recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Jan Hendrik «Roepie» Kruize** (født 18. januar 1925 i Heemstede, død 14. februar 1992 i Haag) var en nederlandsk landhockeyspiller som deltok i de olympiske leker 1948 i London og 1952 i Helsingfors.

Kruize vant en olympisk bronsemedalje i landhockey under OL 1948 i London. Han var med på det nederlandske laget som kom på tredjeplass i landhockeyturneringen bak India og Storbritannia. Nederland tapte semifinalen med 1-2 til India som siden vant finalen og ble olympiske mestere. I bronsefinalen møtte de Pakistan og første kampen endte uavgjort 1-1 og i neste kamp vant Nederland med 4-1.

Fire år senere, under 1952 i Helsingfors, vant han en olympisk sølvmedalje i landhockey. Nederland vant både kvart- og semifinalen med 1-0 over Tyskland og Pakistan men tapte finale til India med 1-6.

OL-medaljer
-----------

* 1952 Finlands flagg Helsingfors - Sølv Sølv i landhockey Nederlands flagg Nederland
* 1948 Storbritannias flagg London - Bronse Bronse i landhockey Nederlands flagg Nederland

Eksterne lenker
---------------

* (en) Roepie Kruize – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Roepie Kruize – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Roepie Kruize – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Geni
 |
Yalobibukta på Wayaøya
Strand på Nanuyaøya
Wayaøya sett fra Kuataøya
**Yasawaøyene** er ei øygruppe i regionen Western og provinsen Ba i Fiji. Den består av rundt 20 vulkanske øyer med et samla areal på om lag 135 km². Seks av øyene er forholdsvis store, mens de øvrige er mindre holmer. Avstanden mellom de to ytterste øyene er over 80 kilometer. Øyene er fjellrike, og de høyeste toppene er på om lag 600 meter.

Deler av filmen *Den blå lagune* fra 1980 ble filma på Nanuya Levu, en av Yasawaøyene.

Øyer
----

Øygruppa består av følgende øyer:

* Drawaqa
* Kuata
* Matacawa Levu
* Nacula
* Nanuya
* Nanuya Balavu
* Nanuya Lailai
* Nanuya Levu
* Nanuya-i-Ra
* Nanuya-i-Yata
* Narara
* Naukacuvu
* Naviti
* Sawa-i-Lau
* Tavewa
* Tiliva
* Waya
* Waya Lailai
* Waya Sewa
* Vawa
* Viwa
* Yaqeta
* Yasawa
* Yawini

Eksterne lenker
---------------

* Yasawaøyene hos Lonely Planet


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GeoNames
 |
***Gutten som ble mann*** (originaltittel: *Tol'able David*) er en amerikansk stumfilm drama fra 1921, regissert av Henry King med Richard Barthelmess og Gladys Hulette i hovedrollene.

Historien ble filmatisert på nytt i 1930 av Columbia Pictures, denne gangen med blant andre Richard Cromwell, Noah Beery og Joan Peers i hovedrollene.

Handling
--------

David Kinemon, yngste sønn av noen gårdsbrukere i West Virginia, lengter etter å bli behandlet som en mann av familien og naboene - spesielt Esther Hatburn, den pene jenta som bor sammen med bestefaren sin på en annen gård i nærheten. Imidlertid blir David hele tiden minnet om at han fremdeles bare er en gutt, men ingen ordentlig mann enda. David får til slutt en mulighet til å bevise seg når den fredløse Iscah Hatburn og sønnene hans Luke og Little Buzzar, søskenbarn til Hatburn-familen, flytter inn på Hatburn-gården - mot Esthers og bestefarens vilje. Esther ber først David om ikke å blande seg inn, og sa at han aldri klarer å stå i mot søskenbarna hennes.

Men kort tid senere dreper søskenbarna Davids kjæledyr, og skader storebroren hans når sistnevnte skal levere post og frakter passasjerer til byen med vognen sin. Davids far ønsker å sørge for rettferdighet på egen hånd, i stedet for å stole på den lokale sheriffen. Men han blir forhindret på grunn av et brått og dødelig hjerteinfarkt. David er fast bestemt på å gå etter Hatburns-familien i farens sted, men moren trygler ham om å stoppe - og argumenterer med at han helt sikkert kommer til å bli drept. I tillegg er brorens kone, og lille spedbarn, avhengige av ham.

Kinemon-familien blir snart tvunget til å forlate hele gården, og blir nødt til å flytte inn i et lite hus i den nærmeste byen. David forsøker å skaffe seg brorens gamle jobb, men får beskjed om at han er alt for ung. Han finner imidlertid arbeid ved en landhandel i området. Men David havner snart i en konfrontasjon med Luke og resten av Hatburn-familien, og dette utvikler seg til en kamp på liv eller død.

Medvirkende
-----------

* Richard Barthelmess: David Kinemon
* Gladys Hulette: Esther Hatburn
* Walter P. Lewis: Iscah Hatburn
* Ernest Torrence: Luke Hatburn
* Ralph Yearsley: Saul Hatburn
* Forrest Robinson: bestefar Hatburn
* Laurence Eddinger: Mr. John Gault
* Marion Abbott: mamma Kinemon
* Edmund Gurney: pappa Kinemon
* Warner Richmond: Allen Kinemon
* Patterson Dial: Rose Kinemon
* Henry Hallam: landsby-legen

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Gutten som ble mann* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) *Gutten som ble mann* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (en) *Gutten som ble mann* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Gutten som ble mann* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Gutten som ble mann* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Gutten som ble mann* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *Gutten som ble mann* på Silent Era Rediger på Wikidata

* (en) *Gutten som ble mann* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata
**Ryton-on-Dunsmore** (i dagligtale bare **Ryton**) er en landsby og et verdslig sogn i distriktet Rugby i grevskapet Warwickshire, England. Den ligger sørøst for Coventry, og ligger så nær at den regnes ofte som en av byens forsteder. Ved folketellingen i 2011 var det 1 813 innbyggere i landsbyen og sognet.

Garden Organic, tidligere kjent som Henry Doubleday Research Association (HDRA), er Storbritannias ledende selskap for organiske vekster og økologisk landbruk har en demostrasjonshage på 40 000 m2 i landsbyen. Ryton Pools Country Park ligger rundt en og halv km sør for landsbyen.

Den største arbeidsgiveren er Peugeot, som har en stor fabrikk i landsbyen. Den ble opprinnelig startet av Rootes Group og ble senere drevet av Chrysler en periode. Peugeot la ned anlegget den 12. desember 2006 og flyttet produksjonen til Frankrike. Anlegget ble solgt til Trenport Investments Ltd for industriell utvikling i mars 2007.

Referanser
----------

1. ↑   «Civil Parish population 2011» Arkivert 21. oktober 2016 hos Wayback Machine.
2. ↑  «Ryton Pools Country Park» Arkivert 18. oktober 2016 hos Wayback Machine. Warwickshire Country Parks
3. ↑   «PSA Peugeot Citroen agrees to sell Ryton site to Trenport Investments Limited» Arkivert 22. juli 2011 hos Wayback Machine. *Abcmoney.co.uk*.

Eksterne lenker
---------------

(en) Ryton-on-Dunsmore – kategori av bilder, video eller lyd på Commons


* Ryton on Dunsmore Parish Council
* Fotogalleri fra den nedlagte Peugeot-fabrikken

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Vision of Britain **·** VIAF **·** GeoNames **·** BBC Things
 |
**Ryszard (Richard) Warsinski** (født 7. mai 1937 i Gdynia, død 21. desember 1996) var en polsk-norsk billedkunstner (maler, grafiker, tegner) som var påvirket av sentraleuropeisk surrealisme.

Han studerte ved det lokale kunstgymnasiet i Gdynia (1952–57) og kunstakademiet i Warszawa under Artur Nacht (1958–64), hvorpå han bosatte seg i Norge. Han var magister i kunsthistorie. Han giftet seg med billedkunstneren Brit Fuglevaag i 1964. Datteren deres er Maria Fuglevaag Warsinski.

Hans surrealistiske og ofte ikon-orienterte figurative stil brøt med den tids herskende abstrakt kunst. Warsinski mottok Statens arbeidsstipend (1975) og foretok studiereiser til Paris (1967, 1976–77). 

Av utstillinger kan nevnes Kunstnerforbundet (1965), Galleri Haaken (1975), Kunstnernes Hus (1978), Galleri Asur (1998),
Galleri F 15 (2001) og Henie-Onstad Kunstsenter (posthumt 2003). Hans verk er innkjøpt av Nasjonalgalleriet, Museet for Samtidskunst, Riksgalleriet, Norsk kulturråd, Universitetet i Oslo, Oslo kommunes kunstsamlinger, Astrup Fearnley Museet og Kunst på Arbeidsplassen.

Den første av Ryszard Warsinskis tre elever var Jon Larsen, fra og med 1977.

Referanser
----------

1. 1 2   KulturNav, oppført som Richard Warsinski, KulturNav-ID 5b901bfb-f84f-4ffa-a137-14e02d51b1b6, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Norsk kunstnerleksikon, oppført som Richard Warsinski, Norsk kunstnerleksikon ID Richard\_Warsinski, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  «Villdyret Warsinski», Dagbladet,1. juni 2003, s. 53
4. ↑  «Villdyret Warsinski», Dagbladet,1. juni 2003, s. 53
5. ↑  Hans-Jakob Brun, omtale fra asur.no
6. ↑  «Ryszard Warsinski,Tegninger 1961-1996»,13.10-18.11.2001
7. ↑  «Villdyret Warsinski» (Harald Flors anmeldelse av utstilling på Henie Onstad Kunstsenter), Dagbladet, 1. juni 2003, s. 53
8. ↑  «Villdyret Warsinski», Dagbladet, 1. juni 2003, s. 53
9. ↑

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk kunstnerleksikon **·** BIBSYS **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** KulturNav
 |
Bygningen, som huset Drava-banatets administrasjon, tjener nå som Slovenias regjeringsbygning og presidentens kontor.
**Drava-banatets ban** (slovensk: *Ban Dravske banovine*) var guvernør. Drava-banatet ble opprettet 4. oktober 1929 og oppløst 17. april 1941. Det omfattet mesteparten av nåværende Slovenia. Banatet var oppkalt etter elven Drava.

Baner
-----

      Slovenska ljudska stranka (SLS)
      Jugoslovanska nacionalna stranka (JNS)
      Jugoslovenska demokratska stranka (JDS)

| Bilde | Navn | Embetstid | Parti | Ref. |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  | **Dušan Sernec**(1882–1952) | 9. oktober 1929–4. desember 1930 |  | SLS |  |
|  | **Drago Marušič**(1884–1964) | 4. desember 1930–8. februar 1935 |  | JNS |  |
|  | **Dinko Puc**(1879–1945) | 8. februar 1935–10. september 1935 |  | JDS |  |
|  | **Marko Natlačen**(1886–1942) | 10. september 1935–16. april 1941 |  | SLS |  |

Se også
-------

* Liste over Slovenias regjeringssjefer
* Liste over Slovenias statsoverhoder

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  «Slovenia: Heads of Administration: 1929–1941». Archontology.org.
2. 1 2 3 4  «Slovenia». World Statesmen.org.
Wien's hangar i Fairbanks
En Boeing 737-200 fra Wien Air Alaska i 1983  Foto: Eduard Marmet 
**Wien Air Alaska** ble dannet som en sammenslutning mellom Northern Consolidated Airlines og Wien Alaska Airways. Selskapet var berømt for å være det første flyselskap i Alaska, og et av de første i De forente stater.

Selskapet ble grunnlagt i 1927 av Noel Wien i Nome, Alaska, men kan føre sine linjer tilbake til Wiens flyvninger mellom 1924 – 1926 fra Fairbanks med Bennett Rodebaughs Fairbanks Airplane company som senere gikk inn i Wien Alaska Airways. Wien Air Alaskas rutenett og destinasjoner var en tid større enn alle andre selskaper i verden med unntak av Aeroflot. Tidlig på 1980-tallet strakte rutenettet seg fra Point Barrow og et dusin andre byer og steder i Alaska ned til Phoenix, Oakland og Denver. Hovedbasen var i Anchorage og Seattle. 

Før Wien Air gikk inn i 1985, var det kjent for å være det nest eldste flyselskap i USA.

Flytyper benyttet
-----------------

På 1920-tallet:

* Standard J-1
* Fokker F.III (operetta av Noel Wien i Fairbanks Airplane Company)
* Stearman C3
* Stinson SB-1 "Detroiter" (1926 to-dekker versjon av Detroiter)
* Hamilton Metal Plane

På 1930-tallet:

* Bellanca
* Stinson Model Jr.
* Ford Trimotor
* Fokker Universal

På 1940-tallet:

* Fairchild Pilgrim
* Bellanca Skyrocket
* Travelair 6000
* Noorduyn Norseman
* Republic Seabee
* Stinson SR-9 "Gull Wing"
* Boeing 247
* Douglas DC-3
* Curtiss C-46
* Cessna 165 Airmaster

På 1950-tallet:

* Douglas DC-3
* Curtiss C-46
* Noorduyn Norseman
* Cessna 170, 180, 195
* Beech 18

På 1960- og 1970-tallet

* Cessna 185
* de Havilland Beaver
* Beech 18
* Pilatus PC-6 Porter
* Douglas DC-4
* Lockheed Constellation
* de Havilland Canada DHC-6 Twin Otter
* Fairchild C-82
* Douglas DC-3
* Curtiss C-46
* Short Skyvan
* Fokker F-27
* Boeing 737 (Et av de første amerikanske selskap som tok i bruk flytypen, i mai 1967.N461GB)

På 1980-tallet:

* Boeing 737
* Boeing 727
* McDonnell Douglas DC-8 Freighter (kontrakt for UPS)

Navnehistorie
-------------

* Wien Alaska Airways 1927-1930
* Northern Air Transport 1930
* Wien Alaska Airways 1930-194?
* Wien Alaska Airlines 194?-196?
* Wien Air Alaska 196?-April 1968
* Wien Consolidated April 1968-1974
* Wien Air Alaska 1974 -1984

Selskapet ble kjøpt opp i 1981 av dets nåværende president, Jim J. Flood, etter konkursen 23. november 1984. Flood skaffet seg en betydelig fortjeneste og mer enn 1 500 ansatte mistet arbeidet.

Eksterne lenker
---------------

* Wiens rutenett, kart

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN
 |
Wiedens plassering i Wien
**Wieden** er det fjerde av Wiens 23 distrikter.

Wieden fikk sitt navn i 1137, og er dermed Wiens eldste *vorstadt*. Hovedgaten, Wiedner Hauptstraße, er enda eldre. Under Ferdinand II (1578–1637) fikk bygd sin sommerresidens her, og denne ble utvidet mange ganger, inntil Maria Theresia besluttet at den ikke lenger skulle brukes, og solgte den til jesuittene. 

I begynnelsen av 1700-tallet startet utviklingen av Wieden til å bli en by. Mange palasser og andre bygninger ble bygd. To mindre *vorstädte* som lå der dagens fjerde distrikt ligger er Hungelbrunn og Schamburgergrund.

Disse tre områdene (Wieden, Hungelbrunn og Schamburgergrund) ble slått sammen flere andre 6. mars 1850. På grunn av sosiale og økonomiske ulikheter ble imidlertid det femte distriktet Margareten skilt ut i 1861. 

Den tids største boligblokk, Freihaus, ble bygd i år 1700 i dette området. Dette ble revet i 1970. Under okkupasjonen (1945–55) var Wieden en del av den sovjetiske delen av Wien. 

Distriktet er på 1,8 km² og hadde pr 2001 28.354 innbyggere.

Berømte innbyggere
------------------

* Johannes Brahms
* Christoph Willibald Gluck
* Johann Strauss d.y.
* Emanuel Schikaneder
* Karl Lueger

Referanser
----------

1. ↑  «Statistik Austria - Bevölkerung zu Jahresbeginn 2002–2020 nach Gemeinden (Gebietsstand 1.1.2020)». Besøkt 9. februar 2021.

Eksterne lenker
---------------

* Offisiell hjemmeside (tysk)

| * v
* d
* r
Distrikter i Wien |
| --- |
| I. Innere Stadt **·** II. Leopoldstadt **·** III. Landstraße **·** IV. Wieden **·** V. Margareten **·** VI. Mariahilf **·** VII. Neubau **·** VIII. Josefstadt **·** IX. Alsergrund **·** X. Favoriten **·** XI. Simmering **·** XII. Meidling **·** XIII. Hietzing **·** XIV. Penzing **·** XV. Rudolfsheim-Fünfhaus **·** XVI. Ottakring **·** XVII. Hernals **·** XVIII. Währing **·** XIX. Döbling **·** XX. Brigittenau **·** XXI. Floridsdorf **·** XXII. Donaustadt **·** XXIII. Liesing | Østerrikes flagg |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
***Suspicion*** er en amerikansk stumfilm fra 1918, regissert av John M. Stahl.

Handling
--------

Kort tid etter at Dr. Allen Forrest, som er involvert i produksjon av nye fly på vegne av den amerikanske regjeringen, inviterer sin unge nevø og forretningspartner Leonard White, til å bo i hjemmet hans, begynner det å spres sladder og tomme rykter om et forhold mellom Leonard og doktorens attraktive kone Madelyn. Dr. Allen nekter i begynnelsen å tro på disse historiene, men etter hvert blir han mer og mer mistenksom.

En sen kveld hører legen en merkelig lyd på rommet til Madelyn. Men når han skynder seg dit, blir han skutt i armen. Den unge mannen som hopper fra Madelyns balkong og forsvinner, ligner på Leonard. Så legen, dypt såret, anklager kona si for utroskap. Men det viser seg at mannen som hadde hoppet ned fra balkongen egentlig var en tysk spion, som hadde forsøkt å stjele hemmelige dokumenter fra doktorens hjem.

Skuespillere
------------

* Grace Davison som Madelyn Forrest
* Warren Cook som Dr. Allen Forrest
* John Merkyl som Leonard White
* Mathilde Brundage som Mrs. Pennington
* Alma Dore som Olive Pennington
* John O'Keefe som James Burns

Referanser
----------

1. ↑  SUSPICION

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Suspicion* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
***Det holder det, sa Gundersen*** er en norsk revyvise fra 1948 med tekst av Arne Svendsen og melodi av hans sønn Kolbjørn Svendsen.

Visen ble skrevet til revyen «Har De prøvd med et smil?» på Chat Noir, der den ble fremført av Carsten Byhring.

Arve Opsahl fremførte sangen i NRK-programmet *Teksten var av Arne Svendsen*, som ble sendt på fjernsyn første gang den 27. mars 1965.

Teksten
-------

På revyscenen ble visen fremført av en skuespiller i politiuniform. Visen starter slik:

*Overfall om natta er blitt rene landeplagen.*
*Jeg gikk opp til justisministeren vår og spurte ham*
*om ikke fire nattkonstabler var i minste laget*
*i'n storby uten hus og lys og vann?*
*Det holder det, sa Gundersen, det klarer seg med det.*
*No'n overfall om natta må'n alltid regne med.*
*Vi peller opp en to tre lik hver mårra, det er alt,*
*det pleier vi å regne som normalt.*
Justisminister O. C. Gundersen, som for øvrig var morfar til advokat John Christian Elden, fikk i 1948 mye kritikk for at han avviste krav om større bevilgninger til politi- og påtalemyndighet. Hans departement hadde ansvaret for både etterkrigsoppgjøret og den normale strafferettspleien, og derfor svært stramme budsjetter.

Uttrykket «Det holder det, sa Gundersen (det klarer seg med det)» gikk raskt over i det norske språk som et munnhell.

Referanser
----------

1. ↑  «Det holder det, sa Gundersen, det klarer seg med det». lokalhistoriewiki. Besøkt 22. januar 2017. ««Det holder det, sa Gundersen, det klarer seg med det» er ei revyvise. Melodien ble skrevet av Kolbjørn Svendsen og teksten ble skrevet av hans far, Arne Svendsen.»
2. 1 2  «Det holder det, sa Gundersen». *visearkivaren.blogspot.no*. Besøkt 22. januar 2017.
3. ↑  «NRK TV: "Teksten var av - Arne Svendsen"». *www.nrk.no* **(norsk)**. 27. mars 1965. Besøkt 22. januar 2017.
4. ↑  Erik Fossen (13. januar 2017). «John Christian Elden: - Rettssalen er som standup. Jeg trives med det.». *www.msn.com*. Aftenposten. Besøkt 25. juli 2017. «Mens faren John Elden var privatpraktiserende advokat, tjente morfaren Oscar Christian Gundersen både som justisminister og høyesterettsdommer.» [*død lenke*]
5. ↑  Mauritzen, August (1979). «Toner fra Tigerstaden: musikk, mennesker og miljø fra Oslos revyliv 1905-1978». Fabritius Forlagshus. s. 105. Besøkt 22. januar 2017.
**Ve** eller **vé** er en gammel betegnelse på forskjellige typer helligdommer eller kultanlegg i førkristen tid i Norden. Betegnelsen har sammenheng med det norrøne verbet *vigja*, som betyr å gjøre *hellig*.

Veet på Ranheim
---------------

Et slik førkristent kultanlegg ble funnet på Ranheim i Trondheim under arkeologiske utgravninger i 2010 i forbindelse med at det skulle bygges boligblokker på et jorde. Dette veet har etter funnene å dømme bestått av både en bygning som ble tolket som et kulthus (hov), en prosesjonsveg, og en innretning som ble tolket som en horg, se Veet på Ranheim.

Buskerud fylkes tusenårssted
----------------------------

Ennå mer kjent er kanskje Buskerud fylkes tusenårssted like utenfor Hønefoss i Ringerike kommune. Der finnes mer enn 100 gravhauger og et ukjent antall flatmarksgraver fra førkristen tid, like ved der urgården Ve i Heradsbygda lå. Stedet, som åpenbart har hatt en viktig posisjon gjennom mange århundrer, har vært gjenstand for stadige arkeologiske utgravninger opp gjennom tiden.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
Rubab
**Rubab** eller **robab** (persisk: رُباب *rubāb*, tadsjikisk/usbekisk: *рубоб*) er et luttlignende instrument fra Afghanistan og Nordvest-Pakistan. Det har fått sitt navn etter det arabiske *rebab* som betyr «spilles med en bue», men strengene på det sentralasiatiske instrumentet blir plukket og har tydelige forskjeller i konstruksjon. *Rubab* brukes i hovedsak av tadsjikiske, pashtunske og iransk-kurdiske klassiske musikere. 

Rubab er en type kort lutt hvis kropp er skåret ut av et enkelt stykke tre, med en membran som dekker det hule rommet som stolen er festet på. Instrumentet har tre melodistrenger stemt i kvarter, tre bordunstrenger og 11 eller 12 resonansstrenger. Instrumentet er laget av stammen til morbærtreet, hodet av dyrhuden på f.eks. en geit, og strengene enten av fordøyelsessystemet (fra tarmene til unge geiter, brakt til trådstørrelse) eller nylon. 

Rubab er kjent som «løven av instrumenter» og er en av de afghanske nasjonalinstrumentene (sammen med zerbaghali). Instrumentet spiller ofte en viktig rolle i klassisk afghansk musikk. Andre steder er det kjent som *kabuli rebab*. Det er forgjengeren til det nordindiske sarod, men har i motsetning til sistnevnte tverrbånd. Da den muslimske musikeren Mardana ble den første disippel av Guru Nának ble rabab en viktig del av sikh-musikk. Men selv om instrumentets navn også kommer fra rubab, er punjabi-instrumentet konstruert på en annen måte. 

Rubab er attestert fra det 7. århundre. Det er nevnt i gamle persiske bøker, og mange sufi-poeter nevner det i sine dikt. Det er et tradisjonelt instrument i Khorasan og er i dag mye brukt i land som Afghanistan, Iran, Pakistan, Tadsjikistan og Usbekistan. Instrumentene som lages i Iran er litt annerledes enn de i Afghanistan. 

I Tadsjikistan spilles et lignende men noe ulik *rubab-i-pamir* (pamiri rubab), med en tynnere kropp og nakke. Rubab fra Pamir-området har seks strenger, der hver av dem er festet med bestemte mellomrom nedover langs nakken, i likhet med den femte strengen på en amerikansk banjo. Denne konstruksjonen er valgt fremfor at strengene går fra hodet til stolen.

Kjente spillere
---------------

* Ustad Mohammad Omar (1905–1980), den mest kjente rubab-spilleren fra Afghanistan
* Homayun Sakhi, en kjent rubab-spiller fra Afghanistan og en tidligere student av Ustad Mohammad Omar
* Bijan Kamkar, en iransk-kurdisk spiller

Se også
-------

* Rebab
* Rebec
* Afghansk musikk
* Kurdisk musikk
* Iransk musikk
* Pashtunsk musikk
* Sentralasiatisk musikk

Referanser
----------

1. ↑  Simon Broughton, *Tools of the Trade: Sarod*, publisert i Songlines – The World Music Magazine, lenke Arkivert 18. november 2006 hos Wayback Machine.
2. ↑  Instruments of Afghanistan, afghanland.comlenke
3. ↑  Music and Poetry from the Pamir Mountains Musical instruments Arkivert 15. april 2009 hos Wayback Machine. The Institute of Ismaili Studies.

Eksterne lenker
---------------

* (en) World Music Central – Ustad Mohammad Omar

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Sussex** er en tung hønserase som stammer fra grevskapet Sussex i England.

Sussex har også fått navnet fra grevskapet. Den er framavlet som kjøtt- og verperase, og i dag er det en kombinasjonsrase som ofte blir brukt som utstillingsrase. Den ligner litt på dorking, og det eneste som skiller dem er fargen. Rasen har kjøtt med hvitt og finfibret kjøtt. Hønene begynner å verpe når de er rundt 5–6 måneder gamle. De er svært gode eggleggere, også om vinteren. Hønene er også rugevillige og flinke til å ta av seg kyllingene sine. De kan også være fostermødre for and- og gåsunger. Kyllingene vokser fort og blir raskt befjæret. Rasen er hardfør og har rolig temperament. Dvergvarianten stammer fra Tyskland og England. Eggene er gulbrune til gulaktige, og veier 55 gram (35 gram for dverg). Hanen veier 3–4 kg, og hønen veier 2,5 – 3 kg. For dverg veier hanen 1 kg, og hønen 800 gram.

Farger
------

* Lys/columbia
* Blå/columbia
* Gul/columbia
* Rød/columbia
* Brun
* Trefarget
* Sølvgrå

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Kategori:Sussex (chicken)* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
Tunge hønseraser |
| --- |
| 
* Amrocks
* Asil
* Araucanaer
* Australorps
* Barnevelder
* Brahma
* Dorking
* Faverolle
* Indiske kamphøns
* Jerseykjempe
* Kochin
* Maran
* Malayer
* New hampshire
* Orpington
* Plymouth rock
* Rhode island red (R.I.R)
* Sussex
* Welsumer
* Wyandott

 |  |
**Det humanistiske fakultets studentutvalg** (**HFSU**) er studentutvalget ved Det humanistiske fakultet ved Universitetet i Oslo. HFSU representerer studentene ved fakultetet ovenfor fakultetsledelsen og administrasjonen, og fungerer som studentenes talerør utad. 

Medlemmene av styret i HFSU velges på et årlig allmøte der alle studenter ved det Humanistiske Fakultet har møte, og stemmerett. HFSUs hovedoppgaver er å gjennomføre allmøtets vedtak. Alle beslutninger på allmøtet fattes ved simpelt flertall, utenom endringer i vedtektene som krever kvalifisert flertall (2/3 av stemmene).

#### Tidligere ledere av HFSU

* Camilla Holm 2011-2012
* Marie Samuelsen 2012-2013
* Anders Nodeland Indregard 2013-2014
* Helene Jørum 2014-2015
* Kjartan Hverven 2015-2016
* Knut Nicholas Figenschou 2016-2018
* Ida Kristine Gangstø Berg 2018-2019
* Marius Frans Linus Hillestad 2019-2021

Pr. våren 2023 ledes HFSU av Veronica Dahlby Tveitan.

Eksterne lenker
---------------

* HFSUs nettsider

Portal: Oslo
**Tsjuder** (slavisk: *чудь*, finsk: *tšuudit*) betegner i tidlige russiske annaler forskjellige finsk-ugriske folkeslag i området som nå er Finland, Estland og Nordvest-Russland.

Tsjuder i krønikene
-------------------

Nestorkrøniken beskriver tsjuder som grunnleggere av rusernes første statsdannelse sammen med vepsere, ilmenslavere og vikinger. I andre gamle østslaviske krøniker refererer navnet «tsjude» til flere finske stammer, og spesielt proto-estiske grupper. I 1030 vant fyrst Jaroslav I av Kiev en militær kampanje mot tsjudene og grunnla en festning i Jurjev (nåtidens Tartu i sydøstre Estland) for senere skattlegging. Festningen ble omtalt ødelagt av en annen tsjude-stamme (*sosolene*) allerede i 1061. På grensen mellom Estland og Russland finnes fortsatt Tsjudskoje (*Tsjude-sjøen* på russisk). Det er også omtale av tsjuder i andre områder enn Estland, som *Zavolosjka Tsjudi* i Russland mellom mordovere og komier.

Tsjuder i folklore
------------------

I russiske legender er *tšuudi* typisk høye, vakre og «med lyse øyne». Etymologisk kan «tsjude» forbindes med flere gamle østslaviske ord som *tsjuzoi* for «fremmed», *tsjudnji* for «merkelig», *tsjud* for «rar», eller *tsjudnji* for «vidunderlig».

I komienes folklore-tradisjon har ordet «tsjude» betegnet ulike skikkelser som (1) Komi-helter og hedninger; (2) gammeltroende; (3) andre folkeslag enn komiene selv; (4) røvere.

Betydningen «røvere» finnes også i samisk folklore. I Nils Gaups film *Veiviseren* (1987) fremstilles tsjuderne som samenes motstandere, «et folk fra Karelen» og deres «morderiske fremferd».

Historisk bruk av betegnelsen
-----------------------------

Tsjuder (*Chudes* og andre stammer i det 9. århundre.
I russiske middelalderkilder var *čud’* et av de vanligste navnene på folkeslag i nordvestre Russland, en fellesbetegnelse på folk som snakket østersjøfinske språk.

Avledningene *tsjukna* og *tsjukonets* har vært brukt på russisk som nedsettende betegnelse av finner og estere, så sent som under vinterkrigen 1939-40.

Navnet tsjuder eller nordlige tsjuder har vært brukt synonymt med vepser av noen antropologer.

Ved folketellingen i 2002 dukket betegnelsen opp i Arkhangelsk fylke som angivelsen av folkeslag.

Se også
-------

* Vepsere

Litteratur
----------

* Roald Larsen, Natalia Drannikova: *I tsjudenes fotspor, Tsjuder i historiske kilder, predanier og sagn i Nord-Norge og Arkhangelsk oblast*. 2. utgave. Arktisk Forlag 2007 ISBN 9788292742099 275 s.

Referanser
----------

1. ↑  Pavel F. Limerov. «Forest myths: A brief overview of ideologies before St. Stefan» (PDF) **(engelsk)**. folklore.ee Estisk folklore. Besøkt 6. juli 2010.
2. ↑  Tsjuder fremstilt i *Veiviseren*
3. ↑  Kerstin Eidlitz Kuoljok (1991). *På jakt efter Norrbottens medeltid* **(svensk)**. Umeå: Center för arktisk kulturforskning. s. 35–37.
4. ↑  «Tsjud - et finsk-ugrisk folk». Besøkt 6. juli 2010. [*død lenke*]
**Flyulykken i Kälvesta i 1977** var en ulykke der et fly operert av Skyline for Linjeflyg, som flyvning 618, den 15 januar 1977 styrtet i Kälvesta, et boligområde i nordvestre Stockholm. Alle 22 ombord omkom.

Ulykken
-------

Flyet, en Vickers 838 Viscount, befant seg på en høyde av 350 meter under innflyvning til Bromma flyplass (BMA/ESSB). Uten forvarsel mistet pilotene kontroll over høyderoret. Flyet stupte brått og styrtet på en parkeringsplass ved Ängsullsvägen i boligområdet Kälvesta, 5 kilometer nordvest om flyplassen. Ingen på bakken ble skadet, men alle 19 passasjerer og 3 besetningsmedlemmer omkom. Blant de omkomne var deler av Sveriges landslag i bordtennis, deriblant lagkapteinen Hans Alsér. Flere biler og hus i nærheten av ulykkesstedet fikk brannskader da flyet begynte å brenne.

Utredning
---------

Ulykkens årsak var at flyet ble rammet av stabilisatornedisning og på grunn av dette ble manøverudyktig da full klaff ble felt ut før landing. De svenske pilotene som fløy denne typen av fly hadde dog ikke på den tiden blitt informert om at flytypen var svært følsom for nettopp denne type av ising.

Litteratur
----------

* *I luften. Flygets årsbok 1980*. 1980.

Referanser
----------

1. ↑  Anna Mattsson (8. august 2008). «22 omkom i flygkrasch - på samma plats». Expressen. Besøkt 13. april 2015.

Eksterne lenker
---------------

* «Accident description» **(engelsk)**. Aviation-safety.net. Besøkt 13. april 2015.
* Bilde fra ulykkesstedet
Før rehabiliteringen i 2011 var det drosjeholdeplass i Elisenbergveien. Foto: Kjetil Ree 
**Thomas Heftyes plass** er en plass på Frogner (bydel Frogner) i Oslo. Den ligger sør for Bygdøy allé, der denne møter Thomas Heftyes gate og Elisenbergveien.

Plassen har navn etter Thomas Heftye.

Husfasadene rundt plassen er for en stor del fra slutten av 1800-tallet. Plassen ble omfattende rehabilitert i 2011. Da ble Elisenbergveien stengt for gjennomkjøring, slik at området mellom Thomas Heftyes gate og østsiden av Bygdøy allé ble bilfritt. Drosjeholdeplassen ble flyttet til Thomas Heftyes gate. Plassen fikk ny steinsetting, og deler av den ble noe hevet. En murkant markerer høydeforskjell mot Bygdøy allé, og det er trapp mot Thomas Heftyes gate. Denne delen av plassen fremstår som et podium. Et av de visuelle virkemidlene som er tatt i bruk, er en rekke røde streker som skal minne om Turistforeningens stimerking og det faktum at Thomas Heftyes var blant foreningens grunnleggere og dens første leder. I forbindelse med omleggingen ble tre av fire bjerketrær som stod på plassen, fjernet.

Referanser
----------

1. ↑  Skarpsno og Gimle vel, som gir uttrykk for bange anelser forut for rehabiliteringen og konstaterer at de fikk reddet det ene treet ved en aksjon.

Eksterne lenker
---------------

* Norske landskapsarkitekters forening Arkivert 2. april 2015 hos Wayback Machine. om Thomas Heftyes plass
* Byrom med enkle virkemidler

Portal: Oslo

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Oslo Byleksikon **·** Lokalhistoriewiki
 |
En **flyveinformasjonsregion** (**FIR**) er et luftrom av bestemte dimensjoner der det ytes flyveinformasjonstjeneste og alarmtjeneste.

Flyveinformasjonstjenesten har som formål å gi råd og opplysninger av betydning for sikker og effektiv gjennomføring av flyvninger, mens alarmtjenesten har som formål å underrette redningstjenestens organisasjoner om luftfartøy som skal ettersøkes og som har behov for redningstjeneste, samt å bistå disse organisasjonene i den utstrekning det er påkrevet.

FIR er den største inndelingen av luftrom som benyttes idag. Enhver del av atmosfæren tilhører en FIR. Luftrommet over små land utgjør én FIR, mens større lands luftrom er inndelt i flere. Der er ingen standard størrelse på FIR, og det er opp til hvert land å avgjøre om og hvordan dets luftrom skal inndeles. I noen tilfeller kan luftrommet også være delt horisontalt, med øvre og nedre FIR.

Flyveinformasjonsregioner i Norge
---------------------------------

Norsk luftrom er delt i to. *Norway FIR* dekker fastlandsnorge og havområdene sør for 63 grader nord. *Bodø Oceanic FIR* dekker havområdene i nord ut til 0-meridianen og nordover forbi Svalbard til 82 grader nord.

Referanser
----------

1. ↑  Forskrift om lufttrafikkregler § 1-3

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
B234F.
12 år gammel B234F-motor, bilde fra 2008.
**Volvo B234F** er en 16-ventils rødblokks-bensinmotor produsert av Volvo fra 1988 til 1992, og ble brukt i modellene 740 GLT, 940 GLT og 940 GLE. 16V-rødblokksmotorene ble produsert i to utgaver:

* B204FT/GT, en 2 liters turbomotor på 140 eller 150 kilowatt (190 eller 200 hp)
* B234F, en 2,3 liters sugemotor på 116 kilowatt (155 hp).

Toppen var designet av Cosworth, og de viktigste forskjellene fra en vanlig 8-ventils rødmotor er følgende: 16-ventils topp, hydrauliske løftere, to balanseakslinger i blokken og ekstern oljepumpe.

Historie
--------

Volvos konkurranseavdeling i Sverige (Volvo R-Sport) utviklet en 2,3 liters DOHC 16V-motor allerede i 1981. Denne motoren var basert på motorblokken til B19, og med to 48 mm Solex forgassere hadde den en effekt på hele 170 kilowatt (228 hp) ved 7200 r/min.

I 1982 kunne en få kjøpt 16V konverteringskit for B21/B23 for 4000 engelske pund.

Tekniske data (B234F)
---------------------

* Effekt: 116 kilowatt (155 hp) ved 5800 r/min
* Moment: 204 newton metre (150 ft·lbf) ved 4450 r/min
* Slagvolum: 2316 cm2
* Kompresjon: 10.0:1
* Innsprøytning: LH. Jetronic 2.4
**Tsjomjakovbreen** er en 9 km lang og 16 km² stor isbre langt sør på Spitsbergen, Svalbard, i fjellområdet i nordøstlige Sørkapp Land. Breen strekker seg fra fjellet Stuptinden (843 m) i sør og nordover mellom fjellsiden til Påskefjella og Breditsjinryggen til Svovelbukta i nord, beliggende mellom Samarinvågen (vest) og Brepollen (nord og øst). Tilstøtende fjell er Stuptinden og Tverraksla (691 m) i sør, og Påsketoppen (806 m) i vest. I front har den bare en helt ubetydelig morene, men den har eldre moreneavsetninger på Konglomeratodden i nordvest, som idag ikke er islagt.

Foto sett fra vest, med Tsjomjakovbreen i nederste billedkant nedenfor den tydelige Smalegga-formasjonen nær bildets midtpunkt. Den store bukta i øvre billedhalvdel er en arm av Brepollen.  Foto: Erlend Bjørtvedt 
Via høye og bratte fjellpass har breen såvidt forbindelse til Mendelejevbreen og Smaleggbreen i øst, Stuptindbreen i sør og mindre hengebreer i fjellsida langs Påskefjella i vest.

Breen er oppkalt etter en russisk fisker som var mannskap med den svensk-russiske meridianbue-ekspedisjonen i 1899–1902.

Referanser
----------

1. ↑  Chomjakovbreen *Stadnamn i norske polarområde*, Norsk polarinstitutt. Besøkt 11. mars 2013

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Norsk polarinstitutt
 |
Ronald Reagan under pressekonferansen den 3. august om PATCO–streiken, hvor han sa følgende: *«They are in violation of the law and if they do not report for work within 48 hours they have forfeited their jobs and will be terminated.»*
**Flyvelederstreiken i USA 1981** var en streik blant amerikanske flyveledere som begynte 3. august 1981. Den involverte 13 000 arbeidstakere og var en av de største streikene i nyere amerikansk historie.

Streiken ble innledet etter at den amerikanske luftfartsmyndigheten, Federal Aviation Administration (FAA), ikke gav etter for kravene til flyveledernes fagforening, Professional Air Traffic Controllers Organization (PATCO), som forlangte 10 000 dollar mer i lønn, en 32-timers arbeidsuke og full pensjon etter 20 år. På det meste var 85 prosent av flyvelederne tatt ut i streik. President Ronald Reagan erklærte streiken en nasjonal trygghetsfare og beordret flyvelederne tilbake i jobb innen 48 timer med hjemmel i Taft–Hartley-loven av 1947, som avskar retten til å streike hvis det gikk utover befolkningens trygghet.

Kun 1 650 av de 13 000 streikende flyvelederne vendte tilbake til arbeidet, og 5. august avskjediget Reagan 11 359 flyveledere. De ble også utestengt på livstid fra alle føderale jobber. 75 flyveledere ble i tillegg tiltalt for overtredelse av Taft–Hartley-loven. De oppsagte flyvelederne ble erstattet av et par tusen flyveledere som ikke hadde deltatt i streiken, samt 900 militære flyveledere. Luftfartsmyndighetene satte i gang en storstilt opplæring av nye flyveledere, og over 45 000 personer søkte om studieplasser i ukene etter streiken.

Noen historikere anser denne streiken som begynnelsen på tilbakegangen for fagbevegelsen i USA.

Referanser
----------

1. ↑  Beik, Mildred A. (2005). *Labor Relations*. Westport, Connecticut: Greenwood Publishing Group. s. 249–57. ISBN 0313318646.
2. ↑  Early, Steve (31. juli 2006). «An old lesson still holds for unions». The Boston Globe. Besøkt 15. august 2007.
3. ↑  «Unhappy Again». *Time*. 6. oktober 1986. Arkivert fra originalen 8. februar 2012. Besøkt 15. august 2007.
4. ↑  Vidar Nordbø (1. mars 1997). «Historien til den amerikanske fagbevegelsen». *Heismontøren*. 2. Arkivert fra originalen 26. august 2007. Besøkt 12. mai 2010.

Eksterne lenker
---------------

* Tidenes luftkrig – Dagbladet Magasinet
* Historien fortalt av Nick Bucher
7. januar 1953 kl 11:40 kolliderte og styrtet to norske jagerfly av typen Republic F-84 Thunderjet ved Ormakammen i Holtaheia i Strand kommune, Ryfylke i Rogaland under formasjonsflyvning i lavt skydekke. Det antas at flyene berørte hverandre og begge endte opp med å treffe bakken i et forsøk på å komme under skydekket. RI-J traff og ble liggende på Grødheimsmyrane ved Ormakammen, mens RI-I fortsatte 5 km sørover og ble liggende ved Gramsfjellet. Begge pilotene omkom.

I anledning redningsaksjonen gikk luftforsvarets redningsbåt 'Blue Bell' (LKV 30) på grunnen Raunane utenfor Jørpeland samme kveld. Besetningen ble reddet av andre båter og 'Blue Bell' ble dratt av senere på natten, uten katastrofale skader.

De omkomne i ulykken
--------------------

Minnesmerke for Lt Audun Nesheim
Løytnant **Audun Nesheim**, pilot. Fylte 34 år en uke før styrten. Født 1919 i Evanger i Hordaland. Tok flyskole i Little Norway (Toronto, Canada) i 1941. Etter flyskole tjenestegjorde han ved flere militære institusjoner i Canada fram til han i juni 1944 ble knyttet til aktiv tjeneste i Squadron 333. Ble etter kort tid overflyttet til Squadron 330 og ble værende der til etter krigen. I 1952 startet han ved Squadron 334 på Stavanger lufthavn, Sola. På ulykkestidspunktet var Nesheim en av dem med lengst erfaring på Thunderjet.

Fenrik **Per Kristoffer Fjeld**, pilot. Født 1928. Utdannet i USA i 1950/51. Var under opplæring på Thunderjet, men hadde fløyet Vampire og andre flytyper. Tilknyttet 334 skvadron på Sola.

Om lag 100 norske flygere mistet livet i løpet av 1950-tallet, mange av dem i Thunderjets.

Se også
-------

* Liste over flyulykker i Norge

Eksterne lenker
---------------

* Fra minnemarkering. Inkludert avisutklipp og vrakstedet pr 2017
* Om flytypen og hva som skjedde med alle maskinene.
* Flere saker i arkivene (betalingsmur) Arkivert 29. januar 2010 hos Wayback Machine.
***Strongylocassis*** er en slekt biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae).

Utseende
--------

En middelsstor (5-6 millimeter), oval, blank, brungul (i alle fall døde eksemplarer) skjoldbille. Antennene er trådformede og middels lange. Kroppen er egentlig ganske normalt proporsjonert, med pronotum og dekkvingene er kraftig utvidet mot sidene slik at de helt dekker oversiden, både hodet og beina er skjult under dette skjoldet. Med utvidelsen blir kroppsformen oval, bredest i midten. Pronotum er rundet, dekkvingenes "skuldre" lite framskytende. Dekkvingenes midtparti har tydelige punktrader.

Levevis
-------

Både larvene og de voksne (imago) billene lever av å spise blad på næringsplanten. De voksne (imago) sitter tett inntil planten og det store flate halsskjoldet og dekkvingene gjør at billen kan være svært vanskelig å oppdage, og det er vanskelig for rovdyr å nå den sårbare undersiden. Larvene gjemmer seg gjerne under et tak av gammel avføring og planterester som er festet til den fremoverbøyde bakkroppsspissen. Arten lever på planter i vindelfamilien.

Utbredelse
----------

Arten er utbredt i Nord-Amerika

Systematisk inndeling
---------------------

Den systematiske plasseringen av gruppen skjoldbiller er uavklart, den har tradisjonelt vært regnet som en underfamilie av bladbiller, slik som i denne oversikten. Mens enkelte plasserer den inn som en stamme (tribe) i delgruppe Hispinae, som tradisjonelt har vært regnet som søstergruppe til skjoldbillene, eller motsatt blir Hispinae plassert som en undergruppe (da kalt Hispini) av skjoldbillene.

**Treliste**
* orden **biller** (Coleoptera)
	+ underorden **Polyphaga**
		- overfamilie **Chrysomeloidea** Latreille, 1802 (=Phytophaga)
			* familien bladbiller (Chrysomelidae Latreille, 1802)
				+ underfamilien **Skjoldbiller**, Cassidinae Stephens, 1831
					- stamme (tribe) **Cassidini** Gyllenhal, 1813 – eneste gruppe som er representert i Europa
						* slekten ***Strongylocassis*** Hincks, 1950
							+ *Strongylocassis atripes* (LeConte, 1859)

Referanser
----------

Litteratur
----------

* Borowiec, L. 1999. *A world catalogue of the Cassidinae (Coleoptera: Chrysomelidae)*. Biologica Silesiae, Wroclaw.
* *Trigonocassis* på ITIS

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Strongylocassis* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Strongylocassis* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Strongylocassis* hos ITIS Rediger på Wikidata
* Cassidinae of the world – an interactive manual (Coleoptera: Chrysomelidae)
* bugguide.net - bildedatabase for nordamerikanske insekter
* (en) Cassidinae – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
**Stefan Stannarius** (født 20. oktober 1961 i Gräfenthal) er en tysk tidligere skihopper som konkurrerte for Øst-Tyskland. Han representerte Sportclub Motor Zella-Mehlis.

Han deltok i den tysk-østerrikske hoppuka i 1982/83 og 1983/84, og ble nummer 19 og 30 sammenlagt. I verdenscupen var hans beste sesong i 1982/83, da han ble nummer 24 sammenlagt. Hans beste plassering i enkeltrenn i verdenscupen var 3.-plass i Engelberg 30. januar 1983.

I OL i Sarajevo i 1984 ble han nummer 4 i normalbakken og nummer 9 i storbakken. I VM i Seefeld i 1985 ble han nummer 12 i normalbakken.

Han vant storbakkerennet i Svenska Skidspelen i Falun i 1982, et renn som dog ikke var en del av verdenscupen.

Referanser
----------

Kilder
------

* Jens Jahn, Egon Theiner: *Enzyklopädie des Skispringens*. AGON Sportverlag, Kassel 2004. ISBN 3-89784-099-5, flere sider
* Sports Reference: Stefan Stannarius Arkivert 18. desember 2012 hos Wayback Machine. (besøkt 26. februar 2011)
* Svenska Skidspelen: Pristagare i Svenska Skidspelen Arkivert 18. august 2010 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Stefan Stannarius – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Stefan Stannarius – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Stefan Stannarius – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Stefan Stannarius – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Stefan Stannarius – FIS (skihopping) Rediger på Wikidata
**Grønn Rød Blå  
Fiolett Blå Fiolett**

---

**Blå Fiolett Rød  
Grønn Fiolett Grønn**

---

Stroop-effekten: det er enklere og raskere å nevne blekkfargen på det første ordsettet enn det andre.

**Stroop-effekten** og **Jaensch-effekten** kan forstås som interferensen som følger av at den semantiske betydningen av et ord må undertrykkes til fordel for persepsjonen av ordets blekkfarge. John Ridley Stroop publiserte i 1935 artikkelen «Studies of interference in serial verbal reactions» som omhandler oppmerksomhet og interferens. Studien har siden hatt stor innflytelse innenfor kognitiv psykologi, og siden Stroops klassiske studie i 1935 har det (til 1991) blitt publisert over 400 artikler om emnet. MacLeod foreslår at årsakene til fenomenets enorme interesse kan være grunnet i at de kognitive oppgavene gir oss innsikt i grunnleggende prosesser ved oppmerksomhet, eller at robustheten ved fenomenet gjør det vanskelig å forstå og tolke. Stroop var engasjert i studier av fargebenevning versus lesing av fargeord, og kom med dette frem til idéen om en sammensatt stimulus, hvor forholdet mellom ord og farge var inkronguent. Eksempelvis kunne fargenavnet være «rød», mens blekkfargen var blå. Stroop fant blant annet at reaksjonstiden for betingelsen hvor forholdet mellom dimensjonene var inkongruent var 74, 3 prosent lengre sammenlignet med betingelsen hvor forholdet var kongruent.

En forklaring på hvorfor Stroop-oppgaven kan være vanskelig er at prosesseringen av den ene dimensjonen krever mye mer oppmerksomhet enn prosesseringen av den andre dimensjonen. Det å benevne blekkfargen krever flere ressurser enn det å lese det irrelevante ordet. Videre anses det å lese ordet som en obligatorisk aktivitet, mens det å benevne fargen ikke regnes som det. Denne ubalansen kommer antageligvis fra at vi vanligvis leser ordene vi persiperer, heller enn å benevne fargen på blekket. Stroop hevdet i tråd med denne forklaringen at økningen i reaksjonstid illustrerer den habituelle responsen som en interferenseffekt som forekommer ved lesing av et ord. En alternativ forklaring kan være at en respons utløses når de mentale stiene for å produsere responsen er tilstrekkelig aktivert.

Stroop-oppgavene har vært svært mye brukt ved forskning på selektiv oppmerksomhet. Det finnes imidlertid en rekke variasjoner av Stroop-effekten. En av de mest brukte er den emosjonelle Stroop-testen, hvor fargenavnene erstattes med emosjonelt ladede eller nøytrale ord. Deltakerne bes om å benevne blekkfargen. Forskere har funnet at det er større forsinkelse i deltakernes responser ved emosjonelle ord sammenlignet med nøytrale ord. Disse funnene antyder at automatisk lesing av emosjonelle ord skaper mer interferens enn lesing av nøytrale ord.

Referanser
----------

1. 1 2 3  Stroop, J.R. (1935). Studies of Interference in Serial Verbal Reactions. Journal of Experimental Psychology, 18, 643-662.
2. 1 2 3 4  MacLeod, C. (1991). Half a century of research on the Stroop effect: An integrative review. Psychological Bulletin, 109 (2), 163-203.
3. 1 2 3  Sternberg, R.J. (2006). Cognitive Psychology (5th ed.). Belmont: Wadsworth.