recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
«Dependable» ved Astoria havn i Oregon, USA, med et moderne design med trinser i akterenden.
«Hooper», verdens første skip som ble bygget for formålet. Bygget av C. Mitchell & Co i Newcastle-upon-Tyne i 1873, omdøpt *Silvertown* i 1881
Et **kabelleggingsskip** eller **kabelskip** er et skip brukt til å legge undersjøiske kabler til bruk for telekommunikasjon, undersjøiske strømkabler, kabler beregnet for millitær bruk eller andre formål.
Kabelskip kan som regel gjenkjennes ved store kabel trinser  som blir brukt for å føre kabelen over baugen, akterenden på skipet eller begge sidene.
Baug-trinser,  noen av de ganske store, var tidligere et karakteristisk trekk ved alle kabelskip, men tendensen for nyere kabelskip er å ha trinser kun i akterenden, noe man kan se på fotografiet av «Dependable» ved havnen i Astoria, på denne siden. Det engelske navneprefikset for kabelskip er «C.S» eller «CS», slik som eksemplifisert ved CS «Long Lines».

Den første transatlantiske telegrafkabelen ble lagt av et kabelleggingsskip i 1857-58. Den muliggjorde telekommunikasjon mellom Europa og Nord-Amerika i en kort periode før en feilaktig forståelse av hvordan elektrisk strøm virker førte til at kabelen ble overbelastet og sluttet å virke. DS «Great Eastern» lyktes i 1866 med å legge to transatlantiske kabler, noe som dermed var starten på nær-øyeblikkelig kommunikasjon mellom kontinentene.

Referanser
----------

1. ↑  «History of the Atlantic Cable & Submarine Telegraphy - HMTS Monarch (4)». atlantic-cable.com. Besøkt 24. mars 2019.
2. ↑  «NavSource Photo, USS Neptune (ARC 2) bow sheaves». navsource.org. Besøkt 24. mars 2019.
3. ↑  «History of the Atlantic Cable & Submarine Telegraphy - Leo Parrish and CS Long Lines». atlantic-cable.com. Besøkt 24. mars 2019.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** KulturNav
 |
***Nefutbol*** (originaltittel: *Нефутбол*) er en russisk film fra 2021, regissert av Maksim Svesjnikov.

Handling
--------

Dasja Belykh ble i løpet av hele barndommen fortalt at fotball ikke er passende for kvinner. Men hun blir likevel kaptein for et fotballag. Dasja bestemmer seg for å samle flere av de tidligere barndomsvennene sine, som hun alltid spilte fotball sammen med i løpet av skolen. I tillegg trenger de en ny trener: En tidligere «stjerne» som har sine egne problemer, og anser ikke kvinnefotball som ordentlig fotball.

Men etter å ha økt deres selvtillit, og løst en rekke andre problemer, blir de unge kvinnene ivrige etter å vinne - ikke bare i sport, men også i livet.

Skuespillere
------------

* Ljubov Aksjonova som Dasja "Danja" Belykh
* Jegor Koreshkov som Vadim Panov
* Julija Topolnitskaja som Alina
* Alina Aleksejeva som Nadja
* Aleksandra Kuzenkina som Lena Terekhina

Referanser
----------

1. ↑  Снова футбол, мама: марвеловский экшен против русских спортсменок
2. ↑  Нефутбол (2021)

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Nefutbol* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
**Nigel David Short** (født 1. juni 1965 i Leigh, Lancashire) er stormester i sjakk, og betraktes som Storbritannias sterkeste sjakkspiller på 1900-tallet[]. Per mai 2015 er han fortsatt aktiv (vant Bangkok Open i april 2015) og holder stillingen som den eldste av de 100 beste sjakkspillerne i verden. Med en Elo-rating på 2683 ligger han da ennå på en 63.-plass på FIDEs liste.

Short ble betraktet som et vidunderbarn, allerede 10 år gammel fikk han stor medieomtale etter at han hadde slått Viktor Kortsjnoj i en simultanoppvisning. I 1977 ble han tidenes yngste deltaker i det britiske sjakkmesterskapet, da han kvalifiserte seg tre dager før han fylte tolv år. 

To år senere delte han førsteplassen i det britiske mesterskapet med John Nunn og Robert Bellin, og fikk sin første inntegning i IM-normen. Han ble tidenes nest yngste internasjonale mester i sjakkhistorien, ved å score 8 av 15 i Hastings-turneringen i 1979/80. I 1980 kom han på andreplass i junior-VM, bare slått av den kommende verdensmesteren Garri Kasparov. Han ble tildelt stormestertittelen i 1984, 19 år gammel, den gang verdens yngste.

I 1992 beseiret Short Anatolij Karpov i kandidatturneringen, etter at han allerede hadde eliminert Jonathan Speelman og Boris Gelfand. I 1993 slo han Jan Timman i kandidatfinalen og fikk retten til å møte Kasparov i tittelkamp om VM-tronen. Da ingen av spillerne godtok å spille under de betingelsene FIDE kunne tilby, ble begge spillerne diskvalifisert av FIDE, som arrangerte et "erstatnings-VM". 

Short og Kasparov startet i 1993 Professional Chess Association (PCA), en organisasjon som ble oppløst etter ca. to år. PCA var en konkurrerende organisasjon til FIDE, og arrangerte egne verdensmesterskap. Kasparov ble PCA-verdensmester i 1993, etter å ha slått Short 12,5–7,5.

Shorts FIDE-rating per september 2009 var 2706. Det ga ham en 29.-plass på listen, som beste britiske spiller, foran Michael Adams. Han har vært fast sjakkspaltist i engelsk dagspresse, (september 2005 til oktober 2006 i The Guardian, tidligere i The Daily Telegraph).

Short er utnevnt til medlem av Order of the British Empire.

Referanser
----------

1. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 27. april 2014[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (de) Nigel Short – Munzinger Sportsarchiv Rediger på Wikidata

* (en) Nigel Short – FIDE Rediger på Wikidata

* (en) Nigel Short – chessgames.com Rediger på Wikidata

* (en) Nigel Short – OlimpBase Rediger på Wikidata

* (en) Nigel Short – Chess.com Rediger på Wikidata

* (en) Nigel Short – 365Chess.com Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Nationalencyklopedin **·** BIBSYS **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** NKC **·** BNE **·** Munzinger (sport)
 |
*Saint Gervais* i Paris.
**Armand-Louis Couperin** (1727–1789) var en fransk komponist og organist og etter François «le Grand» og Louis det mest kjente medlemmet av musikerfamilien Couperin.

Liv
---

Armand-Louis Couperin overtok i 1748 organistembetet i Saint Gervais etter faren Nicholas. I 1752 giftet han seg med Elisabeth-Antoinette Blanchet (1729–1815), datter av den berømte cembalobyggeren François-Étienne Blanchet. Couperin bekledte en rekke organistposter, ofte lot han sine barn vikariere for seg. Tre av barna hans, Pierre-Louis, Gervais-François og Antoinette-Victoire, ble senere musikere.

Couperin levde livet sitt innen snevre grenser, man kjenner ikke til noen reiser og ingen aktiviteter utenom hans virke som organist og cembalolærer. Heller ikke kjenner man til at han deltok i tidens offentlige konserter i Paris, *Concert spirituel*. Han vegret seg mot å skrive teatermusikk og nektet å publisere sin kirkemusikk. Det som er igjen etter ham er nesten utelukkende musikk for klaviaturinstrumenter.

Armand-Louis døde etter skader han fikk av en løpsk hest mens han hastet mellom Sainte-Chapelle og St. Gervais. Ved sin død etterlot han seg et bibliotek med 885 bøker, uvanlig mye for en profesjonell musiker på den tiden.

Musikk
------

Samtidige kommentatorer, inklusive Charles Burney, var svært begeistret for Couperins virtuose improvisasjoner (ofte over Te Deum), men til tross for ryet som organist finnes det bare ett orgelstykke bevart etter ham.

Ulikt mange av hans samtidige forble Couperin knyttet til *la grande tradition française*, og stykkene ble kritisert for mangel på modernitet.

Referanser
----------

1. 1 2   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Musicalics, Musicalics komponist-ID 80950[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   International Music Score Library Project, IMSLP-identifikator Category:Couperin,\_Armand-Louis, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
4. 1 2   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w6vq534r, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* David Fuller: "Armand-Louis Couperin", Grove Music Online, red. L. Macy (hentet 1. august 2006), (abonnementstilgang) Arkivert 16. mai 2008 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Armand-Louis Couperin på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Armand-Louis Couperin på MusicBrainz Rediger på Wikidata
* (en) Fritt tilgjengelige noter av Armand-Louis Couperin i International Music Score Library Project
* *Les cacqueteuses*, partitur fra Sibley Music Library Digital Scores Collection
* Samlede verk for 1 og 2 klaviaturinstrumenter red. Martin Pearlman.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** ICCU **·** BNE **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Negar Khan** (født 1984 i Iran) er en norsk skuespiller.

Hun er kjent i Norge for sin deltakelse i reality-serien *Paradise Hotel* på TV og omtaler av roller i filmer som hun har spilt inn i Bollywood og Italia.

Negar Khan vokste opp i Norge. Negar Khan har spilt i filmer i Bollywood i India.[]
Negar Khan hadde en rolle i *Chadti Jawani*-remixvideo, og i filmene *Rudraksh* og *Shaadi Ka Laddoo*. I 2006 fikk hun en rolle i filmen *Double Cross - Ek Dhoka* som stripper (engelsk: *pole dancer*). Hun har tatt dansekurs i London. 

I 2006 spilte hun i en italiensk film med tittelen *Vita Smeralda*.

I 2009 deltok hun i første sesong av den norske utgaven av reality-serien *Paradise Hotel* på TV3, og i det internasjonale realityshowet *I am a Celebrity… Get Me Out of Here*. 

I 2010 deltok hun i den skandinaviske versjonen av *Wipeout*.

Referanser
----------

1. ↑  «'Item girl' Negar Khan deported to Norway | Mumbai News - Times of India». *The Times of India* **(engelsk)**. Besøkt 9. oktober 2020. «Born in Iran, Negar grew up in Norway, studied in Australia and is now pursuing a career in Bollywood.»

Eksterne lenker
---------------

* (en) Negar Khan – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Dagbladet.no – Fra Bollywood til Hollywood
* (en) Negar Khan på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (fr) Negar Khan på Allociné Rediger på Wikidata

* (en) Negar Khan hos The Movie Database Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz
 |
***Shame*** er en britisk erotisk dramafilm fra 2011, regissert av Steve McQueen som også har vært med på å skrive manus.

Filmen handler om sexavhengige Brandon, og hva som skjer når hans omsorgsfulle søster flytter inn i leiligheten hans. Hovedrollene spilles av Michael Fassbender og Carey Mulligan.

Handling
--------

Brandon Sullivan er en ungkar, bosatt i New York City. Han har hyppig sex med forskjellige prostituerte, og onanerer flere ganger daglig. En dag får Brandon øyekontakt med en kvinne iført en forlovelsesring på t-banen en morgen. Brandon onanerer på badet etterpå, på arbeidsplassen. Brandon og hans gifte sjef, David, flørter med kvinner ved en nattklubb samme kveld. Senere har Brandon sex i en rolig gate, sammen med kvinnen David fikk øye på tidligere den dagen.

Brandon får snart besøk av sin søster Sissy. Når han ankommer leiligheten sin blir han forskrekket over å finne henne i dusjen hans. Sissy har noen jobber i byen og ber om å bo i hans leilighet. Senere hører han henne bønnfalle over telefon til kjæresten hennes om ikke å avvise henne. Etter at Brandons datasystem blir infisert med et datavirus, og de oppdager at harddisken hans er full av pornografi. David går ut ifra at Brandons praktikant var ansvarlig.

Senere har Sissy sex med David på brorens soverom, samtidig som Brandon, i avsky, løper sin vei. Senere den kvelden forsøker Sissy å komme seg i seng sammen med Brandon også, men han beordrer henne ut av rommet. Brandon går på stevnemøte med en medarbeider Marianne, som nylig er separert. Men Brandon misliker ideen om ekteskap, og innrømmer at forholdene hans aldri varer lenger enn fire måneder.

Skuespillere
------------

Michael Fassbender
* Michael Fassbender som Brandon Sullivan
* Carey Mulligan som Sissy Sullivan
* James Badge Dale som David
* Nicole Beharie som Marianne
* Alex Manette som Steven.
* Elizabeth Masucci som Elizabeth.
* Hannah Ware som Samantha
* Robert Montano som en kelner

Referanser
----------

1. ↑  Fernandez, Jay A. (6. september 2011). «Who Will Take a Chance on Michael Fassbender's Sex-Drenched, Gruesome 'Shame'? (Analysis)». *The Hollywood Reporter*. Besøkt 12. september 2011.
2. ↑  «Shame (2011)». Box Office Mojo. Besøkt 17. februar 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* (en) *Shame* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) *Shame* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) *Shame* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata

* (en) *Shame* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Shame* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Shame* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Shame* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

* (en) *Shame* på Metacritic Rediger på Wikidata

* (en) *Shame* på Box Office Mojo Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN **·** BBC Things
 |
**Jennifer Retzke** (født 25. november 1984) er en tysk profesjonell bokser, som ble den første IBF-mester i super weltervekt.

Karriere
--------

6. februar 2010 debuterte hun mot Julia Herbener og vant på poeng. I neste kamp slo hun Ramona Hartwig på teknisk knockout (TKO), og fulgte opp med 5 påfølgende TKO-seire.

Retzke sto med 9 strake seire, som første tyske kvinnen i weltervekt, før møtet med ubeseirede Maika Schubert som hun slo på teknisk knockout 2. oktober 2010.

12. november 2010 var newzealandske Daniela Smith motstander om det nyopprettede IBF-beltet i weltervekt, men tapte sin første kamp på enstemmig avgjørelse.

Retzke fikk ny IBF-tittelkamp 1. april 2011, denne gang i super weltervekt mot ungarske Eva Bajic som hun slo teknisk knockout i 5. runde. Hun fikk ikke forsvart tittelen før hun mistet den.

21. juli 2012 ble rumenske Daniela Elena Dima beseiret på teknisk knockout i Kreuzberg.

Retzke skulle 1. juni 2013 kjempe om å ta tilbake IBF-tittelen i super weltervekt mot Mikaela Laurén i Sverige, men kampen ble avlyst.

3. august 2013 var kenyanske Florence Muthoni motstander om IBO-beltet i weltervekt. Kampen endte uavgjort.

To måneder senere, 4. oktober 2013, møtte Retzke russiske Angel McKenzie i Bethnal Green og vant GBC-tittelen i weltervekt på enstemmig avgjørelse.

3. mai 2014 tok hun en ny tittel i Global Boxing Council (GBC), denne gang i super lettvekt mot kenyanske Everline Odero.

Hun gikk omkamp mot Florence Muthoni om IBO-beltet i weltervekt og vant på delt avgjørelse 3. august 2014.

29. november 2014 møtte Retzke den ubeseirede Cecilia Brækhus i Frederiksberg, men istedenfor å vinne tre nye belter, tapte hun IBO-beltet i weltervekt til Brækhus på enstemmig avgjørelse.

Året etter, 28. november 2015, fikk Retzke kamp mot Mikaela Laurén om WBC-beltet i super weltevekt, men tapte kampen i Västerås på teknisk knockout.

Etter to strake tap, vant Retzke mot georgiske Elene Sikmashvili i tyske Moabit på teknisk knockout den 26. november 2016.

Hennes siste kamp kom 30. desember 2017 mot russiske Inna Sagajdakovskaja om interim-beltet til World Boxing Council i super weltervekt, men tapte på teknisk knockout.

Referanser
----------

1. ↑  Stølan, Hege Dancke (30. november 2014). «Brækhus bokset halve kampen med skade, men knuste Retzke på poeng». Dagbladet. Besøkt 2. april 2020.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Jennifer Retzke – BoxRec Rediger på Wikidata
**Gon** (av gresk γωνία (*gōnía*), *vinkel*) er en enhet for måling av en vinkel i planet, og tilsvarer 1⁄400 av en full sirkel og dermed 1⁄100 av en rett vinkel. En gon er lik 9⁄10 av en grad eller π⁄200 av en radian. Gon ble tidligere kalt **nygrad** og betegnet med g, en hevet minuskel *g*. Vanlige inndelinger av en gon er centigon og milligon.

Enheten har sitt opphav i Frankrike som en del av det metriske systemet. På grunn av sammenblanding med den eksisterende enheten *grad* – spesielt i Nord-Europa – ble navnet *gon* innført.

Selv om det ble gjort forsøk på en generell innføring av enheten, var det bare noen land som begynte å bruke den og da innenfor spesialiserte områder som landmåling (og orientering). En av fordelene ved å bruke gon, er at en forskjell i bredde på én centigon (1⁄100 gon) tilsvarer omtrent én kilometer (1000,1966 m (WGS 84) i gjennomsnitt; 995,1687 m (WGS 84) ved ekvator, 1005,2456 m (WGS 84) ved polene). (Dette ville gjort at nautisk mil ble overflødig.)

Den mer kjente enheten *grad*, 1⁄360 av en sirkel, eller den matematisk mer bekvemme enheten *radian*, 1⁄2π av en sirkel (som brukes i SI-systemet), brukes normalt fremfor *gon*.

Litteratur
----------

* *Ordbok for kart og oppmåling*, RTT57, Statens kartverk, Norges karttekniske forbund, Rådet for tekniske terminologi, 1989. ISBN 82-90408-97-8

Referanser
----------

1. ↑  Jorden ifølge WGS 84. Arkivert 22. januar 2009 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi
 |
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for USAUSA USA |
| Fekting: |
| Ungdoms-OL |
| Bronse | 2018 Buenos Aires |  Lag mix  |
| Junior-VM i fekting |
| Sølv | 2018 Verona |  Sabel U17  |

**Robert Vidovszky** (født 20. september 2001) er en fekter fra USA, som konkurrerer i sabel. Han fikk bronse i mix-lagkonkurransen i fekting under Sommer-OL 2018 for ungdom, og fikk sølv individuelt under Junior-VM i fekting 2018.

Idrettskarriere
---------------

### 2017

Vidovszky deltok i USA-mesterskapet i fekting for junior 2017 (USA Fencing Junior Olympic Championships), der han kom på 15.-plass i kadettklassen (U20) og 62.-plass i juniorklassen (U20). I USA-mesterskapet i fekting 2017 kom han på 30.-plass. Han deltok i Cadet European Cup, og fikk der en ellevteplass som beste enkeltresultat; i Konin i Polen. Han fikk én andreplass i kadettklassen (U17) i North American Cup.

### 2018

Han kom på 56.-plass i kadettklassen under USA-mesterskapet i fekting for junior 2017, og bronse i juniorklassen. Han kom på 62.-plass i USA-mesterskapet i fekting for senior. I Junior-VM i fekting 2018 fikk han sølv i kadettklassen. 

I Sommer-OL for ungdom 2018 kom han på fjerdeplass i individuelt, og han deltok også på det sammensatte laget Amerika 1 som fikk bronse i mix-lagkonkurransen.

Referanser
----------

1. ↑   web.archive.org[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   referansebilde 
2018 Summer Youth Olympics Official Result Book Fencing.pdf

 , besøkt 7. august 2020[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   www.facebook.com, besøkt 9. august 2020[Hentet fra Wikidata]
4. ↑  USA Fencing - *Robert Vidovszky*, besøkt 16. oktober 2018.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Robert Vidovszky – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Robert Vidovszky – FIE Rediger på Wikidata

* (en) Robert Vidovszky – TheSports.org Rediger på Wikidata
* (en) Profil hos USA Fencing
* (en) Profil hos United States Olympic Committee
* (en) Buenos Aires 2018 - Robert Vidovszky (arkivert)
**Jennifer Syme** (født 7. desember 1972 i Pico Rivera, California, død 2. april 2001) var en amerikansk skuespiller og produksjonsassistent. Syme var mest kjent for sin rolle i filmen *Lost Highway*, og for sitt forhold med skuespilleren Keanu Reeves.

Den 1. april 2001, deltok Syme på en fest hos musiker Marilyn Manson. Etter å ha blitt kjørt hjem av en annen gjest like før daggry, forlot Syme sitt eget hjem, angivelig for å returnere til Manson sitt hjem på hans forespørsel. Om morgenen 2. april 2001 kjørte Syme sin Jeep Grand Cherokee inn i en lang rekke med parkerte biler ved Cahuenga Boulevard i Los Angeles. Syme ble kastet ut av bilen og døde momentant. Syme ble 28 år gammel. 

Rapporterer fra politiet konkluderte med at det ble funnet et hvitt, pulveraktig substans og to flasker med reseptbelagte legemidler, blant annet et muskelavslappende middel. Symes mor fortalte politiet at datteren hadde søkt behandling for ryggsmerter og depresjon kun noen få dager før hennes død. En gransking av bilulykken konkluderte med at Syme, som ikke brukte bilbeltet, var beruset på tidspunktet for ulykken. Syme ble gravlagt ved siden av sin datter, Ava, som ble dødfødt i desember 1999, ved Westwood Village Memorial Park Cemetery i Los Angeles, California. I hyllest til Symes minne, dediserte David Lynch i 2001 filmen Mulholland Drive til henne.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Jennifer Syme på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) Jennifer Syme i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (fr) Jennifer Syme på Allociné Rediger på Wikidata

* (en) Jennifer Syme på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) Jennifer Syme hos The Movie Database Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Geni
 |
Ikhwan, kamelryttere
**Ikhwan** var et muslimsk religiøst brorskap i det som i dag er Saudi-Arabia som utgjorde Ibn Sauds wahhabittiske militære kjernestyrker ved erobringen av Den arabiske halvøy.

En vekkelsesbevegelse med gjenopplivelse av de religiøse reformer som ble forkynt av Muhammad ibn Abd al-Wahhab på 1700-tallet (wahhabismen) begynte å gjøre seg gjeldende i begynnelsen av 1900-tallet i området rundt oasen al-Artawiya 250 km nordvest for Riyadh i det indre av Den arabiske halvøy. 

Der ble det omkring 1912 dannet en wahhabittisk sammenslutning som ble kjent som *ikhwan*, brorskapet. Medlemmene som bestod av beduiner betraktet seg som Guds soldater. De var krigere og fryktet ikke døden, men tørstet etter ærr når de misjonerte og preket den eneste sanne vei til frelse i sin hellige krig. Deres metoder med tvangsomvendelser var ofte hardhendte ved at man helt enkelt slo ihjel dem som ikke ville slutte seg til bevegelsen. Bevegelsen mente også at nomadelivet var uforenlig med etterlevelse av islam och ville derfor få beduinene til å bli bofaste rundt kildene og oasene. Nye ikhwankolonier med bosteder, skoler, jordbruk med jordbruksredskap, lager for våpen og ammunisjon vokste frem i årene 1912-1918 rundt om i Najd, og samfunnenes beboere levde i stadig militær beredskap. De bevegelsen stod på sitt høydepunkt fantes det over 200 slike bosetninger med sannsdynligvis omkring 60.000 mann i våpenfør alder.

Det var dette wahhabittiske brorskap som utgjorde kjernestyrkene i Ibn Sauds armé 1919-28 og som blant annet hjalp ham å beseire rashidene i Ha'il i Najd og hashimittene i Hijaz, noe som så etterhvert førte til opprettelsen av riket Saudi-Arabia.

Senere gjorde ikhwan opprør da Ibn Saud forbød medlemmane å foreta raid inn i nabostatene Irak og Kuwait. Etter erobringen av Hijaz da Ibn Saud hadde kontroll over landet var han nå i konflikt med deler av brorskapet. Han beseiret disse ved en strid på Sabillasletten ikke langt fra al-Artawiya i 1929, og året etter hadde han helt krust opprøret. De ikhwaner som hadde vært lojale mot Ibn Saud fortsatte livet i sine samfunn og utgjorde fortsatt en innflytelserik religiøs militær styrke som etterhvert innfikk i den saudiarabiske nasjonalgarde.

Litteratur
----------

* Encyclopædia Britannica
* Robert Lacey, *The Kingdom*, *Saudiernas rike* (1982, på svenska 1984) ISBN 91-582-0553-5

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GND
 |
Innsettelsen av Vilhelm II av Nederland i 1840 malt av Nicolaas Pieneman
Admiral de Ruyters sarkofag i Nieuwe Kerk
**Nieuwe Kerk** («Nykirken») er en kirke fra 1400-tallet i Amsterdam i Nederland. Kirken ligger på plassen Dam, like ved det kongelige slott. Den benyttes til kongelige seremonier, men også til kulturelle formål. Nieuwe Kerk har status som rijksmonument.

Historie
--------

Den første messen i Nieuwe Kerk ble holdt 18. mai 1410. Kirken, som siden reformasjonen hadde vært protestantisk, ble i 1980 åpnet for alle konfesjoner. Den benyttes også til kulturelle formål, konserter og utstillinger.

Kirken unnslapp bybrannene i 1421 and 1452, men ble ødelagt av en brann midt på 1600-tallet. Etter dette ble den bygget opp igjen og dekorert av nederlandske og flamske kunstnere, blant andre maleren Jan Gerritsz van Bronckhorst og sølvsmeden Johannes Lutma.

Det er to orgler i Nieuwe Kerk, et hovedorgel fra 1655 og et mindre orgel fra 1500-tallet.

Kongelige seremonier
--------------------

Kirken er knyttet til det nederlandske kongehus. Kong Vilhelm I av Nederland avla i 1814 sin grunnlovsed i Nieuwe Kerk. Etter dette ble kong Vilhelm II innsatt her i 1840, kong Vilhelm III i 1849, dronning Wilhelmina i 1898, dronning Juliana i 1948 og dronning Beatrix i 1980. Kirken har et glassmaleri til minne om innsettelsen av dronning Wilhelmina i 1898.

I 2002 ble Nieuwe Kerk benyttet til den kirkelige vielsesseremonien ved bryllupet mellom kronprins Willem-Alexander og prinsesse Máxima.

Gravsteder
----------

Flere kjente personer er gravlagt i Nieuwe Kerk, blant dem admiral Michiel de Ruyter og Joost van den Vondel.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5  «Amsterdam's royal church celebrates 600th anniversary», *Radio Nederland Wereldomroep*, 24. mai 2010.
2. ↑  Nieuwe Kerk Amsterdam, Amsterdam.info.
3. ↑  Organs, De Nieuwe Kerk.
4. ↑  Nieuwe Kerk (Amsterdam) Arkivert 9. juli 2014 hos Wayback Machine. Het Koninklijk Huis.
5. ↑  Restoration of the inauguration window, De Nieuwe Kerk.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (nl) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Nieuwe Kerk (Amsterdam) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Nieuwe Kerk (Amsterdam) – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
 (nederlandsk, engelsk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Rijksmonument **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** NKC **·** GeoNames
 |
Grensen til ioniserende stråling
**Ikke-ioniserende stråling** eller såkalt **Elektrosmog** er elektromagnetisk stråling som i motsetning til ioniserende stråling ligger lavere i frekvens og har ikke tilstrekkelig energi per kvant til å ionisere et atom eller et molekyl. 

Denne type stråling er heller ikke kraftig nok til å bryte sterkere kjemiske bindinger i biologisk materiale, men kan varme opp og eventuelt denaturere vev dersom effekten er høy nok.

Grensen mellom ioniserende og ikke-ioniserende stråling er i det ultrafiolette området, og har en diffus avgrensning.

Effekter på helse
-----------------

Negative helsekonsekvenser av ikke-ioniserende stråling er hovedsakelig knyttet til denaturering som kan oppstå ved høy nok effekt. Infrarød stråling og synlig lys kan gi varige skader på hud og øyet ved eksponering der temperaturen bringes opp til det punktet hvor proteiner denaturerer, noe som varierer etter typen protein, men ca. 60 °C. Det er imidlertid langt mer vanlig med skader som følge av eksponering for ultrafiolett lys. Ett slik eksempel er solbrenthet, i tillegg er piloter en yrkesgruppe som er spesielt utsatt for UV-skader på øynene. Denne typen stråling er derimot i grenseland til å være ioniserende.

Enkelte personer mener at de er el-overfølsomme, men en rekke kontrollerte forsøk påviser ingen sammenheng mellom elektromagnetiske felt og helseplager. De opplevde helseplagene oppfattes dermed som et utslag av nocebo effekten. Den typiske styrken på radio- og mikrobølger vi utsettes for i hverdagen er uansett svært langt unna nivåer man kan ta varig skade av.

Referanser
----------

1. ↑  Ikke-ioniserende stråling Universitetet i Bergen
2. ↑  Yvan Llave; Naomi Shibata‐Ishiwatari; Mai Watanabe; Mika Fukuoka; Naoko Hamada‐Sato; Noboru Sakai (2018). «Analysis of the effects of thermal protein denaturation on the quality attributes of sous‐vide cooked tuna». *Journal of Food Processing and Preservation*. 42 (1). doi:10.1111/jfpp.13347.
3. ↑  Rubin, G James PhD; Munshi, Jayati Das MBBS; Wessely, Simon MD (2005). «Electromagnetic Hypersensitivity: A Systematic Review of Provocation Studies» (PDF). *Psychosomatic Medicine*. 67 (2): 224–232. doi:10.1097/01.psy.0000155664.13300.64.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data)
 |
Slusen
**Nieuwpoort sluse** (nederlandsk: *Ganzepoot Nieuwpoort*) er et stort slusekompleks i den belgiske byen Nieuwpoort og er en viktig del av Europas vannveier. Slusen forbinder blant annet elven Yser med Nordsjøen.

Slusekomplekset består av seks hydrauliske sluser og blir betraktet som et kunstverk. Under første verdenskrig ble den originale slusen helt ødelagt ved det første slaget ved Ypres i oktober 1914. Etter krigen ble slusen bygget opp på nytt med mer moderne teknikk.

Nieuwpoort sluse.
Følgende vannveier forbindes ved Nieuwpoort:

1. Yser
2. Plassendale-Nieuwpoort kanal
3. Nieuwpoort-Dunkerque kanal
4. Kreek van Nieuwdamme
5. Slijk kanal
6. Grote Beverdijk kanal
7. Oude Veurne kanal
8. Nordsjøen

Minnesmerke fra første verdenskrig

Referanser
----------

1. ↑  Satellittbilde

Eksterne lenker
---------------

* (en) Ganzepoot – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Ganzepoot-website Arkivert 4. september 2010 hos Wayback Machine.
* Ganzepoot Nieuwpoort
Maisenna løst (suspendert) i vann på en subwoofer. I ro vil væsken være tyntflytende, men når den utsettes for stress i form av lydbølger tykner den.
En **ikke-newtonsk væske** er en væske hvis forhold mellom skjærspenning og skjærhastighet ikke er proporsjonalt, slik at væskens viskositet vil variere med skjærhastigheten den utsettes for. Dette i motsetning til en newtonsk væske som har en tilnærmet konstant viskositet uavhengig av hvilken skjærhastighet den utsettes for.

Væsker som blir mer tyktflytende når de utsettes for stress kalles skjærtykkende eller dilatante, mens væsker som blir mer tyntflytende når de utsettes for stress kalles skjærtynnende.

Et enkelt eksempel på en skjærtykkende væske er en suspensjon av stivelse, for eksempel potetmel eller maisenna i vann. En slik suspensjon kalles av og til *Oobleck*, oppkalt etter den amerikanske barneboka *Bartholomew and the Oobleck* av Dr. Seuss.

Maling er et eksempel på en væske som helst bør være skjærtynnende. Maling bør være tyktflytende når den er i ro, slik at den ikke drypper fra malerkosten, men det er en fordel om den blir mer tyntflytende når den røres om, slik at den blir lettere å blande. Også når malingen påføres blir den utsatt for en skjærkraft, og da er det også en fordel om viskositeten synker slik at malingen væter overflaten jevnt.

Ikke-newtonske væskefenomener
-----------------------------

* Reopeksi: at væsker tykner ved stress *over tid*.
* Tiksotropi: at væsker blir mer tyntflytende ved stress *over tid*.

Referanser
----------

1. ↑  Dette forsøket finnes det mange demonstrasjoner av på YouTube, for eksempel her.
2. 1 2  Teegarden, David (2004). *Polymer chemistry : introduction to an indispensable science*. Arlington, Va.: NSTA Press, National Science Teachers Association. s. 124. ISBN 0873552210.
3. ↑  Oobleck: The Dr. Seuss Science Experiment
4. ↑  Outrageous Ooze

Eksterne lenker
---------------

* Arnfinn Christensen (19. april 2012). *Klask ned i dumpa!* forskning.no

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL
 |
I J.R.R. Tolkiens historier om Midgard, var **Gondors vaktbauner** et alarmsystem for riket Gondor.

Vaktbaunene var store ildsteder som var permanent bemannet av Gonors menn, og ble plassert på sju fjelltopper langs den nordre delen av Kvitklettene. fra øs til vest var de *Amon Dîn*, *Eilenach*, *Nardol*, *Erelas*, *Min-Rimmon*, *Calenhad* og *Halifirien* (eller *Amon Anwar*).

I det senere andre tideverv og tidlig i det tredje tideverv tjente de i hovedsak til å varsle sør Gondor om farer for den nordre provinsen Calenardhon, eller vice versa, men etter at Riksforstanderen av Gondor Cirion gav Calenardhon til Éothéod ble de i hovedsak brukt til å varsle folket i Anórien (den eneste delen av Calenardhon Gondor beholdt i sitt rike) om farer.

Budskap om hjelp mellom Gondor og Rohan ble isteden utvekslet via en budbringer som brakte den Den Røde Pil.

Under Krigen om Ringen ble vaktbaunene tent da Minas Tirith ble beleiret, og da Rohirrim red til Gondor's for å hjelpe dem, passerte de alle de syv baunene på deres vei østover.

Elendils grav var gjemt på toppen av Halifirien, det av baunefjellene som var lengst vest.

Portal: Litteratur
**Johannes Andreasson Dale** (født 28. mai 1898 i Meland, død 8. august 1975) var en norsk litteraturhistoriker og professor i nynorsk litteratur ved Universitetet i Oslo fra 1954 til 1968.

Johs. A. Dale utga i 1961 *Hulda Garborg* på Noregs boklag

Liv
---

Han var sønn av bonden Andreas Dale (1868–1961) og Cecilia Sakstad (1868–1938). I 1930 ble han gift med Anna Lisa Slotte, datter av den finske forfatteren Alexander Slotte.

Dale gikk ut av Voss private gymnas og ble *cand. philol.* fra Universitetet i Oslo i 1928. I løpet av studietiden hadde han studert fransk i Grenoble. Fra 1928 til 1929 arbeidet han som vikar ved Eidsvoll landsgymnas, før han ble ansatt som lektor ved Kristiansund offentlige høyere skole. Fra 1933 var han lektor ved Bergen katedralskole.

I 1943 ble Dale arrestert av Sikkerhetspolitiet og satt fengslet ved Ulven leir, Espeland fangeleir og Grini fangeleir, før han samme år ble sendt til konsentrasjonsleiren Sachsenhausen. Ved slutten av 2. verdenskrig ble han fraktet sammen med de norske fangene til Neuengamme og derfra gjennom Sverige til Norge. På grunn av sykdom han hadde pådratt seg i fangeleiren hadde han permisjon i ett år etter hjemkomsten.

I 1951 fikk han doktorgraden for avhandlingen *Studiar i Arne Garborgs språk og stil*. Fra 1954 var han professor i nordisk, særlig nynorsk litteratur og nynorsk målbruk ved Universitetet i Oslo. Han gikk av i 1968.

Dale virket som litterær medarbeider i *Den 17de Mai* fra 1928, og senere i *Norsk Tidend*. Fra 1946 skrev han for *Bergens Arbeiderblad*. Han utga flere lærebøker i nynorsk og litteraturhistorie, og oversatte en rekke fra fremmede språk, for eksempel det gammelfranske *Rolandskvadet* (1934). Han oversatte også skuespill for Det Norske Teatret, og holdt ofte foredrag i NRK. Ved siden av doktoravhandlingen om Arne Garborg utga han *Garborg-studiar* i 1969. Han utga også en kommentert utgave av Garbogs artikler og brev sammen med Rolv Thesen.

Utmerkelser
-----------

Dale var medlem av Det Norske Videnskaps-Akademi fra 1958.

Litteratur
----------

* *Studentene fra 1918*. Oslo: Bokkomitéen. 1950.
* *Studentene fra 1918*. Oslo. 1968.

Eksterne lenker
---------------

* Hallgeir Elstad: «Johs. A. Dale», i *allkunne*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Historisk befolkningsregister **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** ISNI **·** SUDOC **·** Fangeregisteret

 |
**Santa Maria della Speranza a Val Melaina** er en katolsk sognekirke og tittelkirke i Romas bydel zona Val Melaina; den ligger ved Piazza A. Fradeletto.

Historie
--------

Menigheten ble opprettet i 1968 ved et dekret fra kardinalvikar Angelo Dell’Acqua og betrodd til ordenssamfunnet salesianerne. Kirken ligger rett ved det pavelige universitet Salesiana, og menighetslivet fant først sted tilknyttet dette katolske universitetets kirke. I 1970 ble menigheten besøkt av pave Paul VI.

Grunnsteinsnedleggelsen fant sted i 1988 og kirken stod ferdig i 1995. Kirken ble konsekrert 10. desember 1995 av kardinalvikar Camillo Ruini. I 1997 ble den besøkt av pave Johannes Paul II. Den 21. februar 2001 ble kirken av samme pave elvert til tittelkirke. Den første tittelinnehaver ble kardinal Óscar Andrés Rodríguez Maradiaga, S.D.B. erkebiskop av Tegucigalpa.

Eksterne lenker
---------------

* Santa Maria della Speranza
* speranza.donbosco.it
* catholic-hierarchy.org

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | CatolicDiocese
 |
**Juan De la Fuente** (født 15. august 1976 i Buenos Aires) er en argentinsk seiler som deltok i de olympiske leker 2000 i Sydney, 2004 i Athen, 2008 i Beijing og 2012 i London.

De la Fuente vant en olympisk bronsemedalje i seiling under OL-2012 i London. Sammen med Lucas Calabrese var med på det argentinske båten som kom på tredjeplass i klassen 470 for menn bak Mathew Belcher / Malcom Page fra Australia og Luke Patience / Stuart Bithell fra Storbritannia.

Tolv år tidligere, under OL-2000 i Sydney, vant han en bronsemedalje i klassen 470 for menn sammen med Javier Conte.

OL-medaljer
-----------

* Bronse 2012 Storbritannias flagg London - Bronse i seiling, 470 menn - Argentinas flagg Argentina
* Bronse 2000 Australias flagg Sydney - Bronse i seiling, 470 menn - Argentinas flagg Argentina

Eksterne lenker
---------------

* (en) Juan De la Fuente – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Juan De la Fuente – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Juan De la Fuente – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (ar) Juan De la Fuente – Argentinas olympiske komité Rediger på Wikidata

* (en) Juan De la Fuente – World Sailing Rediger på Wikidata
**Rzav** (kyrillisk: **Рзав**) er en elv vest i Serbia og øst i Republika Srpska i Bosnia-Hercegovina. Den er en 72 km lang sideelv til Drina fra høyre, og har sitt utspring fra de to elvene Crni Rzav og Beli Rzav. Elven ble tidligere kalt Veliki Rzav (kyrillisk: Велики Рзав; Store Rzav) eller Zlatiborski Rzav (kyrillisk: Златиборски Рзав; Rzav i Zlatibor).

Beli Rzav (kyrillisk: Бели Рзав; Kvite Rzav) er den korteste av de to kildeelvene til Rzav. Den har sitt utspring på østsiden av fjellet Zvijezda nær den bosniske grensen. Crni Rzav (kyrillisk: Црни Рзав; Svarte Rzav) er den lengste av de to, og har sitt utspring i fjellet Čigota øst for fjellet Zlatibor. Etter at disse to elvene renner i hop blir elven bare kalt Rzav. Rzav munner ut i Drina nær byen Višegrad.

Rzav har et nedbørfelt på 605 km², og hører til tilsigsområdet til Svartehavet.

Kilder
------

* *Mala Prosvetina Enciklopedija*, Third edition (1985); Prosveta; ISBN 86-07-00001-2
* Jovan Đ. Marković (1990): *Enciklopedijski geografski leksikon Jugoslavije*; Svjetlost-Sarajevo; ISBN 86-01-02651-6

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
Bozhou i Anhui
**Bozhou** (kinesisk: 亳州市; pinyin: *Bòzhōu Shì*) er et byprefektur nordvest i den kinesiske provinsen Anhui.

Kulturminner
------------

Slekten Caos familiegraver (曹氏家族墓群, *Cáoshì jiāzú mùqún*), Huaxilou (花戏楼, *Huāxìlóu*) og Bozhous gamle krigstunnel (亳州古地道, *Bòzhōu gǔ dìdao*) er oppført på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner.

Administrative enheter
----------------------

Byprefekturet Bozhou har jurisdiksjon over ett distrikt (区 *qū*) og 3 fylker (县 *xiàn*). 

| Kart |
| --- |
|  |
| # | Navn | Hanzi | Hanyu Pinyin | Befolkning (2003 est.) | Areal (km²) | Tetthet (/km²) |
| **Distrikter** |
| 1 | Qiaocheng | 谯城区 | Qiáochéng Qū | 1 410 000 | 2 167 | 651 |
| **Fylker** |
| 2 | Woyang | 涡阳县 | Wōyáng Xiàn | 1 390 000 | 1 933 | 719 |
| 3 | Mengcheng | 蒙城县 | Méngchéng Xiàn | 1 190 000 | 2 060 | 578 |
| 4 | Lixin | 利辛县 | Lìxīn Xiàn | 1 400 000 | 1 950 | 718 |

Samferdsel
----------

Kinas riksvei 105 løper gjennom byen. Denne viktige trafikkåren begynner i Beijing, løper sørover og ender ved kysten i Zhuhai i provinsen Guangdong. Den går innom større byer som Tianjin, Dezhou, Jining, Shangqiu, Jiujiang, Nanchang og Guangzhou.

Kinas riksvei 311 løper gjennom området. Den begynner i Xuzhou, løper gjennom provinsen Anhui og videre inn i Henan der den ender opp i fylket Xixia.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted  Arkivert 14. desember 2020 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Santa Monica Municipal Airport** (IATA-Koden: *SMO*, ICAO: **KSMO** (også kalt **Clover Field** ) er en flyplass i California som betjener byen Santa Monica. Den ligger på den sørlige delen av byen og grenser i nordøst til Los Angeles.[*klargjør*]

Flyplassen benyttes hovedsakelig av private fly og forretningsfly, men er også en alternativ flyplass til den nærliggende Los Angeles internasjonale lufthavn. Den ene rullebanen kan bare benyttes av mindre fly, og på grunn av støyreglementene kan mange flytyper ikke benytte flyplassen fordi den ligger i et tettbebygd område.

På den sørlige ende ligger Barker-hangaren som brukes til større arrangementer, som blant andre seremonien Critics' Choice Television Award.

Flyplassen ble bygget etter første verdenskrig som sete for Douglas Aircraft Company.

Referanser
----------

1. ↑  «Santa Monica Municipal Airport». Geographic Names Information System, U.S. Geological Survey. Besøkt 22. august 2016.
2. ↑  *Jetflyprosedyrer - SMO: Santa Monica kommunale flyplass.* smgov.net, hentet på 1.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielle nettsiden til flyplass

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** GeoNames **·** GNIS
 |
**Juan Carlos Ongania** (født 17. mars 1914 i Marcos Paz i Argentina, død 8. juni 1995 i Buenos Aires) var en militær president i Argentina fra 28. juni 1966 og frem til den 8. juni 1970.

Militærdiktatur
---------------

Han kom til makten som en militær diktator etter et statskupp mot den tidligere demokratisk valgte presidenten Arturo Illia. Som militær diktator, suspenderte Onganía alle de andre politiske partiene i Argentina.

Mens foregående militærkupp i Argentina var rettet mot å etablere midlertidige militære juntaer, så tok Revolución Argentina som diktator Onganía var en del av, sikte på å etablere en langsiktig ny politisk og sosial orden. Som verken var et liberalt demokrati eller inspirert av kommunisme som flere av datidens militærdiktaturer var. 

Ongania sitt hensynsløse militær-regime ble i stor grad svekket av stadige folkelige opprør som i stor grad bestod av arbeidere, bønder og universitets-studenter som fant sted i hele landet, særlig i innlandet. En militærjunta som var ledet av general Alejandro Lanusse krevde at Onganía skulle gå av med umiddelbar virkning. Da diktatoren nektet, ble han styrtet av militærjuntaen.

Referanser
----------

1. 1 2   Munzinger Personen, oppført som Juan Ongania, Munzinger IBA 00000011166, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Autorités BnF, BNF-ID 11964031b[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Find a Grave, Find a Grave 6920005, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Juan Carlos Onganía – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Prabook **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** Munzinger (iba)
 |
***Sowers and Reapers*** er en amerikansk stumfilm fra 1917, regissert av George D. Baker.

Handling
--------

Selv om Earle Courtney har giftet seg med den unge fabrikk-ansatte Annie Leigh, er hans millionær-far, major James Courtney, fast bestemt på at Earle skal gifte seg med den langt mer velstående Ethel Ainsworth. Courtney kidnapper derfor sønnen sin, og sender en melding til Annie som ber om en annullering av ekteskapet deres - som han har signert selv med sønnens navn. Alle opptegnelser om ekteskapet blir deretter ødelagt, og Earle blir ledet til å tro at hans kone nylig har omkommet i en brann ved fabrikken. I mellomtiden reiser Annie til storbyen på leting etter ektemannen sin, og der blir barnet hennes født.

Mens hun er på sykehuset, leser Annie en kunngjøring om det nært forestående bryllupet mellom Earle og Ethel. Annie får jobb ved et film-studio, og stiger snart til stjerne-status. Etter at en rekke investeringer, som resulterer i økonomisk katastrofe for Courtney-familien, oppdager Earle også farens forræderi. Faren hans, overveldet av anger, ber Annies om tilgivelse. Men ingenting kan forandre Earles ulykkelige ekteskap, før Ethel stikker av sammen med artisten Paul Roubais - noe som også fjerner alle hindringer i veien for Annie og Earles forsoning.

Skuespillere
------------

* Emmy Wehlen som Annie Leigh
* George Christie som Earle Courtney
* Frank Currier som Major James Courtney
* Peggy Parr som Sadie Jones
* Harry Davenport som Henry Ainsworth
* Claire McCormack som Ella Burt
* Emanuel A. Turner som Paul Roubais
* Walter Horton som Len Peters
* Kate Blancke som Mrs. Leigh
* David Thompson som William Jenkins
* Grace Saum som Ethel Ainsworth

Referanser
----------

1. ↑  SOWERS AND REAPERS

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Sowers and Reapers* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Sowers and Reapers* på AllMovie Rediger på Wikidata
**Oljeekvivalent** (**o.e.**) er en standardiseringeenhet for brennverdi av et kvantum petroleum av en gitt petroleumstype.

1 o.e. er den energimengde som frigjøres når 1 Sm³ råolje forbrennes.

​Olje- og gassreserver kan oppgis i standard kubikkmeter oljeekvivalenter (Sm³ o.e.)

* 1 Sm³ o.e. = 1 olje
* 1 Sm³ o.e. = 1 kondensat
* 1 Sm³ o.e. = 1000 naturgass
* 1,9 Sm³ o.e. = 1 tonn NGL

Oljeekvivalent brukes av norsk forvaltningsverk for petroleumsvirksomhet for å angi et samlet energiinnhold av alle typer petroleum i en petroleumsforekomst eller i et oljefelt ved å summere ekvivalente mengder av olje, gass, NGL og kondensat.

Som energienhet brukes ofte "tonn oljeekvivalent", forkortet "toe". Denne energienheten er ikke eksakt definert, men varierer mellom 41,87 GJ og 42,622 GJ

Referanser
----------

1. ↑  Bedringås, Kai; "Introduksjon til olje- og gassteknologi"; Tapir akademiske forlag; 2006; Trondheim
2. ↑  Energifakta, omregning Arkivert 30. august 2005 hos Wayback Machine.
3. ↑  SSB, Standardtegn.

Se også
-------

* Oljefelt
* Naturgassfelt
* Petroleumsvirksomhet i Norge

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Universalis
 |
**Oljekontinuerlig fase** refererer til den blandingen av olje, gass og vann som strømmer ut av en oljekilde ved oljeutvinning. Denne blandingen kan være i enten *oljekontinuerlig* eller *vannkontinuerlig fase*. I oljekontinuerlig fase omgir olje dråper av vann i blandingen, mens vann omgir oljedråper hvis den er i *vannkontinuerlig fase*. 

Kjøpere av olje vil ikke betale for vannet som er i blandingen, og det er derfor utviklet metoder for å finne ut hvor stor del av blandingen som består av vann, og hvor mye som er olje. En vanlig metode er å måle den elektriske konduktiviteten. 

På dypt vann har vannet nemlig gjerne høyt saltinnhold, og høy elektrisk konduktivitet, i motsetning til olje og gass, som leder strøm dårlig. I oljekontinuerlig fase fungerer metoden ypperlig da vanndråpene øker konduktiviteten betraktelig i forhold til en oljeblanding uten vann, ved at vanndråpene drar til seg noen elektroner med sin sterke ledeevne, og skyver dem raskt fremover. Man nullstiller med andre ord den elektriske konduktiviteten til oljen, finner den samlede konduktiviteten til vannet, og kan beregne hvor stor del av blandingen som består av vann.

Når blandingen derimot er i den *vannkontinuerlige fasen* skaper oljedråpene liten forskjell. På samme måte som resistanser i en strømkrets vil virke dårlig hvis du plasserer dem som små øyer blant en god kontinuerlig leder, vil strømmen primært gå gjennom vannet, og ikke bry seg om oljedråpene som knapt drar til seg noen av elektronene, og dermed ikke senker konduktiviteten til blandingen. Konduktivitetsmålere kan derfor ikke benyttes i blandinger i *vannkontinuerlig fase*.