recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Heats scene
***WWE HEAT*** (tidligere kjent som *Sunday Night HEAT*) er et amerikansk sportsprogram om wrestling som gikk på amerikansk TV fra 1998 til 2008.

Programmet ble produsert av World Wrestling Entertainment (WWE). Det ble opprinnelig produsert under World Wrestling Federations banner (WWF), ble vist på TV-kanalene USA Network, MTV og Spike i USA og på Channel 4, Sky1 og Sky Sports i Storbritannia. Serien ble senere streamet over Internett på WWEs nettsted på ettermiddagene på fredagene for nordamerikanske seere, men showet ble fortsatt vist på TV internasjonalt, som Sky Sports 3 i Storbritannia. Til sist ble den siste episoden lastet opp på WWE.com og deretter ble showet erstattet internasjonalt med *WWE Vintage Collection*, det vil si av gamle, tidligere viste show.

Referanser
----------

1. ↑   Josh Mathews blog confirming final episode of Heat Arkivert 2. juni 2008 hos Wayback Machine.
2. ↑   WWE.com UK television schedule

Eksterne lenker
---------------

* (en) *WWE HEAT* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *WWE HEAT* på The Movie Database – TV Rediger på Wikidata

* (en) *WWE HEAT* på The Movie Database – TV Rediger på Wikidata
* *WWE Heat* Arkivert 19. januar 2020 hos Wayback Machine. på TV.com
***WUMO***, tidligere ***Wulffmorgenthaler***, er en sammenslåing av navnene på den kreative duoen Mikael Wulff og Anders Morgenthaler. Det er også navnene på en tegneserie og en satirisk TV-serie, som duoen er opphavsmennene til. Tegneserien skiftet navn fra *Wulffmorgenthaler* til *WUMO* i 2012.

Tegneserien
-----------

Tegneserien er ikke egentlig en tegneserie, da hver stripe bare består av en enkelt tegning. Tegningene ble opprinnelig vist på Danmarks Radios hjemmeside i en årrekke og var fra høsten 2008 vært å lese på *Aftenpostens* nettsider. Senere har den også blitt tatt inn av *VG Nett*.

Tegneserien kjennetegnes med en til dels grovkornet humor. For eksempeI bruker Wulffmorgenthaler kroppsvæsker i rikt monn, i motsetning til de fleste andre tegneserier som kun antyder disse. Dette kan få serien til å fremstå som vulgær. Både flodhesten Dolph og Tukangutten har sin opprinnelse i tegneserien. Tukangutten er 28 prosent fugl.

Det lages for øvrig en animasjonskortfilm på grunnlag av tegneserien. Filmen skal vises på MTV Europe.[*trenger oppdatering*]

TV-programmet
-------------

Programmet består av en rekke «crazy comedy»-innslag, bundet sammen av programleder Mikael Wulff, tegneren Anders Morgenthaler og deres to faste gjester i studiet, ekornet Margit og flodhesten Dolph. Kulissene er bygget opp så de minner om gamle program på barne-TV, og dialogen mellom Wulff og Morgenthaler er til tider svært langsom. Men det er nettopp her serien henter sine humoristiske øyeblikk, ved å skifte gir fra det kjedsommelige til psykopatisk baseball-kølle-bruk ved flodhesten, til det nærmest groteske «Krejme Lokalteater» eller til den merkverdige Tukangutten.

Eksterne lenker
---------------

* DR Satire: *Wulffmorgenthaler*
* Webtegneserien *Wullfmorgenthaler*
* Tegneserien i Aftenposten

Portal: Danmark
Fra militærøvelsen Ulchi Freedom Guardian i 2009
**Ulchi Freedom Guardian** er en militærøvelse mellom Sør-Korea og USA. Den ble tidligere kalt for **Ulchi Focus Lens** og er verdens største databaserte militærøvelse, som fokuserer på kommandostrukturene ved et forsvar av Sør-Korea mot et nordkoreansk angrep. Øvelsen er avholdt hvert år siden 1975 i august og september. Ordet *Ulchi* kommer fra den kjente koreanske generalen Eulji Mundeok som var general og leder av Goguryeohæren.

Øvelsen gjennomføres på rutinemessig basis hver høst, mens øvelsen Key Resolve gjennomføres hver vår. Øvelsene kritiseres like rutinemessig som krigshisseri av nordkoreanske myndigheter.

2010
----

Øvelsen i 2010 foregår mellom 17. og 27. august 2010 og vil involvere 56 000 sørkoreanske og 30 000 amerikanske soldater. Dette vil være den andre koreansk-amerikanske militærøvelsen der Sør-Korea har hovedrollen, og der USA deltar med støttestyrker.

2011
----

Øvelsen i 2011 foregår mellom 16. og 26. august 2011 og vil involvere 56 000 sørkoreanske og 30 000 amerikanske soldater.

Referanser
----------

1. ↑  NK Threatens 'Merciless Response' to UFG [*død lenke*] (KBS 16. august 2010)
2. ↑  S. Korea, US to Tone Down War Games Next Week
3. ↑  Joint Military Drill with US to Begin Tuesday[*død lenke*] KBS 16. august 2011

Portal: Korea
**Spielberg bei Knittelfeld** er en bykommune i distriktet Murtal i Steiermark i Østerrike. Den har rundt 5 000 innbyggere og ligger nord for elva Mur, mellom byene Zeltweg i vest og Knittelfeld i øst. Deler av Spielberg er vokst sammen med bebyggelsen i Knittelfeld. Spielberg ble bykommune (*Stadtgemeinde*) 1. oktober 2009, etter å ha vært *Marktgemeinde* siden 1989.

I Spielberg ligger racerbanen Red Bull Ring (tidligere også kalt A1-Ring og Österreichring), hvor Formel 1-løpet Østerrikes Grand Prix blir arrangert. Løpet ble først kjørt fra 1970 til 1987, deretter fra 1997 til 2003, og igjen fra 2014-sesongen av.

Den amerikanske filmregissøren og produsenten Steven Spielberg har sitt etternavn etter byen. Hans forfedre, som var av ungarsk herkomst, bodde på området til greven av Spielberg, før de senere utvandret til USA. Et torg i byen har fått navnet *Steven Spielberg Platz* etter Hollywoodstjernen.

Referanser
----------

1. ↑  «Einwohnerzahl 1.1.2018 nach Gemeinden mit Status, Gebietsstand 1.1.2018». Statistik Austria. Besøkt 9. mars 2019.
2. ↑  «Steven Spielberg». *spielberg.at*. Stadtgemeinde Spielberg. Besøkt 22. juni 2014.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Spielberg bei Knittelfeld – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
**Evolution** var et tag team på WWE RAW, med Ric Flair, Batista, Triple H og Randy Orton. Folk tror at **Evolution** har blitt formet etter Flairs tidligere tag team; the Four Horsemen fra NWA og WCW.

I Wrestlig
----------

* **Finishing og signature moves**
	+ **Pedigree** (Triple H)
	+ **RKO** (Randy Orton)
	+ **Batista Bomb** (Batista)
	+ **Figure Four Leglock** (Ric Flair)
* Signatur objekter
	+ Slegge (Triple H)
* Theme music
	+ Line in the Sand av Motörhead

Mesterskap
----------

* **World Wrestling Entertainment**
	+ World Heavyweight Championship (8 ganger) – Triple H (4) og Randy Orton (1) og Batista 3
	+ WWE Intercontinental Championship (en gang) – Randy Orton (1)
	+ World Tag Team Championship (3 ganger) – Ric Flair og Batista (2) Randy orton og Edge(1)
	+ Royal Rumble Vinner – Batista (2005)

Historie
--------

I 2003 gikk det rykter om at Ric Flair (jobber nå for World Wrestling Entertainment) skulle lage en versjon av Four Horsemen med Triple H, Randy Orton, og Batista. Denne gruppen ble grunnlagt, men under navnet **Evolution** istedenfor Four Horsemen, og med Triple H som leder istedenfor Ric Flair. De hadde mange funksjoner som den originale Horsemen hadde, dominerte tittlene på RAW og sloss med RAWs beste wrestlere. Gruppen døde sakte mellom august 2004 og oktober 2005. Orton ble kastet ut av gruppen etter at han vant World Heavyweight Championship. I februar 2005, forlot Batista grupen etter å ha vunnet Royal Rumble, i en historie linje hvor Triple H prøvde å forsvare tittelen sin mot Batista. Gjennom en Triple H hiatus, "byttet" Ric Flair "ansikt", og på WWE Homecoming, returnerte Triple H som et "ansikt", men "ble hel igjen" på slutten av kvelden, og slo Ric Flair i ansiktet med en slegge og endte **Evolution**. I 2007's Raw 15th anniversary, var det en **Evolution** reunion, Randy Orton nektet å delta og istedenfor utfordret han Ric Flair, Batista og Triple H i en match hvor han var på lag med Edge og Umaga, og på den samme tiden en reunion med Edge som Rated RKO for en natt.
Burmesisk fremstilling av wa-folk; 1900-tallet.
**Wa** (eller **Va** eller **Parauk**; egenbetegnelse: *Ba rāog*; kinesisk: 佤族, pinyin: *Wǎzú*) er en av de 56 offentlig anerkjente folkeslag i Folkerepublikken Kina, og en av 136 folkegrupper i Burma.

Ifølge den kinesiske folketelling i 2000 er det 396 610 wa i Kina. De lever for det meste i provinsen Yunnan sørvest i Kina, i kompakte landsbyer i fylker sør i provinsen, som Ximeng (på wa-språket: *Mēng Ka* eller *Si Moung*), Cangyuan, Menglian (*Gaeng Līam*), Gengma (*Gaeng Mīex* eller *Gaeng Māx*), Lincang (*Mēng Lām*), Shuangjiang (*Si Nblāeng* eller *Mēng Mēng*), Zhenkang og Yongde. 

I Burma bor de for det meste langs grensen til Kina, og i staten Shan langs den burmesiske grensen mot Thailand. I Burma er det mellom 600 000 og 1 000 000 av dem. Wa-folkets hovedby i Burma er Panghsang.

Fra Burma er de best kjent for sin separatistbevegelse og deres United Wa State Army (UWSA). Etter en våpenhvile med regjeringsstyrkene i 1989 nyter de utstrakt autonomi i den såkalte «Wa Special Region 2», som også går under navnet Wa-staten. UWSA er tungt involvert i illegal produksjon og smugling av narkotika til Thailand, og derfra resten av verden.

De fleste wa er animister, men buddhisme og kristendom er også utbredt.

Frem til 1970-årene var de beryktet som hodejegere, og de satte opp de dreptes hoder på pæler ved landsbyenes innganger. Den britiske kolonialmakten klarte aldri å etablere seg i wa-folkets områder.

Eksterne lenker
---------------

* The Va ethnic minority
* Wa by Jinnah
* Klippeveggbilder

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN **·** NDL
 |
**Etterspørselens krysspriselastisitet**, ofte bare kalt **krysspriselastisitet**, er i konsumentteori et mål på hvor responsiv, eller elastisk, etterspørselen etter et gode er når prisen på et annet gode endres (alt annet like). Etterspørselens krysspriselastisitet er et relativt mål, nærmere bestemt hvor mange prosent etterspørselen etter godet endres når prisen på det andre godet endres med én prosent.[1]

Dersom krysspriselastisiteten mellom to goder er negativ, kalles godene komplementære.[2] Komplementære goder er typisk goder som konsumeres sammen, slik som kjøttkaker og brun saus. En prisøkning på det ene det derfor andre mindre attraktivt å konsumere det andre også.

Varer med positiv krysspriselastisitet kalles substitutter.[2] Økt pris på det ene fører da til at man skifter over til det andre. Is og sjokolade kan være eksempler på substitutter.

De langt fleste goder er imidlertid hverken substitutter eller komplementer til hverandre. Konsumet av de to godene skjer uavhengig av hverandre, og disse godene kalles derfor uavhengige goder. Uavhengige goder vil ha krysspriselastisitet (tilnærmet) lik null.[2]

Referanser
----------

1. ↑  McConnell, Brue og Flynn (2009), s. 124.
2. 1 2 3  McConnell, Brue og Flynn (2009), s. 125.

Litteratur
----------

* McConnell, Campbell R.; Brue, Stanley L.; Flynn, Sean M. (2009). *Economics: Principles, Problems, and Policies* (18. utgave). New York: McGraw-Hill. ISBN 9780697797537.
Willy-Brandt-Platz, Den europeiske sentralbanken til venstre
Willy-Brandt-Platz
**Willy-Brandt-Platz** (tidligere **Theaterplatz**) er en viktig plass i den vestlige delen av bydelen Innenstadt i Frankfurt am Main. Den ligger i Bankkvartalet og grenser til parkområdet Wallanlagen. Den europeiske sentralbanken ligger ved Willy-Brandt-Platz.

Før bybefestningene i Frankfurt ble revet lå den såkalten Gallusporten (*Gallustor*) der hvor plassen nå ligger. Gallusporten var byens vakreste byport, og var inngangsport til Frankfurt for de mektige i det tysk-romerske rike. Gallusporten ble bygget på 1300-tallet og opprinnelig kalt Galgeporten, fordi man der hadde utsikt til byens galge. 

Etter at porten ble revet i 1809 ble navnet Gallusporten brukt om plassen som oppstod der hvor porten hadde stått. I utkanten av plassen ble Frankfurts tre vestbaner (*Frankfurter Westbahnhöfe*) bygget (Taunusbahnhof, Main-Neckar Bahnhof og Main-Weser Bahnhof). Taunusbahnhof ble bygget i 1839 og var Frankfurts første jernbanestasjon. I 1888 ble alle stasjonene nedlagt da Frankfurt Hauptbahnhof ble åpnet.

Etter at det nye teateret ble bygget ble plassen i 1902 omdøpt til *Theaterplatz*. I 1992 fikk den så navnet *Willy-Brandt-Platz*, etter den nylig avdøde tidligere kansleren. Dette skjedde etter initiativ fra byens overborgermester Andreas von Schoeler (SPD), Brandts partifelle.
**Jeffrey Paul «Jeff» Hastings** (født 25. juni 1959 i Mountain Home, Idaho) er en amerikansk tidligere skihopper.

Han deltok i verdenscupen og den tysk-østerrikske hoppuka fra 1981 til 1984. I verdenscupen ble han nummer 4 sammenlagt i 1983/84 og nummer 10 i 1982/83. I Hoppuka ble han nummer 9 sammenlagt i 1983/84. Han vant ett renn i verdenscupen, i storbakken i Lake Placid 18. desember 1983.

Jeff Hastings var med i OL i Sarajevo i 1984, der han ble nummer 4 i storbakken og nummer 9 i normalbakken. 4.-plassen var USAs beste plassering i spesielt hopp i OL siden Anders Haugens bronsemedalje i Chamonix i 1924. Hastings deltok i VM i Oslo i 1982 og lag-VM i Engelberg i 1984. I Oslo var 15.-plass i storbakken hans beste individuelle plassering.

Han ble nasjonal mester fire ganger, i stor bakke i 1982 og 1983, og i både stor- og normalbakke i 1984. Han la opp etter 1983/84-sesongen. Jeff Hastings er bror av skihopperen Chris Hastings, som også har deltatt i OL.

Referanser
----------

Kilder
------

* Jens Jahn, Egon Theiner: *Enzyklopädie des Skispringens*. AGON Sportverlag, Kassel 2004. ISBN 3-89784-099-5, flere sider
* Sports Reference: Jeff Hastings Arkivert 13. desember 2012 hos Wayback Machine. (besøkt 26. februar 2011)
* Eastern Ski Jumping & Nordic Combined Foundation, Inc.: United States National Ski Jumping Champions, 1981 to present (besøkt 26. februar 2011)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Jeff Hastings – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Jeff Hastings – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Jeff Hastings – FIS (skihopping) Rediger på Wikidata
Glückstadt rådhus oppført af Willum van Steenwinckel og Gebert Titken fra 1642–43 i nordisk renessansestil, ble revet ned på 1800-tallet og gjenoppført i årene 1873–74  Foto: Alinea 
**Willum van Steenwinckel** (også Willem, født før 1615, død efter 22. juni 1653 i København) var en dansk byggmester og arkitekt med flamske røtter. 

Han var sønn av den kongelige byggmester Hans van Steenwinckel den eldre og Inger Pedersdatter. Han gikk i lære hos Willem Cornelisz i Laholm og Halmstad, fra 1615 byggmester ved slottet i Laholm og fra omkring 1625 slott- og festningsbyggmester i Halmstad. I 1629 ble han ansatt som kongelig byggmester i Christian IVs prestisjeby Glückstadt i Slesvig-Holsten. Her medvirket han til oppføringen av slottet Glücksburg, Rådhuset og Brockdorffs pale — opprinnelig oppført til kongens svigersønn Christian von Pentz — samt til anleggingen av den nye bydel på øyen Retshöwel. Efter kongens død, later det til at van Steenwinckel har forlatt Glückstadt til fordel for København.

Et ev. kunstnerisk særpreg er vanskelig å påvise, da kun lite er bevart av Willum van Steenwinckels byggerier.Av disse står kun det gjenoppbyggede rådhus på torvet i Glückstadt samt Brockdorffs pale i Am Fleth.

Referanser
----------

1. ↑  *Willum van Steenwinckel*, Kunstindeks Danmark. Besøkt 21. jan. 2014
2. ↑  Möller, Hans-Reimer, *Glückstadt*, J.J. Augustin, 2005
3. ↑  Thieme, Ulrich et al.: *Steenwinkel, van, fäm. Künstler-Familie*, Allgemeines Lexikon der Bildenden Künstler von der Antike bis zur Gegenwart, vol. 31, E. A. Seemann, Leipzig 1937
4. ↑  *Willum van Steenwinckel*, Kunstindeks Danmark. Besøkt 21. jan. 2014

Portal: Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Kunstindeks Danmark
 |
**Yi Sun-sin-brua** er ei hengebru i Sør-Korea, som ble ferdigstilt i mai 2012. Brua knytter sammen byene Yeosu og Gwangyang sørøst i provinsen Sør-Jeolla. Brospennet ble ferdiggjort 20. januar 2012, og brua blir 2260 meter lang, hvorav bruspennet blir 1545, noe som gjør den til verdens fjerde lengste og Koreas lengste hengebru, målt i lengde mellom brutårn.

Brua er oppkalt etter den koreanske admiralen Yi Sun-sin, best kjent for å ha tatt initiativ til bygging av verdens første jernbeslåtte krigsskip, de såkalte geobukseon eller skilpaddeskipene. Ved hjelp av disse ble angrep fra den japanske marinen slått tilbake.

Brudesignet er fra Yooshin corporation, mens konstruksjonen utføres av DAELIM Industrial Company. Konstruksjonsarbeidet startet i oktober 2007.

En bru med samme navn er konstruert i Sør-Gyeongsang.

Referanser
----------

1. ↑  New landmark bridge The Hankyoreh 21. januar 2012
2. ↑  Yi Sun-sin Bridge Arkivert 29. november 2010 hos Wayback Machine. KBS 7. februar 2008
3. ↑  Yi Sun-sin Bridge The Korea Times 15. desember 2011

Eksterne lenker
---------------

* (en) Yi Sun-sin Bridge – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) skyscrapercity.com

Portal: Korea
**Yggdrasil** er en norsk krim- og dramaserie for barn og ungdom som ble sendt på NRK påsken 2002. Den omhandlet fem ungdommer som jaktet på sannheten i et digitalt samfunn, der voksne ikke alltid var til å stole på. Temaet har elementer fra norrøn mytologi, som tittelen forteller. Yggdrasil er verdenstreet i norrøn mytologi. 

I tillegg til de seks ungdommene som hadde hovedrollene, og de profesjonelle skuespillerne hadde store deler av Sandefjords aktive teatermiljø vært involvert i serien. De Gode Hjelperne, som har produsert serien, har tilholdssted i Sandefjord.

Handling
--------

Serien handler om de seks vennene Inga (Cecilie Aanstad Hem), Tora (Kristina Kleppan Jonstang), Pelle (Kristoffer Hansen), Bjøro (Hermann Kjøl Kristensen), Magnus (Martin Lervik Grøttland) og Anja (Henriette Gleditsch). Etter ungdomsskolen har de begynt på forskjellige videregående skoler rundt om i landet, men de møtes i skoleferier, så også denne ferien. 

Pizzarestauranten Napoli er stamstedet til ungdommene. Ungdommenes gjensynsmøte på Napoli får skjebnesvangre følger når de blir innblandet i et skummelt oppgjør mellom en forsker og en folkeminnegransker.

Skuespillere
------------

* Henrik Mestad
* Nils Ole Oftebro
* Brit Elisabeth Haagensli
* Martin Lervik Grøttland
* Kristina Kleppan Jonstang
* Cecilie Aanstad Hem
* Herman Kjøll Kristensen
* Kristoffer Hansen
* Henriette Gleditsch
* Karoline Sanna
* Fredrik Holth
* Thomas Marthinsen
* Lars Rysstad Nordgreen

Referanser
----------

1. 1 2  «Påskekrim for hele familien». *arkiv.nrk.no*. 2002. Besøkt 25. oktober 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Yggdrasil* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
**Jeff Lords** er en amerikansk bassist.

Lords var med og startet progressiv metal-bandet Crimson Glory (dengang med navnet Beowolf) i 1982 sammen med gitaristene Ben Jackson og Jon Drenning samt trommeslager Dana Burnell. I en av periodene som bandet hadde pause var han med i bandet Erotic Liquid Culture sammen med Jon Drenning, Ravi Jakhotia og David Van Landing. Bandet ga ut et selvtitulert musikkalbum i 1996. Han startes så opp rapcore-bandet G-Lock, som ga ut debutalbumet *Fess Up* i 2003. Lords har også vært involvert i bandene Crush og Ben Jackson Group.

Diskografi
----------

* Crimson Glory – *Crimson Glory* (1986)
* Crimson Glory – *Transcendence* (1988)
* Crimson Glory – *Strange and Beautiful* (1991)
* Crush – *Crush* (1995)
* Erotic Liquid Culture – *Erotic Liquid Culture* (1996)
* Crimson Glory – *Astronomica* (1999)
* G-Lock – *Fess up* (2003)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Jeff Lords på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Jeff Lords på MusicBrainz Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz **·** Discogs
 |
**San Juan** er en ørkenprovins vest i Argentina ved foten av Andesfjellene. Naboprovinser er La Rioja, San Luis og Mendoza. I vest ligger Chile. San Juan har en befolkning på 620 000 (2001) og dekker et areal på 89 651 km².

Hovedstaden heter San Juan og har om lag 300 000 innbyggere. Det er ingen andre byer i provinsen, men noen mindre fjellbygder. Noen av dem er meget fruktbare og det dyrkes blant annet epler i Calingasta og Barreal. Lenger ute i ørkenen finnes «Valle de Luna» eller månedalen på norsk. Dette er et ørkenområde med flere spesielle steinformasjoner og er etter hvert blitt en betydelig turistattraksjon. I tillegg er dette et av de minst forurensede områdene på kloden og himmelen er utrolig klar. Flere nasjoner har etablert romobservatorier her.

Tulúmdalen i vestre-sentrale del av delstaten, 20–100 km vest for provinshovedstaden San Juan, er etter hvert betydelig utbygd med vannkraft – i alt nesten 1 100 MW av de totalt 1 500 MW provinsen har av installert effekt.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) San Juan Province – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Provincia de San Juan – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
Argentinas provinser |
| --- |
| Buenos Aires (hovedstad) **·** Buenos Aires (provins) **·** Catamarca **·** Chaco **·** Chubut **·** Córdoba **·** Corrientes **·** Entre Ríos **·** Formosa **·** Jujuy **·** La Pampa **·** La Rioja **·** Mendoza **·** Misiones **·** Neuquén **·** Río Negro **·** Salta **·** San Juan **·** San Luis **·** Santa Cruz **·** Santa Fe **·** Santiago del Estero **·** Tierra del Fuego, Antártida e Islas del Atlántico Sur **·** Tucumán | Argentinas flagg |
| ISO 3166-2:AR |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** NKC **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
**Zhao Luorui** (født 1912 i Deqing i provinsen Zhejiang i Kina, død 1998) var en kinesisk dikter og oversetter.

Biografi
--------

Zhao Luorui tok doktorgrad om Henry James ved University of Chicago i 1948 eller 1949, og returnerte til Kina for å undervise i engelsk og i nordamerikansk litteratur ved Pekinguniversitetet i Beijing. Hun var gift med Chen Mengjia, en ekspert på orakelben. Chen begikk selvmord under kulturrevolusjonen i 1966, og Zhao ble fordømt som folkefiende.

Verker
------

Hun oversatte T. S. Eliots *The Waste Land* (1937), Longfellow's *The Song of Hiawatha* og så etter hvert en opplagssterk utgivelse av hennes oversettelse av Whitmans *Leaves of Grass* (1991). Hun var medforfatter av den første kinesiskspråklige *Europeisk litteraturhistorie* (1979).

Referanser
----------

1. 1 2   Korean Authority File, oppført som 자오뤄루이, National Library of Korea ID KAC200810253[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Kenneth M. Price: «An Interview with Zhao Luorui», i *Walt Whitman Quarterly Review* 13 (1995): 59-63. Publ. 1996.
* *Bloomsbury Guide to Women's Literature*

Eksterne lenker
---------------

* Walt Whitman i Kina

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** NLA
 |
**Samantabhadra** (bokstavelig «den universelt verdige» eller «allgodhet») er en bodhisattva i mahayanabuddhismen som er assosiert med buddhistisk meditasjon. Han utgjør Shakyamuni-triaden i mahayana, sammen med Gautama Buddha og Mañjuśrī. Han er beskytteren av *Lotussutraen* og ifølge *Avatamsakasutraen*, foretok han ti store eder som bodhisattva. I kinesisk buddhisme er Samantabhadra kjent som **Pǔxián** og er assosiert med handling, mens Mañjuśrī er assosiert med *prajñā* (transcendent visdom). I japansk buddhisme er han kjent som Fugen, og dyrkes ofte i Tendai og Shingon. I Nichirenbuddhismen er han beskytteren av *Lotussutraen*. På Sri Lanka er han kjent som Sumana Samana Deviyo og betraktes som vokteren av øyen Sri Lanka.

I skolen *nyingma* i tibetansk buddhisme, er Samantabhadra også navnet på Adi-Buddha, og avbildes i udelelig union (*yab-yum*) med Samantabhadrī. I sin vredefylte form er han en av åtte herukaer innenfor Nyingma mahayoga og er kjent som **Vajramrtra**.

Referanser
----------

1. ↑  «The Gods & Deity Worship in Sri Lanka». Besøkt 28. juni 2010.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND
 |
Aboriginkulturen er blant annet kjent for sin dekorative og stiliserte bergkunst, som denne framstilling av en kenguru i Kakadu nasjonalpark.
***Drømmetiden, myter og legender fra Australias utbefolkning*** er en bok i Bokklubbens serie Verdens Hellige Skrifter, redigert av Ingjerd Hoëm og utgitt i 2006. Boken inneholder myter fra australsk mytologi, slik den ble praktisert hos Australias urbefolkning aboriginerne; med vekt på myter fra Aranda-folket som lever i Nordterritoriet.

Antologien inneholder korte, kommenterte tekster. Tekstene er organisert i fire kapitler: Aranda-folkets myter, Myter fra Sørøst-Australia, Allmoderen og Allfaderen.

Drømmetiden er et mangetydig nøkkelbegrep i australsk mytologi; det er både en periode i tidenes morgen da verden ble til, og samtidig den kraften som skapte livet og opprettholder livet.

Referanser
----------

1. ↑  *Drømmetiden, myter og legender fra Australias urbefolkning*. Utvalg, kommentarer og innledende essay av Ingjerd Hoëm, oversatt av Egil Halmøy. Bokklubben, 2006. XXXIX, 153 s. (Verdens Hellige Skrifter; 38). ISBN 978-82-525-6363-4, ISBN 82-525-6363-5
**William H. Cooper** (født 4. august 1910, død 28. mars 1968) var en amerikansk seiler som deltok i de olympiske leker; 1932 i Los Angeles.

Cooper ble olympisk mester i seiling under OL 1932 i Los Angeles. Han var med på den amerikanske båten «Angelita» som vant i 8-meterklassen foran «Santa Maria» fra Canada. Det var kun to båter i denne klassen. Seilingene ble gjennomført i Port of Los Angeles mellom 5. og 12. august 1932.

Mannskapet på «Angelita» var; Cooper, John Biby, Carl Dorsey, Owen Churchill, Robert Sutton, Pierpont Davis, Alan Morgan, Alphonse Burnand, Thomas Webster, John Huettner, Richard Moore og Kenneth Carey

OL-medaljer
-----------

* 1932 USAs flagg Los Angeles – Gull **Gull** i seiling, 8-metersklassen USAs flagg USA.

Referanser
----------

1. 1 2 3   sports-reference.com, www.sports-reference.com, besøkt 16. juli 2016[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) William Cooper – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) William Cooper – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) William Cooper – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) William Cooper – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) William Cooper – World Sailing Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
***Drømmer androider om elektriske sauer?*** eller ***Livstyvene*** (engelsk: *Do Androids Dream of Electric Sheep?*) er en science fictionroman av Philip K. Dick fra 1968. Boken ble nominert til Nebulaprisen.

Den norske oversettelsen ved Jon Bing ble utgitt av Tiden Norsk Forlag under tittelen *Livstyvene* i 1995 og med tittelen *Drømmer androider om elektriske sauer?* i 2005. Ridley Scott har regissert en filmversjon med tittelen *Blade Runner* fra 1982.

Handling
--------

Handlingen foregår i år 2021. Scenen for handlingen er en forfallen jordklode etter en verdenskrig, og leveforholdene er dårlige. Hovedpersonen Rick Deckard er dusørjeger, og får i oppdrag å terminere seks androider som er på rømmen. Hendelsene stiller Deckard overfor eksistensielle spørsmål som hva det vil si å være et menneske og forholdet mellom virkelighet og illusjon, original og forfalskning. 

Spørsmål vedrørende kopier som har egenskaper som gjør dem umulig å skille fra originaler er et tema som går igjen i Philip K. Dicks bøker, blant annet i *Mørke utenfor og mørke inni* (Gyldendal 1979, originalt *A Scanner Darkly*, 1977) og *Mannen i Høyborgen* (Gyldendal 1977, originaltittel: *The Man in the High Castle*, 1962).

Referanser
----------

1. ↑  Ana Leticia Sigvartsen (10. august 2012): – Han var en rasende skrivemaskin *nrk.no*
2. ↑  Deirdre Finnerty (22. januar 2012): Blade Runner: Which predictions have come true? *BBC News*
3. ↑  Pamela Jackson og Jonathan Lethem (red.): "The Exegesis of Philip K. Dick" (Houghton Mifflin Harcourt 2011), s. 419

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NLA
 |
**Poul Adrian Andreasen** (1924–1993) var en færøysk fiskeskipper og politiker (Ff.). Han var valgt til det danske Folketinget fra Færøyene 1964–1968.

Han var sønn av Karl Andreasen og Hilda Hansen. Han slet med å få arbeid under den andre verdenskrig, men seilte ut på fiske med onkelen og gikk i lære som matros. Etter krigen var han på fiske ved Island, og utdannet seg til styrmann ved Føroya Sjómansskúli fra 1948 til 1950, deretter til skipsfører ved sjømannsskolen i Svendborg. Han seilte deretter med ulike skip; i 1964 var han med på å kjøpe «Bylgjan», som han førte i en årrekke. Han var også havnebetjent. Han var først gift med Maria (Hannemia) Jensen, som døde i 1979. Ekteskapet var barnløst, men de hadde en fostersønn.

Sammen med sin første hustru var Andreasen en drivende kraft i KFUK-KFUM i Klaksvík. Han var også innvalgt i kommunestyret og menighetsrådet i Klaksvík. Fra 1964 til 1968 var han valgt til det danske Folketinget fra Færøyene, valgt for Fólkaflokkurin i listeforbund med Framburðsflokkurin. At Andreasen skulle få flest stemmer på Fólkaflokkurins liste, var nokså uventet. Han tilsluttet seg ikke folketingsgruppen til noe dansk parti. Andreasen meldte seg ut av Fólkaflokkurin i 1974, fordi partiet ikke stod sterkt nok på selvstyrekravet. Han stilte som tillitsmann for Tjóðveldisflokkurins liste på Norðoyar ved lagtingsvalget i 1978 og som listekandidat ved lagtingsvalget i 1980. Gjennom 1970-årene var han en sentral tillitsmann i kystfiskernes fagforeninger.

I 1982 flyttet enkemannen Andreasen til Finnsnes, hvor han giftet seg med norske Hjørdis Lorentsen, som også var enke. De nedla et stort arbeid for Frelsesarmeen, og han var pleier ved en institusjon for psykisk utviklingshemmede.

Referanser
----------

1. ↑  Dahl, Árni (2002). «Ævisøgur». *Løgtingið 150 – Hátíðarrit* (PDF) **(færøysk)**. 2. Tórshavn: Løgtingið. s. 257. ISBN 978-99918-966-5-6. Arkivert (PDF) fra originalen 4. januar 2014.
2. 1 2 3  «Poul Adrian Andreasen til áminningar». *Dimmalætting* **(færøysk)**: 6. 1. mai 1993.
3. ↑  «Farin úr Fólkaflokkinum». *14. september* **(færøysk)**: 1. 21. september 1974.
4. 1 2  «Poul Adrian Andreasen». *14. september* **(færøysk)**: 22. 6. april 1993.
5. ↑  «Tær persónligu atkvøðurnar til løgtingsvalið». *Sosialurin* **(færøysk)**: 4. 12. november 1980.
6. ↑  «Poul Adrian farin». *Norðlýsið* **(færøysk)**: 11. 23. april 1993.

Portal: Færøyene
**San Juan-fjellene** er en del av fjellkjeden Rocky Mountains og strekker seg fra Ouray sørvest i Colorado mot sør og sørøst til Chama nordvest i New Mexico, USA. Bergartene er hovedsakelig av vulkansk opprinnelse, og er rik på mineraler og metaller - særlig i nord. San Juan-fjellene har 18 topper over 4 000 moh, alle i Colorado. Det høyeste fjellet er Uncompahgre Peak med 4 365 moh. Elven Rio Grande har sitt utspring på østsiden av San Juan-fjellene og munner til slutt ut i Mexicogulfen. Mindre elver med utspring fra sør- vest- og nordsiden av fjellene renner inn i elven Colorado som i sin tur munner ut i Stillehavet i Californiabukta. 

På slutten av 1800-tallet var San Juan-fjellene gjenstand for en voldsom vekst i gruvevirksomhet. I dag er de fleste gruvene forlengst nedlagt, og de gruvesamfunnene som ikke er fraflyttet overlever på turistene som tiltrekkes av naturopplevelser i fjellene.

Bildegalleri
------------

* Topografisk kart over Colorado. San Juan-fjellene er det lyse området nederst til venstre.Topografisk kart over Colorado. San Juan-fjellene er det lyse området nederst til venstre.
* San Juan-fjellenes høyeste topp: Uncompahgre Peak (4 361 moh).San Juan-fjellenes høyeste topp: Uncompahgre Peak (4 361 moh).
* Golden Horn (4 200 moh).Golden Horn (4 200 moh).
* Chimney Rock i høstsol.Chimney Rock i høstsol.
* Mears Peak i Sneffels RangeMears Peak i Sneffels Range

Referanser
----------

1. ↑  San Juan Mountains *Peakbagger.com*

Kilder
------

* Forest History Society: San Juan National Forest Arkivert 28. juli 2014 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* (en) San Juan Mountains – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC **·** GeoNames **·** GNIS
 |
***Svendsen går videre*** er en norsk film fra 1949 av Nils R. Müller, om en manns kamp mot byråkratiet. Den var delvis finansiert av det politiske partiet Høyre.

Handling
--------

Svendsen spilles av Carsten Byhring som skrev manus og skal handle tobakk. Han møter ulike personer, de fleste forøvrig spilt av Carsten Byhring. Gjennom disse møtene går det frem at Staten med sine skatter og avgifter, er den eneste som tjener på transaksjonene.

Medvirkende
-----------

Bortsett fra Carsten Byhring er viktige roller besatt av Henki Kolstad fra Arbeiderpartiet, ekteparet Kari Diesen og Arvid Nilssen samt Carsten Winger i bokhandelen.

Mindre roller har Erna Schøyen, Einar Vaage, Helge Essmar, Bjarne Bø, Hans Bille, Johannes Eckhoff, Sophus Dahl, Arve Opsahl (hans filmdebut), Erik Lassen (også hans debut), Gaselle Müller, Dan Fosse, Finn Mehlum og Eugen Skjønberg.

Referanser
----------

1. ↑  *Valgfilm og filmvin* i Aftenposten (17.8.1991)

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Svendsen går videre* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Svendsen går videre* hos Filmfront Rediger på Wikidata
**Susan «Sue» Huggett** (født 29. juni 1954 i Bulawayo), zimbabwisk landhockeyspiller som deltok i de olympiske leker 1980 i Moskva.

Huggett ble olympisk mester i landhockey under Sommer-OL 1980 i Moskva. Hun var med på det zimbabwiske damelaget som vant landhockeyturneringen foran Sovjetunionen og Tsjekkoslovakia. Det var første gangen landhockey for damer var med på det olympiske programmet. På grunn av at mange land boikottet lekene i Moskva var Zimbabwe et av lagene som fikk erstatte de fem opprinnelige som ikke stilte i turneringen. Seks lag deltok og det ble spilt en enkeltserie der alle lagene møttes én gang. Zimbabwe vant tre kamper og to uavgjort, og med åtte poeng toppet de tabellen foran Tsjekkoslovakia med sju. Huggett spilte fire kamper i OL-turneringen.

OL-medaljer
-----------

* 1980 Sovjetunionens flagg Moskva - Gull **Gull** i landhockey, damer Zimbabwes flagg Zimbabwe

Eksterne lenker
---------------

* (en) Susan Huggett – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Susan Huggett – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata
**Svend Andreas Grøn Olufsen** (1897-1949) var en dansk ingeniør og grunnlegger. 

Han vokste opp på herregården Quistrup i nærheten av Struer i Jylland, som sønn av landstingsmann og godseier Peter Olufsen og hustru Anna Hansen. Sammen med Peter Bang grunnla han i 1925 firmaet Bang & Olufsen. Virksomhetens tidlige år foregikk på Quistorp, hvor produksjonen av eliminatorer ble firmaets første gjennombrudd. Selvom Olufsen var utdannet elektroingeniør, var det Bang som stod for innovasjonen mens Olufsen selv som tok seg av det forretningsmessige.

Under andre verdenskrig støttet han motstandsbevegelsen økonomisk. Dette førte til at de tyske okkupasjonsmyndighetene i 1945 sprengte Bang & Olufsens fabrikk i Gimsing (litt syd for Struer), som hadde blitt oppført i 1927.

Olufsen døde 52 år gammel av komplikasjoner i forbindelse med en operasjon. Han ble begravet på Gimsing kirkegård.

Referanser
----------

1. 1 2   Dansk biografisk leksikon, Dansk Biografisk Leksikon-ID Svend\_Olufsen[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2  «Svend Olufsen». *gravsted.dk*. Besøkt 30. desember 2021.
3. 1 2 3  «Svend Olufsen | lex.dk». *Dansk Biografisk Leksikon* **(dansk)**. Besøkt 30. desember 2021.
4. ↑  «Bang & Olufsen (B&O), 1925-2011». *danmarkshistorien.dk* **(dansk)**. Aarhus Universitet. Besøkt 30. desember 2021.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Dansk biografisk leksikon **·** Prabook
 |

Portal: Danmark
**Susan Diane Ruttan** (født **Susan Diane Dunsrud** 16. september 1948 i Oregon City i Oregon) er en amerikansk skuespiller, kjent for rollen som Roxanne Melman i TV-serien *L.A. Law* (1986–1993). For denne rolleskildringen ble hun nominert til en Primetime Emmy Award for beste kvinnelige birolle i en dramaserie fire år på rad. Hun gjentok også rollen i gjenforeningsfilmen *L.A. Law: The Movie* fra 2002, som gikk på NBC.

Ruttan fikk gjennombruddet for rollen som kona til Gil Cunningham i situasjonskomedien *The Jeffersons*. Hun har også dukket opp i TV-seriene *Buffy, vampyrenes skrekk*, *AfterMash*, *Bosom Buddies*, *Third Rock from the Sun*, *Remington Steele*, *Yes, Dear*, *Newhart*, *Hannah Montana* og *Gilmore Girls*. Ruttan spilte mot Sigourney Weaver i Lifetime-filmen *Prayers for Bobby* i 2009, om gutten Bobby som tok sitt eget liv i 1983 fordi han ikke mestret å leve i konflikten mellom sin egen homofili og morens reaksjoner.

Referanser
----------

1. ↑  «Susan Ruttan- Biography». Yahoo!. Besøkt 28. juli 2016.
2. ↑  «Susan Ruttan at Emmys.com». Besøkt 28. juli 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Susan Ruttan på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) Susan Ruttan i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (fr) Susan Ruttan på Allociné Rediger på Wikidata

* (en) Susan Ruttan på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) Susan Ruttan hos The Movie Database Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data)
 |
**Hotel Norge** var et hotell i Schäferkampsallee 49 i Hamburg. Hotellet åpnet 9. november 1961. Det var det første norskbygde hotellet i utlandet. Stedet fungerte som innkvartering og som velferdsinstitusjon for sjøfolk i den norske handelsflåten. Veggen i lobbyen var dekorert med et verdenskart og gulvet med et kompass laget av den norske kunstneren Magne Neby Holter. I hotellrestauranten "Kon-Tiki Grill" var det også treutskjæringer laget av Neby Holter, samt dekorerte han restauranten med flere utskjæringsarbeider. I restauranten var det også et glassmosaikkarbeide som forestilte Kon-Tiki-flåten, laget av hans ektefelle, tekstilkunstneren Kjellaug Haugen Holter. Hotellet er senere blitt solgt flere ganger. I dag drives hotellet NH Hamburg Mitte på samme adresse.

Referanser
----------

1. ↑  Boucht, Johan (29. januar 2019). «Politirettslig fare». *Tidsskrift for strafferett*. 4. 18: 327–347. ISSN 1502-685X. doi:10.18261/issn.0809-9537-2018-04-08. Besøkt 19. mai 2022.
2. ↑  «NH Hamburg Mitte, Germany. Rates from EUR72.». *hotel-hamburg-mitte.h-rez.com* **(engelsk)**. Besøkt 19. mai 2022.
Haydns **symfoni nr. 94** har fått navnet **paukeslagsymfonien**. Den går i G-dur og er skrevet i ca. 1791.

Symfoni nr. 94 er en symfoni med fire satser, den første i sonatesatsform, den andre er en langsom variasjonsform, den tredje er en hurtig menuett – dans i 3-takt og den fjerde er en hurtig sats, rondo. Den har en ABACADA-form. 

Andresatsen viser at Haydn ikke bare var en dyktig komponist, men også en komponist som likte å spøke. Navnet Paukeslagssymfonien har den fått på grunn av andresatsen. Den begynner han med en stille voggevise som spilles to ganger. Så, plutselig, smeller paukene til med et slag av full styrke. Det sies at fyrst Esterhäzy og flere av adelen hadde en tendens til å sovne under de langsomme satsene, og at Haydn skal ha blitt inspirert til uttrykk som dette av Esterhäzys irriterende vane.

Tredjesatsen går i 3-delstakt. Også her kan man høre at temaet fra første sats kommer igjen.

Gjennomføringens kunst var noe Haydn behersket, og hans arbeid med tematikk og symfoniske prinsipper var veldig bra. Haydn brukte ett eller flere temaer som kom igjen og igjen, men i vekslende harmonisk drakt. Temaene var så enkle, at de nesten kunne brukes ubegrenset, og ofte klarte de seg uten et kontrastpreget sidetema, på grunn av den sterke symfoniske strukturen. Dette kommer tydelig fram i symfoni nr. 94.

| * v
* d
* r
Symfonier av Joseph Haydn |
| --- |
| 
* 1
* 2
* 3
* 4
* 5
* 6 (Le matin)
* 7 (Le midi)
* 8 (Le soir)
* 9
* 10
* 11
* 12
* 13
* 14
* 15
* 16
* 17
* 18
* 19
* 20
* 21
* 22 (Filosofen)
* 23
* 24
* 25
* 26 (Lamentatione)
* 27
* 28
* 29
* 30 (Alleluia)
* 31 (Hornsignal)
* 32
* 33
* 34
* 35
* 36
* 37
* 38 (Ekko)
* 39
* 40
* 41
* 42
* 43 (Merkur)
* 44 (Trauer)
* 45 (Avskil)
* 46
* 47 (Palindrome)
* 48 (Maria Theresia)
* 49 (La passione)
* 50
* 51
* 52
* 53 (L'impériale)
* 54
* 55 (Skulemeisteren)
* 56
* 57
* 58
* 59 (Eld)
* 60 (Il distratto)
* 61
* 62
* 63 (La Roxelane)
* 64 (Tempora mutantur)
* 65
* 66
* 67
* 68
* 69 (Laudon)
* 70
* 71
* 72
* 73 (La chasse)
* 74
* 75
* 76
* 77
* 78
* 79
* 80
* 81
* 82 (Bjørnen)
* 83 (Hønen)
* 84 (In nomine Domini)
* 85 (La Reine)
* 86
* 87
* 88
* 89
* 90
* 91
* 92 (Oxford)
* 93
* 94 (Overraskelse)
* 95
* 96 (Mirakel)
* 97
* 98
* 99
* 100 (Militæret)
* 101 (Uret)
* 102
* 103 (Trommevirvel)
* 104 (London)
* A
* B
* Sinfonia concertante

 |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NLA
 |
Hotel Polonia Palast
**Hotel Polonia Palast** ligger ved Gabriel Narutowicz’ gate 38 i Łódź. Hotellet ble bygd i årene 1910–1912 på hjørnet av de tidligere gatene Widzewska og Dzielna, etter initiativ av Dobrzyński-familien. 

Hotellets fasade ble tegnet av Rudolf Koloch fra Wrocław. Elevasjonen fikk klassisistisk form med risalitter og halvsøyler. På søylene står allegoriske kvinneskikkelser i antikke klær. Bygningen har tre vinger, seks etasjer, og hjørnet dekkes av en kuppel. Hotel Polonia Palast var i sin tid det tredje hotellet i Łódź etter Hotel Grand og Hotel Savoy med den høyeste europeiske standard.

Historie
--------

Hotellet (som opprinnelig het «Palast») var i sin tid en av de mest moderne bygninger i Łódź: det hadde sentral oppvarming, elektrisk lys, en nyeste heis, kjemisk-elektrisk vaskeri, telefoner, springvann og et rikt inventar. 

Etter første verdenskrig var hotellets eiere brødrene Leopold og Maurycy Dobrzyński. På 1920-tallet ble hotellet totalrenovert og navnet forandret til «Polonia Palast». I 1939 ble navnet forandret igjen, denne gangen til «Polonia». Etter andre verdenskrig ble bygningen overtatt av Den røde armé og omgjort til et militærsykehus. I 1946 ble den overgitt til bymyndighetene, som totalrenoverte hotellet i årene 1969–1972. Da fikk det også bueganger i elevasjonen, dessuten ble krysset mellom Jan Kilińskis gate og Gabriel Narutowicz’ gate utvidet. 

Den nyeste totalrenovasjonen ble ferdig i 2008. Ved siden av å gi hotellets dets opprinnelige utseende tilbake, bestemte man seg for at også navnet skulle forandres til det gamle «Polonia Palast».
**Carola Niemelä** (født 11. februar 1999 i Rovaniemi) er en snøbrettkjører fra Finland. Hun deltok i slopestyle under Vinter-OL 2022 i Beijing, der hun kom på 21.-plass.

Idrettskarriere
---------------

Niemelä deltok i Junior-VM i snøbrett 2016, og kom der på 14.-plass i big air og 16.-plass i slopestyle. Hun debuterte i Europacupen i snøbrett 2016/17 den 14. januar 2017, med seier i slopestyle, og hun kom på fjerdeplass i slopestyle totalt i europacupen denne sesongen. Under Junior-VM i snøbrett 2017 kom hun på niendeplass i halfpipe, og hun fikk sølv i slopestyle under det finske mesterskapet i 2018. Den 26. januar 2019 debuterte hun i verdenscupen, med en tiendeplass i slopestyle. Hun endte på åttendeplass i slopestype under europacupen i snøbrett 2018/19. 

Hun kom på 39.-plass i verdenscupen 2018/19, i Overall Park&Pipe. Hun kom på 37.-plass sammenlagt i verdenscupen 2019/20 og 24.-plass i 2020/21.

Under Vinter-OL 2022 kom hun på 21.-plass i slopestyle, der hennes lagvenninne Enni Rukajarvi fikk bronse.

Referanser
----------

1. 1 2  Olympics.com - *Carola Niemelä* Arkivert 7. februar 2022 hos Wayback Machine. besøkt 7. februar 2022.
2. ↑  FIS - *Carola Niemelä - Europa Cup standings*, besøkt 7. februar 2022.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Carola Niemelä – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Carola Niemelä – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Carola Niemelä – FIS (snøbrett) Rediger på Wikidata
**Studentavis** er en avis som utgis ved en utdanningsanstalt som blir produsert og som oftest utgitt av lærestedets studenter. Ved de fleste universiteter og høgskoler utgir studentene aviser. Den eldste studentavis i Skandinavia er *Under Dusken*, som har blir utgitt av studentene ved Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet (tidligere NTH) i Trondheim siden 1914.

Ved noen studier utgis det også fagtidsskrifter drevet av studentene, for eksempel litteraturtidsskriftet Bøygen (tidsskrift). Også Vagant (tidsskrift) begynte som et tidsskrift drevet av studenter ved Litteraturhistorie.

Studentaviser i Norge
---------------------

* Liste over norske studentaviser

Skole- og russeaviser
---------------------

Ved norske skoler, det vil si barne-, ungdoms- og videregående skoler, utgis det fra tid til annen også skoleaviser, både drevet av ivrige elever og styrt av lærere som skoleprosjekter. Ved mange videregående skoler utgis det hver 17. mai russeavis.

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL **·** NKC **·** NKC
 |
Hotel d'Angleterre i København Foto: Hans Jørn Storgaard Andersen 
**Hotel d'Angleterre** er et over 250 år gammelt femstjerners hotell på Kongens Nytorv 24 i København.

I Christian Vs regjeringstid bygget storkansler Frederik Ahlefeldt et stort palé på tomten hvor hotellet ligger i dag.

Etter den siste store bybrannen i 1795 overtok traktør Gottfried Rau bygningen og innredet hotell under det navnet det fremdeles benytter. I en periode hadde «Den engelske Klub» tilholdssted i lokalene. 

I 1877 kjøpte byggeselskapet eiet av Tietgen det gamle paleet for 285 000 riksdaler. Huset ble bygget om og utvidet etter tegninger av arkitektene Vilhelm Dahlerup og Georg E.W. Møller i 1873–75.

Fasaden har senere blitt endret.

Referanser
----------

1. ↑  København. Kulturhistorisk opslagsbok Arkivert 22. oktober 2007 hos Wayback Machine.
2. ↑  Weilbachs Kunstnerleksikon G.E.W. Møller

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Hotel D'Angleterre (Copenhagen) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Hotel d'Angleterre – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

Portal: Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |
Arkitektene Jørgen Djurhuus og Erik Fersum som tegnet studentbyen Foto: Eirik Sundvor 
**Studentbyen Natland**  (kalt «Nattland studentby» eller «Nattland Studentboliger») er et anlegg med leieboliger for studenter med barn på Nattland i Årstad bydel i Bergen, ca 6 km sør for Bergen sentrum. Studentbyen ble bygget årene 1968–1970 etter tegninger av arkitektene Jørgen Djurhuus og Erik Fersum. Anlegget består i dag av 20 grønne, gule og røde rekkehus (A-T) som er anlagt rundt en allmenning og fem tun med felleareal og lekeplass. Rekkehusene var opprinnelig utført i ubehandlet (umalt) tre. Dagens malte overflater er gjort som del av en oppussing i senere tid og uten arkitektens medvirkning. Anlegget ligger i et bilfritt område og har tilsammen 147 familieleiligheter på 64 kvadratmeter over to plan. Førsteetasje består av en yttergang, et soveværelse, kott, tørkeskap, bad og kjøkken. Andre etasje består av et oppholdsrom og et større soverom. Arkitektene Djuurhus og Fersum tegnet på samme tid Fantoft Studentboliger. Selv om hovedgrepene er vidt forskjellige finnes det likheter i detaljutformingen. Begge steder er interiørene preget av fleksible innredninger og funksjonelle kjøkkenløsninger. Hovedmaterialet i møbler og innredning er umalt furu. I 1971 fikk arkitektene utdelt Treprisen for Studentbyen Natland. Gjennom årene har mange av leilighetene mistet gode interiørkvaliteter gjennom ulike rehabiliteringer. I forbindelse med siste rehabilitering 2010-2011 ble Hordaland fylkeskommune enig med Studentsamskipnaden i Bergen om at RST-tunet med tre rekkehus skal bevares som kulturminne og at en leilighet skal tilbakeføres til opprinnelig stand.

Like i nærheten av studentbyen driver SiB også tre barnehager: Bortigard, Oppigard og Nerigard barnehage.

Eksterne lenker
---------------

* BT – Studenthusvære er verneverdige
* Docomomo – Studentboliger på Fantoft
* Studentsamskipnaden i Bergen