recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Behandling av ankesak i Høyesterett 9. mai 1958 i forbindelse med «Myklesaken», utgivelsen av Agnar Mykles *Sangen om den røde rubin*. Fra venstre: forfatter Agnar Mykle, forsvarer høyesterettsadvokat J .B. Hjort, forsvarer høyesterettsadvokat Knut Blom, direktør i Gyldendal Harald Grieg og styreformann i Gyldendal Francis Bull. Dommen mot boka fra høsten 1957 ble opphevet. Foto: Bjørn Fjørtoft, *Billedbladet NÅ* / Riksarkivet 
***Sangen om den røde rubin*** er en roman av Agnar Mykle. Boken ble gitt ut i 1956 og er Mykles mest kjente roman. Den er en fortsettelse av forfatterens forrige bok, *Lasso rundt fru Luna* (1954), med samme hovedperson, Ask Burlefot.

Boka ble politianmeldt på grunn av påstått dristige seksualskildringer. En omfattende rettsprosess – Myklesaken – førte først til at boka ble konfiskert og forbudt i 1957, mens Mykle og forlegger Harald Grieg ble frikjent, men det ble likevel slått fast i dommen at romanen var utuktig. Boka og satsen til boka skulle etter ordre fra Riksadvokaten øyeblikkelig beslaglegges hos forlaget og i alle bokhandlere i Norge. En anke førte saken til Høyesterett, der forlag og forfatter ble frikjent 9. mai 1958.

Mange har lest boken som en nøkkelroman, med gjenkjennelige personer dårlig kamuflert. Forargelsen rundt romanen kan i en viss grad ha vært styrt av dette, like så mye som seksualskildringene.

Boka ble i 1970 filmatisert av Annelise Meineche i Danmark med Ole Søltoft i rollen som Ask og Ghita Nørby i rollen som Embla.

Referanser
----------

1. ↑  Arkivverket Dokumenter fra "Sangen om den røde rubin" Arkivert 5. april 2013 hos Wayback Machine.
2. ↑  imdb Sangen om den røde rubin

Litteratur
----------

* Jan-Erik Ebbestad Hansen *Da Norge mistet dyden Mykle-saken, ytringsfriheten og kampen om moralen* 2011 ISBN 978-82-7477-475-9
Aerostars Team under Rygge Air Show 2007.
**Rygge Air Show** er et flystevne som første gang ble arrangert ved Rygge flystasjon 25-26. august 2007, i anledning 40-årsjubileet til 720 skvadronen. Det første stevnet markerte også at det var 95 år siden den første flyvningen i Østfold fant sted, samt at Rygge flystasjon var i ferd med å få en sivil del, Moss Lufthavn Rygge.

Det ble utstilt og fløyet over 100 fly fra en rekke europeiske land, inkludert overvåkingsflyet E-3A Awacs og jagerflyene Saab JAS 39 Gripen og Eurofighter Typhoon, som begge var kandidater til å erstatte dagens F-16-fly. Dessuten deltok det britiske oppvisningstruppen Aerostars Team med russiske Jak-50-fly.

I løpet av de to dagene var nesten 70 000 tilskuere innenfor portene.

Arrangementet ble gjentatt i august 2009 i forbindelse med 100-årsjubileet til Norges Luftsportforbund. Noen av deltagerne denne gangen var: Catalina, Patrroille Suisse, DC-6, Aerostars, Spitfire og mange flere.

Referanser
----------

1. ↑  Moss-Avis.no Nesten 70.000 så Rygge Air Show[*død lenke*] Besøkt 20.11.2008

Eksterne lenker
---------------

* Rygge Air Show
* Program for Rygge Air Show 2007
**Lysaker-ulykken** var en togulykke mellom to lokaltog som inntraff den 16. april 1990 på Drammenbanen mellom Skøyen stasjon og Lysaker stasjon. Fem personer omkom, hvorav to passasjerer og tre ansatte fra NSB. Rundt 30 personer ble fysisk skadet i ulik grad som følge av ulykken.

Hendelsesforløp
---------------

Lokaltog 937 (Lillestrøm–Drammen) kjørte ut vestover fra Oslo sentralstasjon seks minutter etter rutetiden og skulle ha et planlagt stopp ved hovedsignal 153 i påvente av nattoget på Sørlandsbanen, som kjørte i samme retning og som også var forsinket. Lokaltoget stoppet ikke ved hovedsignal 153 etter kjøreplanen, men fortsatte sin ferd videre vestover. Togleder ved Oslo S registrerte denne uregelmessigheten og satte inn «Stopp» på alle signalene ved Skøyen stasjon, samtidig som han skrudde av kjørestrømmen på begge spor mellom Oslo S og Asker stasjon.

Det vestgående lokaltoget 937 kolliderte med østgående lokaltog 2132 (Spikkestad–Lillestrøm) rundt 940 meter etter hovedsignal 153 med en hastighet på ca 90 km/t. Ifølge etterforskningen var det ingen tegn på retardasjon fra det vestgående lokaltoget, mens hastigheten til det østgående lokaltoget var redusert til rundt 30 km/t ved sammenstøtet. Den endelige årsaksforklaringen til ulykken ble ikke fastslått.
Ulykkessett : 69009 og 69028.(Motorvogn 69009 og styrevogn 69628 ble senere hugget)

Ulykken satte fokus på økt sikkerhet ved norske jernbaner, og førte til at Samferdselsdepartementet satte av midler i statsbudsjettet til å forsere utbyggingen av ATC.

Referanser
----------

1. ↑  Regjeringen.no – NOU 2000:30, Hovedrapport Åsta-ulykken, 4. januar 2000 (Besøkt 25. mars 2010)

Eksterne lenker
---------------

* Sikkerhetsdagene.no – Storulykker i Norge de siste 20 årene, Togulykker
**Nasdaq Composite** er en aksjeindeks av alle aksjer og tilsvarende verdipapirer listet på NASDAQ børs med over 3,000 komponenter. Den er tett fulgt i USA som en indikator på utviklingen til teknologiselskaper og vekstselskaper. Siden også utenlandske selskaper er listet på NASDAQ børs, er ikke indeksen bare en amerikansk indeks.

Historie
--------

Etablert i 1971 med basisverdi 100 poeng, er Nasdaq Composite Index en bred indeks som er beregnet etter en markedskapitaliseringsvektet metode.

Den 17. juli 1995 stengte indeksen over 1,000-merket for første gang. *All time low* for indeksen ble notert i oktober 1974 på 54 poeng. Det var et markedsfall på mer enn 45 % i forhold til basisverdien. Den 10. mars 2000 nådde indeksen *intradag trading*-topp på 5,132.52, og stengte på *all time high* på 5,048.62.

Fall fra denne toppen signaliserte begynnelse på slutten for dot-com boblen. I mars 2007 var verdien halvert i løpet av et år, og endte i en bearmarked bunn 10. oktober 2002 med en intradag bunn på 1,108.49 etter en stengning på 1,114 dagen før. Mens indeksen gradvis gjenvant styrke etter det, it did not trade for more than half of its peak value until mai 2007. Indeksen åpnet fjerde kvartal 2007 med nye 80-måneder topper, og stengte over 2,800 poengmerket den  9. oktober 2007. Intradag nivået på 2,861.51 den  31. oktober 2007 var høyeste nivå for indeksen siden  24. januar 2001. 

På grunn av engstelse for høye energipriser og mulighet for resesjon falt NASDAQ tidlig i 2008, og et bearmarked ble erkjent den  6. februar da NASDAQ stengte under 2,300 nivået, 20% under foregående topper. Den  29. september 2008 falt NASDAQ nesten 200 poeng, største fall siden techboblen sprakk, mistet 9.14% (tredje største i historien) til under 2,000 nivået. Den  13. oktober noterte NASDAQ økning på nesten 200 poeng (mer enn 11%), og hadde fortsatt rekordhøy markedsvolatilitet. Som fortsettelse på et to-måneder fall noterte indeksen nye 5 1/2-år bunner den  20. november 2008, og stengte på 1,316.12 nær intradag bunn, nesten 55% under syclisk bullmarkedstopp.

Eksterne lenker
---------------

* Yahoo! Finance page for ^IXIC
* Bloomberg page for CCMP:IND
* Nasdaq Market Indices
* Nasdaq site listing kompDenenter of indeksen
* mars 10, 2000 record topp
**Erik Kvæven** (født 18. januar 1900, død 19. august 1983) var ordfører i
tidligere Øvre Sirdal kommune og, etter kommunesammenslåingen, i Sirdal kommune  fra 1960-63. Som ordfører spilte han en viktig
rolle i den politiske prosessen som førte til Sira/Kvina-utbyggingen, og til plasseringen av kraftselskapets administrasjon og hovedkontor på Tonstad. Han fortsatte som varaordfører fra 1964 til 1971.

Under andre verdenskrig ble han som handelsmann og telefonsentralbestyrer et viktig bindeledd for motstandsarbeidet i dalen. Etter krigen deltok han i en rekke lokale styrer, råd og utvalg, bl.a. som formann i bedehusstyret og soknerådet, skolestyreformann og formann i byggekomiteen for Kvævemoen kapell. Medlem av representantskap og styret i Sirdal Sparebank og i Vest-Agder E-verk i en årrekke.

Referanser
----------

1. ↑  (red.) Seland, Per (2011). *Bygdebok for Sirdal, bind 1*. s. 609.
2. ↑  «Erik Kvæven vart ordførar i Sirdal». *Stavanger Aftenblad*. 30. oktober 1959.
3. ↑  «Ordførerne fra Kvinesdal fikk bare følge av Feda-ordføreren». *Stavanger Aftenblad*. 20. desember 1960.
4. ↑  «Sira-Kvina Kraftselskap stiftet». *Stavanger Aftenblad*. 5. oktober 1963.
5. ↑  Rostøl, Jack (2019). *Gaffelbiter biter ikke*. Commentum. s. 104, 161.
6. ↑  Seland, Elisabeth (2011). *Kultursoge, bind VII*. Sirdal Kommune. s. 290.
7. ↑  «Vigsling i Kvævemoen kapell i går». *Stavanger Aftenblad*. 1. juni 1962.
8. ↑  «Då Sirdal leigde mjølkekyr frå Stavanger». *Stavanger Aftenblad*. 23. november 1961.
**Nasalpolypper** er abnormale utvekster fra slimhinnen i nesen eller bihulene. De er formet som grålige dråper, og er uømme og bevegelige. De er utvekster av normalt vev, og ikke neoplasmer eller relatert til malignitet.

Tilstanden er uvanlig blant personer under 20 år. Hvis barn får nasalpolypper tyder dette på cystisk fibrose.

Symptomer og funn
-----------------

Polyppene er uømme og bevegelige. Symptomene man merker vil være trykkfølelse i nesen og eventuelt ansiktet rundt, potensielt nedsatt luktesans og tiltagende nasal tale. Noe sekresjon fra nese kan også forekomme. Små polypper kan være tilstede uten at man merker noe.

Man undersøker for nasalpolypper med fremre rhinoskopi. De fremtrer som glassaktige, dråpeformede utvekster, noe grålig i farge og med en glinsende overflate. Oftes vil de finnes på begge sider i nesen.

Uten behandling vil polyppene fortsette å vokse, og føre til økende irritasjon og økt hyppighet av infeksjoner i nese-/svelg-regionen.

Behandling
----------

Pasienter skal henvises av sin fastlege til ØNH-avdeling for utredning. Medikamentelt kan man bruke slimhinneavsvelgende dråper og lokal kortikosteroidebehandling. Dette kan redusere størrelsen på og plagene ved polyppene. Ofte må de likevel fjernes kirurgisk. Dette gir god bedring, men tilbakefall er meget vanlig.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** NKC
 |
**Erik Waldemar «Burret» Larsson** (født 18. januar 1905, død 8. mars 1970) var en svensk ishockeyspiller som deltok i De olympiske vinterleker i 1928 i St. Moritz.

Larsson vant en olympisk sølvmedalje i ishockey under Vinter-OL i 1928 i St. Moritz. Han spilte på det svenske laget som kom på andreplass i OL-turneringen bak Canada. Sveriges resultat i finalerunden, som besto av fire lag, var tap med 0–11 mot Canada, og seier med 4–0 og 3–1 over henholdsvis Sveits og Storbritannia. OL-turneringen i ishockey i 1928 var også både det tredje verdens- og det trettende europamesterskapet i ishockey. Det svenske laget ble europamestere foran Sveits og Storbritannia. Spillerne på Sveriges OL-, VM- og EM-lag i 1928 var Carl Abrahamsson, Emil Bergman, Birger Holmqvist, Gustaf Johansson, Henry Johansson, Nils Johansson, Ernst Karlberg, Erik Larsson, Bertil Linde, Sigfrid Öberg, Wilhelm Petersén og Kurt Sucksdorff.

Larsson ble europamester for andre gang under Ishockey-EM 1932 i Berlin.

OL-, VM- og EM-medaljer
-----------------------

* OL 1928 Sveits’ flagg St. Moritz - Sølv Sølv i ishockey (Sverige)
* VM 1928 Sveits’ flagg St. Moritz - Sølv Sølv i ishockey (Sverige)
* EM 1928 Sveits’ flagg St. Moritz - Gull **Gull** i ishockey (Sverige)
* EM 1932 Tysklands flagg Berlin - Gull **Gull** i ishockey (Sverige)

Referanser
----------

1. ↑  «2nd Winter Olympic Games, 3rd World Championship, 13th European Championship, 11. - 18.2.1928, St. Moritz, Switzerland». hokej.srfp.cz. Besøkt 1. oktober 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Erik Larsson – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Erik Larsson – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Erik Larsson – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

* (sv) Erik Larsson – Sveriges olympiske komité Rediger på Wikidata

* (en) Erik Larsson – Eurohockey.com Rediger på Wikidata

* (en) Erik Larsson – Eliteprospects.com Rediger på Wikidata
**Naryn** er en gammel garnisonsby i det sentrale Kirgisistan i Sentral-Asia. Byen ligger på 2050 moh, rundt 100 km (i luftlinje) sør for innsjøen Issyk-Kul. Den strekker seg 15 km langs begge sider av elva Naryn, som renner i en malerisk kløft gjennom byen. Naryn er administrativt senter for provinsen Naryn, og har 52 300 innbyggere (2008). 

I området rundt Naryn ligger foruten dalføret til elva Naryn også mange dype daler gjennom røde fjell. Fra Naryn går hovedveien gjennom det sentralkirgisiske høylandet over Torugartpasset (3752 moh) til Kina. Denne trafikkveien er en av greinene til den gamle Silkeveien, og er i dag den viktigste forbindelsen fra Kirgisistan til Kashgar i Xinjiang og videre til det sentrale Kina.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Naryn (town) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GeoNames
 |

1. ↑   *census of Kyrgyzstan 2009*, Wikidata Q4350755
**Doonesbury** er en amerikansk tegneserie for dagspressen, skapt av Garry Trudeau i 1970.Serien kronikører livene til en rekke figurer av ulik alder, yrker, og bakgrunner, fra den amerikanske presidenten til den figuren som har gitt navn til serien, Michael Doonesbury, som har utviklet seg fra student ved universitet til en ungdommelig pensjonist gjennom de tiårene som serien har eksistert. 

Serien er kjent for sine sosiale og politiske standpunkter til venstre i amerikansk politikk, og sin tørre og ironiske humor. Den ble skapt i kjølvannet av 60-tallet og 1970-tallets motkultur, *Doonesbury* har figurer som representerer en rekke tilknytninger og yrker. Michael Doonesbury var opprinnelig modellert etter serieskaperen selv. Selve navnet «Doonesbury» er en kombinasjon av ordet «doone» (skoleslang for en som er dum, uoppmerksom eller likegyldig) og etternavnet til Charles Pillsbury, Trudeaus værelsekamerat på Universitet på Yale.

*Doonesbury* er skrevet og tegnet av Garry Trudeau, deretter tusjet og tekstet av en assistent: Don Carlton deretter Todd Pound. Søndagsiden er farvelagt av George Corsillo. *Doonesbury* var en daglig stripe gjennom det meste av sin eksistens, men siden februar 2014 har den kjørt repriser fra mandag til lørdag, og nye striper på søndag. På sin mest aktive tid og da den hadde mest innflytelse ble det sagt at den omtalte politiske hendelser som kun var én uke etter dagsavisene. President Gerald Ford uttalte på 1970-tallet at «Vi har tre viktige informasjonskilder for å holde oss orienterte om hva som foregår i Washington. De elektroniske medier, den trykte presse og *Doonesbury*; ikke nødvendigvis en den nevnte rekkefølge.» Doonesbury har aldri blitt utgitt på norsk, men i Danmark har det kommet ut rundt 38 album men kronologiske striper.

Referanser
----------

1. ↑  «Trudeau Reflects On Four Decades Of 'Doonesbury'», *Npr.org*. NPR Morning Edition. 26. oktober 2010. Arkivert fra originalen den 19. november 2018.
2. ↑   «Doonesbury: Drawing and Quartering for Fun and Profit», *Time*. 9. februar 1976. Arkivert fra originalen den 25. oktober 2008.
3. ↑  Tomorrow, Tom (november–desember 2010): «Garry Trudeau, Artist», *Yale Alumni Magazine*. Arkivert fra originalen den 1. februar 2014.
4. ↑  Trudeau, Garry: «45 Years of Doonesbury: A Letter from Garry Trudeau», *Go comics*. Arkivert fra originalen den 28. oktober 2015.
5. ↑  Blair, Walter and Hamlin Hill (1980): *America's Humor: From Poor Richard to Doonesbury* (første uinnbundet utgave), Oxford University Press. s. 511. ISBN 978-0-19-502756-3.

Litteratur
----------

* Trudeau, Garry (1984): *Doonesbury: A Musical Comedy*. Holt, Rinehart and Winston. ISBN 978-0-517-05491-8.
* Trudeau, Garry (1995): *Doonesbury Flashbacks CD-ROM for Microsoft Windows*. Utgitt av Mindscape.
* *Garry Trudeau Papers*. Yale Collection of American Literature, Beinecke Rare Book and Manuscript Library.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* *Doonesbury*—The Sandbox-Military Blog

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Nationalencyklopedin
 |
Dronningens mursteinskloster
**Innwa** eller **Ava** (burmesisk: အင်းဝမြို့, pali: *Ratnapura* som betyr *edelstenens by*) er den gamle hovedstaden i det tidligere kongedømmet Ava i Mandalay i Myanmar.

Beliggenhet
-----------

Innwa ligger ca 6,5 km sydvest for Amarapura og ca 20 km sydvest for Mandalay. Der møtes elvene Irrawaddy og Mjitnge. Syd for Innwa ligger Myittha-kanalen som forbinder de to elvene og derved gjør Innwa til en øy. Byen er omgitt av en yttre og en indre bymur. Et stort antall buddhistiske templer ligger i Innwa.

Historie
--------

Innwa ble grunnlagt i 1364 og var frem til 1783 hovedstad for Ava. Byen ble hovedstad igjen fra 1822 frem til 1837/38. I 1841 ble Innwa nesten fullstendig ødelagt i et stort jordskjelv. Etter dette ble hovedstaden lagt til Amarapura.

Referanser
----------

1. 1 2  Om Inwa Arkivert 19. februar 2012 hos Wayback Machine.
2. ↑  «Innwa historie». Arkivert fra originalen 3. januar 2012. Besøkt 20. mars 2012.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Inwa – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** BNF **·** BNF (data) **·** GeoNames
 |
***Insectivorous Plants*** («Insektetende planter») er en bok som Charles Darwin ga ut i 1875. Den dokumenterer at noen planter (kjøttetende planter) kan fange insekter eller andre små dyr og kan ta opp dyrisk næring gjennom bladene. Boka kom ut på John Murrays forlag og hadde 462 sider. Den reviderte andre utgaven (1888) var på 377 sider.

Boka var den første av Darwins tre bøker om plantenes «adferd». De andre var *Climbing Plants* (1875) og *Movement in Plants* (1880).

Innhold
-------

Bokens elleve første kapitler handler om rundsoldugg (*Drosera rotundiflora*) og eksperimentene som Darwin utførte på denne arten. Han viste at solduggplanten fanger insekter med et klebrig sekret og blader som ruller seg sammen rundt byttet, at den er ytterst følsom, at den responderer mer på dyr enn rent mekaniske stimuli, og at den foretrekker nitrogenrike substanser. Det siste fikk Darwin til å undersøke om planten også kan fordøye insekter, og han kunne bekrefte at planten skiller ut et fordøyelsesenzym. Det følgende kapitlet sammenligner resultatene med flere andre solduggartene (*Drosera* spp.), som alle lever i næringsfattig myr og fanger insekter.

Kapittel 13 er viet venusfluefanger (*Dionaea muscipula*) og hvordan denne fanger og fordøyer insekter. Det følger et kapittel om *Aldrovanda vesiculosa*, som fanger krepsdyr og insektlarver under vann. I kapittel 15 omtaler Darwin noen flere arter av solduggfamilien (Droseraceae), prøver å rekonstruere gruppens fylogeni (stamtre) og når og hvordan deres særtrekk har oppstått.

Resten av boken handler om kjøttetende planter i blærerotfamilien (Lentibulariaceae), noe som viser at slik «adferd» har evolvert flere ganger. Tettegras (*Pinguicula* spp. kap. 16) fanger insekter på samme måte som soldugg. Blærerot (*Utricularia* spp. kap 17/18) er en vannplante som fanger krepsdyr i små blærer, der de ikke fordøyes, men simpelthen forråtner, hvorpå planten kan ta opp nedbrytingsproduktene.

Eksterne lenker
---------------

* Fri fulltekstversjon av boka
***Trichius albomaculatus*** er en bille som hører til gruppen gullbasser (Cetoniinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea). Disse billene har larver i død ved eller humus, de voksne finnes ofte på blomster.

Utseende
--------

En middelsstor, kraftig, langbeint gullbasse. Arten ligner overflatisk på en humle og drar trolig nytte av denne likheten med stikkende insekter. Hodet er flatt utvidet forover, firkantet. Pronotum er rundet, tydelig smalere enn dekkvingene, tett kledt med gule eller hvite, ulne hår. Dekkvingene er forkortede og dekker ikke det bakerste bakkroppsleddet, med gule og svarte tverrbånd, tegningen på dekkvingene er svært variabel.

Levevis
-------

Larvene lever i morkent treverk eller hule trær, utviklingen tar gjerne flere år. De voksne billene besøker ofte blomster.

Utbredelse
----------

Arten er utbredt i Kina.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
			* Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
				+ Underfamilien Trichiinae Fleming, 1821
					- Stammen Trichiini Fleming, 1821
						* Slekten *Trichius* Fabricius, 1775
							+ ***Trichius albomaculatus*** (Moser, 1902)

Kilder
------

* Moser, J. (1902) Neue Cetoniden-Arten. *Berliner entomologische Zeitschrift* 47: 283-287.
* Oversikt over artene

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Trichius albomaculatus* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Trichius albomaculatus* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata
***Marsupenaeus japonicus*** er en av tigerrekene. Den ble tidligere kalt *Penaeus japonicus*, men regnes nå til en monotypisk slekt.

Hannene kan bli opptil 190 mm lange og hunnene 225 mm. Den lever på bløt bunn i havet på dypde 0–90 m.

Den naturlige utbredelsen omfatter det vestlige indopasifiske området fra Sør-Afrika og Rødehavet til Japan og Sundaøyene. Etter at Suezkanalen åpnet vandret den inn i Middelhavet, der den har etablert seg langs kystene av Levanten, Sør-Tyrkia, Rhodos og Kypros. Her er den innfødte arten *Melicertus kerathurus* blitt nesten helt fortrengt.

Individer som antakelig kommer fra franske oppdrettsanlegg, er funnet i Det keltiske havet, Den engelske kanal og utenfor Nordvest-Frankrike. Larvene krever en vanntemperatur på minst 24 °C, så arten kan ikke formere seg så langt nord. 

Arten har stor økonomisk betydning i Japan og Filippinene. Det drives både fiske etter ville bestander og oppdrett av arten. I 2011 var den globale fangsten 2 422 tonn og produksjonen i akvakultur 52 903 tonn.

Litteratur
----------

* D.T.G. Quigley, D. Herdson og K. Flannery (2013). «Occurrence of the kuruma prawn *Marsupenaeus japonicus* (Spence Bate, 1888) in the Celtic Sea, English Channel, and North-West France». *BioInvasions Records*. 2 (1): 51–55. ISSN 2242-1300. doi:10.3391/bir.2013.2.1.09.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Marsupenaeus japonicus* – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen Rediger på Wikidata

* (en) *Marsupenaeus japonicus* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Marsupenaeus japonicus* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Marsupenaeus japonicus* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Marsupenaeus japonicus* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Marsupenaeus japonicus* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* *Penaeus japonicus* i FAO FishFinder

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | NDL
 |
***Trichius japonicus*** er en bille som hører til gruppen gullbasser (Cetoniinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea). Disse billene har larver i død ved eller humus, de voksne finnes ofte på blomster.

Utseende
--------

En middelsstor (9-12 millimeter), kraftig, langbeint gullbasse. Arten ligner overflatisk på en humle og drar trolig nytte av denne likheten med stikkende insekter. Hodet er flatt utvidet forover, firkantet. Pronotum er rundet, tydelig smalere enn dekkvingene, tett kledt med gule eller oransje, ulne hår - denne arten er tettere hårete enn del fleste andre. Dekkvingene er forkortede og dekker ikke det bakerste bakkroppsleddet, med gule og svarte tverrbånd, disse er vanligvis avbrutte i midten, men tegningen på dekkvingene er svært variabel.

Levevis
-------

Larvene lever i morkent treverk eller hule trær, utviklingen tar gjerne flere år. De voksne billene besøker ofte blomster.

Utbredelse
----------

Arten er utbredt i Japan.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
			* Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
				+ Underfamilien Trichiinae Fleming, 1821
					- Stammen Trichiini Fleming, 1821
						* Slekten *Trichius* Fabricius, 1775
							+ ***Trichius japonicus*** Janson, 1885

Kilder
------

* Janson, O.E. (1885) Notices of new or little known Cetoniidae Nr.10. *Cistula entomologica* 3: 139-152.
* Oversikt over artene

Eksterne lenker
---------------

* Bilde av arten
* (en) *Trichius japonicus* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Trichius japonicus* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* *Trichius japonicus* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
Dopplereffekt
**Dopplerradar** er en type radar som bruker dopplereffekten for å måle hastighet og retning på et objekt. Ved å sende ut en radarpuls kan en ved å se på frekvens­forskyvningen i det reflekterte signal avgjøre om objektet beveger seg mot eller fra radaren, og med hvilken hastighet det beveger seg. 

Doppler­radaren kan måle svært nøyaktige hastigheter dersom den har et begrenset hastighets­område å måle innenfor. Ved å bruke multispektrale radarer kan en måle over større hastighets­områder. Det er også mulig å måle avstand til posisjoner for deretter å kalibrere et måleområde. Luftvernradarer har for eksempel en lav nøyaktighet (pluss/minus 10 knop) men stort måleomfang, mens vær­radarer og politi­radarer har større nøyaktighet og mindre måleomfang. Måle­nøyaktigheten må veies opp mot måle­omfang og avstanden mellom radaren og objektet som observeres. Dermed kan det være vanskelig å sammenligne en type radar med en annen.

Politiradar som eksempel
------------------------

For å måle hastighet rettes en radarstråle mot et bevegelig objekt – for eksempel en bil, ettersom en slik radar ofte brukes av politiet for å dokumentere ulovlige hastigheter – når det beveger seg i radarkildens målområde. Hver bølge beveger seg en litt kortere distanse enn den foregående før den treffer bilen og reflekteres til et punkt nær kilden. Avstanden mellom hver mottatte bølge er derfor litt mindre og bølge­lengden minsker. Tilsvarende øker den reflekterte bølge­lengden hvis objektet fjerner seg. Dette dopplerskiftet bruker man til å beregne bilens hastighet.

Se også
-------

* Radar
* Dopplereffekten
**«Gi meg penger»** er en coverlåt med den norske humortrioen Prima Vera, opprinnelig utgitt 1. desember 1978 på musikkalbumet *Brakara*. Sangen ble innspilt 31. juli – 3. august 1978 i Roger Arnhoff studio i Oslo. Jonas Fjeld Band var musikere. *Brakara* ble nylansert på CD i august 2001.

Originalen heter «It's a Heartache» og ble skrevet av Ronnie Scott & Steve Wolfe. Den ble utgitt på singel med både Bonnie Tyler og Juice Newton i 1977. Førstnevntes versjon ble en stor hit i blant annet i England og Norge. Original-tekstens jeg i har brent seg i kjærlighetslivet.

Tekstens jeg i Prima Veras versjon er pengegrisk, og det er lett å få assosiasjoner med en predikant som samler inn kollekt. Mot slutten fører vedkommende en slags auksjon om hvem som har mest penger på seg. En mulig kandidat til hvem teksten er siktet til, er Aage Samuelsen. Han var alkoholiker før han ble omvendt, og startet trossamfunnet Maran Ata cirka 1957. Han var ofte i massemedias søkelys. 2.-3. oktober 1965 drev han vekkelsesmøte i Bergen, men på hotellet der hadde han drukket tett og vært raus med drikkepenger, og i etterkant blitt spurt av media om hvorvidt det var kollektpenger som ble brukt til dette. Men Samuelsen avviste dette blankt. 26.-27. januar 1966 hadde han reist til København under falskt navn. Han drakk tett og havnet i slåsskamp. Samuelsen benektet ovenfor pressen at reisen og alkoholen var sponset av kollektpenger. Pressen så ikke bort i fra at disse hendelsene var planlagte PR-jippoer, slik at Samuelsen fikk blest rundt sin person og virksomhet, og dermed fikk nok mennesker til å komme til vekkelsesmøtene som han arrangerte.

Da Prima Vera spilte inn sine plater, ble det drukket en del alkohol. Tom Mathisen høres ut som han har blitt en del beruset der han legger på vokal. Stemmen minner om den han har i «Kokt ask igjen»; nemlig litt sliten og en smule slurvete (og kan ligne litt på Einar Gerhardsens stemme, ubevisst eller ikke). Sannsynligvis var både «Gi meg penger» og «Kokt ask igjen» blant de siste sangene fra *Brakara* hvor det ble lagt på vokal.

«Gi meg penger» ble også utgitt i juni 1999 på *The Prima Vera Show* (bonus-CD). Den ble også med i medleyen «Rest of the best» som finnes på *Prima Vera (a)live* (konsertfilm utgitt oktober 2001).

Referanser
----------

1. ↑  *Absolute Prima Vera* – cover informasjon
2. ↑  VG 28. august 2001
3. ↑  VG 31. januar 1966 side 1 og 5
4. ↑  VG 3. februar 1966 side 1 og 6
5. ↑  *Absolute Prima Vera* – cover informasjon
**Ensomfjellet** (Sindarin: **Erebor**) er et fiktivt fjell fra J.R.R. Tolkiens Midgard. Fjellet ligger i den nordøstre delen av Midgard, i Rhovanions nordøstre hjørne. Det var fra dette fjellet at elva Celduin kom fra. Det var dverger av Durins folk som bodde der, og det ble grunnlagt av Thráin I etter at dvergene var blitt fordrevet fra Khazad-dûm av balrogen.

Erebor var hjemmet for Kongen under fjellet, og det ble et av dvergenes festningsverk, hvor dvergene ble mange og folket blomstret. Den tids dverger var svært begavet i å smi og å arbeide med stein, og det var stor etterspørsel etter de tingene de laget vidt og bredt. Selvfølgelig ble dvergene veldig rike på grunn av dette, og samlet opp store lagre med gull og skatter. Det var dette som tiltrakk dragen Smaug.

En dag da Thorin Eikenskjold var ute å jaktet kom Smaug fra fjellene som en ennå ganske ung drage og tok Erebor. Dette var ca. i år 2770 i det tredje tidevervet. Thráin II, som var kongen under fjellet på den tiden, og flere andre dverger i følge med ham unnslapp (som det senere ble funnet ut) gjennom en hemmelig dør i siden av fjellet. I mange år levde dvergene i eksil i Blåfjellene helt til et tilfeldig møte mellom Thorin og Gandalv Grå. Sammen planla de å ta tilbake fjellet. Om dette er det fortalt i detalj i *Ferden til Erebor*, som er en del av boken Ufullendte fortellinger.

I Hobbiten drar hobbiten Bilbo Lommelun og Thorin og et følge på 12 andre dverger til Ensomfjellet for å vinne det og skatten tilbake fra Smaug. Hugd inn i fjellsiden var det en hemmelig dør som var fem fot høy og bred nok til at tre kunne gå side om side. Gandalv hadde klart å få tak i dørens nøkkel, men også nøkkelen ville bare åpne døren hvis den synkende solen og den siste høst månen var på himmelen sammen. Dette var ved et lykketreff ikke så mange dager etter at Bilbo og følget var kommet fram.

Med mer flaks enn visdom ble Smaug endelig drept, skutt ned fra himmelen med en velrettet pil mot hans eneste svake sted av Bard Bue, en mann fra Esgaroth. Og så krevde Thorin fjellet som sitt siden han var arving av de gamle kongene under fjellet. Bard ble senere konge av det området som lå i skyggen av fjellet og ble kjent som Dale. Men alvene fra Myrkskog og mennene fra Esgaroth krevde å få del i skatten som Thorin nektet å dele. Dette ledet til Femhærerslaget (2941 T.T.), hvor Dáin II Jernfot kom for å hjelpe sin fetter Thorin, men dvergene, alvene og mennene slo seg sammen med ørnene for å slåss mot orkene som også dukket opp. I dette slaget ble Thorin dødelig såret, og derfor gikk tittelen Kongen under fjellet og Konge av Durins folk til Dáin.

Da Riket under fjellet var gjenoppbygd ble området rundt Erebor blomstrende på ny. Dvergene og mennene ble gode venner igjen. Dáin ble drept i Ringkrigen og han ble etterfulgt av sin sønn Thorin III Steinhjelm.

Portal: Litteratur
Restene av østveggen og tårnene
**Vestre Mebon** (khmer:ប្រាសាទមេបុណ្យខាងលិច) er et tempel i Angkor, Kambodsja, som ligger i midten av Vestre Baray, det største reservoaret i Angkor-området. Nøyaktig tidfesting av konstruksjonen er vanskelig, men det ble sannsynligvis oppført i det 11. århundre under Kong Suryavarman I eller Udayadityavarman II. I den tørre årstiden kan det nås til fots. I regntiden stiger vannet i det 7800 meter lange reservoaret og tempelet, som ligger på et område høyere enn bunnen i reservoaret, blir en øy. Khmerarkitekter omga ofte templene med vollgraver som representerer skapelsens hav i Hinduismen. Vestre Mebon ligger midt i så store vannmasser at det kan virke som et ekte hav, og tar denne religiøse symbolikken til det ultimate nivå.

Vestre Mebon sett fra vannet
Tempelet ble bygd i et firkantet design, med sider som måler rundt 100 meter. Hver side hadde tre tårn-passasjer kronet med lotusblomster i stein og var plassert ca. 28 meter fra hverandre. I midten av torget ble en steinplattform knyttet til den østre veggen av en lateritt- og sandsteinsgangvei. Dagens plattform, gangvei og mye av øst veggen og tårnene står fortsatt, den andre siden er i stor grad borte, selv om omrisset i stein er synlige når vannet i reservoaret er lavt. Det er ingen sentral helligdom, selv om plattformen har inneholdt en relativt liten struktur tidligere.

Kilder
------

* Laur, Jean. *Angkor: An Illustrated Guide til Monuments.*Flammarion 2002
* Rooney, Dawn. *Angkor.*Airphoto International Ltd 2002

Eksterne lenker
---------------

* (en) West Mebon – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata


| * v
* d
* r
Steder relatert til Angkor |
| --- |
| Kambodsja | *Angkor:* Angkor Thom  **·** Angkor Vat **·** Bakong **·** Baksei Chamkrong **·** Banteay Kdei **·** Banteay Samré **·** Banteay Srei **·** Baphuon **·** Bayon **·** Chau Say Tevoda **·** Elefantterrassen **·** Hariharalaya **·** Kbal Spean **·** Khleang **·** Krol Ko **·** Lolei **·** Neak Pean **·** Phimeanakas **·** Phnom Bakheng **·** Phnom Bok **·** Phnom Krom **·** Prasat Ak Yum **·** Prasat Kravan **·** Preah Khan **·** Preah Ko **·** Preah Palilay **·** Preah Pithu **·** Pre Rup **·** Spean Thma **·** Den spedalske konges terrasse **·** Srah Srang **·** Ta Keo **·** Ta Nei **·** Ta Prohm **·** Ta Som **·** Thommanon **·** Vestre Baray **·** Vestre Mebon **·** Yasodharapura **·** Østre Baray **·** Østre Mebon 
*Andre steder:* Banteay Chhmar **·** Beng Mealea **·** Koh Ker **·** Preah Vihear |
| Thailand | Mueang Sing **·** Mueang Tam **·** Muang Tum **·** Phnom Rung **·** Phimai **·** Prang Goo **·** Prang Khaek **·** Prang Sam Yod **·** Sdok Kok Thom **·** Sri Tep **·** Wat Sa Kampaeng Yai |
| Laos | Wat Phou **·** Oum Moung |
| Omstridt | Ta Moan-komplekset (Ta Moan **·** Ta Moan Thom **·** Ta Moan Touch) |
Foto: Lars Hauglid/Riksantikvaren 
**Vestre Slidre prestegård** (gnr. 42) ligger nordvest for Vestre Slidre kirke (på folkemunne kalt *Slidredomen*).

Prestegården historie går i likhet med kirkens tilbake til middelalderen. Dagens hovedbygning er oppført i 1816–18. Det er et laftebygg i to etasjer med stående panel og saltak. Stilen er empire. På tunet står også et stabbur som er antatt oppført på 1600-tallet. Det er laftet og har åpen sval i begge etasjene.

Både hovedbygning og stabbur er fredet.

Referanser
----------

1. ↑  Liste over gårder i Vestre Slidre

Litteratur
----------

* Gunnar Birkeland og Sigrunn Nerdal, red. (2015). «165 Vestre Slidre prestegard». *Prestegårder i Norge – et utvalg*. Opplysningsvesenets fond. s. 139–140. Arkivert fra originalen 1. september 2019. Besøkt 7. september 2019.

Eksterne lenker
---------------

* Opplysningsvesenets fond: Vestre Slidre prestebolig
* «Vestre Slidre prestegård». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Andel katolikker i Tyskland i 2012. Sør-Tyskland er mer katolsk enn Nord-Tyskland
**Sør-Tyskland**  (*Süddeutschland* på tysk) er betegnelsen på de sørlige delene av Forbundsrepublikken Tyskland, vanligvis regnet som forbundslandene Bayern og Baden-Württemberg samt den sørligste delen av Hessen. I tillegg regnes ofte områdene sør for Frankfurt am Main, Pfalz og Saarland også som en del av Sør-Tyskland. Saarland, Rheinland-Pfalz, Baden-Württemberg og det sørlige Hessen utgjør Sørvest-Tyskland. München, Stuttgart og Nürnberg er viktige sørtyske handels- og industribyer.

Oppfatningen av hva som regnes som Sør-Tyskland har endret seg over tid. Etter en oppfatning fra midte av 1800-tallet, det vil si før Tysklands samling, omfattet Sør-Tyskland Luxembourg, den prøyssiske Rhinprovinsen, fyrstedømmet Birkenfeld (tilhørte storhertugdømmet Oldenburg), fristaden Frankfurt, hertugdømmet Nassau, Hessen-Homburg og storhertugdømmet Hessen, storhertugdømmet Baden, Hohenzollern, kongeriket Bayern, Liechtenstein og de tyske delene av Østerrike.

Sør-Tyskland skiller seg fra resten av Tyskland når det gjelder kultur. Språklig kan Sør-Tyskland avgrenses til områdene der det snakkes høytysk. Tysk skriftspråk bygger på de høtyske dialektene som tales i Mellom-Tyskland og Sør-Tyskland. Mens Nord-Tyskland for det meste er protestantisk, er Sør-Tyskland hovedsakelig katolsk. Sør-Tyskland har barokkirker fra 1600-tallet og tidlig 1700-tall. Mens man i Nordtyskland historisk benyttet thaler og groschen, var det gulden og kreuzer som gjaldt i Sør-Tyskland.

Tysklands største fullformatavis, *Süddeutsche Zeitung*, har sitt primære distribusjonsområde i Sør-Tyskland.

Referanser
----------

1. 1 2
2. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 1. desember 2017. Besøkt 19. april 2019.
3. ↑
4. ↑

Eksterne lenker
---------------

* Die Geschichte Norddeutschlands - NDR

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** NKC
 |
**Absaloms grav** er et monument i Kedrondalen utenfor Jerusalem som ifølge noen tradisjoner er et minnesmerke over Davids sønn Absalom, men etter alt å dømme stammer det fra et langt senere tidspunkt.

En gang var det skikk og bruk at innbyggere i byen tok med seg uskikkelige barn til monumentet og advarte dem om hvordan det går med en opprørsk sønn. 

Ifølge 2. Samuelsbok 18:17,18 hadde Absalom reist et minnesmerke for seg selv utenfor Jerusalem. Han ble imidlertid ikke gravlagt der, men et sted i skogen. 

Steinmonumentet består blant annet av et spisst tårn. Det kan dateres til omkring det første århundret etter Kristus. Muligens er det et sted hvor en prest er gravlagt.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Tomb of Absalom – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Tomb of Absalom – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Virtual Tour of Jerusalem. Offers 360-degree view from front of Absalom's Pillar.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
Logo for Norges Mobil-TV.
**Norges mobil-TV AS** (NMTV) er et mobil-tv-selskap. Det eies av NRK, TV 2 og MTG. Det har midlertidig konsesjon for en Bånd III-frekvens i Oslo-området. Denne brukes til sendinger av mobil-TV over DMB, eller MiniTV. Konsesjonen er midlertidig og tildelt utenom den fastsatte frekvensplanen for Norge, men kan bli tildelt ved auksjon. Digital multimedia broadcasting (DMB) er en videreutvikling av teknologien digital audio broadcasting (DAB), som brukes til radiosendinger, og er en familie av standarder for digital kringkasting av lyd, bilde, film, tekst og andre tenkbare dataformater.

Frekvenser som brukes til Norges mobil-TV AS:

| DAB-blokk | Frekvens | Sendepunkter |
| --- | --- | --- |
| 8 C | 199,360 MHz | Tryvannshøyden, Røverkollen, Brannfjell og Kolsåstoppen |

Selskapet ble startet i 2008 med Gunnar Garfors fra NRK som daglig leder. Det ble startet mobil-TV-sendinger i mai 2009, da kulturminister Trond Giske erklærte nettet for åpnet under et arrangement på Litteraturhuset i Oslo. Da var det seks TV-kanaler på lufta, dette har siden blitt redusert til fire. Disse kanalene er NRK1, NRK2, TV3 og Viasat4.

I 2014 ble administrasjonen av selskapet overtatt av Digitalradio Norge.

NMTV er medlem av den internasjonale radio- og TV-organisasjonen IDAG.

Referanser
----------

1. ↑  «Norway launches mobile TV via DMB». *Broadband TV News*. 18. mai 2009. Besøkt 26. august 2016.
2. ↑  «Prøvesender Mini-TV i Oslo-området». Besøkt 26. august 2016.

Eksterne lenker
---------------

* digitalradionorge.no Digitalradio Norge
* Klart for mobil-TV i april Aftenposten
* Meir om mobil-tv og DMB NRK beta
* Slik blir mobil-TV NRK beta
**Olaf Fredrik Schou** (født 26. oktober 1861 i Østre Aker, død 18. juli 1925 i Neuilly-sur-Seine, Hauts-de-Seine, Frankrike) var en norsk industrileder, kunstsamler og mesén. Han var sønn av Halvor Schou.

Schou ville bli kunstner og studerte med Hans Gude 1883-84. Han var medeier i Hjula Væverier og Schous Bryggeri.

I 1888 donerte han for første gang bilder til Nasjonalgalleriet. Schou kjøpte i 1894 *Jomfruland-serien* fra Kittelsen og donerte den til galleriet. Senere (i 1909) ga han 116 bilder av Munch og andre kunstnere til Nasjonalgalleriet. I 1918 opprettet han et legat til fordel for forfattere, musikere og innkjøp til Nasjonalgalleriet «Skrik», «Madonna» , «Det syke barn», «Pikene på bryggen», «Døden i sykeværelset» og «Livets dans» var blant de 11 Munch-maleriene han sikret for Nasjonalgalleriet. 

«Gate i Røros» av Harald Sohlberg donert til Nasjonalgalleriet i 1909.
Fra 1901 hjalp han Nikolai Astrup økonomisk slik at Astrup blant annet kunne dra på studietur til London. Hans Jæger, Sigbjørn Obstfelder, Herman Wildenvey, Olaf Bull, Theodor Kittelsen, Edvard Munch, Harald Sohlberg, Gustav og Emanuel Vigeland var blant mottakerne av Schous «privatstipend». Schou berget Munch ut av flere økonomiske kniper.

På Sinsen i Oslo er to gater oppkalt etter ham, Olaf Schous vei og Schouterrassen. Schou ble ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden i 1912.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5   Norsk biografisk leksikon, oppført som Olaf Fredrik Schou, Norsk biografisk leksikon ID Olaf\_Schou, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3  Messel, Nils (28. september 2014). «Olaf Schou». *Norsk biografisk leksikon* **(norsk)**. Besøkt 11. november 2017.
3. ↑  Lande, Marit (1999). *Nikolai Astrup*. Oslo: Bok og fag. ISBN 8291991064 Sjekk `|isbn=`-verdien: checksum (hjelp).

Litteratur
----------

* *Olaf Schous gaver til Nasjonalgalleriet*. Nasjonalgalleriet. 1987. ISBN 82-90744-02-1. OCLC 984024516. Wikidata Q115408308.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Historisk befolkningsregister **·** BIBSYS **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC
 |
**Helga Normann Leknes** (født 28. juni 1902 i Berlin, død 20. august 1987) var en tysk-norsk kunstmaler, ballettdanser og danseinstruktør.

Familie
-------

Helga Normann var datter av kunstmaler og illustratør Emma Pastor Normann (1871-1954) og den tyske journalisten og forfatteren Willi Pastor, og datterdatter av kunstmaleren Eilert Adelsteen Normann (1848-1918). Hun ble i 1946 gift med ingeniør Øivind Leknes. Ekteskapet ble oppløst. Som kunstner benyttet hun hele tiden navnet *Helga Normann*.

Liv og virke
------------

Helga Normann utdannet seg innenfor dans og gymnastikk i fødelandet Tyskland. Etter endt utdanning i 1928 etablerte hun sin egen skole for klassisk og moderne dans. Parallelt opparbeidet hun seg et ry som ballettdanser. I perioden 1933-1940 var hun tilknyttet Deutsches Operahus i Berlin, samtidig som hun fortsatte driften av sin egen skole. Etter at hennes og morens hjem i Berlin ble bombet i 1940, begynte en omflakkende tilværelse der hun i perioden 1940-1944 var engasjert som prima ballerina i Liegnitz, Plauen og Klagenfurt. I 1944 flyttet hun sammen med moren til Norge.

I Norge bodde hun i Balestrand hver sommer, mens hun tilbrakte vintrene i Oslo. I Balestrand beskjeftiget hun seg for det meste med å male, som tredje generasjon av slekten Normann med tilknytning til dette stedet. I Oslo var hun i mange år tegnelærer ved den katolske St. Sunniva skole.

Helga Normann er gravlagt på Vår Frelsers gravlund i Oslo, sammen med sin mor.

Referanser
----------

1. ↑  *Arbeiderbladet 1987.08.22*. Norge, Oslo. 1987. s. 33.
2. ↑  *Aftenposten 1987.08.24*. Norge, Oslo. 1987. s. 15.

Kilder
------

* Melkild, Arne (1993). *Kunstnarliv*. Skald. s. 68ff. ISBN 8299291526.

Portal: Kunst

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister
 |
Charlottenlund slott, hovedbygning  Foto: Jesper Hertel 
**Charlottenlund** er administrasjonssenter i Gentofte kommune i Danmark. Byen ligger ved Øresund og er en forstad til København, stedet ligger om lag 10 kilometer fra København sentrum.

Stedets navn kommer fra Charlottenlund slott, hvor hovedbygningen ble oppført rundt 1730. Ved slottet ligger Danmarks Akvarium, det ble åpnet i 1939 og har over 3 000 ulike fisk i bassengene. Charlottenlund Fort ligger ved kysten og er et nedlagt kystartillerifort, det ble bygget i årene 1886-1888 og var en del av festningsverkene for å beskytte Købehavn mot angrep fra sjøsiden.

Se også
-------

* Forstbotanisk Have Charlottenlund
* Charlottenlund Travbane

Eksterne lenker
---------------

* Nettside om Charlottenlund slott og slottshave (dansk)
* Nettside om Charlottenlund Fort (dansk)

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** VIAF **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |

Portal: Danmark
«Konfirmasjon i Bykle kirke», antagelig fra begynnelsen av 1900-tallet. Akvarell, sort stift og blyant på papir. Tilhører Nasjonalmuseet for kunst, arkitektur og design.
**Helga Marie Ring Reusch** (født 1865 i Gamlebyen i Fredrikstad, død 1944 på Hvalstad i Asker) var en norsk billedkunstner.

Familie
-------

Hun var gift med geologen og vitenskapsmannen Hans Reusch (1852-1922).

Fra 1922 bodde hun i sin «Villa Morene» på Hvalstad.

Kunstnerisk virke
-----------------

Som billedkunstner gikk hun i lære hos Erik Werenskiold (1885), ved Christian Krohgs malerskole, hos Gerhard Munthe (1887), ved Puvis de Chavannes' malerskole i Paris, ved Harriet Backers malerskole, og foretok studieturer blant annet til Boston.

Hun debuterte i 1886 på Høstutstillingen med maleriet *Strandbillede*, et sommermotiv fra Åsgårdstrand, og i årenes løp deltok hun på nærmere tretti Høstutstillinger. Hun deltok også på en rekke kollektivutstillinger, blant annet Jubileumsutstillingen på Frogner i 1914. Hun hadde separatutstilling på Blomqvist i 1903, i Trondheim Kunstforening i 1918 og 1926 og i Kunstnerforbundet i 1919 og 1923. Hun medvirket også på flere utstillinger i utlandet, blant annet på Salongen i Paris 1892, og på verdensutstillingene i Chicago i 1893 og Paris i 1900.

Av religiøst tilknyttede arbeider kan nevnes altertavlen i Døves kirke i Oslo (1912), Majorstuen kirke (1918-27) og i Holmen kirke i Asker (1935).

I 1946 mottok daværende Nasjonalgalleriet i Oslo deler av Hans og Helga Marie Ring Reuschs kunstsamling i testamentarisk gave fra ekteparet. Av disse rundt 20 tegninger utført av henne, mange av dem barnebilder og motiver fra Setesdal.

Referanser
----------

1. 1 2   Artnet, Artnet artist ID helga-marie-ring-reusch, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Det tyske nasjonalbibliotekets katalog, GND-ID 1134959605, besøkt 1. juni 2020[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Norsk biografisk leksikon, nbl.snl.no[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   Det tyske nasjonalbibliotekets katalog, GND-ID 1134959605, besøkt 10. juni 2020[Hentet fra Wikidata]
5. ↑   basert på følgende heuristikk avledet fra tidslinjen fra andre hendelser[Hentet fra Wikidata]
6. ↑  Aaserud, Anne (20. februar 2017). «Helga Reusch». *Norsk kunstnerleksikon* **(norsk)**. Besøkt 12. september 2017.
7. ↑  Wichstrøm, Anne (1997). *Kvinneliv, kunstnerliv. Kvinnelige malere i Norge før 1900*. Oslo: Gyldendal. s. 218. ISBN 82-05-30519-6.

Litteratur
----------

* Grethe Borges, *Portrett av en malerinne: Helga Ring Reusch*. Hovedoppgave (1995).

Eksterne lenker
---------------

* Om Helga Marie Ring Reusch hos ostfoldmuseene.no

Portal: Kunst

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Norsk kunstnerleksikon **·** Deutsche Biographie **·** Historisk befolkningsregister **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** NKC **·** KulturNav
 |