recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Salzgitter** er en by sørøst i delstaten Niedersachsen i Tyskland med rundt 105 000 innbyggere. Byen ligger mellom Hildesheim og Braunschweig. Sammen med Wolfsburg og Braunschweig, er Salzgitter en av sju *Oberzentren* i Niedersachsen (et slags storbyområde). Arealet til byen er et av de største i Tyskland. 

Byen er forbundet til Mittellandkanal og Elbe-Seitenkanal via elven Innerste. De nærmeste byene er Braunschweig, 23 km nordøst og Hannover, 51 km nordvest. 

Byen ble grunnlagt i 1942, og sammen med Wolfsburg, Leverkusen og Eisenhüttenstadt, er Salzgitter derfor en av få byer i Tyskland som ble grunnlagt på 1900-tallet.

Historie
--------

Schloss Ringelheim i Salzgitter
Salzgitter har sitt opphav på begynnelsen av 1300-tallet rundt saltkilder nær landsbyen Verpstedt (senere Vöppstedt). Navnet utviklet seg fra nabolandsbyen Gitter (som i dag er en landsby) og ble først nevnt i 1347. Etter 200 år med saltverk ved forskjellige kilder fikk bøndene i området som i dag er Salzgitter byrettigheter, men mistet disse da byen kom inn under hertugdømmet Braunschweig-Lüneburg på begynnelsen av 1500-tallet. Da byen ble overført til Preussen i 1803 fikk Salzgitter igjen byrettigheter, men i 1815 ble de igjen fjernet da den ble en del av Kongedømmet Hannover.

I 1830 ble det opprettet et saltbad i Salzgitter. 

Etter at Kongedømmet Hannover ble en del av Preussen i 1866, ble Salzgitter en kommune i Preussen, som fikk byrettigheter igjen i 1929. Før dette hadde Vorsalz og Liebenhall blitt innlemmet (1926, 1928). I 1936 ble Kniestedt innlemmet, og i 1938 tettstedet Gitter. Fra 1942 hadde den unge byen fått 29 bydeler. 1. april 1942 ble den kreisfrie byen Watenstedt-Salzgitter (omdøpt til Salzgitter i 1951) dannet ved at landkreisene Goslar og Wolfenbüttel ble slått sammen med byen Salzgitter. 

I 1937 begynte gruvedrift etter jernmalm og et jernverk ble bygget. I oktober 1942 ble en underavdeling av Neuengamme konsentrasjonsleir opprettet for å gi slavearbeidere til jernverkene. Denne store leiren hadde 2 800 fanger. Det var tre konsentrasjonsleirer i Salzgitter under krigen, og byen ble hardt rammet av amerikanske og britiske bombetokt. Etter krigen ble Braunschweig med Salzgitter en del av delstaten Niedersachsen.

Referanser
----------

1. ↑  United States Holocaust Memorial Museum, *Holocaust Encyclopedia.* Neuengamme.

Eksterne lenker
---------------

* (de) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Salzgitter – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Salzgitter – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** GeoNames **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
**Salyan** er et av de 75 administrative distriktene i Nepal.

Salyan-distriktet ligger i *Rapti sone* i *Midtvestregionen*, og regnes til Nepals åsdistrikter.

I vest og lengst i sør har Salyan ei kort grense mot Bardiya. Nord for det går vestgrensa mot Surkhet. Nordgrensa begynner i vest mot Jajarkot, og fortsetter lengre øst mot Rukum. I nordøst grenser distriktet mot Rolpa, i sørøst mot Dang, og rett i sør mot Banke.

Det er anslått at i Salyan hører 40 % av befolkninga til den nasjonale minoriteten magar. 
Opprørerne i NKP(Maobadi) starta maoistopprøret, også kjent som Nepals borgerkrig 1996 - 2006, den 13. februar 1996 i nabodistriktene Rukum, Rolpa og Jajarkot. Alle har stor magar-befolkning, og et flertall av opprørssoldatene var fra starten av magarer. Salyan ble også blant de tidligste distriktene der opprøret spredte seg.

Da opprørerne begynte å sette ut i livet sitt program for å gjøre om det sterkt sentraliserte Nepal i en føderal republikk med sjølstyre for nasjonale minoriteter og regioner, var den første regionen de proklamerte den 9. januar 2004 et nasjonalhjem for magarene, *Den Autonome Magarant-regionen*. Regionens *folkeregjering* blei utropt på et massemøte i *Tawang* i Salyans nabodistrikt Rolpa.

Salyan var en del av opprørernes Magarant-region fram til den ble oppløst etter 15, januar 2007. (Et kart som viser hvor regionen lå er her: 
NKP(M)s forslag til sjølstyrte etniske og regionale stater.)

Referanser
----------

1. ↑  «National Population and Housing Census 2011» (PDF). Central Bureau of Statistics. november 2012. Arkivert fra originalen (PDF) Bruk av `|arkiv_url=` krever at `|arkivdato=` også er angitt (hjelp).

Eksterne lenker
---------------

* Kart over Salyan-distriktet
* Kart med helseindikatorer (På engelsk. Tallene for Salyan er ikke pålitelige.)

| * v
* d
* r
Nepals distrikter |
| --- |
| 
* Achham
* Arghakhanchi
* Baglung
* Baitadi
* Bajhang
* Bajura
* Banke
* Bara
* Bardiya
* Bhaktapur
* Bhojpur
* Chitwan
* Dadeldhura
* Dailekh
* Dang
* Darchula
* Dhading
* Dhankuta
* Dhanusa
* Dolakha
* Dolpa
* Doti
* Gorkha
* Gulmi
* Humla
* Ilam
* Jajarkot
* Jhapa
* Jumla
* Kailali
* Kalikot
* Kanchanpur
* Kapilvastu
* Kaski
* Katmandu
* Kavrepalanchok
* Khotang
* Lalitpur
* Lamjung
* Mahottari
* Makwanpur
* Manang
* Morang
* Mugu
* Mustang
* Myagdi
* Nawalparasi
* Nuwakot
* Okhaldhunga
* Palpa
* Panchthar
* Parbat
* Parsa
* Pyuthan
* Ramechhap
* Rasuwa
* Rautahat
* Rolpa
* Rukum
* Rupandehi
* Salyan
* Sankhuwasabha
* Saptari
* Sarlahi
* Sindhuli
* Sindhulpalchok
* Siraha
* Solukumbu
* Sunsari
* Surkhet
* Syangja
* Tanahu
* Taplejung
* Terhathum
* Udayapur

 | Nepals flagg |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN
 |
**Borgå å** (finsk: *Porvoonjoki*) er en elv i de finske landskapene Nyland og Päijänne-Tavastland. Elven har sine kilder sydvest for Lahtis og renner gjennom kommunene Hollola, Lahtis, Orimattila, Pukkila og Askola. Den renner ut i Finskebukten ved Borgå.

Det største vannkraftverket i vassdraget ligger ved *Strömsbergsforsen* i Borgå kommune. 

Avløpsvann fra Lahtis føres inn i elven. Skjønt dette er renset, er vannkvaliteten i elven heller dårlig. 

*Borgå ådal* hører til de eldste kulturlandskapene i Finland. Langs elvebredden ligger tettbebyggelser og herregårder med hus fra det 18. og det 19. århundre. Sammen med gamlebyen i Borgå utgjør Borgå ådal et av de 27 offisielle nasjonallandskapene i Finland.

Eksterne lenker
---------------

* *Uppslagsverket Finland*, Borgå å[*død lenke*]
* *Arbets- och näringsministeriet, Skärgårdsdelegationen*: Finland. Öarnas och sjöarnas land, 2009
* *Miljöministeriet*, Finlands 27 nationallandskap

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GeoNames
 |
Kapellet i Aksum som skal inneholde paktens ark
**Aksum erkebispedømme** er et etiopisk-ortodoks erkebispedømme. Det ligger i Etiopias gamle hovedstad Aksum. Som kirkens eldste og viktigste bispedømme ledes det offisielt av patriarken av Etiopia, selv om en hjelpebiskop har det praktiske ansvaret.

Historie
--------

Den første biskopen av Aksum var Frumentius, en romersk borger fra Tyrus, som ble solgt som slave til og frigitt av kongen av Aksum. Frumentius reiste til Alexandria, der han mellom 328 og 346 ble bispeviet av patriark Athanasius. Frumentius dro tilbake og døpte kong Ezana av Aksum, som gjorde kristendommen til statsreligion.

Fra denne tid av ble biskopene av Aksum alltid innsatt av patriarken av Alexandria, og var alltid koptere. Biskopen var den geistlige av høyest rang i Etiopia, og han ble titulert som *abun*. I løpet av middelalderen fikk Aksum rang som erkebispedømme og biskopen som metropolitt, men det er usikkert om Etiopia den gang omfattet flere (underordnete) bispedømmer.

Ordningen med koptiske erkebiskoper ble videreført helt frem til 1951, da Basilios ble den første etiopiskfødte abunen. Han ble i 1959 kreert *patriark av Etiopia* av den alexandrinske patriarken, som samtidig anerkjente den etiopisk-ortodokse kirke som autokefal.

Katedralen
----------

Bispedømmets katedral er Vår Frue Maria av Zion-katedralen (*Re-ese Adbarat Kidiste Kidusan Dingel Maryam Ts’iyon*). Den er Etiopias helligste bygning og fungerte i over 1500 år som kroningskirke for de etiopiske kongene og keiserne. Den første katedralen på denne plassen skal ha blitt oppført av den første kristne kongen mellom 330 og 349. Kirken sies å ha hatt 12 altere og 460 fargede vinduer. Katedralen ble ødelagt og gjenoppbygd flere ganger. Den nåværende kirkebygningen stammer fra 1600-tallet.

Keiser Haile Selassie I av Etiopia la i 1955 grunnsteinen for en ny katedral, som ble fullført i 1964. Den ble bygget i en moderne tolkning av bysantinsk arkitektur med etiopisk påvirkning. Kvinner har kun tilgang til den nye katedralen, ikke til den gamle.

Paktens ark
-----------

Ifølge nasjonaleposet Kebra Negast skal keiser Menelik I av Etiopia, sønn av kong Salomo av Israel og dronning Makeba av Saba, ha ført paktens ark fra Jerusalem til Aksum. Der oppbevares den fremdeles i et kapell ved katedralen og bevoktes døgnet rundt og livet ut av en spesielt utdannet vokter. Bare arkens vokter får lov til å se den utilhyllet.
**Borgwall Raaen Skaugen** (født 1. desember 1910, død 21. februar 1994) var en norsk regissør og manusforfatter.

Skaugen medvirket i flere filmproduksjoner i skiftende roller. Han regisserte sin eneste film *Portrettet* i 1954, hvor han også var manusforfatter, klipper og lydtekniker. Skaugen var også lydtekniker i filmene *Vi seiler* (1948), *Vi vil skilles* (1952), *Ung frue forsvunnet* (1953), *Brudebuketten* (1953), *Roald Amundsen* (1954), *Toya* (1956) og *Hete septemberdager* (1959). Han var teknisk leder for *Tom og Mette på sporet* (1952) og *Selkvinnen* (1953). Skaugen var produsent og manusforfatter for *Oss atomforskere i mellom* (1961). Han hadde også en mindre rolle i *Ung frue forsvunnet* (1953).

Filmografi
----------

Manus
* 1954 – *Portrettet*
* 1961 – *Oss atomforskere i mellom*

Produsent
* 1961 – *Oss atomforskere i mellom*

Regi
* 1954 – *Portrettet*

Referanser
----------

1. ↑  «Borgwall Skaugen». Findagrave.com. Besøkt 14. juni 2016.
2. ↑  «Borgwall Skaugen». *Norsk filmografi*. Nasjonalbiblioteket. Besøkt 14. juni 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Borgwall Skaugen på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) Borgwall Skaugen hos The Movie Database Rediger på Wikidata
**Hemolymfe** er en blodvæske, et slags «blod» som finnes hos leddyr. Hemolymfen ivaretar funksjonene både til «blod» og «lymfe» hos virveldyrene. Hemolymfen er fargeløs, men kan inneholde spor av grønn eller gul, og transporterer blant annet næringsstoffer, avfallsstoffer, vann, karbohydrater og delvis oksygen rundt i kroppen.

Hemolymfen utgjør mellom 4 og 40 % av dyrets vekt. Selve hemolymfen finnes i hele dyrets kropp og noe følger et årenett, mens mesteparten er fritt og ikke i årer (blodårer) slik som blodet hos mennesker. Et årenett for hemolymfe finnes særlig i beina og i de tykkeste ribbene i vingene. Hjertet er primitivt hos insekter, avlangt, rørformet og ligger i bakkroppen og brystet. Det suger hemolymfe inn i bakenden av dyret og pumper det ut på ulike steder i lengre fremme i insektkroppen.

Hemolymfen brukes i liten grad til transport av oksygen eller gass rundt i kroppen. Hos landlevende dyr skjer ånding via et eget system av luftfylte årer, kalt trakéer. De besørger oksygen i kroppen og er forenet med åpninger i hudskjelettet ut til atmosfærisk luft. Insektlarver som lever i vann, har hemolymfe som inneholder hemoglobin, noe som gjør blodvæsken rødfarget. Hemoglobin er nødvendig for oksygentransporten i kroppen. Krepsdyr har hemocyanin i sin hemolymfe, dette er kobberholdig, og gir hemolymfen en blå farge.

Hos enkelte grupper insekter bruker hemolymfen for å regulere varmetapet. Noen insekter har utviklet systemer for utveksling av varme, disse kan både forhidre og øke varmetapet. Leddyr er avhengig av omgivelsenes varme og i varmt vær er det viktig å kvitte seg med overflødig varme. I kaldt vær er det viktig å bevare varmen i kroppen, særlig ved viktige organer som flygemuskulaturen.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Nationalencyklopedin
 |
**Atucha kjernekraftverk** er et kjernekraftverk i Argentina som produserer elektrisk kraft fra to reaktorer. Det er et av landets i alt to operative kjernekraftverk, og det ligger i den vesle byen Lima i distriktet Zárate i Provincia de Buenos Aires. Anlegget befinner seg omtrent 100 km fra hovedstaden Buenos Aires, på den høyre bredden av Paraná.

Byggingen av den første reaktoren startet i 1968 og anlegget ble satt i kommersiell drift i 1974. Det var Latin-Amerikas første atomkraftverk. I 1973, da byggingen nesten var ferdig, ble anlegget tatt over av femten geriljasoldater for oppmerksomhetens skyld. Geriljasoldatene kom i skuddveksling med regjeringsstyrker, og sistnevnte mistet fem soldater og to andre ble skadet.

Byggingen av Atucha II begynte i 1980 under en kontrakt med Siemens AG. Anlegget ble ferdigstilt i 2014 og kom i produksjon i 2016. En grunn til at ferdigstillingen av den andre reaktoren tok så lang tid, var at kostnadene for prosjektet ble betydelig større enn først antatt.

Anleggets reaktorer er av typen trykkvannsreaktor (PHWR) som bruker en blanding av naturlig uran og anriket uran (0.85 % av 235U). Tungtvann brukes som kjølemiddel og moderator. Atucha I har en maksimal elektrisk effekt på 362 MW, og den termiske effekten er på 1 179 MW. Attucha II har en maksimal elektrisk effekt på 745 MW og en termisk effekt på 2 160 MW.

Se også
-------

* Liste over verdens største kjernekraftverk

Referanser
----------

1. 1 2   Det internasjonale atomenergibyrået, Power Reactor Information System, pris.iaea.org, besøkt 29. oktober 2019[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Det internasjonale atomenergibyrået, Power Reactor Information System, pris.iaea.org, besøkt 29. oktober 2019[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2  «Power Reactor Information System». Det internasjonale atomenergibyrået. Besøkt 29. oktober 2019.
4. ↑  Brittle Power Arkivert 2. april 2016 hos Wayback Machine. s. 144.
5. 1 2  «Power Reactor Information System». Det internasjonale atomenergibyrået. Besøkt 29. oktober 2019.
6. ↑  «Costs: Operating / Building / Waste Disposal». Nuclear Energy Institute. 2005. Arkivert fra originalen 8. november 2006.  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 8. november 2006. Besøkt 29. oktober 2019.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Atucha Nuclear Power Plant – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Monografias.com (spansk)
* RinconDelVago.com (spansk)
* energiaslimpias.org Por un futuro energético limpio, sustentable y democrático. (spansk)
«Karat» har flere betydninger.
**Karat** er en enhet for hvor mye gull det finnes i en legering. 1 karat betyr at gullets vekt i legeringen tilsvarer 1/24 av totalvekten. En 18 karats (75 %, 750 ‰) gullbarre på 240 gram inneholder da 180 gram rent gull. Rent gull betegnes som 24 karat (100 %, 1000 ‰).

Rent gull er et mykt metall som ofte blandes med f.eks. sølv og kobber før det formes til smykker slik at det ferdige produktet blir hardere og tåler slitasje bedre. Finhetsstandarden som gjelder i Norge (og EU/EØS[]), sier at gullvarer må inneholde (minimum) 375/1000 (vektenheter) gull. De resterende 625/1000 kan inneholde for eksempel sølv eller kobber. I Norge er det ikke tillatt å angi finheten i karat på varen, det benyttes istedet tusendeler (promille). Det er heller ikke lov til å stemple gull av lavere finhet enn 375/1000 rent gull og 625/1000 legeringsmetaller. Gull stemplet 375 tilsvarer 9 karat.

I enkelte land stemples gullsmykker fortsatt for det meste med karat.[*hvor?*]

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| **Karat** | **Vektpromille gull (AU)** | **Handelsvare som** | **Atom % ca.** |
| **24 kt** | 999 Fingull | Gold 999 | 100 |
| **22 kt** | 916,667 avrundet 916 | Gold 916 | 83 |
| **20 kt** | 833,333 avrundet 833 | Gold 833 | 68 |
| **18 kt** | 750 | Gold 750 | 50 |
| **14 kt** | 583,333 avrundet 585 | Gold 585 | 38 |
| **10 kt** | 417 | Gold 417 | 23 |
| **9 kt** | 375 | Gold 375 | 20 |
| **8 kt** | 333,333 avrundet 333 | Gold 333 | 18 |

Se også
-------

* Finhet

Referanser
----------

1. ↑  
«snl.no – karat - gullinnhold». Store norske leksikon. 18. mars 2020. Besøkt 22. november 2021.
2. ↑  
«Edelmetalloven §3». Lovdata. Besøkt 22. november 2021.
3. 1 2  
«Edelmetalloven §4». Lovdata. Besøkt 22. november 2021.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica
 |
***Klitispa*** er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae). Både larvene og de voksne (imago) er planteetere.

Utseende
--------

Nokså små (3,5 -5,7 millimeter), avlange bladbiller, gulbrune til svarte. Hodet er fremstrakt, ikke påfallende lite (ulikt mange andre skjoldbiller). Antennene er tynne, 11-leddete, noe over en tredjedel av kroppslengden. Pronotum er avrundet firkantet. Dekkvingene er jevnbrede, med 8 rader av grove punkter og tre opphøyde lengderibber.

Levevis
-------

Både larver og voksne lever på planter og eter fra dem. Artene lever på gress.

Utbredelse
----------

Slekten er kjent fra Myanmar i vest til Indonesia og Filippinene i øst.

Systematisk inndeling
---------------------

Hispinae inkluderer noen ganger gruppen (underfamilien) skjoldbiller, da som stammen Cassidini, i denne oversikten er den holdt utenfor, og plassert inn i som søstergruppen skjoldbiller. Andre klassifikasjoner plasserer denne gruppen (som Hispini) som en undergruppe av skjoldbillene.

**Treliste**
* orden **biller** (Coleoptera)
	+ underorden **Polyphaga**
		- overfamilie **Chrysomeloidea** Latreille, 1802 (=Phytophaga)
			* familien bladbiller (Chrysomelidae Latreille, 1802)
				+ underfamilien skjoldbiller, Cassidinae
					- stamme **Gonophorini** Chapuis, 1875
						* Slekten ***Klitispa*** Uhmann, 1940
							+ *Klitispa corrugata* (Spaeth, 1933)
							+ *Klitispa mutilata* (Chen & Sun, 1964)
							+ *Klitispa nigripennis* (Weise, 1905)
							+ *Klitispa opacicollis* (Gestro, 1917)
							+ *Klitispa opacula* (Spaeth, 1933)
							+ *Klitispa rugicollis* (Gestro, 1890)

Litteratur
----------

Eksterne lenker
---------------

* *Klitispa* på ITIS
* Hispines of the world - *Klitispa*
* (en) *Klitispa* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Klitispa* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Klitispa* hos ITIS Rediger på Wikidata
**Arild Borgen** (født 8. august 1932, død 1. august 2013) var en norsk journalist og forfatter som utga fem romaner mellom 1967 og 1996.

Etter å ha tatt artium i Kongsberg, gjorde han siviltjeneste hos landmåleren i Finnmark. Han var journalist i avisen *Varden* 1955-1960, journalist i *Lofotposten* 1960-1970, reportasjesjef samme sted 1970-1985, og deretter journalist i *Fædrelandsvennen* fra 1985 til han gikk av med pensjon. Som journalist skrev han reportasjer, portrettintervjuer og betraktninger.

Som forfatter utga han fem romaner mellom 1967 og 1996, og var i sine bøker spesielt opptatt av dødens mysterium, av menneskets ensomme reise mot det store ukjente. Det er også temaet i romanen *Timen* om den middelaldrende Nils Johan som langsomt mister kontakten med sin fysiske kropp, men i nærhet og sanselighet gjenopplever livet. Geir Uthaug beskrev i *Morgenbladet* den 24. oktober 1984: «Borgens ord som bærer bildene er som glitrende perler, er lyspunkter i en kjede av harmonisk skjønnhet. Det er i virkeligheten en musikalsk kvalitet over dem som ellers bare opptrer i poesien: Ikke bare hver for seg som ytre, klingende toner, men det er noe i klangfargen som slår akkorder i ens eget sinn. Han behersker hele klaviaturet; dype grunntoner gir bakgrunnen til høye og smertelig lyse, og i mellomregisteret folder hans seg ut med en frodighet og innlevelse som vekker minner i oss selv».

Også i sin siste roman, *Andersen*, skildret Borgen livet som en famlende reise på en krokete lidelsens vei, personifisert ved den litterære figuren Christian Wilhelm Sune Andersen som korsfestet seg selv på en høyde i Värmland.

Arild Borgen var gift med lyrikeren og akademikeren Annabelle Despard.

Bibliografi
-----------

Romaner
* *Og natten gikk langsomt mot dag* (Gyldendal, 1967)
* *Skjermbrettet* (Gyldendal, 1974)
* *Alle biler kjører forbi* (Gyldendal, 1979)
* *Timen* (Gyldendal, 1984)
* *Andersen* (Solum, 1996)

Eksterne lenker
---------------

* 

* (no) Publikasjoner av Arild Borgen i BIBSYS
* Oppslag i Forfatterkatalogen[*død lenke*]

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** Geni **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC
 |
**Arild Erikstad** (født 14. mai 1954 i Kristiansand) er kulturjournalist og programleder i NRK. Han er prosjektleder for eksterne produksjoner og internasjonale kontakter i NRKs klassiske redaksjon. Erikstad er spesielt kjent som programleder for Hovedscenen og andre overføringer av klassisk musikk og opera i NRK, både radio og fjernsyn. Erikstad er president i IMZ International Music + Media Centre (IMZ). , visepresident i musikk-TV-gruppen i Den europeiske kringkastingsunionen og har de siste årene vært juryformann for Prix Italia og Golden Prague Festival, og er prosjektleder for den internasjonale finalen i Eurovision Young Musician i Wien.

Han er utdannet *Diplom-Tonmeister* fra Musikkhøyskolen i Detmold i Tyskland. Han har vært kontrabassist i kammerorkesteret Tibor Varga, Det Norske Kammerorkester og Deutsche Bachsolisten. 

Erikstad har produsert mer enn hundre klassiske CD-plater med ensembler, orkestre og kor. Flere av innspillingene har vunnet Spellemannprisen.

Erikstad ble ansatt i NRK i 1983, og har vært bl.a. redaksjonssjef, fagsjef og prosjektredaktør for musikk, og han satt i ledergruppen for utviklingen av NRK2. Han ble nominert til Gullruten 2021 sammen med Terje Hellem og Per Asbjørn Ravnaas i klassen beste lydproduksjon for *Inspirert av Beethoven – konsertfilm med Leif Ove Andsnes fra Baroniet Rosendal*.

Han var juryformann for Virtuos 2008. Sammen med Anne Grosvold ledet han åpningssendingen fra Operahuset i Oslo samme år.

Referanser
----------

1. ↑  IMZ Executive Board, IMZ Arkivert 21. september 2013 hos Wayback Machine..
2. ↑  «Jury», Golden Prague Festival, Česká televize.
3. 1 2  Arild Erikstad 50 år 14. mai, *NTBtekst, 21. april 2004.*
4. ↑  «Arild Erikstad». *Discogs* **(engelsk)**. Besøkt 18. oktober 2021.
5. ↑  «Gullruten fagprisene 2021: De nominerte». *rushprint.no*. 16. april 2021. Besøkt 13. mai 2021.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** MusicBrainz
 |
**Samuel «Sam» Archibald Anthony Hinds** (født 27. desember 1943) er en guyansk politiker. Har var president i landet i 1997 og var landets statsminister fra 1999 til 2015. Hinds representerer People's Progressive Party (PPP).

Liv og virke
------------

Hinds er utdannet kjemiingeniør i Canada.

Han ble første gang statsminister i oktober 1992 og satt til 1997 da president Cheddi Jagan døde i embetet og Hinds overtok denne posten. Hinds var president fra 6. mars til 19. desember 1997, da han etter nyvalg overlot posten til Jagans enke Janet Jagan. Hinds gikk da tilbake til posten som statsminister og satt fra desember 1997 til 9. august 1999. Da Janet Jagan ble syk i 1999 og ønsket Bharrat Jagdeo som sin etterfølger, forlot Hinds statsministerposten slik at Jagdeo i henhold til grunnloven kunne erstatte Jagan da hun gikk av. Hinds ble så statsminister på nytt 11. august 1999. Han ble 20. mai 2015 etterfulgt av Moses Nagamootoo.

Referanser
----------

1. 1 2  «Elisabeth Harper is a Guyanese of ‘exceptional national’ commitment – says outgoing Prime Minister Sam Hinds». *Guyana Chronicle*. 22. februar 2015. Besøkt 23. oktober 2016.
2. ↑  «Nagamootoo vows to bring about constitutional change», *Stabroek News*, 21. mai 2015. Lest 23. oktober 2016.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Prabook
 |
*For andre personer ved samme navn, se Arild Andresen (filmregissør)*

**Arild Andresen** (født 1. desember 1928, død 27. desember 2008) var en norsk fotballspiller. Andresen var målvakt, og spilte for Vålerenga.

Fotballkarriere
---------------

Andresen overtok målvaktsjobben i Vålerenga etter Henry «Tippen» Johansen, og gjorde sin debut i 1947/48. Denne sesongen vant VIF 1. divisjon, distrikt II, avdeling A, men tapte distriktsfinalen mot Mjøndalen. Spillerstatistikken er noe uklar dette året, Andresen spilte minst syv kamper, men kan ha spilt så mye som 14 kamper tilsammen.

I 1948/49-sesongen ble serieordningen gjort om, og VIF havnet i den nyopprettede Norgesserien. Her vant Vålerenga avdeling A, men tapte seriefinalene mot Fredrikstad. Andresen spilte alle 14 seriekampene og de to finalekampene. Denne sesongen spilte Andresen 565 sammenhengende minutter (over fem kamper) uten å slippe inn mål, og i 1949 ble han kåret til Norges nest beste fotballspiller, etter Thorbjørn Svenssen.

I 1949/50-sesongen havnet VIF på fjerdeplass, og Andresen spilte alle 14 kampene. Det samme gjorde han i 1950/51-sesongen (andreplass) og 1951/52-sesongen (syvendeplass og nedrykk). I 1952/53 og 1953/54 spilte VIF i landsdelsserien for Østlandet, før de igjen var klare for Hovedserien. 1954/55-sesongen ble Andresens siste, der han fikk seks kamper. Andresen ble den første VIF-spilleren med 50 toppseriekamper.

Andresens siste kamp ble mot Fredrikstad på Bislett 3. oktober 1954. Historien sier at ballen gikk ut av spill, før FFKs Henry Johannessen spilte ballen inn til keeper så Andresen kunne ta utspark. Etter at Andresen hadde trikset litt med ballen gikk den i mål, og dommeren dømte da scoring til Fredrikstad siden han mente ballen aldri hadde vært ute.

Andresen fikk én landskamp for Norge, mot Sverige på Ullevaal i 1950.

Andre idretter
--------------

Andresen spilte også ishockey, og vant tredjedivisjon med Vålerenga i 1949. Han fikk også landskamper i 11-manns håndball.

Referanser
----------

1. ↑   www.vif-fotball.no[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3 4  Jarle Teigøy. *Vålerenga Fotball-leksikon 1913 - 2008*.
3. 1 2  «Arild Andresen har gått bort». Vålerenga fotball. 27. desember 2008. Arkivert fra originalen 30. desember 2008. Besøkt 28. desember 2008.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Arild Andresen – WorldFootball.net Rediger på Wikidata

* (en) Arild Andresen – EU-Football.info Rediger på Wikidata

* (no) Arild Andresen – Norges Fotballforbund Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Damefodboldklubben Fortuna Hjørring** er en dansk fotballklubb fra Hjørring helt nord i Jylland. Fortuna Hjørring er en ren kvinnefotballklubb, og en av de mest framgangsrike i Danmark. Fortuna Hjørring er også arrangør av Dana Cup, en av verdens største fotballturneringer.

Historie
--------

I 1966 ble flere fotballenker av Hjørring AIK Frems fotballspillere, med på å danne en interessegruppe, Frems Venner. Bordtennis og håndball ble fort introdusert, og i 1970 ble det dannet et fotballag. To år senere ble laget med i den jyske divisjonsserien, og de rykket opp allerede ved første forsøk. Derfra gikk det kort tid før de var i den øverste divisjonen, som var todelt. Hjørring har siden opprykket i 1974 vært i den øverste divisjonen i Danmark. I1977, etter at Hjørring AIK Frem måtte flytte til et annet sted i Hjørring grunnet plassmangel, forble Frems venner i det gamle klubbhuset, og skiftet samtidig navn til Fortuna Hjørring.

Hjørring gjorde ikke stort av seg før de på 90-tallet befestet seg som et topplag. De vant sitt første mesterskap i 1994, og deretter vant de i 1995 og 1996. De to siste årene vant Hjørring også cupen og det Nordiske Mesterskap. Også i 1998/99-sesongen vant Fortuna Hjørring serien, i 2000-2002 vant de cupen, og i 2001/02-sesongen vant de serien. Samme år ble laget, sammen med Brøndby, OB og Skovbakken valgt til de første kraftcenterklubber, det vil si satsingsområde for kvinnefotball.

Fortuna Hjørrings største bedrift er nok likevel finalen i Mesterligaen i fotball for kvinner i 2002/03-sesongen. På veien til finalen slo Fortuna Hjørring 2006/07-sesongens mesterligavinnere Arsenal LFC med komfortable 8-2 sammenlagt. I finalen ble imidlertid tapet stygt, sammenlagt tapte Fortuna Hjørring 7-1 mot Umeå IK. 

Sesongen markerte også en ny æra. Brøndby dominerte sterkt i serien, og vant den sesongen, og de fem på følgende sesonger. Fortuna Hjørring, som i to år (2003-2005) hadde Eli Landsem som trener, lyktes ikke å vinne serien igjen før i 2008/09-sesongen, da Brøndby mistet sin stjernespiller Maiken Pape til norske Stabæk. Som resultat av seieren i cupen, kvalifiserte Fortuna Hjørring seg til Mesterligaen igjen. I Mesterligaen ble Fortuna Hjørring automatisk kvalifisert til sekstendelsfinalen, der de møtte det italienske storlaget A.S.D. CF Bardolino, som året før hadde slått ut Brøndby og kommet seg til semifinalen. Fortuna Hjørring vant kontrollert med tilsammen 5–2 over to kamper, og møtte deretter Olympique lyonnais. Lyon vant 1–0 hjemme og 5–0 borte. Imidlertid hadde laget brukt to spillere, Christine Colombo Nilsen og Isabell Herlovsen, som ikke var godkjent av UEFA i den siste kamoen. Dermed ble det siste resultatet forandret til 3–0 til Fortuna Hjørring, som dermed gikk videre til kvartfinalen med 3–1 sammenlagt. Imidlertid omgjorde UEFA avgjørelsen, og resultatet ble gjenopprettet. Dermed er Fortuna Hjørring igjen ute av Mesterligaen.

Noter
-----

1. ↑  7500 står oppført, men det er 350 sitteplasser
2. ↑  Fortuna replace Lyon in quarter-finals UEFA.com, hentet 2. februar 2010
3. ↑  Lyon restored to Women's Champions League - UEFA.com

Eksterne lenker
---------------

* Hjemmeside

Portal: Danmark
**Samuel Luke Gwynne** (født 17. desember 1987 i Hereford, Herefordshire) er en engelsk fotballspiller, som spiller for Westfields FC.

Gwynne ble med i Hereford Uniteds ungdomslag via Pershore College football academy ved Holme Lacy. Han satt som ubrukt innbytter i en rekke førstelagskamper i 2004/05-sesongen og startet i GLS Conference Cup mot Northwich.

Hans debut kom sesongen etter, da han kom inn som innbytter mot Stevenage Borough. I siste del av sesongen ble han sittende på innbytterbenken. Han var kaptein i en Herefordshire Senior Cup-kamp mot Kington.

Han signerte en ny kontrakt i juni 2006, men var den eneste spilleren som ikke spilte noen liga-, FA-cup- eller Ligacupkamper i løpet av 2006/07-sesongen. Den 18. august 2007 gjorde han sin ligadebut, da han kom inn som innbytter i sluttminuttene i kampen mot Barnet. Da Lionel Ainsworth forlot Hereford, fikk Gwynne sjansen i startelleveren og spilte 16 kamper.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Sam Gwynne – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) Sam Gwynne – Soccerbase.com Rediger på Wikidata

* (en) Sam Gwynne – FBref Rediger på Wikidata
* (en) Spillerprofil på Hereford United

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
Denne artikkelen omhandler tidskonseptet.  For dagsavisen, se DrammensAvisa Fremtiden.
**Fremtid**, på norsk også skrevet **framtid**, er den tiden som kommer etter nåtida. Fremtiden er dermed det motsatte av både fortid og nåtid. Ved lineær begrepsoppfattelse av tid, er fremtiden den delen av tidslinjen som ikke har inntruffet ennå, for eksempel punktet i romtid hvor alle hendelser har til gode å skje. 

Fremtiden har alltid hatt en spesiell plass i filosofien og i menneskers sinn, fordi man ønsker å forutsi hendelser som skal skje. Det er kanskje mulig å argumentere for at utviklingen av menneskers hjerne er, i stor grad, utvikling av kognitive evner som er nødvendige for å kunne forutsi fremtiden. Eksempler på disse er abstrakt innbilling, logikk og induksjon.

Spådommer om fremtiden
----------------------

Fransk fremtidsvisjon ca. 1882 av «Avgang fra operaen i år 2000». Futuristiske fantasier forteller oftest mer om samtiden enn fremtiden.
På tross av disse kognitive instrumentene for forståelse av fremtiden, har den stokastiske karakteren ved flere naturlige og sosiale prosesser gjort prognoser av fremtiden et langsiktig for ulike personer og kulturer opp gjennom tidene. Noen hevder å kunne se inn i fremtiden som har fått stor anerkjennelse og sosial viktighet i fortids- og nåtidssamfunn. Det gjelder for eksempel profeter som kan få åpenbaringer om blant annet fremtiden og komme med profetier, spåmenn og spåkoner, orakler, sannsigersker og til en viss grad synske og astrologer.

Fremtid er også et viktig tema innen religion. Religioner tilbyr ofte forklaringer om liv etter døden, samt læren om verdens undergang. Determinisme er en retning innen filosofien som tror på skjebnen og anser fremtiden som gitt. Innen litteratur og film har skildringer som legger vekt på teknologi i fremtiden fått betegnelsen science fiction.

Se også
-------

* Fremtidsforskning, trendanalyse, prognose
* Fortid
* Nåtid

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** ISNI **·** BBC Things
 |
**Fortunatus** regnes som en av de sytti disipler. Han nevnes i 1. Korinterbrev sammen med Achaicus og Stefanas (1 Kor 16,17). Alle tre skal senere ha lidd martyrdøden. De æres som hellige, felles minnedag er 15. juni.

Han nevnes av Paulus i Første korinterbrev 16,17:

*Jeg er glad for at Stefanas og Fortunatus og Akaikus er kommet. De har oppveid savnet av dere...* 
Teignmouth Shore fremholder i Ellicotts *Commentary for Modern Readers*, at Stefanas, Fortunatus og Akaikus var kommet fra Korint til Efesos, sannsynligvis medbringende det brev fra korinterne (se 1 Kor 7,1) som så Paulus besvarte.[1] Paulus oppfordret kirken til *underordne dere under slike som dem og under enhver som er medarbeider og står i arbeidet* og *slike som dem skal dere vise anerkjennelse*.[2]

De tre æres som helgener og skal alle ha lidd martyrdøden; deres minnedag er 15. juni.

Litteratur
----------

* *Fortunatus, SS.* I: Johann E. Stadler, Franz Joseph Heim, Johann N. Ginal (Hrsg.): *Vollständiges Heiligen-Lexikon ... 2. Band (E–H)*, B. Schmid’sche Verlagsbuchhandlung (A. Manz), Augsburg 1861, s. 243.

Referanser
----------

1. ↑  Ellicotts Commentary for Modern Readers - til 1 Corinthians 16, lest 14. april 2017
2. ↑  1 Kor 16,15-18
**Fremmedspråk** er en fellesbetegnelse for de språkfagene i norsk skole som omfatter andre språk enn norsk og samisk. Betegnelse nyttes også tilsvarende utenfor skolesystemet, og en person med et morsmål utenom norsk, og vanligvis også utenom de nordiske språk. En slik person omtales gjerne som en *fremmedspråklig* person, selv om det mer korrekte begrepet er *minoritetsspråklig*.[]

Skolefagene
-----------

Engelsk er et obligatorisk fremmedspråklig fag i norsk skole og starter allerede på 1. trinn. Faget er et gjennomgående fag og inngår i læreplanene for både grunnskolen og videregående opplæring. Fremmedspråk foruten engelsk omtales som 2. fremmedspråk. 2. fremmedspråk inngår i læreplanene fra 8. trinn og på de studieforberedende utdanningsprogrammene i videregående opplæring. Elevene kan i stor grad selv velge 2. fremmedspråk. De vanligste språkene som velges som 2. fremmedspråk er fransk, spansk og tysk, men avhengig av skolenes tilbud kan elevene velge mellom et bredt antall andre språk.

Ifølge læreplanen under kunnskapsløftet er formålet med opplæring i fremmedspråk blant annet å fremme motivasjon for læring og gi innsikt i flere språk og kulturer, da dette kan bidra til flerspråklighet og gi et viktig grunnlag for livslang læring. Videre påpekes det at «kommunikative ferdigheter og kulturell innsikt kan fremme økt samhandling, forståelse og respekt mellom mennesker med ulik kulturbakgrunn».

Referanser
----------

1. ↑  Utdanningsdirektoratet.no: *Læreplan i fremmedspråk* Arkivert 5. januar 2011 hos Wayback Machine. Besøkt, 22. januar 2011

Eksterne lenker
---------------

* Nasjonalt senter for fremmedspråk i opplæringen v/ Høgskolen i Østfold

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** GND **·** NDL
 |
**Fremmedord** er ord som er lånt fra andre språk og som føles fremmede når det gjelder uttale, rettskrivning eller bøying. Mange ord som tidligere ble oppfattet som fremmedord, er blitt vanlige i språket og kalles derfor oftere lånord.

Begrepet *fremmedord* kalles *fremmedord* på dansk og *främmande ord* på svensk.

Eksempler og bruk
-----------------

I norsk språk kan fremmedord være lånord med tydelig opphav i gresk, latin og andre språk der grunnbetydingen ikke er umiddelbart forståelig på norsk, ord som for eksempel *telefon*, satt sammen av de greske ordene for «fjern» og «lyd», eller *demokrati*, «folkestyre». Det kan også gjelde utenlandske ord der den originale skrivemåten er beholdt, for eksempel *nachspiel* fra tysk, *gelé* fra fransk og *off shore* fra engelsk.

Fremmedord er særlig vanlig i fagspråk. Der er sjargongen og terminologien spesialisert, og deler av ordforrådet er svært ofte hentet utenfra som varianter av internasjonale faguttrykk.

I mange land har det vært sterke språkpolitiske bevegelser som har kjempet for å erstatte fremmedord med nasjonale synonymer eller gjøre skrivemåten mer lik det som er vanlig ellers i språket. Begrunnelsen er ofte å styrke eget språk og egen nasjonal kultur i forhold til et sterkere utenlandsk språk, men også å gjøre et spesialisert maktspråk lettere å forstå for folk flest. Slik politikk har vært viktig for de relativt små språkene i Norden, særlig islandsk, men også i Frankrike og andre land.

Fremmedordbøker
---------------

En fremmedordbok er en ordbok eller et kortfattet leksikon som forklarer betydningen av fremmedord.

Se også
-------

* Arveord
* Etymologi
* Fagspråk
* Fremmedspråk
* Lånord
* Nyord
* Ord
* Ordbok
* Ordforråd

Eksterne lenker
---------------

* Fremmedordbøker Arkivert 1. mai 2007 hos Wayback Machine.
* Oversiktlig Fremmedordbok
En **bybil** er en betegnelse for småbiler som først og fremst er laget for bruk i storbyer og til pendling til og fra bysentrum over kortere avstander og i begrenset hastighet siden det oftest er snakk om tettbygde områder. Den typiske bybilen er en fireseter og har i dag normalt en lengde på fra 3,4 til 3,6 meter. Den har en relativt liten motor og tilsvarende begrenset drivstofforbruk og topphastighet. De første bilmodellene som ble utviklet primært med tanke på bybruk ble lansert på 1960-tallet. Ikke minst Fiat har vært aktive i dette segmentet. Dette kan ha sammenheng med behov og etterspørsel på hjemmemarkedet.

I EU-området klassifiseres bybilene i A-segmentet. I Japan har biler med lengde under 3,4 meter spesielle skattefordeler og lavere parkeringsavgifter.

Utvikling
---------

Det er først og fremst i Europa at slike biler har hatt et voksende marked fra 1960-tallet og fremover da trafikk- og parkeringsproblemene ble påtagelige i storbyene. De fleste, store bilprodusentene har minst én, ofte to modeller i dette segmentet.

Segmentet oppnådde spesielt stor vekst på 1980-tallet og utviklet seg videre på 1990-tallet. 

Segmentet over, B-segmentet, kalles småbiler. Modeller som er mindre enn bybiler kalles ofte mikrobiler.

Eksempler på bybiler
--------------------

### Modeller lansert før 2000

* Fiat 500
* Fiat 126
* Fiat Cinquecento
* Renault Twingo
* Ford Ka
* Hyundai Atos
* Daewoo Matiz
* Volkswagen Lupo

### Modeller lansert etter 2000

* Citroên C1
* Citroên C2
* Fiat Nuova 500
* Fiat Panda
* Kia Picanto
* Opel Agila
* Peugeot 108
* Renault Twingo
* Toyota Aygo
* Hyundai i10
**Bybussen** var det opprinnelige busselskapet som trafikkerte byområdet i Kristiansand. Selskapet hadde trafikkterminal på Kristiansand torv og bussruter som pendlet mellom byens østside og vestside. Hver buss hadde avgang fra torvterminalen med 30. minutters intervall og kjørte henholdsvis østover og vestover hver halvtime. Pausetiden ved terminalen var 5-10 minutter, og sjåførene hadde pause i et lite bygg på denne.

Det meste av tiden var det 7 busslinjer, med unntak av rute 8 også kontinuerlig avgang fra klokken 6 til 24 hver time, fra kl. 10 på søndager. Rutene trafikkerte området i byen slik:

* Rute 1 østover: Kuholmsveien, Marvika, Valhalla.
* Rute 1 vestover: Enrum, Ravnedalen, Møllevannsveien.
* Rute 2 østover: Østerveien, Gimle, Nedre Lund.
* Rute 2 vestover: Setesdalsveien, Dalane, Møllevannsveien.
* Rute 3 østover: Østerveien, Valhalla, Kuholmen, Eivind Jarls gate.
* Rute 3 vestover: Tinnheiaområdet (fra 1961/2)
* Rute 4 østover: Nedre Lund, Gimle, Østerveien.
* Rute 4 vestover: Møllevannsveien, Krossen, Setesdalsveien.
* Rute 5 østover: Vige.
* Rute 5 vestover: Eg.
* Rute 6 østover: Østerveien, Kongsgård Allé, Valhalla.
* Rute 6 vestover: Møllevannsveien, Ravnedalen, Enrum.
* Rute 7 østover: Valhalla, Kongsgård Allé, Kuholmen.
* Rute 7 vestover: *(Usikkert)*
* Rute 8 østover. Østerveien, Gimle. (fra 1960)
* Rute 8 vestover *(Usikkert)*

*(Det kan være små feil i tabellen, så hvis du har mer presis informasjon om traséene må du gjerne korrigere!)*

Trafikkgrunnlaget var så stort at Bybussen satte opp en eller flere ekstrabusser i rushtiden, og det var ikke uvanlig at det kom to eller flere busser etter hverandre i samme rute. I ekstreme tilfeller, med dårlig spaser- og sykkelvær, kunne det forekomme opptil 3-5 busser i samme rute. Disse trafikktoppene er etterhvert flyttet til bilkøer på grunn av bilismens utbredelse.

Det var noen små justeringer i rutene i forbindelse med den kraftige boligbyggingen i årene etter krigen 1940-45, og bussen hadde etterhvert ruter til Suldalen og Tinnheia på byens vestside. Ved utbyggingen av Hellemyr fra rundt 1970 overtok Bybussen Agder Bilruters bussrute til Hannevikåsen og kombinerte den med bussrute til Hellemyr.

Selskapet ble drevet av bedriftseieren Arntzen som var en kjent mann i byen. Selskapet holdt til i Torsgate og hadde administrasjon, garasjer og verksted der. Konsesjonen ble senere overtatt av Bussen Trafikkselskap som trafikkerte et utvidet område med et stort antall bussruter.

Bybussen brukte nesten utelukkende busser som var bygget ved Brødrene Repstads Karosserifabrikk i Søgne eller T. Knudsen Karosserifabrikk i Kristiansand. Øvre del av karosseriet var blålakkert og nedre del var grønnlakkert.

Bybussens ruter var presise, og bare ved ekstremt vær eller andre spesielle forhold oppsto forsinkelser. I 1960 var billettprisen 1 krone for voksne og 50 øre for barn. Billetten var gyldig frem til terminalen på torvet og kunne også brukes som overgangsbillett ved reise videre.

Se også
-------

* Kristiansand rutebilstasjon
Hemnskjela på kartet
Hemnskjelbrua forbinder Fastlands-Norge med Hemnskjela (t.v.).
Hitratunnelens påslag fra Hemnskjela.
**Hemnskjela** er en øy i Hitra kommune i Trøndelag. Øya ligger like ved Sunde, og de to stedene var tidligere knyttet sammen ved hjelp av fergesambandet Sunde–Hemnskjel–Sandstad. I 1994 ble øya landfast både med fastlandet ved hjelp av Hemnskjelbrua, og med Hitra da Hitratunnelen åpnet.

Hemnskjela er 4,6 km² stor og har vel 100 innbyggere. Historisk har folketallet vært betydelig høyere og var på begynnelsen av 1900-tallet vel 250. Terrenget er fjell og myr.

Funn av gjenstander fra 12 000 år tilbake viser at øyas historie går tilbake til eldre steinalder. Funn av flintgjenstander viser at området var en del av Fosnakulturen.

For vel 1100 år siden gravde en rik mann ned «Hemnskjelskatten» som ble gjenfunnet i 1952. Funnet er et av de mest verdifulle samlinger av gull- og sølvsmykker som er funnet i Norge. En halsring av sølv veier 555 gram.

På øya finnes også flere tidligere anlegg fra andre verdenskrig. Fra 1941 fantes hovedkvarteret for hele Artillerie Gruppe Drontheim – West her, samt de to batteriene *Heeres-Küsten-Batterie 21/975 Hevnskjöl – Süd* og *Heeres-Küsten-Batterie 23/975 Hevnskjöl – Nord*. Befestningene var en del av den tyske Atlanterhavsvollen. På det meste huset øya mellom 600 og 800 tyske soldater, samt 100 russiske krigsfanger.

19. juli 1929 gikk den egyptiske lystyachten «Naz Perwer» på grunn på Ystholmen og sank i løpet av få minutter. Den egyptiske prinsen, prinsessen samt deres følge og båtens mannskap og tjenere og to norske loser, til sammen 39 personer, ble berget; bare en omkom, tømreren Hussein Al Dine som i dag ligger begravd på Rottem kirkegård. Skipet ble senere hevet og hugget opp.

Den 1. januar 2020 ble Hemnskjela sammen med andre deler av Snillfjord slått sammen med Hitra kommune.

Referanser
----------

1. ↑  Jan Egil Fjørtoft: *Tyske kystfort i Norge*, Agder Presse A/S, Arendal, ISBN 82-990878-1-3
2. ↑  «Endringer i kommunestrukturen». *Stortinget*. 13. februar 2008. Besøkt 25. september 2017.

Eksterne lenker
---------------

* Artilleriegruppe Drontheim – West – bestykning
* Bilder fra Kystfort.com[*død lenke*]
* Bilder tatt av tyske soldater fra krigsbilder.net

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |

| * v
* d
* r
Artilleriegruppe Drontheim-West HKAA II/975 |
| --- |
| 
* HKB 21./975 Hevnskjöld-Süd
* HKB 22./975 Melland-West
* HKB 23./975 Hevnskjöld-Nord
* HKB 27./975 Melland-Ost
* HKB 6./971 Hemnefjord
* HKB 2./976 Edöy
* HKB 24./975 Snilfjord
* HKB 25./975 Hemnefjord
* HKB 26./975 Vinjefjord
* HKB 20./975 Leksan

 |
**Hemolytisk anemi** er en samlebetegnelse på sykdommer som medfører forandringer i formen til de røde blodlegemene /erytrocyttene.

Talassemi skyldes nedsatt syntese av alfa- eller betakjeder og er vanlig i Sør-Europa og Asia. Denne sykdommen regnes som en av verdens mest utbredte genetiske sykdommer. Sykdommen kjennetegnes ved redusert produksjon av hemoglobin. Enkelte pasienter kan få vekstreduksjon og bli utsatt for infeksjoner som en følge av sykdommen.

Sigdcelleanemi skyldes feil i syntesen av betakjeder. Sykdommen er vanlig i Afrika og blant afroamerikanere. Dette skyldes at sykdommen beskytter mot malaria. Sigdcelle-Hb (HbS) polymeriserer og danner en rigid gel ved deoksygenering. Dette medfører en formforandring av erytrocyttene. De abnorme erytrocyttene kan blokkere de små karene i mikrosirkulasjonen og forårsake smerter og infarkter/mikroinfarkter («sigdcelle-kriser»).

Sferocytose er en ressesivt arvelig tilstand. Det vil si at genet må arves fra begge foreldre og finnes i begge kromosomer i et kromosompar for å få sykdommen. Det er forandringer i proteinet i overflaten av blodlegemene. De røde blodlegemene ser vanligvis ut som en ball med for lite luft så det er innsenkning fra to sider. Ved sferocytose er de mer runde. I milten er det forandret osmotisk trykk slik at noen blodlegemer utvider seg og sprenges. Pasienter med sferocytose kan få anemi fordi altfor mange blodlegemer ødelegges i milten. En måte å behandle sykdommen på er å fjerne milten.

| * v
* d
* r
Helsemessige forbehold |
| --- |
| Helsenotis | Du bør aldri bruke informasjon fra internett, inkludert Wikipedia, som eneste kilde til avgjørelser eller tiltak i helsemessige spørsmål. Ved legemiddelspørsmål bør du rådspørre apotek eller lege, ved helsespørsmål relevant autorisert helsepersonell, og ved dyresykdom bør du rådspørre veterinær. Bruk aldri reseptbelagte legemidler uten etter råd fra lege. Søk råd på apoteket ved bruk av reseptfrie legemidler, kosttilskudd og naturmidler, spesielt om du også bruker reseptbelagte midler. Bruk av flere legemidler samtidig kan gi utilsiktede effekter. |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Nationalencyklopedin **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data)
 |