recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Natko Zrnčić-Dim** (født 7. mars 1986) er en kroatisk alpinist.

Kroaten debuterte i verdenscupen i 2004 i slalåm i Sestriere. I tillegg til slalåm kjører han også Super-G og utfor. Inntil begynnelsen av 2008 tok han utelukkende verdenscuppoeng i superkombinasjon, første gang da han ble nummer 24 i Val-d’Isère. Superkombinasjonen utviklet seg etter hvert til spesialdisiplinen til Natko Zrnčić-Dim, i sesongen 2007/08 ble han nummer 13 i Beaver Creek og i Wengen oppnådde han sin første plassering blant de 10 fremste (nummer 9). En uke senere kjørte han ned til 18.-plass i utforrennet i Kitzbühel. 3. februar 2008 oppnådde han for første gang å havne på seierspallen etter en 3.-plass i superkombinasjonen. Han fikk samme plass i superkombinasjonen i Alpin-VM 2009. Hans beste plassering i verdenscupen fikk han i Chamonix 30. januar 2011 i kombinasjonen, det var en andreplass og det ble plassen bak lagkameraten hans Ivica Kostelic.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Natko Zrnčić-Dim – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Natko Zrnčić-Dim – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Natko Zrnčić-Dim – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Natko Zrnčić-Dim – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Natko Zrnčić-Dim – FIS (alpint) Rediger på Wikidata

* (en) Natko Zrnčić-Dim – ski-db.com Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
Horyu-pagoden
**Asuka** (飛鳥時代, *Asuka jidai*) var en periode i Japans historie mellom 500 og 710. 

Etter myten dro i begynnelsen av Asukaperioden en kulturhistorisk helt ved navn Yamato Takeru omkring i landet og organiserte samfunnet. Hva som er historisk belagt er at det japanske samfunnet i denne tiden var organisert etter et klansystem kalt Uji. Systemet var oppbygd av *Uji*, det vil si familiære eller pseudofamiliære organisasjoner som ble styrt av et familieoverhode hvis post gikk i arv samt tilbad en egen familiegud. Formodentlig var det et system av *Uji* som ble nevnt allerede i boken Redegjørelser fra de tre riker. Yamatostaten stammet antagelig fra et kluster av mektige *Uji*. Innen Uji-systemet fantes to underordnede organisasjonsformer: tomo (gilder) og be (laug). I denne perioden ble det bygd opp en militærmakt etter et system hvori et bestemt antall hushold var pliktige til å stå for et visst antall utrustede og trente soldater. 

Grav fra Asukaperioden
En gang mellom 500-tallet og 700-tallet tilkom den klassiske diktsamlingen manyoushu ('titusen sider') og det var også i Asukaperioden som buddhismen ble introdusert i Japan via Korea. Den første japanske lovteksten, *Juushichijou no kenpo* ('sytten lovartikler'), ble publisert på denne tiden av prins Shotoku Taishi. 

Med Taikareformene i 645 ble grunnen lagt for et politisk og administrativt system basert på det kinesiske Tangdynastiet. Det kinesiske konseptet med at keiseren regjerer med himmelens mandat (det vil si at keiseren er avsettbar dersom han ikke handler etter himmelens vilje) ble innført. Man innførte imidlertid aldri det kinesiske systemet med embedseksamener og tilsettelse av tjenester i statsforvaltningen ut fra evner. I stedet ble alle poster fordelt innen adelen og var arvelige. Man innførte imidlerid en kinesisk tradisjon med å flytte hovedstaden hver gang en keiser døde, og da keiseren døde i 710 ble hovedstaden flyttet til Nara, og dette innledet Naraperioden.

Referanser
----------

1. 1 2  Robert L. Worden: *Kofun and Asuka Periods, ca. A.D. 250-710* i  *A Country Study: Japan*, Federal Research Division, Library of Congress, 1994 url =  |språk=engelsk

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** World History Encyclopedia **·** LCCN **·** NDL
 |
***Canadian Home Journal*** (1910–1958), utgitt som *The* *Home Journal* 1905–1910, var et canadisk ukeblad. Det henvendte seg til hovedsakelig kvinnelige lesere, promoterte kanadiske forfattere og tok annonser for forbrukervarer.

Magasinet utga mange forfattere som var populære i samtiden, som for eksempel Louis Arthur Cunningham og Leslie Gordon Barnard. Men i spaltene fantes også slike som senere ble en del av den kanadiske kanon, som for eksempel Mazo de la Roche, L.M. Montgomery og Martha Ostenso.

Canadian Home Journal nådde et opplag på 500 000 i 1950-årene.

Referanser
----------

1. ↑   arkiveringsdato 7. august 2020, arkiv-URL web.archive.org, www.middlebrowcanada.org[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3  «Canadian Home Journal». *www.middlebrowcanada.org*. Arkivert fra originalen 7. august 2020. Besøkt 17. februar 2021.
3. ↑  «Canadian home journal -». *www.canadiana.ca*. Besøkt 17. februar 2021.
4. ↑  «Canadian Home Journal archives». *onlinebooks.library.upenn.edu*. Besøkt 17. februar 2021.
**Nationella operativa avdelningen** (NOA) er en avdeling i Polismyndigheten, etablert i januar 2015 som erstatning for den tidligere Rikskriminalen.

NOA leder Polismyndighetens operative aktivitet og kan beslutte om innsatser og ressursforsterkninger i hele landet i ulike typer av aktiviteter. Den har det som betegnes som «funksjonsansvar», inklusive personalansvar og resultatansvar, for Nationella insatsstyrkan, Polisflyget, det nasjonale bombevernet og seksjonen for særskilte innsatser. Innenfor avdelingen finnes også det arbeidsoppdrag som den tidligere sentrale grensekontrollenheten utførte.

Avdelingen er tillagt rollen som Polismyndighetens kontaktpunkt mot Säkerhetspolisen, Försvarsmakten og Försvarets radioanstalt.

NOA etterforsker:

* Kulturarvforbrytelser
* Krigsforbrytelser
* Artsvernforbrytelser (CITES-overtredelser)
* Immaterialrettslige forbrytelser
* Hvitvasking
* Korrupsjonsforbrytelser

Innenfor avdelingen er det enheter for:

* operativ virksomhet
* etterforskning
* etterretning
* internasjonale spørsmål
* forarbeid

Kilder
------

* Politiets faktablad *Den nye politimyndigheten*, 2015, lest 2015-12-18
* Politiets annonse etter sjef for den nasjonale operative avdelingen, 2014
**The Core** (etablert 2001 i Trondheim) er et norsk jazzband.

Bandet består av Espen Aalberg trommer, låtskriver og initiativtager; Jørgen Mathisen saksofon; Erlend Slettevoll, piano og Steinar Raknes bass.
Deres musikkuttrykk er rotfestet i afroamerikansk musikk, med tilsnitt av funk og rock. De ga ut *Vision* (Jazzaway, 2004) med musikk inspirert av Pharoah Sanders, Archie Shepp, Albert Ayler og John Coltrane.
Senere utkom *Blue sky* (Jazzaway, 2006) med musikk av Raknes og Aalberg, samt bidrag fra Nils-Olav Johansen gitar. 

The Core har spilt ved de fleste av landets jazzfestivaler, der de har hatt med en rekke gjestesolister, som James Carter, Jonas Kullhammar, Per Johansson og Håkon Kornstad. De ble for øvrig kringkastet på EBU fra Tammerfors (2004).
På oppdrag fra Rikskonsertene og Utenriksdepartementet, turnerte kvartetten i India, Pakistan og Bangladesh høsten 2005. Dette prosjektet ble senere presentert for et Norsk publikum gjennom en kulturhusturné i regi av Rikskonsertene et år senere. Medvirkende på begge turnéene var de indiske musikerne Fateh Ali sitar og vokal, Prasanjit Mitra tabla og Kanchman Babbar fløyte (2006).

Referanser
----------

1. ↑  The Core – på skuldrene til de store Arkivert 3. mars 2016 hos Wayback Machine. fra Norsk Musikkinformasjon (10.12.2004)
2. ↑  The Core: Vision, av Tor Hammerø i Puls.no (8.10.2004)
3. ↑  The Indian Core – Grooven av norsk jazz og indisk tabla Arkivert 15. november 2008 hos Wayback Machine. fra Norsk Musikkinformasjon (23.5.2006)

Eksterne lenker
---------------

* (en) The Core på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) The Core på MusicBrainz Rediger på Wikidata

Portal: Jazz

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Claës Henrik Magnus König** (født 15. januar 1885, død 25. november 1961) var en svensk rytter som deltok i de olympiske leker 1920 i Antwerpen og 1924 i Paris.

König ble olympisk mester under OL 1920 i Antwerpen. Han var med på det svenske laget som vant lagkonkurransen i sprangridning. Det svenske laget besto av Frank Martin på hesten «Kohort», Daniel Norling på «Eros II», Hans von Rosen på «Poor Boy» og König på hesten «Tresor». Fire år senere, under OL 1924 i Paris, var han og hesten «Bojar» med på det svenske laget i feltritt som kom på andreplass.

OL-medaljer
-----------

* 1920 Belgias flagg Antwerpen - Gull **Gull** i hestesport, sprangridning lag Sveriges flagg Sverige
* 1924 Frankrikes flagg Paris - Sølv Sølv i hestesport, feltritt lag Sveriges flagg Sverige

Eksterne lenker
---------------

* (en) Claës König – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Claës König – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Claës König – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

* (sv) Claës König – Sveriges olympiske komité Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Geni **·** VIAF **·** GND
 |
**Claës Ephraim Günther** (født 29. desember 1799 på Karlslunds herrgård i Längbo socken i Närke i Sverige, død 23. juli 1861 i Stockholm) var en svensk jurist og politiker, av den adelige ætten Günther som var innvandret fra Königsberg i Preussen.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Han var sønn til kapteinen Christian Günther og hans hustru Agneta Charlotta Carpelan. Han tok studenteksamen i Uppsala i 1817 og ble *filosofie magister* i 1824.

### Karriere

Etter å i 1826 ha blitt *e.o. notarie* i Svea hovrätt ble han i 1840 utnevnt til protokollssekretær i K. M:ts kansli[*klargjør*] og i 1842 till revisjonssekretær.

I 1845 blre han forordnet til medlem av *Nya lagberedningen*. Da kong Oskar I, som følge av marsoroligheterna i 1848, bestemte å for stendene fremlegge proposisjon på ny riksdagsordning og avskjediget sitt ministerium, ble Claës Günther kalt til konsultativt statsråd. Ved riksdagen i 1850 falt et tappert forsvar av Sandströmer, Gripenstedt og Günther, det kongelige representasjonsforslaget, som bare hadde «*en koncession åt marstilldragelserna 1848*» og hvis antagende damere ikke en gang var ønsket av kongen selv.[*klargjør*]

Günther trådte ut av statsrådet ved riksdagens slutt (1851) og ble utnevnt samme år til justitieråd. I 1856 gjeninntrådte Günther i regjeringen, denne gang som justitiestatsminister, men gikk av allerede i 1858, da kronprinsen som regent ønsket å danne et nytt ministerium etter sitt eget behag (den de Geer-Hamilton-Manderströmska) samt ble da atter justitieråd. 

Günther var frisinnet og selvstendig i sine meninger og gjorde seg kjent som en dugelig embetsmann.[]

### Familie

Claës Günther giftet seg i 1845 med Hilda Augusta Sophia Grewesmühl. Claës Günther var justitiestatsminister 1856-1858, justitieråd 1851-56 og 1858-1861. Han var far til Ernst Axel Günther og farfar til Christian Günther.

Referanser
----------

1. 1 2   Svenskt biografiskt lexikon, «Claes Efraim Günther», Svensk biografisk leksikon-ID 13429[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3 4   «Claes Efraim Günther», Svensk biografisk leksikon-ID 13429, besøkt 27. august 2017[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* Günther, 1. Klas Efraim i *Nordisk familjebok* (2. utgave, 1909)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Svenskt biografiskt lexikon **·** Nationalencyklopedin **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LIBRIS
 |
**Johan Pauli «Palli» Andreas Henriksen** (født 2. desember 1902 i Tórshavn, død 21. desember 1980 i Tórshavn) var en færøysk bokholder og sosialdemokratisk politiker (Jv.). Han var Tórshavns borgermester og medlem av det færøyske Lagtinget.

Han vokste opp i Tórshavn med tre søsken som sønn av Johannes Frederik Henriksen og Angelica Larsen. Faren døde i en ulykke til sjøs da sønnen var tre år gammel. Han fikk et nært forhold til sin farfar med samme navn, kalt Palli í Skotinum. Farfaren var også gammel sjømann og tilhenger av arbeiderbevegelsen.

Henriksen var bokholder ved Tórshavns havnevesen i hele sitt yrkesliv. Han giftet seg med Elisabeth Mouritsen, datter av kontorist Jacob M. Mouritsen. Blant deres barn var den sosialdemokratiske lagtingskvinnen Jona Henriksen.

Henriksen var sentral i byens arbeiderforening, Havnar Arbeiðsmannafelag, som styremedlem fra 1929 til 1946 samt formann i den sosialdemokratiske velgerforeningen. Henriksen var medlem av kommunestyret i Tórshavn fra 1941 til 1968. Henriksen ble valgt til borgermester i juni 1944, etter at Mads Andreas Jacobsen døde i mai, og satt frem til 1948. Henriksen var på nytt borgermester fra 1952 til 1957. Han var medlem av Lagtinget for Suðurstreymoy fra Trónd Hansens død i 1939 og frem til 1945, senere fra 1950 til 1954. Han var også styremedlem ved Landssjúkrahúsið fra 1962 til 1973.

Referanser
----------

1. 1 2  Lindenskov, Jacob (7. januar 1981). «J.P. Henriksen. Álitismaður hjá arbeiðararørsluni». *Sosialurin* **(færøysk)**: 14.
2. 1 2 3 4 5  Dahl, Árni (2002). «Ævisøgur». *Løgtingið 150 – Hátíðarrit* (PDF) **(færøysk)**. 2. Tórshavn: Løgtingið. s. 285–286. ISBN 978-99918-966-5-6. Arkivert (PDF) fra originalen 4. januar 2014.
3. 1 2  Jacobsen, Elin Súsanna (2003). «Jona Henriksen (1924–)». *Dansk Kvindebiografisk Leksikon* **(dansk)**. Besøkt 19. mai 2017.
4. ↑  «Skifti av býráðslimum og formanni». *Dagblaðið* **(færøysk)**: 3. 16. juni 1944.
5. ↑  *Býráðslimir í Tórshavn síðan 1909* **(færøysk)**. Tórshavnar kommuna. 2009. s. 13–19. Arkivert fra originalen 12. januar 2014.

Portal: Færøyene
**Medisinsk ultralyd** eller medsinsk sonografi, er en ultralydbasert diagnostisk teknikk som brukes for å visualisere kroppen.

Innen fysikk anvendes begrepet ultralyd på all lyd med en frekvens som er høyere enn menneskets øre kan oppfatte, vanligvis om lag 20 kilohertz hos unge. Prinsippet er det samme som ved ekkolodd ved at man ved piezoelektrisk sender inn høyfrekvent lyd i kroppen, og samtidig fanger inn reflektert lyd. Valget av frekvens er avveining mellom bildets spatiale oppløsning og hvor langt inne i kroppen avlesning skal skje. Vanlige diagnostiske sonografiutrustninger arbeider i frekvenser på 2–15 MHz.

Referanser
----------

1. ↑  Brekke, Magne (20. april 2023). «ultralyd – radiologi». *Store medisinske leksikon* **(norsk)**. Besøkt 23. april 2023.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Medical ultrasound – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** Encyclopædia Universalis **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL **·** NKC
 |
**John James Wrathall** (født 28. august 1913 i Lancaster i England, død 31. august 1978) var en politiker fra Rhodesia. Han var den siste hvite president av Rhodesia. Wrathall hadde tidligere arbeidet som regnskapsfører.

Presidentflagget (Rhodesia)
Wrathall var født i Lancaster i England. Han studerte til å bli regnskapsfører, og tok eksamen i 1935. Etter dette emigrerte han til kolonien Sør-Rhodesia det følgende året. Der ble han embetsmann ved skattekontoret. I 1946 startet han egen praksis innenfor samme bransje, og ble samtidig involvert i det politiske liv. I begynnelsen var han lokalpolitiker, men deltok i grunnleggelsen av Rhodesian Front. Han ble så parlamentsmedlem, og etter dette statsråd for helseministeriet.

Wrathall støttet Ian Smith som statsminister i 1964. Smith utnevnte han til Finansminister. I denne funksjon var han en av de som skrev under Rhodesias unilaterale uavhengighetserklæring den 11. november 1965. Han var visestatsminister fra 7. september 1966. I 1975 tjente han fortsatt som finansminister, og ble ansett som en av kabinettets mer innflytelsesrike medlemmer sammen med P.K. van der Byl.

President
---------

I juli 1973 gikk Wrathall av fra sine politiske stillinger, og den 14. januar 1976 avla han sin ed som Rhodesias andre president, etter Clifford Dupont. Han var president i to og et halvt år, før han døde av hjerteinfarkt.

Referanser
----------

1. 1 2   Find a Grave, Find a Grave 6442073, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* "Mr John Wrathall: President of Rhodesia" (Nekrolog), *The Times*, 1. september 1978
* F.M.G. Willson and G.C. Passmore, *Holders of Administrative and Ministerial Office 1894-1964* (University College of Rhodesia and Nyasaland, Salisbury, Rhodesia, 1966)

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Medisinsk utstyr** er en term som følger av EUs direktiver for medisinsk utstyr. Direktivene omfatter utstyr og materialer (biomaterialer) som er beregnet brukt på mennesker for å diagnostisere, forebygge, overvåke, behandle eller lindre sykdom, skade eller handikap. Mange implantater er klassifisert som medisinsk utstyr. Begrepet er meget omfattende.

Medisinsk utstyr er lagt til EUs område for industri og virksomheter ("Industry and Enterprise"). Dette betyr at produsenter og fremstillere er tillagt et stort ansvar for godkjenning og oppfølging i form av egenkontroll og risikoanalyse. Dette skiller seg fra f.eks. legemidler, der det er større grad av myndighetskontroll.

Direktivene er virksomme i Norge ved lov om medisinsk utstyr med forskrift (som er direktivtekstene). Statens legemiddelverk er *fag- og tilsynsmyndighet for medisinsk utstyr i Norge*.

EU-direktiver for medisinsk utstyr
----------------------------------

Forskrift om medisinsk utstyr samler de opprinnelige direktivene for tre grupper av medisinsk utstyr i én tekst:

* Gruppen *Øvrig medisinsk utstyr – ØMU*: Denne gruppen omfatter mange ulike produkter og biomaterialer slik som hofteproteser, utstyr for bruddbehandling og produkter til f.eks. tannfyllinger og innfesting av leddproteser.

* Gruppen *Aktivt implanterbart medisinsk utstyr – AIMU*, som omfatter f.eks. pacemakere.

* Gruppen *In vitro diagnostisk medisinsk utstyr – IVDMU*, for eksempel apparater for blodanalyser.

I henhold til direktivene klassifiseres utstyret i risikoklasser; I (lavest risiko), IIa, IIb og III (høyest risiko). I tillegg er utstyret inndelt etter tiltenkt brukstid (midlertidig – mindre enn 1 time; kortvarig – høyst 30 dager; langvarig – over 30 dager). Ut fra dette er det ulike *grunnleggende krav* som må tilfredsstilles for at utstyret blir CE-merket, og dermed markedsføres innen EU/EØS.

Referanser
----------

1. ↑  Lov om medisinsk utstyr
2. ↑  Forskrift om medisinsk utstyr

Eksterne lenker
---------------

* Statens legemiddelverk: Tema: Medisinsk utstyr
* European Commission Consumer Affairs: Medical Devices

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND **·** NKC **·** NKC
 |
**Austin Stack** (født 7. desember 1879 i Ballymullen ved Tralee i Kerry i Irland, død 27. april 1927 i Dublin) var en irsk republikaner og medlem av Dáil Éireann.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Stack ble født i grevskapet Kerry. Han ble utdannet hos Christian Brothers der. Fjorten år gammel sluttet han på skolen og begynte å jobbe på et advokatkontor. Han var en dyktig gælisk fotball-spiller, og var kaptein for Kerrylaget da dette vant det all-irske mesterskapet i 1904. Han var også president for grevskapslaget av Gaelic Athletic Association (GAA).

### Republikaner

I 1908 ble han politisk aktiv, og meldte seg inn i Irish Republican Brotherhood (IRB). I 1916 var han kommandant for Irish Volunteers' Kerrybrigade, og hadde ansvar for å ta imot våpenlasten Roger Casement sendte fra Tyskland. Han fikk vite at Casement hadde blitt arrestert og ble holdt i Ballymullen Barracks, men gjorde ikke noe forsøk på å redde ham. Royal Ulster Constabularys distriktsinspektør, Kearney, behandlet Casement godt og sørget til og med for at Stack fikk vite at det ville være enkelt å få ham fri, men Stack gikk fortsatt ikke til aksjon.

Etter påskeopprøret ble han arrestert og dømt til døden. Dommen ble omgjort til livstids fengsel, og han ble løslatt under et generelt amnesti i juni 1917. I desember 1918 ble han valgt inn i det britiske parlamentet for Sinn Féin, men som de andre representantene til partiet boikottet han parlamentet, og var i stedet med på å opprettet Det første Dáil.

I 1921 var han motstander av den anglo-irske traktat, og under borgerkrigen kjempet han for IRA. Han ble tatt til fange i 1923, og sultestreiket i 41 dager under fengselsoppholdet. Han ble løslatt i juli 1924.

Da Éamon de Valera grunnla partiet Fianna Fáil i 1926 var Stack en av de som valgte å forbli i Sinn Féin. Han ble valgt inn i Dáil igjen i 1927.

Han kom seg aldri helt etter sultestreiken, og døde på sykehus i Dublin 27. april 1929, 49 år gammel.

Austin Stack Park, GAAs stadion i Tralee, er navngitt etter ham.

Referanser
----------

1. 1 2   Dictionary of Irish Biography, Dictionary of Irish Biography-ID 008231[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Austin Stack hos Hansards parlamentsdebatter Rediger på Wikidata

* (en) Austin Stack hos Oireachtas, Irlands parlament Rediger på Wikidata

* (en) Austin Stack hos Oireachtas, Irlands parlament Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Dictionary of Irish Biography **·** Prabook **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data)
 |
**Medisinernes seksualopplysning** (**MSO**) er en ideell organisasjon som driver med seksual- og samlivsundervisning og ble grunnlagt i 1974. Organisasjonen drives av leger og legestudenter og holder til ved Oslo, Bergen, Trondheim og Tromsø.

MSO har som målsetting å redusere antall uønskede graviditeter, hindre spredning av seksuelt overførbare infeksjoner, samt gi ungdom et positivt syn på egen kropp og egen seksualitet.

MSO mottar støtte fra Helsedirektoratet. Våren 2020 er disse ledere i de forskjellige lokalforeningene: Anna Kvam (MSO Oslo), Maria Inga Mangersnes (MSO Bergen), Mads Lillehammer Paulsen (MSO Trondheim) og Pia Bondø (MSO Tromsø).

I 2019 var MSO blant topp tre nominerte til Sex og samfunns *Skamløsprisen* sammen med Unge funksjonshemmede og Tuva Fellman, hvor Tuva Fellman vant.

Referanser
----------

1. ↑   MSO Oslo
2. ↑  «Skamløsprisen 2019». *Sex og samfunn*. Besøkt 6. september 2019.

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen har ingen egenskaper for offisielle lenker i Wikidata*
* *Artikkelen har ingen egenskaper for sosiale medier i Wikidata*
* (no) MSO Oslo sin hjemmeside
* (no) MSO Bergen sin hjemmeside
* (no) MSO Trondheim sin hjemmeside
* (no) MSO Tromsø sin hjemmeside Arkivert 1. mai 2023 hos Wayback Machine.
* (no) Ressursbank for seksualundervisning (Norge)
Utsikt fra Miracle Hotel i Guiyang
*Det er også et fylke ved navn Guiyang i naboprovinsen Hunan.*
**Guiyang** (kinesisk: 贵阳; pinyin: *Guìyáng*) er en kinesisk storby og by på prefekturnivå som er hovedstad i provinsen Guizhou i det sørlige Kina. Befolkningen innen bygrensene anslås (2004) til 1 161 000, men hele prefekturet har 3,06 millioner innbyggere.

Guiyang ligger langs hovedveien mellom Kunming og Chongqing. Den er også et jernbaneknutepunkt (siden 1959) og et industrisenter. Her produseres blant annet tekstiler, kunstgjødsel, maskinredskaper, petroleum, gummiprodukter, sement og papir. Viktige kull- og bauxittgruver ligger i nærheten.

Administrative enheter
----------------------

Guiyang i Guizhou
Guiyang består av seks bydistrikter, tre fylker og ett byfylke:

* Bydistriktet Nanming (南明区), 89 km², ca. 490 000 innbyggere (2003);
* Bydistriktet Yunyan (云岩区), 68 km², ca. 560 000 innbyggere (2003);
* Bydistriktet Xiaohe (小河区), 38 km², ca. 110 000 innbyggere (2003);
* Bydistriktet Huaxi (花溪区), 986 km², ca. 320 000 innbyggere (2003);
* Bydistriktet Wudang (乌当区), 962 km², ca. 290 000 innbyggere (2003);
* Bydistriktet Baiyun (白云区), 260 km², ca. 170 000 innbyggere (2003);
* Fylket Kaiyang (开阳县), 2 026 km², ca. 420 000 innbyggere (2003);
* Fylket Xiuwen (修文县), 1 076 km², ca. 290 000 innbyggere (2003);
* Fylket Xifeng (息烽县), 1 037 km², ca. 250 000 innbyggere (2003);
* Byfylket Qingzhen (清镇市), 1 492 km², ca. 500 000 innbyggere.

Samferdsel
----------

### Luftfart

Guiyang Longdongbao internasjonale lufthavn betjener byen.

### Vei

Kinas riksvei 320 (G320) går gjennom området. Den begynner i Shanghai og løper sørvestover til grensen mellom provinsen Yunnan og Burma. Underveis er den innom blant annet Hangzhou, Nanchang, Guiyang, Kunming og Dali.

Kinas riksvei 321 deler trasé med G320 på dette avsnittet. Den fører fra Guangzhou i provinsen Guangdong via blant annet Wenzhou og Guilin til Chengdu, hovedstaden i provinsen Sichuan.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Guiyang – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Guiyang lokalregjerings hjemmeside
* Guiyang lokalregjerings hjemmeside - engelsk
* Fotos fra Guiyang

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** NKC **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
***Prezident i jego vnutsjka*** (originaltittel: *Президент и его внучка*) er en russisk film fra 1999, regissert av Tigran Keosayan.

Handling
--------

Historien finner sted i Moskva, i løpet av nyttårsaften i 1987. Ved et sykehus gjør en fødselslege og sykepleierne jobben deres, før de setter seg ned for å feire nyttår. Men plutselig kommer en ambulanse som frakter en gravid kvinne. Hun er datteren til en general, men opplevde en ulykke og gikk derfor inn i fødsel alt for tidlig. Fødselslegen blir truet til å være med på fødselen av barnet, til tross for at babyen ikke kommer til å overleve å bli født så tidlig.

Barnet er dødtfødt, og en skremt doktor bestemmer seg for å erstatte det døde barnet for et levende barn. Samme dag føder en annen kvinne tvilling-jenter, hvorav et av barna blir byttet. Ironisk nok får begge de to jentene Masha.

Skuespillere
------------

* Oleg Tabakov
* Nadezjda Mikhalkova som Masja
* Dina Korzun som Tatjana
* Vladimir Ilin som Sasja
* Aleksandr Adabashyan

Referanser
----------

1. ↑  Президент и его внучка (1999)
2. ↑  Режиссер Тигран Кеосаян посадил в Сочи оливковое дерево

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Prezident i jego vnutsjka* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (nl) *Prezident i jego vnutsjka* på MovieMeter Rediger på Wikidata
***Prey*** (norsk: ***Bytte***) er en av Michael Crichtons bøker om science fiction. Den ble først utgitt i bokform i november 2002, og ett år senere som pocket, omskrevet av Harper Collins. 

Boken er på cirka 500 sider, og blir filmatisert og antatt ferdig til 2008. I likhet med *Jurassic Park* handler romanen mye om utvikling innen forskning og teknologi, i dette tilfellet nanoteknologi.

Handling
--------

Romanen blir fortalt av hovedpersonen Jack Forman, en arbeidsløs Programmerer som tidligere var ansatt for en bedrift kalt Media Tronics. Men han ble sparket fordi han oppdaget en intern skandale, og får problemer med å skaffe seg fast arbeid etter denne hendelsen. Som et resultat blir Jack tvunget til å ta på seg rollen som hjemmeværende, samtidig som hans kone Julia arbeider som høytstående leder for et nanotekonologi-selskap kalt Xymos. Julia påstår at hun arbeider med en nytt revolusjonerende teknologi sammen med bedriften sin. Dette krever mesteparten av tiden hennes, og fører til problemer mellom henne og Jack og familien. Jack begynner å tro at Julia er så mye bortreist på grunn av en affære med noen andre.

En kveld kommer Julia sent hjem, og viser Jack en video av henne som demonstrerer Xymos nye nano-robot. I videoen blir nano-botene satt inn i en menneskelig testperson, og video fra innsiden av kroppen sendes i sanntid. Jack blir imponert, men blir enda mer mistenksom når han oppdager at videoen ikke ble produsert den dagen som Julia påstod at den var. Senere den natten våkner deres baby Amanda på grunn av store smerter, og kroppen hennes blir rød på grunn av en ukjent årsak. Jack tar henne med til sykehus, men de klarer ikke identifisere årsaken til smertene. Amanda får magnetresonanstomografi, men plutselig stopper smertene hennes og hud-forandringene forsvinner like plutselig som de dukket opp. 

Forvirret og utmattet, vender Jack hjem til en merkelig likegyldig Julia som raskt reiser sin vei, og påstår at hun må på en veldig viktig forretningsreise. Det skjer en rekke merkelige hendelser som får Jack til å mistenke at noe foregår. Julia blir stadig mer fjern, men også voldelig mot familien sin. I tillegg blir sett en natt når hun kjører sammen med en uidentifiserbar passasjer i bilen hennes. Samme natt blir Julia skadet i en bilulykke. Jack rekrutteres snart for å konsultere på Xymos, fordi prosjekt-leder Ricky - en gammel venn av Jack - opplever programvare-problemer med nano-robotene. Der oppdager Jack snart hva som egentlig foregår i den hemmelighetsfulle bedriften.
***Adelaidia*** er en slekt av biller som hører til familien klannere (Dermestidae). De lever av dødt animalsk materiale, for eksempel kjøtt, hud, pelsverk og ull. Mange arter kan gjøre betydelig skade på lagrede matvarer, tekstiler og biologiske samlinger. En del av disse artene har blitt spredt med handel over store deler av verden.

Utseende
--------

Små til middelsstore, ovale, oftest mørkfargede biller, gjerne med lyse tverrstriper. Kroppsformen er mer eller mindre oval, men det finnes også arter som er korte og brede, eller langstrakte. Antennene er klubbeformede. Oversiden er gjerne kledt med lange, oppstående hår og/eller mønster av lyse skjell. Hos noen arter er hunnene larvelignende hele livet (larviforme hunner). **Hodet** er forholdsvis lite og ofte skjult under brystskjoldet. Mange arter har to punktøyne i pannen. Antennene består av 5-11 ledd og er vanligvis nokså korte, med en tydelig, 1-3 leddet kølle. Hos hannene til noen arter er det ytterste leddet sterkt forstørret, like langt som resten av antennen. Brystskjoldet (pronotum) er bredere enn langt, sett ovenfra firkantet eller halvsirkelformet. Det har ingen tydelig forhøyninger eller groper. **Dekkvingene** er oftest noe flate. Hos noen arter dekker de ikke hele bakkroppen. **Beina** er temmelig korte og kan foldes tett inntil kroppen. **Larvene** er mer eller mindre kjegleformede og gjerne kledt med lange hår.

Levevis
-------

Klannerne lever av dødt dyrisk materiale og kan klare seg med svært lite fuktighet, slik at de kan spise tørrfisk, nålede tørre insekter, lær og andre tørre materialer. Ute i naturen lever de av kadavere, matrester i fuglereir, insektrester i vepse- og humlebol og lignende. De nyklekte larvene er svært aktive og kan komme seg inn gjennom ganske små åpninger.

Systematisk inndeling
---------------------

Neon asiatiske arter som tidligere ble plassert her er nå flyttet til slekten *Adelaidella* Zhou, Ślipinski & Liu, 2020

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien klannere, Dermestoidea – bare én familie
			* Familien klannere, Dermestidae
				+ Underfamilien **pelsbiller** (pelsklannere), Attageninae Laporte de Castelnau, 1840
					- Stammen Attagenini Laporte de Castelnau, 1840
						* Slekten ***Adelaidia*** Blackburn, 1891
							+ *Adelaidia queenslandica* Zhou, Ślipinski & Liu, 2020
							+ *Adelaidia rigua* Blackburn, 1891

Referanser
----------

1. ↑  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 2. oktober 2020. Besøkt 2. oktober 2020.
2. ↑  Yu-Lingzi Zhou, Adam Ślipiński og Zhenhua Liu (2020) Systematic Placement and Identity of *Adelaidia* Blackburn (Coleoptera: Dermestidae) with Description of One New Species from Queensland and a New Genus. *Annales Zoologici* 70(4):737-746.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Adelaidia* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Adelaidia* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Adelaidia* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Adelaidia* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
Anholdelse
**Preventiv anholdelse**, eventuelt **administrativ tilbakeholdelse**, er en form for anholdelse som har til formål å forhindre den anholdte i å begå ulovlighet.

Politiloven fra 2004 gav det danske politi mulighet for (i opptil seks timer) å frihetsberøve folk som «gir anledning til fare for forstyrrelse av den offentlige orden samt fare for enkeltpersoners og den offentlige sikkerhet». Med lømmelpakken fra 2009 ble de seks timene til tolv timer. I forbindelse med demonstrasjonene under FNs klimakonferanse i København i 2009 ble 1 915 personer tilbakeholdt, herav nesten 1 000 ved demonstrasjonen den 12. desember.

Kritikere har betegnet preventiv anholdelse som forhold som hører til i en politistat.

Referanser
----------

1. ↑  Politiloven
2. ↑  Præventive anholdelser[*død lenke*], Dagbladet Arbejderen
3. ↑  Historisk højt antal anholdte ved klimademonstration Arkivert 15. desember 2009 hos Wayback Machine. Rune Eltard-Sørensen og Ole Wugge Christiansen, Modkraft.dk
4. ↑  Ryk direkte i fængsel med lømmelpakken, Sebastian Gjerding, Dagbladet Information
5. ↑  Præventive anholdelser hører til i en politistat Arkivert 18. februar 2010 hos Wayback Machine. Rune Engelbreth, Dagbladet Politiken

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GND
 |
**Adelaide Island** er en stor, hovedsakelig isdekket øy som ligger nord for Marguerite Bay på vestsiden av Antarktishalvøya. Den er om lag 139 kilometer lang og 37 kilometer bred. Øya ligger innenfor Argentinas, Chiles og Storbritannias kravområder i Antarktis.

Adelaide Island ble oppdaget i 1832 av en britisk ekspedisjon ledet av John Biscoe, mens den først ble kartlagt av Jean-Baptiste Charcot på hans andre antarktisekspedisjon 1908–10.
Bakgrunnen for øyas navn er uviss. Dokumentasjon fra British Antarctic Survey indikerer at Charcot navnga øya «Adelie Land» på grunn av de store mengdene med Adeliepingviner som levde der. Dette skal ha blitt endret til Adelaide Island av British Graham Land Expedition (1934–37). Andre kilder viser at øya sannsynligvis ble navngitt allerede i 1832 av Biscoe etter Adelaide av Sachsen-Meiningen.

Forskningsstasjoner
-------------------

Forskningsstasjonen Rothera i november 2003
Det ligger to forskningsstasjoner på øya. Base T (Adelaide Island) ble etablert av Falkland Islands Dependencies Survey, det senere British Antarctic Survey. Basen ble stengt på grunn av en ustabil flystripe, og operasjonene ble flyttet til den nye Rothera Station i sesongen 1976/77. Den gamle stasjonen ble overført til chilenske myndigheter i 1984 og omdøpt Teniente Luis Carvajal Villaroel Antarctic Base. Chilenerne benyttet stasjonen som sommerbase, men senere har all aktivitet her blitt avsluttet. Stasjonen oppsøkes imidlertid jevnlig for å kontrollere tilstanden.

Se også
-------

* Liste over øyer i Antarktis

Kilder
------

* Composite Gazetteer of Antarctica Den vitenskapelige komite for antarktisforskning (SCAR). Katalognr. 74

Portal: Antarktis

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** GeoNames **·** GNIS **·** SCAR

 |
*Black Watch*s enhetskjennetegn og tartan
**Black Watch (The Royal Highland Regiment)** var et skotsk infanteriregiment. 

Black Watch ble dannet i 1881 ved sammenslåing av to allerede eksisterende skotske regimenter (*42nd Regiment of Foot* og *73rd (Perthshire) Regiment of Foot*), og har siden deltatt i nesten alle større konflikter som involverte Storbritannia, fra kolonitidens kampanjer som mahdistkrigen og andre boerkrig til første verdenskrig og andre verdenskrig, og fremover. 

Under andre verdenskrig var det engasjert på nesten alle fronter: i Frankrike i 1940 og deretter i 1944, i Britisk Somalia i 1940, på Kreta og Midtøsten i 1941, i Nord-Afrika i 1941-43, i Italia i 1943- 45, Hellas i 1944-45, Burma (Chindits Brigade) i 1944, Nederland og Tyskland i 1944-45. 1. og 7. bataljoner (154. britiske infanteribrigade) samt 5. (153. britiske infanteribrigade) utmerket seg i Nord-Afrika, spesielt ved El-Alamein. Alle tre er en del av den britiske 51st Highland Division.

I 1948 ble 1. og 2. bataljon sammenslått. Regimentet deltok i Koreakrigen (1952-1953).

Soldater fra *Black Watch* var de siste som representerte ee britiske farger i Hongkong. De bar tilstede under overleveringsseremonien av Hongkong til Kina i juli 1997. Ved denne anledning ble lansekorporal Lee Wotherspoon en ufrivillig celebritet. Da han sted ned med Union Jack, ble kilten hans løftet opp av et vindkast. **·** .

I 2003 deltok *Black Watch* også i Irakkrigen, og senere også i Afghanistan.

Det er det eldste regimentet av highlandere fortsatt er i tjeneste i den britiske armé.

*Black Watch* inngår siden 2006 som tredje bataljon i the Royal Regiment of Scotland, et storregiment som omfatter alle skotske infanteribataljoner i den britiske armé.

*Black Watch* har et søsterregiment i Canada: *The Black Watch (Royal Highland Regiment) of Canada*, som er en reserveinfanteribataljon.

Referanser
----------

1. ↑  «Under the kilt».  **(engelsk)**.  Ekstern lenke i `|publikasjon=` (hjelp).
2. ↑  «April 24, 1997, Hong Kong».  **(engelsk)**.  Ekstern lenke i `|publikasjon=` (hjelp).

Eksterne lenker
---------------

* The Black Watch
Fjellsti i Hua Shan
**Hua Shan** (kinesisk: 华山, pinyin: *Huà Shān*) er et av kinesisk taoismes fem hellige fjell. Det er en del av fjellkjeden Qinling og ligger nær byen Huayin i provinsen Shaanxi i Folkerepublikken Kina. Fjellet har steile og dramatiske klippevegger, og en steintrapp fører opp til toppen. Det har flere topper på inntil 2100 meter. 

Området ble den 8. november 1982 erklært som naturpark (华山风景名胜区).

Det aller høyeste punkt er Luoyantoppen (落雁峰; *Luòyàn fēng*), også kalt Sørtoppen (南峰; *Nán fēng*), på 2154,9 moh.

Flere av toppene er knyttet sammen av stier. Langs stiene er klostre, pagoder, templer, broer og porter.

Historie
--------

I det gamle kinesiske verdensbilde, som betrakter riket som midten i kvadrat, utgjør Hua Shan det vestlige hjørnefjell.

Så tidlig som i det 2. århundre f.Kr. er det belagt et taoistisk tempel ved navn *Vesttopphelligdommen* ved fjellets fot. Ifølge taoistisk mytologi bodde underverdenens guddom i disse fjellene. Tempelet ved fjellets fot var ofte åsted for åndemøter (spiritistisk kommunikasjon) mellom guden og hans jordiske undersåtter. 

Hua shan ble først og fremt et lokalt og et «keiserlig» pilegrimsmål - ettersom det var så vanskelig å bestige toppen fikk det ikke landsomfattende popularitet. Hua shan ble imidlertid et yndet mål for folk som søkte nøkkelen til evig liv, og det ble dyrket mange medisinplanter her.

Kou Qianzhi (365–448), grunnleggeren av De nordlige himmelske mestre-bevegelsen, hadde visjoner her; likeså Chen Tuan (920–989), som tilbragte siste del av sitt liv som eneboer på Vesttoppen. I 1230-årene var alle templene rundst fjellet kommet under kontroll av den taoistiske Quanzhenskolen.

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*

Referanser
----------

1. ↑  Goosseart (2008), 516.
2. ↑  Goosseart (2008), 517.

Litteratur
----------

* Vincent Goossaert: «Huashan», i: Fabrizio Pregadio (red.): *The Encyclopedia of Taoism* London: Routledge, 2008.
* Martin Palmer: "Religion and the Environment in China". *Chinadialogue*. Retrieved on 2008-08-27.
* Deng Ming-Dao:
	+ *Der Taoist von Huashan*. Ansata Verlag, 1994, ISBN 3-7157-0175-7.
	+ *Das heilige Buch der sieben Bambustafeln*. Ansata Verlag, 1994, ISBN 3-7157-0178-1.
	+ *Aufbruch zu fernen Ufern*. Ansata Verlag, 1994, ISBN 3-7157-0184-6.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Mount Hua – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** GeoNames
 |
Lu Yu, en statue i Xi'an
Lu Yu: *Chajing*
**Lu Yu** (kinesisk: 陸羽; pinyin: *Lù Yǔ*; født 733 i Jungling som i dag er Tianmen i provinsen Hubei i Kina, død 804 i Wuxing) var en poet og forfatter fra Kina. Mest kjent er han for sitt bidrag til kinesisk tekultur ved å publisere kinesisk histories første verk om te, *Chajing*.

Han ble adoptert av tre munker etter å ha mistet sine foreldre i krig.[] Lu Yu ville imidlertid ikke bli munk og rømte da han var tolv år.[] Han kom med i et selskap av omreisende gjøglere der han fikk spille klovn og dessuten skrive skuespill. Gjennom sine opptredener ble han kjent med en rekke viktige personer i samfunnet, og etter at han sluttet som skuespiller hjalp noen av dem gjennom livet ved å gi ham lærdom innen blant annet poesi, skrift og litteratur.[]

Da han ble 21 år gammel (i 754), ble han lei og rastløs. Han ville gjøre noe meningsfullt ut av sitt liv og bestemte seg at ettersom han siden barndommen av hadde elsket te, skulle han fordype seg i teens mysterier.[]

Han foretok studieekspedisjoner og samlet inn viltvoksende te og eksperimenterte. Han noterte sine iakttagelser. Den eldre Cui Goufu, som var både vitenskapsmann, poet og svært høy av rang i embedsverket, var god venn med Lu Yu trass i aldersforskjellen. Cui Goufu støttet sin venn på alle vis, og finansierte Lu Yu med all nødvendig utrustning som var nødvendig for hans lange ekspedisjonsreise og gav ham også sitt favorittdyr, en bøffel.[]

I to år utforsket Lu Yu vestre Bashan Xiachuan, ingenmannsland, innen han måtte vende tilbake til Jingling. Alle teblader og notater han hadde akkumulert under de to årene sinket ham. Etter mange år hadde Lu Yu samlet sammen eksemplar av te fra over 32 distrikter, ikke bare fra Bashan Xiachuan, men også fra forskjellige gårdsbruk og landegods i området Jiangsu, Jiangxi og Zhejiang. Han oppholdt seg på gårdene og utviklet metoder for forskjellige behandlinger av te. Han var den første som innførte kvalitetskontroll av teen.[]

I år 760 trakk Lu Yu seg tilbake til en grotte oppe i fjellet Jushu Shan ikke langt fra byen Shaoxi, for der å sluttføre sitt arbeide i ro, alene og isolert. Han forble på fjellet i seks år. Han gjorde ferdig sin bok i år 766 (uoffisielt, offisielt i år 800[]).

Referanser
----------

1. 1 2   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Prosjekt Gutenberg, oppført som Yu Lu, Prosjekt Gutenberg ID 2458, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   Faceted Application of Subject Terminology, oppført som Yu Lu, FAST-ID 1831717, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   China Biographical Database[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* James A. Benn. *Tea in China. A religious and cultural history*. Honolulu: University of Hawaiʻi Press.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NDL **·** NKC
 |
**Hua Jianmin** (forenklet kinesisk: 华建敏, tradisjonell kinesisk: 華建敏, pinyin: *Huá Jiànmǐn*; født i januar 1940 i Shanghai) er en av viseformennene for Den stående komite for Den nasjonale folkekongress (11. kongress) i Folkerepublikken Kina. Han betraktes som medlem av «Shanghaiklikken».

Han har tidligere vært statsråd og generalsekretær for Kinas statsråd, og president for Kinas nasjonale skole for administrasjon.

Hua ble utdannet ved Tsinghuauniversitetet. Han gikk med i Det kinesiske kommunistiske parti i 1961. I 1994 ble han valgt til den stående partikomité for Shanghai, og ble utnevnt til viseborgermester for Shanghai. Han var medlem av den 16. og den 17. sentralkomite for det kinesiske kommunistparti.

Referanser
----------

1. ↑   China Vitae, oppført som 华建敏, China Vitae-ID 701, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Hua Jianmin hos China Vitae Rediger på Wikidata
* Hua Jianmins profil på xinhuanet.com

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |
**R. Kjeldsberg** er et konsern som driver med kaffebrenning og eiendom i Trondheim. Konsernets morselskap er R. Kjeldsberg AS, stiftet i 1994 og registrert i Enhetsregisteret siden 1995.

Historie
--------

R. Kjeldsberg fører sin virksomhetshistorie tilbake til 1856, da Rasmus Flor Kjeldsberg åpnet en kolonialbutikk i Trondheim sentrum. Selskapet ble senere overtatt av hans sønn, Francis Kjeldsberg, og har siden gått i arv til nye generasjoner av Kjeldsberg-familien. Berit Kjeldsberg, som var konsernsjef frem til høsten 2011, tilhører femte generasjon direkte etterkommere etter Rasmus Flor Kjeldsberg. Siden 2011 ledes selskapet av Ole Petter Bjørseth.

Fra å være en enkelt kolonialbutikk utviklet R. Kjeldsberg seg til å bli en av landets største kolonialgrossister, og alltid med kaffebrenning som en viktig del av virksomheten. Selskapet importerte råvarer med omhu og fikk brent kaffe ved ulike kaffebrennerier i Trondheim. I 1960 ble de medeier i Kaffebrenneriet Probat, som i 1997 ble til Kjeldsberg Kaffebrenneri. Samme år ble grossistvirksomheten solgt til REMA 1000. Kaffe fra Kjeldsbergs brenneri på Nyhavna i Trondheim selges i dag i butikkene til REMA 1000 og Bunnpris.

Da grossistvirksomheten ble avviklet i 1997 satt R. Kjeldsberg med et stort antall eiendommer, og det var naturlig å utvikle driften innenfor nettopp eiendomsutvikling og eiendomsforvaltning. Kjeldsberg Eiendomsforvaltning AS (KEF) ble etablert som eget selskap i 1999. De forvalter i dag ca 400 000 m2 næringsareal og 1500 leiligheter i Trondheim og omegn. R.Kjeldsberg var en sentralt aktør i utviklingen av bydelen Nedre Elvehavn fra 1998, og er nå tungt involvert i utviklingen av Sluppen som en av Trondheims nye bydeler.

Referanser
----------

1. ↑  «Kunngjøringer - Brønnøysundregistrene». *w2.brreg.no*. Besøkt 27. desember 2018.
2. ↑  Oppføring i proff.no-databasen for R. Kjeldsberg AS, besøkt 27. desember 2018.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
**R:.L:. Polaris** er en St. Johannesloge i byen Fuengirola på Costa del Sol i Málaga, Spania som er underlagt den spanske storlosje (GLE). Losjen har sin opprinnelse i **Costa del Sol St. Johannes Frimurergruppe**, som ble opprettet den 27. april 1981 underlagt Den Norske Store Landsloge i Den Norske Frimurerorden. Den 2. april 2007 ble den opphøyd til broderforening og skiftet navn til **Costa del Sol St. Johannes Broderforening**.

Den 31. mai 2015 ble aktiviteten i broderforeningen nedlagt
. Årsaken var at GLE ikke tillot at en norsk frimurergruppe opererte på spansk jord, som var området for GLE’s jurisdiksjon. En avtale ble inngått med GLE, og R:.L:. Polaris er møtestedet for frimurere som er medlem av Den Norske Frimurerorden, men som følger lovene til den spanske storlosje.

På samme måte er St. Johanneslogen L:.R:. Dovre no. 184 blitt grunnlagt på Costa Blanca og R:.L:. Rondane på Gran Canaria.

Ordførende Brødre
-----------------

| # | Navn | Levetid | Innsatt | Avgikk |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Hovedrevisor Arvid Grobæk | 1937– | 2. april 2007 |  |

Referanser
----------

1. ↑  Matrikkel for Den Norske Frimurerorden for arbeidsåret 1989/90, Aktietrykkeriet i Trondhjem, 1989, side 175
2. 1 2  Avvikling av broderforeninger og frimurergruppers arbeid i Spania, Den Norske Frimurerorden, Den Norske Frimurerorden, 20. september 2015
3. ↑  Norske broderforeninger i Spania blir loger, Den Norske Frimurerorden, 23. oktober 2015