recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Dronevideo av Kauksi stranden 2022
**Kauksi** (tysk *Kauks*) er en liten landsby (estisk: *küla*) i det estiske fylke Ida-Viru. Den ligger i landkommunen Iisaku. Kauksi har 59 innbyggere (pr 1. januar 2006). Den ligger ved nordre bredd av Estlands største innsjø, Peipus (*Peipsi järv*).

Kauksi ble første gang nevnt i 1543 i et gammelt historisk dokument. I 1732 tilhørte landsbyen landgodset Maidla. På 1700-tallet ble et eget gods etablert rett ved Peipus og i selve Kauksi. Det var eid av den russiske adelsmann *Michailo Rudneff*. Godset hadde en egen havn med fergeforbindelse til Tartu.

Kauksi er et yndet turistmål om sommeren. Stedet ligger én km fra riksveien mellom Tartu og Jõhvi. Herfra løper en nesten ubrutt sandstrand langs Peipus' bredder helt til Vasknarva. Luft- og vanntemperaturene er i gjennomsnitt høyere enn ved noen annen estisk badestrand. I 1961 ble det åpnet et turistsentrum i Kauksi.

Referanser
----------

1. ↑  ; *Det estiske landinspektorat*; besøksdato: 21. november 2020.
2. ↑  ; *Estlands statistikkbyrå*; besøksdato: 9. juni 2019.
3. ↑

Eksterne lenker
---------------

* Utførlig beskrivelse (estisk)
* Turisme i Kauksi (estisk, engelsk, tysk, russisk)

Portal: Estland

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
Reparasjon av plattgatter
**Kauslands båtbyggeri** var et båtbyggeri som holdt til på Kleppholmen i Øygarden kommune. Byggeriet ble startet i 1942 av Lasse Berentin Kausland og var i drift til 1987.

Båtbyggeriet lå i Kleppevik på en festet tomt (jf.bnr. 36). Broren til Lasse, Sigurd Kausland var med fra 1946 til 1950-tallet. Byggeriet var derfor kjent som brødrene Kauslands båtbyggeri.

Kauslands båtbyggeri bygget trebåter, plastbåter og aluminiumsbåter opp til 65 fot og utførte mange reparasjoner. På det meste var det 13 menn i arbeid. Etter andre verdenskrig gikk mye av arbeidet i reparasjoner og ombygginger. Driften ble avviklet i 1987.

Båttyper
--------

Platgatter «Kjølingen»
Kauslands bygget Furuholmen båt
Kauslands båtbyggeri ble i den tidlige driften kjent for sin 25-fots krysser som ble kalt «Krossfjordkryssar». Dette var en forgjenger til dagens sjark, og varianter av slike båter var populær på vestlandet til både fiske og fritid. Senere ble det bygget skyssbåter, arbeidsbåter og spesialbestilte båter etter tegninger fra blant annet Furuholmen.

I 1980-årene ble det bygget aluminiumsbåter ved verftet. Båtene ble kalt «Pondus», og ble i hovedsak solgt til oppdrettere og entreprenører.

Den mest kjente båttypen fra byggeriet er imidlertid plattgatteren, som var en solid båt som var meget rask for sin tid. Plattgatterne ble bygget i forskjellige størrelser, og brukt som familieturbåter, arbeidsbåter og skyssbåter, som for eksempel «Nordvik».

Båter (utvalg)
--------------

Nybygget sjark i Kleppesjøen
Kauslands Båtbyggeri bygget rundt 350–400 båter totalt. Listen nedenfor er ufullstendig; byggeåret står først.

* 1982: «Helgøy», senere omdøpt til «Nordvik»
* 1950: «Straumbas», senere omdøpt til «Karl Anders». I 2004 overdratt til Stiftelsen Norsk Fiskerimuseum i Melbu.
* 1974: «Rapp»
* 1977: «Øybas»

Referanser
----------

1. ↑  Skogseth, Arvid (2013). *Sund på Søre Sotra bind 2*. Sundkultur. s. 20.
2. ↑  «Krysser – lokalhistoriewiki.no». *lokalhistoriewiki.no*. Besøkt 17. mai 2021.
3. ↑  «Nordvik». *www.nauticaschizofrenia.no*. Nauticaschizofrenia - Trebåtentusiaster. Arkivert fra originalen 16. mai 2021. Besøkt 17. mai 2021. «Båten ble kontrahert av Jon Arne Helgøy hos Kausland båtbyggeri på klokkarvik og sjøsatt i 1982. Den het opprinnelig Helgøy og gikk som skyssbåt på Helgøy ved Stavanger.»
4. ↑  Heia Moskenes!. «"Karl Anders", N-159-MS. (arkivert kopi)». Arkivert fra originalen 25. februar 2017. Besøkt 24. februar 2017. «1950- Bygget ved Brødrene Kausland Båtbyggeri, Kleppholmen for Hans Strømen, Brakestadlandet. Lengden var 45 fot, og motoren en Bolinder på 50 hk. Navnet ble «Straumbas», og fiskerinummeret SF-1-K (Kinn). (---) 2004- Overdratt til Stiftelsen Norsk Fiskerimuseum, Melbu.»
5. ↑  «Detail Vessel: Øybas». *www.ship-info.com*. Shipping Publications AS. Besøkt 17. mai 2021.
**Kareem Michael** er en belizisk økonom, som siden 2. desember 2021 har vært sentralbanksjef i Belizes sentralbank.

Tidligere sentralbanksjef Gustavo Manuel Vasquez trakk seg fra stillingen i august 2021, etter 19 uker som sentralbanksjef, og Michael overtok da som fungerende sentralbanksjef. Den 2. desember 2021 ble han utnevnt til sentralbanksjef, av statsminister Johnny Briceño.

Michael har en *Master of Public Administration* i samfunnsøkonomi fra Columbia University i New York City, og han har en Bachelor of Arts i samfunnsøkonomi fra Valdosta State University i Georgia i USA, der han fikk utmerkelsen «Outstanding Economics Senior of the Year».

Han begynte å jobbe i sentralbanken i 2000, som økonom innen pengepolitikk. Han har også ledet utviklingen av sentralbankens statistikkavdeling, og hatt tilsynet med denne. I 2008 ble han visedirektør i forskningsavdelingen. Han gikk ut av sentralbanken i 2014, og jobbet i Belize Electricity Limited fram til november 2017, da han returnerte til sentralbanken som visesentralbanksjef. Han overtok som fungerende sentralbanksjef i august 2021, og ble utnevnt til sentralbanksjef i desember 2021.

Referanser
----------

1. ↑  News 5 - *Kareem Michael to Head Central Bank*, besøkt 14. juni 2022.
2. 1 2  Belizes sentralbank - *Appointment of New Governor of the Central Bank of Belize* (pressemelding), besøkt 14. juni 2022.

Eksterne lenker
---------------

* Belizes sentralbank - Office of the Governor Arkivert 13. november 2020 hos Wayback Machine.
**Domingo Alberto Tarasconi** (født 20. desember 1903 i Buenos Aires, død 3. juli 1991) var en argentinsk fotballspiller som deltok i de olympiske leker 1928 i Amsterdam.

Tarasconi vant en olympisk sølvmedalje i fotball under sommer-OL 1928 i Amsterdam. Han var med på det argentinske laget som kom på andreplass i fotballturneringen bak Uruguay. Argentinas vei til finalen var seier over USA med 11-2, seier mot Belgia i kvartfinalen med 6-3 og i semifinalen beseiret de Egypt med 6-0. I finalen møtte de Uruguay og kampen endte 1-1. Ny finalekamp tre dager senere, 13. juni, som de tapte med 1-2 og Uruguay forsvarte sin olympiske tittel fra forrige OL i Paris. Tarasconi var turneringens toppscorer med elleve mål.

Han spilte 24 kamper på Argentinas herrelandslag i fotball i perioden 1922 til 1929 og scoret 18 mål. Han vant Copa América tre ganger 1925, 1927 og 1929.

Tarasconi spilte for Boca Juniors og var klubbens toppscorer fem ganger, han scoret totalt 193 mål for klubben, nest mest kun Roberto Cherro har scoret flere mål.

OL-medaljer
-----------

* OL 1928 Nederlands flagg Amsterdam - Sølv Sølv i fotball Argentinas flagg Argentina

Eksterne lenker
---------------

* (en) Domingo Tarasconi – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Domingo Tarasconi – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Domingo Tarasconi – WorldFootball.net Rediger på Wikidata
**Domentij Sardionovich Kulumbegov** (ossetisk: Хъуылымбегты Сардионы фырт Доменти), født 4. januar 1956 I Gori, Georgia, er en georgisk politiker som var statsminister i den selverklærte republikken Sør-Ossetia fra 20. januar 2014 til 20. mai 2017. Fram til 2. april 2014 var han fungerende statsminister. Han ble utnevnt av president Leonid Tibilov.

Biografi
--------

Kulumbegov var født I Tkhinala i Gori-regionen i Den georgiske sosialistiske sovjetrepublikk. Fra 1980 til 1988 hadde han flere verv i den georgiske komsomol-komiteen i Tskhinvali, den største byen i Sør-Ossetia. Fra 1988 til 1991 var han leder for den sør-ossetiske regionale komiteen til Georgias kommunistparti.

Fra 1992 jobbet han i migrasjonstjenesten i Nord-Ossetia-Alania og steg i gradene til han i 2006 ble leder for avdeling for migrasjonsspørsmål i innenriksdepartementet. Fra 2009 til 2012 var han visestatsminister i regjeringen til Vadim Brovtsev. Han ble fungerende statsminister da Rostislav Khugajev fratrådte 20. januar 2014. Fra 2. april samme år var han formelt utnevnt til statsminister og satt til etter presidentvalget i 2017. Han gikk da av og den nye presidenten Anatolij Bibilov utnevnte Erik Pukhajev til ny statsminister.

Referanser
----------

1. ↑  «Decree "On the resignation of the Government of the Republic of South Ossetia"» **(russisk)**. Presidenten I Sør-Ossetia (Offisielt nettsted). 20. januar 2014.
2. ↑  «Profile of Domenti Sardionovich Kulumbegov» **(russisk)**. OSInform.
**Dehns palé** er et palé som ligger i Bredgade 54 i København i Danmark. Hovedbygningen er oppført i 1751–1755 ved arkitektene J.G. Rosenberg og Nicolai Eigtved. Senere bygget om ved G.F. Hetsch. Bygningen er fredet.

Paléet danner pendant til Bernstorffs palé på den andre siden av Frederiksgade og disse to paléene har vært knyttet til hverandre i hele sin bygningshistorie. Byggherrene Frederik Ludvig v. Dehn og Johan Hartvig Ernst Bernstorff valgte begge to arkitekt Rosenberg og det gjorde at han kunne foreta innkjøp av byggematerialer for begge prosjektene under ett.
Prosjektene gikk også raskt gjennom i byråkratiet. Nicolai Eigtved hadde det overordnede ansvaret for gjenoppbyggingen og planleggingen av Frederiksstaden og i 1753 skrev han til magistraten i København at::

> Facadetegningerne for Deres Excellencer, Gehejmeråder og Baroner v. Dehn og Bernstorffs Bygninger har jeg som sædvanlig til Stadsbygmesteren paategnet.
> 
> 
> Nicolai Eigtved
> 
> 

Dehns palé sto ferdig allerede i 1755. Det besto av tre paviljonger forbundet med lave mellombygninger i en rik barokkstil. 
Bygningen hadde to hovedinnganger og ved den ene var en staselig marmortrapp som er bevart til i dag. 

På begynnelsen av 1800-tallet sto arkitekt G.F. Hetch for en større ombygging av interiøret. Det ble innredet en rekke vakre rom med stor pietet for den opprinnelige utførelsen. Kunstindustrimuseet har flere signerte tegninger fra Hetchs hånd som vitner om hans omhu. 

Dehns palé har hatt mange forskjellige eiere og dagens innehavere er Danmarks Apotekerforening.

Brann i 2010
------------

Natten mellom 3. og 4. mai 2010 oppsto en voldsom brann i paléets takkonstruksjon. Brannen herjet den nordlige delen av paléet hvor de to øverste etasjene ble helt utbrent og første og andre etasje fikk vannskader.

Referanser
----------

1. ↑  Dehns Palæ 
fra Kulturstyrelsen / Fredede & Bevaringsværdige Bygninger
2. ↑  Voldsom brand i kendt palæ i København, *BT.dk*, 4. mai 2010.
3. ↑  Flemming Ytzen, "Fornemt hus er totalskadet efter brand nær Amalienborg", *Politiken.dk*, 4. mai 2010.

Litteratur
----------

* B. Linder : Slotte, Herregårde og Palæer i Danmark, 1980
* Jens Fleischer: København. Kulturhistorisk opslagsbog med turforslag, 1985

Eksterne lenker
---------------

* Kulturhistorisk opslagsbog – «Dehns Palæ», Bredgade 54
* Danmarks Apotekerforening - Dehns Palæ

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |

Portal: Danmark
**George Albert Sinner** (født 19. mai 1928 i Fargo i Nord-Dakota, død 9. mars 2018 samme sted) var en amerikansk politiker fra North Dakota Democratic-Nonpartisan League Party, som er partiorganisasjonen til Det demokratiske parti i denne delstaten.

Sinner var Nord-Dakotas 29. guvernør i årene 1985 til 1992, gjennom to femårsperioder, og er per 2016 den siste guvernøren i Nord-Dakota fra sitt parti.

Sinner avla i 1950 en bacheloreksamen i filosofi ved det katolske Saint John’s University i Minnesota og tjenestegjorde deretter i Koreakrigen i 1950 og 1952 i Air National Guard. Sinner giftet seg 10. august 1951 med Elizabeth Jane Baute og de fikk ti barn, seks sønner og fire døtre.

Sinner arbeidet innenfor landbrukssektoren i Nord-Dakota. Han ble valgt inn i delstatens senat i perioden 1962 til 1967. Han stilte til valg til Representantenes hus i 1964, men ble slått av republikaneren Mark Andrews.

I 1982 ble han valgt inn i Representantenes hus i Nord-Dakota, og han ble valgt til guvernør ved valget i 1984, og etterfulgte i 1985 Allen I. Olson som guvernør. Han ble gjenvalgt i 1988, men søkte ikke gjenvalg og ble i 1992 etterfulgt av Ed Schafer. Da senator Quentin Northrup Burdick døde i 1992, utnevnte Sinner enken Jocelyn Burdick som senator.

Sinner hadde en krevende tid som guvernør da delstaten opplevde den verste landbrukskrisen forårsaken av tørke siden Den store depresjonen på 1930-tallet. Samtidig var han guvernør ved 100-årsjubileet for Nord-Daktotas opptakellse som delstat i USA i 1989. Sinner sto for en viss reorganisering av delstatens administrasjon, særlig innen for økonomi- og næringsutvikling. I 1991 ble Nasjonalgarden i Nord-Dakota innkalt til tjeneste i Persiabukten under Gulfkrigen.

Referanser
----------

1. ↑  «George Sinner Papers at The University of North Dakota». Arkivert fra originalen 25. juni 2010. Besøkt 26. mars 2016.
2. 1 2 3 4 5 6 7  George A. Sinner – North Dakota Governors Online Exhibit – Exhibits – State Historical Society of North Dakota, besøkt 26. mars 2016.
3. 1 2 3 4  «North Dakota Governor George Albert Sinner». National Governors Association. Besøkt 26. mars 2016.

Eksterne lenker
---------------

* Jane Sinner Papers at The University of North Dakota
* North Dakota Historical Society: George Sinner

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |
Kromosom 18Kromosom 18
**Kromosom 18** er ett av de 23 kromosomparene hos mennesker. Mennesker har normalt to versjoner av dette kromosomet, ett fra hver av foreldrene. Dette kromosomparet dekker omtrent 77 millioner basepar som er byggematerialet til DNA. Kromosom 18 står for omtrent 2,5 % av den totale mengden DNA i cellene. Identifiseringen av genene på hvert kromosom har i lang tid blitt sett på som ett av de viktigste forskningsområdene, og er blitt viet mye tid og resursser. Siden forskere bruker forskjellige metoder til å identifisere genene, har man ikke klart å stadfeste ett nøyaktig antall gen. Det er antatt at kromosom 18 inneholder omtrent 750 gener.

Viktige gen
-----------

* FECH
* NPC1
* SMAD4

Sykdommer, fysiske og psykiske misdannelser
-------------------------------------------

* Niemann-Pick sykdom
* Edwards syndrom

Eksterne lenker
---------------

* UiB om kromosom
* What Can Our Chromosomes Tell Us?
* Random Orientation of Chromosomes


| Menneskets kromosomer |
| --- |
| {1}
{2}
{3}
{4}
{5}
{6}
{7}
{8}
{9}
{10}
{11}
{12}
{13}
{14}
{15}
{16}
{17}
{18}
{19}
{20}
{21}
{22}
{X}
{Y} |
Kromosom 19Kromosom 19
**Kromosom 19** er ett av de 23 kromosomparene hos mennesker. Mennesker har normalt to versjoner av dette kromosomet, ett fra hver av foreldrene. Dette kromosomparet dekker omtrent 64 millioner basepar som er byggematerialet til DNA. Kromosom 19 står for omtrent 2 % av den totale mengden DNA i cellene.

Identifiseringen av genene på hvert kromosom har i lang tid blitt sett på som ett av de viktigste forskningsområdene, og blitt viet mye tid og resursser. Siden forskere bruker forskjellige metoder til å identifisere genene, har man ikke klart å stadfeste ett nøyaktig antall gen. Det er antatt at kromosom 19 inneholder omtrent 1450 gen.

Viktige gen
-----------

* APOE
* HAMP
* PRX

Sykdommer, fysiske og psykiske misdannelser
-------------------------------------------

* Alzheimers sykdom
* Charcot-Marie-Tooths sykdom
* Hemokromatose

Eksterne lenker
---------------

* UiB om kromosom
* What Can Our Chromosomes Tell Us?
* Random Orientation of Chromosomes


| Menneskets kromosomer |
| --- |
| {1}
{2}
{3}
{4}
{5}
{6}
{7}
{8}
{9}
{10}
{11}
{12}
{13}
{14}
{15}
{16}
{17}
{18}
{19}
{20}
{21}
{22}
{X}
{Y} |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
Königstein festning
Inngangsportalen til festningen
Georgborgen er en del av festningen
**Königstein festning** (tysk: *Festung Königstein*) finnes ved Elbens venstre bredd i Landkreis Sächsische Schweiz-Osterzgebirge i den tyske delstaten Sachsen. Festningen er en av Europas største fjellborger og er plassert på fjellet med samme navn. Landsbyen like ved heter også Königstein. 

Det 95 dekar store fjellplatået hever seg 240 meter over Elben. Muren er 1 800 meter lang og opptil 42 meter høy. I sentrum av anlegget finnes en 152,5 meter dyp brønn.

Festningens kjente historie skriver seg tilbake til 1241. Den har i århundrer blitt brukt som fengsel og dette er intakt, men ikke i bruk. Under andre verdenskrig ble flere norske offiserer holdt som krigsfanger i fengselet, bl.a Otto Ruge. 

Festningen besøkes årlig av ca 700 000 personer, noe som gjør den til en av Sachsens største turistattraksjoner.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Festung Königstein – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Festung Königstein – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Offisiell hjemmeside til Festung Königstein GmbH

Portal: Tyskland

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** NKC **·** GeoNames
 |
**Rotherfield** er en landsby og et verdslig sogn i distriktet Rother i grevskapet East Sussex i England. Det er et av de største sogn i East Sussex. Det er tre landsbyer i sognet; Rotherfield, Mark Cross og Eridge. Elven Rother drenerer det meste av området og har utløp til Den engelske kanal ved landsbyen Rye Harbour (som er lokalisert 3,2 km fra byen Rye). Elven har sin kilde på sørsiden av den høyden hvor landsbyen Rotherfield står på. I henhold til folketellingen i 2012 har landsbyen og ikke minst *med* sognet en befolkning på 9041 innbyggere.

Etymologi
---------

Tilsynelatende er det elven Rother som har gitt navn til landsbyen Rotherfield, men elvens navn er relativt nytt og det var tidligere kjent som «Limen». Isteden er det antatt at navnet Rotherfield er avledet fra angelsaksiske *redrefeld* i betydningen «krøtterland», skjønt det har også vært spekulert at det kan ha sin opprinnelse i angelsaksiske *Hrytheranfelda*, da i betydningen «Hrothers mark/åker».

Referanser
----------

1. ↑   «East Sussex in Figures», *East Sussex County Council*.
2. ↑  «History of Sussex - Some Place Names of Sussex» Arkivert 1. oktober 2011 hos Wayback Machine. *Ye Olde Sussex Pages*.

Eksterne lenker
---------------

(en) Rotherfield – kategori av bilder, video eller lyd på Commons


* Rotherfield Parish Council

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Vision of Britain **·** GeoNames **·** GeoNames
 |
**Lars «Lasse» Erik Oliver Lindroth** (født 9. november 1972, død 11. juli 1999) var en svensk forfatter, skuespiller og stand up-komiker.
1994 utkom hans første bok *Där inga änglar finns*. Den ble fulgt av ytterligere tre, den siste utgitt posthumt. I 1994 skapte han også Ali Hussein, et alter ego han anvendte som stand up-komiker. Med sin utenlandske bakgrunn og sine personlige erfaringer kunne han i denne rollen gjøre narr av hverdagsrasisme og fremmedfrykt.

Lasse Lindroth døde i en bilulykke på E6 i Bohuslän i juli 1999, på vei hjem fra et engasjement i Norge, der han var svært populær. Bare tre uker før sin død hadde han giftet seg med Emma Lindroth, som også ventet deres barn.

Han hviler som «Komiker Lasse Lindroth» på St. Jörgens kirkegård i Varberg. Gravstenen har inskripsjonen «Den sjunde dagen» og prydes av en stilisert fisk, et kamerattegn Lasse Lindroth også bar som tatovering.

Filmografi
----------

* 1995 – *Sjukan* (TV-serie)
* 1998 – *Beck – Öga för öga*
* 1998 – *Beck – The Money Man*
* 1997 – *Beck – Pensionat Pärlan*

Referanser
----------

1. 1 2   Find a Grave, Find a Grave 8910580, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   LIBRIS, libris.kb.se, utgitt 2. oktober 2012, besøkt 24. august 2018[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Lasse Lindroth på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (da) Lasse Lindroth på Filmdatabasen Rediger på Wikidata

* (da) Lasse Lindroth på danskefilm.dk Rediger på Wikidata

* (da) Lasse Lindroth på danskfilmogtv.dk Rediger på Wikidata

* (en) Lasse Lindroth hos The Movie Database Rediger på Wikidata
* Lasse Lindroth – en minneside Arkivert 19. juni 2006 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Prabook **·** VIAF **·** LIBRIS
 |
**Lasse Hovd** (født 12. oktober 1941, død 8. juni 2019) var sanger og tekstforfatter i The Key Brothers.

Hovd vokste opp på Keyserløkka, og startet på Bjølsen skolen i samme klasse som Jan Hørtun i 1948, som han startet The Key Brothers sammen med. De ble senere plassert på ulike skoler, men spilte begge i skolekorpset. Hovd spilte trombone og Hørtun trompet. Tor Myrseth flyttet til Keyserløkka litt senere, men måtte følge morens ønske om å øve på fiolin. Likevel var det musikkinteressen som bandt dem sammen.

I 1957 startet de tre et munnspillorkester, men det var jo gitarmusikk som var tingen. Jan Hørtuns far spilte gitar, så han hadde tilgang både på gitar og en Skau-forsterker! Tor Myrseth fikk byttet inn fiolinen mot en gitar, og Hovd fikk tak i en spansk gitar. De lyttet til Radio Luxemburg, skrev av tekster og lærte seg sanger derfra. Det var nå de fant på navnet The Key Brothers. Key kom av Keyserløkka, og mange sanggrupper het noe med Brothers eller Sisters, selv om de ikke var søsken, dessuten sang de flerstemt og hadde flere sanger av The Everly Brothers på repertoaret.

Den største hit-sangen «... og så kom Helgenen frem» var det Lasse Hovd som skrev i 1965. Han hadde også en sangduo med sin første kone, Laila Granum.

Lasse Hovd jobbet senere i livet med AV-kommunikasjon i Arnljot Gelline Heltbergs reklamebyrå, som senere ble del av mediekonsernet Bates.

Referanser
----------

1. 1 2 3   bgr.vareminnesider.no[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz
 |
**Dabaotai** (forenklet kinesisk: 大葆台, pinyin: *Dàbǎotái*) er en keiserlig grav fra det vestlige Han-dynasti (206 f.Kr.–24 e.Kr.) i Beijing i Kina.

Den gravsatte er føydalfyrsten Liu Jian (73–45 f.Kr.) fra den senere del av Vestre Han. Det underjordiske palasset er oppbygd av en trestruktur bestående av om lag 16 000 stokker av sypresser. Trestrukturen er omsluttet av pakket trekull, grafitt og leire, noe som er samme teknikk (黄肠题凑) som ble anvendt for oppførelsen av dynastiets keisergraver.

Hele graven opptar 18 000 m2, og det underjordiske palasset er 23 x 18 m, 4.7 m under dagens marknivå. Mer enn tusen artefakter er blitt tatt opp av graven, som gjenstander av kopper, jern, jade, agat, gull, keramikk og tekstilier. I graven er også elleve hester og tre hestevogner begravde.

Dabaotai ligger sørvest for Beijings verdenspark utenfor sørvestre Fjerde ringvei i Fengtaidistriktet i sørvestre Beijing. Graven og dens artefakter utstilles på *Dabaotai Xi Han Dynasty Tomb Museum* (大葆台西汉墓博物馆) som er oppført rundt graven.

Referanser
----------

1. 1 2 3  «Beijing Dabaotai Western Han Tomb Museum» **(engelska)**. Cultural China. Arkivert fra originalen 12. mars 2017. Besøkt 9. mars 2017.
2. 1 2  *Imperial mausoleums of China 中国皇帝陵* **(engelsk og kinesisk)**. China national art photograpg publishing house. 2006. s. 43. ISBN 7-80069-732-0.
3. ↑  «Beijing Dabaotai Xi Han Dynasty Tomb Museum» **(engelsk)**. china.org.cn 中国网. Besøkt 9. mars 2017.

Litteratur
----------

* *Imperial mausoleums of China 中国皇帝陵* **(engelsk og kinesisk)**. China national art photograph publishing house. 2006. ISBN 7-80069-732-0.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN
 |
**Daniel Jan «Daan» Jippes** (født 14. oktober 1945 i Amsterdam i Nederland) er en nederlandsk tegneserieskaper. Som femåring passerte han en bokbutikk på vei til skolen. Dette var i 1950, to år før Donald-bladet begynte å bli utgitt i Nederland, men i butikkvinduet var det utstilt et belgisk Mikke Mus-blad, og hver gang lille Daan passerte vinduet, så han om det var et nytt nummer. Han hadde ingen lommepenger, og hadde uansett ikke skjønt den franske teksten, men han var fascinert over forsidetegningen. Da han lærte å lese, fikk han abonnement, og senere også abonnement til Donald Duck. «Det var slik alt startet», forteller Daan Jippes. 

Drømmen hans var å tegne Donald, og når han leste bladet, studerte han detaljer. Etter skolegang og militæret trengte han en jobb, og å tegne var naturlig det han ville jobbe med. Han ble henvist til et firma som het De Geïllustreerde Pers, og som ga utga en rekke blader, blant annet Donald Duck. Barndomsdrømmen kunne bli oppfylt. 

Han begynte å tegne ukentlige striper til forskjellige blader, samtidig som han tegnet noen forsider til Donald-bladene. Hans første historie var «Fengslende fugleliv» (1972). I 1975 fikk han rollen med å se over innkomne serier, rette historier osv. Det var god trening, men det må ha vært frustrerende å rette andres serier, når han hadde muligheten til å lage serier selv. Rundt 1979 så han etter en sjanse til å tegne selv. Han tok med seg sine tegninger og fløy til Burbank, California, USA.

Hans tegninger av Mikke Mus imponerte Eric Larson, og Daan ble invitert til å jobbe i Larsons studio. De neste femten årene var han med og lagde alt fra t-skjorter til filmer. Han hjalp til og med på å lage blant annet Aladdin.

I senere tid har han tegnet mange forsider og fortellinger. Hans strek er nesten identisk med selveste Carl Barks', og siden 1990-tallet har han fått i oppdrag å gjentegne hakkespetthistorier Barks skrev manus til på 1970-tallet og som andre har tegnet. Hensynet til naturen løper som en rød tråd gjennom disse. Jippes er av andre Disney-tegnere som bl.a. William Van Horn og Don Rosa sett på som den beste av Barks-etterligningene.

Referanser
----------

1. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 3. mai 2014[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   RKDartists, «Daan Jippes», RKD kunstner-ID 42300[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   BD Gest', BD Gest' author ID 12686, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   Lambiek Comiclopedia, Lambiek Comiclopedia artist ID j/jippes, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
5. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 15. desember 2014[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Daan Jippes – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Daan Jippes på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) Daan Jippes hos The Movie Database Rediger på Wikidata
* (en) Daan Jippes i Inducks

Portaler: Litteratur | Kunst

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** ICCU
 |
**Arthur Lowe** (født 22. september 1915 – død 15. april 1982) var en engelsk skuespiller kjent fra tv-serien *Dad's Army.*

Han ble mest kjent for sin rolle som karakteren kaptein *George Mainwaring* i den populære britiske komiserien *Dad's Army* som ble sendt mellom 1968 og 1977. Lowe gjorde sin debut som skuespiller på Hulme Hippodrome repertoar-teater i den engelske byen Manchester i 1945. I løpet av sin skuespiller-karriere hadde han vært med på flere teater-oppsetninger over hele Storbritannia og på det britiske nasjonalteateret. Han hadde også spilt i minst 50 filmer og flere britiske TV-serier i løpet av sin skuespiller-karriere.

Arthur Lowe giftet seg med Joan Cooper den 10. januar 1948. De hadde møttes for første gang i 1945 da hun var hans fremste dame på teateret Hulme Hippodrome, og de forble sammen frem til hans død. Deres sønn Stephen Lowe ble født i januar 1953. 

Lowe kollapset av slag i sin garderobe ved Alexandra Theatre i Birmingham rett før en forestilling av oppsetningen Home at Seven (hvor han opptrådte sammen med sin kone Joan) den 15. april 1982. Han døde på sykehuset kort tid etterpå, i alder av 66 år. 

Hans aske ble spredd på Sutton Coldfield Krematorium etter en lite befolket begravelse. Joan selv deltok ikke i ektemannens begravelse ettersom hun nektet å gå glipp av den neste forestillingen til oppsetningen Home at Seven, som ble vist i Belfast på samme tid som begravelsen etter ektemannen hennes foregikk. 

En minnestund etter Arthur Lowe ble holdt i mai 1982 i kirken St. Martin-in-the-Fields, som ble fulgt hans gjenværende familie, flere tidligere skuespiller-kollegaer og mange av hans tidligere venner.

Referanser
----------

1. 1 2   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Discogs, Discogs artist-ID 593951, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   Find a Grave, Find a Grave 19292, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
4. 1 2   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w6qk7zw3, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Arthur Lowe på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) Arthur Lowe i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) Arthur Lowe på Filmdatabasen Rediger på Wikidata

* (da) Arthur Lowe på Scope Rediger på Wikidata

* (fr) Arthur Lowe på Allociné Rediger på Wikidata

* (en) Arthur Lowe på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) Arthur Lowe hos The Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) Arthur Lowe hos Behind The Voice Actors Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** NLA **·** NKC **·** BBC Things **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Arthur Ingolf Kvammen** (født 7. august 1905, død 31. oktober 1968) var en norsk fotballspiller. Han spilte for Viking. Han scoret 176 mål på 240 kamper for Viking i perioden 1924–1940. I 1925 spilte han i Vikings første semifinalekamp i norgesmesterskapet, i 1925 i Bergen. Hans posisjon på banen vekslet mellom indre og ytre høyre.

Hans yngre brødre, Sverre og Reidar Kvammen spilte også for Viking. Arthur og Reidar debuterte samtidig på det norske landslaget 5. november 1933. Han stod for ett mål i denne kampen, som ble spilt mot Tyskland i Magdeburg, med sluttresultat 2-2. Mens Reidar ble den første som spilte 50 landskamper for Norge, fikk Arthur bare denne ene landskampen.

Etter sin aktive karrière var han banemester på Stavanger stadion, men fra 1954 arbeidet han som idrettinspektør. Opprinnelig var han gartner.

Referanser
----------

1. ↑   transfermarkt.com, Transfermarkt spiller-ID 422563, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* Arild I. Olsson og Ole J. Askeland: *Drømmen om de mørkeblå*, 1999 (ISBN 82-990832-6-5)
* Magnus Breili: *Fotballboken*, 1967
* Stavanger Aftenblad: *Minneord 1. november 1968*

Eksterne lenker
---------------

* (en) Arthur Kvammen – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) Arthur Kvammen – WorldFootball.net Rediger på Wikidata

* (en) Arthur Kvammen – EU-Football.info Rediger på Wikidata

* (no) Arthur Kvammen – Norges Fotballforbund Rediger på Wikidata
* Landslagsstatistikk på fotball.no
**Arthur McEvoy** (født 8. november 1868, død 21. juli 1904) var en fransk cricketspiller som deltok i de olympiske leker 1900 i Paris.

McEvoy var med på det franske cricketlaget *Union des Sociétés Françaises de Sports Athlétiques* som tapte finalen til det britiske laget *Devon & Somerset County Wanderers* med 104-262, en finale som gikk over to dager. Cricket var med som en del av verdensutstillingen i Paris og det var først tolv år senere, i 1912 at International Olympic Committee besluttet at cricketkampen, det var kun en kamp som ble spilt, inngikk som en del av det olympiske programmet. Det er eneste gangen cricket har vært med som olympisk sport.

OL-medaljer
-----------

* 1900 Frankrikes flagg Paris - Sølv Sølv i cricket, Frankrikes flagg Frankrike

Referanser
----------

1. ↑   www.sports-reference.com[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Arthur McEvoy – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Arthur McEvoy – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata
**Deighton Lisle Ward** (født 16. mai 1909, død 9. januar 1984) var en generalguvernør og politiker fra Barbados.

Han ble uteksaminert fra Harrison College i Bridgetown. I 1958 var han en av kandidatene til Arbeiderpartiet på Barbados, da dette partiet vant fire av de fem setene i Representantenes hus i det føderale parlamentet på Barbados. Han var også en kjent frimurer og satt som president i Barbados Football Association. 

Den 17. november 1976 ble Deighton Ward tatt i ed som generalguvernør på Barbados. Generalguvernør på Barbados er en innenlandsk representant som blir utpekt av dronningen av Barbados. Dronningen av Barbados er også statsoverhode i de femten andre samvelderikene, landene i Samveldet av nasjoner som alle har felles statsoverhode med Storbritannia. 

Deighton Ward var generalguvernør på Barbados mellom 1976 og 1984, da han døde i embetet i januar. Han var utnevnt til *Knight Grand Cross* av Royal Victorian Order og av The Most Distinguished Order of Saint Michael and Saint George. Han var derved opphøyet i ridderstanden og har rett til å føre tiltaleformen *Sir* foran sitt navn.

Referanser
----------

1. 1 2   Find a Grave, oppført som Deighton Harcourt Lisle Ward, Find a Grave 25222929, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Arthur Richard Lindfors** (født 17. mars 1893 i Borgå, død 21. september 1977 i Borgå) var en finsk bryter som deltok i de olympiske leker 1920 i Antwerpen og 1924 i Paris.

Lindfors vant en olympisk sølvmedalje i bryting under OL 1920 i Antwerpen. Han kom på andreplass i klassen mellomvekt (75,0 kg) i gresk-romersk stil. I finalen tapte han mot svenske Carl Westergren. Det var 23 brytere fra tolv nasjoner i denne vektklassen som ble avviklet i perioden 16. til 20. august 1920. 

Fire år senere, under Sommer-OL 1924 i Paris vant han sin andre olympiske sølvmedalje i bryting i gresk-romersk stil.

OL-medaljer
-----------

* 1920 Belgias flagg Antwerpen - Sølv Sølv i bryting, mellomvekt gresk-romersk stil Finlands flagg Finland
* 1924 Frankrikes flagg Paris - Sølv Sølv i bryting, mellomvekt gresk-romersk stil Finlands flagg Finland

Eksterne lenker
---------------

* (en) Arthur Lindfors – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Arthur Lindfors – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Arthur Lindfors – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Arthur Lindfors – FILA Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Hans Schulze** (født 25. august 1911, død 26. januar 1992) var en tysk vannpolospiller som deltok i de olympiske leker 1932 i Los Angeles og 1936 i Berlin. 

Schulze vant en olympisk sølvmedalje i vannpolo under OL 1932 i Los Angeles. Han var med på det tyske laget som kom på andreplass i vannpoloturneringen bak Ungarn.

Fire år senere, under sommer-OL 1936 i Berlin vant han sin andre sølvmedalje i vannpolo. Det var 16 nasjoner som stilte med lag. Tysklands resultat i finalerunden, 2-2 mot Ungarn, 4-1 over Belgia og 8-1 over Frankrike. Ungarn og Tyskland fikk begge 5 poeng men Ungarn vant på grunn av bedre målsnitt (10/2 = 5) mot Tysklands (14/4 = 3,5). De andre spillerne på det tyske laget var Fritz Gunst, Josef Hauser, Alfred Kienzle, Paul Klingenburg, Heinrich Krug, Hans Schneider, Gustav Schürger, Helmuth Schwenn og Fritz Stolze. Schulze spilte alle sju kampene under vannpoloturnering i Berlin.

OL-medaljer
-----------

* 1932 USAs flagg Los Angeles - Sølv Sølv i vannpolo, (Tyskland)
* 1936 Nazi-Tysklands flagg Berlin - Sølv Sølv i vannpolo, (Tyskland)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Hans Schulze – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Hans Schulze – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Hans Schulze – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Hans Schulze – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Hans Schulze – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
Rödbergsfortet skytebane utenfor Boden i Sverige. Bakerst er standplass med halvtak, mens det fremfor der er fire grusfelt under åpen himmel som man kan flytte seg frem til for å skyte på kortere hold.
Flyfoto av en skytebane i Cuxhaven-Altenbruch, Tyskland.
En skeetbane i Cuxhaven, Wilhelmshaven, Tyskland sett ovenfra.
En **skytebane** er et område regulert og godkjent for regelmessig og organisert bruk av skytevåpen. Ved organiserte treninger eller konkurranser er det ofte en eller flere skyteledere (på engelsk kalt «Range Officer») som fungerer som tilsynspersonell, samt en skytebaneleder («Range Master») med det overordnede ansvaret for at skytingen blir gjennomført på en trygg måte og at sikkerhetsreglene blir fulgt.

Norge
-----

Utdypende artikkel: Skytebaner i Norge

Ved en norsk skytebane vil man normalt finne følgende oppbygging:

* Skytebanebu, med tavle som viser hvilke baner det skytes på
* Skytebane, med flaggstang for markering av skyting (rødt flagg eller ballong) skal heise 15 minutter før skyting
* Standplass, område hvor skytterne står, sitter eller ligger under skyting
* Målområde, hvor blinkmateriellet er montert
* Graven, på eldre skytebaner er dette et nedsenket område under målskivene hvor funksjonærer eller menige noterer, lapper og anviser poeng og treffsted i skivene
* Varselskilt eller gjerde rundt skytebaneområdet

I de siste årene[*når?*] har en rekke skytebaner blitt digitalisert med automatisk sensorbasert treffregistrering og angivelse av skuddets plassering på skjerm på standplass. Dette letter gjennomføringen og gjør skyteutdanningen raskere og mer sikker.

Det er røykeforbud og påbud med hørselvern på standplass og under skyting. På militære skytebaner skal det være et egnet ambulansekjøretøy, båre, to ulltepper, sanitetsmateriell, og en tilgjengelig sjåfør som ikke selv skyter. Standplasskommandør skal ha fenriks grad eller høyere. Skytebaneleder kan være standplasskommandør, eller en skytebaneleder kan lede skytingen ved flere skytebaner samtidig med en standplasskommandør hvert sted i tillegg.

Skytekino
---------

En skytekino er en innendørs skytebane med et projeksjonsapparat som viser autentiske filmsekvenser med vilt i naturen. Skytteren står ofte ca. 20 meter fra projeksjonsduken og kan skyte med sitt vanlige jaktvåpen. Når skuddet treffer duken registreres det hvor skytteren har truffet og bildet fryses og treffet vises på duken.

Se også
-------

* Tilfluktsrom, ofte benyttet som innendørsbane av skyteklubber

Referanser
----------

1. ↑  «Skyttebio; så fungerar det». Arkivert fra originalen 15. august 2014. Besøkt 13. august 2014.

Eksterne lenker
---------------

* Skytebaneforskriften - Forskrifter om anlegg av, kontroll med og godkjennelse av sivile skytebaner av 1. juli 1988.[*død lenke*]
* DFS Fagstoff skytebaner

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** NKC
 |
**Kjemiske stridsmidler i Skagerrak** er kjemiske våpen som ligger i tyske skip, senket i Norskerenna i Skagerrak.

Historikk
---------

Etter andre verdenskrig ble det behov for å fjerne store mengder med kjemiske våpen som tyskerne hadde i beredskap for kjemisk krigføring, blant annet sennepsgass, sarin, tabun, fosgen og lewisitt. Det ble bestemt av de allierte at det beste var å senke denne ammunisjonen i havet, og store mengder ble lastet på skip som ble senket utenfor Sverige, Danmark og Norge i 1945 og 1946. I Skagerrak er det dokumentert senket 36 skip, uten at det er kjent om det er kjemiske stridsmidler i alle. Dumpingen ble godkjent av norske myndigheter.

Lokalisering
------------

Området hvor skipene ligger er på 14 × 4 kilometer, og ligger omtrent 25 nautiske mil sørøst for Arendal. Det anslås at mengden av kjemisk stridsmidler er på 168 000 tonn. Området er avmerket i sjøkart 305 og 306 (østre og vestre del av Norskerenna). Kun 20 av skipene er kartlagt av Kystverket (2010).

Vurdering i 2002
----------------

Tilstanden på skipene og ammunisjonen ble vurdert av Statens forurensningstilsyn i 2002 og resultatet var:

* Vrakene og stridsmidlene bør bli liggende
* Området hvor fisking frarådes bør utvides
* Resten av vrakene bør lokaliseres
* Sedimenter i dumpingområdet bør undersøkes
* En ny undersøkelse bør foretas etter ti år (2012)

Skader
------

I Østersjøen har flere fiskere fått alvorlige skader etter å ha fått sennepsgass i fiskeredskapene. Gassen er tyngre enn vann omdannes til klumper med sennepsgass i både væske og damp-form inni, som kan blant annet feste seg til fiskeredskaper. Sennepsgass har også blitt tatt opp av danske fiskere. Det er utgitt en egen brosjyre av Kystverket som informerer om de kjemiske stridsmidler i Skagerrak og farene med disse.

Kilder
------

* «Slik tillot Norge dumping av kjemiske våpen», fra NRK, 9. desember 2013

Eksterne lenker
---------------

* 170.000 tonn nervegass i Skagerrak fra nettstedet dykking.no
* Kartlegging av vrakene i Norskerenna hos YouTube video

Portal: Andre verdenskrig
*Jingshan er også navnet på et fylke i byprefekturet Jingmen i provinsen Hubei i Kina.*

Jingshanparken i Beijing
Blikk opp mot toppen av høyden
**Jingshan** (kinesisk: 景山, pinyin: *Jǐngshān*) er en kunstig høyde i Beijing i Kina. Den ligger i Xicheng-distriktet, umiddelbart nord for Den forbudte by langs Beijings sentralakse. Den var til å begynne med en keiserlig have, men er nå en offentlig park, kalt **Jingshanparken** (景山公园).

Den 45,7 meter høye kunstige høyden ble til i Yongle-keiserens tid under Ming-dynastiet, og består helt og holdent av jordmassene som be gravd ut da man bygde keiserpalassets vollgraver og de tilstøtende kanaler. 

Ifølge *feng shui* er det fordelaktig å plassere et bosted rett sør for en høyde (og det er også praktisk som et vern mot nordenvinden). Keiserpalassene i de to andre Ming-hovedstedene ble også bygd sør for en høyde. Da hovedstaden ble flyttet til Beijing var det ingen slik høyde på et passede sted, så man bygde en. Høyden kalles også "Feng Shui-høyden", og på norsk kalles den ofte for *kullhøyden* (tatt fra engelsk *Coal Hill*, som igjen gjengir ordrett det navn som tidligere var populært på folkemunne i byen: 煤山, Méishān).

Ming-dynastiets siste hersker, Chongzhen-keiseren begikk selvmord ved å henge seg her i 1644.

Før 1928 var det ingen gate mellom Kullhøyden og Den forbudte bys nordlige vollgrav; da var høyden fullt integrert bak Den forbudte bys ytre murbefestninger og kunne kun nås fra sør. 

Gangvei gjennom parken

Eksterne lenker
---------------

* (en) Jingshan Park – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) 景山公园 – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Jingshan Park 30 fotos av høy kvalitet

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GeoNames
 |
**Hunua Ranges** er en rekke åser sørøst for Auckland på Nordøya på New Zealand. De dekker om lag 250 km², hvorav rundt 178 km² er vernet område, og når en største høyde på 688 moh. ved Kohukohunui. Auckland får mye av vanntilførselen sin fra vannreservoarer i Hunua Ranges.

Skogene og åsene var i føreuropeisk tid benyttet av maorier for å skaffe mat, tømmer og som tilfluktssted, men i mindre grad for permanent bosetning. Området ble etter hvert kjøpt opp for å bygge ut vannforsyningen til Auckland, og senere innlemmet i de regionale offentlige parkanleggene.

Åsene ligger om lag 50 km sørøst for Auckland, ovenfor den vestlige bredden til havarmen Firth of Thames. Bosetningen er spredd i området, hvor det meste ligger innenfor grensene til Waharau og Hunua Ranges Regional Park. Enkelte kaller området feilaktig for Bombay Hills, men dette er i egentlig en mindre åsrekke som ligger sørvest for Hunua Ranges.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Hunua Ranges – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) «Hunua Ranges», *An Encyclopaedia of New Zealand*, redigert av A. H. McLintock, utgitt i 1966. Te Ara – The Encyclopedia of New Zealand, oppdatert 26. september 2006.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Thale Ulfstand** (– død 1604) var en dansk adelsdame og godseier. 

Hun var datter av Holger Gregersen Ulfstand (d. 1542) og Helle Hak (d. senest 1550). Hun giftet seg i 1552 med Poul Laxmand (den yngre) til Stenholt, som døde allerede i 1557. De tre barna døde også før moren, hvilket medvirket til at Ulfstand selv arvet alt gods. Kong Frederik II veddet i 1559 1000 joachimsdalere på at den unge enken med de tre uforsørgede barn, ville være gift igjen innen seks år. Men Ulfstand giftet seg ikke igjen, i stedet begynte hun på familiens vegne å kjempe for å vinne tilbake noe av det som ektemannens bestefar, rikshovmester Poul Laxmand hadde mistet etter anklagene mot ham.

Godssamler
----------

I 1560 byttet kongen Bosø Kloster (Bosie) i Skåne med Ulfstand mot et gods (Stenholt) på Sjælland. Hun ble dermed den første private eier av det tidligere kloster og beholdt det til sin død. Klosterjomfruene skulle flyttes til Skt. Peders kloster i Lund og forsørges av adelsmannen Sten Rosensparre, som ble forlent med den resterende del av klosterets gods. Etter sin barnløse bror Hak (d. 1594) fikk hun sin mødrenegård Hikkebjerg (Häckeberga) som hun siden overlot til en nevø for selv å komme i besittelse av sin fedrenegård Skabersø (Skabersjö). Inntektene av godsene supplerte Ulfstand med utbytte fra noen mindre skånske len. Til gjengjeld ble det krevet at hun jevnlig viste seg ved hoffet. Mot slutten av århundret, var Ulfstand både velstående og velansett, og i 1601 beæret den unge Christian IV henne med et besøk på Skabersø.

Thale Ulfstand døde på Bosø i oktober 1604.

Avbildninger i Bosjökloster kirke
---------------------------------

* Midtsommernatten 1562 druknet Ulfstands sønn Holger Laxmand i den nærliggende Ringsjön. Han ses avbildet på en gravsten i klosterkirkens tårnrom.
* I kirkens kor henger et stort malet epitafium over de adelige familiene Ulfstand og Laxmand; i midten kneler fru Ulfstand, som den siste overlevende av de avbildede.
* I den vestlige del av skipet ses en gravsten hvor Ulfstand, ektemannen og sønnen Poul (d. 1579) er avbildet sammen i full figur.
* Ekteparet ses også malet på alterskapets dører.

Referanser
----------

1. 1 2 3  Dalgård, Sune (2000). *Poul Laxmands sag: dyk i dansk historie omkring år 1500* **(dansk)**. Kgl. Danske Videnskabernes Selskab. ISBN 9788778761576.
2. ↑  «Bosjökloster, Sverige |». *slottsguiden.info*. Besøkt 3. november 2019.
3. ↑  «Thale Ulfstand | Gyldendal - Den Store Danske». *denstoredanske.dk* **(dansk)**. Besøkt 3. november 2019.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Dansk biografisk leksikon
 |
**Helene Thalia Dahm** (født 28. september 1828 i Drammen, død 12. mars 1862 i Christiania) var en norsk skuespillerinne, sangerinne, komponist og lærerinne i musikk og sang.

Familie
-------

Thalia Dahm var datter av skolelærer, fiolinlærer, tegner og maler Hans Peter Dahm (1787–1844) og Helene Sophie Mathiesen. Hun ble 31. januar 1850 gift i Christiania med cand.jur. og senere overrettssakfører og byfogd i Trondheim Johan Frode Petersen (1819–1913). Hun var mor til sangpedagogen Adolf Dahm-Petersen, og moster til sangerinnen Adelaide Welhaven.

Liv og virke
------------

Thalia Dahm oppholdt seg i 1847–1848 i København, der hun fikk sangundervisning. Våren 1848 vendte hun tilbake til Norge, der hun ble knyttet til Christiania Theater.

Thalia Dahms teaterkarriere var svært kort. Hun debuterte ved Christiania Theater i 1848 som *Agathe* i *Jægerbruden*, og fulgte opp med rollen som *Lisbet* i *En søndag paa Amager*. Etter omkring ett år forlot hun teaterscenen. Særlig Den Norske Rigstidende hadde vært hardhendte i kritikken av hennes prestasjoner på scenen, og viet det meste av utgaven for 24. mars 1849 til å diskutere hennes egnethet for teaterscenen.

Det er også kjent at Thalia Dahms ga offentlige konserter, at hun underviste i sang og musikk, og at hun dessuten komponerte musikk.

Roller i utvalg
---------------

* *Agathe* i *Jægerbruden* av Carl Maria von Weber (1848)
* *Lisbet* i *En søndag paa Amager* av Johanne Luise Heiberg (Christiania Theater, 1848)

Verker i utvalg
---------------

1848: *Mouritz-Polka*

Referanser
----------

1. ↑  *Morgenbladet 1898.07.13*. Norge, Oslo. 1898. s. 2.
2. 1 2  *Den Norske Rigstidende 1848.05.09*. Norge, Oslo. 1848. s. 2.
3. ↑  *Den Norske Rigstidende 1849.03.24*. Norge, Oslo. 1849. s. 2–4.
4. ↑  Bergan, Gottfred (1925). *Festskrift utgitt i anledning av Drammens Sangforenings 75-års jubileum 1850–1925*. Harald Lyche. s. 15–16.
5. 1 2  Herresthal, Harald (1993). *Med spark i gulvet og quinter i bassen*. Universitetsforlaget. s. 222. ISBN 8200217647.

Kilder
------

* Jensson, Liv (1981). *Biografisk skuespillerleksikon*. Universitetsforl. s. 44. ISBN 8200056228.
* Bergan, Gottfred (1925). *Festskrift utgitt i anledning av Drammens Sangforenings 75-års jubileum 1850–1925*. Harald Lyche.