recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
*Se også Scylla for flere betydninger*
Det greske sjøuhyret Skylla framstilt på en rødfigur-kratér fra Boiotia omkring 450-425 f. Kr.
Sextus Pompeius-dinar som viser Skylla og fyrtårnet ved Messina.
**Skylla** (gresk: Σκύλλα, *Skylla*) var i henhold til gresk mytologi et monster av hunkjønn som levde på den ene siden av et trangt sund, stred eller vannkanal, på motsatt side av motparten Kharybdis. De to sidene av sundet var innenfor rekkevidden av pilskudd av hverandre — så nært at skip som forsøkte å unngå Kharybdis kunne komme for nært Skylla, og motsatt.

Tradisjonelt har dette stredet blitt assosiert med Messinastredet mellom Italia og Sicilia, men i nyere tid har denne teorien blitt utfordret og det alternative stedet er Kapp Skilla i nordvestlige Hellas blitt foreslått av forfatteren Tim Severin. Talemåten «mellom Skylla og Kharybdis» henviser til å være mellom to vonde ting, tilsvarende som ordtaket «mellom barken og veden», uansett hva man velger går det dårlig.

Skylla er også navnet på en gresk prinsesse, se nedenfor.

Skylla og Kharybdis
-------------------

I Homers *Odysseen* er Skylla et sjøuhyre som lever på den ene sida av et trangt sund. På den andre sida lever det enda frykteligere Kharybdis.

Skylla er beskrevet som et forferdelig sjøuhyre med fire øyne, seks lange nakker med uhyggelige hoder, hver av dem hadde tre rekker med skarpe tenner. Hennes kropp besto av tolv føtter som lignet på tentakler og hadde fiskehale og med fire til seks hundhoder som var vokst ut ved midjen. Hun var en av barna til Forkys og Keto. En del kilder, inkludert Stesichoros (500-tallet f.Kr.), oppgir hennes foreldre som havguddommene Triton og Lamia.

Kharybdis suger inn vatnet i sundet tre ganger om dagen og spyr det ut igjen, og på den måten skaper det en sterk malstrøm.

I tolvte sang av *Odysseen* blir Odyssevs råda av Kirke å seile nærmest Skylla, fordi Kharybdis kan knuse hele skipet hans. Han greier å navigere seg forbi Skylla, men hun snapper seks av mennene hans og sluker dem levende.

Prinsesse Skylla
----------------

Skylla var ifølge et gresk sagn datter av kong Nisos og prinsesse av Megara. Nisos var usårbar så lenge han hadde noe rødt hår i behold blant det hvite. Kong Minos av Kreta angrep Megara, men Nisos hadde stadig én lokk med rødt hår og hadde ingenting å frykte. Skylla forelska seg imidlertid i Minos, og beviste sin kjærlighet veg å skjære av farens røde hårlokk. Nisos ble drept, og Megara tilfalt Kreta. Som straff for at hun hadde sveket faren, tok Minos livet av Skylla. Hun ble forvandla til en sjøfugl, evig forfulgt av faren, som var blitt til en havørn.

Referanser
----------

1. ↑  Severin, Tim (1987): *The Ulysses Voyage*. ISBN 0-525-24614-2.

Se også
-------

* Kharybdis
* Homer: *Odysseen*

Eksterne lenker
---------------

* (en) Scylla – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
**Leifsbudir** (eller **Leifsbuðir**) var en bosetning nevnt i *Grønlendingenes saga*, opprettet av Leiv Eriksson i enten år 1000 eller 1001 i Vinland.

Senere bosatte 160 grønlendere, hvorav 16 kvinner, seg selv der under Torfinn Karlsevne – den første europeer som møtte de lokale «skrælingene», altså amerikansk urfolk. Karlsevnes sønn Snorri Thorfinnsson antas å være den første europeer til å bli født i Nord-Amerika bortsett fra Grønland. Bosetningen var derimot midlertidig, og bosetterne ble tvunget til å forlate Leifsbudir grunnet lite handel med de innfødte, og reise tilbake til Grønland.

Leifsbudir antas nå av de fleste lærde (både historikere og arkeologer) til å ha ligget ved L'Anse aux Meadows på Newfoundland.

Se også
-------

* Skálholt

Referanser
----------

1. ↑  *Number of Settlements in Vinland* (Vinland Sagas)
2. ↑  «*Historical Perspective of the Greenland Vikings* (J. A. Hunsinger)» (PDF). Arkivert fra originalen (PDF) 16. mars 2012. Besøkt 8. september 2015.

Eksterne lenker
---------------

* Smithsonian Institution – National Museum of Natural History: «*Vikings: The North Atlantic Saga*»
**Leighton Wilson Hazelhurst jr.** (født juli 1887, død 11. juni 1912) var en amerikansk flypioner som omkom i et havari sammen med Al Welsh. Hazelhurst var den tredje offiseren i United States Army som omkom i en luftfartsulykke. De to som omkom før ham, var Thomas Etholen Selfridge og George Edward Maurice Kelly.

Biografi
--------

Leighton ble født i juli 1887 i Macon i Georgia av foreldrene Jessie M. (1865-?) og Leighton Wilson Hazelhurst sr. (1862–?). Hans far arbeidet for jernbanen. Leighton jr. ble tatt opp på United States Military Academy i West Point i New York. Han var klassekamerat til Hap Arnold. Han ble uteksaminert og fikk graden sekondløytnant og plassert i det 17. infanteriregiment i 1908.

Han ble deretter overført til Luftfartdivisjonen i US Signal Corps 1. mars 1912, og sendt til Luftfartskolen i dets midlertidige vinterkvarter i Augusta i Georgia, hvor han begynte undervisningen med Lt. Thomas DeWitt Milling. Skolen returnerte til sitt tidligere permanente øvingsfelt i College Park i Maryland 1. april 1912.

Den 11. juni 1912 var Hazelhurst passasjer med Al Welsh fra Wright Flying School som offisiell observatør under en akseptflyvning for Hærens første Wright Modell C-fly. Flyet styrtet og begge omkom. Han etterlot seg kone og en 8 år gammel datter. Selv om protokollen for begravelser av en offiserer med hans grad tilsa at bare en infanteritropp skulle delta, møtte hele garnisonen i Fort Myer opp, inkludert alle hærens flygere.

Ettermæle
---------

Hazelhurst Field i New York, som var et stort treningssenter under første verdenskrig, ble oppkalt etter ham.

Referanser
----------

1. ↑  «Two Airmen Are Killed, Lieut. L. W. Hazelhurst and A. L. Welch the Victims». Chattanooga Daily Times. 12. juni 1912. Besøkt 5. september 2009. «Lieut. Hazelhurst is the third army officer to die in an aeroplane plunge. Lieut. Thomas E. Selfridge met death in a machine that fell with him and Orville Wright at Ft. Meyer, Va. in September 1908, and Lieut. G. E. M. Kelly received a fatal fall on an army aviation field at San Antonio, Tex. last year.»
2. ↑   .  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)
3. ↑  1900 US Census i Helena, Arkansas
4. ↑  «Army Fliers Killed In A 30-Foot Drop. Lieut. Hazelhurst and Al Welsh, Professional Aviator, Victims of Airship Test.». 12. juni 1912. Besøkt 4. september 2009. «Lieut. Leighton W. Hazelhurst Jr. of the Seventeenth Infantry, one of the most promising of the younger aviators of the army, and Al Welsh, one of the most daring professional aviators in America, were instantly killed in a flight at the Army Aviation School at College Park, Md. at 6:30 o'clock this evening.»
5. ↑  Edwards, John Carver. *Orville's Aviators: Outstanding Alumni of the Wright Flying School 1910-1916*. McFarland. ISBN 0-7864-4227-1.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
Spillere inntar posisjonene før et straffespark. Legg merke til at målvakten fremdeles er ute av posisjon.**Straffespark** er et begrep innen idrettsgrenen fotball. I § 10 (regel 14) i kampreglementet[*klargjør*] er ordlyden: «Straffespark dømmes mot et lag som har begått en av de ti forseelsene som medfører direkte frispark til motstanderen når forseelsen er begått innenfor eget straffesparkfelt og ballen er i spill».[]

Straffesparkfeltet avgrenses av to linjer vinkelrett på mållinjen 16,5 meter ut fra hver av målstolpenene og som er bundet sammen med en linje parallell med mållinjen, 16,5 meter fra denne. 

Straffespark tas fra et merke 11 meter foran mål. Bare målvakten og den som skal ta straffesparket har lov til å stå inne i straffesparkfeltet når straffesparket tas. De øvrige spillerne skal være bak ballen, utenfor straffefeltet og minst 9,15 meter fra ballen, dvs. også utfor sirkelbuen som er slått med en radius på 9,15 meter fra straffemerket inntil ballen er i spill, det vil si at den er sparket og beveger seg.

Ved et straffespark skal ballen skytes fremover, det er altså ikke lov å prøve å finte ut keeperen ved å slå et straffespark tilbake til en medspiller. Ballen er i spill fra når ballen blir sparket, og spillere har da lov å bevege seg inn feltet og kan score på en eventuell retur fra stang eller keeper. Spilleren som tar straffesparket har ikke lov til å score på en retur fra stangen. Ballen må ha berørt en annen spiller før straffeskytteren kan berøre ballen igjen.

I kamper der man *må* ha en vinner (for eksempel i utslagsturneringer) kan kamper bli avgjort med såkalt straffesparkkonkurranse, dersom kampen ikke avgjøres etter ordinær tid (ev. ekstraomganger). Her er det ikke lov å score på returer.

Historie
--------

Oppfinnelsen av straffespark blir kreditert målvakten og forretningsmannen William McCrum i 1890 i Milford, Armagh, Nord-Irland. Det irske fotballforbundet la idéen frem for IFAB og etter mye debatt, vedtok styret idéen 2. juni 1891. Det ble innført i 1891–92-sesongen.

Eksterne lenker
---------------

* Spilleregler, (*med International Boards offisielle beslutninger*) **.pdf**

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** NKC
 |
**Skyte inn jula** er en gammel tradisjon som forsvant de fleste steder i Norge på midten av 1800-tallet. Det skulle skytes tre skudd på julaften for å markere at jula hadde satt inn. Noen steder ble det ikke skutt mer enn ett skudd, andre opp i fem skudd. Noen steder som i Verdal ble det skutt gjennom hele julenatta. Tidspunktet har variert noe de forskjellige stedene. Noen få steder har tradisjonen fortsatt.

Bakgrunnen for tradisjonen er ukjent, men hovedsakelig følger forklaringene to hovedretninger, enten at skytingen skulle være for å skremme Oskorei eller at det var for å varsle folk langt inne på åsene om at nå ringte kirkeklokkene. Etter at det var skutt tre skudd ble det malt kors over dører og på alt løs redskap, og kjelker ble snudd slik at ski eller meier vendte opp.

I bygdene Hølera, Garthus, Flatdal i Seljord og Begnadalen i Sør-Aurdal (Innlandet) lever tradisjonen fortsatt, og det skytes klokken 14 på juleaften. De tradisjonstro bruker rifler og i noen tilfeller eldre våpen, mens det også brukes sprengstoff av de som vil markere litt ekstra.

Skikken lever også i beste velgående i Bleskestad, og i Førlandskrinsen/Ulvagrendo, som er grender beliggende i Suldal kommune (Rogaland). Tre skudd blir avfyrt kl 17.00, etter gammel tradisjon for å holde tusser og rovdyr borte, slik at både folk og husdyr får en fredelig jul.

i Ljørdalen lengst øst i Trysil kommune lever også skikken. Det skytes kl. 17.00, umiddelbart etter første klemtet i kirkeklokka. De som bor nærmest, begynner, deretter sprer det seg rundt. De som bor for langt unna til å høre klokkene, lytter etter børseskudd og/eller følger godt med på klokka. Før ca. 1960 ringte kirkeklokkene jula inn kl. 18.00, og det ble sjølsagt skutt da. Noen oppi grenda Skåret, som bor for langt unna til å høre kirkeklokkene, holder ennå på det tidspunktet. []

Referanser
----------

1. 1 2  Bø, Olav (1974). *Vår norske jul*. Oslo: Samlaget. s. 79. ISBN 8252110762.
2. ↑  Hodne, Ørnulf (1999). *Jul i Norge*. [Oslo]: Cappelen. s. 69–71. ISBN 8202195047.
3. ↑  Botheim, Sigrid Sørumgård (24. desember 2017). «Her skyt dei jula inn». *NRK* **(norsk nynorsk)**. Besøkt 25. desember 2018.

Litteratur
----------

* Bjørndal, Ivar; *Toppen av alt var jula*, 2008
**Leif «Smoke Rings» Andersson** (født 11. februar 1925 i Malmö, død 17. november 1999 samme sted) var en svensk jazzjournalist.

Han skrev på 50-tallet for jazzbladet *Orkesterjournalen* som i det vesentlige samsvarte med de 113 utgavene han ledet av Sveriges Radios «Reflexer i skivsplittret» og «Swing Sessions». Tilnavnet **«Smoke Rings»** fikk han ved å lede jazzprogrammet «Smoke Rings» i 1786 utgaver, fra 1960 til sin død, hvorpå han posthumt mottok Sveriges Radios Malmömedalje.

I Norge ledet han «Swing og sweet» med Knut Borge på 80- og 90-tallet, noe som også ledet til fem jazz-samleutgivelser på CD.

Utgivelser
----------

* *Swing Sessions*, Ancha forlag, CD, 1991

Referanser
----------

1. ↑  Stefan Wijkstr, *Smoke Rings Established World Record* fra jazzhouse.org, sist lest den 16. november 2017.
2. ↑  *Leif ’Smoke Rings’ Anderson är död*  i Aftonbladet den 18. november 1999, sist lest den 16. november 2017.
3. ↑  Knut Borge i Store Norske Leksikon.

Portal: Jazz

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
Fra straffesparkkonkurransen under den norske cupfinalen i 2009.  Foto: Håvar Eidslott 
**Straffesparkkonkurranse** eller **straffekonkurranse** er en metode som benyttes for å avgjøre uavgjorte kamper i fotball. Vanligvis blir straffesparkkonkurranse kun benyttet i cupkamper eller andre kamper hvor det *skal* kåres en vinner – og da etter at det ikke har falt noen avgjørelse etter 120 minutters spill; 90 minutter med ordinær tid (inkludert tilleggstid) pluss 30 minutter med ekstraomganger.

Straffesparkkonkurranser blir vanligvis gjennomført på følgende måte: Hvert lag skyter fem straffespark, og det laget som har scoret flest mål har vunnet. Hvis det ene laget har fått en ledelse som motstanderen ikke kan ta igjen, kan straffesparkkonkurransen avsluttes før begge lagene har skutt fem ganger. Ingen spiller kan skyte mer enn én gang før eventuelt alle de andre spillerne på laget også har skutt.

Hvis stillingen fortsatt er uavgjort etter at begge lag har skutt fem straffer, fortsetter straffesparkkonkurransen etter «sudden death»-prinsippet. Begge lag skyter én straffe hver, og når det ene laget scorer, mens det andre laget misser er kampen avgjort. Enkelte ganger kan dette føre til svært langvarige straffesparkkonkurranser. I Europamesterskapet i 1980 vant Tsjekkoslovakia 9–8 på straffer over Italia i turneringens bronsefinale. I Norge slo Løv-Ham Start med 14–13 i 3. runde av Norgesmesterskapet 2009.

I 1987 ble alle uavgjorte kamper i den norske serien avgjort på straffer. Vinneren av straffekonkurransen fikk to poeng, mens det tapende laget fikk ett poeng. Denne ordningen ble fjernet etter én sesong.

Andre idretter
--------------

Straffekast-/straffeslagkonkurranser etter de samme reglene brukes også for å avgjøre kamper i blant andre håndball, bandy og vannpolo. Straffeslagkonkurranser brukes også i ishockey, men der tar hvert lag bare tre straffer før en eventuelt fortsetter etter «sudden death»-prinsippet. OL-finalen på Lillehammer i 1994 ble avgjort på straffeslagkonkurranse – Sverige slo Canada og ble OL-mestre.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Penalty shootout (association football) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
**Union Observatory** (også kjent som **Johannesburg Observatory**) var et observatorium i Gauteng-provinsen, Johannesburg, Sør-Afrika, med IAU-kode 078. 

Observatoriet åpnet i 1903, og gikk under navnet *Transvaal Observatory* frem til 1912. Det fikk i 1961 navnet *Republic Observatory*, som det beholdt frem til stengningen. Union er best kjent for arbeid i forbindelse med småplaneter, og oppdagelsen av Proxima Centauri i 1915. Økende problemer med lysforurensning førte til at observatoriet ble stengt i 1971, når den sørafrikanske regjeringen samlet all astronomisk forskning under det som nå heter *South African Astronomical Observatory*. SAAO har hovedkvarter i Cape Town, men har alle sine sju store teleskoper 370 kilometer unna i Sutherland. Flere av Unions teleskoper ble flyttet hit etter stengningen.

Direktører gjennom tidene
-------------------------

* *Robert Innes* 1903–1927
* *Harry Edwin Wood* 1927–1941
* *Willem Hendrik van den Bos* 1941–1956
* *William Stephen Finsen* 1957–1965
* *Jan Hers* 1965–1971

Litteratur
----------

* (21. juni 1941): «The Union Observatory, Johannesburg» (sammendrag) i: *Nature* **147**, doi:10.1038/147772c0, s. 772-772

Eksterne lenker
---------------

* Johannesburg Centre South African Astronomical Observatory (SAAO)
* Additional information about SAAO Sutherland
* «Republic Observatory». Astronomical Society of Southern Africa. Arkivert fra originalen 1. februar 2012. Besøkt 1. januar 2012.
***Lunds Dagblad*** var en svensk dagsavis, utgitt i Lund i nesten to hundre år fra 1774 eller 1775 til 1970. 

Avisen begynte å utkomme i 1775 (1774?) som *Lunds Weckoblad*, med Gustaf Sommelius som grunnlegger. 1783—1812 ble den kalt *Nytt och gammalt* og 1813—97 *Lunds weckoblad Nytt och gammalt,* samt 1938—39 *Skånetidningen Lunds dagblad.*

Thomas Thorild, Esaias Tegnér og Bengt Lidner har bidratt til avisen og blant redaktørene kan nevnes Lars Johan Colling, Anders Lidbeck, Fredrik Johan Berling, Edward Berling og A. F. Mathson.

1864-66 utkom avisen med to nummer i uken og 1867-1896 med tre før den i forbindelse med bytte av navn til Lunds Dagblad i 1897 ble det en dagsavis. Fra 1960 og fram til den ble nedlagt i desember 1970 gikk avisen imidlertid tilbake til ukentlig utgivelse. Lunds Dagblad var da Sveriges eldste frittstående avis og den eldste avisen i Skåne, uansett kategori.

Lunds Dagblads politiske orientering var konservativ, men i 1938 ble den organ for Folkpartiet. Til de mer kjente medarbeidere hørte Ture Sjögren og Alfred Fjelner. Også mange framstående lærere ved Lunds universitet medvirket regelmessig i avisen. Redaktører har blant andre vært Lars Johan Colling, Anders Lidbeck, fil. dr Fredrik Johan Berling, Edward Berling, A. F. Malhson, Gustaf E. Ericson (1923—35), Eric Ramm-Ericson (1935—38), Daniel Viklund (1938—39), Gösta Åkerholm (1939—50) og Martin Granning (1950-).

Avisens fremste lokale konkurrent var fra 1856 til 1921 den liberale *Folkets Tidning* og seinere *Sydsvenska Dagbladet*.

Referanser
----------

1. 1 2  Carlquist, Gunnar, red. (1937). *Svensk uppslagsbok. Bd 17*. Malmö: Svensk Uppslagsbok AB. s. 841.
2. 1 2 3  *Svensk Uppslagsbok*[*død lenke*]

Portal: Sverige
**Union Scene** – Drammen Internasjonale Kultursenter er et kulturhus for det lokale og regionale kulturlivet, aktørene på Union Scene og med spesielle oppgaver i å utvikle et kompetansesenter for flerkulturell formidling og drive internasjonal kulturutveksling. I dag er Union Scene en del av Drammen Scener som er en sammenslåing av Union Scene og Drammens Teater. Sammenlagt har Drammen Scener et totalt antall betalende besøkende på mer enn 150 000, fordelt på cirka 900 arrangementer.[]

Om Union Scene
--------------

Siden 2005 har Union Scene arrangert konserter og konferanser i lokalene etter den gamle papirfabrikken på Grønland i Drammen.
Konserter har blitt arrangert på totalt 5 ulike scener med varierende størrelse. Hovedscenen har kapasitet på opp til 1 350 personer med galleriet, mens klubscenen har plass til 250 personer. På sommertid arrangeres konserter i bakgården med blant annet festivalen «Vaffelføzz».

Historie
--------

Drammen kommune startet prosjektet "Union Scene" i 2004, og de første lokalene var klare til åpning for publikum i februar 2005.

Buskerud fylkeskommune har klassifisert Union Scene som et regionalt kulturbygg med regionale funksjoner innenfor musikk, teater, kunst og flerkulturelt arbeid.

Union Scene ble i 2009 innlemmet i det nyopprettede selskapet Drammen Scener, som er et kommunalt selskap eid av Drammen kommune.

Aktører
-------

**Aktører:**

* Brageteatret
* Buskerud Innvandrerråd
* Buskerud Musikkråd
* Drammen Kulturskole
* Drammen Minoritetsråd
* Buskerud Kunstsenter
* Ungdomshuset G60
* Union Rock
* Interkultur
* Drammen Kommune Kulturavdelingen

Referanser
----------

1. ↑
2. 1 2  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 23. juli 2007. Besøkt 8. februar 2011.
3. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 23. juli 2007. Besøkt 8. februar 2011.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Drammen byleksikon
 |
**John Nelson Darby** (født 18. november 1800, død 29. april 1882) var en predikant som grunnla det som med tiden ble til Plymouth Brethren. Han vokste opp i Irland, ble advokat i 1819 og ble senere prest i den engelske kirke, men kom under nye religiøse innflytelser. Plymouth Brethren blir noen ganger kalt darbyister etter ham.

Metodismen hadde fått i gang en vekkelsesbevegelse (*the evangelicals*), som i Irland ledet til at en gruppe ble organisert under ledelse av John Walker. I Dublin ble Darby kjent med denne bevegelsen og begynte å tale for skille mellom kirke og stat. Senere brøt han fullstendig med den engelske kirke.

Fra 1831 begynte han å misjonere. Han gikk så langt som å fornekte berettigelsen i noen form for kirke. Alle ytre ordninger var ifølge hans syn av det onde, alle troende hadde samme rett til å forkynne. Hver og en skulle svare bare for seg selv i religiøs sammenheng. Man skulle bare tale om brødre i små grupper som ble kalt *gatherings*. 

I 1845 kom det imidlertid til en splittelse mellom ham og flere andre brødre, og det oppstod flere ulike grupperinger.

Referanser
----------

1. 1 2   Dictionary of Irish Biography, Dictionary of Irish Biography-ID 002398[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   The Peerage, The Peerage person ID p37848.htm#i378476, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   Find a Grave, Find a Grave 16343359, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
4. 1 2   The Peerage[Hentet fra Wikidata]
5. ↑  *Kirke-leksikon for Norden*. Aarhus: Jydsk forlags-forretning. 1911.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Dictionary of Irish Biography **·** Deutsche Biographie **·** Nationalencyklopedin **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** HDS **·** NLA **·** BNE **·** BBC Things **·** Hymnary
 |
**Union College**  er et privat, ikke-kommersielt universitet i Schenectady i delstaten New York i USA. Det ble opprettet i 1795, og er fra 1873 en del av universitetssamarbeidet Union University.

Ved universitetet var det 2 212 studenter og 223 vitenskapelig ansatte i 2006, og samme året var skolepengene US$ 44 043 for studenter ved lærestedet, som er blant de tre høyeste skolepengene ved noen høyere utdanningsinstitusjon i USA. Studiene gis opp til bachelorsnivå.

USAs 21. president, Chester A. Arthur, studerte her før han tiltrådte sin embetsstilling som tollfullmektig og senere tolldirektør i New York.

Rangeringer
-----------

*U.S. News & World Report* rangerte Union College som nummer 41 blant liberal arts-collegene i USA i 2015, *Forbes* plasserte det på 66.-plass blant alle colleger i USA, mens *Washington Monthly* rangerte det som nr. 181 av amerikanske liberal arts-colleger i 2014.

Union College var ikke å finne blant de 500 beste universitetene i verden i Times Higher Education World University Rankings 2014-2015, i QS World University Rankings for 2014 eller i Academic Ranking of World Universities (Shanghai-rankingen) for 2014.

Referanser
----------

1. ↑   www.crl.edu[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   web.archive.org, besøkt 22. januar 2020[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Union College Arkivert 6. september 2015 hos Wayback Machine. - U.S. News & World Report
4. ↑  America's Top Colleges - Forbes
5. ↑  2014 Liberal Arts College Rankings Arkivert 29. juni 2015 hos Wayback Machine. - Washington Monthly
6. ↑  World University Rankings 2014-15 - THE World University Rankings
7. ↑  QS World University Rankings® 2014/15 - QS Top Universities
8. ↑  Academic Ranking of World Universities 2014 Arkivert 19. januar 2015 hos Wayback Machine. - Academic Ranking of World Universities

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Union College – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** ISNI **·** GeoNames
 |
**Hadselfjordtunnelen** er en foreslått undersjøisk veitunnel under Hadselfjorden mellom Hadseløya i Vesterålen og Austvågøya i Lofoten. Forbindelsen vil erstatte fergesambandet Melbu–Fiskebøl og gi en halvering i reisetid mellom Svolvær og Stokmarknes, fra en og en halv time i dag til 45 minutter i fremtiden. Hadselfjordtunnelen regnes ikke som en fastlandsforbindelse ettersom den går mellom to øyer som begge allerede har sine fastlandsforbindelser over Hinnøya. Lokalt er det likevel et ønske å binde distriktene Lofoten og Vesterålen sammen med en fast veiforbindelse.

Tunnelen var et alternativ da Lofotens fastlandsforbindelse ble planlagt, men løsningen ble den gang forkastet på grunn av fjordbredden på omtrent 5 kilometer og sjødybden på bortimot 200 meter. Lofast ble i stedet lagt østover Austvågøya og Hinnøya. Planene har i ettertid igjen kommet frem.

Statens Vegvesen har vurdert to alternativer, ett på hver side av dagens ferjesamband. Det østre alternativet gir en tunnel på 14-15 kilometer, fra Jenslibukta ved E10 syd for Fiskebøl til østsiden av Husbykollen øst for Melbu på Hadseløya. Det vestre eller ytre alternativet gir en tunnel på 11-12 kilometer fra Hadselsanden på Austvågøya til like nord for Melbu. De lange tunnelene skyldes nye krav til maksimal stigning i tunneler, som ikke kan overstige 5 prosent. Til sammenligning har Sløverfjordtunnelen på E10 en stigning på 8 prosent. Begge tunnelalternativene antas å en kostnad på rundt 6 mrd. kroner, mens en broforbindelse antas å koste rundt 15 mrd. kroner og regnes som urealistisk.

Kilder
------

* – Hadselfjordtunnelen vil koste seks milliarder, blv.no Arkivert 3. desember 2017 hos Wayback Machine.
* – Hadselfjordutredningen kommer i mars 2018, lofotposten.no
* Vil binde Lofoten og Vesterålen sammen, nrk.no
* Kostbart med bru over Hadselfjorden, vegvesen.no Arkivert 3. desember 2017 hos Wayback Machine.
**Hadsund** (ha̝ð̠ˠ̞ˈsɔ̟̝nˀ) er en dansk by i Mariagerfjord kommune i Region Nordjylland. Hadsund har 5 051 innbyggere per 2019, i tillegg kommer Hadsund Syd med 467 innbyggere.

Mesteparten av byen ligger på nordsiden af Mariager Fjord. Inntil kommunalreformen i 2007 var Hadsund hovedbyen i Hadsund kommune. I dag er Hadsund den nest største byen i Mariagerfjord kommune, etter Hobro. I Hadsund har to større virksomheter sitt hovedkontor: Trip Trap og Nilfisk-ALTO. Elbilen Peer Bil hadde hovedfabrikk i Hadsund, men ligger nå i Norge.

Historie
--------

Hadsund ble grunnlagt i 1854, da byen fikk status som *handelsplads*. Før dette hadde det bare vært et fergested med tillatelse til å holde marked på begge sider av fjorden. I 1861 ble det anlagt en trafikkhavn, i 1883 ble det jernbaneforbindelse til Randers og i 1900 også til Aalborg. Hadsund hadde to stasjoner, Hadsund Nord Station, som lå inne i selve byen, og Hadsund Syd Station, som fortsatt ligger i Hadsund Syd i dag. Hadsund Nord Station ble revet i 1985, etter at banen ble nedlagt den 1. april 1969. 

Hadsund omkring 1937
Det har ikke alltid vært bru over Mariager Fjord ved Hadsund, og det er overfartsstedet som er bakgrunnen for at det vokste fram en by nettopp på dette stedet. Mariager Fjord er en vannfylt dal som skiller Himmerland fra Ommersyssel. Fra gammel tid reiste man over Hobro når man skulle til Aalborg fra Randers eller omvendt. I 1904 ble brua over fjorden innviet, noe som brakte omlandet sør for fjorden nærmere Hadsund. Den nåværende brua ble innviet i 1976. 

Det faktum at Hobro var kjøpstad langt tilbake i tid førte til at mye trafikk gikk gjennom denne byen. Men det var også behov for en transportvei ned gjennom det østlige Himmerland og videre sørover mot Randers. Det var i den sammenheng naturlig å passere Mariager Fjord på det smaleste stedet, som var ved Hadsund.

Hadsund Egnsmuseum tar for seg Hadsunds lokalhistorie siden reformasjonen i 1536.

Bydeler
-------

Søndergårde ligger i den nordlige delen av Hadsund ved veien til Visborg. Bydelen var inntil 1960 en egen by, men vokste sammen med Hadsund da det ble bygget et industriområde og et boligområde i tilknytning til byen.

Den sørlige delen av Hadsund ligger umiddelbart sør for Hadsundbroen (ca. 250 m) og heter Hadsund Syd, opprinnelig Sønder Hadsund. Bydelen har 479 innbyggere per 2011 og ble grunnlagt ca. 1880. Hadsund Syd ble ikke regnet som del av Hadsund før i 2011.

Andre bydeler i Hadsund er Molhøj, Hadsund Huse og Haderup.

Kjente personer fra Hadsund
---------------------------

* Hans Kirk (1898-1962) – forfatter
* Ebbe Sand (f. 1972) – fotballspiller
* Jens Erik Sørensen (f. 1972) - kunsthistoriker

Referanser
----------

1. 1 2  Danmarks Statistik: BEF44. (Besøkt 28. januar 2014)

Hadsund ved Mariager Fjord
Portal: Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** VIAF **·** LCCN **·** GeoNames **·** GeoNames **·** GeoNames
 |
*Denne artikkelen handler om en person fra Thailand; thailandsk navneskikk er slik at en person refereres til med fornavnet sitt (Paetongtarn) og ikke slektsnavnet sitt (Shinawatra).*

**Paetongtarn Shinawatra** (thai: แพทองธาร ชินวัตร, født 21. august 1986) er leder av den rådgivende komitéen for deltagelse og innovasjon i det thailandske partiet Pheu Thai, og er i spissen for promotering av partiet.

Hun er den yngste datteren til Thailands tidligere statsminister Thaksin Shinawatra, og er god for mer enn 4,3 milliarder baht (tilsvarer omtrent 1,1 milliarder kroner) som den største aksjonæren i det thailandske eiendomsutviklerselskapet SC Asset Corporation. Hun er utdannet på fakultetet for statsvitenskap ved Chulalongkornuniversitetet, og studerte deretter internasjonal hotelldrift på University of Surrey i England.

På Pheu Thais partimøte i mars 2022 ble hun utnevnt til *leder av Pheu Thai-familien*, en ny stilling opprettet spesielt for henne. En undersøkelse blant thailendere utført av det thailandske nasjonale instituttet for utviklingsadministrasjon (Nida) fra 20. til 23. juni samme år viste at hun var den mest ønskede kandidaten til å bli landets neste statsminister.

Referanser
----------

1. ↑  Tan Tam Mei (2. november 2021). «Political foray by Thaksin’s daughter sparks talk of family return». The Straits Times. Besøkt 27. mars 2022.
2. ↑  Finn Bjørvig Hansen (23. mars 2022). «Bliver Thaksins datter Thailands næste premierminister» **(dansk)**. B.T. Besøkt 27. mars 2022.
3. ↑  «Paetongtarn Shinawatra: the new heir of Thailand’s controversial political dynasty». Thai PBS World. 30. oktober 2021. Besøkt 27. mars 2022.
4. ↑  «Pheu Thai politicians mark Songkran with Thaksin and Yingluck in Dubai». The Nation. 14. april 2022. Besøkt 14. april 2022.
5. ↑  «Thaksin’s youngest, Paetongtarn, top choice for next PM, survey shows» **(engelsk)**. The Nation. 26. juni 2022. Besøkt 27. juni 2022.
***Pagan Love*** er en amerikansk stum romantisk dramafilm fra 1920, regissert av Hugo Ballin og med Mabel Ballin, Togo Yamamoto og Rockliffe Fellowes i hovedrollene. Filmen er basert på en novelle av Achmed Abdullah.

Handling
--------

Tsing Yu-Ch'ing, en ung kineser, blir sendt til USA fra sitt hjemland for å studere vestlig sivilisasjon og fortsette arbeidet for sin egen regjering. Etter å ha studert ved et amerikansk universitet, oppretter Tsing en kinesisk avis i New York City, og han forelsker seg i en nesten blind jente - Kathleen Levinsky - datteren til en jødisk far og en irsk mor. Kathleen har opplevd lite kjærlighet hittil i livet, og hun tar gjerne imot oppmerksomheten han gir henne.

Når Dr. Hardwick, en klassekamerat fra studie-tiden, oppsøker Tsing og møter Kathleen, tilbyr han å kurere blindheten hennes gjennom en medisinsk operasjon. Denne operasjonen er en suksess, men Kathleen blir deretter synlig opprørt over Tsings utseende. Etter å ha reddet Kathleen fra en drapsmann, kjent som Hatchetman, vender Tsing tilbake til Kina og begår selvmord - i troen på at han vil finne evig kjærlighet med kvinnen han elsker i etterlivet. Tilbake i USA utvikler det seg snart en gjensidig tiltrekning mellom Kathleen og Dr. Hardwick.

Skuespillere
------------

* Togo Yamamoto som Tsing Yu-Ch'ing
* Mabel Ballin som Kathleen Levinsky
* Rockliffe Fellowes som Dr. Hartwick
* Charles Fang som øksemannen
* Nellie Fillmore som Mrs. O'Grady

Referanser
----------

1. ↑  «AFI|Catalog». *catalog.afi.com*. Besøkt 26. april 2023.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Pagan Love – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Pagan Love* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Pagan Love* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) *Pagan Love* på Silent Era Rediger på Wikidata
- Star Touring 1922
Star-Model F Touring 1924
**Durant Motors Inc.** ble etablert i 1921 av tidligere administrerende direktør hos General Motors, William «Billy» Durant etter at han ble oppsagt av GM-styret i New York og bankfolk som finansierte General Motors.

I 1922 ble Locomobile kjøpt opp av Durant Motors som ikke bare fortsatte å bruke Locomobile som merkevare for sine ypperste kjørertøyer frem til 1929, men også fortsatte å bygge Model 48 frem til selskapet ble oppløst i 1929. Frem til midten på 1920-tallet var dette Locomobile's eneste tilbud. I 1925 kom den første nye modell, 8-66 Junior Eight med en mer vanlig åtte-sylindret rekkemotor, men, viktigere, lavere priset til 1 785 dollar.
Lanseringen av en enda mindre Junior Six kom i 1926, men denne ble beholdt bare i et eneste modell-år. Den større, Model 90 som komm samme år og ble bygget frem til 1929.
Med denne, Model 8-70 kunne Locomobile presentere nok en åtte-sylindret. I året som fulgte ble Junior Eight 8-66 faset ut.
I 1929 kom en ny 8-86 og en 8-88 på markedet, men da var det for sent til å kunne redde selskapet. Locomobile døde da morselskapet ble lagt ned. Byggingen av Durant og Rugby varte frem til 1933, men det reddet ikke Locomobile

Påfølgende historie
-------------------

Durants anlegg på Verlinden Avenue i Lansing,Michigan åpnet i 1920. Etter bortfallet av Durant, forble det stengt inntil GM kjøpt det i 1935. Det startet produksjon for GMS’ Karosseri- divisjon som senere blir Buick-Oldsmobile-Cadillac fabrikken. Den ble tilslutt slått sammen med en annen Lansing fabrikk og ble Lansing CAR Assembly. Fabrikken ble stengt i 6. mai 2005.

Durant Flint, Michigan fabrikken ble kjøpt av Fisher Body Divisjon i General Motors, og bygget det for meste Buick deler frem til nedleggelsen i 1987.

Billy Durant døde, nær konkurs 85 år gammel 1947, samme år som Henry Ford 83 år gammel.

Kilder
------

* Tad Burness, *1920 - 1939 Bil Spotters Guide*, Motorbooks International

Eksterne lenker
---------------

* Durant Motorer Bil Klubb
«***Rødhette***» er en barnesang av Margrethe Munthe til en gammel melodi. Temaet for sangteksten er det kjente eventyret om Rødhette. Munthe ga ut tre visesamlinger som het «Kom skal vi synge», og visen om Rødhette stod på trykk i den tredje av disse samlingene, som kom i 1918.

Teksten
-------

**1.**Lille Rødhette ville med kaker og smør  

gjennom skogen til bestemor gå.  

Og så møtte hun ulven han stanser og spør:  

Hvor hun skal gå hen, og sier som så.  

  

**2.**Å til bestemor du, henne kjenner jeg litt,  

jeg vil bli med til bestemors hjem.  

Vi vil gå hver vår vei, sier ulven så blidt  

skal vi se hvem som først kommer frem.  

  

**3.**Lille Rødhette vandrer i villende skog  

hun fant blomster og deilige bær.  

Å men ulven den skøyer han snarveien tok  

straks ved bestemors hytte han er.  

  

**4.**Ulven banker på døra gjør stemmen så fin,  

kjære bestemor lukk opp for meg.  

Det er Rødhette ser du med kaker til deg  

kjære bestemor lukk opp for meg.  

  

**5.**Og hun åpnet men ulven han straks henne åt  

og tok kappen og brillene på.  

Og før Rødhette enda til døren var nådd  

under teppet i sengen han lå.  

  

**6.**Å men bestemor, sa hun, du stirrer så stort  

og din munn er så stygg og så fæl.  

Ja dess bedre, sa ulven og reiste seg fort  

kan jeg se deg og sluke deg hel.  

  

**7.**Ja men tenk du så kom det en jeger forbi  

han skjøt ulven i den selvsamme stund.  

Og han sprettet opp maven og så ble de fri  

det var gruelig heldig i grunn

Kilder
------

* Sangene i våre hjerter, Elin Prøysen, Damm 2007
Fransk rødkritt-tegning med relative uvanlig fullfarge i bakgrunnen.
Leonardo da Vinci, selvportrett i rødkritt.
**Rødkritt** er kritt bestående av en rødbrun farge som er et vanlig tegnemedium, tidvis sammen med kullstift. Å tegne med rødkritt har vært populært siden 1500-tallet og renessansen. Flere bevarte tegninger og studier laget av Leonardo da Vinci er i rødkritt, og har beholdt fargen så godt som uendret. Samme type fargepigmenter har blitt brukt allerede fra paleolittisk tid, og er bevart i form av hulemalerier mange steder i verden.

På engelsk kalles rødkritt enten *red chalk* eller *sanguine*. Sistnevnte kommer fra fransk via italienske *sanguigna*.

Teknikk
-------

Rødkritt er naturlig og hensiktsmessig for skisser, akttegning og landskapsskisser. Det er egnet for å gjengi modellering, volum og form, og dessuten menneskelig hud. I form av blyanter kan rødkritt benyttes tilsvarende som trekull og pastell. Som med pastell er gjerne et porøst papir velegnet.

Produksjon
----------

Framstilling av rødkritt er fortsatt den samme. Råstoffet er oker i leire, som finmales og tørkes til pulverform. Bindemiddelet i stiften kan enten være på vannløst gelatinbasis (tørrkritt) – eller lages som contèkritt på hard voksbasis. Contèkrittet trenger ingen fiksering, men også streker en ikke ville hatt med blir sittende i papiret, mens tørrkrittet lar seg dempe med knettgummi i likhet med streker med tegnekull.

Til tross for navnet finnes rødkritt i en familie av ulike rødtoner, men også andre fargepigmenter som oransje, brunt, og beige (gråbrunt).

Kilder
------

* Ray Smith: *Kunstnerens håndbok*. ISBN 82 512 0308 2

Eksterne lenker
---------------

* (en) Red chalk drawings – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Rødknappfly** (*Eriopygodes imbecilla*) er en sommerfugl som tilhører familien nattfly (Noctuidae). Den er utbredt på det sørlige Østlandet i Norge, i tillegg finnes det spredte funn fra andre landsdeler.

Utseende
--------

Et lite til middelsstort (vingespenn 23 – 29 mm), tettbygd, gulbrunt nattfly. Antennene er lange og kraftige. Forvingen er lyst gulbrun, midtfeltet oftest litt mørkere. Den har vanligvis markerte, brune mellomlinjer som avgrenser midtfeltet (særlig hos hannen). Nyremerket er lite, smalt og lyst, noen ganger hvitt. Bakvingen er gråbrun. Larven er lysbrun med en perlekjede-formet, mørkere brun ryggstripe.

Levevis
-------

Arten har larver som lever på ulike urter.

Utbredelse
----------

Den finnes i Europa og Sibir. I Norge er den vanligst på det sørlige Østlandet, det finnes dessuten mer isolerte funn fra Vest-Agder, Møre og Romsdal og Sør-Trøndelag.

Kilder
------

* Aarvik, L. Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) *Catalogus Lepidopterorum Norvegiae*. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe/Norsk Institutt for Skogforskning. ISBN 82-995095-1-3
* Nettsiden *Svenska Fjärilar*, med bildegalleri:
* *Eriopygodes imbecilla* på UK moths:

Eksterne lenker
---------------

* (en) *rødknappfly* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *rødknappfly* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *rødknappfly* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Lasionycta imbecilla* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata
**Peter Michael Blytt** (født 4. september 1823 i Bergen, død 19. januar 1897 samme sted) var i årene 1854-1857 styreleder for Det norske Theater i Bergen, Nordlandshandler i Bergen i perioden 1849 til 1862, og fra januar i 1865 ansatt som stadsmegler.

Blytt vokste opp i Bergen som sønn av gullsmedmester Michael Blytt (1795-1839) og hustru, Emmerentze Arentz (1792-1874). Han var med på å starte Bergens Anthenæum, og var dets direktør fra 1854 til 1860. Han var også fra 1869 styreformann i selskapet «Den gode Hensigt».

Det norske Theater
------------------

Men det er spesielt hans år i teaterdireksjonen som har sikret Blytt et navn. Han skrev også mange år senere en bok om driften av teateret i Bergen. Blytts lederskap falt sammen med Ibsens opphold i Bergen som sceneinstruktør og husdikter- Flere viktige trekk ved verdensdramatikeren i hans ungdomsdiktning, og observasjoner av ham som instruktør i de såkalte «læreårene», skyldes Peter Blytts meddelelser.

Ved tilbakekomsten til Bergen, etter 6 års turne i utlandet, kom fiolinvirtuosen Ole Bull på kant både med skuespillerne og med direksjonsleder Blytt, om den nasjonale scenen han hadde startet, og såvel Blytt som de fleste andre ved teateret forlot sin stilling.

Henrik Ibsen
------------

I et brev sendt fra Dresden 11. november 1874 skriver Henrik Ibsen til Blytt: «Når jernbanen mellem Bergen og Kristiania er bleven færdig, håber jeg Du indvier den med en udenlandsrejse og at Du da ikke drager Dresden forbi.» Det var bare strekningen Bergen – Voss som ble diskutert på den tiden. Bergensbanen ble først åpnet i 1909, og Blytt kom heller aldri til å besøke familien Ibsen. De møttes ikke engang da Henrik og Suzannah Ibsen besøkte Bergen i 1885. På det tidspunktet var Blytt opptatt med forretninger på andre kanter.

Familie
-------

Peter Blytt ble 26. juni 1851 gift med sitt søskenbarn, Johanne Alida Blytt (født 21. januar 1826). Hun var datter av kjøpmann og megler Jørgen Blytt og hustru Cornelia Schultz. De fikk datteren Valborg, født 13. august 1855.

Bibliografi
-----------

* Blytt, Peter (1894). *Minder fra den første norske Scene i Bergen i 1850-Aarene*. Fr. Nygaard.
* Blytt, Peter (1907). *Fra min barndom og ungdom*. Bergen: Nygaard.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
***Wooden Shoes*** er en amerikansk stumfilm fra 1917, regissert av Raymond B. West.

Handling
--------

Pampy bor i en sjarmerende liten nederlandsk landsby, hvor hun forsøke rå støtte sin funksjonshemmede far ved å selge blomster til turister. Pampy gir inspirasjon til Donald Luther, en amerikansk kunstner som også besøker landsbyen. På hans forespørsel poserer hun for ham. Denne interessen begynner snart å blomstre til kjærlighet mellom dem, blir Donald kalt bort i to uker.

I løpet av kunsternens fravær dør imidlertid den gamle faren til Pampy. Men han etterlater henne bare med en veibeskrivelse til hennes velstående bestefars hjem, som ligger i New York. Men ett brev som inneholder nok penger til den lange reisen hennes, gjør den skruppelløse kapteinen von der Bloom interessert i Pampy og reisen hennes.

Skuespillere
------------

* Bessie Barriscale som Pampy
* Jack Livingston som Donald Luther
* Joseph J. Dowling som Kaptein Hendrik von der Bloom
* Tom Guise som Rufus Smith
* Howard Hickman som Jack Smith
* Margaret Thompson som Gertrude Van Hoosen
* Will H. Bray som Dr. Blaisdell
* J. Frank Burke som pastor Nepomuk

Referanser
----------

1. ↑  WOODEN SHOES

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Wooden Shoes* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
1906 Woods Queen Victoria Elektrisk
**Woods Motor Vehicle** var en amerikansk produsent av elektriske biler i Chicago, Illinois, mellom 1899 og 1916. I 1915 produserte de både elektrisk og forbrenningsmotor, og dette fortsatte frem til 1918.

Selskapet ble startet av Clinton Edgar Woods som «skrev den første boken om elektriske biler.»

Woods *Stanhope* 1904 hadde plass til to passasjerer og ble solgt for1 800 dollar.To elektriske motorer var plassert bak på bilen og produserte 2,5 Hk hver. Bilen veide 1 202 Kg med et 40-cellers batteri.

Woods *Victoria* fra 1904 hadde plass til to og ble solgt for 1 900 dollar med de samme elektriske motorer som Stanhope, men med en 4-trinns girkasse.Bilen veide 1 200 Kg. Den hadde et 40 cellers batteri og oppnådde en toppfart på 29 Km/t ble også bygget.

Tidlig hybrid
-------------

For 2 700 dollar kunne en i 1911 kjøpe **Dual Power Modell 44 Coupe** og i 1918 en bil med en 4-sylindret forbrenningsmotor og en elektrisk motor lansert. Den elektriske motor lå under bilen over denne lå den konvensjonelle motoren. Bilen kunne oppnå en toppfart på 56 Km/t. Den er i dag sett på som en historisk hybrid elektrisk bil.
**Ada Jane Blenkhorn** (født 22. februar 1858 i Cobourg, Ontario, død 7. mai 1927 i Cleveland ) var en canadisk-amerikansk salmedikter. Hennes familie immigrerte i 1884 til USA og holdt seg til Metodistkirken. Hennes bror Harry drev et eiendomsselskap hvor hun jobbet som sekretær, og da han døde i 1923 tok Ada over driften av selskapet. Hun var hele livet ugift.

Hennes mest kjente salme i USA er *Keep on the Sunny Side*. Inspirasjonen til denne salmen kom fra hennes nevø som var funksjonshemmet og satt i rullestol, og når de trillet ham på tur ba han dem alltid kjøre på den siden av gaten hvor solen skinte.

I Norge er hennes mest kjente salme *Frykter du din strid til sist blir nederlag*, engelsk *Do you fear the foe will in the conflict win*. Denne salmen er trykket i Frelsesarmeens sangbok og Sions Harpe.

Referanser
----------

1. 1 2 3   Find a Grave[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   mormonarts.lib.byu.edu[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  «Ada J. Blenkhorn». Hymntime.
4. ↑  «Ada Blenkhorn (1858-1927)». Latter-day Saint Hymnology.
5. ↑  *Kristen sang og musikk*. s. 235.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** Hymnary
 |
|  |
| --- |
| RUSADA |
|  |
| Fullt navn | *Russlands antidopingbyrå* |
| Stiftet | 2008 |
| President | Jurij Ganus |
| Hovedsete | Moskva |

**Russlands Antidopingbyrå**, RUSADA, (engelsk: Russian Anti-Doping Agency) er Russlands nasjonale antidopingbyrå. Organisasjonen har hovedkontor i Moskva, og ledes pr desember 2019 av Jurij Ganus.

Tilknytninger
-------------

RUSADA er underlagt World Anti-Doping Agency (WADA), men ble utestengt fra WADA i november 2015 etter at det tyske kringkastingsselskapet ARD viste en dokumentar («The Secrets of Doping: How Russia makes its Winners») i 2014, som hevdet at Russland har et omfattende, statsstyrt dopingprogram, der både idrettsministeren, visestatsministeren, etterretningstjenesten og dopinglaboratoriene i Moskva og Sotsji skal ha deltatt.

Referanser
----------

1. ↑  RUSADA.ru - *Management bodies*, besøkt 9. desember 2019.
2. ↑  Newsweek - *WADA Suspends Russia's Anti-Doping Agency*, besøkt 9. desember 2019.
3. ↑  Aftenposten.no - *Dette må du vite om den russiske dopingskandalen*, besøkt 9. desember 2019.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisiell hjemmeside
**Verdiskaping** er bruk av kunnskap, kapital og/eller arbeid med det formålet å skape økonomiske verdier. Verdiskaping brukes mer presist om den verdiøkning et (uferdig) produkt eller en tjeneste får i hvert ledd av produksjonsprosessen eller verdikjeden, hvor verdiskapingen er den *tilleggsverdi* hvert ledd eller hver bedrift gir produktet eller tjenesten.

Den verdiskapingen som skjer i en bedrift er skattbar næringsinntekt (selskapsskatt). Verdiskapingen framstår da som salgsinntekt minus produksjonskostnad, og for skatteformål får bedriften også trekke fra avskrivninger, rentekostnader osv før verdiskapingen beskattes. Det er altså overskuddet før finansposter, av- og nedskrivninger – også kalt EBITDA – som grovt sett utgjør verdiskapingen, og som beskattes.

Et annet begrep for verdiskaping er ***bruttoprodukt***, og når man legger sammen bruttoproduktene til alle bedriftene og produsentene i samfunnet, inklusive de offentlige, får vi i sum bruttonasjonalproduktet (det nasjonale bruttoproduktet). Bruttonasjonalproduktet er altså summen av verdiskaping i samfunnet.

I de fleste land legges merverdiavgift (moms) på bruttoproduktet, dvs verdiskapingen. Hver bedrift ledd i produksjons- eller verdikjeden øker verdien av produktet litt, og denne økningen utgjør bedriftens verdiskaping (salgsinntekt – kostnader). Man legger moms på akkurat denne biten ved å beregne moms av hele salgsinntekten, men samtidig gi fratrekk for kostnadene (inngående moms). I Norge ble det ilagt *meromsetningsavgift* fram til 1969, det vil si at det ble lagt avgift på *hele* hele salgsverdien, uten fradrag for inngående moms. Men i 1969 ble det også i Norge lagt om til *merverdiavgift* på verdiskapingen. Man flyttet altså avgiftsbyrden fra omsetningen til verdiskapingen.

Se også
-------

* Næringsvirksomhet

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** BNE
 |