er et kunnskapssenter for psykisk helsearbeid for voksne i kommunene. Senteret dokumenterer og formidler praksisnær kunnskap og forskning til ansatte innen psykisk helsearbeid i kommunene. Andre målgrupper er brukere, kompetansemiljøer, media og det administrative og politiske leddet i kommunene.

NAPHA er en underavdeling av NTNU Samfunnsforskning,finansiert av Helsedirektoratet og får flere av sine oppgaver fra direktoratet.

Historie
--------

I løpet av Opptrappingsplan for psykisk helse fra 1999 til 2008 har det psykiske helsearbeidet i kommunene fått seks tusen flere årsverk. NAPHA ble opprettet for å styrke opptrappingsplanens mål om fortsatt kompetanseutvikling i kommunene. Psykisk helsearbeid i Norge utøves nå[*når?*] av rundt 11 000 årsverk.

Fire miljøer stod bak søknaden som førte til etableringen av NAPHA i Trondheim: 
Høgskolen i Sør-Trøndelag, SINTEF, Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet og Kompetansesenter for brukererfaring og tjenesteutvikling (KBT).

Se også
-------

* Psykisk helsearbeid
* Brukermedvirkning
* NTNU Samfunnsforskning
* Assertive Community Treatment

Eksterne lenker
---------------

Offisiell hjemmeside
**Stanislav Afanasjevitsj Petukhov** (russisk Станислав Афанасьевич Петухов; født 19. august 1937 i Moskva) var en sovjetisk ishockeyspiller som deltok i de olympiske vinterleker 1960 i Squaw Valley og 1964 i Innsbruck.

Petukhov ble olympisk mester i ishockey under vinter-OL 1964 i Innsbruck. Han var med på det sovjetiske laget som vant turneringen foran Sverige og Tsjekkoslovakia. Det var seksten lag som deltok, etter en kvalifiseringsrunde gikk de åtte vinnerne videre til finalegruppe som spilte en enkeltserie der alle lagene møttes en gang. Sovjetunionen vant alle sju kampene og vant serien med maksimale 14 poeng foran Sverige, Tsjekkoslovakia og Canada alle med ti poeng

Petukhov ble verdensmester i ishockey to ganger, 1963 i Stockholm og 1964, OL-turnering i Innsbruck var også det 31. verdensmesterskapet i ishockey. Han spilte 46 landskamper for Sovjetunionens herrelandslag i ishockey og scoret nitten mål.

OL-medaljer
-----------

* 1964 Østerrikes flagg Innsbruck - Gull **Gull** i ishockey Sovjetunionens flagg Sovjetunionen
* 1960 USAs flagg Squaw Valley - Bronse Bronse i ishockey Sovjetunionens flagg Sovjetunionen

VM-medaljer
-----------

* 1963 Sveriges flagg Stockholm - Gull **Gull** i ishockey Sovjetunionens flagg Sovjetunionen
* 1964 Østerrikes flagg Innsbruck - Gull **Gull** i ishockey Sovjetunionens flagg Sovjetunionen
* 1960 USAs flagg Squaw Valley - Bronse Bronse i ishockey Sovjetunionens flagg Sovjetunionen

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Stanislav Petukhov – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Stanislav Petukhov – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Stanislav Petukhov – Eurohockey.com Rediger på Wikidata

* (en) Stanislav Petukhov – Eliteprospects.com Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**NATO-kallenavn** var NATO-alliansens kodenavn for sovjetisk og kinesisk utstyr. De ble laget for å lette kommunikasjonen mellom forskjellige lands enheter, som ofte ikke benyttet samme språk. I tillegg var russiske navn på utstyret enten ukjent eller ikke eksisterende. Mye av dette utstyret er fremdeles i bruk og Nato-kallenavnene brukes fremdeles for å betegne disse.

Den første bokstaven i navnet indikerer hva slags utstyr det er snakk om, for eksempel fikk jagerfly og angrepsfly navn som begynte med *F* (etter det engelske ordet *Fighter*), bombefly fikk navn på *B*, transportfly fikk navn på *C* (for *Cargo*) og diverse andre fly som for eksempel treningsfly, tankfly, Anti-ubåtfly, AWACS mm navn på *M* (for *Miscellaneous*). Propelldrevene fly fikk navn med en stavelse, mens jetdrevene fikk navn med to stavelser. Helikoptre fikk navn på *H*, Luft-til-luft missiler fikk navn på *A* (etter *air-to-air*), luft-til-bakke missiler fikk navn på *K*, bakke-til-luft missiler fikk navn på *G* (etter *groundlaunched*) og bakke-til-bakke missiler navn på *S* (etter *surface-to-surface*).

Mikojan-Gurevitsj MiG-31 *«Foxhound»*
Craig Thomas skrev i 1977 boken *Firefox* med det oppdiktede NATO-kallenavnet *Firefox* for Mikojan-Gurevitsj MiG-31. Boka ble filmatisert av Clint Eastwood i 1982. Den rette MiG-31 fikk i 1979 NATO-kallenavnet *Foxhound*. 

Tilsvarende har Pentagon sine egne koder for missiler: AA- (luft-til-luft), AS- (luft-til-bakke), SA- (overflate-til-luft), SS- (overflate-til-overflate), −N- (sjøplattform), −X- (eksperimentell design) og AT- (panservernmissil).

Eksempler på fly
----------------

* Lavotjkin La-7 *Fin*, propelldrevet jagerfly/angrepsfly.
* Jakovlev Jak-28P *Firebar*, jetdrevet jagerfly.
* Tupolev Tu-95 *Bear*, propelldrevet bombefly.
* Jakovlev Jak-28 *Brewer*, jetdrevet bombefly.
* Antonov An-22 *Cock*, propelldrevet transportfly.
* Tupolev Tu-134 *Crusty*, jetdrevet passasjerfly.
* Beriev Be-12 *Mail*, propelldrevet flybåt.
* Jakovlev Jak-28U *Maestro*, jetdrevet treningsfly.
* Kamov Ka-50 *Hokum*, helikopter. Antall stavelser har ingen betydning for helikoptre

Eksempler på missiler
---------------------

AA-9 *«Amos»*, Vympel R-33 under en MiG-31

* AA-9 *Amos*, Vympel R-33. Luft-til-luft missil brukt av MiG-31.
* AS-15 *Kent*, Raduga Kh-55. Kryssermissil brukt av bombefly.
* SA-2 *Guideline*, S-75 Dvina. Luftvernmissil
* SA-N-11 *Grison*, 9M311K. Luftvernmissil brukt av krigsskip.
* SS-18 *Satan*, R-36M. Interkontinental ballistisk missil.
* AT-1 *Snapper*, 3M6 Sjmel. Panservernmissil.
* AT**-**6 *Spiral*, 9M114 Kokon*.* Panservernmissil*.*
* AT-7 Saxhorn, 9K115 Metis. Panservernmissil*.*
* SS-N-2 *Styx*, P-15 Termit. Sjømålsmissil.

Se også
-------

* NATO-kallenavn for jagerfly
* NATO-kallenavn for bombefly
**Vigdis Lian** (født 29. juni 1951) var direktør ved Norsk filminstitutt i perioden 2002–2008 og har hatt en rekke verv innen norsk kulturliv, blant annet som leder for nasjonalkommisjonen for Unesco og medlem av Kringkastingsrådet.

Karriere
--------

Hun er adjunkt med fagene norsk, samfunnsfag og filmkunnskap. Lian har jobbet som inntakskonsulent ved Statens filmsentral, barnefilmkonsulent ved Norsk kino- og filmfond og programsjef ved Den norske filmfestivalen.

Hun ble ansatt ved Norsk filminstitutt i 1997, først som avdelingsdirektør i museumsavdelingen, og deretter som øverste leder ved institusjonen frem til 2008. I 2003 var Vigdis Lian konstituert direktør ved Norsk filmutvikling.

Vigdis Lian har hatt flere rådgiver og lederstillinger i for filmfestivaler og interesseorganisasjoner innen film.

Verv
----

Lian var medlem av utvalget som i 2006 la fram rapport om organiseringen av de statlige virkemidlene på filmområdet. Dette arbeidet la grunnlaget for Stortingsmelding 22, Filmmeldingen.

Lian har hatt en rekke verv innen norsk og internasjonal kulturbransje, bl.a. som medlem av Kringkastingsrådet, styremedlem i avdelingsstyret ved Kunstakademiet (KHIO), i den internasjonale filmarkivorganisasjonen (FIAF), i European Film College.

Hun ledet Den norske Unescokommisjonen  og har hatt flere styreverv.

Utgivelser
----------

Vigdis Lian er redaktør for artikkelsamlingen *Ta det som en mann, frue* (2016, Emilia Press). Artikkelsamlingen drøfter hvordan kvinnelige spillefilm­regissører kategoriseres  i filmreferanseverk, med hovedvekt på perioden 1970-2000.

Utmerkelser
-----------

Hun ble i 2006 utnevnt til ridder av Ordenen for kunst og litteratur, det franske kulturdepartementets utmerkelse for verdifull innsats for fransk kunst og kultur.

Referanser
----------

1. ↑   filmfestivalen.no, besøkt 26. oktober 2020[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «New Nordic Films». *New Nordic Films*. Besøkt 28. desember 2018.
3. ↑  «Nettside for FilmReg». *www.filmreg.no*. Besøkt 28. desember 2018.
4. ↑  Einarssonutvalgets rapport
5. ↑  Stortingsmelding 22, Filmmeldingen
6. ↑  «Unesco». *Unesco*. Besøkt 28. desember 2018.
7. ↑  Landsstyret
8. ↑  «CODA Oslo International Dance Festival». *www.codadancefest.no*. Besøkt 28. desember 2018.
9. ↑  «Ostnorskfilm AS». *Østnorsk filmsenter*. Besøkt 28. desember 2018.
10. ↑  Innstilling på høring
11. ↑  «Lian blir fransk ridder», *Stavanger Aftenblad*, 24. juni 2006, s. 54.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Slaget ved Bassignana** ble utkjempet under det italienske felttoget i Den østerrikske arvefølgekrigen den 27. september 1745. Resultatet ble seier til den samlede arméen til Frankrike og Spania mot Østerrike og Kongedømmet Sardinia. 

Den fransk-spanske arméen klarte til slutt å slå sammen arméene sine i Italia etter et to år langt felttog, og vant gjennom en manøver som narret 25 000 østerrikske tropper til å flytte seg mot Piacenza slik at den sardinske arméen ble isolert. Sardinierneble så overmannet og slått. 

Slaget ved Piacenza året etter ble et nederlag for Frankrike og Spania og virkningen av Bassignano forsvant.

Kilder
------

* Browning, Reed (2008). *The War of the Austrian Succession.* St. Martin's Griffin. ISBN 0-312-12561-5.
* Guicciardini, Francesco (1832). *Storia d'Italia continuata da quella del Guicciardini sino al 1789*. VIII. Presso Baudry.
* Tivaroni, Carlo (1888). *L'Italia prima della rivoluzione francese 1735-1789*. L. Roux.
* Hassall, Athur (1914). *Periods of European History The Balance of Power 1715-1789*. Macmillan.