recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Møystad gård** er en gård på Ridabu i Hamar kommune i Innlandet.

De eldste kildene som nevner Møystad daterer seg til 1396. Gården ble i 1828 kjøpt av lensmann Tøstie i Vang, og dagens hovedbygning ble også reist rundt denne tiden. Bygningen ble i denne perioden blant annet brukt til rettsforhandlinger frem til den ble solgt i 1878. I 1900 huset gården 6 familier, 2 gardsfolk, 17 tjenestefolk og 14 forsørgede (barn og unge). I 1911 ble gården solgt til staten og ble dermed en av statens første forsøksgårder. Virksomheten ble i 1974 flyttet til Apelsvoll på Østre Toten, men et gjødselsforsøk som ble påbegynt i 1920 holdes fortsatt gående. 

Fra 1911 var Werner Christie bestyrer og drev forsøksstasjon i plantefordeling på gården.

Siden forsøksvirksomheten ble flyttet har gården vært benyttet av blant andre Blæstad landbruksskole, Hedmark forsøksring og Graminor AS. Etter flere fradelinger disponerer gården i dag om lag 300 dekar dyrket mark. Gården ble solgt til private eiere i 2010

Litteratur
----------

Elle, Th. (1955). *50 års forsøksvirksomhet innen jordbruket i Hedmark og Oppland fylker: Hedemarkens amst forsøksstasjon, Statens forsøksgard Møystad, 1905 - 1955*. [Hamar].
**«Møte seg sjøl i døra»** er en norsk sang som ble skrevet av Øystein Sunde, og utgitt mars 2005 på Sundes musikkalbum *Sånn er'e bare*.

Sangen het opprinnelig «Vel møtt i døra» da den ble spilt første gang i forestillingen *Øystein Sunde ...og vel så det* som gikk på Dizzie Showteater høsten 2002.

Teksten handler om hvordan det er å passere cirka 50 år og oppdage at det man man misliker med den yngre generasjon, er nettopp tilsvarende det man selv gjorde i sin egen unge alder. Med andre ord har man ikke så mye å slå i bordet med.

Teksten til «Møte seg sjøl i døra» fulgte med i CD-heftet til *Sånn er'e bare*. Både tekst, noter og en tilhørende tegning, ble publisert i noteboka *Sånn er'e bare* i 2006.

Melodimessig sett har «Møte seg sjøl i døra» en del fellestrekk med Elvis Presleys «Trouble» fra 1958 (komponert av Jerry Leiber og Mike Stoller), men allikevel ikke nok til at den går inn under begrepet coverlåt.

Musikere og instrumenter
------------------------

* Øystein Sunde: vokal, elektrisk gitar
* Tom Salisbury: piano, orgel
* Stein Bull-Hansen: sologitar
* Jørun Bøgeberg: bass
* Knut Hem: trommer
* Kari Iveland: kor
* Anita Skorgan: kor

«Møte seg sjøl i døra» ble fremført av Sunde i programmet *Øystein Sunde ...og vel så det* som ble kringkastet 25. desember 2004 på NRK1. Musikerne var Sunde (vokal, elektrisk gitar), Stein Bull-Hansen (elektrisk gitar), Knut Hem (trommer), Olga Konkova (elektrisk piano) og Olaf Kamfjord (kontrabass, kor). Versjonen på dette programmet ble spilt i E-dur, mens studioversjonen er i A-dur. Ellers var teksten på siste verset mer dristig på konsert-utgaven enn hva Sunde valgte å synge på varianten fra studio.

Referanser
----------

1. 1 2  *Sånn er'e bare*– informasjon i CD-heftet
2. ↑  TV2 programmet *Absolutt Underholdning* 30. mars 2005
3. ↑  Spinner Records – Medium: *Sånn er'e bare* – Øystein Sunde (2005)
4. ↑  *Øystein Sunde ...og vel så det* – programmet som ble solgt mens forestillingen pågikk.
5. ↑  *Senkveld* – TV2, 8. april 2005
6. ↑  Sunde, Øystein (2006) *Sånn er'e bare*. Blåmann Musikkforlag Norge AS; Oslo. ISBN 82-462-0051-4 s. 12/13
7. ↑  *Øystein Sunde ...og vel så det* – NRKs rulletekster
Sammenligning av noen av verdens største fartøy. Ovenfra og ned: «Knock Nevis», «Emma Mærsk»*, RMS «Queen Mary 2», MS «Berge Stahl» og USS «Enterprise» (CVN-65).*
**RMS «Queen Mary 2»** er et britisk passasjerskip opprinnelig bygd for transatlantisk rutetrafikk. Hun var det første store nybygget primært tilpasset dette formålet på over 30 år, det vil si siden MS «Queen Elizabeth 2» ble bygd i 1969 og som hun etterfulgte som Cunard Lines flaggskip. Skipet ble satt i bestilling i 2000 og er det andre Cunard-skipet oppkalt etter Mary av Teck, britisk dronning gift med George V, etter RMS «Queen Mary».

«Queen Mary 2» ble bygd i Frankrike av STX Europe Chantiers de l'Atlantique, i Saint-Nazaire og var ferdig 23. desember 2003. Dronning Elizabeth II døpte skipet i 2004. I tillegg til transatlantisk trafikk, brukes skipet i dag[*når?*] som cruiseskip.[]

Da skipet ble sjøsatt var hun det lengste, bredeste og høyeste passasjerskip som var bygd, og med en tonnasje på 151 400 tonn var hun også det største. Siden er det bygd cruiseskip som er større, men hun er fortsatt det største bygd for transatlantisk trafikk.[]

Skipet er 345 meter langt, 41 meter bredt (45 meter over brovingene) og 72 meter høyt (til toppen av skorsteinen), og hun har et dyptgående på 10,1 meter. Skipet har 17 dekk, hvorav 13 med passasjerfasiliteter. Maksimalfarten er i overkant av 30 knop, marsjfart 26 knop.

Skipet var langt dyrere å bygge enn samtidige cruiseskip med en pris på 300 000 dollar per køye, nesten det dobbelt av kostnaden ved cruisebygg. Det høye prisen skyldes en langt sterkere konstruksjon tilpasset helårig atlanterhavsfart, den enorme størrelsen samt gjennomført bruk av kvalitetsmaterialer.

Skipet har 15 restauranter og barer, fem svømmebasseng, casino, ballsal, teater og verdens første planetarium ombord på et skip. Det finnes også barnehage og kennel ombord. Hun er også et av få skip i drift i dag som fremdeles har preg av tidligere tiders klassedeling i passasjerbekvemmelighetene. I dag sees dette tydeligst i matsalene.

Hun har passasjerkapasietet på 3 090. Offiserer og mannskap teller totalt 1 238 personer.

Bildegalleri
------------

* 
* 
*

Kilder
------

* Cunard Line: Queen Mary 2 - Technical information (pdf) Arkivert 19. oktober 2018 hos Wayback Machine. Besøkt 9. oktober 2018

Eksterne lenker
---------------

* (en) IMO 9241061 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) RMS Queen Mary 2 – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) RMS «Queen Mary 2» – Den internasjonale sjøfartsorganisasjonen Rediger på Wikidata
* (da) «Queen Mary 2» på faergelejet.dk

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Universalis **·** VIAF **·** GND **·** LCCN
 |
**Mühlhausen** er kretsbyen i Unstrut-Hainich-Kreis i det nordvestlige Thüringen. I den fysiske planleggingen av Fristaten Thüringen, har byen rang som et middels sentrum med delfunksjonene til et oversentrum. De nærmeste storbyene er Erfurt 55 km sørøst, Göttingen 60 km nordvest og Kassel 85 km vest. I middelalderen var Mühlhausen, etter Erfurt, den mektigste byen i det geografiske området Thüringen. Mühlhausen er den 9. største byen i Thüringen, etter Suhl. Mühlhausen er kjent for den største kirkefesten i Tyskland (Mühlhausens kirkefester), som første gang fant sted i 1877, og som hvert år feires i den siste uken av august sammen med 31 kirkelige fellesskap.

Byen er kjent for sin rike historiske arv. Den radikale reformatoren og teologen Thomas Müntzer holdt en tale i Mariakirken i 1525, før han ble arrestert og henrettet i byen. Komponisten Johann Sebastian Bach var organist i kirken *Divi Blasii* («Sankt Blasius») fra 1707 til 1708. Bachs kantate *Gott ist mein König* (BWV 71) ble uroppført i kirken 4. februar 1708, i forbindelse med innsettelsen av det nyvalgte byrådet. 

Indre konflikter under tredveårskrigen (1618–1648) og syvårskrigen (1756–1763) reduserte byens politiske betydning, og i 1802 mistet den sin uavhengighet og ble en del av kongedømmet Preussen. I 1807 ble byen tilknyttet kongedømmet Westfalen, før den i 1815 enda en gang ble innlemmet i Preussen som en del av den prøyssiske provinsen Sachsen.

Fra 1944 til mars 1945 lå det en slaveleir for kvinner rett utenfor Mühlhausen, som en forgreining av konsentrasjonsleiren Buchenwald. I april 1945 ble kvinnene deporterte til utryddelsesleiren Bergen-Belsen.

Referanser
----------

1. ↑  .
2. ↑   (på de) *Tysklands kommuneregister (4. kvartal 2022)*, Statistisches Bundesamt, 12. januar 2023, Wikidata Q116783074,

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Mühlhausen/Thüringen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Mühlhausen/Thüringen – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** NKC **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
**RNA-virus** er virus som benytter RNA som arvestoff (genom). De benytter organismer fra alle de biologiske rikene som verter. RNA-virus kan være både dobbelttrådet og enkelttrådet. De enkelttrådede RNA-virusene kan ha både positiv og negativ RNA-polaritet. RNA-virus er den vanligste klassen av virus som volder sykdom hos menneske. RNA-virus har små og tette genom.

RNA-virus benytter RNA-avhengig RNA-polymerase eller revers transkriptase til å kopiere genomene sine. Disse enzymene savner korrekturlesing, og mutasjoner i genomene til RNA-virus blir slik lettere videreførte. Dette bevirker at RNA-virus utvikler seg mye hurtigere enn dobbelttrådede DNA-virus, som benytter DNA-polymeraser som kan bytte ut feilaktige baser i det nye DNA-molekylet. Av en ukjent grunn utvikler derimot enkelttrådede DNA-virus seg like hurtig som RNA-virus, selv om de benytter DNA-polymeraser fra verten.

Enkelttrådede RNA-virus har ulike måter å formere seg på avhengig av polaritet. De med positiv polaritet kan oversette RNA-molekylet sitt direkte til protein, mens de med negativ polaritet først må skrive det av til budbærer-RNA før de kan omsette det til protein.

Se også
-------

* DNA-virus

Litteratur
----------

* Nettredaksjonen (4. februar 2011). «Virus». Institutt for biovitenskap, Det matematisk-naturvitenskapelige fakultet, Universitetet i Oslo. Besøkt 6. juli 2022.

Referanser
----------

1. 1 2  Lauring, Adam S; Frydman, Judith; Andino, Raul (2013). «The role of mutational robustness in RNA virus evolution». *Nature Reviews Microbiology*. 11 (5): 327. PMID 23524517. doi:10.1038/nrmicro3003.
2. ↑  Elena, Santiago F (2012). «RNA virus genetic robustness: Possible causes and some consequences». *Current Opinion in Virology*. 2 (5): 525–30. PMID 22818515. doi:10.1016/j.coviro.2012.06.008.
3. 1 2  Li, D; Wei, T; Abbott, C. M; Harrich, D (2013). «The Unexpected Roles of Eukaryotic Translation Elongation Factors in RNA Virus Replication and Pathogenesis». *Microbiology and Molecular Biology Reviews*. 77 (2): 253. PMID 23699257. doi:10.1128/MMBR.00059-12.
4. 1 2  Holmes, Edward C (2008). «Evolutionary History and Phylogeography of Human Viruses». *Annual Review of Microbiology*. 62: 307–28. PMID 18785840. doi:10.1146/annurev.micro.62.081307.162912.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Group III viruses – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC **·** BNE
 |
**RNA-basert vaksine** er en vaksine utviklet fra RNA, nærmere bestemt mRNA. Den er tatt i bruk som en av flere typer Covid-19-vaksiner.

Vaksinen virker gjennom genetisk kode. Vaksinen instruerer kroppen til å lage små deler av viruset. Så utvikles antistoffer mot viruset som forårsaker sykdommen. 
Vaksinen gjør at kroppen utvikler immunitet ved hjelp av en ekspresjonsvektor, som for eksempel lipide nanopartikler.

Det fungerer omtrent på samme måte som DNA-baserte vaksiner. RNA er enkelt forklart kroppens midlertidige «arbeidskopi» av DNA. Også denne typen vaksine er basert på at kroppen selv lager virus-deler som trigger immunforsvaret.

Den første RNA-vaksine som ble godkjent for bruk på mennesker er Pfizer/BioNTech: BNT162 som ble godkjent av Storbritannias Medicines and Healthcare products Regulatory Agency (MHRA) den 2. desember 2020. Den ble godkjent av EU 21. desember 2020.

Modernas vaksine mRNA-1273 ble godkjent i EU og i Norge 6. januar 2021.

Referanser
----------

1. ↑  Slik virker de tre nye koronavaksinene. SINTEF. Besøkt 4. februar 2021.
2. ↑  Verbeke, Rein; Lentacker, Ine; De Smedt, Stefaan C.; Dewitte, Heleen (Oktober 2019). «Three decades of messenger RNA vaccine development». *Nano Today*. 28: 100766. doi:10.1016/j.nantod.2019.100766.
3. ↑  «Conditions of Authorisation for Pfizer/BioNTech COVID-19 Vaccine» (Decision). Medicines & Healthcare Products Regulatory Agency. 28. januar 2021.
4. ↑  Første vaksine mot korona godkjent i EU. NRK. Besøkt 4. februar 2021.
5. ↑  «Koronavaksinen til Moderna godkjent til bruk i Norge». *Regjeringen.no* **(norsk)**. Helse- og omsorgsdepartementet. 6. januar 2021. Besøkt 4. februar 2021.

Eksterne lenker
---------------

* Slik virker de tre nye koronavaksinene. SINTEF. Besøkt 4. februar 2021.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Halsted Kloster** (Halstathe, Halstede) var et dansk kloster som omtales som krongods første gang i kong Valdemar Seiers jordebok i 1231.

Historie
--------

Klosteret befinner seg på Lolland ca. 6 km øst for Nakskov, og ble trolig anlagt av Erik Plogpennings datter Jutta omkring 1284 som et benedektinerkloster. 

Selve kirken stammer fra 1100-tallet. I 1510 ble klosteret nedbrendt av lybekkerne, men senere bygget opp igjen. Etter reformasjonen ble Halsted krongods for forskjellige enkedronninger og kronprinsers pensjon. Fra 1718 har hovedgården tilhørt slekten Juel-Vind/Krag-Juel-Vind-Frijs, i årene 1721-1921 som hovedsete for baroniet Juellinge. I 1919 fikk klosteret sitt opprinnelige navn tilbake.

Av middelalderens firfløyede klosteranlegg er nordfløyen i form av Halsted Kirke bevart, mens den østlige fløyen ble revet i 1685. Den frittliggende sydfløy stammer fra 1591, da kong Frederik IIs enke, dronning Sophie eide gården, mens vestfløyen ble oppført i nygotikk i årene 1847-49.

Regitze Grubbe, som var gift med Christian IV og elskerinnen Karen Andersdatters sønn, Hans Ulrik Gyldenløve, ble født på Halsted.

Referanser
----------

1. ↑  Den store danske om Halsted Kloster
2. ↑  halstedkloster.dk Arkivert 29. juni 2011 hos Wayback Machine.
3. ↑  halstedkloster.dk Arkivert 29. juni 2011 hos Wayback Machine.
4. ↑  hojrebyarkiv.grytner.dk[*død lenke*]
5. ↑  Den store danske om Halsted Kloster
6. ↑  «Skeel & Kannegaard Genealogy». Arkivert fra originalen 15. desember 2013. Besøkt 1. juli 2011.

  

Portal: Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |
**Bhutan Broadcasting Service** (**BBS**) er Bhutans nasjonale kringkaster av radio og fjernsyn. Det er et privat foretak, selv om BBS formelt styres av staten. BBS er idag eneste selskap i Bhutan som tilbyr både radio og fjernsyn, og det eneste selskapet som kringkaster fjernsyn innenfor landets grenser.

Historikk
---------

Bhutan hadde ikke moderne telekommunikasjon før 1973, da den første radiosendingen ble kringkastet i november. Det var National Youth Association of Bhutan (NYAB) som startet med radiooverføringer av nyheter og musikk i en halvtime hver søndag under navnet *Radio NYAB*. Radiosenderen var lånt fra en lokal telegrafstasjon i Thimpu. Landets regjering tok over radiokanalen i 1979, og i 1986 fikk kanalen sitt nåværende navn, *Bhutan Broadcasting Service* (BBS). Det ble gjort utvidelser av sendeskjemaet og kanalen fikk en moderne struktur i 1991.

Bhutan var lenge det eneste landet i verden hvor fjernsyn var forbudt. De første fjernsynsoverføringene fant sted 2. juni 1999. BBS' første fjernsynssending var i forbindelse med kongens 25-årsjubileum som statsoverhode.

### Radio

Kortbølgeradio nådde ut til hele landet i 1991. I juni 2000 åpnet FM-nettet i sør- og vest-Bhutan, og ble utvidet til også å dekke sentral-Bhutan i januar 2001, og i slutten av 2005 dekket FM-nettet hele Bhutan. Kortbølgenettet ble fra 2007 brukt til overføringer for lyttere utenfor landet. Radiokanalen sender i 15 timer om dagen – syv timer på dzongkha, i tre på sharchop og engelsk og to på nepalsk.

### Fjernsyn

Nyheter, dokumentarer og underholdning ble tidligere sendt i tre timer om kvelden (fra 19.00 til 22.00) syv dager i uken. Programmet ble i desember 2004 utvidet til fire timer (fra 18.00 til 22.00). Fjernsynskanalen var tidligere kun tilgjengelig i hovedstaden Thimpu, men ble utvidet til å dekke hele kongedømmet via satellitt i februar 2006.

I 2008 utvidet BBS sendeskjemaet sitt fra 18.00 til 23.00. De fleste programmene sendes på dzongkha, men to programmer og nyhetsprogrammer sendes på engelsk hver kveld.

Programmene sendes i reprise fra 06.00 til 11.00 dagen etter at de ble sendt. Spesielt ønskede underholdnings- og musikkprogrammer sendes også i reprise mellom 15.00 og 18.00 lørdager og søndager.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN
 |
**Malcolm «Mal» Anderson** (født 3. mars 1935 i Theodore i Queensland) er en tidligere profesjonell australsk tennisspiller.

Anderson tilhørte verdenseliten blant amatørspillerne under senere halvdelen av 1950-tallet, som best var han 1957–58 da han var nummer 2 på rankingen. Han vant fire Grand Slam-turneringer, én i single og to i double og én i mixeddouble i løpet av sin tenniskarriere. 

I 1957 vant han, som første useedede spillere, US Open gjennom å beseire sin landsmann Ashley Cooper med (10-8, 7-5, 6-4) i finalen. Tidligere i samme sesong hadde han vunnet French Open i double. Han var også i singlefinalen i Australian Open både 1957 og 1958 men tapte begge gangene til Ashley Cooper og også i finalen i US Open i 1959 måtte han se seg beseiret av samme Cooper. 

Han ble profesjonell i 1959 og var dermed utestengt fra Grand Slam-turneringene. I 1968 signerte han proffkontrakt med World Championship Tennis (WCT) og han vant som WCT-proff 7 singletitler på 1970-tallet.

Som profesjonell spillere vant han i 1973, i en alder av 37 år, doubletittelen i Australian Open sammen med John Newcombe.

Anderson var også med på det australske Davis Cup-laget i årene 1954, 1957–58 og 1973, han spilte 19 Davis Cup-kamper hvorav han vant 13. 

Malcolm Anderson ble i 2000 opptatt i International Tennis Hall of Fame.

Grand Slam-titler
-----------------

* Australias flagg **Australske mesterskapet/Australian Open**
	+ Mixeddouble – 1957
	+ Double – 1973 (sammen med John Newcombe)
* Frankrikes flagg **Franske mesterskapet**
	+ Double – 1957
* USAs flagg **Amerikanske mesterskapet**
	+ Single – 1957 (han beseiret Ashley Cooper med 10-8, 7-5, 6-4 i finalen)

Referanser
----------

1. ↑   «Malcolm Anderson (International Tennis Hall of Fame & Museum)», besøkt 6. mars 2015[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   The Bud Collins History of Tennis (2nd ed.), side(r) 542[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (de) Malcolm Anderson – Munzinger Sportsarchiv Rediger på Wikidata

* (en) Malcolm Anderson – ATP-touren Rediger på Wikidata

* (en) Malcolm Anderson – ITF Tennis Rediger på Wikidata

* (en) Malcolm Anderson – Davis-cupen Rediger på Wikidata

* (en) Malcolm Anderson – International Tennis Hall of Fame Rediger på Wikidata

* (en) Malcolm Anderson – Tennis Australia Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Munzinger (sport)
 |
**Bhutansypress** (latin: *Cupressus cashmeriana*) er en art av bartrær innenfor sypresslekten i sypressfamilien *(Cupressaceae)*. 

Arten vokser i Himalaya i Bhutan og den tilstøtende delstaten Arunachal Pradesh i India. her trives den mellom 1.250 og 2.800 moh.

Den har blitt sjelden, og er moderat utrydningstruet. Bhutansypressen er nasjonaltreet i Bhutan, og et vanlig prydtre rundt tempeler og andre religiøse steder.

Bhutansypress er eviggrønn og normalt 25-45 meter høy, men inntil 90 meter høy i sjeldne tilfeller. Den er trolig Asias høyeste tre. Diameteren kan bli 3 meter ved foten. 

Den har glågrønne eller grå-blågrønne, flate og sterkt nedover-hengende skudd, med flate, skjellaktige dekkende nålevekster. Nålene er normalt 2 mm lange, men inntil 5 mm på enkeltskudd og 8 mm på unge skudd.

Konglene er eggeformede, 2 cm lange, og har 8-12 skjell. De er først mørkegrønne, men modnes over 2 år og blir mørkebrune.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Bhutansypress* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Bhutansypress* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Bhutansypress* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Bhutansypress* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Bhutansypress* hos The International Plant Names Index Rediger på Wikidata

* (en) *Bhutansypress* hos Tropicos Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Cupressus cashmeriana* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Cupressus cashmeriana* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Cupressus cashmeriana* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* Gymnosperm Database: *Cupressus cashmeriana*
**Malcolm Milne** (født 5. november 1948 i Myrtleford, Victoria) er en tidligere australsk alpinist. I 1969 ble han den første australieren som vant et verdenscuprenn, og den første som tok medalje i et verdensmesterskap.

Fire år etter den tragiske dødsulykken til broren Ross Milne i OL 1964 fikk Malcolm sin OL-debut i Grenoble. I utforrennet havnet 19-åringen på 19.-plass av 86 startende. Dette var inntil da det beste resultatet til noen australsk utøver i en alpin OL-øvelse. 

I desember 1969 vant Milne verdenscuprennet i utfor i Val-d’Isère. Tre måneder senere, i VM 1970 i Val Gardena tok han bronsemedaljen i utfor.

Milne trente mye sammen med det franske landslaget. Mellom 1970 og 1972 plasserte han seg fem ganger blant de 10 beste i utforrenn, og ble regnet blant favorittene til utforrennet i OL 1972 i Sapporo. Like før lekene begynte, pådro han seg seg en skade i venstre kne, men valgte likevel å starte, uten suksess. Etter OL begynte han å kjøre profesjonelt i USA. 

Foran Sommer-OL 2000 i Sydney ble Milne bedt om å bære den olympiske ild gjennom hjembyen Myrtleford. I 2004 ble han utropt til æresmedlem av det australske ski- og snøbrettforbundet.

Verdenscupseire
---------------

| Dato | Sted | Land | Disiplin |
| --- | --- | --- | --- |
| 14. februar 1969 | Val-d’Isère | Frankrike | Utfor |

Referanser
----------

1. ↑   data.fis-ski.com[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Malcolm Milne – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Malcolm Milne – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Malcolm Milne – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Malcolm Milne – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Malcolm Milne – Australian Olympic Committee Rediger på Wikidata

* (en) Malcolm Milne – Sport Australia Hall of Fame Rediger på Wikidata

* (en) Malcolm Milne – FIS (alpint) Rediger på Wikidata

* (en) Malcolm Milne – ski-db.com Rediger på Wikidata
Denne artikkelen omhandler den genetiske prosessen.  For skjøting av tau, se Spleis.
**RNA-spleising** er en prosess som skjer etter at DNA har blitt transkribert til RNA, der introner fjernes og eksoner skjøtes sammen. Eukaryote budbringer-RNA (messenger RNA, mRNA) 
kan ikke oversettes direkte til et protein. Etter transkripsjonen kalles RNAet forløper-mRNA (pre-mRNA) og det inneholder overflødige ribonukleotider (intron) som må fjernes. Gjenværende fragmenter (ekson) blir skjøtet sammen og utgjør modent mRNA som et ribosom kan oversette til et protein. Slik blir de modne mRNA kolineære med proteinene de koder for.

Spleising
Spleisingsprosessen blir katalysert av et spleiseosom, som er et stort RNA-protein-kompleks. Spleiseosomet gjenkjenner intron-ekson grenser og fjerner mellomliggende intron slik at to omkringliggende eksonene blir limt sammen. I sjeldne tilfeller kan spleising katalyseres av RNA-trådene på egen hånd. Denne prosessen kalles selv-spleising.

Alternativ spleising
--------------------

Alternativ spleising
Alternativ spleising er et vanlig fenomen i Eukaryota. Ekson fra pre-mRNA kan kobles sammen på mange måter under spleising: noen ekson kan være utelatt, andre skjøtet med bruk av alternative spleisesteder eller intron kan beholdes. Dette resulterer i ett gen kan kode for flere proteinprodukter (isoformer), ofte med ulike funksjoner.
Hos familien av gener kalt neurexiner kan hver pre-mRNA bli spleiset på tusenvis av forskjellige måter, og tusenvis av varianter av proteinet kan dermed bli laget fra en primærtranskripsjon.

Se også
-------

* Ekson
* Intron
* RNA
* Spleiseosom

Referanser
----------

1. ↑  Cech, "RNA as an Enzyme," Scientific American, vol. 254, No. 11, Nov. 1986
2. ↑  Lee Rowen, "Gene Structure and Organization", Encyclopedia of Life Sciences

Litteratur
----------

* Fackenthal, Jd; Godley, La (Jul 2008). "Aberrant RNA splicing and its functional consequences in cancer cells" (Free full text). Disease models & mechanisms 1 (1): 37–42.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
***Den unge*** (originaltittel: *La joven / The Young One*) er en meksikansk-amerikansk dramafilm fra 1960 regissert av Luis Buñuel. Filmen ble tatt opp i Mexico med amerikanske skuespillere på engelsk. Den ble også dubbet på spansk for meksikanske visninger.

Handling
--------

Travis stjeler en båt og havner på en øy bebodd av Miller, som eide en bie-gård sammen med sin nylig avdøde partner Pee Wee. Pee Wee etterlot seg også en tenåring som heter Evalyn. Traver tilbringer en natt på øya for å fikse båten sin. Miller kommer tilbake dagen etter, men blir sint når han oppdager at han har blitt ranet. Han tar en rifle, og forsøker å finne gjerningspersonen. Travis på båten sin er nesten klar til å reise videre, men stikker av når han ser Miller nærme seg.

Roller
------

* Zachary Scott - Miller
* Bernie Hamilton - Traver
* Key Meersman - Evalyn
* Crahan Denton - Jackson
* Claudio Brook - pastor Fleetwood

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Den unge* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Den unge* hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (sv) *Den unge* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) *Den unge* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata

* (en) *Den unge* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Den unge* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Den unge* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Den unge* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata
**Fagerklokke** (*Campanula persicifolia*) er en flerårig planteurt i klokkefamilien. Planten blir 20–80 cm høy, og har 1-6 blå blomster i klase formet som en 4x4 cm stor bjelle (klokke). Fagerklokken blomstrer fra juli til september, og er også en mye brukt hageblomst.

Fagerklokke har på hver stilk en eller flere klarblå, halvt oppreiste blomsterklokker på om lag 4x4 cm.
Stengelbladene er smale og lange, og det står normalt 1 eller 2 halvveis opprette blomster på hver stilk, men klaser på opptil 6-7 er heller ikke uvanlig. Stengelen er ofte litt mørk grønn, eller nesten brun. Det er ofte blomster på ulikt vekststadium på samme stilk samtidig.

Blåklokke kan lett forveksles med fagerklokke, men sistnevnte er om lag dobbelt så stor og blomstene er mindre hengende på fagerklokke enn på blåklokke. Begge har dyp mellomblå farge, men blåklokke har normalt noe flere blomster i klase på hver stilk. I blomst er de to artene lett å skille fra hverandre på måten arrflikene splittes: hos blåklokke rulles de tre arrflikene bakover til en liten spiral, mens de hos fagerklokke splittes mye lenger, men rulles aldri sammen.

Begge artene har klokker dannet ved at kronbladene bare er skilt fra hverandre ca. 1/3 innover fra randen, derav skapes en klokkeform hvor kronbladene er sammenvokst 2/3 av lengden.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Fagerklokke* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Fagerklokke* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *Fagerklokke* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *Fagerklokke* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *Fagerklokke* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Fagerklokke* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Fagerklokke* hos The International Plant Names Index Rediger på Wikidata

* (en) *Fagerklokke* hos Tropicos Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Campanula persicifolia* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Campanula persicifolia* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Campanula persicifolia* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica
 |
**Jacobine Augusta «Bine» Tollefsen** (født 1. august 1870 i Bergen, død 9. august 1890 i Bergen) var en norsk skuespillerinne.

Jacobine Tollefsen var datter av Jacobine Gjertine Nygaard og maskinist Hans Tollefsen fra Jølster. Hun var søster av skuespillerne Karen Tollefsen og Didi Heiberg. Hun var svigerinne av forfatter, teatersjef og dramatiker Gunnar Heiberg (1857–1929).

Jacobine Tollefsen debuterte 27. mai 1888 ved Den nationale Scene i fødebyen Bergen i rollen som *Hedvig* i *Vildanden*. Etter at hun spilte *Mamilius* i Shakespeares *Vintereventyret*, fikk hun kallenavnet *Mamilius*.

Hun døde av tæring, bare 20 år gammel.

Roller i utvalg
---------------

* *Hedvig* i *Vildanden* av Henrik Ibsen (Den nationale Scene, 1888)
* *Mamilius* i *Vintereventyret* av William Shakespeare (Den nationale Scene)

Referanser
----------

1. ↑  Sperati, Octavia (1916). *Fra det gamle komediehus*. Gyldendal. s. 27.
2. ↑  SAB, Johanneskirken Sokneprestembete, H/Haa/L0019: Ministerialbok nr. E 1, 1885-1915, s. 40

Kilder
------

* Jensson, Liv (1981). *Biografisk skuespillerleksikon*. Universitetsforl. s. 172. ISBN 8200056228.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | KulturNav
 |
**Smestad brannstasjon** (Stasjon 2) ligger i Dalsveien 1 og er en kombinert brann- og ambulansestasjon. Dette er en relativt ny stasjon som ble åpnet sommeren 2011, etter tidligere å ha ligget på Ullernchausséen 26 (Ring 3). 

Smestad brannstasjon er døgnbemannet med ett vaktlag bestående av 4-6 personer. Stasjonen disponerer mannskapsbil (21), tankbil (24), krokløftbil, ATV og Argo (amfibiebil som også kan brukes på jernbaneskinner). Stasjonen huser i tillegg til egne mannskaper og ambulansepersonell, etatens seksjon for service- og logistikk. Seksjonen har ansvar for vedlikehold og reparasjoner av kjøretøy og utstyr. Smestad kalles en bistasjon, dvs. en liten brannstasjon med lite mannskap og få biler, som dekker et stort område, og er avhengig av assistanse fra andre stasjoner ved brann. 

Smestad brannstasjon var tidligere hovedstasjon i Aker kommune, og ble en bistasjon i Oslo etter sammenslåingen i 1947. 

Portal: Oslo

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Oslo Byleksikon
 |
**Fagerjordfly** (*Agrotis vestigialis*) er en sommerfugl som tilhører familien nattfly (Noctuidae). Den er funnet nord til Sør-Trøndelag i Norge.

Utseende
--------

Et middelsstort (vingespenn 32 – 44 mm), brunt nattfly med klare tegninger. I motsetning til de fleste andre jordfly er denne arten livlig tegnet. Forkroppen (thorax) er lysbrun med mørke tegninger. Forvingen er gråbrun eller gråaktig med noe gulbrunt i midtfeltet. Bølgelinjene, som avgrenser vingens midtfelt, er svarte og hvite og grovt tannet. Ringmerket er ganske lite og avlangt, svartkantet. Nyremerket er svartkantet og mer eller mindre mørkt. Bak ringmerket er det et langt ovalt, svartkantet, mer eller mindre lyst tappmerke. Langs ytterkanten av forvingen er det en rekke av svarte og hvite, innoverrettede pileflekker. Bakvingen er silkeaktig grå.

Levevis
-------

Arten er knyttet til åpne, ofte vegetasjonsfattige, områder på sandgrunn. Larvene lever på lave urter, for eksempel maurer (*Galium* spp.) og arver (*Stellaria* spp.), og gras. De voksne sommerfuglene flyr i juli – september.

Utbredelse
----------

Fagerjoprdflyet er utbredt over det meste av den palearktiske sone. I Norge er den funnet spredt nord til Nord-Trøndelag.

Kilder
------

* Aarvik, L. Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) *Catalogus Lepidopterorum Norvegiae*. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe/Norsk Institutt for Skogforskning. ISBN 82-995095-1-3
* Nettsiden *Svenska Fjärilar*, med bildegalleri:
* *Agrotis vestigialis* på UK moths:

Eksterne lenker
---------------

* (en) *fagerjordfly* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *fagerjordfly* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *fagerjordfly* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *fagerjordfly* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *fagerjordfly* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *fagerjordfly* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Agrotis vestigialis* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata
**Smeltedigelen** er en musikkfestival i Mo i Rana. Festivalen avholdes hvert år i oktober, og ble første gang arrangert i 2005, samme år som Nordland Teater tok i bruk sitt nybygg.

Teateret har i alle år vært en av festivalens hovedarenaer, men det har også vært arrangert konserter på andre scener, samt på Meyergården Spektrum, Babettes Bar, Campus Helgeland, Mo kirke og Bakeribygget. 

Festivalen, som arrangeres av foreningen 4/4 Forum for takt og tone, hadde opprinnelig en vedtatt plattform som sier at den skal ha røttene sine i jazz og blues, men også ha innslag av andre musikkformer. I 2008 ble festivalen organisert som et aksjeselskap. 4/4 Forum for takt og tone ble dannet i 2004 og er en drivmotor innen kultur på mo, de arrangerer i tillegg til smeltedigelen flere konserter utover året og arrangerer Bakeribyggfestivalen. Daglig leder er Hilde Høgseth.

Festivalen har fått betydelig støtte fra offentlige organer som Nordland fylke, Rana kommune, Indre Helgeland Regionråd, Barentssekretariatet og Norsk kulturråd. Festivalen mottar også årlig økonomisk støtte fra lokalt næringssliv.

Verdigrunnlag
-------------

Smeltedigelens verdigrunnlag er basert rundt fem punkter: Fest, internasjonalitet, identitet, dugnad og musikk. Festivalen har verdier som blant annet tydelig vektlegger festivalens lokale forankring, men også tilhørighet til Nord-Norge og Barentsregionen.

Scener
------

Smeltedigelen har flere lokaler de bruker som konsertlokaler. Samtlige ligger i Mo i Ranas bykjerne

* Campus Helgeland
* Nordlands Teater - Blackbox
* Nordlands Teater - Hovedscene
* Meyergården Spektrum
* Bakeribygget
* Kammersalen
* Mo Kirke

Program 2007
------------

Festivalen i 2007 hadde blant andre følgende på programmet:

* Frode Thingnæs og DIOC Storband
* Martirio og Son de la Frontera
* Annbjørg Lien og Bjørn Ole Rasch
* Mandingo trio
* Kreml kammerorkester
* Karin Krog med Bjørn Alterhaug, Vigleik Storaas, Tom Olstad
* Vidar Busk
* Mo Hornmusikk og Guttorm Guttormsen

Program 2015
------------

* Ove Larsen
* Namgar Lhasaranova
* Vernisage
* Lars Erik Drevvatne Kvartett
* Loyko
* Jeff Lorber Trio
* Jan Ditlev Hansen
* Marie Bergman
* Hanne Boel Og Dioc
* Tord Gustavsen Kvartett
* Guro von Germeten
* Torbjørn Risager
* Jan Gunnar Hoff
* Ingrid Olava
* Helgeland Messingkvintett
* Anja Eline Skybakmoen
* Elle Marja Eira
* Tundramatiks
* Anneli Drecker

Se også
-------

* Verket musikkfestival
* Rød snø (festival)

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* Enhetsregisterets oppføring
*Se pekerside for flere forekomster av Fagerheimgata.*
**Fagerheimgata** (9a–31, 2–24) er ei gate i Oslo. Den starter ved Dælenenega idrettspark i krysset mellom Schleppegrells gate og Malmøgata, krysser (ring 2) og går etter et lite stykke bilmessig over i Mailundveien. For myke trafikanter fortsetter den som gang- og sykkelsti opp Torshovdalen, og tidligere blei den igjen gate lenger opp på Torshov. Her blei den imidlertid i 1999 omdøpt til Jolly Kramer-Johansens gate.

Der gata nå krysser ring 2, lå i si tid løkka Fagerheim, som har gitt gata navn. Like ved lå løkka Thorseng, og Fagerheimgata 16 er det opprinnelige løkkehuset fra 1863. Oslos ordfører Rolf Stranger bodde her. I dag holder *Aksept støttesenter for hiv-berørte* til her.

Ellers er det meste av bebyggelsen langs gata leiegårder (mye i tegl), bygd fra rundt 1930 og framover. Nord for ring 2 ligger et tennisanlegg på østsida. I parkanlegget her står en gutteskulptur av Odd Hilt (oppsatt 1962).

Fagerheimgata sør for ring 2 tilhører bydel Grünerløkka. På nordsida utgjør den grensa mellom Grünerløkka og bydel Sagene.

Litteratur
----------

* Knut Are Tvedt, red. (2010). «Fagerheimgata». *Oslo byleksikon* (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 162. ISBN 978-82-573-1760-7.

Eksterne lenker
---------------

* Oslo kommunes bydelsoversikt

Portal: Oslo

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Oslo Byleksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Lennart Åhlberg** (født 28. september 1941 i Avesta) er en svensk trener og tidligere ishockeyspiller. Han har trent Vålerenga, Norge, Frölunda, Storhamar Dragons og Färjestad. Broren hans Mats Åhlberg var også ishockeyspiller.

Storhamar
---------

Lennart ble engasjert av klubben i 1991 med gull som mål. Svensken hadde allerede hatt stor suksess i norsk hockey både med Vålerenga på tidlig 80-tall og landslaget noen år senere. Under hans ledelse etablerte Storhamar seg på ny i toppen og tok sitt første seriegull såvel som at de nådde sin første NM-finale. Etter OL-sesongen dro Lennart hjem til Sverige hvor han gikk inn i trenerteamet til Färjestad. Sønnen Martin Åhlberg kom også etterhvert til klubben og ble en av klubbens mest notoriske målscorere.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Lennart Åhlberg – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Lennart Åhlberg – Eliteprospects.com Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
De olympiske ringer Norges herrelandslag i ishockey under Vinter-OL 1988 |
| --- |
| Målvakter | 
* Jarl Eriksen
* Vern Mott
* Tommy Skaarberg

 |
| Backer | 
* Cato Tom Andersen
* Morgan Andersen
* Tor Helge Eikeland
* Åge Ellingsen
* Truls Kristiansen
* Petter Salsten
* Jørgen Salsten
* Kim Søgaard

 |
| Løpere | 
* Lars Bergseng
* Arne Billkvam
* Stephen Foyn
* Jarle Friis
* Rune Gulliksen
* Geir Hoff
* Roy Johansen
* Erik Kristiansen
* Ørjan Løvdal
* Sigurd Thinn
* Petter Thoresen
* Marius Voigt

 |
| Trenere | 
* Landslagstrener: Sveriges flagg Lennart Åhlberg

 |
Høytlesning i Mme Geoffrins salong, malt av Anicet-Charles-Gabriel Lemonnier, 1812.
En kvinnesalong. Maleri av Abraham Bosse fra 1600-tallet
**Salonger** var et fenomen av fransk opphav under l'ancien régime. Spesielt fra 1600-tallet til 1700-tallet, kunne en utvalgt del av byens overklasse samles for å «holde **salong**» (fransk: salon), det vil si konversere om litterære begivenheter eller hva som helst, hjemme i noens bolig. Etter hvert gjaldt dette ikke bare deltakere fra overklassen, det var også anledning for kunstnere til å vise seg frem og på den måten opprette kontakt med mulige personer som kunne støtte dem økonomisk. Salongen var også stedet for de intellektuelle hvor de debatterte politiske emner. Vert for salongen var nesten alltid en kvinne, hun fungerte som moderator og debattleder. Det finnes eksempler på salongdamer som i praksis agerte som politikere.

Salongene oppsto i Paris på 1600-tallet med preciositeten som samlet seg i Catherine de Vivonne, marquise de Rambouillets residens, og utviklet seg der på 1700-tallet til å bli en slags uformell samfunnsinstitusjon, der ikke bare adel slapp inn. Fenomenet beskrives blant annet i boken *På sporet av den tapte tid* av Marcel Proust. 

Salongliv ble praktisert i mange land. Det kjennes også blant annet fra den danske gullalder blant intellektuelle i København med vertinner som Charlotte Schimmelmann og Friederike Brun. Salonkulturen fikk betydning også der, ved å støtte forfattere og kunstnere. I Sverige holdt Hedvig Charlotta Nordenflycht salong for akademiet Tankebyggarorden i frihetstiden. Den mest velkjente salongsvertinnen i Sveriges historie er uten tvil Malla Silfverstolpe, som på 1800-tallet (fra 1820) holdt en berømt litterær og musikalsk salong i Uppsala. 

Salongene fortsatte til utpå 1900-tallet, men de mistet sin betydning på 1800-tallet, ettersom de da utviklet seg til å bli et rent overklassefenomen.

Eksterne lenker
---------------

* Litterær salong; fra Bibliotekarstudentens nettleksikon om litteratur og medier (pdf-fil)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Österreichisches Musiklexikon **·** Encyclopædia Universalis **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** HDS **·** NKC **·** NKC
 |
**Saloumdeltaet nasjonalpark** (*Parc National du Delta du Saloum*) i Senegal er en nasjonalpark, et verdensarvområde, et Ramsar-område og del av et biosfærereservat på Senegals Atlanterhavskyst, sør for Dakar, nord for Gambia. 

Deltaet dannes ved utløpet av elvene Saloum og Sine. Nasjonalparken omfatter 760 km², og ble etablert i 1976. Verdensarvområdet, som ble etablert i 2011, dekker 1458 km².

Området ligger om den østatlantiske trekkruten for trekkfugler, og området er vinterhabitat for arter som kongeterne, rosenflamingo, skjestork, tundrasnipe, steinvender, smalnebbmåke og dvergsnipe. Andre arter i området er rosenpelikan og dvergflamingo.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Saloum delta National Park – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* BirdLife IBA Factsheet - Delta du Saloum Arkivert 3. januar 2009 hos Wayback Machine.. Birdlife International.
* Biosphere Reserve Information - Senegal - DELTA DU SALOUM fra UNESCO
* Parcs et réserves Senegals myndigheter

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND **·** GND **·** LCCN **·** Ramsar
 |
**Kommunistloven**, formelt *Lov om Forbud mod kommunistiske Foreninger og mod kommunistisk Virksomhed*, var en dansk lov som ble vedtatt 22. august 1941 og som forbød kommunistiske partier og organisasjoner i Danmark, herunder først og fremst Danmarks Kommunistiske Parti.

Loven, som ble vedtatt av en enig Riksdag, trådte i kraft med tilbakevirkende kraft. Den var en legalisering av politiets arrestasjon av de vel 300 kommunistene som hadde vært tilbakeholdt siden 22. juni 1941 i Horserød og gjorde det også fremover mulig å internere og arrestere kommunister med henvisning til at de utgjorde en fare for statens sikkerhet. Tre riksdagsmedlemmer, herunder Villy Fuglsang, ble arrestert med hjemmel i kommunistloven. 150 av de danske kommunistene ble sendt til Stutthof konsentrasjonsleir i Polen, hvor 22 av dem døde.

Loven anses å være i strid med den grunnlovssikrede foreningsfriheten. Grunnlovstridigheten har dog vært omdebattert, idet det for lovens overensstemmelse med grunnloven har vært hevdet at det forelå en nødrettssituasjon. Ved vedtagelsen av kommunistloven ble de tre kommunistiske medlemmene av Riksdagen arrestert. Arrestasjonene ble ikke konkret godkjent av Riksdagen (som dog enstemmig hadde vedtatt loven), men ble alene godkjent av statsminister Thorvald Stauning, hvorfor det av lovens kritikere hevdes at også arrestasjonene var grunnlovsstridige.

Etter annen verdenskrig ble loven i *Ugeskrift for Retsvæsen* omtalt som «skjendig», og interneringen av de danske kommunistene regnes for å være et av de sorteste kapitler i *samarbejdspolitikken*s historie.

Litteratur
----------

* *De forvarede – politiske fanger 1941-45*, af Leif Larsen, Gyldendal 2001

Referanser
----------

1. ↑  Henning Koch: Demokrati – slå til! Statslig nødret, ordenspoliti og frihedsrettigheder 1932-1945 (1994)

Portal: Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |
| Slaget ved Longue-Pointe |
| --- |
| Konflikt: Den amerikanske uavhengighetskrigen |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Dato | 24. september 1775 |
| Sted | Montréal, Quebec45°33'45"N 73°31'51"V |
| Resultat | Britisk seier |

 |
| Stridende parter |
| USAs flagg USA | Storbritannias flagg Storbritannia |
| Kommandanter og ledere |
| USAs flagg Ethan Allen | Storbritannias flagg Guy Carleton |
| Styrker |
| 200 regulære soldater og militsmenn | 30 regulære soldater230 militsmenn |
| Tap |
| 200 døde, sårede eller tatt til fange | Ukjent |

| Den amerikanske uavhengighetskrigen |
| --- |
| Boston – Canada – New York og New Jersey – Saratoga – Philadelphia – Vestfronten – Sullivan-ekspedisjonen – Sørfronten – Marine |

| Invasjonen av Canada, 1775–76 |
| --- |
| Ticonderoga – Crown Point – Longue-Pointe – Fort St. Jean – Quebec - Les Cédres – Vaudreuil – Trois-Riviéres – Valcour Bay – Fort Cumberland |

**Slaget ved Longue-Pointe** ble utkjempet 24. september 1775 under den amerikanske uavhengighetskrigen og var en britisk seier. En avdeling av general Montgomerys hær under Ethan Allen ble beseiret av Quebec–militsen utenfor portene til Montréal.

Allens mål var å sikre bredden til St. Lawrence-elva og å forhindre britenes general Carleton i å forsøke å skaffe seg hjelp fra Fort St. Jean under beleiringen av Montgomery. Amerikanerne handlet på dårlig etterretning og bestemte seg for å angripe selve Montreal.

De ble møtt på slagmarken av en styrke av milits og britiske soldater. Allens menn som ble truffet av skuddsalver, brøtt nesten umiddelbart sammen. Allen overgav seg og ble tatt til fange.

Dette mislykkede angrepet på Montreal førte til full mobilisering av den lokale militsen som snart talte 2000 menn. Men Carleton nektet fremdeles å organisere hjelp fra Fort St. Jean. Militsen var oppgitt og oppløste seg snart for å ta seg av innhøstningen, og Carleton trakk seg tilbake til Québec by. I november okkuperte Montgomery Montreal uten et skudd.
**Salomonøyenes orden** (engelsk: *Order of the Solomon Islands*) er en salomonsk orden innstiftet 18. oktober 1982 av Salomonøyenes dronning Elizabeth II. Ordenen er landets fremste utmerkelse og kan tildeles borgere av Salomonøyene, så vel som utlendinger. Salomonøyenes generalguvernør er ordenskansler.

Inndeling
---------

Salomonøyenes orden er inndelt i tre trinn:

* Stjerne (*Star of the Solomon Islands*)
* Kors (*Cross of the Solomon Islands*)
* Medalje (*Solomon Islands Medal*)

Mottagere har, som indikasjon på ordensinnehav, rett til å føre forkortelser etter sitt navn. For øverste grad (stjerne) er dette bokstavene *SSI*, for andre grad (kors) *CSI* og for tredje grad (medalje) *SIM*.

Insignier
---------

Ordenstegnene for Salomonøyenes orden har en utforming som varierer etter grad. For øverste grad, stjerne, består ordenstegnet av en fasettert stjerne med 20 tagger, fem i gull, de øvrige i sølv. Midtmedaljongen er hvit og bærer hele Salomonøyenes riksvåpen i farger. Medaljongen er omgitt av en blå bord med innskriften 
«SERVICE TO» og «SOLOMON ISLANDS» i buer øverst og nederst.

Korsgradens ordenstegn er har korsform med utfylte korsvinkler. Midtmedaljongen er grønn og bærer skjoldet fra Salomonøyenes riksvåpen i farger i midten. Også her er medaljongen omgitt av en blå bord med innskriften «SERVICE TO» og «SOLOMON ISLANDS» i buer øverst og nederst.

Medaljegradens ordenstegn er helt i sølv og har en stjernelignende utforming med åtte tagger. I midtmedaljongen er skjoldet fra Salomonøyenes riksvåpen preget om gitt med en bord, som bærer samme innskrift som for de to øvrige gradene.

Ordenstegnene for alle tre grader bæres i bånd om halsen. Ordensbåndet for øverste grad er utformet med tre striper i fargene grønt, gult og blått. Båndet for korsgraden er gult med en blå midtstripe med smale hvite kanter og, utenfor dette igjen, bredere grønne kanter. Medaljegradens bånd er grønt med en midtstripe i gult-blått-gult. Fargene er hentet fra Salomonøyenes flagg.

Tildeling
---------

Ordenens øverste grad tildeles for enestående innsats for land og folk eller for menneskeheten, mens andre grad tildeles for fremragende innsats for nasjonen eller menneskeheten. Ordenens tredje grad, medalje, tildeles for fortjenstfull innsats.

Ordenens øverste grad, stjerne, er i hovedsak tildelt statsoverhoder og regjeringssjefer.

Norske innehavere
-----------------

Professor Edvard Hviding mottok i 2010 ordenens medalje.

Litteratur
----------

* «The Solomon Islands» i Guy Stair Sainty og Rafal Heydel-Mankoo: *World Orders of Knighthood and Merit*, andre bind, Buckingham: Burke's Peerage, 2006, s. 1578

Eksterne lenker
---------------

* Bilde av ordenstegnet for øverste grad, *stjerne*, Queen & Commonwealth – Orders, The Royal Collection