recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
***Schweizer Eisenbahn-Revue*** (ofte forkortet **SER**) er et sveitsisk fagtidsskrift for jernbane.

Siden 1978 har SER publisert månedlige artikler som blir skrevet av fagpersoner fra jernbaneindustrien. Hvert nummer består av fire deler: reportasjer fra Sveits, reportasjer fra andre europeiske land, internasjonale reportasjer og en rekke artikler som dekker samtidige emner over to sider. Den redaksjonelle linjen er ofte kritisk til de sveitsiske statsbaner og myndighetene.

SER blir gitt ut av *Minirex AG*, et Lucerne-basert forlag som utgir bøker om jernbane. Minirex-eieren Walter von Andrian er redaktør for SER. Minirex gir også ut tre søsterpublikasjoner til SER, som deler noe av dets innhold: *Eisenbahn Österreich* og *Schienenverkehr aktuell*, som begge dekker Østerrike, *Eisenbahn-Revue International*, som fokuserer på internasjonale emner, samt *Railway Update*, en engelskspråklig publikasjon som utkommer hver annen måned.

Referanser
----------

1. 1 2 3  Kallmann, Roland. «Die Zeitschrift «Schweizer Eisenbahn-Revue»». *arbeit & verkehr*, nr. 22 (2008): 10.
2. 1 2  Sieber, Ulrich og Demicheli, Davide. «Walter von Andrian, Redaktor und Verleger Arkivert 27. september 2011 hos Wayback Machine.». *Swiss Traffic*, nr. 16 (juni 2000): 5.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | ISSN
 |
**Pankreassykdom**, forkortet **PD** er en virussykdom hos laks som rammer fiskens bukspyttkjertel (pankreas). 

Pankreassykdom forårsakes av et virus som betegnes Salmonid alfavirus (SAV), eller PD-virus. SAV har seks kjente varianter. SAV2 og SAV3 finnes i Norge. Det første tilfellet av SAV3 ble registrert i Hordaland i 1989. Først i 2004 spredte sykdommen seg sørover. I 2006 ble den også oppdaget i Møre og Romsdal. 

Pankreassykdom har svært høy dødelighet. Fisken slutter brått å spise, og etter to til tre uker dør den. Store muskelskader, eksempelvis i spiserørsmuskulaturen er typisk for sykdommen. Muskelskadene ødelegger kvaliteten på fisken, derfor er slakting ofte uaktuelt når fisken først er smittet. Fiskens bukspyttkjertel produserer fordøyelsesenzymer. Ved smitte blir denne produksjonen hemmet. Fiskens vekst reduseres derfor gjerne ved smitte. 

Det finnes godkjent vaksine for sykdommen, men med begrenset virkning. Pankreassykdom kan ikke behandles med medikament. Fra 1. juli 2020 skal fisk som settes ut i matfisk- og stamfiskanlegg i området fra Taskneset (Fræna) i sør til Langøya ved Kvaløya (Sømna) i nord være vaksinert mot pankreassykdom.

Ved utbrudd av pankreassykdom er det aktuelt å flytte frisk fisk fra rammede lokaliteter (fiskeoppdrett) til lokaliteter utenfor smittesonen. Dette skjedde for eksempel i 2015. To millioner levende fisk ble flyttet fra Flatanger til Bjugn. Se artikkelen MS «Ro Fjell» for utdypelse av hendelsen.

Referanser
----------

1. ↑  «Pankreassykdom (PD)». *www.vetinst.no*. Besøkt 28. september 2021.
2. 1 2  Holstad, Grete (2. februar 2015). «Evakuerer to millioner dødstruet fisk». *adressa.no*. Besøkt 28. september 2021.
3. ↑  «Pancreas disease (PD) | Mattilsynet». *www.mattilsynet.no*. Besøkt 28. september 2021.
4. ↑  «Krav om vaksinering av fisk mot pankreassykdom | Mattilsynet». *www.mattilsynet.no*. Arkivert fra originalen 28. september 2021. Besøkt 28. september 2021.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Fiskehelserapporten for 2020
* (no) Tiltaksplan for bekjempelse av PD

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |

Portal: Sjøfart
**Prestrud skole** er en barneskole grunnlagt i 1975 ved bydelen Prestrud på Hamar vest rundt tre kilometer nordvest for Hamar sentrum i Innlandet. Skolen er Hamars største og en av fylkets største barneskoler med rundt 420 elever fordelt på syv alderstrinn delt inn i basisgrupper med hver sin kontaktlærer samt rundt 60 ansatte. Prestrud skole ligger sentralt på Hamar vest og i nær tilknytning til Mjøsa og skogsområdet *Furuberget*, som brukes til aktiviteter både sommer og vinter.

I tillegg benytter skolen seg av svømmehall og gymsalen i kommunalt eide Prestrudhallen som ligger på samme område, samt de store utearealene som ligger rundt skolen. Idrettsanlegget nedenfor Prestrudhallen samt Nordlyshallen, som eies og driftes av Storhamar Idrettslag, blir også brukt av skolen.

Selve skolekomplekset er inndelt i tre hovedfløyer som i all hovedsak er fordelt på ett plan. Skolen er særegent ved at hvert enkelt undervisningsklasserom har egen inngang med garderobe og toalett. For øvrig blir barn i skolealder som flytter til Hamar med et annet morsmål tatt opp som elev ved Prestrud og integrert i en mottaksklasse. Skolens rektor heter Cecilie Werner Erichsen og satsningsområdene er innen fysisk aktivitet og kosthold, det musiske menneske samt engelsk.

Eksterne lenker
---------------

* Informasjon om skolen hos Hamar kommune.no
* Flyfoto over skolen hos Hedmarkenkart.no

| * v
* d
* r
Utdanning i Hamar |
| --- |
| **Høyere utdanning:** | Høgskolen i Innlandet | Hamars kommunevåpen |
| **Folkehøgskoler:** | Hedmarktoppen folkehøyskole **·** Toneheim Folkehøgskole |
| **Videregående skoler:** | Hamar katedralskole **·** Storhamar videregående skole |
| **Ungdomsskoler:** | Ajer ungdomsskole **·** Børstad ungdomsskole **·** Ener ungdomsskole |
| **Barneskoler:** | Greveløkka skole **·** Ingeberg skole **·** Lovisenberg skole **·** Lunden skole **·** Prestrud skole **·** Ridabu skole **·** Rollsløkken skole **·** Solvang skole **·** Storhamar skole |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Nasjonalt skoleregister **·** Brønnøysundregistrene
 |
**Prestwick** (skotsk-gælisk: *Preastabhaig*) er en by i South Ayrshire på sørvestkysten av Skottland, rundt 50 km sørvest for Glasgow. Byen ligger rett nord for den større byen Ayr, som er regionens administrasjonsby. Prestwicks sentrum er kun 3 km fra Ayr, og de to byene vokser mer og mer sammen. Ved folketellingen i 2011 hadde byen en befolkning på 15 170 innbyggere, beregnet til 14 720 i 2014.

Glasgow Prestwick lufthavn ligger rett utenfor byen, og omkring 53 km fra Glasgow. Den brukes mye av lavprisselskaper som Ryanair og BMIbaby, og er et knutepunkt for flytransport. Polar Air Cargo bruker den som sin hovedbase. BAE Systems og GE Aircraft Engines har vedlikeholds- og produksjonslokaler ved flyplassen. Prestwick er også et sentrum for flygekontrolltjenesten, og kontrollerer omkring 70 % av flytrafikken i Storbritannia. I tillegg utgjør den halvparten av Shanwick Oceanic Control Centre, som overvåker all flytrafikk på den europeiske siden av Nord-Atlanteren.

Byen er kjent for sine golfbaner, først og fremst Prestwick Golf Club. Byen var vert for det første The Open Championship, som ble spilte på golfbanen Prestwick Old Course fra 1860 til 1872.

Referanser
----------

1. ↑  «Prestwick (South Ayrshire)», *City Population*
2. ↑  «The Open was founded by pioneering golfers who had one guiding principle - to crown the Champion Golfer of the Year», *The Open*
3. ↑  «The Open Championship - Tournament Records» Arkivert 10. november 2016 hos Wayback Machine. *Golf Today*

Eksterne lenker
---------------

* (en) Prestwick – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
* About Prestwick Arkivert 11. juni 2016 hos Wayback Machine.
* South Ayrshire Council

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Vision of Britain **·** VIAF **·** LCCN **·** GeoNames **·** BBC Things
 |
**Roger Kimball** (født 1953) er en amerikansk kunstkritiker og samfunnskommentator, redaktør for *The New Criterion* og forleggeren bak forlaget Encounter Books. Kimball ble først kjent på 1990-tallet med sin bok *Tenured Radicals: How Politics Has Corrupted Higher Education*. Han er i dag styremedlem av Manhattan Institute for Policy Research, Transaction Publishers og er gjesteforeleser ved Ralston College, et «liberal arts college» i Savannah i Georgia. Han har også vært medlem av Board of Visitors ved St. John's College (Annapolis og Santa Fe).

Utdanning og karriere
---------------------

Kimball ble utdannet ved Cheverus High School, som er en katolsk institusjon i Portland i Maine, og deretter ved Bennington College, der han tok sin B.A. i filosofi og gammelgresk. Etter å ha blitt uteksaminert gikk han ved Yale University, hvor han fikk sin M.A. i 1978 og en M.Phil. i 1982 i filosofi.

Kimball foreleser på et bredt spekter av emner, og er en bidragsyter til aviser og tidsskrifter som *The Wall Street Journal,* *National Review,* *The Spectator,* *The New Criterion,* *The Times Literary Supplement,* *The New York Sun,* *Modern Painters, Literary Review, The Public Interest, Commentary, The New York Times Book Review, The Sunday Telegraph, The American Spectator, The Weekly Standard,* og *The National Interest*. Han har sin egen webblogg hos *The New Criterion* kalt *Armavirumque*.

Kimball skriver regelmessig om kunst. Han har skrevet essays om kunstnere som Delacroix, Vulliard, Robert Motherwell, Frank Stella og Robert Rauschenberg. Nylig har noen av hans essays forsøkt å gjenopplive interessen for klassiske realisme, og andre bevegelser i samtiden innen kunstverden som kjemper for tradisjonelle verdier og teknikker fra figurativ kunst.

I 2012 redigerte Kimball en essaysamling, *The New Leviathan*, i samarbeid med flere prominente konservative forfattere som John R. Bolton, Richard Allen Epstein, Peter Ferrara, John Fund, Victor Davis Hanson, Andrew C. McCarthy, Betsy McCaughey, Michael Mukasey, Glenn Reynolds, Kevin D. Williamson, inkludert flere.

Referanser
----------

1. ↑   BnFs generelle katalog, catalogue.bnf.fr, besøkt 26. mars 2017[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC
 |
Francisco Zurbaráns (1598–1664) maleri av Bonaventura (1221–1274) fra ca 1640.
**Kristen mystikk** er som mystikk i andre religioner en tradisjon som representerer en personlig, subjektivt og direkte opplevelse av Gud, en nærhet til Gud eller enhet med Gud.

Mystikken har lengst tradisjoner innen gresk-ortodoks kristendom, hvor det nær sagt representerer en hovedstrømning i dette kirkesamfunnet. Perioden fra ca 1200 til ca 1600 regnes som den sentrale innen katolsk mystikk, men det finnes også eldre tenkere og skribenter.

Mystikken kan være ekstatisk eller meditativ. Det vanlige for kristen mystikk er at den kombineres med en eller flere former for selvdisiplinering og askese, avholdenhet.

Mye kristen mystikk er preget av nyplatonismens vektlegging av den åndelige over det jordiske. Noen mystikere forstår møtet med Gud som en reise ut av seg selv, andre ser den som en «reise» til det innerste i seg selv. Det er også flere som uttrykker en naturmystikk med drag av panenteisme: at Gud er til stede i alt det skapte.

Tre ulike retninger innen kristen mystikk er *Unio mystica* – erfaringen av forening med Gud; *brudemystikken* hvor forholdet til Gud/Kristus kan skildres med bortimot erotiske lignelser – inspirert av Salomos høysang; og *Imitatio Christi*-idealet, hvor nærheten til Gud sees som en impuls til indre forandring og endret livsførsel. 

Sentrale vestlige mystikere er Teresa av Avila, Johannes Tauler, Johannes av Korset, Jakob Böhme og Mester Eckhart. Ignatius Loyolas innlevelsesmystikk er en særegen tradisjon.

Litteratur
----------

* *Vestens mystikk*. Utvalg og innledende essay av Jan-Erik Ebbestad Hansen ; oversatt av Sverre Bagge mfl. De norske bokklubbene, 2005. LXIII, 408 s. (Verdens hellige skrifter; 30). ISBN 82-525-4117-8
* Jan-Erik Ebbestad Hansen. *Den levende kjærlighets flamme. Kristen mystikk fra Augustin til vår tid*. Gyldendal 2000 (Ad fontes) ISBN 82-05-26505-4
* Per Kværne og Kari Vogt. *Religionsleksikon*. Cappelen akademisk forlag, 2002

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | NKC
 |
**Kristen universalisme** refererer til kristen teologi som holder seg til læren om universell forsoning, et syn framholder at alle mennesker, troende eller ikke, til slutt skal bli forent med Gud etter døden. 

Begrepet «kristen universalisme» blei først brukt i 1770-åra av Adams Streeter (1735–1786). Kristne universalister mener at denne læren var den mest vanlige kristendomsfortolkningen tidlig i kristendommens historie, før det 6. århundre. Det finnes kristne i mange forskjellige trossamfunn som holder seg til læren i dette trossystemet om livet etter døden uten noe helvete.

Som konfesjon har kristen universalisme sitt utspring i Universalistkirken av Amerika. Det finnes ikke et enkelt kirkesamfunn som har bare kristne universalister som medlemsmasse, men noen samfunnet holder fram noen universalistiske prinsipper eller er åpne overfor dem. I 2007 blei Christian Universalist Association grunnlagt. Organisasjonen skulle fungere som en paraplyorganisasjon for kirker, bevegelser og individer som heller mot kristen universalisme.

Unitarisk universalisme vokste ut fra kristen universalisme, men regnes ikke som en kristen konfesjon. Den blei danna etter en forening av to historiske kristne samfunn, Universalistkirken av Amerika og Det amerikanske unitariske selskap, begge med tilhold i USA.

Trospunkter
-----------

Universalismens spede framvekst har utfordra kristendommens tradisjonelle oppfatning av Jesus Kristus, Guds sønn som den eneste veien til Gud. Den universalistiske tanken om at alle mennesker til slutt blir frelst og forsonet med Gud, er ikke den samme som er gjeldende for økumenisk arbeid på tvers av kirkesamfunn. Kristen universalisme vil bringe aksept for andre religioners evne til å lede folk mot Gud, og anser ikke den kristne troa som den eneste veien til Gud. Troa på universell forsoning er det som er hovedkjennetegnet til en kristen universalist. Alle mennesker vil til slutt bli guddommeligjort av Gud etter døden; en universell theosislære.

De sentrale trospunktene i kristen universalisme er:

* Gud er den kjærlige faren for alle folk (se Guds kjærlighet)
* Jesus Kristus åpenbarer Guds natur og karakter og er den åndelige lederen for menneskeheten (se Den nye pakt)
* Menneskeheten er skapt med en udødelig sjel som døden ikke gjør ende på, og Gud aldri vil ødelegge.
* Synd har negative konsekvenser for synderen, enten i dette livet eller i livet etter døden.
**Kristenrussen**, forkortet **Krussen** (tidligere kalt **Credoruss**), er en forening for kristen russ, det vil si avgangselever fra videregående skole, organisert i Norges Kristelige Student- og Skoleungdomslag (NKSS). Det er et samarbeidprosjekt mellom NKSS, NMSU, Acta og Det Norske Bibelselskapet. Prosjektleder for Kristenrussen er fra september 2009 Morten Eikli.

Historie
--------

I 1932 ble det første, organiserte, kristelige «russelaget» dannet på Kristelig Gymnasium i Oslo, og i 1933 fulgte Stavanger og Kristiansand etter. I de påfølgende år ble det dannet flere og flere kristenrusslag og antall medlemmer var økende.

Årene etter krigen var det stor splittelse innad i NKSS når det kom til kristenrussen, grunnet at russementaliteten begynte nå å bli villere. Som en reaksjon på bla. at russ hadde malt statuene i Vigelandsanlegget, ble Kristenrussens fremtid tatt opp på rådsmøtet i NKSS i 1949:

> *..Det som talte for å nedlegge russelagene, var at de skapte motsetninger blant de kristne, den vanlige russementaliteten smittet over på kristenrussen, og det ble regnet som umulig å reformere et slikt onde.*
> 
> 
> 

Resultatet ble at Laget (NKSS) anbefalte sine medlemmer å ikke være russ, men de færreste fulgte denne oppfordringen. I 1964 var det 53 russelag med ca. 1000 medlemmer, og det ble samlet inn rundt 450 000 kroner til misjonsprosjektet (tilsvarende 3,2 millioner i 2007). Det vokste fort og i Oslo hadde for eksempel kristenrussen 400 medlemmer og program hver dag en måned i russetiden i tillegg til flere møter hele skoleåret på forhånd. I 1980 var Kristenrussens storhetstid med rundt 1,500 medlemmer, men så begynte en nedadgående kurve og Kristenrussen nådde sin bånn i 2004 med bare 200 medlemmer. Samarbeidsorgansisasjonene i Kristenrussen gjorde da en nysatsning i 2005 med å bla. sende to ettåringer rundt i landet for å promotere Kristenrussen. Det har ført til en økning i medlemsmassen igjen, og i 2007 var det på slutten av russetiden 934 registrere medlemmer.

Hensikt og visjon
-----------------

Kristenrussen sin visjon er «Sammen og tilstede gjør vi en forskjell».

Kristenrussen er tenkt som et supplement til den vanlige russefeiringa. Flere steder rundt om i landet arrangeres det turer og arrangementer/kroer av og for kristenrussen før russetiden begynner. Alle arrangementene er rusfrie. I slutten av april arrangeres det kristenrussfestival for hele landet i Kragerø. Og gjennom arrangementene er hensikten at det skal være lettere å være kristen i russetiden og stå for kristne verdier.

Hovedstyre
----------

I krussen er det et hovedstyre akkurat som i russen, men strukturen er annerledes. Medlemmene i hovedstyre er de lokale presidentene rundt om i landet og ut ifra disse velges det en hovedpresident.

Presidenter fra 2007 og framover:

* 2007: Eirik Hauge
* 2008: Vegard Soltveit
* 2009: Ole-Jørgen Storsæter
* 2010: Emil André Erstad

Litteratur
----------

Kristensen, Vidar (1993) Lagsfolk – Credo Forlag

Eksterne lenker
---------------

* kristenrussen.no
**Saemangeum** er en tidevannsflate på vestkysten av Koreahalvøya, mot Vesthavet i provinsen Nord-Jeolla i Sør-Korea.

Flaten er oppdemmet av Saemangeumdemningen som stod ferdig i 2006 etter flere års kamp mellom myndigheter og miljøverngrupper. Området som demmes opp skal etter hvert bli tilrettelagt for landbruk og industri. Før oppdemningen var estuaret et viktig habitat for trekkfugler. Ferdigstilingen av demningen antas å ha negativ effekt på fuglelivet. Over 400.000 lofugler er avhengig av Saemangeumestuaret for føde for sitt 24000 km lange trekk mellom Asia, Alaska og Russland, inkludert de utrydningstruede vadefuglene sakhalinsnipe og skeisnipe, hver art består av færre enn tusen individer. Birds Korea gjennomførte en egen uavhengig overvåkning av fuglelivet i området i 2006, etter å ha beskyldt myndighetene for ikke å ha konsekvensutredet prosjektet på forhånd.

Saemangeum ligger ved utløpet til Dongjinelva og Mangyeongelva langs Nord-Jeollas kyst, like sør for utløpet til Geumelva. Nord for området ligger industribyen Gunsan, i sør Byeonsanhalvøya i fylket Buan og i øst byen Gimje.

Anleggsarbeidene startet i 1991, men ble forsinket ettersom miljøverngrupper protesterte mot anleggsvirksomheten i det sørkoreanske rettsvesenet. Den ferdigbygde demningen er over 33 km lang og erstatter en kystlinje som er over 100 km lang. Planen er at 400 km² (tilsvarer vel 2/3-deler av Seoul) skal gjenvinnes, noe som gjør det til ett av verdens største landgjenvinningsprosjekter noen gang.

Offisielt ble prosjektet åpnet 27. april 2010. Demningen er 500 meter lengre enn Afsluitdijk i IJsselmeer, i Nederland.

2. august 2010 ble Saemanguem godkjent av Guinness World Records som verdens lengste menneskeskapte sjøbaserte demning.

Galleri
-------

* SaemangeumdemningenSaemangeumdemningen
* Satellittfoto av Saemangeumestuaret fra 2004, med synlig sjøbarriereSatellittfoto av Saemangeumestuaret fra 2004, med synlig sjøbarriere

Referanser
----------

1. ↑  Saemangeum
2. ↑  Birds 'starve' at S Korea wetland BBC 12. mai 2007
3. ↑  The 2006-2008 Saemangeum Shorebird Monitoring Program Report
4. ↑  Saemangeum Dike Certified as World's Longest Seawall The Chosun Ilbo 3. august 2010
5. ↑  Guinness certifies Saemangeum as world's longest seawall Yonhap News Agency 2. august 2010
6. ↑  accessed Guinness certifies Saemangeum as world's longest seawall Yonhap News Agency 2. august 2010

Litteratur
----------

* Moores, N.; Battley, P.; Rogers, D.; Park M-N; Sung H-C; Van de Kam, J.; & Gosbell, K. (2006). *Birds Korea – AWSG Saemangeum Shorebird Monitoring Program Report, 2006*. Birds Korea publication: Busan.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Saemangeum Seawall – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Saemangeumdemningens prosjektkontor
* (en) Saemangeum reference page from Birds Korea

  

Portal: Korea
**Panlongcheng-funnstedet** (pinyin: *Pánlóngchéng yízhǐ*; Wade–Giles: P'an-lung-ch'eng) er restene av en befestet by fra shangtiden; det ligger i Panlongcheng i fylket Huangpi i Wuhan 武汉市 i provinsen Hubei i Kina, nord for Yangtzefloden. Det ble oppdaget i 1954 og utgravd i 1974 og 1976 av arkeologer fra Hubeis provinsmuseum og fra Pekinguniversitetet (*Beijing daxue kaogu zhuanye*). Blant oppdagelsene var grunnmurene til et stort palass, bymurer, og en grav med ofrede slaver.

Funnene er blitt tilordnet Erligangkulturen. Erligang var den første arkeologiske kultur i Kina der det ble benyttet støpeformer for store bronsekar. På et tidlig tidspunkt eksanderte kulturen raskt og kraftig, og nådde helt ned til Yangtzeelven, noe som bevitnes av dette meget store funnsted ved Panlongcheng. Kulturens hovedområde, området rundt Zhengzhou hadde ikke lokal tilgang på bronsemetaller, og det var fjernere steder som Panlongcheng som ble benyttet for å sikre denne ressursen. Panlongcheng er det største utgravde Erligang-området (1 km² på sitt meste).

Etter Erligang fulgte Erlitoukulturen; funnene strekker seg også inn i denne periode, men stedet var da ikke så befolket som tidligere.

I Hubei er det dessuten andre funnsteder, som Jingnansi og Baimiaozhu, som oppviser funn av keramikk av Erlitou eller sen Erlitou–tidlig Erligang-type.

Funnstedet ble i 1988 oppført for listen over Folkerepublikken Kinas kulturminner (3-199).

Referanser
----------

1. ↑  Roderick Campbell (2014), *Archaeology of the Chinese Bronze Age: From Erlitou to Anyang.* Cotsen Institute of Archaeology ISBN 978-1-931745-98-7

Litteratur
----------

* Robert Bagley: *P’an-lung-ch’eng: A Shang City in Hupei*. I: *Artibus Asiae* 39 (1977), s. 165–219
* *The Cambridge History of Ancient China : From the Origins of Civilization to 221 BC*, Edited by Michael Loewe and Edward L. Shaughnessy. ISBN 0-521-47030-7
* Liu, Li and Xingcan Chen, *State Formation in Early China*, ISBN 0-7156-3224-8

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
Fengxheng i Jiangxi
**Fengcheng** (kinesisk: 丰城; pinyin: *Fēngchéng*) er et byfylke i provinsen Jiangxi i Folkerepublikken Kina. Det ligger under byprefekturet Yichun.

Befolkningen var på 1 194 733 innbyggere i 1999.

Fengcheng ligger midt i et kullrikt område.

Kulturminner
------------

Porsellenovnen i Hongzhou (*Hongzhou yao yizhi*, 洪州窑遗址) ble i 1996 oppført på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner.

Samferdsel
----------

Kinas riksvei 105 løper gjennom fylket. Denne viktige trafikkåren begynner i Beijing, løper sørover og ender ved kysten i Zhuhai i provinsen Guangdong. Den går innom større byer som Tianjin, Dezhou, Jining, Shangqiu, Jiujiang, Nanchang og Guangzhou.

Referanser
----------

1. ↑  National Population Statistics Materials by County and City – 1999 Period, *i* China County & City Population 1999, Harvard China Historical GIS

Eksterne lenker
---------------

* Lokalregjeringens offisielle hjemmesider Arkivert 4. juli 2019 hos Wayback Machine.

Litteratur
----------

* Zhang Wenhui 张文汇: *Hongzhou yao* 洪州窑 [Hongzhou-ovnen]. Shanghai: Wenhui Chubanshe 2002; ISBN 7-80531-879-4

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GeoNames
 |
Her ses en menneskelig trommehinne. Den store, lyse, skråstilte strukturen i midten er hammeren som skinner igjennom fra mellomøret.

Fysiologi
---------

**Trommehinne** (lat. *membrana tympani*) er en tynn membran mellom det ytre øret og mellomøret som settes i bevegelse av vibrasjoner fra lydbølger som kommer inn gjennom den ytre øregangen fra luften. Dens funksjon er todelt (*dikotomisk*):

1. Å danne en fysisk barriere mellom det ytre øret og mellomøret.
2. Å omdanne lydbølgene som treffer den til bevegelse av øreknoklene

Anatomi
-------

Trommehinnen sitter helt innerst i den ytre øregangen hvor den grenser til mellomøret. Her er den skråstilt i forhold til vertikalplanet (ca. 30 grader over horisontalplanet).

Selve trommehinnen kan deles inn i ulike områder, hvorav de viktigste er *pars tensa* og *pars flaccida*. Det førstnevnte er det største området, og inkluderer alt under og rundt hammeren. Det sistnevte tilsvarer et lite område over.

Pars tensa kan deles inn i fire kvadranter for å kunne orientere seg nøyaktig (se illustrasjon under).


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store medisinske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Nationalencyklopedin **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data)
 |
Et trommellager.
**Trommelminnet** eller **trommellageret** var et lagringsmedium som var mye i bruk på 1950- og 60-tallet, før man hadde RAM. Man kan sammenligne den med et slags platelager, med den forskjell at det lagringsbærende laget lå utenpå en trommel og ikke på en flat plate. Det er derfor heller ikke nødvendig med bevegelige lese- og skrivehoder, da trommelens rotasjon regelmessig henter fram hver enkelt del av minnet. Lagringsevnen avgjøres av antall hoder, antall spor og sektorer og hvor mye data (antall byte) som ligger i hver sektor. Overføringshastighet bestemmes av rotasjonshastigheten, og alle data vil være tilgjengelige i løpet av en full rotasjon av trommelen. Andre samtidige lagringsmedier var williamsminnet, kvikksølvminnet, magnetbånd og magnetkjerneminnet.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Om virkemåten for flere eldre minnetyper Arkivert 22. april 2006 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN
 |
**Panipat** (hindi: पानीपत, punjabi: ਪਾਨੀਪਤ) er en gammel og historisk by i distriktet Panipat i den nordvestindiske delstaten Haryana. Den ligger ca. 90 km nord for Indias hovedstad Delhi på NH 1 (National Highway 1), og hører til hovedstadens storbyområde. Panipat ligger 16 km vest for elven Yamuna, ved elvens vestlige kanal. Tre store slag har blitt utkjempet ved og i byen i nyere tid, og disse var vendepunkter i Indias historie. Disse slagene fant sted i henholdsvis år 1526, 1556 og 1761. Ved folketellingen i 2001 hadde byen 261 665 innbyggere, men et estimat fra 2007 oppga en befolkning på rundt 310 000 innbyggere. Byen har et raffineri og en stor gjødselfabrikk, men er også kjent for sitt tekstilhåndverk.

Demografi
---------

Ved folketellingen i 2001 hadde byen 261 665 innbyggere, hvorav 55 % var menn og 45 % kvinner. Panipat hadde en gjennomsnittlig lesekyndighet på 69 %, noe som var høyere enn landsgjennomsnittet på 59,5 %. 73 % av mennene var lese- og skrivekyndige og 64 % av kvinnene var i stand til å lese og skrive. 14 % av befolkningen var barn under 6 år.

Referanser
----------

1. ↑  2001 Census of India

Eksterne lenker
---------------

* Distriktets offisielle nettside (engelsk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
Se også Feng Shui (andre betydninger)
*Feng Shui* på forenklet kinesisk.
**Feng shui**, eller **fengshui**, (kinesisk: 風水, pinyin: *Fēng shuǐ*) er den eldgamle kinesiske praksis å plassere og arrangere rom for å oppnå harmoni med miljøet. Den har sin opprinnelse i taoisme. Praksisen er anslått til å være over tre tusen år gammel.

«Feng shui» betyr bokstavelig talt «vind (og) vann» på kinesisk.

Oversikt
--------

Tradisjonell («klassisk», «autentisk») feng shui er en kinesisk praksis som henvender seg til planlegging og utarbeidselse av byer, landsbyer, boliger og bygninger. Konstruksjonen av graver og gravkamre inkluderer også feng shui, men reglene for boliger skiller seg fra dem som gjelder «yin-hus» (de dødes hus). Feng shui ble stemplet geomantikk av kristne misjonærer i Kina i det 19. århundret; imidlertid skiller geomantikk og feng shui seg skarpt fra hverandre når det gjelder både hensikt, mål og midler. Navnet feng shui betyr «vind og vann». Begravelsesboken sier at «Qi'en spres i Vinden og samles på Vannets grenser». Derav navnet.

I tradisjonell feng shui brukes et spesielt kompass som kalles Luopan, og et omfattende utvalg matematiske iterasjoner. Feng shui har grunntekster, kjerneteorier og metoder, og en imponerende fortid basert på arkeologiske oppdagelser og arbeidet til arkaeoastronomer.

Tradisjonelle feng shui-skoler kan deles i to generelle grupper: San He («tre harmonier») og San Yuan («tre sykluser»). Førstnevnte fremhever effekten av omkringliggende terreng, mens sistnevnte legger mer vekt på tidens innvirkning.

Feng shui i nyere tid
---------------------

Feng shui kom til USA tidlig på 1800-tallet med de første kinesiske immigrantene.

Feng shui er fortsatt brukt på landsbygda i Kina, i Taiwan, Malaysia, Singapore og Hongkong. Det er ikke velkjent blant yngre kinesere i Kina. 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Nationalencyklopedin **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NDL **·** NKC **·** BNE
 |
**Karl Iversen** (født 29. januar 1876 i Naustdal, død 16. mars 1961) var en norsk gårdbruker og politiker fra Raudeberg på Vågsøy.

Han var herredskasserer og medlem av herredsstyret i Selje før Nord- og Sør-Vågsøy ble utskilt som egne herreder i 1910. Deretter var han medlem av Nord-Vågsøy herredsstyre og formannskap. Han var ordfører i Nord-Vågsøy fra 1918 til 1925 og fra 1929 til 1937, da han ble avløst av sin sønn, Leif Iversen.

Han var også styreformann i Sogn og Fjordane sjøtrygdelag, revisor i Nord-Vågsøy sparebank og fiskerioppsynsmann.

Referanser
----------

1. 1 2   Slekt og Datas Gravminnebase, «Minneside basert på bilder og gravminnedata for Karl Iversen, (29.januar 1876 - 16.mars 1961).»[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3 4  «75 år: Tidl. ordførar i Nord-Vågsøy, Karl Iversen …». *Fylkestidende for Sogn og Fjordane*: 2. 26. januar 1951.
3. ↑  Andersen, Thor M. (1931). *Norges ordførere 1929–1931*. Kristiania: A.M. Hanches Forlag. s. 183.
4. ↑  «Ordførarar i Vågsøy kommune». Allkunne. Besøkt 11. juni 2018.
Hovedtemaet i 1. sats blir presentert av solisten i takt 3.
**Klaverkonsert nr. 3 i d-moll**, op. 30, er en konsert for piano og orkester komponert i 1909 av Sergej Rakhmaninov. Den er ansett for å være en av de teknisk vanskeligste klaverkonsertene som noensinne har blitt skrevet innen standard klassisk musikk.

Et utdrag fra den svært teknisk krevende kadensen (her:ossia) mot slutten av 1. sats.
Partituret har følgende instrumentering: To fløyter, to oboer, to klarinetter i B og A, to fagotter, fire horn i F, to trompeter i B og A, tre tromboner, tuba, pauker, basstromme, skarptromme, cymbaler, foruten piano og vanlig stryk.

Konserten er i tre satser:

1. *Allegro ma non tanto*
2. *Intermezzo: Adagio*
3. *Finale: Alla breve*

I film
------

Klaverkonserten spiller et sentralt element i filmen "Shine" fra 1996, med Geoffrey Rush i hovedrollen som den australske pianisten David Helfgott.

Eksterne lenker
---------------

* Klaverkonsert nr. 3, op. 30: Fritt tilgjengelige noter i International Music Score Library Project.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** VIAF **·** GND **·** LCCN
 |
Moderne klavikord
**Klavikord** er et klaviaturinstrument, et klaver formet som et bord med strenger på tvers og mekanikk. Istedenfor hammere, som på et piano, har klavikordet metallstifter - tangenter - oppå enden av tastene. Når tasten blir presset ned blir tangenten presset opp mot strengen og deler den i to. Et bånd surret til venstre mellom strengene demper den halvdelen av strengen. Tonen er relativt svak, men dynamisk og uttrykksfull og krever en distinkt spilleteknikk.

Opprinnelse
-----------

Navnet klavikord kommer fra den latinske betegnelsen 'clavis' som betyr tast og det greske ordet for streng, som er 'chorde'. Instrumentet har eksistert i hvert fall så tidlig som fra begynnelsen av 1400-tallet og det var i normal bruk til inn på 1800-tallet. Frem til midten av 1600-tallet ble det brukt i hele Europa, gjennom 1700-tallet var det vanligst i Tyskland og det fikk en oppblomstring og stor utbredelse i Sverige i den siste 100-årsperioden til det gikk helt ut av bruk. I Norge var klavikordet utbredt i byene og på større gårder. Det finnes ca 30 historiske instrumenter bevart på norske museer, bl.a. på Ringve Museum i Trondheim.

Klavikordet kan beskrives som et hjemmets instrument, og på grunn av det lave lydnivået er det et instrument som typisk ble brukt i mindre rom. Den spesielle spillemåten som var påkrevet ble ansett å være det beste utgangspunkt for å nærme seg de andre klaviaturinstrumenter. Spesielt organister benyttet ofte klavikordet som øvingsinstrument, og for dette formål ble det også bygget 'tomanualige' klavikorder. I realiteten var dette to separate klavikorder der det ene kunne skyves inn og ut som en skuff i det andre. Noen klavikorder hadde også pedalsett i tillegg.

Litteratur
----------

* Eva Helenius-Öberg: *Svenskt klavikordbygge 1720 - 1820*. Uppsala[?] 1986. ISBN 91-22-00822-5
* Mats Krouthén: *The Historical Clavichord in Norway*, Clavichord International VOL X no 1, Mai 2006.

Eksterne lenker
---------------

* «DigitaltMuseum: Søk: 'Klavikord'».
* Bilde av klavikord:
* Fra Bachs Toccata i e-moll (BWV 914) spilt på et klavikord (youtube)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Österreichisches Musiklexikon **·** Encyclopædia Universalis **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL **·** NKC
 |
Et **klaviatur** er en eller flere rekker med tangenter eller taster på et musikkinstrument. Et klaviatur blir spilt med hendene (manual) eller føttene (pedal). Det første instrumentet med klaviatur var vannorgelet, som var et viktig instrument i Antikkens Roma.

Tangentene og deres tonenavn
Alle tangentklaviaturer følger samme system uansett om det er et trekkspill, orgel eller piano. Innenfor en oktav finner man sju hvite og fem svarte tangenter. Intervallet fra en tangent til neste eller forrige utgjør et halvt tonetrinn.

Tasteklaviaturer blir i dag bare brukt på trekkspill, her finnes det flere systemer. Tidligere ble det brukt forskjellige folkeinstrumenter med tasteklaviatur, som for eksempel nøkkelharpe.

Alle tangentene fra en tone til neste tone i oktaven høyere utgjør til sammen alle trinn i en temperert skala.

I notasjon er logikken følgende: '♯' er en halv tone opp, '♭' en halv tone ned. F♯ vil da bli tangenten til høyre for F, altså den første av de tre svarte tangentene. Dette sammenfaller med G♭.

Xylofonen har ikke tangenter, men avlange, klingende trestaver som er plassert i samme mønster som tangenter. Andre slaginstrumenter som vibrafon (metallstaver) eller marimba (trestaver) har lignende utforming.

Klaviaturet blir ofte brukt i pedagogiske sammenhenger, da det er lett å få oversikt med tangentes fargekoder og sammensetning.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** GND
 |
**Gunvald Larsson** er en fiktiv detektiv i Maj Sjöwall og Per Wahlöös romaner om Martin Beck, og den eneste fra romanserien som, ved siden av Martin Beck, også er med i TV- og filmserien som har blitt laget siden 1997. I den første romanen *Roseanna j*obber han ved politikammeret i Motala. På grunn av sin innsats i løsningen av mysteriet, blir han hentet til Stockholm.

Larsson er ungkar, og har en yngre søster som han har et svært anstrengt forhold til. Han er offiserssønn, men forakter militærvesenet. Flere av uttalelsene hans kan tyde på at han har et venstreorientert politisk syn, muligens kommunistisk. Han er også en utpreget snobb, som er svært nøye i klesveien. Han har alltid en nedsettende og/eller sarkastisk kommentar å komme med. Dette er spesielt godt utviklet i TV- og filmserien. Han går heller ikke av veien for å bryte loven for å fakke en morder eller den han tror er morder. Til tross for sitt krasse og til dels usympatiske vesen, er han en pliktoppfyllende politimann.

Gunvald Larsson har blitt spilt av blant annet Rolf Lassgård og Mikael Persbrandt.

Portal: Litteratur
**Gunvald Jensenius Bøe** (født 15. november 1904, død 18. januar 1976) var en fotballspiller i Viking Fotballklubb. I slutten av 1920-årene meldte han overgang fra S.I.F. som var Vikings fremste lokale rival på den tiden. Bøe var tapende finalist i norgesmesterskapet i 1933, da Viking tapte 3-1 for Mjøndalen. En pussig episode oppstod da Bøe hoppet opp under et Viking-angrep og slo ballen i mål med hånden. Dommeren godkjente målet og pekte mot midtlinjen, men en våken linjedommer vinket energisk, og etter at han hadde konferert med dommeren ble målet annullert. Bøe spilte 123 kamper for Viking i perioden 1929 – 1938, de aller fleste som midtspiss (senterløper).

Referanser
----------

1. 1 2   Historisk befolkningsregister, Historisk befolkningsregister ID pc00000002407565, besøkt 18. april 2020[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* Stavanger Aftenblad: *Referat 16. oktober 1933*
* Stavanger Aftenblad: *Minneord 19. januar 1976*
* viking-fk.no

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister
 |
**BokkeReidars Bluesband** er et norsk åttemanns-band med blåserekke som spiller soul, rhythm and blues og blues på norsk.

BokkeReidars ble startet i Volda i 1983, og er et av de lengstlevende bluesband i Norge.

Bandet har utgitt tre plater, der de to første var på engelsk. I 2004 utga bandet sin første norske plate. Siden har soul og blues på sunnmørsdialekt fått bandet til å stå litt ut fra andre band innen denne genren.

I tillegg til studiojobbing er BokkeReidars ofte å høre på musikkfestivalene i Norge. Moldejazz, Vossajazz, Dølajazz, Lillehammer Bluesfestival og Olavsfestdagene i Trondheim er noen av festivalene som har fått besøk av bandet.

Medlemmer
---------

* Gunnar Solheim, vokalist
* Steinar Høydal, piano/orgel
* Klaus Blø, gitar
* Svein Hunnes, bass
* Terje H. Hansen, trommer
* Ivar Kvangardsnes, trompet
* Trond Johnsen, tenorsax
* André Folkestad, trombone

Diskografi
----------

* *I levande live* (1989)
* *BokkeReidars Bluesband (album)* (1996)
* *En time til* (2004)
* *Sprengstoff* (2011)

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* (en) BokkeReidars Bluesband på Spotify Rediger på Wikidata
**Norsk pasientskadeerstatning** (**NPE**) er en statlig etat underlagt Helse- og omsorgsdepartementet. NPE ble opprettet i 1988 som en midlertidig ordning. Ordningen ble lovfestet ved at pasientskadeloven trådte i kraft 1. januar 2003 for offentlig helsetjeneste. 1. januar 2009 ble loven utvidet til også å omfatte privat helsetjeneste.

NPE ledes av direktør Rolf Gunnar Jørstad.

NPEs hovedoppgaver
------------------

Saksbehandling: å behandle erstatningskrav fra pasienter som mener de har fått en skade i forbindelse med behandlingsvikt i helsetjenesten. NPE utreder saken og innhenter all nødvendig dokumentasjon. NPE behandler også saker som gjelder skader ved bruk av legemiddel, på vegne av Legemiddelforsikringen. Saksbehandlingen er gratis.

Pasientsikkerhet: å bidra med statistiske data til helsesektorens arbeid med kvalitetsforbedring og skadeforebyggelse.

Informasjon: å informere om pasientskadeordningen til pasienter, helsevesen og allmennheten. 

NPEs vedtak kan påklages til Pasientskadenemnda.

Referanser
----------

1. ↑  Endringshistorie for Norsk pasientskadeerstatning
2. ↑  Antall ansatte ifølge Forvaltningsdatabasen.

Eksterne lenker
---------------

* Norsk pasientskadeerstatnings hjemmeside

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** Forvaltningsdatabasen **·** Brønnøysundregistrene
 |
***Sølvmunn*** er en norsk drama- og familiefilm fra 1981 regissert av Per Blom. Filmen handler om en liten gutt med kallenavnet Sølvmunn som blir værende igjen hos sin far når moren reiser. Mye av filmen sees ut i fra barnets perspektiv. Hovedrollene spilles av Tobias Asphaug og Jon Skolmen.

Handling
--------

Filmen handler om ni år gamle Fredrik som ble igjen hos pappa da mamma dro. Far og sønn holder sammen i tykt og tynt, men problemer oppstår da Fredriks far treffer Tove.

Filmen gjengir hvorledes Fredrik, med tilnavnet «Sølvmunn», opplever sin egen og de voksnes verden.

Om filmen
---------

Filmarkivet beskriver filmen som en gjennomført barneskildring om det å vokse opp som skilsmissebarn – og problemene som oppstår da far finner en ny kjæreste.

*Sølvmunn* fikk blandet mottakelse av Arbeiderbladets anmelder Bjørn Granum da den kom, og han skrev blant annet: «Vi kan glede oss over enda en fint gjennomført barneskildring i Norsk film, etter *Løperjenten*, *Liten Ida* og *Zeppelin*». Men han skriver også at: «De første tre kvarterene av filmen er rent dill-dall, slapt skrevet og spilt, og likegyldig regissert. Filmen tar ikke av før konflikten mellom barnet og de voksne tilspisser seg for alvor». Dagbladets Thor Ellingsen var mer positiv i sin omtale og skrev blant annet: «*Sølvmunn* er et proft og polert arbeid – uten å være glatt».

I rollene
---------

|  |  |
| --- | --- |
| * Jon Skolmen – Far
* Tobias Asphaug – Fredrik
* Kine Hellebust – Mor
* Sigrid Huun – Tove
* Turid Balke – Sint hybelvertinne
* Jan Olav Brynjulfsen – Vaktmann
* Lars Andreas Larssen – Mann på fly
 | * Hallvard Lydvo – Mann på fly
* William Nyrén – Politimann
* Gard Øyen – Mann på fly
* Nina Sonja Peterson – Minken
* Leif Skarra – Mann på fly
* Bjørn Sothberg – Parkeringsvakt
 |

Referanser
----------

1. ↑  «Sølvmunn». Filmarkivet. Besøkt 2. august 2008. [*død lenke*]
2. ↑  Braaten, Lars Thomas (1995). *Filmen i Norge*. Norge. s. 383. ISBN 82-417-0195-0.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Sølvmunn* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Sølvmunn* i Nasjonalbibliotekets filmografi Rediger på Wikidata

* (no) *Sølvmunn* hos Filmfront Rediger på Wikidata
**Ayatullah Durrani** (urdu: آیت اللہ درانی; født 1. januar 1956 i distriktet Mastung i provinsen Balutsjistan i Pakistan, død 5. juli 2020 i Quetta) var en pakistansk politiker.

Han var medlem av den pakistanske nasjonalforsamlingen fra 2008 til 2013 og landets minister for industri og produksjon fra 2008 til 2011. Durrani var medlem av Pakistan Peoples Party.

I september 2010 oppfordret han president Barack Obama om å fremføre eid al-fitr-bønnen i Ground Zero-moskéen i New York City for at presidenten dermed skulle bli amir al-mu'minin for det muslimske umma (de troendes befalingsmann for hele det muslimske trosfellesskap).

Durrani døde 5. juli 2020 på Fatima Jinnah General and Chest Hospital i Quetta av covid-19, i en alder av 64 år.

Referanser
----------

1. ↑  «Former Member National Assembly of Pakistan». National Assembly of Pakistan. Besøkt 3. november 2014.
2. ↑  «Minister wants Obama to become Ameer-ul-Momineen». Nation PK. 2. september 2010. Besøkt 3. november 2014.
3. ↑  PPP leader Ayatullah Durrani passes away
**Gunvor Debes** (født Schneider 19. desember 1893 i Tromsø, død 7. mai 1961) var en norsk forfatter, oversetter og lærer.

Familie
-------

Gunvor Debes var datter av konservator og museumsbestyrer Hans Jacob Sparre Schneider (1853-1918) og Alexandra Schjølberg (1869-1953). Hun ble 15. august 1915 gift i Tromsø med jurist, sosialpolitiker, forfatter, oversetter, redaktør og litteraturkritiker Inge Debes. De ble foreldre til juristen Jan Debes.

Liv og virke
------------

Debes fullførte cand.mag. i språk før hun gikk lærerskole i 1914-15. Siden arbeidet hun som folkeskolelærer og oversetter. I 1920- og -30-årene skrev hun en rekke ungpikeromaner, hvorav *Bibban* (1926) var hennes debut. Sammen med Signe Sivertsen skrev hun under psevdonymet *Anna Horn* boken *Søster og bror og en kjæreste*, som ble illustrert av *Per* «med hjelp av Signe Sivertsen».

I boken *Finn deg en partner* skrev hun om et ekteskap som inngås for å gi en «familiepike» muligheten til å studere. Dette var dristig stoff i samtiden.

Debes var også barnebokanmelder i Nationen.

Bibliografi
-----------

* 1926: *Bibba*, Aschehoug
* 1927: *Kaia*, Aschehoug
* 1928: *Forelsket*, Aschehoug
* 1929: *Prinsen og prinsessen*, Aschehoug
* 1930: *Søster og bror og en kjæreste* (psevd. Anna Horn, sammen med Signe Sivertsen), Aschehoug
* 1932: *Finn deg en partner*, Aschehoug

Referanser
----------

1. ↑  *Tromsø 1953.06.01*. Norge, Troms og Finnmark, Tromsø. 1953. s. 3.
2. ↑  *Hundre års barndom*. [Oslo]: Landslaget for norskundervisning. 1997. s. 80. ISBN 8245602523.
3. ↑  *Bok og bibliotek*. ABM-media. 1985. s. 221.

Kilder
------

* *Dette skrev kvinner*. Oslo: Skolen. 1984. s. 58. ISBN 8257900109.
* *Studentene fra 1913*. Oslo: Bokkomiteen for studentene fra 1913. 1938. s. 59.

Eksterne lenker
---------------

* Norsk Oversetterleksikon: Gunvor Debes, besøkt 3/2 2020.

Portal: Litteratur
**Martin L. Pall** er professor emeritus i biokjemi og medisinsk grunnvitenskap ved Washington State University.

Pall har forsket på mekanismer og årsaker til kroniske betennelsestilstander. Han har lansert en hypotese kalt NO/ONOO som indikerer dysfunksjon i kroppens håndtering av nitrogenoksid og peroksynitrite. Dette mener han er årsaken til en rekke sykdommer og tilstander hvor det ikke finnes kjente forklaringsmodeller eller biomarkører for diagnostikk, herunder fibromyalgi og kronisk utmattelsessyndrom (ME). I tillegg mener han at kjemisk miljøintoleranse og el-overfølsomhet kan forklares etter samme paradigme, dette er diagnoser som ikke er vitenskapelig anerkjent. Blant de utløsende årsaker til tilstanden NO/ONOO mener Pall er kvikksølvforbindelsen thiomersal som benyttes i enkelte vaksiner.

En fellesnevner for tilstandene Pall tilskriver NO/ONOO er at det er få somatiske behandlingsmuligheter. Han mener imidlertid at dette kan behandles med vitaminer og antioksidanter, og har utviklet sin egen serie med kosttilskudd som skal avhjelpe tilstandene.

Mens Palls hypoteser i liten grad anerkjennes i det vitenskapelige miljø, har de blitt omfavnet av alternative miljøer, særlig grupper som kjemper for anerkjennelse for el-overfølsomhet, kjemisk miljøintoleranse og sammenheng mellom vaksiner og autisme. I 2014 holdt han foredrag i Oslo sammen med Einar Flydal der de hevdet at norske myndigheter tok feil om strålingsfare.

Bibliografi
-----------

* *Explaining Unexplained Illnesses*, CRC Press, 2007, ISBN 978-0789023896

Referanser
----------

1. ↑  Martin L Pall ResearchGate
2. ↑  «Explaining 'Unexplained' Illnesses». *www.stiltner.org*. Arkivert fra originalen 17. mai 2021. Besøkt 9. mai 2021.
3. ↑  «Neural Sensitization Protocol». *www.health-ei.com*. Besøkt 9. mai 2021.
4. ↑  «Frykten for 5G sprer seg på et uvitenskapelig grunnlag». *forskning.no*. 29. mars 2019.
5. ↑  «Nye kriterier for ME/CFS». *Dagens Medicin* **(norsk)**. Besøkt 9. mai 2021.
6. ↑  *Hysteri og forskning*, Klassekampen, 10. november 2014
7. ↑  *Forskeren mot strømmen*, Klassekampen, 16. oktober 2014 «Pall har forsket på flere av de nye, vage sykdommene som synes å skyldes forurensing som kjemikalier, el-stråling og så videre, som kronisk utmattelsessyndrom (ME, eller CFS), el-overfølsomhet (EHS) og multippel kjemisk overfølsomhet (MCS).»
8. ↑  Tjomlid, Gunnar (29. august 2016). «Viktig melding: Lytt til fagfolk». *dagbladet.no* **(norsk)**. Besøkt 9. mai 2021.
9. ↑  *Norsk strålevernpolitikk gir falsk trygghetsfølelse*, NTB Info, 19. oktober 2014

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** ResearchGate
 |