recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Asbjørn Andre Rachlew** (født 20. mai 1969) er en norsk polititjenestemann som arbeider som politioverbetjent ved Oslo politidistrikt.

Liv og virke
------------

Han deltok i lydopptaksprosjektet (1998–2003) som kom med nye anbefalinger for opptak under politavhør. I 2003 publiserte han artikkelen «Norske politiavhør i et internasjonalt perspektiv» i *Tidsskrift for strafferett*. Artikkelen dokumenterte at i enkelte politiavhør er politiet mer opptatt av å få en tilståelse enn å få ny informasjon. Artikkelen tok særlig et oppgjør med avhørsmetodene i Birgitte-saken.

Senere tok Rachlew en ph.d.-grad i kriminologi med avhandlingen *Justisfeil ved politiets etterforskning; noen eksempler og forskningsbaserte mottiltak*, avlagt ved Institutt for kriminologi og rettssosiologi ved Universitetet i Oslo i 2009. Rachlew tok utgangspunkt i straffesaken mot Stein Inge Johannessen som var varetektsfengslet i ni måneder siktet for drap. Rachlew arbeidet selv som etterforsker ved avdelingen som etterforsket saken.

Rachlew mottok *Politiforums* ærespris i 2017 for sin utvikling av politiavhør. Juryen uttalte at han har «vært en pådriver for å endre måten politiet gjennomfører avhør på. Han har vært en ildsjel bak avhørsopplæringen KREATIV og han har bidratt til å avdekke justismord.»

Referanser
----------

1. ↑  Lydopptaksprosjeket 1998-2003)
2. ↑  Asbjørn Rachlew (2003). «Norske politiavhør i et internasjonalt perspektiv». *Tidsskrift for strafferett* (04/2003). Arkivert fra originalen Bruk av `|arkiv_url=` krever at `|arkivdato=` også er angitt (hjelp).
3. ↑  «Press i norske politiavhør fører til falske tilståelser». Aftenposten. 12. oktober 2002.
4. ↑  Erik Inderhaug (4. mars 2019). «Birgitte Tengs-saken: Avhørerens tragiske fall». *Dagbladet Magasinet*. Besøkt 27. mai 2020.
5. ↑  Ole Martin Mortvedt (19. januar 2018). «Æresprisen til Asbjørn Rachlew: Kritikeren som går sine egne veier». *Politiforum*. Arkivert fra originalen Bruk av `|arkiv_url=` krever at `|arkivdato=` også er angitt (hjelp). Besøkt 27. mai 2020.
6. ↑  Elin Martinsen og Hilde Nilssen Ridola (25. januar 2018). «Ærespris til politimannen som lærte kolleger å tenke nytt». *NRK*. Arkivert fra originalen Bruk av `|arkiv_url=` krever at `|arkivdato=` også er angitt (hjelp). Besøkt 27. mai 2020.

Eksterne lenker
---------------

* Om disputasen hos jus.uio.no
* *Nye avhørsmetoder hos politiet.* Artikkel hos nrk.no
* *Åpenhet kan hindre politifeil.* Artikkel hos forskning.no

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** ISNI
 |
Oppskytningen av Zarja med en Proton-K
**Proton-raketten** (russisk: Прото́н) (formell designasjon: **UR-500**) er en rakett som brukes både til kommersielle og russiske offisielle oppskytinger. Den første Proton-raketten ble skutt opp i 1965, og stort sett det samme systemet er i bruk i 2011, noe som gjør raketten til en av de mest suksessfulle i romfartshistorien. Alle Proton-rakettene er bygget på Khrunitsjev-fabrikken i Moskva. De er transportert til Baikonur for oppskyting

Navnet "Proton" kommer fra en serie med store vitenskapelige Proton-satellitter, som var blant rakettens første nyttelaster. 

Oppskytingskapasitet til lav jord-bane er ca. 22 tonn. Interplanetarisk kapasitet er på ca. 5 tonn. Kommersielle oppskytinger selges av selskapet International Launch Services (ILS).

**Sammenlignbare raketter:**
Delta IV -
Atlas V -
Ariane 5 -
Chang Zheng 5 -
Angara -
Falcon 9

Deltagelse i byggingen av ISS
-----------------------------

Proton-raketten ble brukt til å skyte opp Zarja-modulen, den første delen til Den internasjonale romstasjonen. Modulen ble skutt opp med Proton-raketten fra Bajkonur kosmodrom, Kasakhstan den 20. november 1998.

En senere modul [Zvezda], ble skutt opp med en Proton-rakett 12. juli 2000 og ble koblet sammen med Zarja-modulen 26. juli samme år. Raketten var en av de første som hadde reklame på seg, det var dekorert med logoen til restaurantkjeden «Pizza Hut», som selskapet betalte 1 millioner dollar for.

Det er planlagt at modulen MLM skal skytes opp med en Proton-rakett for tilkobling til ISS i desember 2008.

### Se også

* Liste over byggingen av ISS

Referanser
----------

1. ↑  «Proton Fact Sheet» (PDF).  ILS. Arkivert fra originalen (PDF) 27. september 2007.
2. ↑  «Proton Verticalization, Pad 39, Baikonur». flickr.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Proton (rocket) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Proton (rocket) – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Proton rocket specifications sheet
* Proton M Debuts With Successful Ekran Launch on April 7, 2001
* Proton 8K82K / Briz-M (www.astronautix.com)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Per Odberg** (født 11. april 1926 i Sandar, død 10. juli 2018 i Sandefjord) var en norsk høyesterettsadvokat og politiker for Høyre. Han var ordfører i Sandefjord i tre perioder, 1976–1987.

I 1969 ble hans besvarelse med motto «Smørblomst» innkjøpt av Den Norske Advokatforening, og i 1969 ble den utgitt av foreningen under tittelen «Grunnlovens § 105 og rådighetsinnskrenkningene». Odberg vant Den Norske Advokatforenings årlige prisoppgave to ganger. I 1968 ble han belønnet for besvarelsen «Det offentliges erstatningsplikt til innskrenkninger av eiendomsrådigheten (bygningsloven, strandloven, friluftsloven, veiloven m.v.)». I 1982 vant han med avhandlingen «Beskytter Grunnlovens § 97 bestående rettigheter? En gjennomgåelse av teori og praksis».

Han var sønn av høyesterettsadvokat Jens Paulus Irgens Odberg og Lilly Odberg (født Michelsen).

Referanser
----------

1. ↑  Dødsannonse Vareminnesider.no[*død lenke*], sist besøkt 12. juli 2018.
2. ↑  Olstad, Finn (1997). *Sandefjords historie*. Sandefjord kommune. s. 418. ISBN 8299059585.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
Junkers Ju 188E
**Flystyrten på Messel i 1945** skjedde med et tysk Junkers Ju 188 fra Rekogniseringsavdeling 3.(F)/22, 5. mai 1945 på Messel i Froland kommune.

Flyet kom fra Danmark, og hadde fem personer om bord. Det kretset rundt over Messel, Reiersøl og Løddesøl, før det prøvde å nødlande på Messel. Under nødlandingen traff det en telefonstolpe og en vedstabel med høyre vinge, noe som førte til at vingen ble kappet av. Flyet flippet tilslutt over og landet opp ned. Bilde som ble tatt av flyet viser at skroget fikk store skader. 

Flere av de som var ombord døde umiddelbart, og resten, unntatt en ung gutt, døde rett etterpå, blant annet en høyere tysk offiser. Det viste seg i ettertid at flere tyske fly hadde tatt av fra Danmark med kurs mot Kjevik flystasjon den dagen, fem av dem kom frem.

I databasen til Volksbund Deutsche Kriegsgräberfürsorge er det oppført tre personer med dødssted Blakstad

-Feldwebel (sersjant) Walter Gerhard, f. 26. mai 1920 fra Breslau.

-Feldwebel (sersjant) Günther Konzack, f. 5. september 1920 fra Forst.

-Oberleutnant (førsteløytnant) Wolfgang Krumei, f. 8. desember 1922 fra Olmütz.

Restene av det styrtede flyet havnet etterhvert hos Sørlandets Tekniske Fagskole i Grimstad og ble brukt i undervisningen der. Eleven Herbert Waarum ble fascinert av akrylglasset som ble brukt som cockpit-glass, og studerte dette videre i USA, noe som igjen ledet til at han i 1953 startet suksessbedriften Herwa, hvor de produserte landets første plastbåter.

Teorier
-------

Årsaken til flystyrten er ukjent, men man tror at flyet gikk tom for drivstoff siden det ikke tok fyr etter den mislykkede nødlandingen. Man vet ikke med sikkerhet hvorfor disse flyene fløy fra Danmark til Norge, og hvem som var med i dem. Tidspunktet for styrten førte til at man ikke brydde seg så mye om den aktuelle flystyrten i Norge, da landet kun få dager etter var i seiersrus. Men vitner har bekreftet at det var en høytstående offiser i flyet, og at gutten som overlevde var mest sannsynlig oppasseren hans, da han hadde vist stor bekymring for den forulykkede offiseren.

Litteratur
----------

* Froland historielag: *Årbok 2015 Tysk tilstedeværelse i Froland under okkupasjonsårene 1940-45. Arkivert 24. juli 2020 hos Wayback Machine.*
* Knut Mæsel: *Ni Dager I April: Luftkampene over Norge 1940*, Ex Libris, 1990 ISBN 9788273842343
* Knut Mæsel: *Luftkrigen over Sørlandet: hva skjedde når flyalarmen gikk?* 1982 ISBN 8290581203
* Knut Mæsel: *Luftkrigen over Sørlandet II*, 2012 ISBN 9788299899703

Kilder
------

* Kjevik 1945: Hitlers fortapte ørner
* Froland og Mykland Historielag: *Årbok 1994*

Portal: Andre verdenskrig
**Dagens lengde** er tiden fra soloppgang til solnedgang. Ved jevndøgn er lengden på en dag tilnærmet 12 timer. I sommerhalvåret øker dagens lengde når man reiser nordover, og i vinterhalvåret øker dagens lengde når man reiser sørover.

Formelen under brukes til å regne ut halve dagens lengde og trenger solas deklinasjon (δ) og stedets breddegrad (φ). Vinkelen *H* er halve dagens lengde, og 360° svarer til 24 timer. Hvis cos *H* ser ut til å være mindre enn −1 er det midnattssol. Hvis cos *H* ser ut til å være større enn +1 er det mørketid.

{\displaystyle \cos H={\frac {\sin {(-0,8333^{\circ })}-\sin {\varphi }\sin {\delta }}{\cos {\varphi }\cos {\delta }}}}
Følgende gjelder for 26. juni 2023 (små avvik forekommer fordi utregningen av solas deklinasjon er gjort for kl 12.00 UTC mens solas deklinasjon i praksis endrer seg kontinuerlig):

|  |  |
| --- | --- |
| Nordkapp | Midnattssol |
| Alta | Midnattssol |
| Tromsø | Midnattssol |
| Harstad | Midnattssol |
| Bodø | Midnattssol |
| Trondheim | 20 t 32 min |
| Ålesund | 19 t 57 min |
| Hamar | 19 t 8 min |
| Bergen | 18 t 58 min |
| Oslo | 18 t 47 min |
| Drammen | 18 t 44 min |
| Sarpsborg | 18 t 34 min |
| Fredrikstad | 18 t 32 min |
| Skien | 18 t 32 min |
| Sandefjord | 18 t 31 min |
| Stavanger | 18 t 27 min |
| Sandnes | 18 t 25 min |
| Kristiansand | 18 t 11 min |

Referanser
----------

1. ↑  Meeus, Jean (1998). *Astronomical Algorithms*.
Flysoldater foran et jagerfly og shelter.
AMARG er et oppbevarings- og vedlikeholdssenter for fly, tilknyttet Davis-Monthan Air Force Base.
En **flystasjon** er et område der det er stasjonert militære flyavdelinger, med andre ord en militær flyplass. I tillegg til en flystripe har flystasjonen et minimum av tilhørende installasjoner, og er vanligvis base for flyskvadroner og støtteenheter.

Norske flystasjoner
-------------------

* Andøya flystasjon
* Bardufoss flystasjon
* Bodø hovedflystasjon, som i 2016 skiftet navn til Luftforsvarsbase Bodø
* Ørland flystasjon
* Gardermoen flystasjon
* Rygge flystasjon
* Sola flystasjon

I tillegg kommer Stasjonsgruppe Banak som er underlagt Luftforsvarsbase Bodø

I Forsvarsstudie 07 ble flystasjonene på Ørlandet og Sola foreslått nedlagt. 
14. juni 2012 vedtok Stortinget at Rygge flystasjon og Bodø hovedflystasjon skulle legges ned.

Referanser
----------

1. ↑  Voteringsoversikt for sak: Et forsvar for vår tid – Stortinget 14. juni 2012

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** NKC **·** NKC
 |
**Fylkesskolekasser** ble opprettet i hvert fylke i Norge fra og med 1860 (**amtsskolekasser** fram til 1919). Fylkesskolekassen bestod av tilskudd fra både stat og fylkeskommune. Midlene ble brukt til ulike tiltak overfor allmueskolen, men også til støtte for høyere allmueskoler og arbeidsskoler. Fylkesskolekassen falt bort med skoleloven av 1936. Folkeskolen fikk deretter tilskudd fra staten.

Historie
--------

Ved Lov om Almueskolevæsenet paa Landet av 1860 ble det opprettet amtsskolekasser i hvert amt (fylke fra 1919): «Ethvert Amt, eller hvor et Amt er deelt i flere Amtsformandskabsdistricter, ethvert saadant District, danner en større Skolekommune med en særskilt Skolekasse» (§ 39). 

Amtsskolekassen bestod av tilskudd fra både amtskommunen og staten, etter en fordelingsnøkkel. Dersom amtsformannskapet bevilget et visst minimum, forpliktet staten seg til å bevilge det dobbelte (§ 40). Bevilget amtet mere, hadde man likevel krav på samme beløp fra staten. Det var amtsformannskapet som bevilget beløpet, etter budsjettforslag fra stiftsdireksjonen. Stiftsdireksjonen dannet etter loven amtkommunens "Skolebestyrelse" (§ 79). Budsjettforslaget ble satt opp på grunnlag av forslag fra prostene, som igjen hadde innhentet uttalelser fra de kommunale skolekommisjonene (§ 79). 

Loven hadde detaljerte bestemmelser om hva amtsskolekassens midler kunne brukes til (§ 41). Det var alderstillegg til lærernes lønn, bidrag til høgre allmueskoler og arbeidsskoler, bidrag til oppføring av skolebygg med eller uten lærerbolig, anskaffelse av jordveg til lærerne, bidrag til skolevesenet i «uformuende» prestegjeld og godtgjørelse til lærerne for utdanning av lærerlærlinger. Dersom det var tale om bevilgning til noe annet formål innen skolevesenet enn det som var nevnt i loven, måtte det godkjennes av stiftsdireksjonen (§ 41). 

Amtsskolekassen skiftet navn til fylkesskolekassen i 1919. Med av *Lov om folkeskulen på landet* av 16. juli 1936 falt fylkesskolekassen bort.

Arkiv
-----

Arkivmateriale etter amtsskolekassen/fylkesskolekassen vil i hovedsak være regnskap, fram til 1936. Regnskapet ble først ført av fogden, senere av fylkeskasserer (opprettet på ulikt tidspunkt i fylkene). Regnskapsmaterialet vil derfor befinne seg i forskjellige arkiver ettersom hvem som var regnskapsfører. Det vil også finnes dokumentasjon om fylkesskolekassene i arkivene til fylkesskolestyret, skoledirektøren, fylkesmannen og i fylkestingsforhandlingene. Arkivmaterialet vil i hovedsak være avlevert et statsarkiv. Det kan også være dokumentasjon i et fylkesarkiv.

Se også
-------

* Fylkeskommune
* Fylkesskolestyre
* Amtsinspektør

Kilder
------

* *Lov om Almueskolevæsenet paa Landet*, 16. mai 1860
* *Lov um folkeskulen på landet*, 16. juli 1936

Litteratur
----------

* Liv Mykland: *Håndbok for brukere av statsarkivene*. Riksarkivarens skriftserie 19. Universitetsforlaget 2005.
* Liv Mykland og Kjell-Olav Masdalen: *Administrasjonshistorie og arkivkunnskap – kommunene*. Universitetsforlaget 1987
***Protolopheros*** er en utdødd slekt av biller i familien rødvinger (Lycidae).

Utseende
--------

En middelsstor, avlang, mørk rødvinge (fossilet er mørkt, men ravfossiler har sjelden bevart opprinnelige farger). Antennene er kraftige og litt sagtakkede. Pronotum er klokkeformet, delt i fire celler ved opphøyde lister. Dekkvingene er jevnbrede med opphøyde lengderibber.

Levevis
-------

De voksne billene er dagaktive og treffes gjerne på blomster, der de spiser nektar og pollen. Andre arter tar trolig ikke næring til seg som voksne. Larvene kan finnes under bark, i jord eller mellom løvstrø. Munndelene tyder på at de lever av flytende føde, men det er uvisst hva de faktisk spiser. Råtnende plantemateriale og slimsopp har blitt foreslått.

Utbredelse i tid og rom
-----------------------

Arten er beskrevet fra Baltisk rav fra Eocen-tiden.

Systematisk oversikt
--------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien bløtvinger og lysbiller, Cantharoidea
			* Familien rødvinger (maskebiller), Lycidae
				+ Underfamilien nettrødvinger, (Erotinae LeConte, 1881)
					- stammen Lopherotini Kazantsev, 2012
						* slekten †***Protolopheros*** Kazantsev, 2013
							+ †*Protolopheros hoffeinsorum* Kazantsev, 2013

Referanser
----------

1. ↑  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 26. oktober 2020. Besøkt 26. oktober 2020.

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen er ikke koblet til Wikidata*
F-35 Draken som «gate-guard» på flystasjonen
Inngangen til Flystasjon Karup
**Flystasjon Karup** (dansk: *Flyvestation Karup*) er en dansk flystasjon beliggende i Kølvrå utenfor Karup i Midtjylland.

Historie
--------

Flystasjonen ble etablert som flybase av den tyske Wehrmacht i perioden 1940–45 under navnet *Fliegerhorst Grove* og var i begynnelsen av annen verdenskrig utgangspunkt for Luftwaffes offensive operasjoner mot blant annet England, men ble senere i krigen base for luftforsvarsfly.

Området ved Karup ble valgt på grunn av at det var flatt og øde, liksom Alhedebanens nærhet hadde en betydning. Tyskerne anla et sidespor til banen, og *Grove Sidespor* ble omtalt som det lengste sidesporsanlegg i Danmark. Dette ble brukt til transporter av ammunisjon, brennstoff, og byggematerialer som ble brukt til etableringen av flystasjonen.

Etter krigen og inntil 1949 ble flyplassen av Indenrigsministeriet anvendt som leir for ca. 22 000 tyske flyktninger. De 1 500 gravene ved Gedhus og Flygtningekirkegården i Grove med 1 300 graver vitner om den perioden.

På Flystasjon Karup er en lang rekke av Flyvevåbnets skvadroner opprettet siden 1950 og senere flyttet til andre danske flystasjoner. De mest kjente skvadronene på flystasjonen i nyere tid er nok Skvadron 725 (angrepsfly) og Skvadron 729 (rekognoseringsfly), som fra 1970 til 1993 fløy F-35 Draken som de siste jagerfly på Karup, da skvadronene ble nedlagt i 1993. Utover Draken-flyene har en lang rekke andre jagerfly vært på Flystasjon Karup siden 1950-årene.

I dag
-----

Flystasjon Karup er Nord-Europas største flystasjon. Dens samlede areal er 2 900 hektar, som fordeler seg på flyplassareal, øvelsesområde, skog og plantasje, landbruksjord og områder med mose, myr, hede og kratt. Der er 9 km startbaner, 31 km rullebane for fly, 48 km asfalt- og betongveier og 40 km skog og hede. Det daglige flyoperasjonsområde, som utgjør ca. ⅓ av arealet, er innhegnet (15 km hegn).

Flystasjon Karup er i dag navnet for det fysiske flystasjonsområde hvor Helicopter Wing Karup er den operative myndighet på området, derutover har et antall skoler og myndigheter også hjem på flystasjonen.

Her ligger også Control and Reporting Centre Karup som er den militære myndighet i Danmark med ansvaret for overvåkningen av det danske luftrom.

Referanser
----------

1. ↑  *Inger Merstrand*, *Lokalhistorisk Arkiv i Karup*, www.karup-by.dk
2. ↑  Dansk Ornitologisk Forening Ringkøbing Amt Arkivert 31. desember 2004 hos Wayback Machine.: "Karup Hede og Flyvestation"

Eksterne lenker
---------------

* Helicopter Wing Karup
* Flyvestation Karups Flyvehistoriske Forening
* Karup Sogn af Inger Merstrand, Lokalhistorisk Arkiv i Karup
* Draken Team Karup

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** VIAF **·** LCCN
 |
**Bob DiPireo** er en amerikansk countrymusikklåtskriver. DiPiero har skrevet sanger for sangere som Tim McGraw, Faith Hill, George Strait og The Oak Ridge Boys.

DiPiero er utdannet ved Dana School of Music ved Youngstown State University. Han spilte i flere hardrockband på slutten av 60-tallet og gjennom 70-tallet. I 1979 flyttet han til Nashville og begynte å jobbe som studiomusiker før han begynte med låtskriving.

Han første listetopper var sangen «American Made» fremført av The Oak Ridge Boys. 

DiPiero er sitter i styret til Country Music Association.

Han ble nominert til Oscar for beste sang for «Coming Home» fra filmen *Country Strong* (2010), som han skrev sammen med Tom Douglas, Hillary Lindsey og Troy Verges.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Bob DiPiero – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Bob DiPiero på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Bob DiPiero på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Bob DiPiero på Spotify Rediger på Wikidata

* (en) Bob DiPiero på Songkick Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Erling Diesen** (født 6. juli 1932) er en norsk ingeniør og embetsmann.

Han ble født i Geithus, avsluttet sin videregående utdanning i Hønefoss i 1951 og er utdannet sivilingeniør fra NTH i 1956. Han arbeidet ved Institutt for Elektroteknikk som ingeniør og som forskningsassistent til 1960 og var sekretær i Norsk Elektroteknisk Komité fra 1960 til 1961. Han ble ansatt i Norges vassdrags- og energidirektorat i 1961 og var sjefsingeniør i kraftverksavdelingen til 1977 og i elektrisitetsavdelingen fra 1977 til 1978. Han var underdirektør i Olje- og energidepartementet fra 1978 til 1980 og deretter underdirektør i NVE fra 1980 til 1983. Han var administrerende direktør i Buskerud Energiverk fra 1983 til 1987.

Deretter ble han generaldirektør i Norges vassdrags- og energidirektorat. Etter en omorganisering i 1991 ble tittelen omgjort til Vassdrags- og energidirektør Han gikk av med pensjon i 1999. Han er bosatt i Asker.

Referanser
----------

1. ↑  «Kraftveteran går for gass». *Drammens Tidende* **(norsk)**. 25. oktober 2001. Besøkt 8. februar 2021.
2. ↑  «Ny NVE-sjef». *Aftenposten*. 26. januar 1987. s. 12.
3. ↑  «Erling Diesen 70 år 6. juli». NTB. 19. juni 2002.
4. ↑  (no) Erling Diesen i Store norske leksikon

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Wikistrinda **·** Prabook
 |
**Capjongården** er en tre etasjers forretningsgård på Bragernes torg i Drammen, bygd av kjøpmann og skipsreder Anthoni Capjon. Den herskapelige gården sto ferdig i 1868.

Etter bybrannen på Bragernes i 1866 bygde den rike kjøpmanns- og trelasthandlerfamilien Capjon en tre etasjers forretningsgård på hjørnet av Bragernes torg og Øvre Storgate, ved Bragernes torg. Capjon var opptatt av estetikk, og var blant stifterne av *Selskapet til Drammens forskjønnelse og gavn* i 1870. Bygningen ble tegnet av arkitekt Paul Due og reist med inspirasjon fra italiensk senrenessanse, med to identiske, symmetriske fasader som vender mot torget og mot Øvre Storgate som er bundet med et rundt hjørnetårn. Gården var den første av de store nye bygårdene på Bragernes Torg. Bygningen skulle gjenspeile byggherrens økonomiske makt og gode smak. Første etasje skulle benyttes som forretningslokaler, og de to etasjene over skulle inneholde leiligheter. Familien Capjon hadde tidligere en stor, to etasjers leiegård på den samme tomten som gikk tapt i bybrannen, hvor blant annet, byens telegrafkontor holdt til.

I årene 1862 til 1905 drev Christian Lauritz Blom manufakturforretning i gården. Drammens og Oplands Kreditbank åpnet i 1875 bankkontor i Capjongården og flere banker har hatt sine kontorer i gården gjennom årenes løp, blant annet Buskerudbanken, Fokus bank og Eiker Sparebank. I dag har Sparebanken Øst sine kontorer her.

Capjongården også kjent som bankgården, er en tre etasjers forretningsgård i italiensk renessansestil oppført etter den store bybrannen i 1866. Bygget er oppkalt etter kjøpmann og skipsreder Antoni Capjon som eide gården. Bygningen fikk kulturminneskilt fra Drammenhistorielag i 2018.

På folkemunne har Capjongården gått under betegnelsen *Bankgården*, dette fordi det har vært bankvirksomhet i bygget siden 1875. I dag holder Sparebanken Øst til i bygget, og bygget eies også av Sparebanken øst.

Referanser
----------

1. 1 2   Drammen byleksikon-ID capjongarden[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Capjongården, Bragernes torv 2, fra Arc!

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Drammen byleksikon
 |
**Kristoffer Kanestrøm** (født 18. juli 1983 i Tromsø) er en norsk lokalpolitiker (FrP). Han var i perioden 2011–2015 byråd for helse og omsorg i Tromsø kommune. Han var også byrådets nestleder.

Kanestrøm har sittet fire perioder i Tromsø kommunestyre, og han er fra 2019 valgt for sin femte periode, siden han ble innvalgt første gang i 2003.

I perioden 2003–2007 var han medlem av oppvekstkomiteen. 

I perioden 2007–2011 var han medlem av formannskapet.

I perioden 2011–2015 var han byråd for helse og omsorg.

I perioden 2015–2019 var han medlem av helse- og velferdskomiteen.

I perioden 2019–2023 er han medlem av helse- og velferdsutvalget.

Kristoffer Kanestrøm har også to perioder bak seg som representant i Troms fylkesting, fra 2007–2011 og 2011–2015.

I perioden 2009–2013 var Kanestrøm andre vararepresentant til Stortinget for Troms FrP. I samme periode var han også medlem av Kringkastingsrådet i NRK.

Kanestrøm var varamedlem i Tromsøysund menighetsråd 2011–2015. Fra 2015 har Kanestrøm vært leder i Tromsøysund menighetsråd.

Eksterne lenker
---------------

* Presentasjon på Tromsø kommunes nettsted 5. oktober 2012; besøkt 28. juni 2013.
* Biografi på Stortingets nettsted; besøkt 28. juni 2013.
* «FpU-veteran med toppverv!», på FpUs nettsted 27. oktober 2011; besøkt 28. juni 2013.
**Badedammen** ligger i Strømsteinen mellom Verven og Badehusgata i Stavanger. Badedammen er byens eldste badeplass med en lang historie. I 1849 står det i bystyreforhandlingene at Badedammen har vært brukt som badested i «umindelige tider».

Det har stått mye strid om Badedammen. Ved flere anledninger ble det foreslått å fylle igjen dammen, også kalt «Lusapytten» og «Strømsteinshålå». Men gang på gang protesterte folk. Badedammen var nemlig et yndet badested og en herlig tumleplass for barna i strøket. Arbeidsfolk i fabrikkene i området satte også pris på å ta en dukkert her på varme sommerdager.

Lærerne ved skolene i bydelen forsvarte Badedammen fordi det var en utmerket plass for svømmeopplæring. Her, midt mellom røyken fra hermetikkfabrikkene, var det mange som tok sine første svømmetak og deltok på sine første svømmekonkurranser. Det var ikke uten grunn at elever fra Johannes skole ofte utmerket seg ved sommerens svømmestevner.

Da Bybrua over til Buøy og Hundvåg skulle bygges, greide ikke planleggerne å unngå Badedammen. Derfor er en av brupilarene plassert midt ute i dammen, som fortsatt består, til glede for beboerne i området. En kampestein ved Badedammen bærer et bronserelieff av Halvor Sivertsen, som takk fra folk i bydelen til den populære svømmeinstruktøren og "Badedammens far".

Badedammen inneholder i dag en liten sandstrand, to brygger, rutsjebane og fast grill. Like ved finnes også toaletter. Totalarealet er noe over 6 dekar, hvorav vannflaten utgjør halvparten.

Eksterne lenker
---------------

* erlingjensen.net
**Erling Forfang** (født 8. mars 1951) er en norsk forfatter fra Stavanger. Han blant annet gitt ut to barnebøker: *Noen sier at døden er svart* og *Noen sier at månen er en gul ost*. Han har også skrevet deler av *Kulturhovedstadsboken Stavanger 2008* sammen med blant annet Bob Geldof, Jan Egeland, Tore Renberg, Gunnar Roalkvam og Hadia Tajik.

Ein blåe dag
------------

I forbindelse med at Stavanger 2008 var kampsponsor til tippeligakampen mellom Viking og Stabæk 22. oktober 2007 kunne publikum for første gang høre den nye Vikinghymnen, Ein blåe dag. Forfang har både skrevet tekst og musikk til denne fotballsangen. Det startet med at han ville skape en skikkelig fotballsalme, strippet for klisjeer. For cirka ett år siden begynte jeg å tenke på at Viking trengte en skikkelig fotballsang. En sang noe som Liverpools «You'll never walk alone» ifølge Forfang.

Bibliografi
-----------

* *Noen sier at døden er svart*, barnebok, Wigestrand Forlag (2006)
* *Noen sier at månen er en gul ost*, barnebok, Wigestrand Forlag (2007)

Kilder
------

* Presentasjon av Erling Forfang i Forfatterkatalogen på Forfattersentrums nettsider

Eksterne lenker
---------------

* Hør «Ein blåe dag» og les teksten – Aftenbladet.no

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF
 |
Drivstofftank på en lastebil
To dropptanker på en F-22 Raptor
**Drivstofftank** er en beholder for drivstoff, som pumpes inn til en motor. Det er oftest ett eller flere filter montert mellom tanken og pumpen, for å stoppe urenheter fra å tette pumpen.

Drivstofftanken på en bil er som regel montert bak under bilen. Man fyller drivstoff på tanken gjennom påfyllingsluken, som er tettet med et tanklokk. På lastebiler er tanken som oftest montert på siden.

Til små påhengsmotorer er ofte drivstofftanken integrert i motoren, men på større er den løs grunnet større drivstofforbruk. Disse var i starten laget av stål, men grunnet vekt og rustproblemer lages de nå som oftest i plast. På større båter med innebygget motor er drivstofftanken bygget fast i båten.

På enkelte fly har man i tillegg til interne drivstofftanker også eksterne drivstofftanker, som kan slippes når de er tomme, såkalte dropptanker. Disse blir brukt når man skal fly ekstra langt. Enkelte fly har også mulighet for å fylle drivstoff i luften i fart.

På motorsykler og mopeder er drivstofftanken plassert på rammen mellom styret og setet. Her fyller man drivstoff direkte inn i tanken.
**Eduardo «Fr. Honti» Hontiveros** (født 20. desember 1923 i Molo i Iloilo City på Filippinene, død 15. januar 2008) var en filippinsk katolsk prest tilhørende jesuittordenen, kjent som en komponist og musiker som betød meget for filippinsk liturgisk musikk etter Annet Vatikankonsil. 

Han ble jesuitt i 1945. Etter novisiat og så prestestudier i USA ble han presteviet av kardinal Francis Spellman i 1954.

Etter Annet Vatikankonsil oppstod et behov for liturgisk musikk, blant annet til bruk under feiring av messen, på folkespråket. Blant hans komposisjoner er «Papuri sa Diyos», «Magnificat», «Maria, Bukang-Liwayway», «Pananagutan».

Referanser
----------

1. ↑   Hymnal Companion to Sound the Bamboo: Asian Hymns in Their Cultural and Liturgical Contexts, side(r) 428[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   www.jesuits.ph, arkiv-URL web.archive.org[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Eduardo Hontiveros (1923–2008) – Nekrolog og biografi, Philippine Province of the Society of Jesus website.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** LCCN **·** Hymnary
 |
**Kennan Ranibok Adeang** (født 23. desember 1942, død 26. desember 2011) var en naurisk politiker, og var president i landet fra 17. september til 1. oktober 1986, noen få dager i desember 1986, samt 26. november til 19. desember 1996. Han var David Adeangs far.

Adeang utdannet seg i Sydney, ved Australian School of Pacific Administration (ASOPA), og gikk ut[*klargjør*] i 1963.

Adeang ble valgt til president 17. september 1986 etter et mistillitsforlsag mot president Hammer DeRoburt, og gikk av etter et nytt mistillitsforslag mot ham selv 14 dager senere, og parlamentet valgte inn DeRoburt igjen. Dette gjentok seg i desember: DeRoburt ble stemt vekk, Adeang ble president, og Adeang ble stemt vekk til fordel for DeRoburt.

Etter dette etablerte Adeang Naurus demokratiske parti, og med hjelp av partifeller fikk de igjen makta 17. august 1989 etter et mistillitsforslag mot DeRoburt. Kenos Aroi ble ny president, og Adeang ble finansminister. Begge sluttet imidlertid et par måneder senere, da Aroi fikk hjerteproblemer og ga seg.

Kennan Adeangs sønn David Adeang etablerte sammen med blant andre Kieren Keke enda et parti, Naoero Amo.

Referanser
----------

1. ↑   rulers.org[Hentet fra Wikidata]

| * v
* d
* r
Naurus presidenter |
| --- |
| Hammer DeRoburt **·** Bernard Dowiyogo **·** Lagumot Harris **·** Kennan Adeang **·** Kenos Aroi **·** Ruben Kun **·** Kinza Clodumar **·** René Harris **·** Derog Gioura **·** Ludwig Scotty **·** Marcus Stephen **·** Frederick Pitcher **·** Sprent Dabwido **·** Baron Waqa **·** Lionel Aingimea **·** Russ Kun | Naurus flagg |

Portal: Nauru

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Chong-Yu Xu** er professor i miljø, hydrologi og naturkatastrofer ved Universitetet i Oslo. Et av hans forskningsområder omhandler modellering av effektene til klima- og miljøendringer på global, regional og lokal skala.

Xu mottok sin Ph.D. i 1992 og postdoktor i 1993 ved Universitetet i Brussel, og har vært assisterende professor ved Universitetet i Uppsala fra 1994 til 2005. Siden 2005 har han vært professor ved Universitetet i Oslo.

Han har mottatt flere priser. Blant annet en pris for unge forskere fra Verdens meteorologiorganisasjon (WMO) i 1993. I 2022 fikk han utmerkelsen Lifetime Achievement Award 2022 for sin lange innsats for hydrologisk forskning i Nordic Association for Hydrology (NHF), og senere samme året Publishing Award 2022 fra International Water Association (IWA). 

I 2016 ble han valg inn i Det Norske Videnskaps-Akademi i gruppe for geofag. I 2018 ble han valg inn i  Norges tekniske vitenskapsakademi (NTVA).

Referanser
----------

1. ↑  dnva.no DNVA-medlemmer Arkivert 12. juni 2019 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* Om Chong-Yu Xu fra UiO
* Chong-Yu Xus nettside ved UiO

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | CRIStin **·** ResearchGate **·** Google Scholar

 |
**Jani Sullanmaa** (født 19. desember 1981 i Hyvinge) er en finsk curlingspiller som deltok i De olympiske leker i 2006 i Torino.

Sullanmaa vant en olympisk sølvmedalje i curling under Vinter-OL i 2006 i Torino. Han var med på det finske laget som kom på andreplass i curlingturneringen for menn bak Canada. De vant semifinalen over USA 4–3, men tapte finalen til Canada 4–10. De andre på laget var Markku Uusipaavalniemi, Wille Mäkelä, Kalle Kiiskinen og Teemu Salo.

OL-medaljer
-----------

* 2006 Italias flagg Torino - Sølv Silver i curling, menn Finlands flagg Finland

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Jani Sullanmaa – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Jani Sullanmaa – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Jani Sullanmaa – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Jani Sullanmaa – World Curling Tour Rediger på Wikidata

* (en) Jani Sullanmaa – World Curling Federation Rediger på Wikidata
* Jani Sullanmaa[*død lenke*] – statistikk på *Olympic.org*
**Ferriday** er en by i Concordia Parish som grenser til Mississippi-elven og ligger på den sentrale østgrensen til Louisiana i USA. Befolkningen var 3 085 ved folketellingen i 2020.

Ferriday var integrert i promoteringen av bluesmusikk gjennom Haneys Big House-salong i det afroamerikanske samfunnet. Nesten alle delta blues-musikere spilte på Haney's. Delta Music Museum i det historiske distriktet i sentrum er åpent daglig for besøkende, hvorav mange kommer fra utlandet. Det ligger ved siden av det restaurerte Arcade Theatre. Museet inneholder utstillinger om innfødte fra Ferriday, noen av dem var blues-, rock-, pop- og countrymusikere.

Byen hevder å ha produsert flere kjente mennesker per kvadratkilometer enn noen annen i Amerika.[] Denne uttalelsen fascinerte forfatteren Elaine Dundy, som utforsket både kjendiser og byfolk i boken hennes, *Ferriday, Louisiana*, utgitt av EP Dutton i 1991.

Kirker tilhørende flere store kirkesamfunn er lokalisert her, inkludert en stor pinsemenighet sør for byen på Louisiana Highway 15, samt baptist, protestantisme, presbyterian, metodist og katolikk.

Referanser
----------

1. ↑  «Explore Census Data – Ferriday town, Louisiana». Bureau of the Census. Besøkt 14. november 2021.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Ferriday, Louisiana – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Town of Ferriday, Louisiana – citydirectory.us
* (en) E. P. Dutton – biblio.com

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** GeoNames **·** MusicBrainz **·** GNIS **·** GNIS
 |
**Keila kommune** er en tidligere landkommune i Harju fylke i Estland. Kommunen hadde cirka 3 800 innbyggere og et areal på 179 km². Kommunens administrasjonssenter lå i byen Keila, som er en egen bykommune og som var helt omsluttet av Keila landkommune.

Kommunen har et kystlandskap preget av innlandsisen, blant annet med morener og et kystplatå med elver som renner sør-nord. Helt i vest renner elva Vasalemma ut sør for Paldiski-halvøya. Videre skjærer elva Keila seg igjennom kystplatået i øst. Elva renner ut ved småbyen Keila-Joa helt nordøst i kommunen, nær grensen mot Harku. Elva omfatter her den meget maleriske Keilafossen som er 6 meter høy og 70 meter bred, med hele 150 m³/sek vannføring. Parken rundt fossen er på 25 hektar og er mye brukt av nygifte til fotografering og av turgåere som naturskjønt rekreasjonsområde. Den ble beskrevet av Eduard Vilde i 1887, og avbildet av malerne Paul Burman og Ott Kangilaski (1911-1975).

Elva fikk sine første elvemøller allerede i 1555. Ved fossen ligger en høyde hvor adelsmannen Alexander von Benckendorff anla et stort, nygotisk gods på 1830-tallet, åpnet under nærvær av tsar Nikolaj I. Det ble bygget vannkraftverk i enden av en tilførselskanal fra fossen i 1928. Maleren August Jansen (1881-1957) malte også her i mellomkrigstiden. 

Helt vest i kommunen ligger småbyen Klooga som hadde en konsentrasjonsleir under andre verdenskrig. Like vest for denne byen ligger landsbyen Põllküla med Harju-Madise-kirka med elementer fra 1200-tallet. Her ute helt i vest ligger også Ämari flybase som ble anlagt sammen med et gravfelt for flyvåpenet i sovjettiden, men som nå tjener som militær flybase for Estland og NATO.

* 
* 
* 
*

Referanser
----------

1. ↑  «Maakatastri statistika». Det estiske landinspektorat. Besøkt 26. mars 2020.
2. ↑  ; *Estlands statistikkbyrå*; besøksdato: 30. mai 2017.
3. ↑  Kokk, Aavo og Eilart, Andres: *Brushstroke Estonia*, Forlaget Regio, Tallinn 2011, side 54. ISBN 978-9949-478-62-0
4. ↑  Kokk, Aavo og Eilart, Andres: *Brushstroke Estonia*, Forlaget Regio, Tallinn 2011, side 54.
5. ↑  Kokk, Aavo og Eilart, Andres: *Brushstroke Estonia*, forlaget Regio. Tallinn, 2011, side 184.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Keila Parish – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
Kommuner i Harju fylke |
| --- |
| Harjus fylkesvåpen | Bykommuner | Keila **·** Loksa **·** Maardu **·** Tallinn | Estlands flagg |
| Landkommuner | Anija **·** Harku **·** Jõelähtme **·** Kiili **·** Kose **·** Kuusalu **·** Lääne-Harju **·** Raasiku **·** Rae **·** Saku **·** Saue **·** Viimsi |
| Historiske kommuner | Aegviidu **·** Kehra **·** Keila **·** Kernu **·** Kõue **·** Loksa **·** Nissi **·** Padise **·** Paldiski **·** Saue (bykommune) **·** Vasalemma |

Portal: Estland

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Australias flagg Australia |
| Friidrett |
| Friidrett Melanesiamesterskapet i friidrett |
| Gull | Port Vila 2018 |  200 m |
| Sølv | Port Vila 2018 |  100 m |

**Nicole Kay** (født 25. februar 1998) er en australsk friidrettsutøver, som hovedsakelig konkurrerer i sprintløp. Hun vant 200 meter under Melanesiamesterskapet i friidrett 2018.

Idrettskarriere
---------------

Kay kom på andreplass på 100 og 200 meter i U15-klassen under det australske ungdomsmesterskapet i friidrett i 2012, og fikk sølv på 4 x 100 meter og 4 x 200 meter i U16-klassen. I 2013 kom hun på førsteplass på 100 meter, andreplass på 200 meter og tredjeplass på 400 meter i U16-klassen. Hun fikk ingen individuelle medaljer i det australske ungdomsmesterskapet i 2014, men fikk bronse på 4 x 100 meter stafett i U18-klassen. I 2015 vant hun 100 og 200 meter i U18-klassen i det australske ungdomsmesterskapet, og kom på andreplass på 4 x 100 meter stafett. Hun vant Gold Coast Classic 2015 i november, med ny personlig rekord på 55,72 sekunder

I det australske juniormesterskapet (U20) i friidrett i 2016 kom hun på andreplass på 100 meter, men nådde ikke finalen på 200 meter. Hun ble tatt ut til å delta på 4 x 100 meter stafett under U20-VM i friidrett 2016, og Australia kom der på sjuendeplass. I det australske U20-mesterskapet i 2017 kom hun på sjetteplass på 100 meter. Under Australsk mesterskap i friidrett 2018 kom hun på femteplass på 200 meter, med ny personlig rekord på 23,83 sekunder, til tross for 1,7 m/s motvind. I mai deltok hun i Melanesiamesterskapet i friidrett 2018, og fikk der gull på 200 meter og sølv på 100 meter, bak Heleina Young fra Fiji.

Referanser
----------

1. ↑   World Athletics Database, World Athletics utøver-ID 297260[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2  IAAF - *Nicole Kay - Results*, besøkt 11. august 2019.
3. ↑  Athletics Oceania - *Melanesian Championships - 9/05/2018 to 11/05/2018*, besøkt 11. august 2019.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Nicole Kay – World Athletics Rediger på Wikidata

* (en) Nicole Kay – Athletics Australia Rediger på Wikidata
Toget midtveis mellom Anáhuac og Creel
Chepe på endestasjonen
Toget på Divisadero stasjon, som befinner seg midt i Barrancas del Cobre
**Ferrocarril Chihuahua al Pacífico**, og kjent som **Chepe**, er ei jernbanelinje i det nordvestlige Mexico som går mellom Chihuahua by i delstaten Chihuahua og Los Mochis, som ligger langs stillehavskysten i delstaten Sinaloa. Strekninga er 673 kilometer lang og krysser Barranca del Cobre, en gruppe på seks juv i fjellkjeden Sierra de Tarahumara. Den omtales ofte som en av verdens vakreste jernbaneturer, og er derfor populær blant turister.

Bygginga av linja starta rundt 1900, men den var ikke ferdig før i 1961. Den passerer 37 bruer og går gjennom 86 tuneller. Det høyeste punktet på ruta er om lag 2 400 meter over havet. Turen tar rundt 16 timer hver vei.

Toget har to avganger hver dag, den ene av dem med flere stoppesteder.

Rute
----

Den raskeste avgangen har følgende stoppesteder:

* Chihuahua by
* Cuauhtémoc
* San Juanito
* Creel
* Pitorreal
* Divisadero
* Posada Barrancas
* San Rafael
* Cuiteco
* Bahuichivo
* Témoris
* El Fuerte
* Los Mochis

Referanser
----------

1. ↑  Chepe – Mapa Arkivert 28. juli 2012 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* (es) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Ferrocarril Chihuahua al Pacífico – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** SUDOC
 |
Dragekongetempel, Sommerpalasset, Beijing
De fire **dragekongene** (kinesisk: 龍王; pinyin: *Lóng Wáng*) er i kinesisk mytologi guddommelige herskere over de fire havene (ett i hver himmelretning). Selv om dragekongenes virkelige form er drager, kan de skifte form og opptre som mennesker. Dragekongene bor i krystallpalass, bevoktet av rekesoldater og krabbegeneraler.

Foruten å herske over livet i havet, styrer dragegudene regn, brønner og vassdrag. De bor i palass ved havet der de betjenes av havets befolkning. Dragekongene forekommer mye i litteraturen, og i den klassiske romanen *Reisen til Vesten* er en dragekonge en av hovedskikkelsene. 

De fire dragekongene er:

* Østhavets dragekonge: **Ao Kuang** (敖廣)
* Sørhavets dragekonge: **Ao Chin** (敖欽)
* Vesthavets dragekonge: **Ao Jun** (敖閏)
* Nordhavets dragekonge: **Ao Shun** (敖順)

Østhavet er Østkinahavet, Sørhavet er Sørkinahavet, Vesthavet anses gjerne for Indiahavet, og Nordhavet identifiseres mer usikkert med Bajkalsjøen.[]

Bhutans konge
-------------

Kongene i Bhutan har dragekonge som tittel. Bhutan heter lokalt *Drukyul*, der *druk* betyr drage og *yul* land. Herskeren kalles derfor *Druk Gyalpo*, der *gyalpo* altså er konge.

Litteratur
----------

* Fowler, Jeanine D. (2005). *An Introduction to the Philosophy and Religion of Taoism: Pathways to Immortality*. Sussex Academic Press. ISBN 1845190866.
* Nikaido, Yoshihiro (2015). *Asian Folk Religion and Cultural Interaction*. Vandenhoeck & Ruprecht. ISBN 3847004859.
* Overmyer, Daniel L. (2009). *Local Religion in North China in the Twentieth Century the Structure and Organization of Community Rituals and Beliefs* (PDF). Leiden; Boston: Brill. ISBN 9789047429364. Arkivert fra originalen (PDF) Bruk av `|arkiv_url=` krever at `|arkivdato=` også er angitt (hjelp). Besøkt 24. mars 2018.  Arkivert 16. juni 2015 hos Wayback Machine.
* Tom, K. S. (1989). *Echoes from Old China: Life, Legends, and Lore of the Middle Kingdom*. University of Hawaii Press. ISBN 0824812859.
Smyril Lines skip MS «Norröna» er med i prosjektet «Ferrybox»
**Ferrybox** er et prosjekt som bruker ferjer til å samle inn data om vannkvalitet. Prosjektet er bygget opp av NIVA og omfatter skip fra Fjordline, Hurtigruten, Smyril Line, DFDS-Lys Line, Norbjørn og Color Line. I tillegg samarbeider NIVA med Havforskningsinstituttet og Norsk romsenter. Man samarbeider også med et tysk forskningssenter, noe som har gjort det til et EU-prosjekt.

Sensorer ombord i sju rutegående skip registrerer automatisk temperatur og saltinnhold i vannet. Det tas også vannprøver til analyse. Data overføres fra skipene via satellitt til forskerne, som med systemet får oppdaterte data fra Skagerrak, Kattegat, Nordsjøen og Barentshavet. Ved å benytte ruteskip, kan man få lange måleserier, noe som gir mulighet til å overvåke situasjonen over tid. Dermed kan man finne ut om algeoppblomstring, lavt oksygeninnhold eller oljeutslipp. Prosjektet har vært så vellykket at man har utviklet sensorer for å måle radioaktivitet, karbondioksid og miljøgifter.

Opplysningene blir kombinert med opplysninger fra satellittbilder.

Kilder
------

* Ole Magnus Rapp: *Blir forskerferger* Artikkel i Aftenposten 17. november 2008 side 4.

Eksterne lenker
---------------

* Ferrybox sin hjemmeside
**Dragan Obrenović** (født 12. april, 1963) er en tidligere bosnisk-serbisk offiser og kommandoleder i Den jugoslaviske folkehæren, nestkommanderende i 1. infanterikorps i Zvornikbrigaden i Drinakorpset i den Bosnisk-Serbiske Hæren (VRS), og en dømt krigsforbryter. Kommandolederen var instrumentell i gjennomføring av massedrap under Srebrenicamassakren i 1995.

I 2001 ble Obrenović tiltalt for krigsforbrytelser og forbrytelser mot menneskeheten av Det internasjonale krigsforbrytertribunalet for det tidligere Jugoslavia i Haag for hans delaktighet i implementering av VRS' lederskaps plan om å drepe for det meste Bosnjakske sivile og krigsfanger i Srebrenicamassakren under Bosnia-krigen i juli 1995. I 2003 erklærte Obrenović seg skyldig i ett tilfelle av forfølgelse og i bytte mot å fortelle fritt om hans forbrytelser og vitne for aktoratet ble han dømt til 17 år i fengsel. Under tilståelsen beklaget Obrenović og fremsto som en angrende synder. Han sonet dommen i Norge og ville ha fullført soning av hele dommen i april 2018. Etter ordre fra krigsforbrytertribunalet ble Obrenović løslatt for god oppførsel allerede i 2012. Beslutningen om å løslate krigsforbryteren ble tatt i september 2011 men holdt hemmelig frem til mai 2012. Obrenović ble deportert fra Norge i 2012 etter løslatelsen.

Referanser
----------

1. ↑  *Statements of Guilt: Dragan Obrenović* **(engelsk)**. Youtube. Besøkt 08.05.2012.
2. ↑

Eksterne lenker
---------------

* Dragan Obrenović: Innrømmelser av skyld