**Seaborgium** er et kunstig fremstilt radioaktivt grunnstoff med kjemisk symbol **Sg** og atomnummer 106.

Historie
--------

Seaborgium ble offisielt oppdaget i juni 1974 av en amerikansk forskergruppe ledet av Albert Ghiorso i *Lawrence Radiation Laboratory* ved Berkeley-universitetet i California, USA. De rapporterte fremstillingen av isotopen 263**Sg** (med en halveringstid på ett sekund) ved å bombardere 249**Cf** (californium) med 18**O** (oksygen): 

{\displaystyle \,\_{98}^{249}\mathrm {Cf} +\,\_{8}^{18}\mathrm {O} \,\to \ \,\_{106}^{263}\mathrm {Sg} +4\,\_{0}^{1}\mathrm {n} }
En annen forskergruppe ledet av Ken Gregorich bekreftet fremstillingsmetoden i 1994.

Forskerne bak oppdagelsen foreslo å oppkalle det nye grunnstoffet etter Glenn T. Seaborg, en av oppdagerne til flere av grunnstoffene i aktinoide-serien. Forslaget møtte motstand, og i den påfølgende debatten ga IUPAC stoffet det midlertidige navnet **unnilhexium** (kvasi-latinisering av tallene en-null-seks) med kjemisk symbol **Unh**. Uenigheten om navnevalg fortsatte for flere av de nyoppdagede grunnstoffene og ble ikke løst før i 1997 da et kompromiss ble inngått, og navnet *seaborgium* offisielt ble godkjent.

Seaborgium har også vært kalt *eka-wolfram*.

Seaborgiumatomets elektronskall

Egenskaper
----------

Seaborgium er et kunstig fremstilt transisjonsmetall. Svært lite er fremstilt, noe som gjør at de kjemiske og fysiske egenskapene for en stor del er ukjente. Basert på dets plass i periodesystemet antas det at det er et fast stoff med egenskaper som minner om wolframs.

### Isotoper

Seaborgium har ingen stabile isotoper. Pr. 2018 er 11 isotoper kjent, og de mest stabile er 271**Sg** med halveringstid 2,4 minutter, 266**Sg** med halveringstid 21 sekunder, og 265**Sg** med halveringstid 16,2 sekunder. De fleste av isotopene kan nedbrytes ved spontan kjernespalting (fisjon).

CAS-nummer 54038-81-2.

Forekomst
---------

Seaborgium forekommer ikke naturlig, men blir fremstilt i laboratorier.

Anvendelse
----------

Det finnes pr. dags dato ingen bruksområder for seaborgium, bortsett fra forskningsformål.

Referanser
----------

1. ↑  Thomas Jefferson National Accelerator Facility: It's Elemental – Isotopes of the Element Seaborgium

Kilder
------

* Universitetet i Oslo - kjemisk institutt: Seaborgium Besøkt 24. oktober 2018

| * v
* d
* r
Periodesystemet |
| --- |
| 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| H |   | He |
| Li | Be |   | B | C | N | O | F | Ne |
| Na | Mg |   | Al | Si | P | S | Cl | Ar |
| K | Ca | Sc |   | Ti | V | Cr | Mn | Fe | Co | Ni | Cu | Zn | Ga | Ge | As | Se | Br | Kr |
| Rb | Sr | Y |   | Zr | Nb | Mo | Tc | Ru | Rh | Pd | Ag | Cd | In | Sn | Sb | Te | I | Xe |
| Cs | Ba | La | Ce | Pr | Nd | Pm | Sm | Eu | Gd | Tb | Dy | Ho | Er | Tm | Yb | Lu | Hf | Ta | W | Re | Os | Ir | Pt | Au | Hg | Tl | Pb | Bi | Po | At | Rn |
| Fr | Ra | Ac | Th | Pa | U | Np | Pu | Am | Cm | Bk | Cf | Es | Fm | Md | No | Lr | Rf | Db | Sg | Bh | Hs | Mt | Ds | Rg | Cn | Nh | Fl | Mc | Lv | Ts | Og |

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Alkalimetaller | Jordalkalimetaller | Lantanoider | Actinoider | Transisjonsmetaller | Metaller | Halvmetaller | Ikke-metaller | Halogener | Edelgasser |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN
 |