recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Matadi ligger vest i Kongo
Skip ved kai i Mathadi
**Matadi** er en by i Den demokratiske republikken Kongo. Innbyggertallet ligger på rundt 245 882 (2004). Byen er en viktig havneby og det foregår en del eksport av diverse varer fra denne byen, som er administrasjonsby for Kongo Central.

Matadi ble grunnlagt av Sir Henry Morton Stanley i 1879. Byen ligger på venstre bredd av elven Kongo, om lag 140 km fra munningen og 8 km nedenfor området hvor stryk gjør det umulig å seile på elven. 

Ordet *Matadi* betyr stein på kikongo. Byen er bygget på bratte åser og et lokalt ordtak sier at man må kjenne verbene «å svette», «å gå opp» og «å gå ned» om man skal bo i byen.

Infrastruktur
-------------

Munningen av elva Kongo danner en av Afrikas største havner. Det ligger tre havnebyer i tillegg til Matadi ved elven. Det er Boma og Banana i Den demokratiske republikken Kongo og Soyo i Angola. De viktigste eksportvarer i Matadi er kaffe og tømmer. Havna brukes også som landingsplass for fisk som skal til Kinshasa, som ligger om lag 300 km nordøst for byen. 

Flyplassen Tshimpi Airport ligger i Matadi, men den har ikke regulær trafikk. 

Matatdi bru er en hengebru på 722 meter over Kongoelva like sør for Matadi. Hovedspennet er på 520 meter. Brua ble bygget i 1983. Selv om den har mulighet for både biler og jernbane, går det ikke tog der. Denne brua er eneste som krysser elva i nedre og midtre del. Neste bru som krysser elva, ligger i Kongolo, 2800 km lenger oppe i elva. 

Jernbanestrekningen fra Matadi til Kinshasa er på 366 km.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** GND **·** GeoNames
 |
**António Paulo Kassoma** (født 6. juni 1951 i Luanda) er an angolansk‌ politiker for partiet MPLA. Han ble i 2008 utpekt til statsminister. Han satt på denne posten inntil Angolas nye grunnlov i 2010 avskaffet statsministerembetet og erstattet det med posten som visepresident.

Kassoma studerte elektromekanikk. Han har hatt forskjellige militære, sivile og politiske stillinger og har blant annet vært viseforsvarsminister for våpen og teknologi (1978–1979), visesamferdselsminister (1988–1989), samferdselsminister (1989–1990) og kommunalminister (1991–1992). Kassoma ble i 2003 medlem av MPLAs politbyrå. Da han ble utnevnt til statsminister var han guvernør i provinsen Huambo.

Da Angolas nye grunnlov trådte i kraft i februar 2010 ble statsministerposten avskaffet. Kassoma ble så valgt til parlamentspresident.

Referanser
----------

1. ↑  «Angola names new PM after polls», *AFP*, 26. september 2008.
2. ↑  «Empossado novo primeiro-ministro» Arkivert 24. oktober 2008 hos Wayback Machine. 30. september 2008.
3. ↑  Henrique Almeida, «Angolan president seen stronger in new constitution», *Reuters*, 21. januar 2010.
4. ↑  «Paulo Kassoma eleito presidente da Assembleia Nacional»[*død lenke*], *AngoNotícias*, 9. februar 2010.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** ISNI
 |
Lagene i atmosfæren.
**Mesosfæren** er det laget av jordens atmosfære som ligger over stratosfæren og under termosfæren. Mesosfæren ligger på 50-80/85 km over jordas overflate. I dette laget avtar temperaturen med økende høyde.

Temperaturen i den øvre mesosfære faller til så lavt som 200K (~ -70 °C), varierende med breddegrad og årstid. Daglig brenner millioner av meteorer opp i mesosfæren som resultat av kollisjoner med gasspartikler i dette laget. Disse kollisjonene danner nok varme til å brenne opp det fallende objektet før det når bakken.

Stratosfæren og mesosfæren kalles også den midlere atmosfære. Mesopausen, som ligger i 80 km høyde, skiller mesosfæren fra termosfæren –- det nest ytterste laget i jordens atmosfære. Mesosfæren er en viktig del av atmosfæren.

| * v
* d
* r
Jordens atmosfære |
| --- |
| Sfærer og pauser | Troposfæren **·** (pause) **·** Stratosfæren **·** (pause) **·** Mesosfæren **·** (pause) **·** Termosfæren **·** (Eksobasen) **·** Eksosfæren |
| Relaterte artikler | Ozonlaget **·** Turbopausen **·** Ionosfæren |
| Kategori |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Nationalencyklopedin **·** GND **·** LCCN **·** NDL **·** NKC
 |
*Plasmodium\_falciparum*
***Plasmodium falciparum*** er den alvorligste malariaparasitt for mennesker, og den forvolder mer enn 95 % av alle dødsfall fra denne sykdommen. Den undertype av malaria som denne parasitt fremkaller, kalles også falciparum-malaria. 

Parasitten gjennomgår tre hovedstadier: To foregår i menneskets lever og røde blodceller, mens ett foregår i malariamyggen.

Det meste av *Plasmodium falciparum*genomet ble ferdig kartlagt i 2002 og der er tilgjengelig fra PlasmoDB. *P. falciparum* nærmeste slektning er *Plasmodium reichenowi*, som er en tilsvarende parasitt som rammer sjimpanser.

Ifølge Taxonomicon er *Plasmodium falcipare* en protozo, som er et «nytt» rike under domenet Eucaryota.

Se også
-------

* Artemisinin
* Zoonose

Referanser
----------

1. ↑  (no) malaria i Store norske leksikon
2. ↑  Nathan D. Wolfe, Claire Panosian Dunavan og Jared Diamond, "Origins of major human infectious diseases", *Nature*, 447: 279-283, 17. mai 2007.
3. ↑  Systema naturae 2000
4. ↑  Systema naturae 2000 (classification) – Taxon: Plasmodium (Laverania) falciparum

Eksterne lenker
---------------

* PlasmoDB, plasmodb.org
* om genomkartleggelsen

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC
 |
**Deoxys** er en mytisk pokémon fra 3. generasjonen av *Pokémon*-spillene. Den er av typen Psychic (psykisk) pokémon.

Navnet er en forkortelse for Deoksyribonukleinsyre, eller DNA.
Deoxys har 4 ulike former:

1. **N**øytral-form i Pokémon Ruby, Sapphire og Colosseum.

2. **A**ttack-form i Pokémon FireRed.

3. **D**efense-form i Pokémon LeafGreen.

4. **S**peed-form i Pokémon Emerald.

I Pokemon spillene Diamond, Pearl og Platinum kan man forandre Deoxys til hvilken form man vil ved hjelp av meteorene i Veilstone By

Om man stokker om på forbokstavene til disse fire formene får man «DNA» og S.

Deoxys er nr. 386 i National Dex.

Den eneste måten å fange den på er å få lastet ned «Aurora Ticket» i spillene fra ulike Pokémon Events. Får man gjort det, kan man finne Deoxys på Birth Island.

* I Pokémon film nummer 7: Destiny Deoxys finner man ut at det er Professor Lund (En av hovedpersonene) som har gitt den det navnet.

Spesielle evner
---------------

Deoxys er en av de få pokémon som kan forandre fasong. I spillene bestemmes dette av hvilket spill den er på, i seriene bestemmer den dette selv ut fra situasjonen. Selve Deoxys er bare en lysende stein på størrelse med en fotball, kroppen lager den av atomer den tar fra omgivelsene. På denne måten kan den regenerere seg selv med en gang dersom deler av kroppen skulle bli revet av. I Pokémon-film nummer sju ble selve steinen truffet av et usedvanlig kraftig Hyperstråle-angrep på en halv meters avstand. Dette angrepet var det Rayquaza som brukte. Dette var kraftig nok til å slå den helt ut i fire år, men den tok ingen langvarige skader av det.

I angrepsform er Deoxys svært rask og kan bruke ekstremt kraftige angrep, men den er ytterst sårbar. I forsvarsform er den treg og svak offensivt, men den kan blokkere ethvert angrep, og lage kraftfelt som spenner over store områder. I fartsform er den ekstremt rask, og balansert offensivt og defensivt. I normalform er den jevnt over sterk på alle områder, men utmerker seg ikke i noen av dem.

Deoxys kan ikke se normalt, synet dens blir forstyrret av elektrisitet og andre skapninger. Til gjengjeld ser den rett igjennom hindringer hvis det ikke er noe som forstyrrer den.

Eksterne lenker
---------------

* Deoxys på Pokémon Wiki

Portal: Videospill
**Lihula**  er en tidligere landkommune i Lääne fylke i det vestlige Estland, og lå sør i fylket ved stredet Väike Väin. Fra stredet skyter Matsalubukta inn fra vest og utgjør kommunens nordkyst. Innerst i bukta munner elva Kasari ut fra øst. Istidslandskapet her, som for få tusen år siden stod under havet, har etterlatt en grunn våtmark som er et eldorado for vadefugler. Orintologer fra hele Estland kommer til Matsalubukta for å se og merke fugler.

Kommunen hadde cirka 2 750 innbyggere og et areal på om lag 367 km². Kommunens administrasjonssenter lå i Lihula. Dette var fylkets største kommune etter areal, og bare Hanila kommune lå lengre sør i Lääne.

I Lihula kommune ligger Lihula kloster fra 1275, som er et tidligere nonnekloster. Et annet lokalt kloster lå i Pirita. Matsalu gods var sete for slekten *von Heuningen-Hüne*. Fra 1882 arbeidet forfatteren Eduard Bornhöhe her som huslærer, og fikk inspirasjon til verket *Vürst Gabriel ehk Pirita kloostri viimased päevad* («Prins Gabriel, eller Pirita klosters siste dager»). I 1913 bygde maleren Ants Laikmaa (1866–1942) et sommerhus ved bukta og malte en rekke landskapsmaleri. Den nasjonalt ikoniske filmen *Viimne reliikvia* («Den siste relikvie») ble delvis innspilt i Lihula kommune.

Referanser
----------

1. ↑  «Maakatastri statistika». Det estiske landinspektorat. Besøkt 24. mars 2020.
2. ↑  ; *Estlands statistikkbyrå*; besøksdato: 30. mai 2017.
3. ↑  Kokk, Aavo og Eilart, Andres: *Brushstroke Estonia*, forlaget Regio. Tallinn, 2011, side 114.
4. ↑  Kokk, Aavo og Eilart, Andres: *Brushstroke Estonia*, forlaget Regio. Tallinn, 2011, side 114.

| * v
* d
* r
Kommuner i Lääne fylke |
| --- |
| Regionens våpen | Bykommuner | Haapsalu | Estlands flagg |
| Landkommuner | Lääne-Nigula **·** Vormsi |
| Historiske kommuner | Hanila **·** Kullamaa **·** Lihula (bykommune) **·** Lihula **·** Martna **·** Nõva **·** Noarootsi **·** Oru **·** Rioala **·** Risti **·** Taebla |

Portal: Estland

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
Kanal i gamlebyen i Lijiang
Lijiang i Yunnan
**Lijiang** (Forenklet kinesisk: 丽江市; tradisjonell kinesisk: 麗江市; pinyin: *Lìjiāng*; Wade-Giles: *Lì-chiāng*) er et byprefektur i provinsen Yunnan i Folkerepublikken Kina. Byen er meget godt bevart og er et viktig turistmål, sammen med fjellområdet Tigersprangkløften som er en del av verdensarven og ligger innen byprefekturets grenser, 60 km nord for byen. Det er Naxi-folket som er den opprinnelige befolkningen i byen, kjent for sin matriarkalske kultur og levesett.

Historie
--------

Lijiang var under *tusi*-herredømme av slekten Mu (木氏) under Mingdynastiet og Qing-dynastiet.

Baisha gamle by var det gamle politiske, kommersielle og kulturelle dete for naxiene og andre etniske grupper i fire hundre år, fra 658 til 1107. Baisha var kjent for sine silkebroderier og var et viktig sted på den den sørlige silkeveien, også kalt den gamle teveien.

Administrative enheter
----------------------

Byprefekturet Lijiang har jurisdiksjon over ett distrikt (区 *qū*), 2 fylker (县 *xiàn*) og 2 autonome fylker (自治县 *zìzhìxiàn*).

| Kart |
| --- |
|  |
| # | Navn | Hanzi | Hanyu Pinyin | Befolkning(2003 est.) | Areal (km²) | Tetthet (/km²) |
| **Distrikter** |
| 1 | Gucheng | 古城区 | Gǔchéng Qū | 140 000 | 1 127 | 124 |
| **Fylker** |
| 2 | Yongsheng | 永胜县 | Yǒngshèng Xiàn | 380 000 | 5 099 | 75 |
| 3 | Huaping | 华坪县 | Huápíng Xiàn | 150 000 | 2 266 | 66 |
| **Autonome fylker** |
| 4 | Yulong(For naxiene) | 玉龙纳西族自治县 | Yùlóng NàxīzúZìzhìxiàn | 210 000 | 6 521 | 32 |
| 5 | Ninglang(For yiene) | 宁蒗彝族自治县 | Nínglàng YízúZìzhìxiàn | 240 000 | 6 206 | 39 |

Etnisk befolkningssammensetning (2000)
--------------------------------------

Ved folketellingen i 2000 hadde Lijiang 1 126 646 innbyggere (folketetthet: 53,1 innb./km²).

| Folkegruppe | Innbyggere | Andel |
| --- | --- | --- |
| Hankinesere | 481.142 | 42,7% |
| Naxi | 231.057 | 20,51% |
| Yi | 210.431 | 18,68% |
| Lisu | 108.347 | 9,62% |
| Bai | 48.419 | 4,3% |
| Primi | 15.768 | 1,4% |
| Dai | 11.258 | 1,0% |
| Miao | 6.373 | 0,56% |
| Tibetanere | 4.177 | 0,37% |
| Huikinesere | 4.173 | 0,37% |
| Zhuang | 3.916 | 0,35% |
| Li | 289 | 0,03% |
| Mongoler | 209 | 0,02% |
| Tu | 188 | 0,02% |
| Mandsjuer | 155 | 0,01% |
| Bouyei | 123 | 0,01% |
| Andre | 621 | 0,05% |

Referanser
----------

1. ↑  丽江木氏土司与滇川藏交角区域历史文化研讨会综述[*død lenke*]
2. ↑  Forbes, Andrew ; Henley, David (2011). *China's Ancient Tea Horse Road*. Chiang Mai: Cognoscenti Books. ASIN: B005DQV7Q2

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Lijiang – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Bildegalleri

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** NKC **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
Marañóndalen mellom Chachapoyas og Celendín.
**Marañón** er ei tilløpselv til Amazonas i Sør-Amerika. Den er 1905 kilometer lang, med et nedbørfelt på 382 877 km², og en middelvannføring på 15 436 m³/s.

Elva har sitt utspring på 5 800 meters høyde lengst sørvest i provinsen Huanuco, i en avsidesliggende del av Andesfjellene, rundt 150 kilometer nordøst for Lima. Den renner herfra mot nordvest, før den ved byen Jaén snur mot nordøst, og deretter mot øst og inn i Amazonasbekkenet, hvor den munner ut i elva Ucayali. Marañón renner gjennom både høyfjell, ørkendaler, såvel som subtropisk og tropisk regnskog. Elva er seilbar nedstrøms byen Balsas. 

En oljerørledning løper parallelt med den nordlige delen av elva. Innenfor Marañóns nedslagsfelt finnes forekomster av bly, zink og sølv, og her finnes også smelteverk for disse metallene. 

Byene langs Marañón er Bagua, Barranca, Concordia og Nauta.

Marañóns sideelver
------------------

* Crisnejas
* Chamayo
* Chinchipe
* Cenepa
* Santiago
* Morona
* Pastaza
* Huallaga
* Tigre
* Utcubamba

Se også
-------

* Liste over verdens lengste elver

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** GeoNames
 |
Musette fra 1834
**Musette** eller **pikkoloobo** er en variant av obo i D, Ess, F eller G. Den er kortere enn en vanlig obo og derfor stemt høyere.

I barokken var D og Ess-musetter et moteinstrument som framfor alt ble tilvirket i Paris. Senere falt instrumentet stort sett i glemsel, men en G-versjon ble framstilt og anvendt på 1800-tallet for å imitere klangen til *great Highland pipes*. På 1800-tallet og i 1930-årene ble det gjort forsøk på å gjeninnføre de gamle Ess-stemte instrumentene, men forsøkene mislyktes. 

I andre halvdel av 1900-tallet tok interessen seg opp igjen og nyere komponister som Paolo Renosto og Bruno Maderna har skrevet enkelte verk for instrumentet. Pikkoloobo er tatt i bruk igjen i orkestre for dobbeltrørbladinstrumenter, såkalte *bandes de hautbois*.

Litteratur
----------

* Th. Baker: *A Dictionary of Musical Terms*. Read books, 2007, ISBN 978-1-4067-6292-1, S. 135. (ettertrykk)
* Geoffrey Burgess, Bruce Haynes: *The Oboe*. Yale University Press, 2004, ISBN 0-300-09317-9, s. 188 (Geoffrey Burgess, Bruce Haynes: *The Oboe*, Yale University Press, 2004, ISBN 0-300-09317-9, s. 188)
* *Piccolo Oboe (in F)*, F.Loree, Paris

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** LCCN
 |
**Jean Bosco Kazura** (født 1963) er en rwandisk generalmajor. Han var fra 2013 til 2014 sjef for FN-styrken MINUSMA i Mali. Tidligere var han president i Rwandas fotballforbund. 

Kazura har bachelorgrad i engelsk og samfunnsvitenskap og diplom i rettsvitenskap. Han har studert ved stabsskolen i Lusaka i Zambia og ved krigsskolen i Abuja i Nigeria.

Kazura har hatt en rekke lederstillinger i Rwandas militære styrker og har tjenestegjort i internasjonale operasjoner. Han har tidligere vært nestkommanderende for Den afrikanske unions styrker i Sudan. Fra 2009 til 2010 var han militær- og sikkerhetsrådgiver for Rwandas president Paul Kagame. I juni 2013 ble han oppnevnt av FNs generalsekretær som sjef for MINUSMA, FNs fredsbevarende styrke i Mali. Perioden som styrkesjef utløp i desember 2014.

Fra 2006 til 2010 var Kazura president i Rwandas fotballforbund FERWAFA.

Referanser
----------

1. 1 2  «Biographical Note», Department of Public Information, News and Media Division, United Nations.
2. ↑  *Letter dated 12 June 2013 from the Secretary-General addressed to the President of the Security Council*, FN.
3. ↑  «Secretary-General Appoints Major General Michael Lollesgaard of Denmark Force Commander of UN Multidimensional Integrated Stabilization Mission in Mali - Mali». *ReliefWeb* **(engelsk)**. Besøkt 24. mai 2020.
4. ↑  Rwanda: Five Set to Bid for Ferwafa Presidency, *AllAfrica*, 25. juni 2013.
**Norges faste delegasjoner til internasjonale organisasjoner** er delegasjoner som fungerer som ambassader og som bemannes av diplomater.

Bakgrunn
--------

Før andre verdenskrig hadde Norge en fast utsending til Folkeforbundet. Etter andre verdenskrig ble det etablert faste delegasjoner til flere internasjonale organisasjoner: i 1946 til De forente nasjoner i New York, i 1949 til Organisasjonen for økonomisk samarbeid og utvikling (OECD) i Paris og i 1950 til Atlanterhavspakten (NATO) i London. Etter at NATOs hovedkvarter flyttet til Paris i 1952, ble delegasjonene til OECD og NATO slått sammen.

Faste delegasjoner
------------------

Delegasjonene er som følger: 

* Norges delegasjon til FN i New York
* Norges delegasjon til EU i Brussel
* Norges delegasjon til NATO i Brussel
* Norges delegasjon til FN og andre internasjonale organisasjoner i Genève
* Norges delegasjon til OECD og UNESCO i Paris
* Norges delegasjon til Europarådet i Strasbourg
* Norges delegasjon til OSSE i Wien

Referanser
----------

1. ↑  Omang, Reidar (1954): *Utenrikstjenesten*, Oslo: i kommisjon hos Gyldendal, s. 22. Digitalisert utgave fra Nasjonalbiblioteket.

Eksterne lenker
---------------

* Norske utenriksstasjoner regjeringen.no, besøkt 27. mai 2015
**Katalog**, fra gresk *katalogos*, av *katalegein*, i betydningen «lese nedover», å opptelle, er en ordnet fortegnelse over personer, bøker, malerier eller andre gjenstander, i et bibliotek, galleri, auksjon, varehus og andre steder. En katalog kan være en trykt bok, en samling arkivkort, eller et digitalt register. 

Innenfor bibliotek er utviklet komplekse systemer med alfabetiske, systematiske og ordbokskataloger som alle kan på hvert sitt vis tjene ulike formål og er bestemt etter fastlagte og detaljerte regler.

Bokhandlere og forlag lager også kataloger i salgsøyemed.

I dataverden er kataloger database-baserte tjenester hvor det er mennesker som vurderer hvilke sider som skal lagres i databasen. I noen kataloger er det gratis å registrere seg, for eksempel Open Directory Project, mens andre tar betalt, for eksempel som Kvasir.

Eksterne lenker
---------------

* odp.no En emnekatalog som består av World/Norsk fra Open Directory Project.

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC
 |
*For Bergens botaniske hage se Arboretet og Botanisk hage*

**Muséhagen**, Muséplass 3, er en botanisk hage ved Universitetsmuseet i Bergens naturhistoriske avdeling på Nygårdshøyden i Bergen. 

I dag er Muséhagen, Arboretet og Botanisk hage samlet under navnet *Universitetshagene*.

Historie
--------

Hagen ble anlagt i årene 1897-99 etter plan utarbeidet av Jørgen Brunchorst, og omfatter 14 mål med ca. 3 000 forskjellige arter som er samlet inn i årenes løp. De fleste av disse er hentet inn som frø fra viltvoksende planter i Norge og resten av verden, men hagen har også kulturformer av spesielt vakre eller viktige økonomiske planter.

I 1890-årene ble tomten fylt opp ved at private kunne tømme overskuddsjord der. Den første rhododendron som ble plantet ut i parken, kom fra hagen til Jørgen Brunchorsts mor. Like innenfor hageporten ved museets nordfløy står to barlindtrær, hentet fra hagen til Hans Tank i sentrum, der de trolig ble plantet i 1788. I 1929 ble de flyttet til Muséhagen med hesteskyss.

Hagens 10 meter høye veksthus, *Palmehuset*, ble oppført av arkitekt Gustav Bild i 1901. Veksthuset ble kjøpt komplett i Breslau og bekostet av Conrad Mohr. Drivhuset hadde opprinnelig gotiskpreget støpejernsdetaljering og et spissbuet glasstak. Midtpartiet hadde også en omløpende plattform (balkong), helt i tråd med internasjonal drivhus-arkitektur. Veksthuset ble ombygd ved midten av 1900-tallet, bl.a. med nytt tradisjonelt saltak.

Hageanlegget med gartneribygget er fra 1890, og veksthuset ble fredet etter forskrift i 2013.

Hagens fontene heter «Fugledammen» og ser ut som den er bygd opp av kvernsteiner stablet oppå hverandre. Den minste og øverste steinen er en romersk kvern av granitt. Slike kverner er alltid importvare. De to kvernsteinene under er norske vasskverner fra kvernhus og består av granatglimmerskifer. De eldste slike steinbruddene, som det er rundt 400 av, befinner seg i Hyllestad, der det har vært drift fra tidlig 700-tall og opp mot moderne tid. Den nederste kvernsteinen er av en annen type granatglimmerskifter fra Saltdal nær Fauske. Trolig ble disse kvernsteinene hentet fra museets arkeologiske samling og brukt til å bygge opp en fontene, en fremgangmåte som i dag ville vært utenkelig.

Hagen tjente som Universitetet i Bergens botaniske hage til 1996, og er fortsatt uteavdeling rundt De naturhistoriske samlinger ved Universitetsmuseet i Bergen. En ny og langt større botanisk hage på 70 mål er etablert ved Arboretet og Botanisk hage på Milde, men Muséhagen er bevart intakt og beholdt som en litt enklere botanisk hage i byen.

Referanser
----------

1. ↑  Muséhagen
2. ↑
3. ↑  Anne-Grethe Dahl: «Muséhagens histore i mellom to permer», *Bergens Tidende* 29. august 2015
4. ↑  Tom Hjertholm: «Nå skal vi til bunns i saken», *Bergensavisen* 20. september 2021

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Arboretet og Botanisk hage – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (no) Muséhagen i Bergen byarkiv
* (no) Riksantikvaringen om fredningen av museet og Muséhagen

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Bergen byleksikon
 |
Fransk musette-spiller
**Musette** (fransk også *bal-musette*) er en fransk folkedans og folkelig musikkform som ble populær i 1880-årene.

Barokken
--------

I barokkmusikken blir mellomspill i gavotter og menuetter iblant kalt *musette* på grunn av en stående bass-stemme som etterligner bordunen til sekkepipeinstrumentet musette de cour.

Musetter for klaver finnes i Johann Sebastian Bachs *Engelsk suite nr. 3*, «Gavotte I – II (*ou la Musette* G-dur) – I» og i Johannes Brahms' «Var. XXII 4⁄4, Alla Musette» av *Variasjoner og fuge over et tema av Händel*. Tredje sats av Georg Friedrich Händels orkesterverk *Concerto Grosso op. 6 nr. 6 HWV 324* er påskrevet «Musette (Larghetto)».

Litteratur
----------

* René Maquet: *Im Land der Musett-Musik*. Preissler Verlag, München 1961.

Referanser
----------

1. ↑  Otto Emil Schumann: *Handbuch der Klaviermusik*, 4. opplag. Wilhelmshaven 1979, s. 691

Eksterne lenker
---------------

* *Bach - English Suite No. 3 in G minor, BWV 808 (Maria João Pires)*, youtube

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND
 |
Fargemutasjoner hos halsbåndparakitter oppstår ved feil i kopieringen av arveanlegg i celledelingen. Individer med slike tilfeldige fargevariasjoner er siden avlet på for å lage burfugler i ulike farger.
**Mutasjon** er en forandring i et gen eller kromosom. Det var den nederlandske biologen, genetikeren og botanikeren Hugo de Vries (1848–1935) som innførte begrepet *mutasjon* i 1901.

Selv om cellene kopierer DNA-molekylene med stor nøyaktighet, skjer det noen ganger en feil. Da kan rekkefølge av baser i genet bli forandret, og vi har fått en mutasjon. Hvis mutasjoner skjer under dannelsen av en kjønnscelle, vil den bli overført til de neste generasjonene. Noen feil skjer under replikasjonen, mens andre kan skyldes omgivelsesfaktorer, f.eks. biotop messige endringer eller andre ytre påvirkningsfaktorer.

Vi kan si at vi har to typer mutasjoner:

* Bortfall av en base på DNA-tråden under kopiering, som kan føre til at genet koder for et annet protein det vil si genmutasjon
* Kromosomfeil, eksempelvis Downs syndrom, XXY-syndrom, Trisomi

I sekvenssammenstilling tilsvarer en mutasjon til en substitusjon (utbytting) av en base med en annen. Dette kalles også *enkeltbasepolymorfi*.

Genetiske skader er feil på arveanleggene (genene) som har oppstått i kjønnscellene (testiklene eller eggstokkene) og som overføres til avkommet ved formering. Siden avkommet blir unnfanget med de skadede arveanleggene, vil alle cellene i kroppen være skadet. Genetiske skader kan oppstå som følge av radioaktiv stråling, røntgenstråling eller påvirkning fra skadelige kjemikalier.

I medisin brukes mutasjon ofte om forandringer som gir sykdom. Men en mutasjon trenger ikke være skadelig eller gi sykdom.

Se også
-------

* Bioinformatikk
* Genetikk
* Gen
* DNA
* Gap

Referanser
----------

1. ↑  Mutasjoner ndla
2. ↑  DNA, arvestoff, kromosomer, gener og proteiner[*død lenke*] Frambu

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store norske leksikon **·** Store medisinske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** Encyclopædia Universalis **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC
 |
Bruk av en mutterkløyver
Kløyvd mutter.
En **mutterkløyver** er et verktøy for destruktiv fjerning av en mutter som ikke lar seg løsne ved rotasjon, for eksempel på grunn av kraftig korrosjon. Muttersplitteren ødelegger mutteren, men lar vanligvis boltgjengen som den sitter fast på forbli intakt.

Funksjon
--------

Mutterkløyveren består av en ringformet ramme som plasseres rundt mutteren som skal kløyves samt en bevegelig meiselformet kanten som presses inn i mutteren fra siden. Det resulterende innrykket svekker mutterens veggtykkelse og utvider samtidig diameteren, vanligvis til materialets bruddpunkt. Samtidig vil skruebolten som regel knapt berøres av trykkstykket og forbli uskadet eller nær uskadet.

Ekstra kraft for få få til kløyvingen kan oppnås ved å drive meiselen med rotasjon av fingjenger eller hydraulikk. Noen kløyvere har skjærekant på begge sider av rammen slik at mutteren kløyves fra begge sider.

Bruk
----

Mutterkløyvere kan være ønskelige å bruke fremfor andre metoder som bruk av meisel, vinkelsliper eller varme ettersom man da ofte unngår skade på bolten. Det kreves imidlertid at det er nok ledig plass rundt bolten til at man får plass til verkøyet.
**Jacinto Júnior Conceição Cabral** (født 10. mars 1992), populært kalt **Juninho Cabral** eller bare **Juninho**, er en brasiliansk fotballspiller som spiller for Fyllingsdalen. Han er på lån fra den brasilianske klubben Desportivo Brasil ut 2012-sesongen.

Sammen med sin kamerat og landsmann Diego ble han hentet til Brann sommeren 2010 etter tidligere å ha vært på prøvespill hos klubben. Han fikk sin debut for a-laget den 30. august 2010. Låneavtalen gikk opprinnelig ut etter 2010-sesongen, men ble i januar 2011 forlenget ut vårsesongen.

Foran 2012-sesongen ble Juninho klar for Fyllingsdalen på en ny låneavtale fra Desportivo Brasil. Han er den eneste heltidsspilleren i klubben, som har fått økonomisk hjelp fra investorer for å lønne spilleren.

Referanser
----------

1. ↑  brann.no Angriper klar for Brann-lån
2. ↑  bt.no Håper Juninho kan gi FKF valuta for pengene Arkivert 17. februar 2012 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Juninho Cabral – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) Juninho Cabral – PlaymakerStats.com Rediger på Wikidata
**De 13 gamle steder** (tysk *Die Dreizehn Alten Orte*) var de tretten kantonene som utgjorde Det sveitsiske edsforbund mellom 1513 og 1798. («Sted» eller *Ort* var en gammel betegnelse for kanton.) De oppstod av «De åtte gamle steder» (Bern, Glarus, Luzern, Schwyz, Unterwalden, Uri, Zug, Zürich) ved at Fribourg og Solothurn (1481), Basel og Schaffhausen (1501) samt Appenzell (1513) ble medlemmer.

Ved å erobre Ticino (1512) og Vaud (1536) som avhengige områder (*Untertanenlande*) og knytte bånd til Drei Bünde (Graubünden, *zugewandter Ort*) oppnådde edsforbundet omtrent dagens utstrekning. Også løsrivelsen fra Det hellige romerske rike av den tyske nasjon skjedde i denne perioden: Faktisk var edsforbundet allerede blitt uavhengig etter seieren i den såkalte Schwabenkrigen (1499). Med freden i Westfalen (1648) ble Sveits' uavhengighet også folkerettslig anerkjent.

En del interne uroligheter falt også i denne perioden: Reformasjonen og motreformasjonen førte til dels til blodige sammenstøt (bl.a. 1531), mens f.eks. delingen av Appenzell i en katolsk og en protestantisk halvkanton i 1597 gikk fredelig for seg. Fra 1712 dominerte de reformerte kantonene.

Også absolutismen gjorde seg gjeldende. Selv om kantonene hadde protodemokratiske strukturer, bar forvaltningen av de avhengige områdene (*Untertanenlande*) tydelig preg av føydalisme. Også bykantonene ble styrt av oligarkier heller enn demokratier: I Bern, Fribourg, Luzern og Solothurn styrte borgerskapet; i Basel, St. Gallen, Schaffhausen og Zürich laugene. Bondeopprør i Bern, Luzern, Solothurn (1653) og Vaud (1723) ble slått ned.

På denne bakgrunn er det forståelig at befolkningen ikke ytte mye motstand da franske revolusjonstropper opprettet Den helvetiske republikk i 1798. Dette innebar opphevelsen av statsforbundet, som De 13 gamle steder hadde utgjort, og tvangsforeningen til en sentralistisk enhetsstat, som bestod til 1803. De tidligere *Untertanenlande* inngikk i Den helvetiske republikk på lik linje med De 13 gamle steder.
***Mutiny*** er en amerikansk stumfilm fra 1917, regissert av Lynn Reynolds.

Handling
--------

Aaron Whitaker er en sjømann, og eier seilskipet Alden Besse. Han har lovet Jacob Babcock, hans førstestyrmann, at datteren hans Esther, skal bli Babcocks kone. Men Esther er allerede forelsket i Caleb Tilden, hennes barndomskjæreste. Den sympatiske bestefaren hennes råder henne til å gifte seg med Caleb, og deretter forsøke å få farens tilgivelse. Men Alden Besse befinner seg til sjøs, når Esthers ekteskap med Caleb Tilden finner sted.[]

Omtrent samtidig dør bestefaren Whitaker. Når Alden Whitaker kommer tilbake og oppdager at datteren hans ikke har giftet seg med Babcock, er hans raseri intens. Når Whitaker forsøker å tvinge datteren sin til å gifte seg med kameraten sin, erklærer Esther at hun kommer til å kaste seg på havet før hun lar faren sin avslutte ekteskapsseremonien. Senere deltar sjømennene i mytteri og Whitaker blir drept, og lederen deres av mytteristene er Jacob Babcock.[]

Skuespillere
------------

* Myrtle Gonzalez som Esther Whitaker
* Jack Curtis som Aaron Whitaker
* George Hernandez som bestefar Whitaker
* Fred Harrington som Caleb Whitaker
* Val Paul som Jacob Babcock
* Ed Brady som Eben Wiggs

Referanser
----------

1. ↑  MUTINY
2. ↑  Mutiny

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Mutiny* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Mutiny* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *Mutiny* på Silent Era Rediger på Wikidata
**Maurice Pate** (født 14. oktober 1894, død 19. januar 1965) var en amerikansk humanitær leder. Han var UNICEFs første generaldirektør fra 1947 til sin død i 1965.

Virke frem til 1947
-------------------

Pate arbeidet under første verdenskrig for Commission for Relief in Belgium. I tiden etter første verdenskrig ledet han arbeidet med å sikre over en million barn i Polen ernæring gjennom American Relief Administration. Senere i mellomkrigsårene arbeidet han som forretningsmann, før han gikk tilbake til humanitært arbeid som leder for Commission for Polish Relief i 1939. Han var leder for Amerikansk Røde Kors' nødhjelpsarbeid for krigsfanger i Europa og Asia under andre verdenskrig. I 1946 deltok han i tidligere president Herbert Hoovers reise for å vurdere verdens matvaremangel, og analyserte barns behov.

UNICEFs første generaldirektør
------------------------------

Pate ble foreslått til stillingen som UNICEFs generaldirektør av UNICEFs første formann, Ludwik Rajchman. Da Pate tiltrådte, var det stor nød blant barn i Europa etter krigen; Pate stilte som betingelse for å ta stillingen at UNICEF skulle fokusere sitt nødhjelpsarbeid i like stor grad på barn i de landene som hadde tapt verdenskrigen, som barn i de landene som hadde vunnet den. Han organiserte et omfattende arbeid for å gi nødhjelp, særlig i form av ernæring, til barn i Europa, og etter kort tid utvidet UNICEF sitt arbeid til nødhjelp i forbindelse med konflikter i Kina, Hellas og Midtøsten. Fra 1950-årene dreide hovedfokuset seg i retning av støtte til barn og familier i utviklingsland. Pate ble av sin etterfølger Henry R. Labouisse beskrevet som UNICEFs arkitekt og som en stor praktisk idealist.

Referanser
----------

1. 1 2   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w6280gx3, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Maurice Pate, UNICEF

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Geni **·** VIAF **·** LCCN
 |
Skjelett av *Muttaburrasaurus* på Queensland Museum
**Muttaburra** er et tettsted i delstaten Queensland i Australia. Det ligger ved bredden av elva Thomson, rundt 120 kilometer nord for byen Longreach. Ved folketellingen i 2006 hadde Muttaburra et innbyggertall på 106.

Stedet ligger på vestsiden av Great Dividing Range. Regionen ligger i et underbekken av Great Artesian Basin, som gjennom borehull forsyner byene Muttaburra og Aramac. Området er velkjent for land av god kvalitet, som brukes til sau- og kvegdrift, som er stedets viktigste næringsvei. Stedet har en liten flystripe, Muttaburra Airport.

Muttaburra oppsto i løpet av 1870-tallet og ble formelt grunnlagt i 1878. Det første postkontoret ble bygget i 1887. Navnet er avledet fra et innfødt ord som betyr «hvor vannene møtes».

Muttaburra har et subtropisk klima med svært varme sommere.

*Muttaburrasaurus*, en av Australias største dinosaurer, ble oppdaget ved Muttaburra i 1963. Den antas å ha vært rundt 12 meter lang, to meter høy, og veide 15 tonn. Området var en del av et stort innlandshav og er kjent som et rikt område for fossiler.

Referanser
----------

1. 1 2  «Muttaburra (Aramac Shire)». *2006 Census QuickStats*. Australian Bureau of Statistics. 25. oktober 2007. Besøkt 30. april 2016.
2. ↑  «Welcome to Muttaburra». *muttaburra.com*. Besøkt 1. mai 2016.
3. 1 2  *Heritage Trails of the Queensland Outback*. Environmental Protection Agency, State of Queensland. 2002. s. 147. ISBN 0-7345-1040-3.
4. ↑  «Muttaburra». *sunzine.net*. Besøkt 1. mai 2016.
5. 1 2  «Muttaburra». *australianexplorer.com*. Australian Explorer Pty Ltd. Besøkt 1. mai 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Muttaburra, Queensland – kategori av bilder, video eller lyd på Commons

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
Thetamuseet ligger i Enhjørningsgården
**Thetamuseet** er et museum som befinner seg på Bryggen i Bergen. Det er et museum på ett rom; et rom som var brukt av den norske motstandsbevegelsen Theta-gruppen for å sende radiobeskjeder til England under andre verdenskrig. Rommet ble åpnet for publikum i 1982. Det er trolig Norges minste museum.

Bakgrunn
--------

Rommet befant seg i en av gårdene på Bryggen, godt gjemt for tyske øyne. Ungdommene som utgjorde Theta-gruppen brukte sine ingeniørutdanninger til å lage et spesielt elektrisk låssystem for å holde døren til oppholdsrommet sitt skjult. De fleste dørene på Brygge-gårdene var blitt tildekket og stengt på den tiden, og det gjorde det vanskelig for tyskerne å finne skjulte rom.

Tyskerrazzia
------------

17. oktober 1942 utførte tyskerne en razzia på Bryggen, og rommet ble ved en tilfeldighet oppdaget. En råtten gulvplanke i etasjen over rommet kollapset da en tysker trakket på den, og tyskerne oppdaget det godt skjulte rommet. Ingen av medlemmene i Theta-gruppen ble tatt. Theta-medlemmene hadde forberedt en stor ladning med TNT i fall rommet skulle bli oppdaget og finkjemmet. TNT-et var plassert i et skap med en utløser på døren. Heldigvis gikk ikke denne ladningen av. Om den hadde gjort det, sies det at hele Bryggen hadde eksplodert. 

Rommet ble skadet etter tyskerrazziaen på Bryggen. Alle gjenstander i rommet ble fjernet av tyskerne. Til dagens museum er det blitt samlet inn gjenstander som er tilnærmet lik møblementet fra krigstiden. Donorer fra hele landet har kommet med gjenstander fra krigen for å stille dem ut i rommet. Eneste originalgjenstand i rommet er et salongbord, som ble funnet på et tysk kontor etter at okkupasjonstiden var over.

Omvisning i museet
------------------

Museet er til for å gi en følelse av hvordan de som kjempet i skjul mot tyskerne hadde det. Du vil her få god informasjon om hvordan radiosendingene foregikk under krigen, og det blir fortalt om resultatene til radiosendingene. Blant annet stammer radiosendingen som gjorde at britene kunne senke «Tirpitz», fra Theta-gruppen.

Referanser
----------

1. ↑  «Dette er Bergens hemmelige museum». *www.bt.no*. Besøkt 16. mai 2021.

Eksterne lenker
---------------

* Prosjektbryggen.no – Thetamuseet Arkivert 1. april 2014 hos Wayback Machine.
**Aterno** (tidligere kjent som *Aternus*, etter det greske *Aternos*, Ατερνος) er den største elven i regionen Abruzzo i det sentrale Italia. Elven kalles Aterno på det meste av strekningen, men nær byen Popoli løper den sammen med Pescara-elven og kalles heretter enten *Aterno-Pescara* eller bare *Pescara*. 

Aterno utgjør en del av byen Pescaras havn ved utløpet i Adriaterhavet.
Den har det største nedslagsfeltet blant elvene som munner ut i Adriaterhavet sør for elven Reno. Aterno har sitt utspring i Appenninene ved *Monti della Laga* i grenseområdet mellom Abruzzo, Marche og Lazio. Den passerer flere av de største byene i Abruzzo, først Montereale, deretter L'Aquila, og så Raiano. Deretter går den sammen med Sagittarioelven. Litt lengre mot nordøst, ved byen Popoli, kommer Pescaraelven til, og den samlede elven heter fra dette stedet som nevnt Atero-Pescara eller bare Pescara. Elven fortsetter forbi Chieti og munner ut i Adriaterhavet ved regionens største by Pescara. Elvens lengde ses både angitt som 152 og 145 km. Forskjellen på syv kilometer skyldes hvorfra man regner med av munningen i Pescaras havn ved landtangen, som stikker ut i Adriaterhavet.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Aterno River – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Aterno River – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** GeoNames
 |
**Musica reservata** (også *Musica secreta*, av latin *reservare*; «forbeholdt», «reservert») er et uformelt begrep som brukes om en a cappellastil og oppføringspraksis fra andre halvdel av 1500- og tidlig 1600-tall. Stilen, som kjennetegnes av raffinement, eksklusivitet og et intenst emosjonelt uttrykk, ble dyrket av kjennere og musikkelskere, hovedsakelig i Italia og Sør-Tyskland.

Begrepet er hentet ut fra spredte kilder med formuleringer som *«musicam illam, quam vulgo reservatam iactitant»* eller *«ut fiat, quam vocant musicam reservatam»*, og det finnes ingen entydig definisjon. Stilen innebærer følgende aspekter:

* bruk av kromatiske progresjoner og stemmeføring, trekk som kom på moten i 1550-årene og som ble brukt både i madrigaler og motetter
* en særegen oppføringspraksis, kanskje karakterisert av ornamentikk og andre emotive virkemidler.
* bruk av tonemaleri, dvs. spesifikke musikalske figurer som var kjent for tilhørerne og som ble brukt for å illustrere bestemte ord i teksten
* musikken var skrevet for å bli oppført av og for en liten, eksklusiv krets musikk-kjennere, i all hovedsak rike borgere og adelige.

Mange tekster er skrevet av oppdragsgiver eller komponist, men de fleste stammer fra populære diktere som Boccaccio, Bembo og Michelangelo. Den varierte tematikken kan være geistlig, verdslig, frivol, komisk eller pastoral. 

Det er vanskelig å plassere enkeltverk i kategorien musica reservata, da det mer er snakk om omstendighetene rundt tilblivelse og oppføring, og av miljøet det skjedde i, enn om en stilretning eller skole. Musica reservata ble likevel stildannende og bidro i stor grad til utviklingen av musikken i renessanse og tidlig barokk.

Viktige komponister er Nicola Vicentino, Jakob Arcadelt, Adriano Banchieri og Philippe de Monte, men den fremste er Orlando di Lasso. De kromatiske madrigalene og motettene til den noe senere Carlo Gesualdo innehar trekk som viser tilbake til musica reservata.

Litteratur
----------

* Gustave Reese, *Music in the Renaissance*. New York, W.W. Norton & Co. 1954. ISBN 0-393-09530-4
* Artikkelen «Musica reservata» i *The New Grove Dictionary of Music and Musicians*, red. Stanley Sadie. 20 vol. London, Macmillan Publishers Ltd. 1980. ISBN 1-56159-174-2
* Harold Gleason og Warren Becker, *Music in the Middle Ages and Renaissance* (Music Literature Outlines Series I). Bloomington, Indiana. Frangipani Press, 1986. ISBN 0-89917-034-X

Se også
-------

* Romerske skole
* Venetianske skole
* Florentiner Camerata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Österreichisches Musiklexikon
 |
Musicians' Village i desember 2006.
**Musicians' Village**, i New Orleans, Louisiana, USA, er et boligområde bygget rundt et musikksenter, *Ellis Marsalis Center for Music*, hvor musikere kan undervise og opptre. Musiker og skuespiller Harry Connick jr. og saksofonist Branford Marsalis tok initiativet til byggingen sammen med den frivillige organisasjonen Habitat for Humanity. Boligene blir bygget for musikere som mistet hjemmet sitt under orkanen Katrina i 2005. 

Området er det største og mest profilerte gjenoppbyggingsprosjektet som kom i gang i månedene etter ødeleggelsene av orkanen Katrina, og det har også det største budsjettet. 

Skilt lagt igjen fra noen av de mange frivillige som har arbeidet med å reise nabolaget.
Penger til prosjektet kommer fra sponsorer og donasjoner. Byggingen blir gjennomført av et stort antall frivillige. 

Kronprins Haakon besøkte Musicians' Village den 15. oktober 2006, og ble underholdt av jazzmusikk fremført av en av de nye huseierne.

Eksterne lenker
---------------

* Musicians' Village hos Habitat for Humanity, New Orleans (en.)
* New Orleans Habitat – Blog -- blog (en.)
* Bilder: Kronprins Haakon besøker Musicians' Village i USA
* Dave Matthews Band, Gir bort 9 millioner -- (NRK P3.)
**Gabriel Maurice Mandrillon** (født 23. august 1902, død 11. februar 1981) var en fransk sportsutøver som deltok i de olympiske leker 1924 i Chamonix og 1928 i St. Moritz.

Mandrillon vant en olympisk bronsemedalje under vinter-OL 1924 i Chamonix. Han var med på det franske laget som kom på tredjeplass i militært patruljeløp bak Sveits og Finland. Det var seks lag som deltok i konkurransen som ble avviklet 31. januar 1924 men det var kun fire lag som fullførte. De andre på laget var Camille Mandrillon, André Vandelle og Georges Berthet.

Mandrillon kom på 33.-plass i langrenn 18 kilometer under OL 1928 i St. Moritz.

OL-medaljer
-----------

* 1924 Frankrikes flagg Chamonix - Bronse Bronse militært patruljeløp lag Frankrikes flagg Frankrike

Referanser
----------

1. 1 2   Roglo, Roglo person ID p=maurice;n=mandrillon[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3 4   fichier des personnes décédées[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Maurice Mandrillon – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Maurice Mandrillon – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Maurice Mandrillon – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Maurice Mandrillon – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata
Det engelske pronomenet **they** (de, tredje person flertall), brukes ofte som pronomen for tredje person, entall, der man refererer til en enkelt person. Dette står i motsetning til såkalt *generic he*, der pronomenet «he» (han), kan brukes for å representere en enkelt person, der kjønnet er ukjent (altså for både menn og kvinner). Pronomenet «she» kan ikke brukes på samme måte; det kan *kun* brukes til å referere til kvinner. 

Eksempler på bruk av *they* i entallsform: 

* When I tell someone a joke they laugh. (Når jeg forteller noen en vits, ler *vedkommende*.)
* Each child feeds themself. (Hvert barn mater *seg selv*.)
* A good student is known for doing their homework. (En god elev kjennetegnes ved at *vedkommende* gjør leksene sine.)
* A child becomes an adult when they turn 18. (Et barn blir til en voksen, når *det* fyller 18.)

Ofte anses bruken av *they* i entall for å være resultatet av politisk korrekthet og av kvinnebevegelsen/feminisme, men det finnes eksempler på bruk av pronomenet *they* til å referere til en enkelt person, helt tilbake på 1200-tallet, f.eks. i et sitat fra William Caxton: «Eche of theym sholde ... make theymselfe redy.» (Hver av dem, bør gjøre *seg* klar.) Setningen kunne ellers vært skrevet: «Eche of theym sholde ... make hymselfe redy.» 

Forskning viser at der *they* brukes som pronomen i entall for å referere til en person hvis kjønn er kjent, gjør dette teksten vanskeligere å forstå, og tiden som trengs for å lese teksten øker. Ofte tilsvarer *they* i entall de udefinerte pronomnene *someone* (noen), *anyone* (hvem som helst), *everyone* (alle), og *no one* (ingen), som, til tross for at de tar verb i entallsform, implisitt refererer til mer enn ett enkelt individ. American Psychological Association (APA) anbefaler at der man refererer til et enkelt individ med ukjent kjønn, eller der kjønn er irrelevant, bør man bruke *they* fremfor *he or she*. 

På norsk brukes gjerne ordet vedkommende som pronomen for en person, der kjønnet er ukjent. Mye av problematikken med ukjent kjønn kan ungås på norsk, ettersom vi har eiendsomspronomnene sin, si, sitt, sine og det refleksive pronomenet seg, for tredje person entall, som alle er kjønnsnøytrale.

Se også
-------

* *Hin*

Referanser
----------

1. ↑  Caxton, William (1884), Richardson, Octavia, red. *The right plesaunt and goodly historie of the foure sonnes of Aymon*, Early English Text Society, ss. 38f,
2. ↑  
J. Foertsch and MA Gernsbacher, 'In Search of Gender Neutrality: Is Singular They a Cognitively Efficient Substitute for Generic He?' Arkivert 21. juni 2007 hos Wayback Machine. *Psychological Science* **8** (1997): 106–111.
3. ↑   *Singular "They"*, besøkt 2021-01-19
Kart som viser balkanlandenes grenser før og etter begge balkankriger.
Bosniakrisen i 1908 forskjøv maktbalansen på Balkan og igangsatte hendelser som kom til å føre til inngåelsen av Balkanforbundet. Forsiden av det franske tidsskriftet *Le Petit Journal*.
**Balkanforbundet** var en militærallianse inngått i 1912 mellom Bulgaria, Hellas, Montenegro og Serbia.

Opprinnelig var alliansen rettet mot Østerrike-Ungarns maktambisjoner på Balkan; alliansen ble derimot snart rettet mot Det osmanske rike.

Inspirert av italienernes seier over tyrkerne[] erklærte forbundet Tyrkia krig i 1912, og kom seirende ut av den første balkankrig. Forbundet gikk i oppløsning under den andre balkankrig i 1913, grunnet uenigheter om fordelingen av landområdene avstått av Tyrkia i 1912.

Se også
-------

* Balkankrigene

Referanser
----------

1. 1 2 3  Balkanforbundet. (2015, 27. april). I Store norske leksikon. Hentet 23. juli 2016 fra .

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF
 |