recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Denne artikkelen **trenger flere eller bedre referanser for verifikasjon**. Du kan forbedre denne artikkelen ved å legge inn referanser til gode kilder. Hvem som helst kan fjerne kildeløst materiale uten forvarsel, men den foretrukne tilnærmingen er i første omgang å markere de setningene/påstandene som trenger kildebelegg ved å tilføye *{{Trenger referanse|dato=2023-11}}* etter påstanden. *2019-08*

**Eirik del Barco Soleglad** (født 8. mai 1975 i Harstad) er en norsk skuespiller, regissør og humorist.

Han er fast skuespiller ved Den Nationale Scene, og har også vært engasjert ved Oslo Nye Teater, Riksteatret, Hålogaland Teater, Hordaland Teater og Sogn og Fjordane Teater og Det Vestnorske Teateret

Han har medvirket som skuespiller og regissør i over 60 ulike produksjoner ved norske teaterinstitusjoner siden debuten i 1997.

I 2008 spilte han rollen som Simon i *Simons historie,* en forestilling om en hjemvendt Afghanistan-soldat med psykiske traumer. I 2015 spilte han Ebenezer Scrooge i Den Nationale Scenes oppsetning av *En julefortelling,* og i 2016 innehadde han rollen som August i *Landstrykere – Historien om August,* som var et samarbeidsprosjekt mellom Riksteatret og Hålogaland Teater.

Våren 2017 spilte han rollen som Jeppe i Den Nationale Scenes oppsetning av Ludvig Holbergs *Jeppe på Bjerget,* og mottok teaterforeningens ærespris Pernillestatuetten for sin rolletolkning. Senere samme år hadde han regi på oppsetningen *Henrik Ibsens samlede verker på 78 minutter* av Knut Nærum på Den Nationale Scene

Eirik del Barco Soleglad gjorde sin scenedebut i USA i desember 2017, da han ble hentet til Los Angeles for å spille rollen som Prince John i den amerikanske produksjonen av *The heart of Robin Hood* på Wallis Annenberg Center for the Performing Arts i Beverly Hills.

våren 2018 regisserte og spilte han tittelrollen i forestillingen *Zapffe,* en monolog basert på livet til filosofen Peter Wessel Zapffe ved Den Nationale Scene.

I 2019 hadde han regi på forestillingen *Heim, ei musikalsk vestlandskrønike 1975-85* på Det Vestnorske Teateret og i 2020 regisserte han jubileumsforestillingen «Alle tiders Bergen! 950 år kort fortalt» på DNS store scene. Samme år spilte han rollen som Konferansieren i Den Nationale Scenes oppsetning av musikalen Cabaret

del Barco Soleglad har vært nominert til Komiprisen 2004 for revyen *Herbjørns Verden* og Komiprisen 2010 som beste stand-up for forestillingen *En del Barco og en del Soleglad.* Han har vunnet teaterforeningens pris *Rampeløkten* for sitt mangeårige arbeid med teatersport og improvisasjon. Han ble nominert til Heddaprisen 2014 som beste skuespiller for rollen som prins John i *Robin Hoods hjerte* ved Den Nationale Scene. og mottok publikumsprisen  i 2021 for rollen som Konferansieren i Cabaret.

Referanser
----------

1. ↑  Soleglad, Eirik del Barco Arkivert 4. februar 2017 hos Wayback Machine. Den Nationale Scene
**Erling Moes Tegnestue** består av de tre arkitektbyråene Wendelbo Arkitekter, Rodeo Arkitekter og Sondre Gundersen. Samarbeidets formål var å delta i den internasjonale arkitektkonkurransen for Nasjonalmuseet for kunst, arkitektur og design i Oslo på Vestbanetomten. Det nye Nasjonalmuseet for kunst, arkitektur og design skal huse samlingene til Nasjonalgalleriet, Kunstindustrimuseet og Museet for samtidskunst.

Bedriftens navn stammer fra den tidligere fiskebutikken på Youngstorvet Erling Moe AS, da arkitektene lånte fiskebutikkens pauserom mens de jobbet med konkurransen.

Arkitektkonkurransen
--------------------

Statsbygg fikk i oppdrag av Kulturdepartementet (Norge) å starte planleggingen av et samlet museumsanlegg for Nasjonalmuseet for kunst, arkitektur og design på Vestbanen. Fase 1 var en åpen, internasjonal konkurranse på overordnet nivå. 237 bidrag ble levert til arkitektkonkurransen. I fase 2 av plan- og designkonkurransen leverte de seks finalistene bearbeidede forslag. Vinnerne i fase 2 ble kåret 12. april 2010.

Erling Moes Tegnestue var blant de siste 6 finalistene med deres konsept «Back in Black». Det andre norske arkitektbyrået som kom til fase 2 var Narud Stokke Wiig Arkitekter og Planleggere AS med konseptet «m\_box». Kjente arkitekter som Zaha Hadid og Henning Larsen deltok også i konkurransen.

Av NRKs nettlesere ble «Back in Black» stemt frem som det beste alternativet med 31% av stemmene. VGs anmelder, Lars Elton, gav «Back in Black» den beste vurderingen med terningkast 5 med ordene «Ved siden av Urban Canvas er dette antagelig det eneste prosjektet med arkitektoniske kvaliteter som vil vekke oppmerksomhet internasjonalt.»

Referanser
----------

1. ↑  «Binb.no: Kontakt». Arkivert fra originalen 13. september 2017. Besøkt 1. mai 2019.
2. ↑  Statsbygg.no: Nasjonalmuseet – Tre vinnere Arkivert 19. mai 2010 hos Wayback Machine.
3. ↑  Statsbygg.no: Utviklingsprosjekter – Nasjonalmuseet Arkivert 29. april 2010 hos Wayback Machine.
4. ↑  Statsbygg.no: 216 m\_box Arkivert 17. april 2010 hos Wayback Machine.
5. ↑  Statsbygg.no: 111 mSTRAT Arkivert 17. april 2010 hos Wayback Machine.
6. ↑  Statsbygg.no: 209 Trylleesken Arkivert 15. april 2010 hos Wayback Machine.
7. ↑  Nrk.no: Ett steg nærmere nytt museum
8. ↑  Vg.no: VGs vurdering av forslagene til nasjonalmuseum

Eksterne lenker
---------------

* Erling Moes Tegnestue – Back in Black
* Wendelbo Arkitekter Arkivert 3. februar 2018 hos Wayback Machine.
* Rodeo Arkitekter
* Sondre Gundersen[*død lenke*]
* Statsbygg: 148 Back in Black
**Jarle Aarstad** er en norsk professor i innovasjon og entreprenørskap ved Høgskulen på Vestlandet, der han tilhører forskergruppen *Mohnsenteret for innovasjon og regional utvikling*.

Under covid-19-pandemien har Aarstad tatt til orde for at myndighetenes tiltak for smittevern har vært feilslått, og at vaksinene ikke har hatt effekt, men derimot gitt et betydelig antall alvorlige bivirkninger. I juni 2022 skrev han et innlegg i Dagens Medisin der han problematiserte at covid-19-assosierte sykehusinnleggelser ikke lenger blir relatert til vaksinasjonsstatus. I februar 2023 offentliggjorde han en preprint av en studie han hadde gjennomført sammen med sin kollega Olav Andreas Kvitastein, hvor de mente å ha funnet at land med høy vaksinedekning også hadde høy overdødelighet. Studien har blitt møtt med kritikk fra fagpersoner innen epidemiologi som har uttalt at studiedesignet ikke er egnet for å kunne trekke konklusjoner om vaksinenes effekt.

Referanser
----------

1. ↑   authority.bibsys.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «FHIs forklaring på overrepresentasjon av covid-19-assosierte innleggelser». *Dagens Medisin*. 18. mai 2022.
3. ↑  «Er sunn skepsis konspirasjonsteoretisk vaksinemotstand?». *Dagen*. 9. februar 2023.
4. ↑
5. ↑  «Slakter norsk coronastudie». *Dagbladet*. 28. februar 2023.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Publikasjoner av Jarle Aarstad i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin Rediger på Wikidata

* (no) Publikasjoner av Jarle Aarstad i BIBSYS Rediger på Wikidata

* (en) Jarle Aarstad – profil hos ResearchGate Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** ORCID **·** CRIStin **·** ResearchGate
 |
Fjørtofta på kartet
**Fjørtofta** er den nordligste av øyene i tidligere Haram kommune, fra 2020 innlemmet i Ålesund i Møre og Romsdal. Den hører til øygruppa Nordøyane og ligger ved munningen av Romsdalsfjorden. Øyas høyeste punkt er Æafjellet, som er 112,5 moh.

Øya har 133 innbyggere pr 1. januar 2016. Arealet er 8,9 km².

Det er ferjeforbindelse til de nærliggende øyene og til fastlandet (rute 22, Brattvåg, Dryna, Myklebust, Fjørtofta) og hurtigbåtforbindelse til Ålesund og de andre Nordøyane.

Fjørtoft kirke ble bygd i 1878 og ligger i Nordgard, som er et av de fire bygdelagene på øya (Nordgard, Sørgard, Otterlei og Stranda). Det har bodd folk på Fjørtofta i uminnelige tider, og det er gjort funn fra steinalder, bronsealder, jernalder og vikingtid på øya.

De siste årene det vært mye fraflytting, spesielt barnefamilier. Våren 2008 ble Fjørtoft barne- og ungdomsskule lagt ned. Elevene fra Fjørtofta pendler nå til Harøya.

Referanser
----------

1. ↑  «Fjørtofta». *Faktaark*. Kartverket. Besøkt 6. mars 2017.
2. ↑  Fjørtofta på Norgeskart.no fra Statens kartverk
3. ↑  «22 Brattvåg-Dryna-Fjørtofta-Harøy». *rutebok.no*. Arkivert fra originalen 6. mars 2017. Besøkt 6. mars 2017.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Oxbridge** er et teleskopord som brukes for å referere samlet til University of Oxford og University of Cambridge, Storbritannias to ledende universiteter. Bakgrunnen er den statusen begge disse nyter både nasjonalt og internasjonalt, som gjør at de ofte sammenlignes. 

I utvidet forsandbrukes det om en gruppe universiteter som man (den som bruker uttrykket) har fellestrekk med de to universiteter, ofte med implikasjoner om en viss elitisme, eller en høyere sosial eller intellektuell standard.

Referanser
----------

1. ↑  «Oxbridge». *oed.com* (3rd utg.). Oxford University Press. 2005. «Originally: a fictional university, esp. regarded as a composite of Oxford and Cambridge. Subsequently also (now esp.): the universities of Oxford and Cambridge regarded together, esp. in contrast to other British universities. *adj* Of, relating to, characteristic of, or reminiscent of Oxbridge (freq. with implication of superior social or intellectual status»

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BBC Things
 |
**Flåklypa** er et sted i Bøverdalen i Lom kommune i Innlandet. Navnet Flåklypa ble brukt av Kjell Aukrust i hans *Flåklypa Tidende* og animasjonsfilmen *Flåklypa Grand Prix* (1975). Flåklypa ble lagd av Ivo Caprino, men fikk også hjelp av Kjell aukrust og Herman Økern.

Aukrusts familie hadde hytte på hans farbror Olav Aukrusts gård i Bøverdalen, og som barn kunne Aukrust se Flåklypa fra stuevinduet. Stedsnavnet Flåklypa kommer av at Bøverdalen sør for gården Flå - som betyr «flate» - smalner inn til et elvegjel med store steiner, der bøndene i eldre tid risikerte å bli sittende fast når de trakk høylasset sitt på isen – de ble sittende fast i «klypa». Kjell Aukrust var fra Alvdal i Østerdalen, men hadde røtter i Lom, og eide også en kvadratmeter av riksveien i Flåklypa. Der er det «forbudt å råkjøre med radialdekk». Veien gjennom dalen, fylkesvei 55, er i dag nasjonal turistvei.

I åpningssekvensen til filmen *Flåklypa Grand Prix* beskrives stedet slik: 

> *Sjuogtredve mil nordover, litt øst, og oppover, ligger Flåklypa – ei lita fjellbygd under himmelhvelvingen. Sjølberga med både dampysteri og campingplass, lokalavis og egen TV-sender. Fritt for vær og vind, akkurat der morgensola renner opp over Storjuvet, bor sykkelreparatør og bygdeoriginal Reodor Felgen og hans to assistenter.*
> 
>

Referanser
----------

1. ↑  «Flåklypa og deromkring». *www.vg.no*. 15. juli 2004. Besøkt 8. september 2022. «Visst finnes Flåklypa. Ikke langt fra Lom - på veien «mellom øst og vest» - ligger «klypa i Flå» som inspirerte Kjell Aukrust til å skrive historiene om n'Solan, Reodor, Ludvig & Co.»
2. ↑   Karl Høgberg (1901-81) «Vaagaasar Lom 1932»

Se også
-------

* Veteranbilløpet Flåklypa Grand Prix
Penrose-triangelet(aka Reuterswärdstriangelet)
Virkeliggjort. Kunstverket er todelt, men ser helt ut fra enkelte vinkler.
**Oscar Reutersvärd** (født 29. november 1915 i Stockholm, død 2. februar 2002 i Lund) var en svensk kunstner og professor som var den første til å skape «umulige figurer» d.v.s. tegninger av objekter som ved første blikk ser tilforlatelige ut, men ved nærmere ettersyn viser seg umulige å gjenskape i tre dimensjoner. Eksempel på hans verk er i dag bedre kjent som Penrosetriangelet og *Djävulens treudd*.

Liv og virke
------------

Reutersvärd begynte å tegne umulige figurer allerede i skolealder. Hans første figur var en serie med kuber som lå lagt/stablet slik at de dannet et triangel. Figuren som illustrerer artikkelen ble første gang publisert i 1934. Den har fått navn etter en britisk fysiker og kosmolog som satte stor pris på figuren. Triangelet og to andre figurer er trykket og gitt ut som frimerker i Sverige, gravert av Czesław Słania.

Etter studiene ble han dosent ved Stockholms universitet 1953 og professor i kunsthistorie med kunstteori ved Lunds universitet 1964.

Verkene sammenlignes ofte med de av M.C. Escher, som også arbeidet med umulige figurer. Escher laget oftest bilder befolket med mennesker og dyr, eller tok utgangspunkt i former fra naturen, mens Reutersvärds bilder er utelukkende geometriske.

Til sammen etterlot han seg mere enn 2500 ulike tegninger, tre bøker om kunst og kunsthistoriske emner og noen skulpturer. Verk om de umulige figurene er utgitt bl. a. på svensk, engelsk, polsk og russisk.

Kilde for svensk WP
-------------------

* *Trollband med omöjliga figurer*, Ove Danielsson, Nerikes Allehanda, 22. mars 1994

Referanser
----------

1. 1 2   Gemeinsame Normdatei, besøkt 12. mai 2014[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   RKDartists, «Oscar Reutersvärd», RKD kunstner-ID 251645[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   Archive of Fine Arts, cs.isabart.org, abART person-ID 26880, besøkt 1. april 2021[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w6pv9b06, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
5. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 22. desember 2014[Hentet fra Wikidata]
6. ↑   oppført som Swedish, DACS ID (tidligere) 6ab6e629-3ff8-4942-a127-b95a3dbfe4e3, besøkt 4. juli 2020[Hentet fra Wikidata]
7. ↑   gravar.se[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Oscar Reutersvärd – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Sandlot science biografi
* På denna siden med Slanias frimerker finnes også Reutersvärds bilder
* Art of Reutersvärd Arkivert 19. juli 2011 hos Wayback Machine.
* Artglobes biografi

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Nationalencyklopedin **·** BIBSYS **·** Kunstindeks Danmark **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** ULAN **·** NLA **·** KulturNav **·** MusicBrainz
 |
**Nicola Guidi di Bagno** eller **Nicolò Guidi di Bagno** (født i 1583 i Mantova) var titulærerkebiskop av *Atenia*, katolsk biskop av Senigallia, og kardinal. Han var av adelsslekt. Hans bror Gianfrancesco Guidi di Bagno og hans onkel Girolamo Colonna var også kardinaler.

Liv og virke
------------

### Bakgunn

Han var sønn av Fabrizio Guidi di Bagno, marchese av Montebello ved Rimini, og Laura Colonna fra hertugdømmet Zagarolo.

Han studerte fysikk, og giftet seg deretter. Etter å ha sluttet seg til den pavelige hær ble han utnevnt til general for de pavelige troppene i Marca d'Ancona og hadde stillingen i syv år. Etter at kona døde, forlot han militærlivet for å gå inn i den geistlige stand. Sent ble han nuntius til storhertugdømmet Toscana.

### Biskop

Han ble utnevnt til titulærerkebiskop av Athen den 15. mars 1644. Han ble bispeviet i Roma den 29. mars 1644 av kardinal Antonio Barberini.[1]

Han ble utnevnt til apostolisk nuntius til Frankrike den 23. april 1644, og tjenestegjorde der til desember 1656.[2]

### Kardinal

Nicola Guidi di Bagno ble elevert til kardinalprest i konsistoriet 9. april 1657 av pave Aleksander VII og ble tildelt tittelkirken *Sant'Eusebio*. 

Den 28. mai 1658 ble han overført til bispedømmet Senigallia, men han trakk seg fra det bispedømmet 1. september 1659.

Kardinal Guidi døde i Roma den 27. august 1663.
Rune Fossum Lillesvangstu er leder for NRK Nynorsk mediesenter.
**NRK Nynorsk mediesenter** ble opprettet 2. september 2004 som en del av NRK Sogn og Fjordane i Førde. Senteret er et nasjonalt kurs og kompetansesenter for bruk av nynorsk i media. 

Blant årsakene til opprettelsen var å bidra til økt bruk av nynorsk i NRK. Blant annet viste det seg at antall nynorskbrukende journalister i NRK gikk tilbake fra 19 % til 13 % i perioden 1988 til 2003. Nynorsk i NRK var sterkt knyttet til distriktskontorene samt til nyheter. Bare 5 prosent av de som arbeidet med barne- og ungdomsprogram benyttet nynorsk.

Mediesenteret tar opp et kull på fem nynorskpraktikanter hvert halvår, som får et intensivkurs i journalistikk, der studentene får praktisk erfaring i form av praksis i NRK-systemet. I tillegg arrangeres kurs for andre.

Det var daværende kirke- og kulturminister Valgerd Svarstad Haugland (KrF) som åpnet senteret, noe hun hadde engasjert seg i personlig. 

Senterets første leder var tidligere distriktsredaktør Magni Øvrebotten. Hun ledet senteret fra grunnleggelsen i 2004 og frem til hun bli pensjonist i 2021. Da ble hun etterfulgt av Rune Fossum Lillesvangstu som hadde vært faglærer ved senteret.

Eksterne lenker
---------------

* Nynorsk mediesenter
* Nynorsk mediesenter – ein styrke for nynorsken

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |

1. ↑  NPK (20. april 2021). «Ny dagleg leiar i NRK Nynorsk mediesenter». *LNK-nytt* **(engelsk)**. Besøkt 19. november 2023.
**NRK Aktivum AS** ble opprettet som et heleid datterselskap av Norsk rikskringkasting i 1997 for å ta hånd om NRKs forretningsmessige virksomhet. Selskapet er lokalisert på NRKs lokaler på Marienlyst.

NRK Aktivum skal skape inntekter ved å utvikle og distribuere rettigheter, produkter og tjenester med merkevaren NRK. Selskapet har en portefølje av inntektsbringende aktiviteter med tilknytning til NRKs redaksjonelle virksomhet.

NRK Butikken ble lagt ned den 1. februar 2021, men NRK skal fortsette med salg av produkter basert på kjente og kjære NRK-konsepter for både barn og voksne. Produktene blir heller å finne i diverse faghandler og produsentenes egne hjemmesider. Noen av stedene du kan finne NRK produkter er:

NRK produkter| Tsi.no

princess
probat.no
safa.no
lappeliten.no
aknitstory.no | cappelendamm.no

egmont
vitenwhal.no
seeme.no
Platekompaniet
CDon |
| --- | --- |

Basert på NRKs programarkiver og løpende produksjon i TV, radio og på nett, utvikler selskapet produkter i samarbeid med lisenspartnere. Produktene gjøres tilgjengelig i kanaler tilpasset produktet

Selskapet er ansvarlig for salg av sponsorplakater på NRKs TV-kanaler.

NRK Aktivum eide tidligere 50 prosent av aksjene i RiksTV.

Per 15. september 2020 har selskapet 8 ansatte.

Referanser
----------

1. ↑  «NRK Butikken». *www.nrkbutikken.no*. Arkivert fra originalen 22. februar 2021. Besøkt 23. februar 2021.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* (no) NRK Butikken Arkivert 11. juli 2022 hos Wayback Machine.
* (no) NRK Aktivum

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Brønnøysundregistrene
 |
**F** er et elektrisk lokomotiv bygget av ASEA for Statens Järnvägar i Sverige mellom 1942 og 1949. Lokomotivet hadde topphastighet på 135 km/t, en ytelse på 2580 kW og ble produsert i 24 eksemplarer. Typen F var i bruk i over 40 år i SJ, fra 1942 til i 1983.

Lokomotivets historie
---------------------

På 1930-tallet ble standarden på den Västra stambanan mellom Stockholm og Göteborg forbedret slik at den høyeste hastigheten ble økt til 120 km/t. På den tiden hadde ikke SJ lokomotiver som kunne nå denne hastigheten, og derfor startet et intensivt arbeid med å konstruere et hurtig lokomotiv i samarbeid med ASEA. Alternativene var enten den utprøvde koppelstangsdriften eller de nyere rammeverk– og boggielokomotivene. SJ valgte å bestille tre rammeverkslokomotiver de kunne teste ut med akselrekkefølgen 1'Do1', som vil si at lokomotivet hadde fire drivhjul. Av utseende var F-lokomotivet så å si identisk med typen D, bortsett fra koppelstengene og den helsveisede lokomotivkassen.

De tre prøvelokene som ble levert i 1942 hadde ulike typer kraftoverføringer og løpeakselkonstruksjoner for testing. Etter at prøvene var overstått ble ytterligere 21 lokomotiver levert utover på 1940-tallet. Disse skilte seg ut ved at de blant annet fikk bare to frontruter til førerkabinen istedenfor de opprinnelige tre. De tre første prøvelokomotivene ble i ettertid bygget om slik at de ble like de seneste leveringene.

Lokomotivene av litteraet F ble satt inn i hurtige fjerntog på strekningen mellom Malmö og Stockholm, mellom Malmö og Göteborg, mellom Stockholm og Göteborg samt mellom Stockholm og Oslo. Da Rc–lokomotivene kom på slutten av 1960-tallet og utover på 1970-tallet ble flertallet av disse flyttet til blant annet Ostkustbanan og strekningen mellom Göteborg og Kalmar. I perioden mellom 1978 og 1983 ble de fleste lok av typen F utrangert og skrapet. Den siste regulære trafikken med denne typen var i lokaltog i Stockholmsområdet. I den samme perioden ble det også vedtatt å senke topphastigheten fra 135 km/t til 100 km/t etter gjentatt kritikk fra lokførerne mot lokomotivets dårlige gangegenskaper i sporet. Av totalt 24 produserte lokomotiver ble kun tre stk bevart hos jernbaneinstitusjoner i Sverige.

Litteratur
----------

* Diehl, Ulf & Nilsson, Lennart (2006). *Svenska Lok och motorvagnar 2003*. Svenska järnvägsklubben. ISBN 91-85195-00-6. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)
* Nordin, Tore. et.al (1998). *Svenska Ellok: En Bok Om Det Svenska Ellokets Historia*. Svenska järnvägsklubben. ISBN 91-85098-84-1.

Eksterne lenker
---------------

* F – NJK Materielldatabasen
* F – Jernbane.net
* (sv) Järnväg.net > Lokguide > F
**Hornnes barneskole** ligger ved Skjeberg stasjonsby, ved det tidligere kommunesenteret i Skjeberg.

Ullerøy leirskole
-----------------

Virksomheten har ansvaret for Ullerøy leirskole med vikingbåten Visund. Ullerøy leirskole har en beliggenhet mellom fortidsminner, krigshistorie og natur i strandbeltet i Skjebergkilen. Selve leirskolevirksomheten er forbeholdt elever i grunnskolen i Sarpsborg kommune.

Trivselsledere
--------------

Med Trivselslederprogrammet legger elever på 4.-7.trinn til rette for aktiviteter i friminuttene for alle elever på Hornnes barneskole.

Hornnes barneskole har meldt seg på programmet med Trivselsledere. Trivselsleder, TL, er et program for økt aktivitet og økt trivsel i friminuttene, sfo-tiden og fysisk aktivitetstimer.

Elever på 4.-7. trinn velges til trivselsledere for et halvt år av gangen. Valget består i at elevene gjennom en hemmelig nominasjon sier sin mening om hvem som bør ha vervet, men at læreren avgjør. Trivselslederne sendes på kurs i aktivitets- og trivselsledelse, og de legger til rette for lek først og fremst i storefri. I programmet inngår også utstyrspakker, der elevene vil få tilgang til mer utstyr enn tidligere, til bruk i lek ute.

Bibliotek
---------

Skolebiblioteket på Hornnes barneskole bruker det elektroniske biblioteksystemet Mikromarc. Alle bøkene har blitt registrert med egen strekkode, og alle elever må ha lånekort med strekkode for å låne bøker. Det er det samme kortet som utstedes og brukes av hovedbiblioteket i Sarpsborg og biblioteket i Skjeberg.

På skolebiblioteket finnes ca. 3000 bøker. Det er alt fra enkle billedbøker til ungdomsbøker og aktuelle faktabøker.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Nasjonalt skoleregister **·** Brønnøysundregistrene
 |
***Panolcus*** er en slekt av snutebiller (Curculionidae).

Utseende
--------

Små (gjerne 2 – 6 mm), korte, høyt hvelvede biller, gjerne brunlige og matte med mønster dannet av lyse skjell. De mangler fasettøyne og er blinde. Kroppen er vanligvis helt dekket av skjell, noen av dem gjerne oppstående og hårlignende. **Hodet** er temmelig lite, fasettøynene er forholdsvis store og flate. Snuten er middels lang og tynn og holdes vanligvis bakoverbøyd slik at den ikke er synlig ovenfra. Den kan foldes inn i en fure mellom framhoftene som ender i en kopplignende grop på mellombrystet (*mesosternum*). Antennene er festet rundt midten av snuten. **Brystskjoldet** (pronotum) er bredere enn langt, men tydelig smalere enn dekkvingene. Sidene er avrundede. Det har ofte markerte knøler på sidene. **Dekkvingene** er ovale hos de fleste, men parallellsidige hos noen av de større artene. De har mer eller mindre markerte skuldre og ofte rekker av oppstående skjell. **Beina** er kraftige og forholdsvis lange, lårene er vanligvis utannede, men kan ha en tann på undersiden. Leggene (*tibiae*) ender i en krok (*uncus*). Føttene er nokså korte og kan foldes tilbake mot leggen.

Levevis
-------

Utbredelse
----------

Arten lever i Brasil.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
	+ Underordenen Polyphaga Emery, 1886
		- Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
			* Overfamilien snutebiller, Curculionoidea Latreille, 1802
				+ Familien snutebiller, Curculionidae Latreille, 1802
					- Underfamilien **tresnutebiller, Cryptorhynchinae** Schönherr, 1825 eller Molytinae
						* Stammen **Sophrorhinini** Lacordaire, 1866
							+ Slekten ***Panolcus*** Gerstäcker, 1860
								- *Panolcus scolopax* Gerstäcker, 1860

Referanser
----------

1. ↑  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 16. oktober 2020. Besøkt 16. oktober 2020.

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen er ikke koblet til Wikidata*
*Se også Midtfjorden, som ligger lenger ute.*
Sjøkart fra 1788 med skipsleia til Molde inntegnet i Midfjorden. Den diagonale streken er grensen mellom Romsdal og Sunnmøre fogderi.
**Midfjorden** eller Mifjorden er en fjord eller et sund i Molde, Vestnes og Ålesund kommuner i Møre og Romsdal. Fjorden dannes av øyene Midøya og Otrøya og fastlandet i sør, fra Tautra til Dryna. Fjorden har innløp mellom Skor og Helland og strekker seg 23 kilometer mot øst, hvor Julsundet går nordover og Moldefjorden og Romsdalsfjordens hovedgren fortsetter videre østover mot Åndalsnes. Midfjorden er 2-3 km bred, over 200 meter dyp og fri for skjær. Ved Dryna munner den ut i Harøyfjorden. Romsdalsfjorden i vid betydning omfatter også Midfjorden og alle strekninger og forgreninger innenfor. Midfjorden omtales også som en del av Moldefjorden.

Midfjorden med den lave øya Tautra, Otrøya/Midøya til høyre. Sett fra ferja Molde-Vestnes
Hans Strøms kart fra 1762 med grensen mellom Sunnmøre og Romsdal over Midfjorden.
På sørsiden av fjorden strekker tre fjordarmer seg sørover. Disse er Vatnefjorden, Vestrefjorden og Tomrefjorden. Øya Tautra ligger mitt i fjorden nord for innløpet til Tomrefjorden. Møreaksen planlegger en undersjøisk tunell fra Otrøy til fastlandet under Tautra. 

Midsund ligger i sundet med samme navn på nordsiden av fjorden. Av andre steder på nordsiden av fjorden finner man Sør-Heggdal og Nord-Heggdal. På sørsiden ligger Rekdal. Riksvei 661 går langs sørsiden av fjorden. Fylkesvei 202 går på nordsiden av fjorden på Otrøya, mens fylkesvei 204 går på sørsiden av Midøya og riksvei 668 går på sørsiden av Dryna.

Referanser
----------

1. ↑  *Norsk allkunnebok*. Oslo: Fonna. 1957.
2. ↑  Midfjorden på Norgeskart.no fra Statens kartverk
3. ↑  Thorsnæs, Geir (15. november 2015). «Romsdalsfjorden». *Store norske leksikon* **(norsk)**. Besøkt 16. februar 2020. «I videre betydning omfatter Romsdalsfjorden hele fjordbassenget innenfor Tautra, det vil si også de nordøstlige utløperne Fannefjorden og Langfjorden/Eresfjorden. Også hovedfjorden på sørsiden av øyene i tidligere Midsund kommune (nå Molde), ut til Dryna, den ytterste av øyene i Midsund (Midfjorden), regnes vanligvis til Romsdalsfjorden. Slik definert er Romsdalsfjordens største lengde 90 km (Dryna-Syltebø i botnen av Eresfjorden).»
4. ↑  *Romsdal og Molde: turistruter, naturforhold, næringsliv, historie og kulturminner*. Oslo: Kjenn ditt land. 1925.
5. ↑  Bruaset, Oddgeir (1997). *Romsdal: folket og landskapet*. Oslo: Samlaget. s. 51. ISBN 8252149391.
6. ↑  *Den Norske los*. Stavanger: Norges sjøkartverk. 1983. s. 128.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
Bryggepromenaden langs kanalen Foto: 2011 
**Kanalbrua i Moss** er en veibro som forbinder øya Jeløya og fastlandsdelen av Moss kommune og Moss by. Denne lave broen ble først en skyvebro, som i 1888 ble erstattet av en dobbelt svingbro, og av en klaffebro i 1957. Broen er nå sveiset og er ikke til å åpne.

I mai 2022 ble antall kjørefelt innskrenket fra fire til to, grunnet dårlig teknisk tilstand for Kanalbrua.

Kanalen
-------

Kanalen i Moss ble laget for at blant annet trelastskuter skulle slippe å seile rundt hele Jeløy for å komme til brygger som lå i Mossesundet. Kanalen ble først foreslått gravd av kong Christian IV, som i 1605 uttalte at det ville være en fordel med en kanal som gir en sammenhengende seilingsled mellom Værla og Sundet. De første planene som ikke ble iverksatt, kom i 1647. Nye planer kom i 1704 etter befaring av kong Fredrik IV, men arbeidet startet først den 7. august 1812. 

På grunn av pengemangel stoppet arbeidet opp i 1814. Først i 1851 ble gravingen startet opp igjen. Åpningen av kanalen skjedde den 6. november 1855. Kanalen ble starten på en av de viktigste utviklingsperioder for Moss. Fem, seks tusen båter passerte gjennom kanalen hvert år, og etter få år ble det bygget tollbod. Ved forrige århundreskifte var begge sider av kanalen opparbeidet som park og var et populært promenadestrøk hvor byens befolkning spaserte og lyttet til parkkonsertene.

* «Bastø II» passerer åpen kanalbru sommeren 1902. Båten tilhørte Moss-Horten Dampskibsselskab i Moss og gikk i rute Moss-Oslo. Foto: Anders Beer Wilse«Bastø II» passerer åpen kanalbru sommeren 1902. Båten tilhørte Moss-Horten Dampskibsselskab i Moss og gikk i rute Moss-Oslo. Foto: Anders Beer Wilse
* Kanalen og brua i 1930-årene Postkort: Nasjonalbibliotekets bildesamlingKanalen og brua i 1930-årene Postkort: Nasjonalbibliotekets bildesamling
* Kanalbrua i 1950-årene. Kaianlegg for Bastøyferja sees i enden av kanalen. Postkort: NasjonalbiblioteketKanalbrua i 1950-årene. Kaianlegg for Bastøyferja sees i enden av kanalen. Postkort: Nasjonalbiblioteket

Se også
-------

* Liste over broer i Norge
* Liste over broer i Norge etter lengde

Referanser
----------

1. ↑  Georg Ståle Brødholt (25. mars 2022). «Vil stenge to kjørefelt på Kanalbrua i Moss». Viken fylkeskommune. Besøkt 11. mai 2022. «Stålbjelkene på Kanalbrua i Moss er utsatt for sterk slitasje, slik at trafikkbelastningen må reduseres. Viken fylkeskommune vil derfor stenge de ytterste kjørefeltene, frem til det er bygd ny bru.»
2. ↑  «Allerede Christian IV ivret for å få eidet gjennomskåret, og hans etterfølger, Frederik III, syslet også med tanken.», fra *Moss jernverk*, side 21

Eksterne lenker
---------------

* (en) Kanalbrua (Moss) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Kanalområdet i Moss

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Sentralt stedsnavnregister **·** Nasjonal vegdatabank
 |
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet.

**Folken** er studenthus og konsertlokale i Stavanger. Det opprinnelige navnet på huset er Folketeateret. Folken ble åpnet som studenthus i 1988 og drives av *Stiftelsen Studentersamfunnet Folken*. Her arrangeres konserter, standup, revy, filmklubb, kunstutstillinger og debatter. Hovedvekten av arbeidet blir utført av frivillige.

Scene
-----

Folken har rundt 300 arrangementer årlig.[] Arrangementene arrangeres av studentsamfunnet selv og av eksterne festivaler og organisasjoner som Standup Stavanger, Maijazz, Humorfestivalen, Stavanger Punkrockfestival og Stavanger Musikkforum. Bygget har to scener, Storsalen og Grottene. Medregnet galleriene har Storsalen kapasitet på 625 publikummere og er den nest største konsertsalen i Stavanger etter Stavanger Konserthus. Grottene er en intimscene med plass til rundt 90 publikummere.

Folken er en del av konsertnettverket Norgesnettet. Flere livealbum er blitt spilt inn helt eller delvis her, *Folken* med Vamp (1996), *Alive Again* med Raga Rockers (1996) og *Radio Radio TV Sleep* med Bigbang (2003).

Historie
--------

Folketeateret ble bygd i 1925 og ligger i Løkkeveien. Fra 30-tallet og fram til 1987 ble storsalen brukt til kino. I 1987 flyttet Stavanger Kinematografer til det nybygde kulturhuset Sølvberget. Huset eies av Folkets Hus Stavanger og er i dag i sin helhet utleid til Studentersamfunnet.

Studentersamfunnet ble stiftet i 1979. Da det på midten av 80-tallet ble klart at kinoen skulle flytte ut av Folketeateret, startet organisasjonen arbeidet med å overta bygget. Bystyret i Stavanger stemte i 1986 ned et forslag om å gjøre huset om til studenthus, noe som førte til at studentene okkuperte huset med et kulturelt arrangement og paneldebatt. 19. oktober 1987 skrev studentersamfunnet under en 10-årig leieavtale med eierne. Studentersamfunnet tok offisielt over huset 1. januar 1988 og åpnet dørene 17. mars samme år. Samtidig ble studentersamfunnet registrert som stiftelse og endret navnet til *Stiftelsen Studentersamfunnet Stavanger*.

Eksterne lenker
---------------

* Folkens hjemmesider

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Discogs
 |
**Herlaugshaugen** er en stor gravhaug i Leka kommune i Trøndelag. Gravhaugen har en diameter på over 60 meter og omtales som den største av sitt slag i Midt-Norge, og en av de største i Norge.

Snorres kongesagaer forteller om kong Herlaug som heller ville gravlegges enn å underkaste seg kong Harald Hårfagre. De to brødrene Herlaug og Rollaug, begge konger i Namdalen, hadde nettopp bygd en gravhaug da meldingen om at kong Harald kom med sin hær. Herlaug gikk inn i haugen og lot den kaste igjen, mens Rollaug gikk Harald i møte og ga ham hele riket sitt og tilbød seg å bli hans mann. Kan Herlaugshaugen være den gravhaugen Snorre nevner i sin saga?

Gravhaugen er delvis ødelagt ved graving på slutten av 1700-tallet. Rapporter fra den gang forteller om funn av en slags mur, jernnagler, en bronsekjele, dyrebein og et skjelett i sittende positur og med sverd. Disse funnene ble borte for mer enn hundre år siden. Det fortelles at bronsekjelen ble smeltet om til skospenner!

Skipsgrav
---------

I juni 2023 er gravhaugen undersøkt på nytt, og en foreløpig konklusjon er at den muligens inneholder en skipsgrav. Klinkenagler så store at de må ha vært i et skip er funnet. Målet er å kunne datere gravhaugen. Riksantikvaren og Vitenskapsmuseet står bak undersøkelsene. 

I november 2023 ble det kjent at prøver av to trekullag høyt oppe i haugen er fra rundt år 700, fra Merovingertiden. Dette gjør skipsgraven til den eldste kjente i Skandinavia.

Referanser
----------

1. ↑  www.kulturminnesok.no
2. ↑  forskning.no besøkt 30.juni2023
3. ↑  NB Snorres kongesagaer
4. ↑  forskning.no besøkt 30.juni2023
5. ↑  forskning.no besøkt 30.juni2023
6. ↑  Skurtveit, Sunniva (13. november 2023). «Skandinavias eldste kjente skipsgrav er på Leka i Trøndelag». *NRK* **(norsk nynorsk)**. Besøkt 14. november 2023.
7. ↑  Hansen, Frid Kvalpskarmo (13. november 2023). «Skandinavias eldste kjente skipsgrav ligger i Trøndelag». *Gemini.no*. Besøkt 14. november 2023.
**Ketoacidose** er en type metabolsk acidose som skyldes høye konsentrasjoner av ketonlegemer, som skyldes deaminasjon av aminosyrer og nedbrytning av fettsyrer. Dette er mest vanlig i forbindelse med type 1 diabetes (diabetes mellitus) som ikke er blitt behandlet (diabetisk ketoacidose). Det kan også oppstå hos mennesker som har fastet mer enn tre dager eller som sulter ihjel, da kroppen tærer på fett- og proteinlagrene.

Ketoacidose kan luktes i en persons ånde. Lukten beskrives ofte som lukten av frukt eller malingtynner / neglelakkfjerner (aceton).

Ketoacidose må ikke forveksle med ketose, som er kroppens normale måte å forbrenne kroppsfett. I diabetisk ketoacidose blir opphopningen av ketonlegemer så høy at blodets pH synker drastisk.

Hos dyr
-------

Drektighetsforgiftning hos sau er et eksempel på diabetisk ketoacidose.

Referanser
----------

1. ↑

Eksterne lenker
---------------

* Diabetesforbundet

| * v
* d
* r
Helsemessige forbehold |
| --- |
| Helsenotis | Du bør aldri bruke informasjon fra internett, inkludert Wikipedia, som eneste kilde til avgjørelser eller tiltak i helsemessige spørsmål. Ved legemiddelspørsmål bør du rådspørre apotek eller lege, ved helsespørsmål relevant autorisert helsepersonell, og ved dyresykdom bør du rådspørre veterinær. Bruk aldri reseptbelagte legemidler uten etter råd fra lege. Søk råd på apoteket ved bruk av reseptfrie legemidler, kosttilskudd og naturmidler, spesielt om du også bruker reseptbelagte midler. Bruk av flere legemidler samtidig kan gi utilsiktede effekter. |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis
 |
**Fagernes Yacht Club** er en restaurant og marina som ligger på en halvøy i Nordåsvannet utenfor Bergen sentrum. Den første bebyggelsen bestod av en liten kafé som ble bygget på 1950-tallet samt et par nøst. Deretter har anlegget blitt bygget ut ved flere anledninger.

Historie
--------

Fagernes Yacht Club var opprinnelig en kiosk bygget i 1952, men er bygget ut gjennom mange eierledd – og ble på begynnelsen av 1980-tallet solgt fra Bergen Motorbåtforening til Lerøy-familien som bygget ut anlegget i flere omganger. Ian og Bente Lerøy stod for driften av stedet i en årrekke før stedet til slutt ble solgt til Odfjell Eiendom. Odfjell Eiendom utredet muligheten for å bygge leiligheter på tomten, men valgte å legge planene på is grunnet strenge krav fra Bergen kommune og la i stedet eiendommen ut for salg. Etter noen år i markedet ble Fagernes Yacht Club kjøpt av Sturla Dyregrov i 2021.

Forskjellige restauratører har drevet selskapslokalene gjennom historien. I 2022 ble Fagernes Flytebad startet, og tilbudet med flytende badstue har blitt et svært populært tilbud i lokalmiljøet.

Referanser
----------

1. ↑  Bergen Byleksikon
2. ↑  Tradisjonsrike Fagernes Yacht Club har en uviss skjebne BA 05.09. 2020
3. ↑  TV 2-profil kjøpte «tungsolgt» yachtklubb Børsen Dagbladet 09. 04. 2021
**Aalto-universitetets tekniska högskola** (finsk *Aalto-yliopiston teknillinen korkeakoulu*, eller *TKK*) ble grunnlagt i 1849 under navnet *Polytekniska Realskolan* og fikk navnet *Tekniska högskolan* i 1908. Høyskolen flyttet fra Helsingfors til Esbo i 1966. I 2010 ble den en del av det nydannede Aalto-universitetet.

Høyskolen har om lag 15 000 studenter og 250 professorer fordelt på tolv fakultet og nitten doktorgradprogram. Ambisjonen er at høyskolen skal være blant de ti fremste teknologi-universitetene i Europa. Det har et lavtemperaturlaboratorium som er kjent for fremragende forskning, og som innehar verdensrekorden for lave temperaturer. Forskning og undervisning på mobilteknologi er anerkjent som noe av verdens beste og høyskolen er langt fremme når det gjelder kjemiske prosesser anvendt i treforedling. Nobelprisvinneren *Artturi Virtanen* har vært ansatt ved høyskolen.

Høyskolen ligger i Esbo, nabobyen til Helsingfors, men ble grunnlagt i Helsingfors og blir oppfattet som en Helsingfors-høyskole. En stor del av universitetsområdet (campus) er tegnet av den verdenskjente finske arkitekten Alvar Aalto.

Høyskolen er kjent under forkortingene *HUT* (Helsinki University of Technology), *TKK* (Teknillinen korkeakoulu) og *TH* (Tekniska högskolan), men har i det siste satset på å bare bruke forkortingen TKK for å unngå misforståelser.

TKK er offisielt trespråklig (finsk, svensk og engelsk). Selv om undervisningen primært foregår på finsk og engelsk har svenskspråklige studenter rett til å avlegge eksamen på svensk, og kommunisere med skolen på morsmålet sitt.

Avdelinger
----------

* Automatiserings- og systemteknikk
* Kjemiteknikk
* Maskinteknikk
* Landmåling
* Materialteknikk
* Treforedlingsteknikk
* Bygnings- og miljøteknikk
* Elektro- og telekommunikasjonsteknikk
* Teknisk fysikk og matematikk
* Datateknikk
* Produksjonsøkonomi
* Arkitektur

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (sv) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Aalto University School of Science and Technology – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Nettside for Tekniska högskolan Arkivert 19. april 2006 hos Wayback Machine.
* Lavtemperaturlaboratoriet
* Studentsamfunnet[*død lenke*]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** NKC
 |
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet. Bruker bare en kilde. *(juni 2021)*
Statuen er plassert på toppen av Corcovado 704 meter over byen og havet.
**Kristus Frelseren**, eller **Cristo Redentor** på portugisisk, er en av flere store Jesus-statuer, denne er plassert på fjelltoppen Corcovado i Rio de Janeiro i Brasil. Statuen ble reist i 1931 og er 39,6 meter høy medregnet sokkelen.

Statuen
-------

Kristusstatuen (*Cristo Redentor*) i Rio de Janeiro i Brasil
Figuren står på toppen av det 711 meter høye Corcovado, i nasjonalparken Tijuca, og kan ses fra vidt omkring. En egen jernbane, fører besøkende opp dit.

Kristusstatuen er Rios mest kjente byggverk. I en verdensomspennende avstemning som ble avsluttet 6. juli 2007 ble stedet valgt til å være et av de moderne underverkene.

Byggematerialet er armert betong, belagt med kleberstein. Den 30,7 meter høye statuen står på en 9,6 meter høy sokkel og veier totalt 1145 tonn. Hodet er 3,54 meter høyt og veier 35,65 tonn. Hver hånd veier ni tonn. Avstanden mellom fingerspissene er 30 meter. 

Kristusstatuen er vendt mot byen.

Historie
--------

Idéen om en statue eller et monument på toppen av Corcovado ble diskutert fra 1850-tallet etter forslag fra presten Pedro Maria Boss. Da kirke og stat skilte lag i Brasil i 1889 ble tanken lagt vekk, inntil erkebispestolen i Rio foreslo en Kristusstatue i 1921. 

Statuen ble tegnet av den franske, polskfødte skulptøren Paul Landowski. Ingeniøren Heitor da Silva Costa ledet byggingen. Den 12. oktober 1931 ble statuen innviet. 

I oktober 2006, på statuens 75-årsdag, innviet kardinal Eusébio Oscar Scheid, erkebiskop av Rio, et kapell under statuen, viet til Brasils nasjonalhelgen Nossa Senhora Aparecida. Kapellet er åpent for dåp og vielse for katolikker.

Rio de Janeiro sett fra Kristusstatuen. Midt i bildet sees Rios kjennemerke Pão de Açúcar (Sukkertoppen), en granittopp på 395 moh. ved innløpet til byen.

Kilder
------

* *Aschehoug og Gyldendals Store norske leksikon*, Oslo, 1998, bind 12 side 481

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Cristo Redentor (Rio de Janeiro) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Offisiell hjemmeside, Christo Redentor – klikk på Trem do Corcovado for tekstlig informasjon

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** LCCN **·** GeoNames
 |


| * v
* d
* r
Verdens sju nye underverk |
| --- |
| 
* Mexicos flagg Chichén Itzá
* Italias flagg Colosseum
* Kinas flagg Den kinesiske mur
* Brasils flagg Kristusstatuen
* Perus flagg Machu Picchu
* Jordans flagg Petra
* Indias flagg Taj Mahal

 |
| **Spesiell kandidat:** Egypts flagg Pyramidene i Giza |
| 
* **Øvrige kandidater:** Akropolis
* Alhambra
* Angkor Vat
* Steinstatuene på Påskeøya
* Eiffeltårnet
* Hagia Sofia
* Kiyomizutempelet
* Kreml/Den røde plass/Vasilij-katedralen
* Neuschwanstein
* Frihetsgudinnen
* Stonehenge
* Operahuset i Sydney
* Timbuktu

 |
Skuta ble tatt av skruis i Danmarkstredet (rød ring) sommeren 1935.
**MS «Bratvaag»** (1921–1935) var en norsk skute kjent fra Bratvaag-ekspedisjonen i 1930. Den ble bygd ved Edv. Stenødegårds båtbyggeri i Remmemsvik, Vestnes.

Navnet kommer av tettstedet Brattvåg i Haram kommune og skuta *M-139-H* var først eid av rederlaget P. Hildre og Ole J. Skjelten fra Haram og *Fugleberg & Tøsse* fra Ålesund. Den var 80,8/20/9,5 fot, 96 brt/32 netto og med 120 hk Bolinder-motor. Hildre/Skjelten ble eiere etter F&T gikk konkurs i 1925, og i 1927 ble den solgt til det nye selskapet AS M/S Bratvaag i Ålesund eid av Ole Skjelten, Peder Eliassen og Harald M. Leite (*M 125 A*).

Det bars til Kvitsjøen i 1928 og i Danmarkstredet 1929 måtte de assisteres av «Øst» og «Polarstrøm» og gikk fangst- og forskningstokt til Frans Josefs land, der isforholdene gjorde landing umulig. Året etter,
med Peder Eliassen som skipper, ble skuta innleid til Bratvaag-ekspedisjonen som 6. august 1930 oppdaget leirrestene etter Andrées ballongferd i 1897 og annekterte Victoriaøya to dager etter.

Den ble i 1931 første skute, etter tvangsauksjon grunnet manglende betaling på Bolinder-motoren, i det nye rederiet A/S Kviting i Hjørungavåg ved Bjørn Øvrelid m.fl. Med nytt navn **«Kviting»** (*M 14 HD*, kjennings-signal LGPI) forliste den på selfangst i Danmarkstredet den 11. juli 1935. De femten ombord reddes av
«Sælbarden», «Hisø» og «Mari», og deler av formasta er i dag på Ishavsmuseet Aarvak i Brandal.

Referanser
----------

1. ↑  «Bratvaag». Ishavsmuseet Aarvak. Arkivert fra originalen 12. september 2010.
2. 1 2  Johan Ottesen (2001). *Ishavsskuter III*. Ulsteinvik: Fotoarkivet. s. 7-11.
3. ↑  Sigbjørn Røren (2006). «Skuter som forliste - 3» (PDF). *Isflaket*. Brandal: Ishavsmuseet Aarvaks venner. 8 (2). [*død lenke*]
**Tämnaren** er en innsjø 35 meter over havet, nordvest for Uppsala i Sverige.

Sjøen er over 32 kvadratkilometer stor, men den er meget grunn, bare 1,7 meter på det dypeste. Sjøen var opprinnelig betydelig større, men har to ganger blitt senket for å frigjøre land for oppdyrking. Det er påvist betydelig påvirkning av overgjødsling, samt problem med miljøgifter og morfologiske endringer. Deler av sjøen er nå vernet som Natura 2000-område.

Det naturlige avløpet er gjennom Tämnarån mot nordøst forbi Tierp. Men vann pumpes over til Fyrisån, og inngår der i vannforsyningen til Uppsala.

Det grunne vannet gjør sjøen velegnet for et rikt fugleliv. Det finnes et observasjonstårn på vestsiden av sjøen.

Av fiskeslag finnes blant annet abbor, gjedde og gjørs.

Referanser
----------

1. 1 2  «Sjöareal och sjöhöjd» (PDF). Sveriges meteorologiska och hydrologiska institut. Besøkt 4. november 2018.
2. ↑  «Min karta». Lantmäteriet. Besøkt 25. mai 2021.
3. ↑  «Tämnaren». *Vatteninformationssystem Sverige*. Länsstyrelserna. Besøkt 4. november 2018.
4. 1 2  «Tämnaren, Upplands størsta sjø». Östervåla utvecklingsråd. Arkivert fra originalen 5. november 2018. Besøkt 4. november 2018.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Nationalencyklopedin **·** GeoNames **·** VISS
 |
**Rønstadhelleren** er en heller på Lepsøya i Møre og Romsdal fylke. Den er 14 meter høy, 20 meter bred og strekker seg 77 meter innover i fjellet. Den er blant de største hellerne man kjenner til. Den er lokalisert ved Hellershammaren i Rået 56 moh. Den er navngitt etter den nærmeste gården, Rønstad. Inngangen er trekant-formet og synes å være oppmurt av stein en gang i tiden.

Rønstadhelleren har vært brukt som sommerfjøs for husdyr. 

Biskop Jacob Neumann besøkte helleren under en bispevisitas. Den ble i 1870-årene undersøkt av geologen Hans Reusch.

Arkeologiske utgravninger har avdekket et kulturlag av skjell og dyrebein med neverstykke iblandet. Det er også avdekket et ildsted. I nærheten av dette ble det funnet en forseggjort beinkam av konservator Anders Lorange i 1878 som er datert til tiden 200 e. Kr. Denne kammen er i dag oppbevart i Bergen Museum Han bemerket at oppholdet i helleren har vært kortvarig.

Referanser
----------

1. 1 2  Rogne, Martinus (2006). *Haram Bygdebok*. Brattvåg: Haram Bygdeboknemnd. s. 24, 160. ISBN 82-92055-23-1.

Litteratur
----------

* Rogne, Martinus; *Haram Bygdebok*, Brattvåg 1947, ISBN 82-92055-32-1, [Grafisk reproduksjon 2006 av Haram Bygdeboknemnd 1. utg. i 2 halvbind, 1947]