recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet.

Mannskap fra 1. Squadron i RNAS på slutten av 1914
**Royal Naval Air Service** (**RNAS**) var den britiske marinens flyvåpen som var i drift fra 1912 og til slutten av første verdenskrig. Det ble da slått sammen med British Armys Royal Flying Corps som ble til Royal Air Force.

Historie
--------

Det kongelige britiske flyvekorps «RFC» ble stiftet i april 1912, men ble raskt offer for den gamle striden mellom hæren og flåten. Begge startet sine egne flyprosjekter, hærens var RFC, mens marinen holdt seg med sin egen flyskole. Admiralitetet hadde så mye politisk tyngde og kontroll over egne budsjetter, at flåtens flyvåpen var det største da første verdenskrig brøt ut. RNAS ble offisielt anerkjent i juli 1914, som adskilt enhet fra RFC, men med felles flygeropplæring.

Da krigen brøt ut i august, hadde marinen 12 luftskipstasjoner i drift rundt kysten.

1. april 1918 ble begge grenene slått sammen til det som kaltes Royal Air Force (RAF). RNAS besto da av 67 000 offiserer og menige med tilsammen 2 949 fly, 103 luftskip og 126 kyststasjoner. I den nye ordningen ble skvadronene tillagt nytt nummer, slik at «skvadron 1,RNAS», ble til «201 skvadronen i RAF.»

I 1937 fikk Admiralitetet igjen kontroll over flyvåpen, ved at «Naval Air Branch» ble tillagt flåten som «Fleet Air Arm».

Oppgaver
--------

Hovedoppgavene til Royal Naval Air Service var rekognosering for flåten, patruljere kysten for fiendtlige skip og ubåter, angripe fiendtlig kystterritorium og forsvare Storbritannia fra luftangrep. Bare i 1917 oppdaget de 175 ubåter og angrep 107. Teknologien var ikke så bra og angrepene var ikke bare vellykket, men de assisterte flåten med lokalisering og gjorde det lettere for flåten å bekjempe ubåtene.

RNAS ble involvert i kampene ved at de hadde hovedansvar for luftforsvaret av London. Det ledet til raid fra Frankrike og så langt som til Friedrichshafen for å ødelegge luftskip og luftskipsstasjoner.

Før teknikken med start og landing på hangarskip var på plass, ble det brukt hovedsakelig sjøfly. Disse ble fraktet ombord på spesielt utviklede skip og satt ned og tatt opp etter behov når været tillot det. Det var fra slike skip at angrepene mot Cuxhaven og Wilhelmshaven ble gjennomført julen 1914. Dette var historiens første angrep av skipsbaserte fly.

Grader og distinksjoner
-----------------------

|
|  |
|  **Royal Naval Air Service**(1914–April 1918) |  |  |  |  |  |  |  |  |
| Wing Captain | Wing Commander | Squadron Commander
(more than 8 years seniority) | Squadron Commander
(less than 8 years seniority) | Flight Commander | Flight Lieutenant | Flight Sub-Lieutenant |

Portal: Første verdenskrig

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** SUDOC
 |
**Bjarne Martin Robberstad** (født 16. mai 1912, død 3. januar 1977) var en norsk embetsmann som var departementsråd i Landbruksdepartementet fra 1959.

Han ble født i Herdla som sønn av fogden Magnus Robberstad (1867-1954) Og Lydia Friis (1873-1939). Han var en bror av Henrik Friis Robberstad og Knut Robberstad. I 1941 giftet han seg med tannlegen Anna Tveit.

Han fullførte videregående utdanning i 1933 og ble uteksaminert med cand.jur. grad i 1937. Han jobbet i Kirke- og undervisningsdepartementet før han ble ansatt som sekretær i Forsyningsdepartementet i 1939. I 1946 gikk han videre til Statens rasjonaliseringsdirektorat som direktør. I 1954 ble han ansatt i Landbruksdepartementet hvor han var departementsråd fra 1959 til 1977.

Fra 1956 til 1960 var han medlem av Oslo bystyre, for Venstre, og styremedlem i Oslo Kinematografer. Han var styremedlem i Statskog fra 1957 til 1966. Han ledet også Det Norske Teatret fra 1948 til hans død i 1977, og Norsk Teaterforening fra 1965 til 1969. Han ledet deretter representantskapet.

Han ble utnevnt til Kommandør av St. Olavs orden (1969), av Dannebrogordenen og tildelt Finlands Hvite Roses og Storridder av Den islandske falkeorden. Han døde i januar 1977.

Referanser
----------

1. 1 2   Hvem er Hvem?, utgitt 1973[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3 4 5  Steenstrup, Bjørn, red. (1973). "Robberstad, Bjarne Martin". *Hvem er hvem?*. Oslo: Aschehoug. s. 463
3. ↑  «Blir Ørnulf Olsen fjerdemann hos Venstre?». *Verdens Gang* **(norsk)**. 6. oktober 1955. s. 10.
4. 1 2  «Bjarne M. Robberstad». *Aftenposten* **(norsk)**. 5. januar 1977. s. 19.
5. ↑  «Viljefast styrmann på skuta Det Norske». *Aftenposten* **(norsk)**. 18. desember 1973. s. 5.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Karl Rudolf Jacobi,** adlet i 1888 og deretter **von Jacobi**, (født 8. september 1828 i Jeggau i Gardelegen i dagens Sachsen-Anhalt, død 24. juli 1903 i Zinnowitz i Usedom i dagens Mecklenburg-Vorpommern) var en tysk jurist, embetsmann og finansminister.

Liv og virke
------------

Jacobi startet sin karrière i det prøyssiske embetsverket i 1856, ble ministerialdirektør i handelsdepartementet i 1874, president i rikspatentverket i 1877, understatssekretær i finansdepartementet i 1879 og i 1881 president i den prøyssiske sentrale jordkredittforeningen. Han var statssekretær (finansminister) fra 1886 til 1888 og ble adlet da han fratrådte dette embetet. Jacobi ble i 1891 medlem av kolonialrådet.

Han var fra 1866 til 1880 som var den liberale periode i prøyssisk sosialpolitikk, ekspert på handels- og arbeidsforsikringsrett og deltok i 1873 på den tysk-østerrikske konferanse om sosiale spørsmål. Jacobi deltok i 1881 i utarbeidelsen av den første ulykkesforsikring for arbeidere i Preussen. Han etablerte den såkalte *næringslivsavdeling II* i innenriksdepartementet som bisto Bismarck i hans sosiale initiativer.

Referanser
----------

1. ↑  «retrobib». *Brockhaus Konversations-lexikon*. 1894–1896. Besøkt 10. juni 2015.
2. 1 2  Kassel universitet: Biographisches Lexikon zur Geschichte der deutschen Sozialpolitik 1871 bis 1945 besøkt 3. desember 2014
3. ↑  Nordisk familjebok i Project Runeberg besøkt 3. desember 2014

Eksterne lenker
---------------

* Artikkel i Meyers Konversationslexikon

Portal: Tyskland

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND
 |
Hans Wachtmeister af Johannishus, statue i Karlskrona, laget av Conrad Carlman.
**Hans Wachtmeister af Johannishus** (født 24. desember 1641 i Stockholm, død 15. februar 1714 samme sted) var en svensk greve, kongelig råd og admiral. Han var sønn av riksråd friherre Hans Wachtmeister af Björkö (1609-1652).

Militær karriere
----------------

Hans Wachtmeister reiste i 1661 med sin yngre bror Axel til Italia og Paris, og de besøkte Holland. I 1665 ble han frivillig i den engelske flåten og deltok i krigen mellom England og Holland, men da den "bremiske krigen" startet i 1666 gikk han over i svensk tjeneste som kapteinløytnant ved Wolmar Wrangels regimente og ble seinere kammerherre hos kongen.

År 1675 ble han admiralitetskaptein og 1676 viseadmiral og 6. juli admiral. Samme år tjenstegjorde han som øversteløytnant ved Västgöta ryttare i slaget ved Lund. Det var i dette slaget han skal ha fått tre hester skutt under seg.

I begynnelsen av 1677 fikk riksrådet Johan Gyllenstierna i oppdrag å ta tilbake Blekinge, og derved fikk han som medhjelper Hans Wachtmeister og broren Axel. Kristianopel og Karlshamn ble tatt, og dermed ble forbindelsen mellom den svenske hovedhæren den gamle svenske grensen gjenopprettet.

På sommeren 1677 deltok Wachtmeister med utmerkelse i det ulykkelige sjøslaget i Køgebukten og fikk deretter befalet over resten av den svenske flåten. Han kjempet siden *"med ära och icke utan framgång"* i flere strider i Kalmarsund 1678-79, og han forsvarte Kalmar og Øland.

Familie
-------

Sofia Lovisa von Ascheberg
Hans Wachtmeister giftet seg 30. juni 1685 med grevinne Sofia Lovisa von Ascheberg (1664-1720). Hun var datter til det kongelige rådet, feltmarskalk og generalguvernør, greve Rutger von Ascheberg. De fikk sju barn sammen, og fire sønner og to døtre vokste opp:

* Eleonora (1686-1729) ble gift med Axel Gabriel Leijonhufvud i 1714.
* Carl Hans (1689-1736) var admiral og admiralitetsråd. Han giftet seg første gang med grevinne Ulrika Magdalena Stenbock (1692-1715) i 1714. Gift andre gang i 1717 med Sofia Dorotea Henrietta Filippina von Metsch (1699-1753). I det første ekteskapet fikk han en datter, i det andre tre døtre og en sønn.
* Gustaf Rutger (1690-1709) var løytnant ved admiralitetet og admiralitetskaptein. Han var ugift og døde i Riga.
* Alarik (1694-1715) var ugift.
* Sofia Lovisa (1696-1729). Gift i 1718 med greve Gustaf Fredrik von Rosen.
* Mariana (1699-1702).
* Axel Vilhelm (1701-1763) var kammerherre. I 1725 ble han gift med Augusta Renata von Mengden (1709-1727). Gift andre gang i 1730 med Margareta Regina Fredrika von Bassewitz (1710-1789). Han fikk tre sønner og tre døtre.

Referanser
----------

1. 1 2 3   Genealogics[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* Hans Wachtmeister (1641–1714)

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Prabook **·** Nationalencyklopedin **·** Geni **·** WikiTree **·** VIAF **·** GND **·** LIBRIS
 |
Regnbuen kristne fellesskap  
**Regnbuen Kristne Fellesskap** var en kristen frikirkelig menighet på Lørenskog, i Akershus. Regnbuen Kristne Fellesskap ble stiftet i 1998, nedlagt (konkurs) 2013.

Menigheten hadde 112 medlemmer, medregnet tilhørige, det vil si barn av døpte medlemmer. Finn Henrik Friis Larsen var pastor. Regnbuen Kristne Fellesskaps visjon var å nå ut til mennesker lokalt, nasjonalt og internasjonalt med evangeliet. Derfor var menigheten engasjert i misjon og startet både barnehage, grunnskole og bibelskole. For ungdom i konfirmasjonsalder tilbydde menigheten den frikirkelige konfirmantundervisningen Tentro.

Regnbuen Kristne Fellesskap ble dømt i Nedre Romerike tingrett til å betale en tidligere medarbeider, 258.162 kroner med tillegg av lovens rente. Regnbuen Kristne Fellesskap ble nedlagt 27. desember 2012. Konkursen ble behandlet i Tingretten i Lillestrøm 2. april 2013. Menigheten hadde da en gjeld på 1,5 - 2 millioner kroner .

Barnehage og skoler
-------------------

Regnbuen barnehage er en barnehage for alle barn opptil seks år. Barnehagen legger vekt på å arbeide med drama. Den drives etter et kristent verdigrunnlag.

Lørenskog Friskole ble startet i 1999 under navnet Regnbuen skole. I 2008 hadde skolen omtrent hundre elever fra første til tiende klasse. Skolen er bygd på det kristent verdigrunnlag og følger læreplanen til den offentlige norske skolen. Jeremy Pyke er rektor.

Regnbuen Bibelskole har et internasjonalt, flerkulturelt miljø med studenter fra mange land. Undervisningen er på engelsk. Den er godkjent av Kunnskapsdepartementet og Statens lånekasse for utdanning.

Misjon
------

Regnbuen Kristne Fellesskap er engasjert i misjonsarbeid i India og Romania. I 2007 var menighetens misjonsregnskap på 28 044,- kr..

Referanser
----------

1. 1 2  Brox, Torill F. (redaktør). 2007. *Årbok 2007. For Pinsebevegelsen i Norge.* Korsets Seier Publikasjoner AS
2. ↑  Davidsen, Torstein. 2012. *Regnbuen dømt til å betale*, Romerikes Blad 2. oktober 2012
3. ↑  Gudvangen, Stein. 2013. *Lite å hente i Regnbuen-konkurs*, Dagen 2. april 2013
4. ↑  Gudvangen, Stein. 2013. *Regnbuen-konkurs trekkes inn i bibelskoletilsyn*, Dagen 19. april 2013

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Regnbuen kristne fellesskap – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (no) Lørenskog Friskole – hjemmeside
* (no) Regnbuen barnehage – hjemmeside
* (no) Regnbuen bibelskole – hjemmeside
***Østenfor sol og vestenfor måne*** er et undereventyr (eventyr med magiske eller overnaturlige innslag) som ble gjenfortalt av Peter Christen Asbjørnsen i *Norske Folkeeventyr Anden Deel* fra 1844, der det var sammenstilt av varianter nedtegnet av Jørgen Moe og Asbjørnsen selv etter reiser på Ringerike og i Telemark.

Type og varianter
-----------------

*Østenfor sol og vestenfor måne* tilhører samme type som *Kvitebjørn kong Valemon*, som er en variant av eventyret. Det er et av de mest populære eventyrene i Norge, og finnes i omkring 70 opptegnelser. *Østenfor sol og vestenfor måne* er kanskje det best kjente av alle eventyr i det eurasiske eventyrområdet, der det er kjent allerede fra 100-tallet. Internasjonalt blir det oftest kalt *Amor og Psyke*. Den svenske varianten kalles *Prins Hatt under jorden*.

Galleriet under viser illustrasjoner til *Østenfor Sol og vestenfor Maane* i *Norske folke- og huldre-eventyr* utgitt 1879. Originalene er tegnet av Otto Sinding (1842–1909) og gravert av Hans Hansen (1855–1930).

* 
* 
* 
* 
*

Annet
-----

En dramatisert versjon for barn skrevet av Sigrid Undset i 1927 ble utgitt posthumt i 1960.

Eventyrnavnet forekommer ellers i flere boktitler og annet, deriblant i Jonas Lies *Østenfor Sol, vestenfor Maane og bagom Babylons Taarn!* fra 1905. *Østenfor sol og vestenfor måne* var også tittelen på ei bok med fortellinger skrevet av Nordahl Rolfsen og utgitt i 1922. Det var i tillegg blant annet navnet på en serie underholdningsromaner skrevet av M. M. Kaye og utgitt av Fredhøis forlag på 1980-tallet. Synnøve Eriksen har også skrevet en romanserie som hun har kalt *Østenfor sol*. Samme navn hadde ei norsk visejazzgruppe.

Se også
-------

* *Kvitebjørn kong Valemon*, en variant av eventyret

Referanser
----------

1. ↑  Asbjørnsen og Moes *Østenfor sol og vestenfor måne* (rettet av Kjell Nedrelid 1994)
2. 1 2 3 4 5  *Store norske leksikon* om «Østenfor sol og vestenfor måne» (fri sitatlisens)
3. ↑  Sigrid Undset: *Østenfor sol og vestenfor maane : Barnedramatikk* (1960)
4. ↑  Sigrid Undset: *Østenfor sol og vestenfor måne* (1972)
5. ↑  Jonas Lie: *Den fremsynte ; Østenfor sol, vestenfor måne og bakom Babylons tårn! : streif på jaktgebet* (samleutgave 1970)
6. ↑  Nordahl Rolfsen: *Østenfor sol og vestenfor måne* (Gyldendal 1922)
7. ↑  M. M. Kaye: *Østenfor sol og vestenfor måne. 1 : Vindenes palass* (1986)

Eksterne lenker
---------------

* Gunvald Hermundstad: *Østenfor sol og vestenfor måne : psykoanalytiske tolkninger av nordiske og germanske eventyr, sagn og myter* (Spartacus, 1995)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Eurypterider** eller **sjøskorpioner** (†Eurypterida) var marine leddyr som eksisterte fra ordovicium til perm (488–249 millioner år siden). Gruppen inkluderte de største leddyrene man kjenner til[], *Pterygotus*. Eurypteridene ble utryddet i perm-trias-utdøingen. Deres nærmeste slektninger i dag er dolkhaler og edderkoppdyr. Artene hadde brodd på halen og lignet på skorpioner. Fossiler av dem er funnet over det meste av kloden.

Fossiler
--------

Blant de flotteste fossilene man har funnet i Norge er en godt bevart, cirka 428 millioner år gammel og drøyt 70 cm lang sjøskorpion, som professor Johan Kiær fant i et lag av downtonsk sandstein på Rudstangen ved Kroksund i Hole på Ringerike i 1911. Den fikk det vitenskapelige navnet *Mixopterus kiaeri* og er således oppkalt etter professor Kiær.

Inndeling
---------

Inndelingen under følger fossiilid.info (Institute of Geology, Tallinn University of Technology, Natural History Museum, University of Tartu, Estonian University of Life Sciences, Finnish Museum of Natural History, Swedish Museum of Natural History) og er i henhold til Taxon ID: 1498. Navn og beskrivelser i parentes er nødvendigvis ikke offisielle navn på grupper og arter, men kun midlertidige beskrivelser.

**Treliste**
* Biota, liv
	+ Animalia, dyr
		- Arthropoda, leddyr
			* Chelicerata, klosaksdyr
				+ Merostomata, dolkehaler
					- Eurypterida, (sjøskorpioner)
						* Eurypterina
						* Stylonurina

Referanser
----------

1. 1 2  Odd Erik Tetlie (2009) Norske sjøskorpioner. Naturhistorisk museum, UiO, pub. 5. februar 2009. Besøkt 2017-12-10
2. ↑  fossiilid (2010) Taxon ID: 1498 Arkivert 11. desember 2017 hos Wayback Machine. 2010-10-14. Besøkt 2017-12-10

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Eurypterider* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Eurypterider* hos Fossilworks Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Eurypterida* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Eurypterida* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BBC Things
 |
**Gigantium** er et idretts- og kultursenter som ligger i Aalborg i Danmark og som består av en storhall, en idrettshall, to skøytehaller, en svømmehall og en friidrettshall.

Gigantium Arena
---------------

Gigantium Arena, eller Gigantium storhall, er en hall som er 11 000 kvadratmeter stor, og ligger i Aalborg, i nærheten av Aalborg Universitet. Gigantium storhall benyttes først og fremst til sportsarrangementer, men også til markeder og musikkarrangementer. I 2006, 2010 og 2012 ble hallen benyttet under Dansk Melodi Grand Prix. I forbindelse med konserter og lignende er der plass til opp mot 8 500 mennesker.

Gigantium Idrettshall
---------------------

Gigantium Idrettshall er, i likhet med Storhallen, en oppvarmet hall med tribune. Gulvet her er massiv bøk parkettgulv med en DIN-godkjent konstruksjon, som gir optimale betingelser til sportsarrangementer. Gigantium Idrettshall har et gulvareal på omkring 1400 kvadratmeter, med oppmerkede baner til blant annet håndball, badminton, volleyball og basketball. Gigantium Idrettshall er godkjent for opptil 1200 mennesker.

Gigantium Isarena
-----------------

Gigantium Isarena brukes til håndballhall i Champions League-finalen for kvinner.
Det ble i perioden 2005–2008 bygget to skøytehaller med forbindelse til Gigantium. Skøytehallene har fått navnet Gigantium Isarena og Gigantium Istreningshall. Gigantium Isarena brukes av AaB Ishockey til kamp og trening og har en kapasitet på 5000 tilskuere, fordelt på stå- og sitteplasser. Gigantium Istreningshall brukes til trening av andre lag og offentlige skøyteløp.

Ved store håndballkamper, som for eksempel internasjonale turneringer eller sluttspill i den hjemlige ligaen, kan isarenaen omdannes til en håndballbane med tilskuerkapasitet på 5600. Under håndball-EM 2010 for kvinner ble innledende kamper for gruppe A (Danmarks gruppe) spilt her.

Gigantium Svømmehal
-------------------

I november 2011 ble en svømmehall i tilknytning til Gigantium åpnet. Hallen kostet cirka 85 millioner danske kroner, og var tegnet av arkitektfirmaet Kjaer & Richter og bygd av NCC.

Gigantium Atletikhal
--------------------

I januar 2014 ble også en friidrettshall i tilknytning til Gigantium ferdigstilt.

Referanser
----------

1. ↑  «Bølgegang i badet». Byggeplads.dk. april 2012. Besøkt 28. mars 2014.
2. ↑  «Ny atletikhal indviet i Aalborg». TV2/Nord. 5. januar 2014. Besøkt 28. mars 2014. [*død lenke*]

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Gigantium – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

Portal: Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |
**Christian Henrichsen** (født 2. september 1825 i Bergen, død 28. desember 1898 samme sted) var en norsk skolemann.

Han var sønn av Niels Henrichsen (1798–1855) og den danskfødte Sofie Hylleborg Hoff (1793–1877). Faren var postfullmektig og senere overtollbetjent. Etter examen artium fra Bergen katedralskole 1843 fikk han filologisk embetseksamen 1847 fra Det Kongelige Frederiks Universitet i Kristiania etter studier også ved Københavns Universitet, der han studerte klassisk filologi under Johan Nicolai Madvig (1804–86) og nordisk arkeologi under Erich Christian Werlauff (1781–1871). 

Fra 1847 til 1864 var han adjunkt ved Bergen katedralskole, samt medarbeider i *Bergensposten* som han hadde stiftet i 1855 sammen med rektor og senere statsminister Johannes Steen (1827–1906). Fra 1864 til 1875 var han rektor ved den nye Aalesunds Lærd- og Realskole (latinskolen) og studerte områdets arkeologi, samt var byens ordfører fra 1872 til 1875 og mangeårig medlem av Ålesund herredsstyre. 

Fra 1875 til 1898 var han atter ved Bergen katedralskole, nå som rektor, foruten å være i styret for Bergens museum frem til 1892. Han utga skolebøker og arkeologiske arbeider, samt journalist i byens aviser. Ved hans død i 1898 ble han efterfulgt av moldenseren Knud Olai Brekke (1855–1938) som kom fra Hamar katedralskole.

Han var gift med Marie Helene Skagen (1831–91) og far til psykiateren Jens Skagen Henrichs (1863–1924) og tannlegen Hans Holmboe Henrichsen (1867–).

Referanser
----------

1. ↑  Andreas Emil Erichsen (1906). *Bergens kathedralskoles historie*. Bergen: [Skolen].
2. ↑  Henrichsen, Christian i Norsk forfatterleksikon 1814–1888.
3. ↑  Morens fødselsår fra Folketellingen 1865 hos Digitalarkivet
4. ↑  Farens fødsels- og dødsår fra Gravstøtter i Bergen Sentrum Arkivert 6. mars 2016 hos Wayback Machine. hos Digitalarkivet.
5. ↑  Henrichsen, Hans Holmboe i Hvem er Hvem, 1948.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni
 |
**Vihula herregård** (estisk: *Vihula mõis*, tysk: *Viol*, *Vyoll*) er et gods som ligger i tidligere Virland, nå i Vihula i det nordlige Estland. Det har tilhørt flere slekter, deriblant familien von Lode.

Bygninger
---------

Vihula består av flere bygninger, hvorav hovedbygningen, i historistisk stil, sto ferdig i 1880-årene. Den tidligere hovedbygning, er formentlig fra det 17. århundre, hvorimot de fleste tilbygningene er fra det 19. århundre.

Ved inngangen ses stensøyler med familien von Schuberts våpenskjold. Etter omfattende restaureringer, inneholder komplekset nå hotelværelser og suiter, spa og swimmingpool, restaurant, vinkjeller, konferanserom m.m.

  

* Fra herregårdshavenFra herregårdshaven
* Tehus i vinterdraktTehus i vinterdrakt

Eiere
-----

Odvar von Lode, som dro i korstog mot esterne sammen med Knut VI av Danmark i 1197, mottok store landområder i det nordlige Estland som påskjønnelse for sin innsats. I 1501 omtales Vihula første gang i skriftlige kilder som tilhørende familien von Lode.

I 1531 overtok familie Weckerbrod, og i 1605 overga Ewert Weckerbrod godset til sin datter Brita, som hadde giftet seg med Melchior von Helffreich. Heretter ble Vihula i ektemannens slekt i over 200 år. I den store nordiske krig ble bygninger og omgivelser sterkt skadet. I 1810 ble det solgt til Alexander von Schubert. Etter 1. verdenskrig ble Vihula nasjonalisert, men familien Schubert ble værende på godset frem til 1939, hvor de forlot Estland.

Fra 1941 til 1944 holdt en tysk etterretningskole til i bygningene, mens det i årene 1951–1982 huset et pleiehjem. I sistnevnte år herjet en brann, hvoretter bygningene ble overlatt til et farmerkollektiv. Disse begynte en restaurering, som fortsatte med de nye eiere Vihula Mõis frem til 2012.

Referanser
----------

1. 1 2 3  Kolk, Tiina: *Hospitable Estonian Manors*, Solnessi Arhitektuurikirjastuse, 2014
2. ↑  *Lode*, Nordisk familjebok, 1912. Besøkt 18. des. 2014
3. 1 2  «*History and Overview. Over 800 years of history*, vihulamanor.com. Besøkt 18. des. 2014». Arkivert fra originalen 18. desember 2014. Besøkt 18. desember 2014.

Portal: Estland
**Regitze Sophie Vind** (1660–1692) var en dansk adelsdame, gift lensbaronesse Güldencrone og Juel. 

Hun var datter av visekansler Holger Vind til Harrested og Margrethe Giedde (d. 1706). 13 år gammel giftet hun seg med lensbaron Vilhelm Güldencrone til baroniet Wilhelmsborg. Mens barna var små var det henne som styrte godsene. Hun opprettet siden et hospital i Mårslet. Da ektemannen døde i 1682 lot hun oppsette en altertavle i Mårset kirke med parets våpenskjold (altertavlen er bevart i Den Gamle By i Aarhus).

I 1686 giftet hun seg med baron Jens Juel til Juellinge. Hun døde den 10. april 1692, og ble bisatt i Vor Frue i København.

Referanser
----------

1. ↑   Genealogics[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2  Bricka, Carl Frederik. «334 (Dansk biografisk Lexikon / VI. Bind. Gerson - H. Hansen)». *runeberg.org* **(dansk)**. Besøkt 5. april 2022.
3. ↑  «Vind» (PDF). *Danmarks Adels Aarbog*. 2006-08: 687.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | WikiTree
 |

Portal: Danmark
Europa i 1812. Fargekoder:   
 - Grønn - Det franske keiserdømme,  
 – Lys grønn – Franske vasallstater,  
 – Mørk grønn – stater som deltok i fastlandssperringen.  
 Storbritannia og Portugal var tilnærmet de eneste land i Europa som ikke ble formelt dekket av blokaden.
**Fastlandssperringen** også benevnt **kontinentalblokaden** eller **kontinentalsperren** (fransk *blocus continental*) var en økonomisk blokade av Storbritannia som Napoléon Bonaparte forsøkte å etablere under Napoleonskrigene (1801–1815). Blokaden ble kunngjort den 21. november 1806 i det franskokkuperte Berlin, og vedvarte inntil Frankrikes nederlag i 1814.

Bakgrunn
--------

Målet med blokaden var å stenge hele det europeiske kontinentet for handel med Storbritannia, både gjennom å forhindre britene i å selge varer i Europa og ved å forhindre britene i å få forsyninger fra kontinentet. Slik ville Napoléon tvinge britene i kne, og fastlandssperringen ble hans fremste utenrikspolitiske mål i perioden frem til 1812. 

En rekke land ble tvunget av Napoléon til å slutte seg til fastlandssperringen. Da Sverige nektet å slutte seg til fastlandssperringen ble landet angrepet av Frankrikes forbundsfelle Russland i 1808 og den såkalte finskekrigen endte med at Sverige mistet Finland til Russland i 1809.

Storbritannia ble hardt rammet av blokaden, og var på randen av økonomisk sammenbrudd i 1811–1812. Samtidig var det stor etterspørsel i det kontinentale Europa etter varer som sukker, kakao og tobakk, som kun britene leverte, og de franske myndighetene var nødt til å overse en del av smuglingen, så noe import fant sted.

Storbritannias svar på blokaden var dels å forsøke å unngå den gjennom å handle med nøytrale land, dels ved å straffe de land som sluttet seg til blokaden. Danmark-Norge ble tvunget til å slutte seg til fastlandssperringen i 1807, etter å ha mistet det meste av krigsflåten i Slaget om København og Norge ble sterkt rammet, med sterkt redusert kornimport og hungersnød som resultat. Det kjente diktet Terje Vigen av Henrik Ibsen beskriver nettopp forholdene rundt den britiske «motblokaden».

Referanser
----------

1. ↑  Hobson 2015, s. 97
2. ↑  Hobson 2015, s. 107

Kilder
------

* Hobson, Rolf, *Europeisk politisk historie 1750–1950*, Cappelen Damm Akademisk, 2015, ISBN 978-82-02-24316-6

Eksterne lenker
---------------

* Om kontinentalsystemet fra *Nordisk familjebok* (svensk)
* «Documents upon the Continental System», fra napoleon-series.org (eng)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** HDS
 |
**Cantus** er et damekor fra Trondheim, stiftet 1986. Tove Ramlo-Ystad har vært Cantus’ dirigent og kunstnerisk ansvarlige siden oppstarten.

Cantus består av rundt 30 kvinnelige erfarne korsangere i alderen 20–40 år. Koret har et variert repertoar, men med nyere klassisk vokalmusikk og folkemusikk som satsningsområder.

Cantus har markert seg nasjonalt med konserter, urfremføringer og ni CD-utgivelser på høyt kunstnerisk nivå. Internasjonalt har Cantus gjort seg bemerket med flere priser for beste plassering i korkonkurranser. Dette har gitt Cantus og Tove Ramlo-Ystad et navn i korverdenen, noe som fører til jevnlige invitasjoner og deltagelse ved eksklusive festivaler, konserter og i korkonkurranser verden over. Cantus har ved flere anledninger representert Norge i internasjonale festivaler og konferanser. Koret har tre ganger deltatt i Interkulturs *Choir Olympics* (World Choir Games), i Kina (2006), Østerrike (2008) og Sør-Afrika (2018). Alle gangene tok koret hjem gullmedaljer.

Cantus har også gjort seg bemerket gjennom å synge åpningsmelodien, Frode Fjellheims «Vuelie», i Disneys *Frost* (2013). Korets klang ble avgjørende for Disneykonsernet da de valgte Cantus som artist til denne sangen. Dette har resultert i stor oppmerksomhet og mange spennende invitasjoner, og i 2019 ble Cantus invitert tilbake for å medvirke også i oppfølgeren, Frost 2 (2019). Cantus har også deltatt med sang på filmen *Kristin Lavransdatter* (1995), og på Sissel Kyrkjebøs plate *Nordisk vinternatt* (2005).

Cantus ble invitert til å delta under avslutningsseremonien av Stavanger som Europeisk kulturhovedstad i 2008.

Diskografi
----------

* 2019: *Fryd*
* 2017: *Northern Lights*
* 2014: *Spes*
* 2011: *Norwegian Voices*
* 2007: *Rætt hjæm*
* 2005: *Far*
* 2001: *Ledig*
* 1996: *Hei, for en vakker julesong*
* 1994: *Cantus*

Priser
------

* 2018: Førsteplass i klassen for dame kammerkor i *The 10th World Choir Games* i Tshwane, Sør-Afrika.
* 2012: Førsteplass i klassen for damekor i *The 1st Xinghai Prize International Choir Championships* i Guangzhou, Kina.
* 2009: OlavsHallens og Stiftelsen DrivHusets kulturpris
* 1995: Koret har mottatt Trondheim kommunes kulturpris (1995),
* 1996: Sør-Trøndelag fylkes kulturpris (1996) og

Referanser
----------

1. ↑  «Historie – Cantus». *cantus.no*. Besøkt 16. november 2020.
2. ↑  *Frode Fjellheim; composer of the opening music for the Disney animated film "Frozen"*, vuelie.com, hentet 8. januar 2018

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* (en) Cantus på MusicBrainz Rediger på Wikidata
* Innspillingen av Frode Fjellheims «Njoktje» til albumet *Spes*, med Frode Fjellheim og Cantus under ledelse av Tove Ramlo-Ystad, produsert av 2L.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** MusicBrainz
 |
**Sophus Septimus Henrichsen** (født 12. november 1845 i Kragerø, død 21. desember 1928) var en norsk fysiker.

Han gikk på Nissens Latin- og Realskole og fikk *laud* i 1864. Så ble han cand.real. i 1871. Etter å i 1872 ha vært midlertidig som lærer ved den offentlige høyere allmenskole i Halden, ble han i 1873 konstituert amanuensis ved det fysiske kabinettet ved universitetet i Kristiania, fra 1876 i fast ansettelse frem til 1879 da han med et offentlig stipend studerte fysikk i Berlin og Leipzig. Sophus var også lærer ved Nissens skole fra 1873 til 1891, ved Kristiania handelsgymnasium fra 1876 til 1885, og ved Aars og Voss' skole fra 1885 til 1890. Han var og fra 1890 overlærer ved Kristiania tekniske skole.

Henrichsen offentliggjorde undersøkelser over vannets spesifikke varme og over magnetisme i organiske forbindelser i *Annalen der Physik und Chemie*. Han ble i 1887 belønnet med Kronprinsens gullmedalje for avhandlingen *At give en paa egne Undersøgelser grundet Fremstilling af hvordledes Legemers Molekularmagnetisme afhænger af den magnetiserende Kraft, af Temperaturen og af den kemiske Konstitution, samt at bestemme den absolute Værdi af de undersøgte Legemers Magnetiseringskonstanter*. Dessuten studerte han ovner, teori for tørking, og skrev flere lærebøker.

Han var sønn av Johan Georg Henrichsen fra Arendal og Sophie Septima Moe fra Kragerø. Faren var handelsfullmektig og senere kasserer i Kristiania Søforsikrignsselskab. Sophus ble i 1879 gift med Julie Adolfine Marie Forsberg (1844). Ekteparet donerte hele formuen Fysisk institutt (UiO) for å bli *Den gamle fysikklærers legat*.

Utgivelser
----------

* Henrichsen, Sophus (1845-1928) (1897). *Lærebog i fysik for middelskolen: med 114 i teksten trykte figurer*. Kristiania: Malling.  [4. opplag. Se Nasjonalbiblioteket for alle digitaliserte versjoner av alle opplag (det trettende og siste utkom posthumt i 1933]

Referanser
----------

1. ↑   Digitalarkivet, www.digitalarkivet.no, besøkt 23. januar 2022[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Morgenbladet, www.nb.no[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Henrichsen, Sophus i Hvem er Hvem, 1912.
4. ↑  Henrichsen, Sophus i Illustreret norsk konversationslexicon
5. ↑  Sophus Henrichsen i Norsk forfatterlexicon, 1908.
6. ↑  Øyvind Grøn, Sophus Henrichsen i Store norske leksikon.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store norske leksikon **·** Deutsche Biographie **·** Historisk befolkningsregister **·** BIBSYS **·** VIAF **·** VIAF **·** GND **·** ISNI
 |
**«Är du kär i mig ännu, Klas-Göran?»** er en svensk sang, skrevet av Stig Anderson. Den ble en hit i 1959 i en innspilling med Lill Babs (Karusell K 307). Singlen solgte i mer en 125 000 eksemplarer og ble hennes første gullplate. Låten ble «det første gjennombruddet» for de begge.

Det eksisterer også en versjon med Ulla Bella Fridh med Göte Wilhelmsons orkester (Philips 421 531 PF), med en kunstlet, men uskyldig anspråksløshet som kan synes å gjøre sangen enda mer gripende.

Siw Malmkvist spilte i 1959 inn sangen på dansk med tittelen «Mon om du elsker mig stadig, Klaus-Jørgen?».

Ria Valk har spilt inn en nederlandsk versjon med tittelen «Hou je echt nog van mij Rockin' Billy».

Året etter at originalen ble utgitt gjorde Lill-Babs en oppfølger: «Kom tillbaka me'samma Klas-Göran» (Karusell KSEP 3206), med samme melodi og arrangement: leende saksofon, sordintrompeter og xylofon.

Samme år ble en svarplate med Margareta Bienert utgitt: «Klas Göran återfunnen (Det var jag som tog hand om Klas-Göran») (Polydor NH 10896, 1960). Her ble originalens tretakters vals forvandlet til en firetakters quickstep uten spesielle effekter, bortsett fra lyden av Klas-Görans vedsaging i begynnelsen.

En engelskspråklig versjon, «Just a Letter to Me You Won't Send» med Lill-Babs, ble utgitt på singlen Columbia 4-41918 i USA.

Norske versjoner
----------------

C.C. Bøyesen har skrevet en norsk tekst til «Är du kär i mig ennu, Klas-Göran?». Bøyesens versjon bærer tittelen «Er du gla' i meg ennå Karl Johan?».

Vidar Sandbeck har skrevet en norsk tekst til «Kom tillbaka me'samma, Klas-Göran». Sandbecks versjon heter «Kom tilbake til meg da, Karl Johan».

### Innspillinger

| År | Sangtittel | Artist | Tekstforfatter | Platetype | Platemerke og katalognumer |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | «Er du gla' i meg ennå Karl Johan?» | Nora BrockstedtArnt Haugens ensemble | C.C. Bøyesen | Single | RCA NA 1202 |
|  | «Kom tilbake til meg da, Karl Johan» | Nora Brockstedt | Vidar Sandbeck | Single | Karusell KN 16 |

Referanser
----------

1. ↑  Lill Babs – Inspelningar
2. ↑
3. ↑
4. 1 2  Se plateetiketten

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forrige mottaker:«What Do You Want to Make Those Eyes at Me For?» med Emile Ford & The Checkmates | **Nr. 1 på VG-lista (med Nora Brockstedt)**(Uke 6–10 1960) | Neste mottaker:«Marina» med Rocco Granata |
**Carl Frederik Balslev** (født 10. januar 1805 i Hårslev på Fyn, død 11. mars 1895) var en dansk luthersk prest.

Han var sønn av sogneprest Rasmus Balslev og Anne Salome Lautrup. Han giftet seg i 1833 med Ulrikke Christine Boesen, datter av renteskriver og senere justisråd Johannes Boesen. To år etter hustruens død giftet Balslev seg i 1839 med hennes søster, Louise Eleonore Boesen. Tre år etter hennes død giftet han seg i 1853 med Maria Elise Hansen, datter av sogneprest Jep Hansen. Carl Frederik og Maria Elises datter Ingeborg Dorthea giftet seg med hudlege og nobelprisvinner Niels Ryberg Finsen.

Han hadde studentereksamen fra Odense Katedralskole fra 1822 og teologisk embedseksamen fra Københavns Universitet fra 1827. De neste seks årene var han værende i København, der han virket som lærer. Balslev var sogneprest i Vejerslev og Blidstrup på Mors 1833–1850, sogneprest i Ribe domkirke og stiftsprost i Ribe 1850–1860, sogneprest i Nørre Broby på Fyn 1860–1867 samt biskop i Ribe fra 1867 til sin død. Han skrev en meget benyttet lærebok i bibelhistorie og en katekismeforklaring for allmueskolen og konfirmasjonsundervisning. Balslevs katekismeforklaring fortrengte etterhvert *Lærebog i den evangelisk-christelige Religion*.

Han ble tildelt storkorset av Dannebrogordenen i 1892 og en æresdoktorgrad i teologi ved Københavns Universitet i 1883.

Referanser
----------

1. 1 2   Dansk biografisk leksikon, Dansk Biografisk Leksikon-ID C.F.\_Balslev[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2  Nielsen, Fr. (1887). «Balslev, Carl Frederik». *Dansk biografisk Lexikon*. 1 (1 utg.). København: Gyldendal. s. 468.
3. 1 2 3  Koch, Hans (193). «Balslev, Carl Frederik». *Dansk Biografisk Leksikon*. 2 (2 utg.). København: Gyldendal. s. 64.
4. ↑  Lomholt, Svend (1935). «Niels Finsen». *Dansk Biografisk Leksikon*. 7 (2 utg.). København: Gyldendal. s. 43–48.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Dansk biografisk leksikon **·** BIBSYS **·** WikiTree **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** SUDOC
 |

Portal: Danmark
***Nordisk tidskrift för bok- och biblioteksväsen*** var et svenskt bibliografisk tidsskrift. Det ble etablert i 1914 av Almqvist & Wiksell med Isak Collijn som sjefredaktør. Medredaktører fra start var Oluf Kolsrud i Christiania, Victor Madsen i København og Georg Schauman i Helsingfors.

I 1949 overtok Tönnes Kleberg som sjefredaktør, etterfulgt av Gert Hornwall i 1975. I 1990 sluttet Almqvist & Wiksell å publisere tidsskriftet, hvoretter det ble utgitt av Avdelningen för bok- och bibliotkshistoria i 1991, av Lunds universitet fra 1992 til 1997 og av Scandinavian University Press frem til 2000. Heretter ble det gjenopplivet av de fem nasjonale bibliotekene i Norden, under navnet Nordisk Tidskrift för Bok - och Bibliotekshistoria. I 2007 ble det nedlagt.

Referanser
----------

1. 1 2  «Nordisk tidskrift för bok- och biblioteksväsen. Förord till den elektroniska utgåvan». *runeberg.org* **(svensk)**. 1914. Besøkt 20. august 2022.
2. ↑  «LIBRIS - Nordisk tidskrift för bok- och...». *libris.kb.se* **(svensk)**. Besøkt 20. august 2022.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** ISSN **·** LIBRIS
 |
**Trystorp** er en herregård i Lekeberg, Tångeråsa i landskapet Närke i Sverige. Trystorp fikk sitt nåværende utseende på 1800-tallet da hovedbygningen ble utvidet. Sør for slottet er det et naturreservat som er åpent for offentligheten. Reservatet er svært artsrikt og har mange bevarte eiketrær.

Historie
--------

Gårdens historie går tilbake til 1495, da biskop Kort Rogge i Strängsnäs kjøpte tre torp (Try Torp) ved Logsjön i Tångeråsa sogn og la dem under Riseberga kloster. Den livlandske adelsmannen Henrik von Falkenberg fikk Trystorp i forlening. Gården var i slekten Falkenbergs eie fra 1603 til 1816. Slekten ble opphøyet i friherrelig stand med navnet *Falkenberg af Trystorp*. Godset ble senere solgt til boktrykker N. M. Lindh i Örebro. Hans arvinger solgte i 1868 godset til grosserer Julius Lindström fra Göteborg. Etter en vellykket forretning anla Lindstrøm bl.a. en kunstig dam. Mens Julius' sønn Albert Lindström eide godset, var det kjent for avl av hester. Lindström-familien eide godset frem til 1903. Fra 1914 eide nordmannen Christopher Tostrup Paus, som i 1923 ble utnevnt til greve, godset. Paus hadde Nordens største samling av gresk og romersk kunst, og lot hovedbygningen restaurere innvending, visstnok mest for at kunsten skulle komme til sin rett. Han solgte godset i 1918, og i 1937 ble det kjøpt av Astrid Ziebach de Jonquiéres. Hennes etterkommere eier i dag godset.

Referanser
----------

1. ↑  «111-112 (Nordisk familjebok / Uggleupplagan. 30. Tromsdalstind - Urakami)». *runeberg.org* **(svensk)**. Prosjekt Runeberg. 1920. Besøkt 24. september 2022.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
***Destiny*** er et videospill i førstepersonsskytespill-sjangeren utviklet av Bungie og High Moon Studios. Spillet ble utigtt av Activision den 9. september 2014, for Play Station 3, Play Station 4, Xbox 360 og Xbox One. Destiny er den første nye spill serien til Bungie etter Halo serien deres. Spillet har både «spiller mot spiller»-modus (PvP) og «spiller mot omgivelser»-modus (PvE). I tillegg til hovedoppdragene er det også andre oppdrag der man må samarbeide med andre spillere i vanskeligere situasjoner; det kan være fra 1-6 spillere. Destiny er kjent for å være det dyreste spillet som var utviklet per 2014, med en samlet prislapp på rundt 500 millioner dollar. Denne prislappen omfatter alle kostnader Activision har brukt på spillet, Bungie brukte 140 millioner Dollar på å utvikle spillet.

Spillet går ut på at du som spiller er en "Guardian"(beskytter), og at du skal beskytte jordens siste by. Du har også kreftene til lyset som du skal bruke for å bekjempe forskjellige rom-vesener. Du har også i oppgave om å gjenopplive "the Traveler", så derfor må du reise til andre planeter for å utforske og ødelegge rom-vesener.

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Destiny* hos MobyGames Rediger på Wikidata

* (en) *Destiny* hos MobyGames Rediger på Wikidata

* (en) *Destiny* på Metacritic Rediger på Wikidata

* (en) *Destiny* på OpenCritic Rediger på Wikidata

* (en) *Destiny* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Destiny* hos Giant Bomb Rediger på Wikidata

* (en) *Destiny* hos Internet Game Database Rediger på Wikidata

* (en) *Destiny* hos GameSpot Rediger på Wikidata

* (en) *Destiny* hos IGN Rediger på Wikidata

* (en) *Destiny* hos GameFAQs Rediger på Wikidata

* (en) *Destiny* hos GameFAQs Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BNF **·** BNF (data) **·** MusicBrainz
 |

Portal: Videospill
Korsvika ved Lade.
***Håkon og Kark*** er et historisk sagaspill som blir framført i Korsvika på Lade i Trondheim. Det første *Korsvikaspillet* var et poetisk tablå som ble laget til Lade kirkes 800-årsjubileum i 1989 og gjentatt to år seinere. I 1995 skrev Idar Lind nytt manus og i 1997 komponerte Frode Fjellheim ny musikk til spelet. Både manuskript og musikk er bearbeidet og utviklet videre ved nye oppsettinger. Fra 2010 blir *Håkon og Kark* framført hvert år (med unntak for 2015 og 2019).

Stykket bygger på historien om Håkon Ladejarl og trellen Tormod Kark slik den blir framstilt i Snorre Sturlasons Heimskringla og i andre kilder som Ågrip, Odd munks saga om Olav Tryggvason og Jomsvikingenes saga. I tillegg til historiske personer som Sigurd Ladejarl, Bergljot Toresdatter, Tora på Rimol, Olav Tryggvason, Tangbrand og skalden Einar Skåleglam, presenterer stykket oss også for oppdiktete personer som volva Liva og Karks kjæreste, den kristne trellen Anna.

Instruktører: Elin Hassel Iversen (1995-2004), Nora Evensen (2006-2014) og Catrine Telle (2016-2018).

Korsvikaspillet fikk i 2004 Trondheim kommunes kulturpris.

Referanser
----------

1. ↑  Nipen, Kjersti (10. januar 2005). «Kulturprisene gikk til scenekunst». *Adresseavisen*. s. 2. «I 15 år har Korsvikaspillet blitt drevet fram av et korps på 150 frivillige. I helgen fikk kulturaktørene Trondheim kommunes kulturpris. [...] Mens ildsjelene på Lade fikk prisen for den frivillige delen av kulturlivet, gikk årets pris innenfor det profesjonelle kulturlivet til den nylig avgåtte teatersjefen ved Trøndelag Teater, Catrine Telle.»  *Artikkel i egen kulturseksjon.*

Eksterne lenker
---------------

* korsvikaspillet.no
* Korsvikaspillet på Facebook

Portal: Litteratur
En bruker har foreslått å slette denne siden. Siden vi setter pris på alle forsøk på å forbedre leksikonet, inviteres du til å gi uttrykk for dine synspunkter ved å følge denne lenken: **Wikipedia:Sletting/TorpedoAdm**.Begrunnelsen som ble gitt i sletteforslaget: Hvorfor trenger vi denne artikkelen?

**TorpedoAdm** er et administrasjons/prosjektstyringsprogram for Macintosh og Windows laget av det norske firmaet Dakantus AS. 

Programmet er særlig utbredt på arkitektkontorer og hos rådgivende ingeniører, men finnes også hos firmaer innen landskapsplanlegging, interiørdesign, produktdesign, grafisk og reklame.

Beskrivelse
-----------

**TorpedoAdm** inneholder flere integrerte moduler:

* Timelister
* Kunderegister
* Prosjektregister
* Fremdriftsplaner
* Timebudsjetter
* Tegningslister
* Dokumentstyring
* Fakturering
* Likviditetstyring

Programmet kjøres normalt i et lokalt nettverk i et firma, men kan også kjøres over en Internet-linje fra andre steder i verden.

Eksterne lenker
---------------

* www.dakantus.no/torpedoadm – Offisiell hjemmeside Arkivert 15. desember 2008 hos Wayback Machine.
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet. Helt uten kilder. *(10. okt. 2015)*

**Naoero Amo** (naurisk **Nauru først**) er det eneste formelle partiet i republikken Nauru. Det pleier å stille seg liberalt og kristendemokratisk. De grunnleggende medlemmene var Kieren Keke (en lege), David Adeang (en rådgiver og tidligere finansminister), Marlene Moses (tidligere helseminister), Roland Kun (direktør over øyas fiskeindustri), Sean Oppenheimer (direktøren over *Capelle's*, landets største private selskap), og Sprent Dabwido (en forsikringsmann). (Sean Oppenheimer har senere trukket seg fra partiet grunnet drapstrusler.) Partiets vindu mot verden er *The Visionary*, et sporadisk utgitt blad som kritiserer regjeringen sterkt.

I valget mai 2003 ble tre medlemmer av Naoero Amo valgt inn: David Adeang, Kieren Keke og Riddel Akua. Adeang ble finansminister, og Keke minister for helse, sport og transport. Akua ble direktør over NPC. De mistet sine posisjoner igjen da Ludwig Scottys regjering ble styrtet i august 2003, men fikk dem tilbake da han gjenvant makten 22. juni 2004. David Adeang er nå utenriks- og justisminister.

  


| * v
* d
* r
Politiske partier på Nauru |
| --- |
| Naurus demokratiske parti **·** Naoero Amo **·** Senterpartiet | Naurus flagg |

Portal: Nauru
**Det nasjonalsosialistiske nederlandske arbeiderparti** (nederlandsk: *Nationaal-Socialistische Nederlandsche Arbeiderspartij*), forkortet **NSNAP**, var et nasjonalsosialistisk nederlandsk politisk parti. Partiet ble grunnlagt i 1931 og ble ledet av Ernst Herman van Rappard. Målet var å etterligne det tyske nasjonalsosialistiske partiet NSDAP som var ledet at Adolf Hitler. Partiet feilet i å oppnå suksess og ble beskyldt av sine rivaler, Den nasjonalsosialistiske bevegelsen i Nederland (NSB), for å være moderate.

Partiet var sterkt inspirert av NSDAP og i likhet med det tyske nazi-partiet opprettet NSNAP sine egne stormtropper som lignet på Sturmabteilung, en ungdomsavdeling lik Hitlerjugend og tok i bruk hakekorset. I motsetning til sine høyreekstremistiske motparter som fremmet nederlandsk nasjonalisme, fremmet NSNAP at Nederland skulle inkorporeres i Tyskland. En politikk som vant liten støtte noe som valget i 1937 viste, da partiet bare fikk 998 stemmer. NSNAP hadde et sterk antisemittisk fokus og kritiserte NSB for å være en jødisk dominert pseudo-nasjonalsosialistisk organisasjon.

NSNAP tjente ikke på den tyske invasjonen av Nederland siden de tyske myndighetene valgte å større Anton Mussert lederen for NSB. Partiet ble oppløst den 14. desember 1941 når Arthur Seyss-Inquart forbød alle politiske partier i Nederland bortsett fra NSB.

Referanser
----------

1. ↑  Stanley G. Payne, *A History of Fascism 1914-1945*, London, Roultedge, 2001, p. 302
2. ↑  David Littlejohn, *The Patriotic Traitors*, London: Heinemann, 1972, p. 86
3. ↑  David Littlejohn, *The Patriotic Traitors*, London: Heinemann, 1972, p. 86
4. ↑  Alan E. Steinweis, Daniel E. Rogers, *The impact of Nazism:*
new perspectives on the Third Reich and its legacy*, U of Nebraska Press, 2003, pp. 49-50*

Eksterne lenker
---------------

* Flags of the NSNAP

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND
 |
**Glendale** er en by i Maricopa County i Arizona, USA. Byen ligger 14 km fra sentrum av Phoenix. Ifølge 2006 estimater fra U.S. Census Bureau har byen en befolkning på 246 531.

NHL-laget Phoenix Coyotes og NLL-laget Arizona Sting startet å ha sine hjemmekamper i Glendale da Jobing.com Arena (tidligere **Glendale Arena**) åpnet i desember 2003. I Glendale ligger også State Farm Stadium, hjemmebanen til NFL-laget Arizona Cardinals og Tostitos Fiesta Bowl, som åpnet i august 2006. I 2008 ble Super Bowl XLII spilt der, da Giants spilte mot Patriots. Begge arenaene er del av Westgate City Center utviklingsplan som er ment til å gi grobunn til det tynt befolkede Yucca distriktet. Major League Baseball-lagene Chicago White Sox og Los Angeles Dodgers vil begge flytte til Glendale og dele fasiliteter for vårtreningen fra og med 2009.

Referanser
----------

1. ↑  «Annual Estimates of the Population for All Incorporated Places in Arizona» (CSV). *2006 Population Estimates*. U.S. Census Bureau, Population Division.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Glendale, Arizona – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Brockhaus Enzyklopädie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** SUDOC **·** GeoNames **·** MusicBrainz **·** GNIS **·** GNIS
 |