recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Neil Richard Flynn** (født 13. november 1960 i Chicago i Illinois) er en amerikansk skuespiller. Han spilte rollen som vaktmester i TV-serien *Scrubs*. Der var han bare tenkt å medvirke i første episode,[] men han ble så populær i rollen som vaktmester at han ble en del av den faste rollelisten.

Biografi
--------

Selv om Neil var født i Chicago, vokste han opp i Waukegan og gikk på high school der. Allerede da var han aktiv som skuespiller, og sammen med Mike Shklair vant han «Humorous Duet Acting». Han studerte ved Bradley University i Peoria, deretter flyttet han til Chicago for å prøve seg som skuespiller. Her var han med i ulike teatergrupper både i klassiske roller og i teatersport.

Selv om rollen i *Scrubs* har vært Flynns mest synlige, har han hatt små roller i en rekke forskjellige TV-show og filmer, blant andre *Drew Carey Show*, *Seinfeld*, *That 70's Show*, *Baby's Day Out*, *CSI*, *My Boys* og *Smallville*. Han spilte også politikonstabel i filmen *The Fugitive* fra 1993. Denne rollen ble brukt i et subplot i en episode av *Scrubs* hvor J.D. (Zach Braff) legger merke til Flynns rollefigur i filmen. I 2008 spilte han igjen med Harrison Ford da i rollen som den mystiske FBI-agenten Smith i Indiana Jones and the Kingdom of the Crystal Skull*.*

Referanser
----------

1. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 28. april 2014[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* Neil Flynn hos nndb.com

Eksterne lenker
---------------

* (en) Neil Flynn på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) Neil Flynn i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) Neil Flynn på Scope Rediger på Wikidata

* (fr) Neil Flynn på Allociné Rediger på Wikidata

* (en) Neil Flynn på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) Neil Flynn hos Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

* (en) Neil Flynn hos The Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) Neil Flynn hos Behind The Voice Actors Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** BNE
 |
**Hai'an** (kinesisk: 海安县; pinyin: *Hǎi'ān Xiàn*) er et fylke i provinsen Jiangsu i Folkerepublikken Kina. Det er del av byprefekturet Nantong.

Befolkningen var på 984 822 innbyggere i 1999.

Kulturminner
------------

Det neolittiske arkeologiske funnstedet Qingdun (*Qingdun yizhi*, 青墩遗址) ble i 2006 oppført på listen over kulturminner i Folkerepublikken Kina.

Administrative enheter
----------------------

Hai'an består av storkommunene Hǎi'ān, Lǎobàgǎng, Jiǎoxié, Lǐbǎo, Xīchǎng, Dàgōng, Chéngdōng, Sūnzhuāng, Yǎzhōu, Qūtáng, Hújí, Nánmò, Báidiàn og Dūntóu.

Samferdsel
----------

Kinas riksvei 204 løper gjennom området. Den løper fra Yantai i Shandong sørover til Shanghai, og er innom blant annet Lianyungang, Nantong og Taicang.

Kinas riksvei 328 i løper gjennom området, fra Nanjing via blant annet Yangzhou til Nantong.

Referanser
----------

1. ↑  National Population Statistics Materials by County and City – 1999 Period, *i* China County & City Population 1999, Harvard China Historical GIS

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Hai'an – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN **·** GeoNames
 |
**Lauren Vélez** (født 2. november 1964 i Brooklyn i New York City) er en amerikansk skuespillerinne. Hun hadde spilt i flere TV-serier før hun gjorde sin første filmdebut i 1995 som *Lisette Linares* i filmen *I Like, It Like That* sammen med Rita Moreno og Jon Seda. For denne filmen ble hun nominert til Independent Spirit Award og The Desi Award for beste hovedrolleinnehaver. Filmen ble nominert til fire Independent Spirit Awards og vant NYFCCA-prisen dette året. Hun har også spilt i filmen City Hall med Al Pacino som motspiller. 

24. juni 2006 vant Lauren Vélez prisen for den beste kvinnelige birolle under Long Island International Film Expo i 2006 for sin opptreden som Roseanne Crystal i den uavhengige spillefilmen Serial. I nyere tid har hun vært med i flere TV-serier blant annet Dexter, Ugly Betty og Medium.

Referanser
----------

1. ↑   Internet Broadway Database, oppført som Lauren Velez, Internet Broadway Database person-id 379318, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Lauren Vélez på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) Lauren Vélez i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (fr) Lauren Vélez på Allociné Rediger på Wikidata

* (en) Lauren Vélez på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) Lauren Vélez hos The Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) Lauren Vélez hos Internet Broadway Database Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNE
 |
**Laurence Bonaventure Sheil** (født 24. desember 1815, død 1. mars 1872) var en irsk katolsk biskop.

Liv og virke
------------

Sheil var utdannet fra St Peter's College i Wexford og et fakultet viet St. Isidor i Roma, hvor han ble værende som lærer i teologi og filosof også etter sin ordinasjon. Etter et lite intermesso i Irland, ble han sendt til Australia, hvor han kom i 1853. Han virket der som rektor for skoler og leder for det katolske skolestyret i Victoria. På grunn av helseproblemer var han en stundi en roligere stilling som erkediakon i Ballarat, før han i 1866 tok over som biskop i Adelaide.

Under hans ledelse ble bispedømmet betydelig større, i betydning av mer aktivitet. I 1871 hadde 21 misjonsstasjoner blitt etablert, 19 kirker bygd og tallet på prester hadde økt fra 17 til 30. De katolske skolene vokste også, særlig på grunn av arbeidet til Søstre av St. Josef av Jesu hellige Hjerte som nettopp var grunnlagt av Mary MacKillop og Julian Tenison Woods. I 1871 var det 68 katolske skoler i bispedømmet. 35 av dem ble drevet av denne ordenen.

Til tross for dette fungerte ikke Sheil godt som biskop. Han var kun rundt to år av virketiden sin i selve bispedømmet, men reiste til Roma for å delta på Første Vatikankonsil, til Irland og kolonier og var vekk i flere år. Mangelen på en leder førte bispedømmet inn i problemer, særlig med interne konflikter. Det mest dramatiske resultatet av dette var da han feilaktig ekskommuniserte Mary MacKillop. Denne trakk han selv tilbake på dødsleiet, og den ble også erklært ugyldig av en granskningskommisjon fra Vatikanet.

Sheil døde 1. mars 1872.

Episkopalgenealogi
------------------

Hans episkopalgenealogi er:

* Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577)
* Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) \* bispeviet 1566
* Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) \*1586
* Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) \*1604
* Kardinal Ludovico Ludovisi (1595-1632) \*1621
* Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) \*1622
* Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) \*1630
* Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) \*1666
* Kardinal Gasparo Carpegna (1625-1714) \*1670
* Kardinal Fabrizio Paolucci (1651-1726) \*1685
* Kardinal Francesco Barberini den yngre (1662-1738) \*1721
* Kardinal Marcello Lante Montefeltro Della Rovere (1695-1773) \*1732
* Biskop Charles Walmesley (1722-1797) \*1756
* Biskop William Gibson (1738-1821) \*1790
* Biskop John Douglass (1743-1812) \*1790
* Biskop William Poynter (1762-1827) \*1803
* Biskop James Yorke Bramston (1763-1836) \*1823
* Erkebiskop John Bede Polding, O.S.B. (1794-1877) \*1834
* Biskop James Alipius Goold, O.E.S.A. (1812-1886) \*1848
* Biskop *Laurence Bonaventure Sheil* (1814-1872) \*1866

Referanser
----------

1. ↑  catholic-hierarchy.org shiel, lest 21. mars 2022

Eksterne lenker
---------------

* Biografi i Australian Dictionary of Biography

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Australian Dictionary of Biography **·** Catholic-Hierarchy **·** VIAF **·** GND
 |
**Nedre Leirfoss** er en foss i Nidelva i Trondheim kommune. Fossen er en av de to *Leirfossene*, den andre er Øvre Leirfoss som ligger lenger oppe i elva. Nedre Leirfoss er den minste av disse to. Fossen ligger mellom Kroppanmarka i vest og Fossegrenda i øst, og nedenfor Leira i sørvest.

Nedre Leirfoss har alltid hatt godt laksefiske, og er også lenge blitt utnyttet til ulike industrimål. Fossen var drivkraft for mye av industrien ved Leira. Fossen ble utbygd med kraftstasjon i 1902, og i 1910 startet produksjonen ved Nedre Leirfoss kraftverk. Utløpet for Bratsberg kraftverk ligger også ved Nedre Leirfoss.

Nedenfor Nedre Leirfoss ligger et lite parkområde med fiskeplass tilpasset rullestolbrukere. Nedre Leirfoss er tilknyttet kraftverket i Øvre Leirfoss via en vei langs vestsiden av Nidelva.

Lerfossen ved Throndhejm, før 1889

Se også
-------

* Nedre Leirfoss kraftverk
* Leirfossene kraftverk
* Øvre Leirfoss

Referanser
----------

1. 1 2  Rosvold, Knut A. (14. februar 2009). «Leirfossene». Store norske leksikon. Besøkt 3. april 2019.
2. ↑  «Nedre Leirfoss». Statkraft. Arkivert fra originalen 3. april 2019. Besøkt 3. april 2019.

Litteratur
----------

* Bratberg, Terje T. V. (1996). *Trondheim byleksikon*. Oslo: Kunnskapsforlaget.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Wikistrinda **·** GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**HMS «Collingwood»** var et britisk slagskip av St. Vincent-klassen.

St. Vincent-klassen fulgte Bellerophon-klassen med små forskjeller. De var marginalt større, hadde en nyere variant av 12" kanonene og maskinene fikk økt ytelsen noe for å veie opp for det økte deplasementet.

HMS «Collingwood» hadde som hovedbestykning ti 50-kaliber Mk XI 12" kanoner plassert parvis i fem tårn. Sekundærbestykingen bestod av tyve 50-kaliber 4" kanoner og hun var utstyrt med tre 18" torpedorør, to i baugen og en akter. Det aktre torpedorøret ble fjernet i 1917 og i 1918 fikk hun plattformer for å operere fly fra på «A»-tårnet og «Y»-tårnet. Flyene som ble brukt var Sopwith Pup jagerfly og Sopwith 1½ Strutter rekognoseringsfly.

HMS «Collingwood» ble operativ i april 1910 med 1. divisjon i Home Fleet. Hun ble flaggskip for 1. slagskipskvadron i mai 1912 og fra august 1914 en del av Grand Fleet. I 1916 deltok hun i Jyllandsslaget. «Collingwood» ble overført til reserven etter at krigen var slutt og tjenestegjorde som treningsskip før hun ble solgt for opphugging 12. desember 1922.

Kilder
------

* Robert Gardiner, red. (2006). *All the Worlds Fighting Ships 1906-1921*. London: Conway Maritime Press. s. 23. ISBN 0-85177-245-5.

Portal: Første verdenskrig
**Hugh Neff** (født i Tennessee, USA) er en amerikansk hundekjører fra Nenana, Alaska, USA.

Biografi
--------

Neff vokste opp i Evanston, Illinois som er en by ved Michigansjøen. Han flyttet til Alaska i 1995, og startet med hundekjøring samme år. 

Han debuterte i Yukon Quest i 2000 som nummer 13. Totalt har han deltatt seks ganger i dette løpet, og hans beste plassering er nummer 3 i 2005. 

I 2004 debuterte han i Iditarod med en 22.-plass, og ble med den plasseringen *Beste førstegangskjører* dette året. Totalt har han deltatt 3 ganger i verdens lengste hundesledeløp, og hans beste plassering er fra 2006 da han ble nummer 21.

Hugh Neff jobber som turistguide i tillegg til hundekjøring.

Plasseringer i Iditarod
-----------------------

| År | Plassering | Tid |
| --- | --- | --- |
| 2004 | 22 | 10 døgn, 16 timer og 51 minutter |
| 2005 | 26 | 10 døgn, 22 timer og 59 minutter |
| 2006 | 21 | 10 døgn, 06 timer og 22 minutter |

Plasseringer i Yukon Quest
--------------------------

| År | Plassering | Tid |
| --- | --- | --- |
| 2000 | 13 | 12 døgn, 00 timer og 57 minutter |
| 2001 | Brøt |  |
| 2002 | 11 | 12 døgn, 03 timer og 13 minutter |
| 2003 | 8 | 11 døgn, 23 timer og 30 minutter |
| 2005 | 3 | 11 døgn, 01 timer og 50 minutter |
| 2006 | Brøt |  |

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Hugh Neff – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Hugh Neff – Iditarod Trail Sled Dog Race Rediger på Wikidata
* Biografiside fra Cabela

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Nedre Geilan** er en tidligere geil og middelaldergate i Midtbyen i Trondheim som ble regulert bort eller skiftet navn etter bybrannen i 1681 og den påfølgende reguleringen etter Cicignons byplan.

Plasseringen av gaten er usikker og bunner ut i to teorier om dens nøyaktige beliggenhet. Den ene teorien er at Nedre Geilan tilhørte den nordvestlige delen av Gjetveita, og at Øvre Geilan og Smidesgeilan derfor skulle være andre deler av samme gateløp. Den andre teorien stammer fra historiker Henrik Mathiesen og går ut på at Nedre Geilan tilsvarer dagens Jomfrugata.

Referanser
----------

1. ↑  Terje Bratberg, Trondheim byleksikon 2008. «Nedre Geilan» s. 379.
2. ↑  Wilhelm K. Støren. Sted og navn i Trondheim. «Nedre allmenning» s. 223

Litteratur
----------

* Bratberg, Terje T. V. (2008). *Trondheim byleksikon*. Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 379. ISBN 978-82-573-1762-1.
* Støren, Wilhelm K. (1983). *Sted og navn i Trondheim*. Trondheim: Brun Bokhandels forlag. s. 223. ISBN 82-7028-471-8.
**Hugh Edwin Beaumont Neilson** (født 5. mai 1884, død 16. oktober 1930) var en skotsk sportsutøver som deltok i de olympiske leker 1908 i London.

Neilson vant en olympisk bronsemedalje i landhockey under OL 1908 i London. Han var med på det skotske laget som kom på tredjeplass i landhockeyturneringen bak, England og Irland. Skottland vant sin første kamp over *Uhlenhorster HC* som representerte Tyskland med 4-0, men tapte semifinalen til England med 1 – 6. Det var seks lag som deltok i turneringen, alle medaljene ble vunnet av britiske lag; Gull til England, sølv til Irland og bronse til de tapende semifinalistene Wales og Skottland.

OL-medaljer
-----------

* 1908 Storbritannias flagg London - Bronse Bronse i landhockey Storbritannias flagg Storbritannia

Referanser
----------

1. ↑   sports-reference.com, www.sports-reference.com, besøkt 27. januar 2016[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Hugh Neilson – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Hugh Neilson – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Hugh Neilson – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Geni
 |
**Rosslare Europort** er en moderne havn i Wexford i Irland. Havnen ble grunnlagt på begynnelsen av det 20. århundre, fordi havnen i Wexford by ikke var egnet for større skip på grunn av stadig skiftende sandbanker. Landsbyen Rosslare Harbour har vokst opp rundt den.

Havnen drives av Iarnród Éireann, det irske nasjonale jernbaneselskapet. De tilbyr også direkte forbindelse over jernbane til Limerick og Dublin. Hovedveien N11, som er en del av Europavei 1, går fra Rosslare til Dublin.

I tillegg til transportskip er det fergeruter til Cherbourg, Fishguard, Pembroke og Roscoff. Den viktigste transportruten er til Le Havre i Frankrike. 

Da havnen ble anlagt var det praktisk talt ingen bebyggelse i området, men det har vokst opp en liten by med noen hoteller, en katolsk sognekirke, bank og noen butikker. 

Rett sør for havnen ligger Greenore Point, hvor man oftest kan se seler.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Rosslare Harbour – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
**Mainhardt Graf von Nayhauß-Cormons** (født 1. juli 1926 i Berlin; død 29. januar 2021 i Bonn) var en tysk journalist.

Nayhauß, hvis forfedre stammer fra Schlesien, er sønn av en offiser og levde frem til 1956 i Berlin, hvor han gikk i lære som næringslivsjournalist. Deretter reiste han til Bonn som korrespondent for forskjellige dags- og ukeaviser (*Der Spiegel*, *Stern*, *Bunte*, *Die Welt*, *Welt am Sonntag*, *Wirtschaftswoche*, *Bild am Sonntag*). 

Fra 5. januar 1981 skrev han politiske kommentarer for *Bild-Zeitung*. Han har også utgitt flere bøker, og skrev for den tyske Netzeitung (en avlegger av den norske Nettavisen). Han har skrevet biografier om Helmut Schmidt (1988) og Richard von Weizsäcker (1994).

Nayhauß har mottatt Bundesverdienstkreuzes 1. klasse. Han er gift med grevinne Sabine von Nayhauß, og har to døtre, deriblant fjernsynsjournalisten Tamara Gräfin von Nayhauß (f. 1972).

Referanser
----------

1. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 11. desember 2014[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** Munzinger (iba)
 |
**Mainau** er en 450 dekar stor øy i Bodensjøen beliggende rett nord for Konstanz, en tysk by mot den sveitsiske grensen. Øyen er et eneste stort parkanlegg, med drivhus, gressmatter og en rekke planter av ulike slag.

Øya og dets slott, som ble oppført på 1740-tallet, var fra 1932 i grev Lennart Bernadottes eie. Da han tok over øya var parken såvel som slottet i forfall på grunn av manglende vedlikehold. Han satte straks i gang med arbeidet med å få Mainau tilbakestilt til sin opprinnelige tilstand. I årene 1939-45 ble han og familien tvunget til å oppholde seg i Sverige på grunn av den politiske situasjonen i Tyskland, men rett etter krigen fortsatte arbeidet med å bygge opp det som i dag er Bodensjøens største turistattraksjon. Mainau har årlig to millioner besøkende, og 450 ansatte. Siden 1974 er det bernadottske eierskapet av Mainau organisert i en stiftelse.

Eksterne lenker
---------------

* Mainau, die Bblumeninsel im Bodensee
* Mainau: bildsvit Arkivert 30. september 2007 hos Wayback Machine.

Galleri
-------

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** HDS **·** NKC **·** GeoNames
 |
**Mailundveien** er en vei på Rosenhoff i bydel Grünerløkka i Oslo. Den er en fortsettelse av Fagerheimgata og går langs Torshovdalen til Trondheimsveien (rundkjøring).

Veien er ei sterkt trafikkert gjennomgangsåre fra Sinsenkrysset og Ring 3 ned til Ring 2, og har fire kjørefelt. Veien på 677 meter var fram til veireformen 1. januar 2010 registrert som en arm av riksvei 4.

Vestsida av veien utgjøres heilt og fullt av parkområdet i Torshovdalen. Langs østsida ligger en del boliger, Rosenhoff skole og Lilleborg sykehjem, alle med adresse til andre gater. Øverst ligger de eneste bygningene som har adresse til Mailundveien, ei boligblokk (nr 21) og et kontorbygg med bydelstjenester (nr 23). 

Siste bygg i veien er den karakteristiske runde Sinsengarasjen (Trondheimsveien 184). Omtrent her lå tidligere løkka Mailund, som var utskilt fra Torshov gård.

Litteratur
----------

* Knut Are Tvedt, red. (2010). «Mailundveien». *Oslo byleksikon* (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 349. ISBN 978-82-573-1760-7.

Eksterne lenker
---------------

* «Oslo kommune – Bydelsoversikt (M)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.

Portal: Oslo

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Oslo Byleksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Nedre Glomma Turn** er en av Fredrikstads største idrettsforeninger. Foreningen har hatt stigende medlemstall siden starten i 2006.

Nedre Glomma Turn har aktiviteter for barn og unge fra 1 år. NGTs hovedfokus er apparatturn for gutter og jenter, og innholdet i timene er lagt opp ut ifra disse apparatene, med oppbygning av basisferdigheter ut fra barnas egne forutsetninger. NGT skal ha en utstrakt målsetning om å gi alle barn og unge gode forutsetninger for å drive fysisk aktivitet, og bestreber seg på god kvalitet på alt de tilbyr. Foreningen har også målsetning om å legge til rette for toppidrett.

Alle foreningens tilbud bygger på visjonen "Fredrikstads beste grunnmur". I dette legger de at alle skal få et best mulig grunnlag for å utvikle seg videre, enten det er innenfor turn eller annen fysisk aktivitet eller fra andre idretter.

Nedre Glomma Turn har nytt moderne turnutstyr og har stort fokus på sikkerhet for barna. Aktiviteter foregår i en av Norges flotteste grophaller. Hallen er utstyrt med stor-trampoliner og spesielle miniapparater for barn. Alle apparater er tilgjengelig bestandig, ingen inn- og utrydding. NGTs trenere har spisskompetanse på turn med nasjonale og internasjonale kurs og mange års erfaring innen trening av barn og unge. 

Foreningen tilbyr trampett-/trampolinekurs spesielt for ungdom.

Eksterne lenker
---------------

* Nedre Glomma Turns hjemmeside

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Nedre Knive** (34/306) er en matrikkelgård i Åskollen kommunedel i Drammen, med adresse Svelvikveien 260, 3037 Drammen. Gården har trolig sitt navn etter åsen, Knivåsen, som igjen trolig har fått sitt navn etter formen, som ble sammenlignet med en kniv. Til 1853 var gården udelt og strakte seg fra Drammensfjorden tvers over høyderyggen mot Eiker. Det fraskilte bruk nr. to ligger i vestskråningen av Østbygda. Bygdeveien langs stranden gikk før 1870 gjennom gårdsplassen på den nedre gården. Aasa Salmundsdatter på Selvik i Sande var eier av gården i 1351, hun testamenterte den i 1396 til Korsbrødrene i Tunsberg og Hovedøen kloster. Ved Reformasjonen ble gården trolig krongods. Jon Nielssøn Tordenstierne brukte gården i 1580, i 1650 var den i Hannibal Sehesteds eie og mot slutten av århundret ble den selveiergods. Gården var beplantet med et stort antall frukttrær og var i 1930 trolig det største hageanlegg i Skoger.

Navnet
------

Opprinnelig ble navnet skrevet Knifar(Kniver) Enda tidligere skrivemåter er: Knifrom (1351), Knifuar (1396), Knifum (1400), Kniwe (1539), Kniffue (1604), Knive (1723).

Bosetning-aktivitetsområde
--------------------------

På Nedre Knive er det funnet arkeologisk minne av bosetning-aktivitetsområde fra eldre steinalder. I aktivitetsområde er det funnet mye fyllskifter, noe kokstein men uten klare strukturer. I grunnen synes flere mørke partier med mer organisk masse og områder med mer orange farge. Naturlig undergrunn er grå grus. Nærhet til kokegropfelt og kulturlag datert til eldre steinalder. Et annet funn er en oval struktur med en rand brunjord med noe kull. Fyllet i strukturen er brunt med mye grus. Strukturen er bare noen cm dyp og kullranden danner kanten og bunnen av strukturen. Den måler N-S: 1,6 m, Ø-V: 1,2 m. Funnene ble automatisk fredet 19. mars 2018.

Referanser
----------

1. 1 2  *Skogerboken*. no: [s.n.] 1931. s. 256–259.
2. ↑  «Nedre Knive (gnr. 34) | Drammen Byleksikon». *byleksikon.drmk.no*. Besøkt 16. juli 2023.
3. ↑  «Kart - Kulturminnesøk». Besøkt 16. juli 2023.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Drammen byleksikon **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
Gnu-logoen
**GNU Free Documentation License** (GFDL, **GNU fri dokumentasjonslisens** på norsk) er en lisens for åndsverk. Den er i likhet med programvarelisensen GNU General Public License en såkalt copyleft-lisens. Lisensen har blitt utarbeidet for GNU-prosjektet av Free Software Foundation.

Lisensen ble opprinnelig laget for manualer og annet referanse- og instruksjonsmateriell, men kan brukes for alle tekstbaserte verk, uansett emne og innhold. Den fastsetter at alle kopier av det lisensierte materialet, selv om det er modifisert, må bli gitt ut under den samme lisensen. Disse kopiene kan bli solgt, men de må bli gjort tilgjengelig i et format som gjør videre redigering mulig dersom de blir produsert i større opplag.

Wikipedias innhold utgis under GFDL, noe som sikrer at materialet er og alltid vil forbli fritt tilgjengelig.

Se også
-------

* Lisensens fulltekst
* Copyleft
* Creative Commons
* GNU
* GNU General Public License

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) GFDL – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
Danske Christian Bakkerud kjørte for Super Nova under 2008-sesongen av GP2 Asia
**GP2 Asia** (offisielt navn: **GP2 Asia Series**) var et mesterskap innen formelbil-racing basert på samme regler som GP2.

Historie
--------

Mesterskapet ble offisielt kunngjort i løpshelgen til Monacos Grand Prix 2007. Organisatoren av GP2-mesterskapet, Bruno Michel, uttalte at «Det er svært viktig at GP2 Asia-mesterskapet bibeholder en sterk og livskraftig tilknytning til Formel 1. Vår innlemmelse som supportløp på programmet til Grand Prix-løpene i Asia i 2008 er et vesentlig element i denne nye satsingen».

Den første sesongen pågikk utenfor sesongen til GP2-mesterskapet i Europa, fra januar til april, fordelt på fem løpshelger med to løp hver. Det gikk parallelt med den nye Speedcar Series, og løpshelgene i Malaysia og Bahrain fungerte som supportløp for Formel 1-løpene som ble kjørt samme helg.

I et forsøk på å promotere racing i Asia ble hvert team oppfordret til å ha minst en fører som ikke kom fra Europa eller Amerika. Tyrkia og Russland ble i denne sammenheng ikke inkludert i listen over europeiske land. I 2008-sesongen valgte imidlertid fire av de tretten teamene å stille med to ikke-asiatiske førere, men med enighet om at den ene av de to skulle være en «ghost driver» som ikke ville motta prispenger for å delta i mesterskapet.

I 2011 ble det kunngjort at GP2 Asia skulle slås sammen med det europeiske mesterskapet etter 2011-sesongen.

Vinnere
-------

| Sesong | Vinner | 2.-plass | 3.-plass | Vinnende team |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2008 | Frankrikes flagg Romain Grosjean (ART Grand Prix) | Sveits’ flagg Sébastien Buemi | Russlands flagg Vitalij Petrov | Frankrikes flagg ART Grand Prix |
| 2008–09 | Japans flagg Kamui Kobayashi (DAMS) | Belgias flagg Jérôme d'Ambrosio | Spanias flagg Roldán Rodríguez | Frankrikes flagg DAMS |
| 2009–10 | Italias flagg Davide Valsecchi (iSport International) | Italias flagg Luca Filippi | Italias flagg Giacomo Ricci | Storbritannias flagg iSport International |
| 2011 | Frankrikes flagg Romain Grosjean (DAMS) | Frankrikes flagg Jules Bianchi | Nederlands flagg Giedo van der Garde | Frankrikes flagg DAMS |

Se også
-------

* GP2
* GP3
* Formel 1
* Formel 3000
* Formel 3
* Formel 2

Referanser
----------

1. 1 2  «GP2 confirms Asian series for 2008». *autosport.com*. Haymarket Publications. 24. mai 2007. Besøkt 31. mars 2012.
2. ↑  Speedcar Series Arkivert 2. juli 2007 hos Wayback Machine.
3. ↑  «GP2 to drop Asia Series in 2012». *F1 Fanatic*. Keith Collantine. 12. juli 2011. Besøkt 31. mars 2012.

Eksterne lenker
---------------

* (en) GP2 Asia Series – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Offisielt nettsted for GP2
**GPRS-posisjonering** (*General Packet Radio Service*) fungerer ved at man utfører en såkalt «triangulær-posisjonering» av en mobiltelefon. Dette innebærer at man kontakter mobiloperatøren og måler hvor nær mobiltelefonen befinner seg opptil tre mobilmaster. Basert på hvor god dekning mobiltelefonen har i forhold til hver enkelt mobilmast, så beregnes mobiltelefonens lengde- og breddegrad. Disse kan deretter brukes til å fastslå mobiltelefonens plassering på et kart. I tettbygde strøk vil en slik lokalisering normalt sett gi en nøyaktighet på et par hundre meter. I landlige omgivelser kan den reelle posisjonen avvike med et par kilometer. 

GPRS-posisjonering er kun mulig å foreta på mobiltelefoner som er skrudd på og tilkoblet minst én mobilmast. Per dags dato er det kun Telenor og Netcom (og virtuelle mobiloperatører i deres nett) som støtter GPRS-posisjonering.

Anvendelsesområder
------------------

GPRS-posisjonering benyttes blant annet av politiet, militæret og av Røde Kors i søkeoperasjoner. GPRS-posisjonering benyttes også av foreldre med barn med funksjonshemning, demente og personer i kriminalomsorgen.
En **GPS-sporingsenhet** er en navigasjonsenhet som normalt brukes på et kjøretøy i bevegelse eller en person som bruker Global Positioning System (GPS) for å spore enhetens bevegelser og fastsette posisjonen. Sporingsdata kan enten være lagret i sporingsenheten selv eller overføres til en Internett-tilkoblet enhet ved hjelp av mobilnettet (GPRS eller SMS), radio eller satellittmodem, innebygd i enheten. Dette gjør at kjøretøyets posisjon til enhver tid kan plottes inn på et kart i sanntid eller spilles av senere. Programvare for sporing er tilgjengelig for smarttelefoner med GPS-funksjonalitet.

Dataloggere
-----------

Typisk GPS-logger
GPS-loggere loggfører posisjonen til enheten med jevne mellomrom i det interne minnet. GPS-loggere kan enten ha et memory card - spor, eller interne flash-minnekort og USB - port. Noen fungerer som en USB-flash-stasjon som gjør nedlasting av sporloggdata for videre analyse.

Referanser
----------

1. ↑  «GPS Cycle Computer v3». Axivo Inc. Besøkt 22. april 2014.
**GONGO** (fra engelsk for *government organized non-governmental organization*) er en type organisasjon som har blitt satt opp av et lands regjering eller som i større eller mindre grad styres av staten, men som presenteres som en uavhengig, ikke-statlig, frivillig organisasjon. Hensikten er som regel å fremme bestemte politiske mål og ha en viss kontroll over organisasjonens virksomhet, f.eks. når det gjelder formål, ansatte og aktiviteter. Denne kontrollen er gjerne indirekte, f.eks. gjennom kontroll av organisasjonens økonomi, og ofte vil myndighetene benekte at de styrer organisasjonen. 

I mange tilfeller, men ikke alltid, blir GONGOer satt opp av regjeringer i autoritære land. Formålet kan i en del tilfeller være å gi inntrykk av å ha et fungerende sivilsamfunn med frivillige organisasjoner, eksempelvis for å kvalifisere for forskjellig støtte fra utenlandske givere eller internasjonale organisasjoner, eller å gi et land en mer demokratisk fasade. I andre tilfeller er formålet med organisasjonen bare å fremme bestemte politiske mål. GONGOer finnes også i land som ikke regnes som utpreget autoritære, men denne organisasjonstypen er likevel omstridt.

Se også
-------

* Nasji i Russland, en «ungdomsorganisasjon» som støtter Putin

Referanser
----------

1. ↑  Naím, Moisés: Democracy's Dangerous Impostors, *The Washington Post*, 21 April 2007.
**Largo di Torre Argentina** er en plass i Roma, på den historiske Marsmarken, noen hundre meter vest for Kapitol. Plassen er oppkalt etter Torre Argentina, et tårnliknende bygg som ligger ved plassen. Tårnet ble bygd i 1503 av den pavelige seremonimester Johannes Burckhardt. Burckhardt var fra Strasbourg, som på latin kaltes *Argentoratum*.

Det mest bemerkelsesverdige ved Largo di Torre Argentina er det tilliggende freda området med romerske tempelruiner (*Area Sacra di Argentina*). Under saneringsarbeider ble det i 1909 avdekka til sammen fire templer, datert til mellom det 2. og 4. århundre f.Kr. I tillegg fant en også deler av Pompeiusteateret.

På vestsida av plassen ligger Teatro Argentina, et operahus fra 1700-tallet. Flere kjente operaer har hatt sin urpreimere her, blant annet Rossinis *Barbereren i Sevilla* og Verdis *I due Foscari* og *La battaglia di Legnano*.

Et annet særprega bygg ved plassen er Torre del Papitto («den lille pavens tårn»), som ifølge tradisjonen skal være bygd av motpaven Anacletus II.

Forøvrig har de klassiske teksten identifisert Torre Argentina stedet hvor Julius Cæsar ble drept i år 44 f.kr.
Nyere utgravninger ser ut til å støtte påstandene. I 2012 ble en betongkonstruksjon identifisert som et minne til Cæsar. Konstruksjonen ser ut til å ha blitt reist av Marcus, hans arvtager.

* Torre del Papitto.Torre del Papitto.
* Det freda området.Det freda området.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Largo di Torre Argentina – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Largo di Torre Argentina – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** GeoNames
 |
**Hallstein Rasmussen** (født 22. april 1925 i Nordre Bjørnsund i Fræna kommune, død 28. februar 2016 i Bergen) var fiskeridirektør i tiden 1978-1988.

Han var født i fiskeværet Nordre Bjørnsund i Fræna kommune i Møre og Romsdal som den yngste av 12 søsken. Etter endt utdanning som sosialøkonom ble han ansatt i Fiskeridirektoratet i 1953 som sekretær for daværende fiskeridirektør Klaus Sunnanå. I 1958 tiltrådte han som generalsekretær i Norges Fiskarlag. Ti år senere, i 1968, ble han tilsatt som assisterende fiskeridirektør. Han ble utnevnt til fiskeridirektør i 1978. Etter åremålets utløp i 1988 og fram til han gikk av med pensjon i 1995 hadde Rasmussen igjen tittelen som assisterende fiskeridirektør.

Rasmussen styrte Fiskeridirektorat i en brytningstid. Teknologiske nyvinninger og en stor kapasitetsoppbygging i fiskeflåten førte til nedfiskede bestander. Dette førte etterhvert til en overgang fra fritt fiske til en gjennomregulert fiskerinæring. Samtidig kom framveksten av havbruksnæringen. Rasmussen var en pådriver for etablering av forskningsstasjonene i Matre og Austevoll. Gjennom store deler av sin karriere var han styreleder for fiskermessen i Trondheim, senere også for Aqua Nor som i dag er verdens største messe for akvakultur-teknologi. I en årerekke ledet han også fiskeriforhandlingene med Færøyene.

Hallstein Rasmussen var ridder av 1. klasse av St. Olavsorden og æresmedlem av Norges Fiskarlag.

Kilder
------

* Nekrolog i Aftenposten 9. mars 2016
* Nekrolog - Fiskeridirektoratet 7. mars 2016
* Omtale i Fiskeribladet Fiskaren 4. mars 2016
* Medlem av styrer og råd - Forvaltningsdatabasen Arkivert 8. april 2019 hos Wayback Machine.
**Encarnación** er en by og administrasjonssentrum i departementet Itapúa i Paraguay. Encarnación er Paraguays tredje største by med anslagsvis 110 000 innbyggere i 2012.

Encarnación ligger på vestbredden av elven Paraná, som danner grensen mot Argentina. På motsatt side av elven ligger Posadas, som det er broforbindelse til. Encarnación ligger 370 km fra Asunción og 280 km fra Ciudad del Este. Encarnación betjenes av Teniente Amin Ayub Gonzalez lufthavn, 12 km utenfor byen.

Ved folketellingen i 2002 hadde kommunen Encarnación 93 497 innbyggere, hvorav 67 173 i selve byen. I 2012 hadde kommunen vokst til anslagsvis 107 408 innbyggere. Mesteparten av byens befolkning er av blandet spansk og indiansk opphav, men det finnes betydelige minoriteter av tysk og polsk herkomst. Encarnación og omlandet huser landets største minoritet av ukrainsk opphav.

Den paraguayanske jesuitten San Roque González de Santa Cruz grunnla misjonsstasjonen Anunciación de Itapua ved Paraná i 1615. Misjonsstasjonen ble flyttet dit byen nå ligger i 1703, og fikk navnet Encarncación de Itapúa. Fra siste halvdel av 1800-tallet ble departementet Itapúa en viktig destinasjon for nyankomne europeiske innvandrere, især tyskere, polakker og ukrainere, senere også japanere, som utviklet et avansert jordbruk.

Referanser
----------

1. 1 2 3  *Plan Estratégico de Desarrollo Turístico de Encarnación 2013–2018* (PDF) **(spansk)**. Encarnación. 2013. s. 15. Arkivert (PDF) fra originalen 22. mars 2015.
2. 1 2  «Itapúa». *Atlas Censal del Paraguay 2002* (PDF) **(spansk)**. DGEEC. 2004. s. 99–117. Arkivert (PDF) fra originalen 9. juli 2015.
3. ↑  Rubinec, Mykhailo og Pawliczko, Ann Lencyk (1994). «Ukrainians in Paraguay». I Pawliczko, Ann Lencyk. *Ukraine and Ukrainians Throughout the World* **(engelsk)**. Toronto: University of Toronto Press. s. 455–458. ISBN 0-8020-0595-0. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Encarnación – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** SUDOC **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
**Salmanassar I** (*Sulmanu-asharedu*, «[guden] Sulmanu er fremragende»)  var en konge av Assyria i tiden 1263 f.Kr. –1233 f.Kr. Han var sønn av Adad-nirari I og etterfulgte sin far som konge antagelig i 1265 f.Kr.

I henhold til hans årbøker, som ble oppdaget i byen Assur, erobret han i sitt første år åtte fylker i nordvest og ødela festningen Arinnu ved Tigris (sør for dagens by Mosul). Støvet fra den ødelagte festningen brakte han med seg tilbake til Assur og tømte den triumferende ut foran tempelet. I hans andre år beseiret han Sjattuara, hurrittisk konge av Hanilgalbat, og dennes hettittiske og ahlamuiske allierte. Han la resten av dette kongedømmet inn under Assyria som en av landets provinser. Salmanassar I hevdet også å ha blindet 14 400 krigsfanger i et øye hver. Han var den første kjente assyriske konge som er kjent for å ha deportert sine beseirede fiender til ulike landområder framfor å drepe dem alle.

Han erobret alt landet fra Taidu (Taite) til Irridu, fra fjellet Kashiar til Eluhat, og fra festningnene Sudu og Harranu til Karkemisj ved Eufrat. Han bygde palasser ved Assur og Nineve, restaurerte «verdenstempelet» ved Assur og grunnla byen Nimrud.

Han ble etterfulgt av sin sønn Tukulti-Ninurta I.

Referanser
----------

1. ↑  Roux, Georges (1992): *Ancient Iraq*, Penguin, 3. utg. s. 295.
2. ↑  Tidsforløpet er usikkert, andre dateringer kan være 1274–1245 f.Kr. eller 1265–1235 f.Kr.

Litteratur
----------

* *Denne artikkelen inneholder materiale fra* Encyclopædia Britannica *Eleventh Edition**, en publikasjon som nå er offentlig eiendom.*
* Eponymer for Salmaneser I - sammendrag (engelsk)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Adad-nirari I** | **Konge av Assyria**(ca 1263 f.Kr.–1233 f.Kr.) | Etterfølger:**Tukulti-Ninurta I** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND
 |
Tversnitt av et kontinent i møte med havet. A: Kyst, B: Kontinentalsokkelen, C: Kontinentalskråningen, D: Kontinentalstigingen, E: Havbunnen.
██ Kontinentalsoklene (turkis) vist på et verdenskart.

**Kontinentalsokkelen** eller **kontinentsokkelen** er den delen av havbunnen som tilhører en kontinentalplate. Kontinentalsokkelen ligger på 0–500 meters dyp og avsluttes ved kontinentalskråningen.

Kontinentalsokkelen for en kyststat, kalles ofte bare sokkelen, består av havbunnen og undergrunnen i de undersjøiske områder som grenser til en stats landterritorium. Yttergrensene geografisk er kanten av kontinentalmarginen, dog minimum 200 nautiske mil fra kystens grunnlinjekant. Om det er mindre enn 400 nautiske mil til en nabostats grunnlinje, blir avgrensingen av sokkelen mot nabostat bestemt ved bilaterale avtaler mellom de stater det gjelder. Landene rundt Nordsjøen har delt kontinentalsokkelen ved slike avtaler, slik at yttergrensen normalt er midtlinjen mellom statenes grunnlinjekant (midtlinjeprinsippet). 

Der kontinentalsokkelen ikke grenser mot andre staters territoriale krav vil kontinentalsokkelens yttergrense fastsettes geografisk av en kommisjon underlagt FNs havrettskonvensjon. Norsk kontinentalsokkel er ikke endelig geografisk definert fordi den såkalte kanten av kontinentalmarginen ikke er ferdig kartlagt i nordområdene. Kriterier for hva som faller innenfor eller utenfor grensen kan være havdyp eller at et grunnere område er sammenhengende. 

Kyststaten er grunneier på kontinentalsokkelen.[]

Norsk jurisdiksjon gjelder for virksomhet på norsk kontinentalsokkel, det finnes også tilleggslover som gjelder spesielt for sokkelen som f.eks. «Lov om avgift på utslipp av CO2 i petroleumsvirksomhet på kontinentalsokkelen».

Eksterne lenker
---------------

* (en) Continental shelf – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Kristine Henanger Haugen. «Ei grense for alt». I: Oljedirektoratets magasin *Norsk Sokkel* nr. 1. 2004 s. 4-6.
* Miljøstatus i Norge: Miljøovervåking på norsk sokkel

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL
 |
**Joen Peter Evensen** (født 5. juli 1837 i Hvalba, død 11. juli 1924 i Tórshavn) var en færøysk kjøpmann, skipsreder og politiker.

Liv og virke
------------

J.P. Evensen & Søns pakkhus ved Eystaravág i Tórshavn, bygd i 1913.  Foto: Erik Fløan 
Han var sønn av sysselmann Johan Christian Evensen og hustru Elsebeth Susanne Petersdatter. Han var bror til prost Jens Christian Evensen og farbror til prost Andreas Christian Evensen. Joen Peter og Jens Christians søster Elisabeth Christine ble gift med handelsforvalter Christopher Michael Olsen 
i Tórshavn.

Han giftet seg med Amalie Sophie Christine Olsen, datter av skomaker og vertshuseier Søren Olsen i Tórshavn. Med dette ble han svoger av kjøpmann, sysselmann og folketingsmann Hans Christopher Müller samt onkel til kjøpmann, sysselmann og lagtingsmann Søren Müller.

Han ble farløs som seksåring og oppfostret hos slektningen Jens Davidsen, som var revisor hos Færøyenes amtmann. Fosterfaren var blant kjøpmennene som slo seg opp i Tórshavn etter at den kongelige monopolhandelen på Færøyene ble avskaffet i 1856. Evensen begynte som handelsbestyrer i Davidsen & Co. og overtok senere virksomheten i eget navn. Han drev vareimport, fiskebåtrederi og eksport av klippfisk og saltfisk. I 1900 opptok han sønnen Jens Evensen i virksomheten, som fikk navnet J.P. Evensen & Søn.

Evensen var medlem av borgerrepresentasjonen i Tórshavn 1870–1876 og 1879–1904, i rundt 20 år som formann. Han var forlikskommissær 1873–1917 og kasserer ved byens sykehus.

Evensen ble utnevnt til ridder av Dannebrogordenen i 1898.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  «Dødsfald». *Dimmalætting* **(dansk)**: 1. 12. juli 1924.
2. ↑  Dahl, Árni (2002). «Ævisøgur». *Løgtingið 150 – Hátíðarrit* (PDF) **(færøysk)**. 2. Tórshavn: Løgtingið. s. 278 og 321. ISBN 978-99918-966-5-6. Arkivert (PDF) fra originalen 4. januar 2014.
3. ↑  Patursson, Sverre (1918). *Fra Færøernes næringsveie i tekst og billeder. Med historisk oversigt* **(dansk)**. Kristiania: Hanche. s. 22.
4. ↑  *Býráðslimir í Tórshavn síðan 1909* **(færøysk)**. Tórshavnar kommuna. 2009. s. 4. Arkivert fra originalen 12. januar 2014.
5. ↑  «Jubilæum». *Dimmalætting* **(dansk)**: 1. 24. september 1898.
6. ↑  «Udnævelser». *Dimmalætting* **(dansk)**: 1. 8. oktober 1898.

Portal: Færøyene
**Jan Joseph «Joep» Packbiers** (født 19. januar 1875 i Nuth i Limburg død 8. desember 1957 i Maastricht) var en nederlandsk sportsutøver som deltok i de olympiske leker 1920 i Antwerpen, han konkurrerte i bueskyting.

Packbiers ble olympisk mester i bueskyting under OL 1920 i Antwerpen. Han var med på det nederlandske laget som vant bevegelig fugl 28 meter. De andre på laget var Driekske van Bussel, Piet de Brouwer, Janus Theeuwes, Jo van Gastel, Tiest van Gestel, Janus van Merrienboer og Theo Willems. Det var tre lag som deltok i lagkonkurransen og det var åtte deltakere på hvert lag. Nederland fikk 3087 poeng, Belgia 2924 og Frankrike 2328 poeng.

OL-medaljer
-----------

* 1920 Belgias flagg Antwerpen – Gull **Gull** i bueskyting, bevegelig fugl 28 meter lagkonkurranse Nederlands flagg NED

Eksterne lenker
---------------

* (en) Joep Packbiers – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Joep Packbiers – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Joep Packbiers – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni
 |
Den tidligere IG Farben-bygningen, i dag del av Goethe-universitetet i Frankfurt am Main, regnes som uttrykk for den tyske stilretningen *Den nye sakligheten* på 1920-tallet. Den buede fasaden demper inntrykket av byggets størrelse.
**Den nye sakligheten** eller **ny saklighet**, på tysk ***Neue Sachlichkeit***, er betegnelsen på en modernistisk stilretning innen maleri, litteratur, fotografi, filmkunst, arkitektur og musikk som var særlig fremherskende i Tyskland på 1920-tallet. Neue Sachlihkeit opphørte etter 1933 da den tyske Weimarrepublikken ble etterfulgt av nazistene.

Begrepet *Neue Sachlichkeit* ble skapt av den tyske kunstkritikeren Gustav Friedrich Hartlaub i 1923 for å beskrive bildestilen hos Max Beckmann, Otto Dix og George Grosz. Deres formuttrykk ble sett på som en reaksjon mot den tradisjonelle ekspresjonismen og delvis impresjonismen. Blant de norske malere som i 1920-årene var opptatt av retningen, kan nevnes Leon Aurdal, Otto Sverdrup, Henrik Finne, Rolf Rude og Ridley Borchgrevink. Neue Sachlichkeit ville blant annet knytte malerkunsten til virkeligheten ved en skarp observasjon av gjenstandene, en tydelig tegnemåte og streng komposisjon. Neue Sachlichkeit krevde også politisk engasjement, og motivene var ofte karikerte og satiriske. I andre kunstarter, for eksempel innen dramatikken, ble det tatt i bruk dokumentarmateriale. 

Retningen ble ansett som *Entartete Kunst* av de tyske nazistene.

Se også
-------

* Pittura metafisica
* Verisme

Litteratur
----------

* Emilio Bertonati, "Neue Sachlichkeit in Deutschland", Herrsching, 1988, ISBN 3-88199-447-5
* Helmut Lethen, "Verhaltenslehren der Kälte. Lebensversuche zwischen den Kriegen", Frankfurt/M. 1994, ISBN 3-518-11884-6
* "Die (k)alte Sachlichkeit. Herkunft und Wirkungen eines Konzepts", Hgg. Moritz Baßler u. Ewout van der Knaap, Würzburg, 2004, ISBN 3-8260-2812-0

Referanser
----------

1. ↑  SNL

Portaler: Litteratur | Kunst | Tyskland

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Gyldendals Teaterleksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** LCCN **·** NKC **·** NKC
 |
Rideveien er bevart et kort stykke som en sti og markert med grønn strek, kjøreveien fra 1842 er avmerket i blå strek, mens chausseen fra 1886 er i Orange farge. 
**Lavoll-Flikkeid vegmiljø** er et fredet veimiljø eller kulturmiljø i Flekkefjord kommune. Det bstår av fire generasjoner veier med ulike typer kulturminner, disse er hver for seg representative for sin tids veibyggingsteknikk.

Rideveien fra om lag 1650 er synlig som en sti, brutt av nyere veianlegg. Kjøreveien fra 1842 er anlagt med bratt stigning. Chausseen fra 1886 (i dag fylkesvei 4152) er lagt i jevn stigning og følger i stor grad landskapet, mens veien fra 1973 (dagens E39) følger en trasé høyere i landskapet og med flere tunneler. Vegmiljøet ble fredet i 2009.

Veien fra 1842 ble bygd som en del av Vestlandske hovedvei, og var et av hovedveiens vanskeligste partier. Veien er bygd i rette linjer etter det franske prinsipp og med fyllinger som i liten grad jevner ut stigningsforholdene. Den er oppbygd med opp til to meter høye tørrmurer og har stor grad av autentisitet. De bratteste partiene er kantet med stabbestein.

Flikkeid bru over Flekkefjordbanen litt sør for Lavoll jernbanetunnel ble bygd 1904 da Flekkefjordbanen skulle tas i bruk, og er del av chausseen fra 1886.

Referanser
----------

1. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 1. juli 2016. Besøkt 18. januar 2016.  Riksantikvaren: 40 veger i statlig eie fredet

Eksterne lenker
---------------

* Om veimester Johnson på http://www.commentum.no
* Ellen Margrethe Devold, red. (2002). *Vegvalg : nasjonal verneplan : veger, bruer, vegrelaterte kulturminner*. Statens vegvesen, Vegdirektoratet. s. 66. ISBN 8291130205.
**Neukölln rådhus** på tysk **Rathaus Neukölln** i Karl-Marx-Straße 83 er administrasjonsbygg for Neukölln, en av de største bydeler i Berlin. 

Rådhuset ble oppført mellom 1906 og 1908 etter tegninger av bygningssjef og arkitekt Reinhold Kiehl. Byggherre var den daværende selvstendige by Böhmisch-Rixdorf, senere omdøpt til Neukölln.

Det 68 meter høye tårnet toppes av Fortuna, lykkens gudinne, utført av Josef Rauch. Rauch sto også for den øvrige skulpturelle utsmykning av rådhuset. 

Oppdelingen i administrasjons- og representasjonsområder var nyskapende for sin tid. Kiehl tegnet også utvidelsen foretatt i 1910 til 1911 langs Donaustrasse, og dessuten utvidelsen i indre gård i 1913. Etter en brann under den andre verdenskrig ble rådhuset ombygget i 1950-årene og senere utvidet med en bygningsdel i moderne stil.

Bilder
------

* Tegning av byggets arkitekt, Reinhold KiehlTegning av byggets arkitekt, Reinhold Kiehl
* Frimerke fra 1956 i serien Berliner StadtbilderFrimerke fra 1956 i serien *Berliner Stadtbilder*
* Langsiden av rådhuset langs Karl Marx StrasseLangsiden av rådhuset langs Karl Marx Strasse

Litteratur
----------

* Bezirksamt Neukölln von Berlin, Bezirksbürgermeister, Hochbauamt (Utgiver), Dieter Althans, Robert Dupuis, Cornelia Hüge, Rainer Pomp, Jan Sonnenberg: *Rathaus Rixdorf-Rathaus Neukölln, Veröffentlichung anlässlich des 100-jährigen Jubiläums des Neuköllner Rathauses*, Berlin 2008 ISBN 978-3-00-026396-5

Referanser
----------

1. ↑  Delstaten Berlins liste over kulturminner Besøkt 22. april 2012

Eksterne lenker
---------------

* (en) Rathaus Neukölln – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Oppføring på delstaten Berlins liste over kulturminner Besøkt 22.april 2012

Portal: Tyskland

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND
 |