recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
***Soga om Droplaugs-sønene*** (norrønt *Droplaugarsona saga*) er en islendingesaga fra 1200-tallet. Historien foregår nær sjøen Lagarfljót nordøst på Island ca år 1000 og handler om de to brødrene *Helge* og *Grim*. Sagaen har blitt beskrevet som «rik på detaljar, heller laus i komposisjonen, men med livfullt teikna situasjonar som gjer sterkt inntrykk».

Grim (*Grímr*) og Helge (*Helgi*) er sønner av Torvald Tidrandasson - som døde da guttene var små, og av enken Droplaug. Da hun blir beskyldt for utroskap oppstår det uvennskap mellom brødrene, som vil beskytte morens ære, og storbonden Helge Åsbjørnsson (*Helgi Ásbjarnarson*). Helge blir drept av storbonden, og Grim hevner sin bror med å drepe Helge Åsbjørnsson.

Sagaen er kjent fra håndskriftet Möðruvallabók (ca 1340); et senere håndskrift (fra 1400-tallet) med et utdrag av teksten representerer en tekstversjon som avviker noe, og er mer omfangsrik. Versjonen fra Möðruvallabók regnes som en sekundær versjon, og den eldste, opprinnelige versjonen av teksten er ukjent. Hovedpersonenes slektsopphav presenteres i *Brandkrossa þáttr*.

Sagaen ble oversatt til nynorsk av Johan Hovstad som *Soga um Droplaugs-sønene* (Samlaget, 1931), og av Jan Ragnar Hagland som *Soga om Droplaugs-sønene* i fembindsverket *Islendingesagaene*, 2014.

Referanser
----------

1. 1 2  Hallvard Magerøy. «Droplaugarsona saga» i KLNM. Gyldendal, 1956-78
2. ↑  Droplaugsønnenes saga i Store norske leksikon
3. ↑  skandinaviske-oversaettelser.net

Eksterne lenker
---------------

* heimskringla.no dansk oversettelse i fulltekst

  

Portaler: Litteratur | Island

| * v
* d
* r
Sagalitteratur • Islendingesagaer • Tått • Liste over islendingesagaene |
| --- |
| Audun fra Vestfjordene • Bandamanna saga • Bård • Bjørn Hitdølakjempe • Droplaugs-sønene • Egils saga • Eirik Raude • Færøyingesaga • Finnboge • Fljotsdølane • Flóamanna • Fosterbrødrene • Gisle Sursson • Grette • Grønlendingene • Gull-Tore • Gunnlaug Ormstunge • Hallfred Vandrådeskald • Håvard Isfjording • Heiðarvíga • Hønse-Tore • Kjalnesinga • Kormak • Kristnisaga • Kroka-Rev • Laksdøla • Ljósvetninga • Njål • Ravnkjell Frøysgode • Reidar • Røykdølane • Snegle-Halle • Svarvdølane • Torstein Kvite • Torstein Side-Hallsson • Torvald den vidfarne • Tord den trugande • Torstein Oksefot • Valla-Ljót • Vápnfjordingane • Vatsdølene • Viga-Glum • Víglund • Ølhette • Øyrbyggene |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**AS Geneve** var et norsk pyramidespill etablert i 1986.

Forretningsidéen som ble solgt inn til deltakerne var at man skulle kjøpe melkesyrekulturer som man skulle dyrke hjemme, for deretter å selge disse tilbake til selskapet med fortjeneste. Melkesyrekulturen skulle benyttes til fremstilling av kosmetiske produkter. I realiteten ble de innsendte melkesyrekulturene aldri videresolgt til kosmetikkindustrien, og betalingene for medlemmenes ferdig dyrkede kulturer ble finansiert fra kjøpene fra nye deltakere. Man kunne også tjene store penger på å verve nye deltakere. Konseptet var kopiert fra lignende bedragerier i andre land.

I begynnelsen av 1987 sprakk boblen og selskapet gikk konkurs. Mange hadde tapt store beløp på svindelen, og forsøkte å få tapene trukket fra på skatten, men ligningsmyndighetene avslo dette. Et ektepar tok saken til retten, men fikk ikke medhold i Romsdals herredsrett.

Totalt 2 800 nordmenn deltok i konseptet. Det ble tatt ut tiltale mot fem personer tilknyttet AS Geneve og samarbeidspartneren AS Cosmesin. De fire hovedtiltalte ble idømt fengselsstraffer på 2 eller 3 år.

Referanser
----------

1. ↑  «- Handlet i god tro». *Fremtiden*. 30. januar 1987.
2. ↑  «Newport Man Pleads Guilty to Fraud in Cosmetics Scheme». *Los Angeles Times*. 28. desember 1986.
3. ↑  «Rotten milk entrepeneur has fresh idea». *IOL*. 8. februar 2004.
4. ↑  «Ruin for melkedyrkere». *Fremtiden*. 10. september 1987.
5. ↑  «Melkesyre-dyrkere tapte i retten». *Romsdals Budstikke*. 29. juni 1990.
6. ↑  «Pyramidespill med melkesyre». *Telemark Arbeiderblad*. 8. oktober 1992.
7. ↑  «Fra 120 dager til tre år for melkesyre-tiltalte». *Tønsbergs Blad*. 20. november 1992.
**Monmouthshire** (walisisk **Sir Fynwy**) er et grevskap i det sørøstlige Wales. Det nåværende grevskapet ble opprettet 1. april 1996, og dekker den østlige halvdelen av det tradisjonelle grevskapet. Det erstattet distriktet Monmouth med tillegg av en mindre del av distriktet Blaenau Gwent. Administrasjonsbyen er Cwmbran.

Det tradisjonelle Monmouthshire
Det tradisjonelle grevskapet inkluderer Newport, og grenser mot Brecknockshire og Glamorgan i Wales, og Gloucestershire og Herefordshire i England. Fra 1974 til 1996 var det dekket av grevskapet Gwent, som hadde praktisk talt samme grenser. Det inneholder også eksklaven Welsh Bicknor, som ligger mellom grensen mellom de seremonielle grevskapene Gloucestershire og Herefordshire, og som administrativt har vært en del av sistnevnte siden 1844.

Monmouthshires nasjonale status var uklar inntil 1974, da området ble definert som en del av Wales under lokalstyrereformen. Tidligere hadde man snakket om 'Wales og Monmouthshire', selv om grevskapet hadde vært regnet som walisisk i flere århundrer. Årsaken til usikkerheten stammer fra at det ikke ble nevnt i Unionsloven mellom England og Wales i det 16. århundre. I Encyclopædia Britannicas utgave fra 1911 sto det at Monmouthshire var en del av England, men at når en lov ble vedtatt som gjeldende kun i Wales, ble alltid Monmouthshire regnet med i denne definisjonen. Da Departementet for Wales ble opprettet i 1964, ble også Monmouthshire tatt med under dets ansvarsområde, og av administrative årsaker klargjorde man det gjennom en regjeringsordre i 1968 og i lokalstyreloven av 1972.

| * v
* d
* r
Wales' hovedområder |
| --- |
| Wales’ flagg | Anglesey **·** Blaenau Gwent **·** Bridgend **·** Caerphilly **·** Cardiff **·** Carmarthenshire **·** Ceredigion **·** Conwy **·** Denbighshire **·** Flintshire **·** Gwynedd **·** Merthyr Tydfil **·** Monmouthshire **·** Neath Port Talbot **·** Newport **·** Pembrokeshire **·** Powys **·** Rhondda Cynon Taf **·** Swansea **·** Torfaen **·** Vale of Glamorgan **·** Wrexham | Storbritannias flagg |

| * v
* d
* r
Tradisjonelle grevskap i Wales |
| --- |
| Wales’ flagg | Anglesey **·** Brecknockshire **·** Cardiganshire **·** Carmarthenshire **·** Caernarfonshire **·** Denbighshire **·** Flintshire **·** Glamorgan **·** Merionethshire **·** Monmouthshire **·** Montgomeryshire **·** Pembrokeshire **·** Radnorshire | Storbritannias flagg |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
**Sofus Widerøe** (født 26. august 1880 i Vinger, død 1. august 1937 i Oslo) var en norsk lege.

Widerøe ble student i 1897 og candidatus medicinæ 1904. I 1907–09 var han assistentlege ved diakonisseanstaltens sykehus og kirurgisk assistent hos professor Julius Nicolaysen, deretter ansatt ved Oslo kommunale sykehus' patologisk-anatomiske institutt. Fra 1918 var han overlege ved den ene av Ullevåls kirurgiske avdelinger. Han ble dr.med. ved Kristiania universitet for sin avhandling *Die Massenverhältnisse des Herzens unter pathologischen Zuständen* i 1911. 

Widerøe, som slik utviklet et betydelig medisinsk og kirurgisk forfatterskap, arbeidet som militærkirurg i Serbia vinteren 1912–13.
Widerøe omkom ved en flyulykke på Oslo Havn 1. august 1937.

Referanser
----------

1. ↑  «Flyveulykke med fem dødsofre på Oslo havn». *Aftenposten*: 1. 2. august 1937.  Bruk av `|besøksdato=` krever at `|url=` også er angitt. (hjelp)

Kilder
------

* Widerøe, Sofus i Christian Blangstrup, *Salmonsens Konversationsleksikon* (2. udgave, 1928)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** Geni **·** VIAF
 |
*Portræt af J.F. Willumsen*, malt av Johannes Wilhjelm, 1930, ARoS Aarhus Kunstmuseum.
**Johannes Martin Fasting Wilhjelm** (født 7. januar 1868 på Bartoftegaard ved Nakskov, død 22. desember 1938 i København) var en dansk maler. Han var bror av Lauritz Wilhjelm.

Johannes Wilhjelm ble student i 1887 og tok forberedende prøve i 1888, ble stud.polyt. og gikk samtidig på Harald Foss' tegneskole 1888–1890. Han gikk på Kunstakademiet i København fra januar 1890 til januar 1892, Kunstnernes Studieskole under P.S. Krøyer i 1892-1894 og Zahrtmanns malerskole 1903–04. 

Johannes Wilhjelm hadde et nært faglig forhold til Kristian Zahrtmann. I 1893 reiste han første gang med Zahrtmann til Italia. Det nære forhold til Zahrtmann og adskillige reiser til Italia med Zahrtmann fikk stor innflytelse på Wilhjelms arbeide. Wilhjelm malte i Italia en rekke verker, og især motivene fra Civita d'Antino viser innflytelse fra Zahrtmann. Senere skildret han den jyske hede. Dessuten malte Wilhjelm figurkomposisjoner, hvorav flere med bibelske motiver, og i de senere år adskillige portretter. Han er representert bl.a. på Skagens Museum, Statens Museum for Kunst og Ribe Kunstmuseum. 

Han var farbror av keramikeren Eva Stæhr-Nielsen. 

Han ble begravet på Frederiksberg Ældre Kirkegård.

Æresbevisninger
---------------

* 1900 – *Mention honorable*, Verdensutstillingen i Paris (1900).
* 1905 – *Den Sødringske Opmuntringspræmie*
* 1905 – *Serdin Hansens Præmie*
* 1910 – *Eckersbergmedaljen* (Årsmedaljen)
* 1911 – *Årsmedaljen* (igjen)
* 1913 – Gullmedalje, München

Referanser
----------

1. ↑   RKDartists, «Johannes Martin Fasting Wilhjelm», RKD kunstner-ID 84535[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Kunstindeks Danmark, Kunstindeks Danmark kunstner ID 1142, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Benezit Dictionary of Artists, oppført som Joyannes Martin Fastings Wilhjelm, Benezit-ID B00197227, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   rkd.nl, besøkt 15. oktober 2016[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Dansk biografisk leksikon **·** Prabook **·** Kunstindeks Danmark **·** Kunstindeks Danmark **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** SUDOC **·** ULAN
 |
**Paracord** er en type nylontau som består av en kjerne med tråder omsluttet av et vevd ytre skall. Navnet kommer fra at tautypen opprinnelig ble brukt til fallskjermliner i det amerikanske militæret under andre verdenskrig. Siden har tauet også blitt populært til sivil bruk, særlig blant friluftsmennesker.

Bruk
----

Ved hjelp av forskjellige typer knoper kan man lage armbånd, nøkkelbånd, fester til ryggsekker, kniver, og så videre. Formålet med å bruke paracord til dette er at man det kan knyttes opp i en situasjon hvor man trenger et tau, og på denne måten få et sterkt tau på flere meter. Trenger man enda lengre tau kan man sprette opp og binde sammen de indre nylontrådene.

Flettede armbånd av paracord.

Typer
-----

Paracord finnes i flere forskjellige varianter. Tallene indikerer styrken til tauet, og de vanligste typene for hobbybruk er:

* 550 paracord (også kalt type 3), skal tåle vekt på 250 kg (550 pund)
* 450 paracord (også kalt type 2), skal tåle vekt på 204 kg (450 pund)

Tauene består av et ytre skall med flettede nylontråder, og flere mindre 2-lags nylontråder. 550 paracord består av 7 stk 2-lags nylontråder, mens 450 Paracord har 4 stk 2-lags nylontråder.

Referanser
----------

1. ↑  Paracord Fusion Ties, Volume 1, JD of Tying It All Together
**Centridini** er en gruppe av vepser som hører til familien Apidae. Disse store biene finnes bare i Amerika, og er et påfallende fauna-element i ørkener. De er meget raske flygere.

Utseende
--------

Store bier, opptil 30 mm lange. De kan minne om slanke og korthårete humler.

Levevis
-------

Centridini er solitære bier som bygger reir enkeltvis. Et særtrekk ved denne gruppen er at de i tillegg til nektar og pollen samler inn ulike oljer fra blomster, særlig fra planter i familien Malpighiaceae. Til dette har hunnene spesielle oppsamlingsorganer som består av kammer av flate børster på fotleddene på for- og mellombeina, eller fløyelsaktige puter.
Arten *Centris pallida*, som lever i nordamerikanske ørkener, er godt studert med tanke på paringssystemet. Hannene av denne arten kjemper om ørkenområder som hunnene kan besøke, og de største hannene har en klar fordel.
De fleste Centridini lever i tørre områder, gjerne i ørken.
De er i stand til å være aktive ved meget høye lufttemperaturer da de aller fleste andre insekter må søke ly.

Utbredelse
----------

Gruppen finnes bare i Amerika, og er utbredt fra Kansas i nord til Argentina i sør.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* ordenen vepser, (Hymenoptera)
	+ gruppen stilkvepser, Apocrita
		- gruppen broddvepser, Aculeata
			* overfamilien Apoidea
				+ familien Apidae
					- gruppen Apinae
						* gruppen **Centridini**
							+ slekten *Centris* Fabricius, 1804 – mer enn 110 arter, Nord- og Sør-Amerika
							+ slekten *Epicharis* Klug, 1807 – mindre enn 40 arter, Sør- og Mellom-Amerika

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Centridini* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Centridini* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Centridini* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Centridini* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* Norsk Entomologisk forening – for deg som er interessert i insekter.
* Centridini på Tree of life
**Odd Fellow leiren Salten** ble grunnlagt i Bodø den 27. mai 2005 som Odd Fellow leir nr 24 i Den Norske Odd Fellow Ordenen.

Bakgrunn
--------

I 1998 hadde Storlogen utarbeidet en langtidsplan for distrikt 13 (Salten), der målsetningen var å utvide medlemsmassen med 5 %. DSS (distriktsrådet) nedsatte samme år et utvalg ledet av Paul Støre, Eks.H.P. i Odd Fellow leiren Nordland. I 1999 konkluderte utvalget med at Odd Fellow-huset i Bodø burde utvides. I tillegg ble det anbefalt å grunnlegge en ny Odd Fellow loge i Fauske, to nye Odd Fellow loger i Bodø, og en ny Rebekkaloge i Bodø.

I 1999 ble Rebekkalogen Sildre grunnlagt i Bodø. I 2003 ble Odd Fellow logen Marmor grunnlagt i Fauske. Logene Elias Blix og *Børvasstind* ble grunnlagt i Bodø i henholdsvis 2004 og 2005. Utvidelsen av Odd Fellow huset i Bodø var ferdig i 2005.

Forslaget om å opprette en ny leir i Salten, ble fremmet av Eks DSS Per Schrøder. Medlemsmassen i Odd Fellow leiren Nordland tvang frem behovet for en ny leir uavhengig av Storlogens langtidsplan.

Saltfjorden Leirforening (2004)
-------------------------------

Den 29. juni 2004 ble det sendt en formell søknad til Store Sire om å etablere en ny leirforening. Søknaden var underskrevet Svein Berg-Leirvåg – Eks.H.P. og Eks.Ordførende Mester i Odd Fellow logen Morild, og Eks.Ordførende Mestre i Odd Fellow logene Bodin (Tore Sørensen), Saltdal (Trond Birger Andreassen), Marmor (Finn Ove Paulsen) og Elias Blix (Kjell Kristoffersen).

Søknaden ble innvilget den 30. juli 2004, og den 1. november kl 17:30 ble Saltdalen Leirforening grunnlagt i Odd Fellow-huset i Bodø, med Svein Berg-Leirvåg som Høvetsmann.

Institueringen ble foretatt av DSS Edvard O. Dølvik med Eks. DSS Per Schrøder tilstede.

Selvstendig leir (2005)
-----------------------

Odd Fellow leiren Salten ble instituert den 27. mai 2005 med Jarl Jensen som første H.P. Leiren er øverste organ for de fem Odd Fellow logene Morild, Bodin, Saltdal, Marmor og Elias Blix.

Ved grunnleggelsen hadde leiren 183 medlemmer. I februar 2009 var medlemstallet vokst til 234.
**John Alexander Reina Newlands** (født 26. november 1837, død 29. juli 1898) var en analytisk kjemiker fra England. I 1863 utarbeidet han det første periodiske system som rangerer grunnstoffene etter den relative atommassen. I 1865 presenterte han ('law of octaves'), som baserte seg på at man kunne se lignende egenskaper hos hvert 8. grunnstoff. Han ble latterliggjort den gang, men fem år senere publiserte den russiske kjemikeren Dmitrij Mendelejev, uavhengig av Newlands' arbeid, en mer utviklet utgave av periodesystemet. Også den var basert på atommassen. Det var den som la grunnlaget for den utgaven vi benytter i dag (basert på atomnummer).

Newlands var født i London, og studerte der på Royal College of Chemistry. I 1860 tjente han som frivillig i Giuseppe Garibaldis kamp for et forent Italia (Newlands var av italiensk opprinnelse på morsiden). Han startet opp sin praksis som analytisk kjemiker i 1864. I 1868 ble han sjef for kjemikerne ved et sukkerraffineri, og introduserte en rekke forbedringer i prosessen der. Han forlot senere sukkerraffineriet for å starte opp som analytisk kjemiker igjen.

Akkurat som mange av hans samtidige, brukte Newlands først uttrykk som 'ekvivalent vekt' og 'atomvekt' uten mål og mening. I sitt første arbeide fra 1863, brukte han de verdier som hans forgjengere brukte og godkjente. Ufullstendighetene i tabellen han tegnet opp i 1864, gjorde at han kunne beskrive eksistensen av nye, den gang ukjente grunnstoffer, for eksempel germanium. 

I 1894 ble han far til Christopher Maddocks Newlands.

Det er en blå plakett på huset hvor Newlands ble født og oppvokst. Huset befinner seg i West Square, Newington, sør i London, og plaketten er satt opp av *Royal Society of Chemistry* (*den kongelige forening av kjemikere*).

Referanser
----------

1. 1 2   Encyclopædia Britannica Online, oppført som John Newlands, Encyclopædia Britannica Online-ID biography/John-Alexander-Reina-Newlands, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Base biographique, BIU Santé person ID 19835[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Hrvatska enciklopedija, Hrvatska enciklopedija-ID 43639[Hentet fra Wikidata]
4. 1 2   Brockhaus Enzyklopädie, Brockhaus Online-Enzyklopädie-id newlands-john-alexander-reina[Hentet fra Wikidata]
5. ↑   «Award winners : Davy Medal», verkets språk engelsk, besøkt 30. desember 2018[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Britannica **·** Prabook **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC
 |
**Mjåvatnet** er en innsjø i Vefsn kommune i Nordland. Europavei 6 passerer gjennom Mjåvassbygda på vestsiden av vatnet. På østsiden av Mjåvatnet ligger Mjåvassfjellet.

Mjåvatnet ligger i Fustavassdraget mellom Ømmervatnet og Fustvatnet. De øvrige innsjøene i vassdraget er Lille Luktvatn og Luktvatn. Innsjøen er lang og smal, og navnet kommer av at innsjøen er mjå, eller smal. I nordenden munner elvestykket Straumanelva ut i Mjåvatnet. Den kommer fra Ømmervatnet. I sørenden ligger utløpselva Straumen, som munner ut i Fustvatnet. 

Det er ingen andre større elver som renner ut i Mjåvatnet, men det er en del bekker. Den største av dem er Sannerbekken, som renner fra Sanderbekkhola og nedover Mjåvassfjellet mot Mjåvatnet. Dette er et kjent landemerke i området.

Fiskeslagene i Mjåvatnet er de samme som i Fustvatnet; ørret, røye og trepigget stingsild. 

De fleste bofaste i Mjåvatnet jobber stort sett i Mosjøen, men det er også landbruk i området. Helgeland Folkehøgskole ligger også ved Mjåvatnet. 

Mjåvatnet er oftest i lokalmedia grunnet bilulykker, og da helst trailervelter, på den svingete Europavei 6 som går gjennom bygda.

Referanser
----------

1. 1 2  «NVE Atlas». *Vassdrag – Innsjødatabase.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 3. august 2015
2. ↑  «NVE Atlas». *Vassdrag – Nedbørfelt – Regine-enhet.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 3. august 2015

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**John Arcudi** er en amerikansk tegneserieforfatter. Han er mest kjent for sitt arbeid for forlaget Dark Horse Comics, i særdeleshet serien The Mask. Arcudi begynte karrieren som forfatter på 1980-tallet, da han skrev for serier som *Savage Tales* og *Conan*. På 1990-tallet var han en av Dark Horses mest produktive forfattere og jobbet blant annet med forlagets lisensproduserte serier basert på filmer som *Aliens*, *Predator* og *RoboCop* i tillegg til *The Mask* (sammen med Doug Mahnke). Han skrev også krimseriene *Homicide* og *The Creep* for antologiheftet *Dark Horse Presents*. Sammen med Doug Mahnke skapte han serien *Major Bummer* i 1997 for DC Comics. For DC har han også skrevet for superheltserier som *Doom Patrol*, *Aquaman* og *Justice League*.

Referanser
----------

1. ↑   *Tsjekkias nasjonale autoritetsdatabase*, NKC-identifikator mzk2005290117, Wikidata Q13550863,
2. ↑  ; *Autorités BnF*; besøksdato: 10. oktober 2015; BNF-ID: 129217953.

Eksterne lenker
---------------

* (en) John Arcudi – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) John Arcudi på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NLA **·** NKC **·** ICCU
 |
**Obaidullah Akhund** (også kalt **Mullah Obaidullah**) (født ca. 1968 i Panjwayi, død 5. mars 2010 i Karachi i Pakistan) var forsvarsminister under Taliban-regjeringen i Afghanistan og var med i Taliban-hæren under krigen mot USA og deres allierte.

Biografi
--------

Mullah Obaidullah Akhund var forsvarsminister i Afghanistan, og den andre av tre topp varamedlemmer til Mullah Omar,[] lederen for Taliban. Han ble sett på som den tredje største mannen i Taliban.[] På slutten av 2001 eller tidlig 2002, overga Obaidullah seg til Nordalliansens tropper, men ble løslatt som en del av et amnesti.[]

Han var en av de viktigste militære ledere i Taliban i 2003, og ble kåret til Mujahedin Shura Council.[] Det er antatt at han var en av Talibans ledere som var nærmest Osama bin Laden.[] Abdul Latif Hakimi, som ble tatt til fange av Pakistans sikkerhetsstyrker i 2005, sa at Obaidullah var en av to personer med direkte tilgang til mulla Omar, og at Obaidullah personlig hadde bestilt angrep vestlige soldater.[]

Obaidullah ble tatt til fange av pakistanske sikkerhetsstyrker i februar 2007 i byen Quetta, som ligger i Balutsjistan, nær grensen til Afghanistan. Taliban har hele tiden benektet at han har blitt tatt til fange.[] Obaidullah er den mest høytstående Taliban-lederen som offisielt ble tatt siden den amerikansk-ledede invasjonen av Afghanistan startet i 2001. Pågripelsen av Obaidullah sammenfalt med USAs visepresident Dick Cheneys besøk til Afghanistan og Pakistan sent i februar 2007. Men timingen er rapportert til å være en tilfeldighet og ikke en reaksjon på Cheneys Afghanistan-besøk.[]

Akhund døde i 2010 mens han satt i fengsel. Dødsårsaken skal ha vært en hjertesykdom.

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑  «Taliban Announces Death Of Ex-Minister». *RadioFreeEurope/RadioLiberty* **(engelsk)**. 2012. Besøkt 10. november 2020.
**John André**, (født 2. mai 1750 i London, henrettet for spionasje 2. oktober 1780 i Tappan), New York. André var engelsk militær med sveitsiske aner som tjenestegjorde i amerikanske frihetskrigen.

Biografi
--------

*The Capture of Major André*, maleri av Asher Brown Durand 1845. Maleriet henger i Birmingham Museum of Art.
André sluttet seg etter problematiske romantiske opplevelser i England til den engelske hæren i Amerika, der han tross sine unge år ble forfremmet til major og som adjutant hos general Henry Clinton. Han ble av Clinton sendt til et møte med general Arnold om å gi opp West Point. Da han ikke lyktes finne den sjalupp som han kom med, ble han tvunget til å forkle seg og ta seg tilbake gjennom de amerikanske linjene. Han ble oppdaget utenfor Tarrytown, hvor de oppdaget et dokument som han bar på. Dokumentet ble sett på som et bevis på Arnolds forræderi som ble avslørt. Han ble da stilt for krigsrett som spion, ble dømt til hengning og hengt 2. oktober 1780.

Ettermæle og minneplasser
-------------------------

Andrés ettermæle kom å bli sett som ham var en vakker og talentfull man og hans skjebne fikk stor oppmerksomhet samtiden og ettertiden. Han ble begravet i 1821 i Westminster Abbey og på hans rettersted i Tappan ble det i 1880 reist et monument, finansiert av den amerikanske millionæren Cyrus Field, som etter kort ved flere anledninger ble vandalisert med dynamitt. Monumentet ble satt opp igjen og finnes fortsatt på plassen.

På plassen hvor hans minnesmerke ble reist, ble det 1853 reist *Captor's Monument*, til minne av de tre amerikanske revolusjonærer som gjennomførte angrepet. Monumentet ble senere flyttet til *Patriot's Park* på grensen mellom Tarrytown og Sleepy Hollow, New York.

Referanser
----------

1. 1 2   Encyclopædia Britannica Online, oppført som John Andre, Encyclopædia Britannica Online-ID biography/John-Andre, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Find a Grave, oppført som John Andre, Find a Grave 5818, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   The Peerage, The Peerage person ID p12321.htm#i123201, oppført som Major John André[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w6f190w8, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
5. 1 2   The Peerage[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Mer om John André

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Prabook **·** Deutsche Biographie **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** ULAN **·** Hymnary
 |
«Tømmermann» omdirigeres hit. For insektet, se Tømmermann (bille).
En tømrer i en illustrasjon fra 1880
Amerikansk tømrer i arbeide på et tidlig fargefoto fra 1942
En **tømrer** er en person som utøver tømrerfaget, et håndverksfag med lange tradisjoner. 

Tømreren bygger nybygg, påbygg og tilbygg til hus av tre. Utfører tre- og innredningarbeider på mur-, stål- og betongbygg. Restaurerer og rehabiliterer gamle hus. Legger panel, monterer kjøkken og garderobe, setter inn dører og vinduer, legger tak og isolerer gulv, tak og vegger.

Opplæringen starter på videregående skole Vg1 Bygg- og anleggsteknikk. På Vg2 nivå har elevene fra de ulike Vg1-kursene flere valg. Etter 2 år på skole må de gå to år i lære før fagprøve eller svenneprøve kan avlegges. Etter ytterligere to år kan man ta mesterprøven.

Tidligere, da også skip ble bygget av tre, var det vanlig å presisere *bygningstømrer* eller *skipstømrer*. En skipstømrer arbeidet med bygging og vedlikehold av treskipskrog. Skipstømrerfaget betegnes i dag som en spesialitet innen båtbyggerfaget.

Se også
-------

* Snekker
* Båtbygger

Eksterne lenker
---------------

* Utdanning.no sin yrkesbeskrivelse av tømrer
* Fagbok for tømrere Bokhylla.no

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** GND **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NDL **·** NKC **·** BNE
 |
**Bjørn Ullevoldsæter Skifabrikk** var en norsk produsent av ski. Fabrikken ble etablert omkrng 1920, i *Kruttverkveien* i Nittedal, av Bjørn Ullevoldsæter. Deretter ble den utbygd, både på 1920- og 1930-tallet. Fra 30-tallet av produserte de ski hele året. I starten langrenns- og hoppski, men fra 1935 også slalåmski. I begynnelsen produserte de skiene av heltre hickory. Dette var et tungt og hardt treslag. Senere overtok ski som var produsert av flere tresorter; laminerte ski. 

Ullevoldsæter tok patent på denne produksjonen i mai 1933, selv om det også var andre skiprodusenter som produserte limte ski, blant annet Kristian Østby. Ullevoldsæters patentsøknad kom imidlertid en uke etter at amerikaneren Raymond C. Anderson hadde søkt patent på det samme. De to var ikke klar over hverandre, og det endte opp med at begge fikk patent. Teknikken var heller ikke ny, det var blitt produsert limte ski i Norge siden 1890-tallet. Ullevoldsæter solgte senere selve patentet til Peter Østbye i Oslo, som solgte splitkein-skiene videre. 

Fabrikken ble blant annet kjent for «Blå-Skia» på midten av 1950-tallet. 

Ullevoldsæters fabrikk ble revet i 1998.

Referanser
----------

1. ↑  Skifabrikkene Ullevoldsæter og Blåskia Arkivert 27. september 2007 hos Wayback Machine.
2. ↑  Greg Fangel (2011) History of Laminated Skis. *Wood N Skis*. Besøkt 2018-07-25
3. ↑  «Spor i snø - *Historien om limte ski*». Arkivert fra originalen 31. desember 2008. Besøkt 21. januar 2009.
**Leizu**, **Xi Ling-Shi** eller **Xilingshi** (kinesisk: 嫘祖; pinyin: *Léi Zǔ*) er en legendarisk kinesisk keiserinne, hustru (eller konkubine] til Huang Di, som skal ha levd på 2700-tallet f.Kr. Ifølge legenden ska hun ha oppdaget silken og oppfunnet silkevevingen.

Hun dyrkes som «Cangu-gudinnen» (蚕姑圣母, *Cángū shèngmǔ*); *Cángū* betyr silkeorm. 

Lenge var menneskene ukjent med silkeormens nytteverdi. Men Leizu lærde menneskene hvordan de skulle pleie silkeormen, tvinne ut silketråder av dens kokong, og veve silkekleder. Dyrkingen av *Laizu* er særlig kjent fra områdene rundt Baoding i provinsen Hebei. Tempelet Cangu-nainai (*Cangu ta*, 蚕姑坨, eller *Cangu nainai miao*, 蚕姑奶奶庙) ligger i fylket Yi ved Baoding, og ble bygd under Det nordlige Wei-dynasti. (*Cangu Nainai* betyr «silkeormens moder»). Tempelet ligger nord for Langya Shan.

Referanser
----------

1. ↑   Shiji[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   大戴禮記[Hentet fra Wikidata]
3. ↑
4. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 30. juni 2011. Besøkt 5. oktober 2011.

Litteratur
----------

* Kuhn, Dieter (1984). "Tracing a Chinese Legend: In Search of the Identity of the 'First Sericulturalist.'" *T'oung Pao* 70: 213–45.

Eksterne lenker
---------------

* Fan Lizhu: The Cult of the Silkworm Mother as a Core of Local Community Religion in a North China Village: Field Study in Zhiwuying, Boading (sic!), Hebei
* Zhongguo daojiao Arkivert 30. juni 2011 hos Wayback Machine.
* Huangdi kämpft gegen Chiyou
* Fushan (Busan)
* Alan L. Miller: Woman Who Married a Horse: Five Ways of Looking at a Chinese Folktale Journal; Asian Folklore Studies, Vol. 54, 1995 (PDF; 446 kB)
* Huangdi yuanfei Leizu miao – Cangu shengmu ci kao[*død lenke*]
Glass med Nutella
Nutella kafé
**Nutella** er et pålegg med hasselnøtter som blir fremstilt av den italienske sjokoladefabrikanten Ferrero.

Nutella ble oppfunnet i 1946 i Piemonte av konditoren Pietro Ferrero. Pålegget består av sukker, vegetabilsk olje, ristede hasselnøtter, kakao, melkepulver, emulgator og vanilje. Navnet Nutella stammer imidlertid fra 1964, dette året ble varemerker som inneholdt betegnelsen «super» forbudt i Italia. Til da hadde navnet vært *Supercrema*.

Pålegget er mye brukt i Europa og noe mindre i Nord-Amerika. I tillegg til at pålegget brukes på brødskiven, er det i Frankrike også vanlig å servere det med crêpes som hurtigmat.

Referanser
----------

1. ↑  «Ferrero Brands - Nutella». *www.ferrero.com*. u.d. Besøkt 14. januar 2023.
2. ↑  «Nutella». *www.firstversions.com*. Besøkt 14. januar 2023.
3. ↑  «Vår arv | Nutella 2.0 | Scandinavia». *www.nutella.com*. u.d. Besøkt 14. januar 2023.

Eksterne lenker
---------------

* (mul) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Nutella – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Nutella – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND **·** LCCN
 |
Tømmermannpanel med profilerte 1"5" bord som trolig lagt på sent på 1800-tallet
Tømmermannpanel av 19x95 mm bord på uthus
**Tømmermannpanel** er en stående veggkledning med over- og underligger. Tømmermannpanel er den mest utbredte utvendige paneltypen på trehus i Norge. 

Bredden på overliggerne varierer fra fem til åtte tommer, på småhus er det brukt bord ned til fire tommers bredde. Tykkelsen var fra gammelt vanligvis 1 ", sjeldnere 5/4 ", etter 1900 ofte 7/8 ". 

Tømmermannpanel ble vanlig ved kleding av laftetede tømmerhus fra 1600-tallet. På store hus ble panelet brukt frem til omkring 1800, på småhus til omkring 1870. På denne tiden ble overliggeren gjerne pyntet med profilering. Tidlig på 1900-tallet kom paneltypen tilbake, og etter andre verdenskrigen er den, nå uten profilering, blitt svært vanlig på alle slags trehus. Med dagens mål blir den satt opp med minst 19 mm tykke bord og mellom 125 og 200 mm brede overliggere. Underliggerne kan være ned til 67 mm brede. Overlappingen bør være 20-30 mm.

Tømmermannskledingen blir satt opp med margsiden ut. Det er spesielt viktig at overliggeren har margsiden ut, siden bordet når de tørker vil krumme seg som om årringene forsøkjer å rette seg ut. Er bordet lagt feil vei, vil det bli en glippe mellom overliggeren og underliggeren. Avstanden fra ytterkanten av en overligger til ytterkanten av neste overligger kalles panelmodul. Siden overlappingen kan varieres blir panelmodulen fleksibel, og før en starter legging, kan en regne ut en passelig panelmodul for ytterveggen en vil bordkle. Så spikrer en opp underbordene med den avstanden en har regnet ut, før en spikrer på borda utenpå disse.

Kilder
------

* Tørr Drange, Hans Olaf Aanensen og Jon Brænne: Gamle trehus Universitetsforlaget ISBN 82-00-21389-7
Dunstanburgh Castle sett nordfra
**Dunstanburgh Castle** er en borgruin på kysten av Northumberland i England, mellom landsbyene Craster og Embleton. Det er det største slottet i Northumberland, og ble bygget i 1313 av jarlen av Lancaster. Det er spor etter tidligere byggverk på stedet. Slottet eies av National Trust, og drives av English Heritage.

Det går ikke vei frem til slottet, og den enkleste adkomstveien er langs en omkring 1,5 km lang sti fra Craster. Går man langs denne stien får man både flott utsikt mot kysten og en imponerende utsikt mot slottet når man nærmer seg. Arkeologer mener at dette ikke er noen tilfeldighet, men at de som anla slottet la det slik at det skulle virke imponerende og avskrekkende for de som nærmet seg Mal:Trenger referanser. 

På sørsiden er det tydelige spor etter middelalderjordbruk, med de høye rendene som er typisk for jordbruket før plogen kom i bruk. Det antas at det ble dyrket mat til slottets eiere og garnison der. Innenfor murene finner man resten av en stor ovn, en brønn og noe som er tolket som et lite gårdsbruk. 

Stedet har naturlig beskyttelse fra sjøsiden, da slottet ligger på en bratt basaltklippe. En omslutningsmur omkranser resten. I sørøsthjørnet står Egyncleugh Tower, også kjent som Queen Margaret's Tower. Dronning Margaret av Anjou skal ha unnsluppet fra festningen under en beleiring ved at hun ble firt ned til sjøen fra dette tårnet. Omkring halvveis langs den vestlige muren står Constable's Tower, og deretter kommer hovedporten, som står mellom to stor halvrunde tårn. Denne delen av slottet er den best bevarte, og man kan gå opp trappene inne i tårnene. På vestsiden finner man også John of Gaunt-porten og Lilburn Tower, og en mindre port. 

Tidligere var det også mulig å besøke fangehullene, og en av guidene der var spesielt populær; en mann fra Caster som hadde en krok i stedet for sin ene hånd pleide å henge oljelampen på kroken, noe som gav en helt spesiell stemning når han fortalte om bruken av fangehullene. 

Slottet hevdes å være hjemsøkt av et spøkelse, identifisert som *sir Guy the Seeker*. Legenden forteller at han skal ha forsøkt å redde en jomfru i nød, men mislyktes. 

Dunstanburgh spilte ikke noen stor rolle i grensekrigene med Skottland. Under rosekrigene var den at av Huset Lancasters festninger, og det ble skadet og skiftet hender et par ganger. Etter Lancasters fall begynte det å forfalle, og en rapport fra 1538 beskriver det som «a very reuynys howsse and of smalle strenght» («et veldig forfallent hus, og av liten styrke»). Mye stein ble tatt ut og brukt til bygninger i området.

Referanser
----------

1. ↑   National Heritage List for England[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Vision of Britain **·** VIAF **·** GeoNames **·** GeoNames **·** BBC Things
 |
**Tømmertilhenger** er en tilhenger for landbrukstraktor eller ATV som er beregnet på å frakte virke av ved eller kappet tømmer fra skogen til lunneplassen. Den er bygd av stål og har 2 til 5 sett med tømmerbanker som holder lasset på plass. I front er det en grind som sikrer at lasset ikke sklir fremover. Normalt har tømmertilhengeren kran montert foran grinda, som drives hydraulisk. En slik kran har normalt rekkevidde fra 4 til 9 meter, og er utstyrt med en tømmerklo til lasting av virke. Enkelte traktorer kan ha tak- eller bakmontert kran, og tømmertilhengeren er da uten kran. De større kranene har gjerne utskyt på 1,5 til 2,5 meter, for å hente virke lengst ut. Tømmerhengeren kan ha enkel eller dobbel ramme, og boggiakslinger for å øke stabiliteten og bæreevnen i ulendt terreng. For kjøring etter vei og for sikker kjøring i terrenget har de aller fleste tømmertilhengere brems på første hjulpar i boggien. Større og mer profesjonelle modeller kan ha drift på hjulene gjennom eget oljeanlegg drevet fra traktorens kraftuttak (PTO) eller via olje fra traktoren. Tidligere modeller kunne også ha mekanisk drift fra traktorens kraftuttak. 

Tømmertilhengere for ATV har egen motor som driver hydraulikkanlegget, gjerne montert foran på ATV for best vektfordeling.

Normalt har tømmertilhengeren støtteben av utskyt- eller lavettype, for å sikre stabilitet ved kranbruk ut til en av sidene.

Lastekapasitet på en tømmertilhenger kan variere fra rundt 1,5 tonn på de minste modellene beregnet på ATV-drift, til 12 til 14 tonn på de største. Lastekapasitet oppgis i maksimal last, men også arealet til frontgrinda brukes som kapasitetsmål.

For enda større lastekapasitet må man over på profesjonelle lastbærere som er selvkjørende uten bruk av landbrukstraktor.
**Orkanen Patricia** var den sterkeste tropiske syklonen som noensinne er blitt observert på den vestlige halvkule. Orkanen traff vestkysten av Mexico klokken 18.15 lokal tid (23.15 UTC±0) den 23. oktober 2015. Da var den fortsatt en kategori 5-orkan.

Amerikanske myndigheter anbefalte 23. oktober 2015 at alle innbyggere i nærheten av kysten burde evakueres øyeblikkelig, ettersom orkanen har «utslettende krefter». Det var også ventet svært store mengder nedbør, som kunne føre til flom i de meksikanske delstatene Jalisco, Colima, Michoacan og Guerrero. I tillegg var det advart om mulige enorme bølger og vannmasser fra havet som følge av uværet. Overvåkningsfly målte lufttrykket i stormens øye til 880 bar, noe som er rekordlavt. I tre utsatte delstater i Mexico var det erklært unntakstilstand. Det bor omtrent 400 000 personer i de utsatte områdene.

Referanser
----------

1. ↑  Dennis Mersereau (23. oktober 2015). «At 200 MPH, Hurricane Patricia Is Now the Strongest Tropical Cyclone Ever Recorded». The Vane. Arkivert fra originalen 23. oktober 2015. Besøkt 23. oktober 2015.
2. ↑  Sandberg, H. (23. oktober 2015). «Monsterorkan bryter alle rekorder». NRK. Besøkt 23. oktober 2015.
3. 1 2 3  «Hurricane PATRICIA Forecast Discussion». *www.nhc.noaa.gov*. Besøkt 23. oktober 2015.
4. 1 2  «Hurricane Patricia: Mexico awaits 'strongest ever' storm - BBC News». *BBC News* **(engelsk)**. Besøkt 23. oktober 2015.
**Dunlinfeltet** ligger 195 km nord – øst for Lerwick, Shetland, Skottland, i blokk nummer 211/23a og 211/24a. Det ble opprinnelig operert av Shell men ble nylig solgt og er nå operert av Fairfield Energy men Amec har en andelskontrakt på Dunlin Alfa olje plattform. Det ble oppdaget i juli 1973 på vanndyp 151 meter. Utvinnbare reserver er 363 millioner fat olje. Oljereservoaret er på 2,740 meter under havbunnen.

Produksjon
----------

Producksjn startet i august 1978 fra Dunlin Alfaplattformen. Dette er en betong gravity plattform av Condeep-type. Den har fire bein og lagringskapasitet for 838,200 fat olje. Total sub-structure vekt er 225,000 long ton (229,000 tonn) og kan ha dekksvekt på 15,635 long tons (15,886 tonn).

Plattformen er utstyrt for å bore, produce meter og pumpe olje. Den kan også re-injisere vann å opprettholde reservoartrykk. Topproduksjonen var 115,000 fat per dag i 1979.

Oljeproduksjon er ved rørledning til Cormorant Alpha og deretter Brent System rørledning til Sullom Voe, Shetland. Noe gass ble brent.

Se også
-------

* Liste over olje- og gassfelt på britisk kontinentalsokkel
Utsikt over Orjol
Orjols byvåpen
*Også en ubåt; «Orjol».*

**Orjol** (russisk: Орёл) er en by i Russland og administrativt senter for Orjol oblast. Byen ligger om lag 360 km sørvest for Moskva. Innbyggertall: 333 310 (folketelling 2002).

Historie
--------

Byen ble formelt grunnlagt i 1566, som en festning ved Oka for å forsvare Moskovias sørlige grenser. I 1611 ble den ødelagt under den polsk-russiske krig av polakkene, men så gjenoppbygd. Etterhvert som det russiske rike ble stadig større tapte festningen sin store betydning. 

Orjol, som ligger i det fruktbare svartjordsområdet, ble tterhvert et viktig sentrum for korndyrkingen. På 1800-tallet kom det veier og jernbaner som gjorde Orjol viktig for forsyninger til Moskva av hvete og mel. Industrialiseringen satte inn først i sovjettiden. 

Under andre verdenskrig ble byen angrepet av tyske styrker under slaget om Moskva og erobret 3. oktober 1941. Byen ble først befridd den 5.august 1943.[]

Eksterne lenker
---------------

* (ru) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Oryol – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
Byer i Orjol oblast |
| --- |
| Administrativt senter: Orjol |
| Flagget til Orjol oblast | Bolkhov **·** Dmitrovsk **·** Livny **·** Maloarkhangelsk **·** Mtsensk **·** Novosil | Russlands flagg |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** NKC **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |

1. ↑  .
2. ↑  ; besøksdato: 27. september 2022.
For den norske presten, se Hans Arentz (prest).

**Hans Arentz** (født 27. august 1731 i Askvoll i Sunnfjord, død 12. april 1793 i Dale i Sunnfjord) var en norsk embetsmann og topografisk forfatter.

Som de fleste embetsmenn på den tiden kom Arentz selv fra embetsmannsslekt. Hans far var Frederik Arentz (1699–1779), sogneprest og biskop i Bergen. Moren var Frederikke Holberg, en niese til Ludvig Holberg. Broren var skolemannen Fredrich Christian Holberg Arentz.

Etter skolegang og studier i Bergen og København ble han utnevnt til sorenskriver i Sunnfjord i 1762. Tre år senere giftet han seg med Ingeborg Cathrine Nagel, datter til fogd Hans Thiis Nagel i Sunnfjord. Arentz eide og drev gården Dale. Etter hans død skjenket enken et stort jordegods, som omfattet mange gårder, til legater til inntekt for fattige i Sunnfjord og i Bergen.

Arentz etterlot seg et omfattende manuskript,*Beskrivelse over Søndfjord i det nordre Bergenhusiske Amt* (skrevet omkring 1785), som først ble publisert etter hans død i *Topographisk Journal for Norge*. Deler av denne beskrivelsen er blitt gjenutgitt i nyere tid: *Søndfjord : ufruktbare Klipper og Bjergtroldets Boliger?* : utdrag av Hans Arentz´ manus "Beskrivelse over Søndfjord i det nordre Bergenhusiske Amt" Anno 1785. Redigert av Ragnar Bull. Oslo : Samlaget, 1999.

Verk
----

* *Samtale efter Døden imellem de tvende Romere Cato og Cæsar angaaende Enevolds- og Folke-Regieringer* (København, 1756)
* *Grund-Tegning af den fornuftige norske Patriotism* (København, 1787)
* *Beskrivelse over Søndfjord i det nordre Bergenhusiske Amt* (I: Topographisk Journal for Norge, H. 28, s. 1-148, H. 29. s. 1-144, H. 30, s. 1-109, H. 31, s. 1-135, H. 32, s. 1-99, H. 33, s. 1-191, H. 34, s. 1-80 (Christiania, 1802-1808))

Se også
-------

* Opplysningstidens topografiske litteratur i Norge

Referanser
----------

1. 1 2   Store norske leksikon, Store norske leksikon-ID Hans\_Arentz\_-\_norsk\_jurist,\_1731-93[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  O. Delphin Amundsen (1955). *Slekten Arentz i Norge*. Oslo.

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** BIBSYS **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** ISNI
 |
**Orkanen Hugo** ble først oppdaget som en gruppe tordenbyger nær Kapp Verde, Afrika 9. september 1989. Bygene beveget seg vestover og fire dager senere (11. september) ble disse bygene til en tropisk storm. Stormen utviklet seg til orkan 13. september. Når orkanen nådde Karibia forårsaket den massive ødeleggelser på steder som Guadeloupe, St. Croix, Montserrat og Puerto Rico, hvor seks mennesker døde 18. september.

Banen til Hugo.
Hugo nådde Nord-Amerika om kvelden 21. september som en kategori 4-orkan på Saffir-Simpson-skalaen like nord for Charleston, South Carolina i retning mot Charlotte, Nord Carolina. Opprinnelig hadde orkanen kurs for Savannah, Georgia, som var evakuert, men gikk i retning mot Charleston. Hadde orkanen gått mot Savannah ville det vært den første store orkanen som traff østkysten mellom Palm Beach, Florida og Savannah River siden 1899. I stedet skulle det gå ytterligere 15 år, inntil orkanen Jeanne, som traff nordlige delen av Palm Beach i 2004.

Da orkanen hadde gitt seg, sa guvernøren i Sør-Carolina Carroll A. Campbell at orkanen hadde felt nok trær til å bygge et hus til hver familie i delstaten Vest-Virginia, som har 1,8 millioner innbyggere. 

Orkanen bragte også med seg nærmere 3000 tornadoer, som også stod for store ødeleggelser.

Hugo forårsaket skader for $7 milliarder (tilsvarer $9,4 milliarder i 2000-verdi) i USA, i tillegg til skader for $3 milliarder i Karibia.

Kildene spriker når det gjelder antall omkomne på grunn av orkanen Hugo. American Meteorological Society hevder 49 omkom i USA. Noen hevder 56, mens andre statlige myndigheter hevder 32. Totalt omkom 70 – 100 mennesker av orkanen, inkludert Karibia.

Nødhjelp ble blant annet gitt av Røde Kors, Frelsesarmeen og flere kirkemenigheter.

På øya St. Croix tok omfattende plyndring og lovløshet til etter orkanen Hugo. Telefon, elektrisitet, sykehus, banker, flyplassen og 90% av all infrastruktur var vesentlig skadet eller ødelagt. Tre dager etter at orkanen traff øya, spurte guvernøren for De amerikanske Jomfruøyer president George H.W. Bush om føderal bistand for å gjenopprette lov og orden på øya. 20. september kom militære styrker til øya. Disse ble værende i to måneder.
Fraktfly ble brukt til å fly inn mat, vann og mobile sykehus.

Se også
-------

* Orkanen Gilbert
* Orkanen Andrew
* Orkanen Katrina

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND **·** LCCN
 |