recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Via Flaminia** er en romervei som ble anlagt i år 220 f.Kr. for å knytte Roma til Italias adriatiske kyst ved *Ariminum*, Rimini, og var den viktigste vei som gikk nordover i romerrikets tid.

Strekning
---------

Via Flaminia utgikk fra Roma og fulgte elven Tiberens dalgang oppstrøms til Appenninene. Der krysset veien Scheggiapasset og elven Metauros dalgang. På vei passerte den blant annet Fano og Pesaro innen den sluttet i Ariminum.

Historie
--------

Vienn ble bygd av den romerske censoren Gaius Flaminius. Det ble foretatt mange forandringer og forbedringer på veien i keisertiden. Da keiser Augustus påbegynte en allmen opprustning av veiene i Italia, til hvilket han tilsatte blanr andre senatorer som prosjektledere, reserverte han Via Flaminia for seg selv og lot gjenoppbygge alle broer, foruten Pons Mulvius, som krysset Tiberen tre kilometer (2 mil) nord for Roma (bygd av Marcus Aemilius Scaurus år 109 f.Kr.) og en ukjent bro ved navn Pons Minucius. Store triumfbuer ble reist til hans ære, og ved *Ariminium* er de fortsatt bevarte. Vespasian bygget en ny tunnel gjennom fjellpasset *Intercisa* år 77, og Trajan, som inskripsjoner viser, reparerte mange broer langs veien. Veien fikk stor betydning for de byer de og områder som den passerte, ikke minst for Ager Gallicus.

Pons Mulvius
I middelalderen var veien kjent som **Ravennaveien**, ettersom den gikk mot den da viktige byen Ravenna. Ravennas betydning gikk det tilbake med i lombardperioden og veien forfalt, med veien ble delvis ombygd i renessansen. Som *SS 3* (*Strada Stratale*) fortsetter denne vei å være en hovedvei mellom Roma og den adriatiske kyst.

Betydning
---------

Veien var viktig av to grunner: I perioden da Romerriket vokste mest, 300-tallet f.Kr. og 200-tallet f.Kr. ble Via Flaminia, sammen med den billigere sjøveien, en av de viktigste ferdselsårer i riket ved at den kunne føre hvete fra Posletten til Roma og det sentrale Italia. Den andre grunnen var den militære betydning. Via Flaminia var hovedveien til hjertet av Italia: den var ikke bare blitt tatt av Julius Cæsar i sin tid, men senere av forskjellige barbarhærer, bysantinske generaler, et cetera. Mange store slag ble utkjempet i nærheten av Via Flaminia, som slaget ved Sentinum (nær dagens Sassoferatto) og nær Tadinum (dagens Gualdo Tadino). 

I tidlig middelalder kom veien under Østroms kontroll.

Referanser
----------

1. ↑  «Via Flaminia history». Arkivert fra originalen 25. mai 2012. Besøkt 13. juni 2010.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Via Flaminia – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Via Flaminia på LacusCurtius

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** GND
 |
**Odd Arild Viste** (født 18. oktober 1974) er en norsk barnehagelærer og politiker (Rødt). 

Ved stortingsvalget 2013 i Hordaland var han Rødts 1. kandidat. Han var leder i Rødt Bergen 2010 - 2017. Viste var vara til bystyret 2015 - 2019 og er fast representant i bystyret 2019 - 2023, samt i Utvalg for barnehage, skole og idrett. Han er tillitsvalgt på heltid i Utdanningsforbundet Bergen fra desember 2015, og hovedtillitsvalgt for Utdanningsforbundet i Sammen (Studentsamskipnaden på Vestlandet) fra 2007.[]

Politisk engasjement
--------------------

Viste var i mange år aktiv i organisasjonen Internasjonale sosialister før han i 2006 meldte overgang til Rødt, året før organisasjonen ble med i Rødt. 

Han var sentral i støttearbeidet for Obiora som ble drept av en politimann i 2006. I 2007 gikk han ut og støttet offentliggjøringen av drapsmannen.

I Bergen har han jobbet aktiv mot Afghanistankrigen, mot Israels krigføring mot Gaza og vært talsperson for Folkeaksjonen oljefritt Lofoten, Vesterålen og Senja i Bergen.

I 2013 var han en av initiativtakerne til organisasjonen For de Papirløses Rettigheter Bergen som jobber for rettighetene til papirløse asylsøkere. I juni 2013 gikk han og partikollega Torstein Dahle til anmeldelse av justisminister Grete Faremo på grunn av utkastelsen av jordanske Neda Ibrahim og hennes familie.

Han har i flere år vært tillitsvalgt i Utdanningsforbundet.

Desember 2021 er han bystyrerepresentant for Rødt. 

Odd Arild har to barn.

Referanser
----------

1. ↑  «Demonstrerte i Bergen», 08. mai 2007
2. ↑  «Blåser politimann», 13. juni 2007
3. ↑  «Demonstrerte for soldatene», 24. november 2007
4. ↑  «Fakler for Palestina», 29. november 2012
5. ↑  «Ulriken-bål mot Lofoten-boring», 19. februar 2011
6. ↑  «Melder justisministeren til politiet», 13. juni 2013
7. ↑  «Anmelder Faremo for «barnemishandling», 15. juni 2013

Eksterne lenker
---------------

* Rødt Hordaland om stortingsnominasjonen 2013
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Portugals flagg Portugal |
| Boccia |
|  Paralympiske leker |
| Sølv | Beijing 2008 | BC1-2, lag |
| Gull | Athen 2004 | BC1-2, lag |

**Cristina Gonçalves** (født 15. september 1977 i Lisboa) er en portugisisk handikappet bocciaspiller som konkurrerer i klassen BC2, som er en av klassene for utøvere med cerebral parese.

Hun sitter i rullestol, og har vært med i alle paralympiske sommerleker siden 2004.

Karriere
--------

Gonçalves deltok ved de paralympiske sommerleker 2004 i Athen, der hun fikk gull i lagkonkurransen i klasse BC1-2. Det portugisiske laget bestod av Antonio Marques, Fernando Ferreira og João Paulo Fernandes, i tillegg til Gonçalves. Individuelt ble hun slått ut i kvartfinalen, der hun tapte 2-8 for sin landsmann Pedro Silva som til slutt fikk sølv.

Ved EM i 2005 kom hun på 5.-plass, og ved VM i 2006 kom hun på 6.-plass. Hun kom på 5.-plass ved World cup i 2007. Ved utgangen av 2008 var hun rangert som nummer 6 i verden i klassen BC2.

I 2008 deltok hun ved sine andre paralympiske sommerleker, i Beijing. Denne gangen fikk Portugal sølv i lagkonkurransen i klassen BC1-2, og det portugisiske laget var det samme som ved Paralympics i 2004. Individuelt ble hun slått ut i kvartfinalen, av Hoi Ying Karen Kwok. 

Ved EM i boccia 2009 kom hun på 15.-plass, etter tre seire på tre kamper i grunnspillet, men tap i åttendedelsfinalen. Hun kom på 35.-plass ved VM i 2010, 5.-plass ved Europa Cup 2011 på Hamar, og 29.-plass ved World Cup 2011. Hun var rangert som nummer 24 i verden i klassen BC2 ved utgangen av 2011. 

Hun deltok igjen ved Paralympiske sommerleker 2012 i London, men fikk ingen medaljer. I lagkonkurransen (BC1-2) spilte hun sammen João Paulo Fernandes, Fernando Ferreira og Abilio Valente, og Portugal kom her på 4.-plass, etter tap 5-7 for Storbritannia i bronsefinalen. Individuelt ble hun slått ut i åttendedelstfinalen, der hun tapte 3-4 for kinesiske Kai Zhong.

Referanser
----------

1. ↑  IPC - *Cristina Goncalves*[*død lenke*], besøkt 15. desember 2012.
2. ↑  IPC - *ATHENS 2004 Paralympic Games - Boccia - Mixed Team BC1-BC2*, besøkt 15. desember 2012.
3. ↑  IPC - *ATHENS 2004 Paralympic Games - Boccia - Mixed Individual BC2*, besøkt 15. desember 2012.
4. ↑  CPISRA - *World ranking list of BC1 - Wednesday, Nov 19 2008* Arkivert 16. september 2012 hos Wayback Machine. besøkt 17. desember 2012.
5. ↑  IPC - *Beijing 2008 Paralympic Games - Boccia - Mixed Team BC1-BC2*, besøkt 15. desember 2012.
6. ↑  CPISRA - *Boccia European Championships 2009 - Regional Championships - Povoa de Varzim* Arkivert 16. september 2012 hos Wayback Machine. besøkt 17. desember 2012.
7. ↑  CPISRA - *Boccia World Rank List - Friday, Dec 16 2011* Arkivert 16. september 2012 hos Wayback Machine. besøkt 17. desember 2012.

Eksterne lenker
---------------

* Profil hos IPC[*død lenke*]
* London 2012 - Cristina Goncalves
* London 2012 - Athletics - Boccia (resultater PL 2012)
**Einar Maseng** (født 1880, død 1972) var en norsk offiser og diplomat.

Maseng ble offiser i 1904, og avsluttet den militære høyskolen i 1907. Han gikk ut av Forsvaret i 1917. Fra 1922 hadde han flere diplomatiske poster; først generalkonsul og chargé d'affaires i Chile, deretter generalkonsul i Hamburg og Norges faste delegat ved Folkeforbundet i Genève. Fra 1939 til 1941 var han sendemann i Sovjetunionen.

Den 11. april 1940 svarte Maseng fra legasjonen i Moskva som den eneste, erkjennende på mottagelsene av Quislings telegram til sendemennene om at Quisling hadde tatt over regjeringsmakten.

I mai 1945 ble Maseng tvunget av utenriksminister Trygve Lie til å søke avskjed fra ambassadørposten i Moskva. I etterkrigstiden ble Maseng en skarp kritiker av Norges NATO- og USA-orienterte sikkerhetspolitikk. Han kom med de to bøkene *Det kløvde Norden mellom stormaktene* og *1905 og 1940. En leksjon i maktpolitikk* i henholdsvis 1952 og 1953, mens de to første bindene av verket *Utsikt over de nordeuropeiske staters utenrikspolitikk i de siste århundrer* kom i 1964 og 1967. Tredje bind i serien ble utgitt etter Masengs død i 1972.

Maseng var ridder av første klasse av St. Olavs Orden, og han hadde også flere utenlandske ordener. Maseng var en av stifterne av den norske Foreningen Norden i 1919.

Einar Maseng var gift med maleren Frida Wankel Maseng.

Bibliografi
-----------

* Maseng, Einar (1952). *Det kløvde Norden mellom de store stater*. Oslo: Tanum.

* Maseng, Einar (1953). *1905 og 1940: en leksjon i maktpolitikk*. Oslo: Tanum.

* Maseng, Einar (1964). *Utsikt over de nord-europeiske staters utenrikspolitikk i de siste århundrer*. Oslo: Tanum.

* Maseng, Einar (1967). *Utsikt over de nord-europeiske staters utenrikspolitikk i de siste århundrer*. Oslo: Tanum.

Referanser
----------

1. ↑   oppført som Einar Olsen Maseng, www.lonsea.de[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «1940: Krigshverdag i rest-UD i Oslo».
3. ↑  Mjøset, Lars (19. januar 2006). «Einar Maseng og Norges utenrikspolitikk». resPublica. Arkivert fra originalen 24. oktober 2009. Besøkt 19. juli 2010.

* Nekrolog, 15. november 1972. Gjengitt på krigshistorie.net. Besøkt 19. juli 2010.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Folkeforbundet **·** Historisk befolkningsregister **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |
Nasjonalparken *Skjoldungernes land* ved Roskildefjorden på Sjælland.
***Skjoldungesagaen*** (*Skjöldunga saga*) er en islandsk fornaldersaga om den danske ætten av sagnkonger, kalt skjoldungene og oppkalt etter stamfaren  Skjold, den første kongen i Lejre. Ifølge Beowulf-kvadet kom kong Skjold til det kongeløse Danmark som et spedbarn, alene på et skip som la til land. I islandsk tradisjon var han derimot sønn av Odin og gift med Gjevjon.

Sagaen er tapt, men Arngrímur Jónsson (1568–1648) oversatte deler av den til latin, og andre deler er antatt bevart i andre sagaer, blant andre *Den større saga om Olav Tryggvason* (*Óláfs saga Tryggvasonar en mesta*, ca. 1300) og *Tåtten om Ragnars sønner* (*Þáttr af Ragnars sonum*). Noen tekstfragmenter kjent som *Sögubrot af nokkurum fornkonungum í Dana- ok Svíaveldi* er antatt å være basert på *Skjoldungesagaen*, kanskje avledet fra en senere versjon.

På 1100-tiden ble skjoldungenes ættetavle satt opp på Island, regnet fra kong Skjold til Gorm den gamle. Denne ble overtatt av Saxo og Svend Aggesen.

Blant de meste kjente fra skjoldungætten er sagnkongen Frode Fredegod, som både Snorre og Saxo tidfestet til rundt Jesu fødsel som en parallell til Augustus' fredstid, *Pax Augustana*. Ynglingesagaen fremstilte derimot kong Frode som guden Frøy, og ett aspekt ved denne fruktbarhetsguden ble overtatt av Saxo: Han skrev at da kong Frode var død, lot mennene hans som om han fortsatt var i live, og kjørte den døde rundt i landet i en vogn. Men da den døde kongen til slutt var gått i oppløsning, ble han hauglagt etter skikken. Andre kjente skjoldunger er krigerkongene Helge og hans sønn Rolf Krake som opptrer i *Bjarkamål*, og Harald Hildetann fra Bråvallaslaget. Antagelig var skjoldungene historiske personer, men det som fortelles om dem i *Skjoldungesagaen*, er rene sagn, tilsvarende i andre tekster som det angelsaksiske heltekvadet *Beowulf* og hos Saxo Grammaticus i *Gesta Danorum* fra rundt 1208.

Referanser
----------

1. ↑  Louis-Jensen, Jonna: «skjoldunger» i *Den Store Danske* på lex.dk. Hentet 18. september 2023 fra
2. ↑  Louis-Jensen, Jonna: «skjoldunger» i *Den Store Danske* på lex.dk. Hentet 18. september 2023 fra
3. ↑  Stefánsson, Finn: «Frode Fredegod» i *Nordisk Mytologi* på lex.dk. Hentet 18. september 2023 fra

Portal: Litteratur
Beelzebub i Collin de Plancys *Dictionnaire Infernal* (Paris, 1863).
**Beelzebub** eller **Beelsebul** er et annet navn på fruktbarhetsguden Ba'al som filisterne dyrket i Ekron. I senere kristne skrifter brukes det også som et annet navn for en demon.

Folkegruppen og guden deres ble oppfattet som en trussel for jødene da de kom fra Egypt for å innta området Palestina. Jødiske profeter som Elia talte ofte imot Ba'alsdyrkelsen. Ifølge deres syn var Beelsebul en av mange falske guddommer. Dette gjorde de på en måte som gjorde at navnet ofte er forbundet med ordet demon, Satan eller djevel. I Det nye testamente er Beelsebul demonenes overherre og blir også likestilt med Satan.

Ba'al Zebûb kan også bety «Zebûbs herre», noe som viser til «Herre over det som kan fly». Zebub kan også bety «flue» og den østerlandske oppfatningen av djevelen som en flue- og loppegud gav opphavet til Beelzebubs tittel «Fluenes herre». Navnet ble i den konteksten brukt av William Golding i romanen *Fluenes herre*. Petter Dass beskrev samenes gand som ekle, mørkeblå fluer, og omtalte dem som «Beelzebubs fluer». I norrøn tro mente man at Loke brakte med seg lopper.

Referanser
----------

1. ↑  biblegateway.com
2. ↑  «Første Kongebok Kapittel 18». Bibelen.no. Arkivert fra originalen 3. mai 2011. Besøkt 27. august 2011. «I fortellingen om profeten Elia i 1. Kongebok 18 heter det at det ved hoffet var 450 Ba'alsprofeter.»
3. ↑  «Forestillinger om samisk trolldomskunst» **(norsk)**. Nordlysveien. Besøkt 27. august 2011.
4. ↑  Ørnulf Hodne: *Trolldom i Norge* (s. 52), forlaget Cappelen Damm, Oslo 2008, ISBN 978-82-02-28527-2

Eksterne lenker
---------------

* (en) Beelzebub – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** VIAF **·** GND
 |
**Strathpeffer** (Skotsk gælisk: **Srath Pheofhair**) er en landsby (*village*) i regionen Highland i Skottland. Ved folketellingen i 2001 hadde Strathpeffer 918 innbyggere.
 
I 2006 ble folketallet estimert til 950 innbyggere.

Ørnesteinen, et piktisk steinmonument i Strathpeffer.
Strathpeffer ligger i den østlige delen av det skotske høylandet, like innenfor kysten ved Cromarty Firth. Nærmeste by er Dingwall om lag sju kilometer vest for landsbyen. Castle Leod ligger ved Strathpeffer. 

I Victoriatiden var Strathpeffer et populært spasted på grunn av sine svovelholdige kilder. 

Et piktisk steinmonument av første klasse kjent som «ørnesteinen» (*Clach an Tiompain* er å finne i Strathpeffer.

Referanser
----------

1. ↑  The Highland Council. «2001 Population of Main Highland Towns & Villages» **(engelsk)**. Arkivert fra originalen 27. mai 2012. Besøkt 10. november 2008.
2. ↑  «Mid-2006 Population Estimates for Settlements in Scotland» **(engelsk)**. General Register Office for Scotland. 10. juli 2008. Arkivert fra originalen (Excel) 3. mars 2009. Besøkt 13. november 2008.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Vision of Britain **·** GeoNames
 |
Pan-Europa-bevegelsens symbol
**Pan-Europa-bevegelsen** er den antatt eldste bevegelse som fremmer en fredelig integrasjon av Europa. Siden opprettelsen i 1923 (med unntak av perioden med nazistisk forbud) har denne organisasjonen fremmet et politisk og økonomisk forent, demokratisk og fredelig Europa, basert på et kristent-vestlig verdigrunnlag.

Pan-Europa-bevegelsen har sitt utspring i perioden etter den første verdenskrig, da Europa hadde lidd store menneskelige og økonomiske tap. Grev Richard Nikolaus von Coudenhove-Kalergi stiftet i 1924 bevegelsen. Kjente medlemmer av bevegelsen har vært bl.a. Albert Einstein, Fridtjof Nansen, Thomas Mann, Franz Werfel, Aristide Briand, Konrad Adenauer, Bruno Kreisky og Georges Pompidou. Fra 1973 til 2004 var Otto von Habsburg bevegelsens president, og har siden vært ærespresident. Fra 2004 er Alain Terrenoire dens internasjonale president.

Den 19. august 1989 organiserte Pan-Europa-bevegelsen «den paneuropeiske picnic», der den østerriksk-ungarske grensen ble symbolsk åpnet for tre timer. Dette muliggjorde over 600 DDR-borgeres flukt, og var en nøkkelbegivenhet i Jernteppets fall.

Litteratur
----------

* Habsburg, Otto von: *Die Paneuropäische Idee. Eine Vision wird Wirklichkeit*. Amalthea Verlag, Wien-München 1999, ISBN 3-85002-424-5
* Ziegerhofer-Prettenthaler, Anita: *Botschafter Europas. Richard Nikolaus Coudenhove-Kalergi und die Paneuropa-Bewegung in den zwanziger und dreißiger Jahren*. 2004, ISBN 3-205-77217-2

Referanser
----------

1. ↑  «Side ikke funnet | Morgenbladet». *archive.li*. 24. mai 2012. Arkivert fra originalen 24. mai 2012. Besøkt 29. desember 2018.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Paneuropean Union – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC
 |
***Why Nations Fail: The Origins of Power, Prosperity, and Poverty***  er ei bok av to amerikanske økonomer, Daron Acemoglu fra Massachusetts Institute of Technology og James A. Robinson fra Harvard University, som ble gitt ut i 2012. 

Boka anvender innsikter fra institusjonell økonomi, utviklingsøkonomi og økonomisk historie i et forsøk på å besvare spørsmålet om hvorfor nasjoner utvikler seg ulikt, og hvorfor noen lykkes med å oppnå makt og velstand, mens andre mislykkes.

Forfatternes teori er at politiske og økonomiske institusjoner, og ikke kulturforskjeller, klimavariasjoner eller inkompetente ledere, er avgjørende for nasjoners økonomiske utvikling.

Mottagelse
----------

*Why Nations Fail* har mottatt både god og mindre god kritikk.

*The Washington Post*s anmelder Warren Bass var begeistret, og omtalte boka som et mulig mesterverk.

Jared Diamond var mer kritisk. I en anmeldelse hos *The New York Review of Books* berømmet han forfatterne for å gi god innføring i hvordan institusjoner påvirker nasjoners utvikling, men kritiserte dem også for å nedvurdere betydningen av andre faktorer, som geografi.

I Norge har boka blitt anmeldt av *Bergens Tidende*. Anmelder Katrine Vellesen Løken mente boka hadde «mange interessante eksempler og gir en grundig innføring i politisk, økonomisk og institusjonell historie i mange ulike land» og «anbefaler den på det sterkeste både for økonomer, andre samfunnsvitere og alle andre som interesserer seg for globale forskjeller».

Referanser
----------

1. ↑  
	* Bass, W. (2012, 20. april) Anmeldelse av Why Nations Fail, *The Washington Post*
2. ↑  
	* Diamond, J. (2012, 7. juni). What Makes Countries Rich or Poor?, *The New York Review of Books*
3. ↑  
	* Løken, Katrine V. (2013, 17. oktober). Hvorfor er noen land fattige og andre land rike?, *Bergens Tidende.no*

Eksterne lenker
---------------

* Whynationsfail.com - Forfatternes eget nettsted for boka, inkluderer en blogg
**Bad Mergentheim** **(Mergentheim** til 1926) er en by i Main-Tauber-Kreis i den tyske delstaten Baden-Württemberg. Byen ligger langs Den romantiske veien.

Mergentheim er nevnt så tidlig som i 1058 som tilholdssted for grevene av Hohenlohe, som tidlig på 1200-tallet tilegnet store deler av dette området til Den tyske orden. I 1340 fikk Mergentheim byrettigheter og vokste stadig i betydning innen Den tyske orden. Da denne ble sekularisert i Preussen i 1525, ble Mergentheim ordenens hovedsete, og den forble det helt fram til ordenen ble oppløst av Napoleon i 1809.

Men Mergentheim lykke ble igjen snudd i 1826, da en gjeter oppdaget rike mineralforekomster i området omkring byen, og dette kom på den tiden da spa-virksomheten hadde en sterk vekst i Tyskland. Vannet viste seg å være den sterkeste oppløsningen av natriumsulfat i hele Europa, noe som var virkningsfullt ved fordøyelsesvansker.

I 1970-årene ble en del av de omkringliggende landsbyene slått sammen med Bad Mergetheim i den såkalte «Gemeindereform».

| År | Befolkning |
| --- | --- |
| 1660 | 1 064 |
| 1855 | 2 917 |
| 1900 | 4 372 |
| 1933 | 6 191 |
| 1945 | 9 300 |
| 1950 | 10 184 |
| 1961 | 11 608 |
| 1975 | 19 895 |
| 1990 | 21 567 |
| 2005 | 22 486 |

Av byens severdigheter er det særlig Den tysken ordens slott fra middelalderen. Dette bygningskomplekset ble utbygget over en tidsperiode på 800 år, hvor de første bygningene antakelig ble reist på 1100-tallet. Slottet ble særlig utvidet mot slutten av 1500-tallet under stormester Walter von Cronberg. Etter hvert kom dt til et renessansekompleks som bant sammen de eksisterende bygninger til en lukket borggård. I 1574 sto arkitekten Blasius Berwart blant annet for byggingen av den kjente spiraltrappen mellom den vestlige og nordlige fløyen. I dag er slottet et museum for Den tyske orden.

Slottkomplekset blir dominert av *Schlosskirche* (slottskirken), en barokkirke fra 1730. Interiøret er i rokokko, med blant annet takfresker utført av hoffmaleren Nikolaus Gottfried Stuber.

Bilder
------

* Slott som har tilhørt Den tyske ordenSlott som har tilhørt Den tyske orden
* Fra borggården med museum om Den tyske orden og slottskirkens tårnFra borggården med museum om Den tyske orden og slottskirkens tårn
* Blasius Berwarts kjente spiraltrappBlasius Berwarts kjente spiraltrapp

Referanser
----------

1. ↑  «Alle politisch selbständigen Gemeinden mit ausgewählten Merkmalen am 31.12.2018 (4. Quartal)». Statistisches Bundesamt. Arkivert fra originalen 10. mars 2019. Besøkt 10. mars 2019.
2. ↑   (på de) *Tysklands kommuneregister (4. kvartal 2022)*, Statistisches Bundesamt, 12. januar 2023, Wikidata Q116783074,

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Bad Mergentheim – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |

Portal: Tyskland
**Madridtraktaten** i 1750 var et dokument undertegnet den 13. januar 1750 av Ferdinand VI av Spania og Johan V av Portugal vedrørende deres respektive maktområder og status for deres kolonier i det som i dag er Brasil. Tidligere traktater mellom de to landene, som var blitt til ved pavelig formidling, stipulerte at det portugisiske velde i Sør-Amerika ikke kunne utstrekke seg lenger vest enn til den 46. lengdegrad. 

Madridtraktaten modifiserte dette dokumentet. Traktaten tok utgangspunkt i det såkalte «Hoffkartet» (*Mapa das Cortes*) som viste den daværende situasjonen til grensen mellom de portugisiske og spanske besittelsene i regionen. Dette ble da bestemt som den nye delingen mellom de to landene og ga dermed en betraktelig økning i de omstridte portugisiske besittelsene siden Tordesillastraktaten ble undertegnet.

Da spanjoler og portugisere skulle demarkere en ny grense, møtte deres militære styrker sterk motstand fra jesuittenes *Reducciónes* i øvre Uruguay og Paraguay. Det var selvstyrte indianerbyer, der guaraní-indianerne var fri fra koloniherrene. Den krig som brøt ut går under navnet *Guerra Guaranítica* (Guaranikrigen, 1756).

Eksterne lenker
---------------

* Madridavtalen på engelsk – 1750
* South America in the SYW
Sykehuset tegnet av H.G.F. Holm i 1848
Sykehuset rives i 1895 Foto: Ukjent Fra Det Kongelige Bibliotek
**Almindelig Hospital** var et sykehus som lå i Amaliegade i Frederiksstaden i København.

Sykehuset ble etablert som forbedring av fattigvesenets forsorg og var primært en stiftelse for byens fattige med plass til 600 lemmer og sete for fattigvesenets administrasjon. I tillegg ble det opprettet en mindre sykeavdeling som med årene ble betraktelig utvidet. 

Almindelig Hospital var beregnet for «alminnelige» mennesker i fattige kår, i motsetning til det finere Frederiks Hospital, hvis bygninger fremdeles eksisterer på den andre side av Amaliegade.

Bygningen var oppført i perioden 1766–1769 i louis seize etter tegninger av Nicolas-Henri Jardin. Johan Christian Conradi ledet oppføringen som murermester og entreprenør. Den 33 fag lange bygningen i tre etasjer og med mansardtak kostet med innredning i alt 87 000 riksdaler.

Koleraepidemien i 1853 fikk gode vilkår på hospitalet hvor det bodde 1 200 mennesker, stuet sammen under usle forhold. I løpet av en måned ble 616 pasienter angrepet, hvorav 538 døde.

Innvielsen av Københavns Kommunehospital i 1863 var en avlastning for Almindelig Hospital. Sykehuskomplekset ble revet i 1895 da det i mellomtiden i 1892 var blitt avløst av et nytt kompleks på Nørre Allé på Nørrebro ved arkitekt Vilhelm Petersen.

Den nåværende lange, ensartede boligeiendommen med dyrefrise under taket ble oppført som erstatning i 1896 i Amaliegade 26–36 ved arkitekt Ole Boye.

I 1919 flyttet sykehuset videre til Sankt Johannes Stiftelses bygninger i Ryesgade, hvor institusjonen fra 1941 ble betegnet Nørre Hospital og Københavns Plejehjem. 

Fra 1940-tallet ble sykehuset i stigende grad benyttet til pleiepasienter. I 1978 ble Nørre Hospital nedlagt, bygningene på sjøsiden revet og erstattet av det nye Plejehjemmet Sølund.

Et kjent fattiglem var byggespekulanten Hellig-Hansen som døde her i 1923.

Referanser
----------

1. ↑  Om koleraepidemien på hospitalet, Det Kongelige Bibliotek
2. ↑  København. Kulturhistorisk opslagsbog Arkivert 19. juli 2011 hos Wayback Machine.

Portal: Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** VIAF
 |
Familiens våpenskjold
**Thurn und Taxis** er en tysk fyrsteslekt.

På 1200-tallet holdt den opprinnelig lombardiske adelsslekten *de la Torre* (norsk: «fra tårnet») til i Bergamo i Italia. Tårnet (Torre) i familievåpenet ble til Thurn, dachsen (Tasso) ble til Taxis.

Familien ble betrodd befordringen av den keiserlige kurerposten i Det tysk-romerske riket, i Burgund og Nederlandene på 1400-tallet. Dette var begynnelsen på det internasjonale postvesenet. Tittelen *Reichserbgeneralpostmeister* gikk i arv i familien fra 1615, og slekten ble opphøyet i fyrstestanden i 1695.

I 1702 flyttet de til Frankfurt am Main, og siden 1743/48 har de hatt sin residens i Regensburg i Bayern. Slektens slott der er et av de største bebodde slott i Europa. Fra 1867 ble postrettighetene til familien mot erstatning nasjonalisert. Huset ledes i øyeblikket av fyrstinne Gloria von Thurn und Taxis, nominelt av hennes sønn fyrst Albert II (f. 1983).

Thurn und Taxis utga egne frimerker fra 1852 til 1866, som var i bruk i mange tyske småstater. Disse kom i parallelle serier med pålydende i henholdsvis groschen og kreuzer.

Eksterne lenker
---------------

* 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** NKC
 |
**Fyrstedømmet Regensburg** var en tysk geistlig stat som eksisterte fra 1803 til 1810.

Staten ble opprettet gjennom *Reichsdeputationshauptschluss* av territoriene til fyrstbispedømmet Regensburg, den frie riksstaden Regensburg samt de tre riksklostrene Niedermünster, Obermünster og St. Emmeram (som alle lå i Regensburg). Samtidig ble erkekansler-, kurfyrste-, og erkebiskoptittelen som var knyttet til Kurmainz, overført til Regensburg. Regensburg ble valgt fordi byen var sete for riksdagen. Eneste innehaver av disse titlene og statsoverhode av Regensburg ble i 1803 Karl Theodor von Dalberg, som i tillegg fikk tildelt tittelen *fyrstprimas av Tyskland*. Dermed var Regensburg det eneste fyrstbispedømmet som overlevde *Reichsdeputationshauptschluss* som en kirkelig stat. Planen var at Regensburg skulle bli metropolitanbispedømmet for bispedømmene i Det tysk-romerske rike unntatt Østerrike og Preussen, men riket ble oppløst i 1806. Fyrstedømmet Regensburg under fyrstprimasen Dalberg ble deretter en suveren stat og medlem av Rhinforbundet.

Allerede i 1810 bestemte Napoleon av fyrstedømmets territorium skulle tilfalle Bayern. Dalberg fikk som erstatning tittelen storhertug av Frankfurt, og forble erkebiskop (men altså ikke fyrstbiskop) av Regensburg til sin død (1817).

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND
 |
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Storbritannias flagg Storbritannia |
| Boccia |
| VM i boccia |
| Sølv | Lisboa 2010 | BC4, par |
| EM i boccia |
| Gull | Porto 2009 | BC4, par |

**Peter McGuire** (født 24. oktober 1982) er en skotsk handikappet bocciaspiller, som konkurrerer i klassen BC4, som er en av klassene for utøvere med alvorlige funksjonshemminger, som ryggmargsskade, duchennes muskeldystrofi eller tetraplegia, men ikke cerebral parese. 

Hans bror, Stephen McGuire, spiller også boccia på internasjonalt nivå, og begge er født med duchennes muskeldystrofi, som gjør at de sitter i rullestol.

Karriere
--------

I 2006 kom han på 9.-plass ved VM i boccia, i klassen BC4. Bruno Valentim vant VM-gull i denne klassen. I parkonkurransen i denne klassen kom Storbritannia på 7.-plass. McGuire kom på 4.-plass individuelt ved World Cup i boccia i 2007, og 8.-plass i parkonkurransen.

Ved EM i boccia 2009 fikk han gull i parkonkurransen, sammen sin bror, og 15.-plass individuelt, og ved Europacupen 2011 på Hamar fikk han bronse individuelt. 

Han kom på 10.-plass ved VM i boccia 2010 (CPISRA Boccia World Championships), der han var med og vant sølv i parkonkurransen sammen sin bror. I 2011 kom han på 15.-plass i klassen BC4 ved CPISRA Boccia World Cup 2011, og kom der på 6.-plass i parkonkurransen. Ved utgangen av 2011 var han rangert som nummer 12 i verden i sin klasse.

Ved Paralympiske sommerleker 2012 i London kom han på 8.-plass individuelt i klassen BC4. Han tapte på tie-break for Vivian Lau i kampen om 7.-plassen. I parkonkurransen fikk han 4.-plass, der han konkurrerte sammen sin bror. De tapte 2-8 for Canada i bronsefinalen.

Referanser
----------

1. ↑  BBC News - *Meet the Boccia brothers*, besøkt 29. oktober 2012.
2. ↑  CPISRA - *World ranking list of BC1, Wednesday, Nov 19 2008* Arkivert 16. september 2012 hos Wayback Machine. besøkt 27. oktober 2012.
3. ↑  CPISRA - *Boccia World Rank List 2011* Arkivert 16. september 2012 hos Wayback Machine. besøkt 30. oktober 2012.

Eksterne lenker
---------------

* British Paralympic Association - Peter McGuire
* Profil hos IPC[*død lenke*]
* London 2012 - Peter Mcguire
* London 2012 - Athletics - Boccia (resultater PL 2012)
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Belgias flagg Belgia |
| Boccia |
|  Paralympiske leker |
| Bronse | London 2012 | BC3, par |

**Pieter Verlinden** (født 8. juli 1984 i Lierde) er en belgisk handikappet bocciaspiller, som konkurrerer i klassen BC3, som er en av klassene for utøvere med cerebral parese eller andre funksjonshemminger, som ikke greier å holde og kaste ballen selv, men må bruke bocciarenne. 

Verlinden har medfødt cerebral parese, og har en bronsemedalje fra paralympiske sommerleker 2012 i London.

Karriere
--------

Han deltok i sitt første internasjonale mesterskap da han deltok ved EM i boccia 2009, der han kom på 18.-plass. Året etter kom han på 50.-plass ved VM i boccia. Ved utgangen av 2011 var han rangert som nummer 69 i verden i klassen BC3.

Han deltok ved Paralympiske sommerleker 2012 i London. I parkonkurransen i klassen BC3 fikk Belgia bronsemedalje, der han spilte sammen Pieter Cilissen og Kirsten de Laender. Belgia slo her Sør-Korea 4-3 i bronsefinalen, etter å ha tapt 0-7 for Hellas i semifinalen. Han deltok ikke i den individuelle konkurransen.

Referanser
----------

1. ↑  Nieuwsblad.be - *Lierdenaar Pieter Verlinden sterkhouder op Paralympics*,
2. ↑  CPISRA - *Boccia World Rank List - Friday, Dec 16 2011* Arkivert 16. september 2012 hos Wayback Machine. besøkt 21. desember 2012,

Eksterne lenker
---------------

* Profil hos IPC[*død lenke*]
* London 2012 - Pieter Verlinden
* London 2012 - Athletics - Boccia (resultater PL 2012)
Ibsan fra «Promptuarii Iconum Insigniorum»
**Ibsan** (hebraisk: אִבְצָן‎; latin: *Abesan*) var ifølge *Bibelen* en av dommerne i Israel. Han kom fra Betlehem i Sebulon.

Svært lite informasjon er gitt om ham, unntatt følgende fra *Dommernes bok* 12:8-10

*«Etter Jefta var Ibsan fra Betlehem dommer i Israel. Han hadde tretti sønner. Tretti døtre giftet han bort, og tretti sønnekoner hentet han hjem. Han styrte Israel i sju år. Da Ibsan døde, ble han gravlagt i Betlehem.»*
Det er en viss skjematisk tallmessig likhet i beskrivelsen av Jair som hadde «tretti sønner», «tretti esler» og «tretti byer». Mange bibelforskere mener at Betlehem som blir referert til i fortellingen er Betlehem i området til Sebulons stamme framfor den langt mer kjente byen Betlehem i området til Juda. 

Imidlertid hevder Talmud at Ibsan også kan identifiseres med Boas fra fortellingen om Rut i *Ruts bok*. Denne Boas levde i Betlehem i Juda, og konsumerte sitt ekteskap med Rut i løpet av den siste natten i sitt liv.

Referanser
----------

1. ↑  Nettbibelen: *Dommernes bok* 12:8-10
2. ↑  Talmud: *Bava Batra 91a*

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Jefta** |  **Dommerne i Israel**(-–-) | Etterfølger:**Elon** |

Portal: Litteratur
**Aida Husic Dahlen** (født 5. oktober 1990 i Sarajevo, Bosnia-Hercegovina) er en norsk bordtennisspiller. Hun ble adoptert til Norge i 1997. Hun har gått på Tangen videregående skole og Rønningen Folkehøgskole og begynte i 2012 på første året av en bachelorutdanning i idrettsvitenskap på Norges idrettshøgskole. Hun deltok i Paralympiske sommerleker i London 2012 og Rio i 2016 i klasse 8 i bordtennis, hun er uten venstre underarm og venstre fot. 

I sin første internasjonale turnering i 2008 vant hun bronse. I 2011 vant hun bronse i EM i Kroatia. I 2010 vant hun sitt første internasjonale gull i Italia Open. Hun har også EM-gull 2015 og 2017 og sølv fra 2013. 
VM-sølv og bronse. Hun trenes av sportssjef Marte Grutle Aasebø.

Paralympics 2012
----------------

I Paralympics 2012 vant hun sin første kamp i det innledende gruppespillet, men tapte de to neste, så hun kom ikke videre til finalespill. 

* Torsdag 30. august 2012 klokka 0940: Aida Dahlen - Jane Rodrigues, Brasil 3-0 (11-8, 11-4, 11-7)
* Torsdag 30. august 2012 klokka 1920: Aida Dahlen - Jingdian Mao, Kina 0-3 (5-11, 8-11, 8-11)
* Fredag 31. august 2012 klokka 1600: Aida Dahlen - Josephine Medina, Philipinene 1-3 (11-13, 11-3, 7-11, 5-11)

Referanser
----------

1. ↑  *Seire til Aida og Tommy på åpningsdagen*. Artikkel hos bordtennis.no
2. ↑  *Andreas Aulie til kvartfinale - Aida Dahlen utslått av mesterskapet*. Artikkel hos bordtennis.no

Kilder
------

* Rune Stensland: *Aida er god nok til å bli best i verden*. Artikkel i Fædrelandsvennen onsdag 29. august 2012 side 20 og 21.
**Bell X-9 «Shrike»** var et eksperimentmissil bygd for USAs flyvåpen USAF. 93 ble bestilt, men bare 31 ble levert. Ingen er bevart.

Historie
--------

I mai 1947 ble Bell Aircraft Corporation tildelt en kontrakt for å bygge ASM-A-2 Rascal (senere B-63/GAM-63) luft-til-bakke missil. En testmodell i mindre skala ble bestilt under navnet RTV-A-4 «Shrike». Den ble sluppet første gang i april 1949 i en umotorisert glideflukt. Den første motoriserte flyvningen i mai 1950 endte med fiasko. Først ved femte forsøk i november 1950 ble en vellykket motorisert flyvning gjennomført. 

I 1951 ble RTV-A-4 omdøpt til X-9, og testprogrammet fortsatte til januar 1953. Det ble foreslått å bruke X-9 som et midlertidig operativt missil inntil Rascal-missilet ble ferdig utviklet, men X-9s korte rekkevidde og lave nyttelast satte en stopper for dette forslaget.

Formål
------

X-9 Shrike var bygd for å utføre tester for Rascal luft-til-bakke missil. X-9 var produktiv når det gjaldt innsamling av data om aerodynamikk, stabilitet, styre- og motorsystemer før fullskala utvikling av Rascal-missilet startet. (Rascal-prosjektet ble senere kansellert). De 28 testflyvningene med X-9 bekreftet at luft-til-bakke missiler kunne avfyres og styres fra et fly.

Design
------

X-9 hadde en to-kammers rakettmotor for flytende drivstoff, først en Aerojet-motor, senere Bell XLR65-BA-1. Den ble sluppet fra en trapes i bomberommet til et EB-50D (et modifisert Boeing B-50 Superfortress bombefly), og ble styrt ved hjelp av radiokommunikasjon fra moderflyet. Styreflatene var 2 vertikale finner foran, 2 styrefinner med ror, canardvinger og faste halevinger. Etter at drivstoffet var brukt opp, ble X-9 brakt tilbake til bakken i en relativt myk fallskjermlanding.

Spesifikasjoner
---------------

**Dimensjoner**

* **Lengde :** 6,98 meter
* **Bredde :** 2,38 meter
* **Diameter :** 0,55 meter
* **Vingeareal :** 6,5 m²
* **Vekt (full) :** 1 585 kg
* **Vekt (tom) :** 964 kg
* **Motor :** Bell XLR65-BA-1 (2 500 kg)
* **Drivstoff :** 621 kg

**Ytelse**

* **Toppfart :** 2 387 km/t (Mach 2)
* **Høyeste flyvning :** 19 800m
* **Rekkevidde :** 80 km

Kilder
------

* NASA – American X-vehicles, An Inventory—X-1 to X-50 (side 15) Utgitt 2003 (pdf) Besøkt 19. mars 2015
* Encyclopedia Astronautica – Shrike X-9 (Arkivert versjon av original) Besøkt 19. mars 2015

| * v
* d
* r
USAs X-fly (eksperiment-fly) |
| --- |
| 
* X-1
* X-2
* X-3
* X-4
* X-5
* X-6
* X-7
* X-8
* X-9
* X-10
* X-11
* X-12
* X-13
* X-14
* X-15
* X-16
* X-17
* X-18
* X-19
* X-20
* X-21
* X-22
* X-23
* X-24
* X-25
* X-26
* X-27
* X-28
* X-29
* X-30
* X-31
* X-32
* X-33
* X-34
* X-35
* X-36
* X-37
* X-38
* *X-39*
* X-40
* X-41
* X-42
* X-43
* X-44
* X-45
* X-46
* X-47
* X-48
* X-49
* X-50
* X-51
* *X-52*
* X-53
* X-54
* X-55
* X-56
* X-57
* *X-58*
* X-59
* X-60
* X-61
* X-62
* *X-63*
* *X-64*
* X-65
* X-66

 |
Hvorfor hverdagsrehabilitering
------------------------------

Et viktig mål er å forhindre eller utsette varig helse- og omsorgsbehov. Hverdagsrehabilitering er økonomisk gunstig for kommunen. Det mest sentrale målet med hverdagsrehabilitering er å bidra til at eldre mennesker mestrer daglige gjøremål og opplever livskvalitet.

Hverdagsrehabilitering er en arbeidsform og et tilbud om intensiv hverdagstrening, tilrettelegging og støtte til at hjemmeboende kan mestre sine daglig aktiviteter. Hverdagsrehabilitering utføres blant annet i hjemmetjenesten der et tverrfaglig team sammen med fysioterapeut og ergoterapeut samarbeider med pasientens primærkontakt. Det gjennomføres en kartlegging av pasienten, for hva som er utfordringer i hverdagen og hvilke ressurser pasienten har. Dette for å vurdere rehabiliteringspotensialet. Teamet lager en plan utfra pasientens mål, og man vil få tett oppfølging i en tidsbegrenset periode. Det er sentralt i dette arbeidet at pasienten er motivert for å delta og at det er fokus på hva som er viktige aktiviteter for deg der du er i livet ditt nå, og for å oppleve livskvalitet. Hverdagsrehabilitering blir sentralt fremover og man kan tenke at hverdagsrehabilitering er et eksempel på en tjenesteinnovasjon. 

### Hvem får hverdagsrehabilitering

Hverdagsrehabilitering er et tilbud til pasienter som har fått nedsatt funksjonsnivå og som ikke kan mestre hverdager sine som tidligere. Hverdagsrehabiliteringen skal bidra til å bevare, og vedlikeholde pasientens funksjonsnivå og helse, og dermed kunne utsette mer omfattende hjelpebehov. 

### Forskjellen mellom Hverdagsmestring og Hverdagsrehabilitering

Begrepene brukes ofte noe om hverandre men det er viktig å være klar over de sentrale i begrepene. Hverdagsmestring er et forebyggende og rehabiliterende tankesett. Det sentrale som vektlegges i dette tankesettet er den enkelte pasientens mestring i hverdagen uavhengig av pasientens funksjonsnivå. Begrepet hverdagsrehabilitering henviser til selve arbeidsformen.

#### Referanser
**FolkOrg – organisasjon for folkemusikk og folkedans** er en norsk interesseorganisasjon for utøvere av folkemusikk og folkedans og for folk tilknyttet bransjen.

Organisasjonen ble stiftet lørdag 21. november 2009 som en sammenslutning av Landslaget for Spelemenn (LfS) (stiftet 1923) og Norsk Folkemusikk- og Danselag (NFD) (stiftet 1987). FolkOrg er en landsomfattande livssynsnøytral og partipolitisk uavhengig interesseorganisasjon med åpent medlemskap. Organisasjonen har i dag ca 5000 enkeltmedlemmer og 150 lokale spellemannslag. Organisasjonen har som formål å arbeide for folkemusikken og folkedansen i Norge ved å styrke deres rolle og vilkår i samfunnet. Styreleder er Hilde Reitan. Daglig leder er Aslak Brimi.

Virksomhet
----------

Organisasjonen driver blant annet disse prosjekta

* Bladet Folkemusikk – det eneste folkemusikkbladet i Norge
* Nettstedet www.folkemusikk.no – felles nettportal for folkemusikkfeltet i Norge
* Landskappleiken – årlig samling og konkurranse i folkemusikk
* Landsfestivalen i gammaldansmusikk – årlig samling og konkurranse for gammaldans i Norge
* Folkelarm – bransjetreff for folke- og verdensmusikk. Inkludert utdeling av Folkelarmprisen
* Årbok for norsk folkemusikk – fagutgivelse om norsk folkemusikk
* INTRO-folk – talentkonkurranse for unge folkemusikere

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* (no) FolkOrg på Twitter Rediger på Wikidata

* (no) FolkOrg på Facebook Rediger på Wikidata

* (no) FolkOrg på Instagram Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Brønnøysundregistrene
 |
En **menisk** er en bueformet bruskskive som befinner seg mellom de bevegelige knoklene i kneleddet. Menisken har et kileformet tverrsnitt som fyller ut rommet mellom mer kuleformet leddflate på femur, lårbenet, og flatere leddflater på øvre ende av tibia, det ene leggbenet.

Hvert kne har to menisker, én ytre/laterale menisk og én indre/mediale menisk. Meniskene er festet midt på den øvre flaten av leggbenet, tibia og går framover og bakover og følger innsiden og utsiden av kneet. 

Dersom menisken blir skadet kan leddet få smerter ved bevegelse. Ved enkelte skader kan kneet låse seg, dvs. at kneleddet ikke kan bøyes eller strekkes. En skadet menisk kan helt eller delvis opereres bort, også ved hjelp av kikkhullskirurgi. De gamle operasjonene hvor hele meniskene ble fjernet førte ofte til problemer og slitasjegikt noen år etter operasjonen. Med moderne teknikker er det sannsynlig at plagene på lang sikt blir beskjedne.

Referanser
----------

1. ↑  «Meniskskade i kneleddet». Pasienthåndboka.no. Arkivert fra originalen 5. november 2010. Besøkt 27. august 2007.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** NKC
 |
*Denne artikkelen handler om en person fra Thailand; thailandsk navneskikk er slik at en person refereres til med fornavnet sitt (Poonsuk) og ikke slektsnavnet sitt (Banomyong).*

**Poonsuk Banomyong** (thai: พูนศุข พนมยงค์; RTGS: Phunsuk Phanomyong, født 2. januar 1913, død 12. mai 2007) var Thailands tidligere statsminister Pridi Banomyongs kone. I november 1952 ble Poonsuk arrestert og siktet for undergraving av Plaek Pibulsonggrams regjering. Hun ble holdt i varetekt til februar 1953. Hun ble med ektemannen sin i eksil i Kina fram til de fikk muligheten til å flytte til Frankrike.

Tre år etter ektemannens død tok hun asken hans med til Thailand. Hun ble da nesten umiddelbart dratt inn i en rettsak av forfatter Khaimuk Chootoa, som hadde skrevet en artikkel i den thailandske avisen Thairath, der han beskyldte Pridi for å ha vært involvert i det mystiske dødsfallet til kong Ananda Mahidol. Phoonsuk vant rettsaken.

Referanser
----------

1. ↑   www.khaosodenglish.com[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Subhatra Bhumiprabhas (13. mai 2007). «Thanpuying Phoonsuk passes away, aged 95» **(engelsk)**. The Nation. Arkivert fra originalen 3. mars 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Poonsuk Banomyong – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
***En mors kjærlighet*** (originaltittel: *Nebel und Sonne*) er en tysk stumfilm fra 1916, regissert av Joe May. I hovedrollene finner vi Mia May og Max Landa.

Handling
--------

Abraham Löwenberg, faren til Ruth Löwenberg, blir mistenkt for å ha begått et mord og funnet skyldig i en rettsak. Datteren hans arbeider på denne tiden som guvernante i storbyen. Der gjorde hun også karriere som sangerinne. Grev Marlitz, som lenge har vært forelsket i henne, gifter seg med henne - og Ruth føder snart en sønn.

Men etter at faren senere blir løslatt fra fengsel, gir ektemannen hennes et valg - mellom ham og sønnen deres, eller faren hennes. Ruth velger faren sin, og overlater sønnen deres til ektemannen sin. Flere år senere blir Grev Marlitz gift med en annen kvinne, men sønnen han hadde fått med Ruth blir veldig syk. Ruth ønsker å pleie sønnen hennes tilbake til bedre helse, og greven blir igjen interessert i henne.

Skuespillere
------------

* Mia May som Ruth Löwenberg
* Max Landa som Grev Marlitz
* Joe Konradi som Abraham Löwenberg.
* Wilhelm Diegelmann.
* Victor Janson.
* Hans Mierendorff.
* Fritz Richard.
* Kissa von Sievers

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) *En mors hjerte (1916)* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (de) *En mors hjerte (1916)* på filmportal.de Rediger på Wikidata
**Grete Johanne Lein Lange** (født 2. september 1926, død 29. august 2012) var en norsk tekstilkunstner. Hun laget store og små tepper i billedvev, i tillegg et stort antall kirketekstiler, messehakler, stolaer, antependier og prekestolkleder. Hun har nærmere 100 kirketekstiler i landets kirker.

Tre bilder i Oslo domkirke er vevd av Lange. Andre kirker som er utsmykket med hennes billedtepper og tekstiler er blant annet Hamar domkirke, Bodin kirke, Gamlebyen kirke, Lambertseter kirke og Tyssedal kirke. I 1986 leverte Lange en serie kirketekstiler for grønn kirkeårstid (prekestolklede, stola og messehagel) til Nidaros domkirke.

Grønn messehagel Nidaros domkirke (1986)

Referanser
----------

1. ↑  «Grete Lein Lange – Norsk kunstnerleksikon». *Store norske leksikon*. Besøkt 11. mai 2016.
2. 1 2  gravferdsetaten.oslo.kommune.no: (9. mars 2009): *Gamlebyen gravlund*, hentet 23. mai 2011
3. ↑  «Grønne tekstiler 1986 - Nidarosdomen». *www.nidarosdomen.no* **(norsk)**. Arkivert fra originalen 9. april 2017. Besøkt 8. april 2017.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | KulturNav
 |
Bruk av lupe (forstørrelsesglass) for å granske et frimerke
En **lupe,** eller **forstørrelsesglass,** er et optisk hjelpemiddel og brukes til å studere ting på nært hold. Luper skiller seg fra forstørrende nærbriller og lupebriller ved at de har en annen utforming, noe som blant annet gir et annet bruksmønster. Luper finnes i mange varianter og er vanligvis enkle å bruke.

Etter at det ble mulig å fremstille optisk klar plast, er det fremstilt Fresnel-linse-luper i lommeformat, med tykkelser ned mot en millimeter og bra forstørrelse.

Ulike luper
-----------

### Håndholdt lupe

En håndholdt lupe fåes både med og uten lys. Håndholdte luper brukes gjerne ved lettere grad av synsnedsettelse eller i situasjoner hvor man trenger forstørrelse for kortere varighet. Håndholdte luper kan fåes med forstørrelse fra ca. 2 til 20 ×. Ekstra belysning i lupen kan være nødvendig for svaksynte med ekstra lysbehov. En håndholdt lupe er mer tolerant overfor variasjoner i avstand (eller unøyaktig innstilling) enn andre luper. Det som kan være problematisk for brukeren er å finne riktig sittestilling, unngå reflekser i lupen fra lyskildene i rommet samt å holde lupe og objekt i riktig avstand fra øynene. De riktige avstandene finner man lettest ved å prøve seg fram.

### Blokklupe

En blokklupe (visolettlupe) er en lupe med liten forstørrelse (ca. 1,5–2,5×), som legges direkte på tekst eller bilder. Blokklupene er svært enkle i bruk og de gir god avbildning.

### Stativlupe

En stativlupe finnes både med og uten lys og med forstørrelse fra om lag 2–20×. Stativlupene kjennetegnes ved at korrekt avstand mellom objektet og lupen er sikret gjennom lupens konstruksjon. De som likevel ikke ser et skarpt bilde når lupen står på underlaget, eventuelt må løfte lupen fra underlaget for å få et skarpt bilde, har sannsynligvis behov for å kombinere bruken av lupen med en tilpasset nærbrille. Stativluper er ofte et godt alternativ for folk som skjelver på hendene.

### Lupelampe

En lupelampe har mye til felles med håndluper, men i stedet for å holdes i hånden er de festet i et fleksibelt stativ/arm som skal gjøre det mulig å benytte begge hender til håndarbeid, skriving og liknende. Lupelampene fåes både med og uten lys og egner seg best med forstørring i området 2–5×.

Se også
-------

* Kikkert

Referanser
----------

1. ↑  snl.no

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GND
 |