recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Rinøyvåg** er ei grend på Rinøya i Lødingen kommune i Nordland. Stedet ligger i Lødingen Vestbygd, ca. 2 mil fra europavei 10. Det bor ca. 20 personer på øya, fra 10 år til godt over 80 år.

Næringsvirksomhet
-----------------

På Rinøya drives det innen sjøveis transport og opplevelsesturer i nærområdet. I tidligere tider var fiskerier og vågehvalfangst den mest vanlige næringsveien for øyas befolkning. Øyas sørside ligger mot Vestfjorden, mens øyas nordside ligger mot Hestfjorden.

Samferdsel
----------

Rinøyvåg og Rinøya har veiforbindelse til kommunesenteret Lødingen. 20. juni 1960 fikk stedet fergeforbindelse til Lødingen. Ferga la i begynnelsen til ved Fenesbruket i Rinøyvåg - fergekaia ble først tatt i bruk rundt 23. oktober 1962. Fergeforbindelsen ble erstattet av daværende riksvei 837 (nå fylkesvei 837) og Kanstadstraumen bru 12. desember 1976.

Referanser
----------

1. ↑  Artikkel av Tore Kristoffersen: *Fergejubileum i Lødingen[*død lenke*]* (1. juli 2010, også i Bladet Vesterålens papirutgave 10. juli 2010, s. 22-23)
Et Northrop F-20 Tigershark avfyrer et AGM-65 Maverick-missil.
Et AGM-119B Penguin sjømålmissil utviklet av Kongsberg Defence Systems. Denne varianten av Penguin sendes ut fra et helikopter mot sjømål.
Et **luft-til-bakke-missil** (ASM) er et missil lagd for å avfyres fra militære fly og treffe mål på land, sjøen eller begge. Et slikt missil består av et stridshode, et slags styringssystem, en drivstofftank og motor (som oftest jet- eller rakettmotor; førstnevnte for langdistanse- og sistnevnte for kortdistansemissiler).

Styringssystemene for luft-til-bakke-missiler baseres gjerne på laser, infrarød, optisk styring eller via GPS-signaler; typen varierer med typen mål missilet er ment å treffe. For eksempel kan skip ofte finnes ved hjelp av radar, mens dette ikke vil fungere like godt mot landmål som har mindre metallmasse omgitt av åpent rom. Noen missiler er lagd spesifikt mot én type mål, mens andre har blitt modifisert til å utføre flere roller. Det finnes noen blandingstyper av luft-til-bakke- og *bakke*-til-bakke-missiler. Som eksempler kan man nevne en luftavfyrt versjon av Tomahawk (dog denne har senere blitt erstattet), i tillegg til Penguin og Harpoon.

En av de store fordelene med luft-til-bakke-missiler, fremfor andre våpen fly kan bruke til å angripe bakkemål, er den store avstanden til målet. Dette gjør dem i stand til å sende ut våpenet mens de fremdeles er utenfor rekkevidden til de fleste former for luftvern. De fleste missiler av denne typen er såkalte skyt-og-glem-våpen som gjør at flyene kan utnytte denne avstanden best mulig og kan vende bort fra målet etter avfyring. Disse missilene er i stand til å finne og sikte seg inn på målet automatisk.

Generelt er det slik at jo høyere og raskere flyet som slipper missilet flyr, jo lenger unna kan målet være. For langdistansemissiler (som Tomahawk) kan denne forskjellen være marginal, mens kortdistansemissiler (som AGM-65 Maverick) rekkevidde øker dramatisk når de blir sluppet fra stor høyde.

Underkategorier av luft-til-bakke-missiler:

* anti-radar-missiler (ARM)
* luftbårne anti-tanks-missiler
* luftbårne kryssermissiler
* sjømålmissiler

Eksterne lenker
---------------

* EADS - Cassidian division - Products
* DIEHL Defence: Guided Missiles
* Israel Military Industries Ltd. - Air-to-Ground Ammunition Arkivert 23. mai 2013 hos Wayback Machine.
* Kongsberg Gruppen
* Lockheed Martin - JASSM
* MBDA missile systems - solutions
* NTI.org - HiWING Mechanical & Electrical Technology Corporation
* Royal Air Force - Long Range Air-to-Surface weapons - Brimstone Arkivert 6. desember 2010 hos Wayback Machine.
* Raytheon Company - AGM-65 Maverick missile
* SAAB Group - Weapon systems
* TAURUS Systems GmbH

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND
 |
Kart over Færøyene
**Niðursetubygdir** (norsk oversettelse: «nedsettelsesbygder», «utflytterbygder») er bygder på Færøyene som er grunnlagt i løpet av 1800-tallet og tidlig på 1900-tallet, da befolkningen vokste raskt og det ble knapphet på jord i de eldre bygdene. Mange nye bygder ble grunnlagt på eldre bygders utmark. Derfor har få av de yngste bygdene noe kongsjord.

Fra slutten av 1800-tallet utviklet Færøyene fra et jordbrukssamfunn med kystfiske som binæring, til å bli en temmelig ensrettet fiskeriøkonomi med en stor landbasert fiskeforedlingsindustri. Industrialiseringen medførte stor sentralisering av befolkningen. Derfor ble noen av de nye jordbruksbygdene avfolket raskt.

Færøyene har følgende *niðursetubygdir*:

* Fossá, 1830-årene
* Norðdepil, 1866
* Ánirnar, ca. 1840
* Syðradalur, 1812
* Funningsfjørður, 1832
* Hellurnar, 1849
* Rituvík, 1873
* Æðuvík, 1897
* Skipanes, 1839
* Morskranes, ca. 1830
* Svínáir, 1820-årene
* Oyrarbakki, 1924
* Nesvík
* Ljósá, 1840
* Langasandur, 1839
* Hvítanes, ca. 1830
* Frammi við Gjónna, 1815
* Stykkið, 1845
* Slættanes, 1835
* Víkar, 1837
* Skopun, 1833/1834
* Tvøroyri, 1836
* Lopra, 1834
* Akrar, 1817
* Víkarbyrgi, 1830

Fossá, Nesvík, Frammi við Gjónna, Slættanes, Víkar og Víkarbyrgi er fraflyttet.

Referanser
----------

1. 1 2  Finnsson, Bergmann og Kristiansen, Sámal Matras (2006). *Bygdin – fyrr, nú og í framtíðini* (PDF) **(færøysk)**. Tórshavn: Granskingardepilin fyri Økismenning. ISBN 99918-60-04-5. Arkivert fra originalen (PDF) 19. mars 2015. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)
2. ↑  Joensen, Robert (1968). «Hvussu gomul er bygdin». *Varðin* **(færøysk)**. Heimabeiti. Arkivert fra originalen 15. juli 2015.

Portal: Færøyene
**Lambert Simnel** (født ca. 1477, død ca. 1534) var som barn pretendent til Englands trone i Henrik VIIs regjeringstid. Han skal ha vært svært lik Edward, jarl av Warwick, som var en ekte tronkrever. 

Man vet ingenting sikkert om hans familie eller hans fødselsår. Faren er i forskjellige kilder identifisert som baker, handelsmann eller orgelbygger. Omkring ti år gammel ble han tatt inn som elev hos en prest i Oxford, Roger Simon (eller Richard, eller Symonds), som begynte å legge planer om å sette gutten på tronen. Han trente ham opp, blant annet ved å lære ham hoffmanerer.

Opprinnelig hadde han tenkt å presentere gutten som Richard av Shrewsbury, 1. hertug av York, som var sønn av Edvard IV. Men da han hørte at prinsen var død under fangenskapet i Tower of London endret han planen. Jarlen av Warwick var på samme alder som Simnel, og hadde et sterkt tronkrav fordi han var sønn av George Plantagenet, 1. hertug av Clarence. 

Presten spredte et rykte om at Edward hadde flyktet fra Tower, og var i hans omsorg. Han fikk støtte fra noen gjenlevende medlemmer av Huset York, og tok med seg gutten til Irland, hvor yorkistene fortsatt hadde en del støtte. Simnel ble presentert for Gerald FitzGerald, 8. jarl av Kildare. Jarlen var villig til å støtte en invasjon av England. Simnel ble derfor kronet som *Edvard VI* i Christchurch Cathedral i Dublin den 24. mai 1487. Jarlen samlet så en hær under Thomas Geraldines kommando. 

Da Henrik VII fikk høre om dette visste han at den virkelige Edward satt i Tower. 2. februar 1487 ble Edward vist frem offentlig, slik at alle skulle vite at Simnel var en svindler. Han gav også et allment amnesti for alle forbrytelse, inkludert høyforræderi, forutsatt at de som hadde begått forbrytelsene underkastet seg kongen. 

John de la Pole, jarl av Lincoln hadde blitt utnevnt til tronfølger av den avdøde Rikard III av England. Han var bitter fordi Henrik VII hadde erobret kronen, og sluttet seg til konspirasjonen. I Flandern hevdet han at han hadde hjulpet til under Warwicks flukt, og klarte å få med seg Francis Lovell, viscount Lovell. Margaret av Burgund sendte 2000 leiesoldater til Irland for å støtte opprøret. Etter at de hadde kommet til Irland 5. mai 1487 fikk Henrik høre om det, og begynte å samle en hær. 

Simnels hær, ledet av Lincoln, steg i land på Piel Island i Lancashire den 5. juni 1487, og noen engelskmenn sluttet seg til dem. De fleste lokale adelsmenn holdt seg unna, med unntak av Thomas Broughton. 16. juni møtte de kongens hær i slaget ved Stoke Field, og ble slått. Kildare ble tatt til fange, Lincoln og Broughton falt og Lovell druknet antagelig i Trent under flukten. 

Simon unngikk straff fordi han var prest, mens Simnel ble benådet og fikk en stilling som tjener i det kongelige kjøkken. Da han ble eldre fikk han stillingen som kongelig falketrener. Han døde omkring 1534.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Dictionary of Irish Biography **·** VIAF **·** GND **·** ISNI
 |
**Lamberhurst** er en landsby og et verdslig sogn i distriktet Tunbridge Wells i grevskapet Kent, England. Lamberhurst ligger ved grensen til grevskapet East Sussex, og har delvis tilhørt det grevskapet tidligere. Ved folketellingen i 2011 hadde landsbyen og sognet en befolkning på 1 706 innbyggere.

Historie
--------

Før den industrielle revolusjon var Lamberhurst et viktig sted for jernproduksjonen i Weald, som har røtter tilbake til romersk tid. 

Landsbyen ligger i dalen som deles av elven Teise, en av de større bielvene til Medway. Deler av dalen har blitt demmet opp, og oppdemmingen har blitt til Bewlvannet. 

I nærheten av landsbyen ligger ruinene av klosteret Bayham Abbey.

Referanser
----------

1. ↑  «Civil Parish population 2011» Arkivert 20. oktober 2016 hos Wayback Machine. *Neighbourhood Statistics*. Office for National Statistics
2. ↑  «Bayham Abbey» Arkivert 26. mai 2010 hos Wayback Machine. *The Heritage Trail*

Eksterne lenker
---------------

(en) Lamberhurst – kategori av bilder, video eller lyd på Commons


* The Lamberhurst Village Arkivert 10. august 2018 hos Wayback Machine.
* Lamberhurst Music Festival
* Village notes

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Vision of Britain **·** VIAF **·** LCCN **·** GeoNames **·** GeoNames
 |
«***Jeg vil synge en sang***» er et skillingstrykk av ukjent opprinnelse. Det ble presentert av Alf Prøysen i hans visespalte i «Magasinet for alle» i 1957.

Teksten
-------

**1.**Jeg vil synge en sang nå som dagen faller lang,  

den skal handle om ungdommens år,  

den skal handle om alt som i verden kan gå galt,  

ut i ungdommens fagreste vår.  

  

**2.**Så lenge man har penger så har man venner nok,  

og der av stor erfaring jeg fått,  

da ser man blide øyne hvor hen man ville se,  

men siden man ser dem aldri mer.  

  

**3.**Jeg tjente som soldat, jeg var to og tyve år,  

første gangen da jeg kjæreste fikk,  

det var ved Vrådals bru, det var ved Elverum vi gikk  

første gangen da jeg skuet hennes blikk.  

  

**4.**Vi stiftet vårt bekjentskap en skjønn oktoberdag  

ut i attenhundrede og nittini.  

Da knytta første spiret seg på kjærlighetens vei  

første sorger og bekymringer for meg.  

  

**5.**Men nå må jeg gå her så ene og forlatt  

og min skjebne den faller meg så tung,  

thi min Anna er forlova og har meg nå bort glemt  

den kan krenke en hver som er ung.  

  

**6.**Men mister jeg en venn har jeg hundrede igjen  

tar du deg en annen venn, så tager jeg meg en,  

jeg vil prøve min lykke ennu  

som er like så trogen som du.  

  

**7.**Så adjø og farvel, jeg kan aldri glemme deg  

jeg vil reise til det fremmede land.  

Mitt skip er seileferdig vær nu hilset i fra ham  

og forglem nu aldri meg om du kan.

Kilder
------

* De gamle visene 4 med Alf Prøysen, Forlaget For Alle, Oslo 1975
**Edward C. (Ted) Green** (født 29. november 1944) er en amerikansk medisinsk antropolog. Han er en *Senior Research Scientist* ved *Harvard School of Public Health* ved Harvard University, og siden 2006 har han virket som direktør for *The AIDS Prevention Research Project at the Harvard Center for Population and Development Studies*. I 2009 fikk en artikkel av ham i Washington Post, om kondomer og AIDS (*The Pope May be Right*), i forbindelse med pave Benedikt XVIs reise til Afrika i mars, betydelig omtale i USA.

Han var utnevnt medlem av *The Presidential Advisory Council on HIV/AIDS* (2003–2007), var med i *Office of AIDS Research Advisory Council for the National Institutes of Health* (2003–2006), og er nå i styret for *AIDS.org.*

Han har virket siden 1980-årene innen internasjonal utvikling. Meget av hans arbeid siden slutten av 1980-årene har dreid seg om AIDS og seksuelt overførbare sykdommer, særlig i Afrika, men også i Asia, Latin-Amerika, Karibia, Midtøsten og Øst-Europa. Han har også vært helserådgiver for regjeringene i Mosambik og Swaziland. 

Blant hans vitenskapelige produksjon er det grundige studier av lokale afrikanske helse- og helbredelsesskikker, inklusive helserelatert kunnskap og forestillinger. Tre av hans bøker handler om dette:

* *Practicing Development Anthropology* 1986
* *AIDS And STDs in Africa: Bridging the Gap Between Traditional Healing and Modern Medicine*, 1994
* *Indigenous Theories of Contagious Disease* 1999

En annen bok.

* *Rethinking AIDS Prevention: Learning from Successes in Developing Countries*, 2003

utfordrer en daværende nær konsensus i AIDS-bekjempelsesmiljøene om hvor effektivt kondomer, hiv-rådgivning og testing er som prevensjonsstrategier. Green oppsummerer sitt anliggende slik:

* *The largely medical solutions funded by major donors have had little impact in Africa, the continent hardest hit by AIDS. Instead, relatively simple, low-cost behavioral change programs--stressing increased monogamy and delayed sexual activity for young people--have made the greatest headway in fighting or preventing the disease's spread. Ugandans pioneered these simple, sustainable interventions and achieved significant results.*

Referanser
----------

1. ↑   oppført som Edward Crocker Green, catalogo.pusc.it[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Edward C. Green: *The Pope May Be Right*, Sunday, March 29, 2009; Page A15

Eksterne lenker
---------------

* biography at Harvard AIDS Prevention Research Project website
* Edward C. Green's curriculum vitae
* Dialogue on AIDS Prevention, from Share the World's Resources

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** NLA **·** ICCU
 |
**Nišava** (bulgarsk og serbisk: Нишава) er en elv til i Bulgaria og Serbia. Den er en høyre sideelv til Južna Morava (Sør-Morava), og med en lengde på 218 kilometer er den blant de lengste og største sideelvene til denne.

Nišavas kilde ligger i det vestlige Bulgaria, nær landsbyen Gintsi øst for fjellet Kom i Balkanfjellene. Kilden ligger nær grensen til Serbia, som den flyter inn i etter 67 kilometer gjennom bulgarsk territorium. Elven mottar ingen større sideelver på denne strekningen.

Siden elven renner gjennom Gintsi er det øvre løpet av elven kjent som *Ginska* (Гинска). Den renner først mot sør, snur deretter skarpt mot vest inn i Godech-dalen, passerer så Razboishte og danner deretter et juv. Etter juvet når elven Kalotina, en viktig grensestasjon ved den bulgarsk-serbiske grensen (Kalotina-Gradina), og fortsetter mot vest inn i Serbia.

De resterende 151 kilometerne flyter Nišava hovedsakelig i en vestlig retning og passerer Dimitrovgrad, Pirot, Bela Palanka, Niška Banja og Niš; en av de største byene i Serbia. 10 kilometer etter Niš løper Nišava sammen med Južna Morava. Etter Niš' raske vekst de siste tiårene er nå elvens bredder urbanisert nesten helt til munningen.

Nišava er ikke seilbar.

Nišavadalen er del av en naturlig transportrute som fra antikken av har forbundet Europa og Asia. Denne ruten følger dalene til Morava, Nišava og Maritsa og videre til Konstantinopel, dagens Istanbul. Både veien Beograd–Sofia–Istanbul og jernbanen følger denne ruten.

Referanser
----------

1. ↑  «Statistical Yearbook» (PDF). Statistical Office of the Republic of Serbia. s. 16. Besøkt 7. november 2020.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Nišava – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND **·** GeoNames
 |
Landgrevskapet Hessen i lyseblått. Ca 1400.
**Landgrevskapet Hessen** (tysk: *Landgrafschaft Hessen*) var et fyrstedømme i Det hellige romerske rike. Det bestod som samlet enhet fra 1264 til 1567, da det ble oppdelt mellom Filip I av Hessens sønner.

Historie
--------

I tidlig middelalder utgjorde territoriet Hessengau, navngitt etter de germanske chattistammene, nordligste del av det germanske stamfyrstedømmet Franken, sammen med det tilgrensende Lahngau.[] Da fyrsteslekten conradinerne døde ut, ble disse rhinfrankiske grevskapene gradvis ervervet av landgreve Ludvig I av Thüringen og hans etterfølgere.

Etter den thüringske-hessiske arvefølgekrig, som brøt ut etter landgreve Henry Raspes død i 1247, sikret hans niese hertuginne Sofia av Brabant de hessiske besittelser for sin mindreårige sønn Henrik barnet. I 1246 ble han den første landgreven av Hessen og grunnlegger av Huset Hessen. Det gjenværende thüringiske landgrevskapet tilfalt wettineren Henrik III, markgreve av Meissen. Henrik I av Hessen ble opphøyd til fyrstestatus av kong Adolf av Tyskland i 1292.[]

Fra 1308 til 1311, og igjen fra 1458, var landgrevskapet delt i Øvre Hessen og Nedre Hessen. Hessen ble igjen sammenført under landgreve Wilhelm II i 1500. Landgrevskapet vokste til førsterangs betydning under hans sønn Filip I,[] som gikk over til protestantisme etter synoden i Homberg i 1526, og som tok skritt for å opprette en selvforsvarsallianse bestående av protestantiske fyrster og makter mor den katolske keiser Karl V. Da Filip I døde i 1567 ble Hessen delt mellom hans sønner fra hans første ekteskap. Dette svekket vesentlig Hessens betydning.[]

De nye hessiske territorier var:

* Hessen-Kassel (eller Hessen-Cassel, som var Kurhessen fra 1803, og i 1866 inkorporert i den prøyssiske provinsen Hessen-Nassau) til Wilhelm IV;
* Hessen-Marburg (hvis linje døde ut i 1604, hvorpå dens områder ble dels tillagt Hessen-Kassel, dels Hessen-Darmstadt) til Ludvig IV;
* Hessen-Rheinfels (hvis linje døde ut i 1583, hvorpå dens områder ble dels tillagt Hessen-Kassel) til Filip II;
* Landgrevskapet Hessen-Darmstadt (som ble Storhertugdømmet Hessen fra 1806 og Folkestaten Hessen fra 1918) to Georg I.

De hessiske territorier ble ikke gjenforent før Groß-Hessen (skjønt uten Rhinhessen) ble en del av det okkuperte Tyskland i 1945.

Eksterne lenker
---------------

* Kart over landgrevskapet Hessen under Filip I Arkivert 11. september 2009 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND
 |
**Lambert Pietkin** (1613–1696) var en belgisk barokkkomponist og organist.

Liv
---

Lambert Pietkin ble utdannet ved katedralen *Saint Lambert* i Liège. I 1630 fikk han ansvaret for katedralens lille orgel, to år senere ble han organist ved hovedorgelet. I 1633 vikarierte han i blant som kapellmester for læreren Léonard de Hodémont og overtok posten i 1644.

Verk
----

Pietkins *Grand livre de Choeur de Saint Lambert*, 11 motetter for 5 til 8 stemmer, er skrevet i forgjengergenerasjonens stil og viser at han hadde et svært godt grep om kontrapunkt. I *Sacri concentus* opus 3 har tatt opp nyere strømninger; de 32 motettene for sangstemme og instrumental ledsagelse viser italiensk innflytelse. I to kirkesonater for fire instrumenter er det en merkbar innflytelse fra Arcangelo Corelli.

I kirkearkiv fra Tongeren, Oudenaarde og Gent nevnes i to samlinger opus 1 og 2, men disse er fram til nå ikke gjenfunnet.

Referanser
----------

1. ↑   imslp.org, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   International Music Score Library Project, IMSLP-identifikator Category:Pietkin,\_Lambert, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
4. ↑  Thierry Levaux: *Dictionnaire des compositeurs de Belgique du moyen âge à nos jours*, s. 736, Éditions Art in Belgium, 2006. ISBN 2-930338-37-7

Eksterne lenker
---------------

* (en) Fritt tilgjengelige noter av Lambert Pietkin i International Music Score Library Project

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** MusicBrainz
 |
**Njogu Demba-Nyrén** (født 26. juni 1979 i Gambia) er en svenskgambisk fotballspiller som spiller for Bullermyrens IK.

Klubbfotball
------------

### Tidlig karriere

Demba-Nyrén er født i Gambia, men familien flyttet til svenske Falun i 1987. Her startet han sin fotballkarriere.

### SK Brann

Ved inngangen av 2008 var FC København interessert i Demba-Nyrén, men han valgte å signere en fireårskontrakt (ut sesongen 2011) med Bergensklubben Brann. Han ble kjøpt fra danske Esbjerg for en overgangssum oppgitt til 9,5 millioner kroner. Etter en sesong der SK Brann underpresterte på de fleste områder og Demba-Nyrèn aldri klarte å sette sitt preg på laget startet spekulasjonene om en avgang fra klubben like etter sesongslutt 2008.

### Odense Boldklub

I januar 2009 ble Demba-Nyrên solgt til Odense Boldklub i en byttehandel som innebar at dansken David Nielsen gikk motsatt vei. I mellomlegg måtte Odense betale en større pengesum. Beløpet er ukjent men diverse presse har spekulert i et beløp mellom 7-9 millioner norske kroner.

Demba-Nyrèn spiller dermed nå for Odense Boldklub i Danmark. Han scoret sitt første mål for sin nye klubb 6. april 2009 mot Randers på et gjennomspill fra lagkamerat Henrik Andreasen. Kampen endte 3-1 til Odense.

Landslagsspill
--------------

Han har valgt å bli gambisk statsborger og vil spille for det gambiske landslaget. Så langt har han spilt tre landskamper.

Meritter
--------

* Gresk seriemesterskap: 2003/04
* Gresk cupmesterskap: 2003/04

Referanser
----------

1. ↑  (no) «Brann snappet Allbäcks erstatter». Aftenposten.no. 17. januar 2008. Arkivert fra originalen 18. januar 2008.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Njogu Demba-Nyrén – FIFA Rediger på Wikidata

* (en) Njogu Demba-Nyrén – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) Njogu Demba-Nyrén – national-football-teams.com Rediger på Wikidata

* (en) Njogu Demba-Nyrén – Soccerway Rediger på Wikidata

* (en) Njogu Demba-Nyrén – FBref Rediger på Wikidata
* (en) Spillerens hjemmeside
* (no) Spillerprofil på Brann.no

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
***Rose o' Paradise*** er en amerikansk stumfilm fra 1918, regissert av James Young.

Handling
--------

Etter sin kones død, lider Thomas Singleton av et midlertidig sammenbrudd og blir innlagt ved en psykiatrisk institusjon av sin halv-bror, Jordon Morse. Selv om Jordon har blitt utnevnt til verge for Thomas sin lille datter Virginia, skyver han snart fra seg dette ansvaret. Han plasserer heller jenta i omsorgen hos en gammel mor, og planlegger å hente henne først på hennes attende bursdag - når Virginia endelig skal få tilgang til morens formue.

Seksten år går. Thomas, som er dypt bekymret for datterens ve og vel, stikker av fra institusjonen. Men etter å ha sendt Virginia for å bo hos en fattig, men vennlig, skomaker ved navn Lafe Grandoken dør han. Virginias tilfeldige møte med millionæren Theodore King fører til romantikk mellom dem, og lykken hennes er fullstendig inntil Morse - ivrig etter å få tak i alle pengene hennes - ansetter Maudlin Bates for å drepe Theodore.

Skuespillere
------------

* Bessie Barriscale som Virginia Singleton
* Howard Hickman som Lafe Grandoken
* David Hartford som Jordon Morse
* Norman Kerry som Theodore King
* Edythe Chapman som Peg Grandoken
* William Delmar som Maudlin Bates
* Lucille Young som Molly Merriweather
* Arthur Allardt som Thomas Singleton

Referanser
----------

1. ↑  Rose o’ Paradise
2. ↑  ROSE O' PARADISE

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Rose o' Paradise* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Rose o' Paradise* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) *Rose o' Paradise* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *Rose o' Paradise* på American Film Institute Rediger på Wikidata
*Se også: rakett*
Squashracket med ball
Bordtennisracket med baller
En **racket** (også: **rekkert**) er håndholdt sportsutstyr nyttet i racketsport. Utstyret består av en håndtak som går over i en oval ramme der flaten er trukket av et nettverk av stram, ruteformet streng. En padel skiller seg fra en racket ved å ha en solid flate, gjerne perforert. Begrepene padel og racket skiller utstyret fra kølle ved nettopp denne flaten designet for større trefflate mot ball.

Noen varianter består av en ramme forsynt med et nettverk av strenger. Slike brukes blant annet i tennis, squash og badminton. I bordtennis brukes en variant bestående av en rund plate med skaft.

Tennis, squash og badminton
---------------------------

I tennis består rammen av et håndtak og en stor sirkulær form på toppen, kalt hode. Spent over hodet er et tett og stramt nettverk av strenger. Det er med denne ballen slås. Tykkelsen på strengene og hvor hardt de er spent opp, eller *strenget*, varierer med idretten de brukes til. Stor og tung ball (f.eks. tennis) krever solide strenger og hardt oppspente strenger, mens en lett ball (f.eks. badminton) krever tynnere og slakkere strenger for god kontroll. 

Opprinnelig ble racketer laget med trerammer og kattetarmer som strenger. Kattetarmene er nå stort sett byttet ut med syntetiske materialer slik som nylon. Racketer både for squash, badminton og tennis er som regel laget av karbonfiber, grafitt eller ulike keramikk-blandinger og består gjerne av blandinger av flere av disse materialene for å gi en racket med ønskede karakteristika, som vekt, stivhet og spenst. 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Nationalencyklopedin **·** LCCN
 |
**Landhelgisgæsla Íslands** er Islands kystvakt, med ansvar for landets kystforsvar og luft- og sjøredning.

Kystvakten sporer sin historie tilbake til 1859, da korvetten «Ørnen» begynte å patruljere islandske farvann. I 1906 ble Islands første spesialbygde kystvaktskip, «Islands Falk», satt i drift. Islands eget forsvar av sine territorialfarvann begynte omkring 1920 og den islandske kystvakten ble formelt opprettet 1. juli 1926.

Kystvakten spilte sin største rolle under Torskekrigen mellom 1972 og 1975, da kystvaktskip kuttet trålvaierne til britiske og vesttyske trålere og var involvert i konfrontasjoner med krigsskip fra Royal Navy for å håndheve en omstridt utvidelse av islandske fiskerifarvann.

Bilder
------

* Kystvaktskipet «Thor»Kystvaktskipet «Thor»
* 
* 
* 
* 
*

Referanser
----------

1. ↑  «Arkivert kopi» (PDF). Arkivert fra originalen (PDF) 12. mai 2016. Besøkt 24. september 2016.

Eksterne lenker
---------------

* Nettside

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN
 |
«Kubjelle» har flere betydninger.
Ku med bjelle
En **kubjelle** er en bjelle som henges på tamfe. Kubjella henges vanligvis på lederdyret i flokken, som gjerne kalles *bjellekua*. Kubjella hadde en viktig funksjon når dyrene gikk på beite i utmarka, i skogen eller på fjellet, der dyrene ikke var inngjerdet på et avgrenset område. Under slike forhold var det viktig at den som skulle passe dyra, oftest en gjeter, kunne holde rede på hvor flokken befant seg. En kubjelle kan lages i støpejern, men finnes også i smijern og messing. 

Forskere har sett på hva lyden fra bjellene gjør med dyrene. I en forskningsrapport sammenliknet forskerne kuer med og uten bjelle, og resultatene viste at dyrene med bjelle rundt halsen var mer stresset enn dyr uten bjelle.

Andre bruksområder
------------------

Kubjeller brukes av supportere i forbindelse med idrettsarrangementer, blant annet av norske supportere ved håndballmesterskaper.

Også sauer kan ha bjeller, men en sauebjelle er mindre enn en kubjelle.

Referanser
----------

1. ↑  «bjelleku - Det Norske Akademis ordbok». *www.naob.no* **(norsk)**. Besøkt 6. januar 2019.
2. 1 2  Tallaksrud, Sondre (15. august 2018). «Vil undersøke om sauebjeller er dyreplageri». *NRK*. Besøkt 6. januar 2019.
3. ↑  Hongshagen, Eva (5. desember 2012). «Her er de forbudte kubjellene». *NRK*. Besøkt 6. januar 2019.
**Lambert Daniel Kastens** (født ca. 1690 i Nord-Tyskland, død 30. oktober 1744 i Viborg) var en orgelbygger av tysk avstamning som var virksom i Danmark fra 1722 til 1744. Han arbeidet også i Norge.

Liv og virke
------------

Kastens var utdannet av den berømte orgelbyggeren Arp Schnitger, og anses for en av hans beste elever. Schnitger hadde orgelbyggerprivilegiet i Slesvig, Holsten, Oldenburg og Delmenhorst, og da han døde (1719) overtok Kastens det. Han hadde verksted i Itzehoe, hvor han i tiden fra 1722 til 1724 bygget Garnisons kirkes første store orgel.

Denne suksessen medførte flere store ordrer, særlig etter Københavns brann i 1728, så Kastens flyttet til Danmark og overlot verkstedet i Itzehoe til en annen Schnitger-elev, Johann Dietrich Busch.

Dessverre er ingen av Kastens orgelverker bevart i funksjonsdyktig stand. Det nærmeste man kommer er Carsten Lunds rekonstruksjon fra 1995 i Garnisons kirke. Til gjengjeld kan man se Kastens orgelfasader i høybarokk stil i flere danske kirker: Århus domkirke, Slangerup kirke, Holmens kirke, Garnisons kirke, Trinitatis kirke og Reformert kirke. Sistnevnte orgel ble bygget til Københavns slott, men etter noen få år ble slottet revet ned og orgelet ble solgt til Reformert kirke. Fasaden er muligens blitt tilpasset i forbindelse med flyttingen.

Orgelet i St. Laurentii Kirche i Itzehoe ble påbegynt i 1716 av Schnitger, men han døde innen det var ferdig, så Kastens fullførte det. Som i Danmark er det kun fasaden som er bevart, men man har brakt principalpipene til å klinge igjen i 2000.

Kastens sto for byggingen av barokkorgelet i Oslo domkirke i 1720-årene og det ble ferdig i 1727. Det er ingen piper bevart fra dette, men selve orgelfasaden er fremdeles i bruk.

Eksempler på Kastens orgelfasader
---------------------------------

* Oslo domkirkeOslo domkirke
* Garnisons kirkeGarnisons kirke
* Holmens kirkeHolmens kirke
* Trinitatis kirkeTrinitatis kirke
* Århus domkirkeÅrhus domkirke

Referanser
----------

1. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 9. april 2014[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   biografiskleksikon.lex.dk[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Oslo Domkirke om orglene Arkivert 4. november 2011 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* Orgler i Danmark
* St.Laurentii-Orgel zu Itzehoe

Portal: Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Dansk biografisk leksikon **·** Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** ISNI
 |
Gertrude Stein, 1935
**«Rose er en rose er en rose er en rose»** er en berømt frase som ble skrevet av den amerikanske poeten Gertrude Stein som en del av hennes dikt fra 1913, *Sacred Emily*, som ble utgitt i boken *Geography and Plays* (1922).

I dette diktet er den første Rose navnet på en person. Stein benyttet senere variasjoner av setningen i andre av hennes skrifter, og «En rose er en rose er en rose» (*«A rose is a rose is a rose»*) er sannsynligvis hennes mest kjente sitat. Som oftest blir det tolket i betydningen «tingene er hva de er», et utsagn for loven om identitet, «A er A». I Steins syn uttrykker setningen det fakta at når man benytter navnet på en ting (gjenstand) fremmer man også bilder og følelser knyttet til tingen. Etter hvert som sitatet ble spredt i hennes egne skrifter og i kulturen generelt, har Stein en gang bemerket: «Nå, hør etter! Jeg er ingen tåpe. Jeg vet at vi i dagliglivet ikke går rundt og sier «er en... er en... er en...» Ja, jeg er ingen tåpe, men jeg mener at i denne setningen er rosen rød for første gang i engelsk poesi på hundre år.» (*Four in America*).

Gertrude Steins repeterende språk kan referere til språkets foranderlige kvalitet i tid og historie. Hun sa selv til et publikum ved University of Oxford at utsagnet referert til det faktum at da romantikerne benyttet ordet «rose» hadde det et direkte forhold til en reell rose. For senere tidsepoker i litteraturen er ikke dette lenger sant. Den tid som etterfulgte romantikken, den moderne tidsalder, var bruken av ordet rose en referanse til en egentlig rose, dog innebar det også at bruken av ordet medførte de arketypiske elementer i romantikken ble videreført. Sitatet følger også den retoriske lov om trefoldig repetering for å framheve et poeng, noe som ble observert i taler tilbake til sofistene.

«Rose er en rose er en rose» og andre varianter er ofte benyttet i sammenheng med et sitat av William Shakespeare; *«A rose by any other name would smell as sweet»*. Flere andre forfattere har hatt referanse til Gertrude Steins, fra en parodi hos Ernest Hemingway til en parafrase hos Aldous Huxley.

Referanser
----------

1. ↑  Gertrude Stein Arkivert 20. mars 2006 hos Wayback Machine. av Mina Loy

Eksterne lenker
---------------

* Teksten til *Sacred Emily*

Portal: Litteratur
**«Monsieur Dupont»** er en tysk sang med melodi av Christian Bruhn og tekst av Georg Buschor.

Sangeren Manuela, Orchester Dieter Zimmermann, utgav sangen på singlen Telefunken U 55 979 i 1967.

«Monsieur Dupont» ble i 2008 opptatt på listen over *Die 100 Schlagers des Jahrhunderts*.

Peter Callander har skrevet en engelsk tekst. Sandie Shaw utgav sangen «Monsieur Dupont» på sin 21. single Pye 7N 17675 i 1969. Arrangør og dirigent var Ken Woodman.

Den ble en stor slager i Quebec i en franskspråklig versjon med Les Milady's.

Norsk versjon
-------------

Marit Trulsrud har skrevet en norsk tekst. På norsk bærer den også tittelen «Monsieur Dupont». Den finnes med Rannveig Kvello & Beefeeters på singlen Nor-Disc NOR 196 fra 1969.

Listeplasseringer
-----------------

| Artist | Liste | Høyeste  plassering | Uker på listen | Dato for listeplassering |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Sandie Shaw | Norges flagg VG-lista | # 5 | 6 (# 5 i 1 uke) | 1969 |
| Sandie Shaw | Storbritannias flagg Storbritannia | # 6 | 15 | 15. februar 1969 |

Referanser
----------

1. ↑  Manuela – Mein Herz War Schon Fast Überredet / Monsieur Dupont (7", Single) at Discogs
2. ↑  Grabowksy, Ingo, Lücke, Martin: *Die 100 Schlager des Jahrhunderts*. Hamburg 2008
3. ↑  Sandie Shaw – Monsieur Dupont / Voice In The Crowd (7", Single) at Discogs
4. ↑  Se plateetiketten
5. ↑  norwegiancharts.com - Sandie Shaw - Monsieur Dupont
6. ↑  Chart Stats - Sandie Shaw - Monsieur Dupont
***Into the Purple Valley*** er den amerikanske gitaristen og sangeren Ry Cooders andre album. Cooder har her arrangert og framfører et utvalg mer og mindre kjente amerikanske folkesanger. En rød tråd er sanger som tematiserer miljøkatastrofen Dust Bowl i det amerikanske Midt-Vesten, med påfølgende folkevandring vestover. Albumet kan dermed ses på som californieren Cooders utforskning av vestkystens musikalske røtter.

«How Can You Keep Moving (Unless You Migrate Too)» er en politisk vise om ofrene for Dust Bowl, skrevet av folkesangeren Sis Cunningham. Cooder har henta sangen fra Woody Guthries album *Dust Bowl Ballads*.

På den tradisjonelle visa om gangsterhelten Billy the Kid spiller Cooder mandolin. «Money Honey» er en låt av rhytm and blues-artisten Jesse Stone, mens «F.D.R. in Trinidad» er en morsom calypso om et amerikansk presidentbesøk i Karibia.

«Denomination Blues» forsøker med sin uvanlige instrumentering med ulike strenge- og blåseinstrumenter å gjenskape det helt spesielle soundet som den tidlige gospelartisten Washington Phillips skapte på 1920-tallet. «On a Monday» er et avansert arrangement av en av den legendariske folkesangeren Leadbellys sanger. «Hey Porter» er en av Johnny Cash' mer bluesprega låter.

Den åndelige sangen «Great Dream from Heaven» er henta fra repertoaret til den sjøllærte bahamanske gitaristen Joseph Spence, som har inspirert Cooder med sin uvanlige behandling av instrumentet. Den tradisjonelle «Taxes on the Farmer Feeds Us All» er ei politisk vise om det kapitalistiske USAs utbytting av farmeren.

Plata avsluttes med en inderlig tolkning av Woody Guthries sterkt politiske «Vigilante Man».

Sporliste
---------

1. «How Can You Keep Moving (Unless You Migrate Too)» (Sis Cunningham) – 2:25
2. «Billy the Kid» (trad.) – 3:45
3. «Money Honey» (Jesse Stone) – 3:28
4. «F.D.R. in Trinidad» (Fitz MacLean) – 3:01
5. «Teardrops Will Fall» (Dickey Doo & Marion Smith) – 3:03
6. «Denomination Blues» (Washington Phillips) – 3:58
7. «On a Monday» (Huddie Leadbetter) – 2:52
8. «Hey Porter» (Johnny Cash) – 4:34
9. «Great Dream from Heaven» (Joseph Spence) – 1:53
10. «Taxes on the Farmer Feeds Us All» (trad.) – 3:52
11. «Vigilante Man» (Woody Guthrie) – 4:15

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Into the Purple Valley* på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) *Into the Purple Valley* på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) *Into the Purple Valley* på Spotify Rediger på Wikidata

* (en) *Into the Purple Valley* på AllMusic Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz
 |
*For filmen med samme navn, se Into the Wild (film).*
***Into the Wild*** er en bok av den amerikanske forfatteren Jon Krakauer. Boken, som ble utgitt første gang i 1996, er dokumentarisk, og forteller unggutten Christopher McCandless' historie. Krakauer skrev opprinnelig en artikkel om McCandless i friluftlivsmagasinet *Outside*, som ble publisert i januar 1993. På grunn av responsen på artikkelen valgte Krakauer å skrive en bok.

Etter at Chris McCandless tok eksamen ved Emory University sluttet han å kommunisere med familien, ga bort pengene sine til Oxfam og reiste rundt i Amerika som haiker. Turen hans endte i Alaska, hvor han levde i omtrent 112 dager, før han til slutt døde av sult. I boken møter Krakauer flere av folkene McCandless møtte på turen sin før Alaska. Han forteller også om sine egne opplevelser i villmarken.

Bokas tittel er hentet fra et postkort McCandless skrev til Wayne Westerberg før han dro ut i Alaskas villmark:

> Greetings from Fairbanks! This is the last you shall hear from me Wayne. Arrived here 2 days ago. It was very difficult to catch rides in the Yukon Territory. But I finally got here. Please return all mail I receive to the sender. It might be a very long time before I return South. If this adventure proves fatal and you don't ever hear from me again I want you to know you're a great man. I now walk into the wild. Alex.
> 
> 
> 

I 2007 kom filmen Into the Wild, basert på Krakauers bok. Filmen er regissert av Sean Penn, og har Emile Hirsch i hovedrollen som McCandless.

Boken er oversatt til norsk og heter *Gåtefull død*.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | OCLC
 |
Skisse av Plaza de Roma Manila av Fernando Brambila, medlem av Malaspina-ekspedisjonen som gjorde opphold i Manila i 1792. Den katolske katedral.
**Intramuros** (spansk/latin, betyr «innenfor murene») er en bydel i Filippinenes hovedstad Manila som er fullstendig omkranset av murer. Under den spanske koloniperioden ble Filippinene styrt av spanske myndigheter fra Intramuros.

Beskrivelse
-----------

En rekke av de bygninger de hadde til formålet er fremdeles i god stand, som *Palacio del Gobernador* (guvernørens palass). Her er også katedralen i Manila. Landets eldste høyskole, Colegio de San Juan de Letran, er her. Intramuros rt å betrakte som de førdte og opprinnelige Manila. I dag er bydelen en av byens viktigste sevverdigheter.

Kart av Intramuros ca 1850Kart av Intramuros ca 1850
Kart av Intramuros ca 1898
Blancos hage i Intramuros
Innen Intramuros er festningen *Fort Santiago*, som ble grunnlagt i 570 av Martín de Goiti som *Fuerza de Santiago*, for å gi de spanskr conquistadores tilflukt mot geriljaangrep fra muslimer.

I 1574 ble *Fuerza de Santiago* beleiret av 3000 kinesiske pirater anført av Lim ah hong; Goiti overtok forrsvaret av byen. Han mistet livet, byen ble inntatt av piratene, men ble i 1575 gjenerobret av Juan de Salcedo.

Under den britiske invasjon av Filippinene i 1762 ble Intramuros åsted for Slaget om Manila som ble utkjempet 5./6. oktober. Festningen ble bombardert og sterkt beskadiget, men kunne settes i stand etter den britiske okkupasjon var over i 1764.

Under annen verdenskrig ble Intramuros grundig rasert av japanerne, særlig under de de alliertes gjenerobring. Men den er blitt restaurert. Likevel er en del av bygningene bak fasadene i en trist forfatning. Det er også mange spor etter krigshandlingene.

Billedgalleri
-------------

* Inngangsportal fra sør til Intramuros.Inngangsportal fra sør til Intramuros.
* Intramuros, ødeleggelsene i mai 1945.Intramuros, ødeleggelsene i mai 1945.
* En patio fra kolonitiden.En patio fra kolonitiden.
* Husfasade fra kolonitiden.Husfasade fra kolonitiden.

Referanser
----------

1. ↑   Arkivert 21. september 2012 hos Wayback Machine. |wayback=20120921030729 |archiv-bot=2018-04-16 07:22:17 InternetArchiveBot The british Interlude

Litteratur
----------

* Pedro Luengo Gutiérrez: *Intramuros. Arquitectura en Manila, 1739–1762* (= *Colección Tesis doctorales „Cum laude".* 35). Fundación Universitaria Española, Madrid 2012, ISBN 978-84-7392-790-1 (likeledes: Sevilla, Universitet, Dissertation, 2012).

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Intramuros – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GeoNames
 |
**Nordre Nordmøre Billag A/S** (NNB) var et rutebilselskap med ruteområde i dagens Aure kommune. NNB har historie fra 1956 og ut 1986.

Historie
--------

Da NNB ble stiftet var det tre kommuner i ruteområdet på Ytre Nordmøre, Tustna, Aure og Stemshaug. Ved oppstart overtok NNB noen ruter som hadde vært drevet 2-3 år på Tustna. Hemne og Vinje Billag hadde også hatt ruter i Aure kommue, men NNB fikk etter hvert konsesjon for alle rutene i dette ruteområdet. I 1956 var veinett i regionen svært dårlig utbygd og det var lite med ferjeruter. Transporten var basert på båt. På dette tidspunktet stod distriktet overfor en omfattende omlegging fra sjøverts- til landverts trafikk. I tidlig fase hadde NNB trafikk på tre mindre området som ikke var bundet sammen med vei. 

Det ble fortgang i utbygging av veier og ferjeruter de kommende årene, og NNB fikk gradvis bygd ut et rutenett av person- og godsruter fra alle deler av distriktet til og fra Kristiansund, og det ble opprettet godsrute direkte til Trondheim. 

NNB ble ikke trukket inn i sammenslutningene i rutebilbransjen på 1970-tallet fordi ruteområdet var så atskilt. Men 1. januar 1987 ble NNB fusjonert med Kristiansund-Frei Billag og Smøla Billag, og det nye selskapet fikk navnet Nordmøre Trafikkselskap (NTS).

Litteratur
----------

* Innstilling om rutebilstrukturen i Møre og Romsdal : fra en komite nedsatt av fylkesutvalget 5. desember 1970 : innstillingen er avgitt 16. november 1973 (1973). Molde: Fylkesutvalget.
* Ottesen, H. Hjermann, L. Høsteng, A. K. Vollstad, K. Haugen, K. R. & Skudal, S. (2001). Rutebilnæring under omstilling 1965-2000. Molde: TL Møre og Romsdal.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Volodymyr** (borgerlig navn *Vasyl Omeljanovytsj Romanjuk*, ukrainsk Володимир resp. Василь Омелянович Романюк; født 9. desember 1925 i Khymtsjyn, Ukraina, død 14. juli 1995 i Kyiv) var en ukrainsk politisk aktivist og biskop, som i sine to siste leveår var patriark av Kyiv og hele Rus-Ukraina.

Som medlem av Organisasjonen av ukrainske nasjonalister satt han mellom 1944 og 1979 totalt 17 år i sovjetisk fengsel. Etter løslatelsen ble han sendt i eksil, som han tilbragte i Canada og USA, der han virket som prest for den ukrainsk-ortodokse kirke i Canada resp. USA.

Volodymyr returnerte til Ukraina i 1990 og ble først epark av Uzjhorod for den ukrainske autokefale ortodokse kirke, men var i 1992 med på å grunnlegge den ukrainsk-ortodokse kirke (Kiev-patriarkatet). Han ble dennes erkeepark av Lviv, før han i 1993 ble valgt til kirkas *patriark av Kyiv og hele Rus-Ukraina*.

Han døde i 1995 under uavklarte omstendigheter. Under begravelsen ved St. Sofia-katedralen brøt det ut opptøyer og gatekamper mellom tilhengere, motstandere og politiet.

  



|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Mstyslav** | **Kiev-ukrainsk-ortodoks patriark av Kyiv og hele Rus-Ukraina**(1993–1995) | Etterfølger:**Filaret** |
| Forgjenger:**?** | **Kiev-ukrainsk-ortodoks erkeepark av Lviv og Sokal**(1993–1993) | Etterfølger:**?** |
| Forgjenger:**?** | **Ukrainsk-autokefal-ortodoks epark av Uzjhorod og Vynohradiv**(1990–1991) | Etterfølger:**?** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN
 |
**Vollsmose** (opprinnelig **Wolds mose**, av gammeldansk *wall*, slette og mose) er en bydel i nordøstlige Odense, cirka tre kilometer fra sentrum.

Bydelen avgrenses av Ejbygade, Kertemindevej, Åsumvej samt Vollsmose allé. Innbyggertallet er henholdsvis 11 518 i Vollsmose Sogn og 16 296 i postdistriktet 5240 Odense, som også omfatter andre bydeler enn selve Vollsmose. Vollsmose består blant annet av seks boligkvartér med etasjebebyggelse, hvorav Bøgeparken er den største med cirka 450 leiligheter samt 16 500 beboere.

Oppføringen av Vollsmose begynte i 1960-årene og var i utgangspunktet et prestisjeprosjekt for den almennyttige sektor, noe som også i dag avspeiler seg i bygningsmassens høye kvalitet. Boligene stod ferdig først i 1970-årene.

Vollsmose utmerker seg med store rekreative grønne områder. I Vollsmose finnes dessuten for eksempel Vollsmose Kirke (oppført i 1975), tre folkeskoler, tolv daginstitusjoner, gymnaset Mulens Legatskole samt butikksenteret Outlet Fyn, tidligere Center Øst.

Innbyggere
----------

Omkring seksti prosent av beboerne i Vollsmose har en annen etnisk bakgrunn enn dansk. I Vollsmose bor det cirka åtti forskjellige nasjonaliteter. Den gjennomsnittlige beboeren i Vollsmose tjente i 2003 121 000 danske kroner, noe som er markant lavere enn i Odense som helhet. Beboerne i Vollsmose har sammenliknet med resten av Odenses innbyggere en lav erhvervsfrekvens. Demografisk sett er områdets beboere yngre enn Odense som helhet.

I 2006 fikk Vollsmose sin første folketingskandidat, da den forhenværende beboerforeningsformann fra Bøgeparken, Asmaa Abdol-Hamid, ble oppstilt for Enhedslisten.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |

Portal: Danmark
**Miraculix** (fransk: *Panoramix*) er en fiktiv person fra tegneserien Asterix av René Goscinny. I landsbyen hvor Asterix og hans tapre gallere bor er Miraculix den offisielle druiden.

Utseende
--------

Som seriefigurer flest har Miraculix et fast antrekk og utseende. Hvitt skjegg, rød kappe og hvit drakt. Han bærer også ofte en gullsigd, som brukes til å skjære over greiner og urter fra trær og busker. Hans alder blir aldri nevnt, men selv i historien om Asterix' fødsel (hvor den ledende generasjonen er den yngste) er hans utseende lik.

Posisjon
--------

Miraculix er en betrodd og respektabel druide, og har vunnet druidenes hederspris for sine trolldomsverk. Han er best kjent for å være opphavsmannen bak styrkedrikken som gjør at Asterix og resten av landsbyen har klart å stå imot den romerske hær. Selv deltar han aldri i kamp, i motsetning til resten av landsbybefolkningen som ser på slåssing som en del av livet (også med hverandre). Han har i tillegg til styrkedrikken oppfunnet diverse andre eliksirer, som gjerne bare nevnes i en av historiene. 

Goscinny fremstiller Miraculix som en god venn av Asterix. I sin første opptreden i serien frestår han som en noe komisk figur, der han klipper seg i fingeren med gullsigden ved et uhell; og i historien *Tvekampen* blir han etter å ha fått en av Obelix' bautasteiner i hodet gal, og oppfører seg klovnete.