recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Grunnvannsspeil** er nivået for grunnvannet i berggrunn eller jordgrunn. Det kan være så dypt man må bore en brønn for å hente drikkevann.

Tørke vil føre til en senkning av grunnvannsspeilet, mens i regntider kan grunnvannsspeilet komme opp på bakkenivå.

Vanntrykket og atmosfæretrykket er likt ved grunnvannsspeilet.

Endringer i grunnvannsnivået
----------------------------

Byggingen av Romeriksporten, jernbanetunnelen fra Oslo til Lillestrøm, er et eksempel der fjellet der tunnelen skulle gå, var oppsprekt. Når tunnelen var ferdig, fungerte den som et dreneringsrør på flere tjern og småvann i Østmarka i Oslo. Nordre Puttjern ble nesten helt tørrlagt.

I bunnen av Engavatnet i Brønnøy i Nordland er det et hull som er forbundet med et grottesystem. Dette hullet tettes vanligvis igjen av leire, men når grunnvannsspeilet synker, kan denne «proppen» kollapse, og vannet forsvinner.

Referanser
----------

1. 1 2  «grunnvannsspeil», *NAOB*
2. ↑  «Engavatnet i Velfjord - den mystiske innsjøen som forsvinner», *Velfjord.no*
3. ↑  Trygstad, Andreas Nilsen (12. juni 2017): «55 millioner liter vann «forsvinner» og kommer tilbake: – Her skjer det noe helt spesielt», *NRK*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN
 |
I europeisk musikkteori er **grunntonen** første trinnet i en diatonisk skala eller nederste tone i en akkord i grunnstilling. Grunntonen i C-dur er c, grunntonen i e-moll er e. I de såkalte kirketonearter avledes grunntonen fra skalaens navn. Det betyr at dorisk i all regel starter på d, frygisk på e, lydisk på f og miksolydisk på g.

Grunntonen må ikke forveksles med starttonen i en skala. Kirketoneartene har som regel en variant som starter en kvart lavere enn grunntonen, den såkalte *plagale* skalaen.

Grunntone er heller ikke ensbetydende med tonika etter som tonika alltid er en treklang (riktignok *med* en bestemt grunntone). 

Uttrykket **grunntone** brukes også om tonen som betegner stemmingen til et blåseinstrument, eller om tonen man får ved å slå an en åpen streng på et strengeinstrument.

Se også
-------

* Basstone
* ISO 16
* Kammertonen

Merknader
---------

1. ↑  Dette må igjen ikke forveksles med den plagale kadensen som betyr en akkordprogresjon fra 4. trinns treklang (subdominant) til 1. trinns treklang (tonika).

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GND
 |
Illustrasjon fra Mesna Bruks katalog ca. 1890
**Mesna Bruk AS** var en industribedrift i Lillehammer som ble stiftet under navnet Mesna Brug den 26. juli 1814 av Peder Ericsen Bue da han fikk skjøte på grunn fra Lysgaard langs Mesnaelva. Fra starten produserte bedriften bjeller, klokker og låser som ble solgt på markeder. I 1833 overtok sønnen Erik ansvaret. Erik Bue er kjent som oppfinner, bl.a. laget han Lillehammers første brannsprøyte. På slutten av 1850-årene laget Mesna Bruk sine første treskemaskiner. Bedriften skiftet eiere noen ganger før Oluf Onsum overtok i 1874. I 1853 hadde Oluf Onsum grunnlagt Kværner Brug og Christiania Spigerverk.

Mesna Bruk AS var en av hjørnesteinsbedriftene i Lillehammer gjennom flere tiår. Bedriften var knyttet sammen med sentrale aktører i norsk industrihistorie. I 2008 gikk bedriften konkurs, og en viktig del av Lillehammers industrihistorie var over.

Litteratur
----------

* Mesna Bruk A/S (1964): *Mesna Bruk A/S 1814-1964 - 26.juli - 150 år.* Lillehammer

Eksterne lenker
---------------

* Opplandsarkivet avd Maihaugens nettutstilling
En **nasjonal institusjon for menneskerettigheter** er et organ opprettet for å beskytte eller overvåke menneskerettighetene i et gitt land. De skal blant annet bistå myndighetene, frivillige organisasjoner og enkeltmennesker med rådgivning, utredning og informasjon om menneskerettighetene. Utbredelsen av slike institusjoner har vært fremmet av FNs høykommissær for menneskerettigheter, som har gitt anbefalinger for organiseringen av institusjonene gjennom de såkalte Paris-prinsippene.

Norges institusjon for menneskerettigheter ble opprettet i mai 2015.

De nasjonale institusjonene for menneskerettigheter er representert av International Coordinating Committee for National Human Rights Institutions, etablert i 1993.

Referanser
----------

1. ↑  Access Facility
2. ↑  «Historikk». Arkivert fra originalen 23. september 2015. Besøkt 7. september 2015.
3. ↑  snl.no
4. ↑  «Om oss - NIM | Norges institusjon for menneskerettigheter». *NIM*. Besøkt 11. april 2019.
5. ↑  «International Coordinating Committee for National Human Rights Institutions». Arkivert fra originalen 20. august 2019. Besøkt 7. september 2015.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted
Tre menn i joggebukser
**Joggebukser** er bukser som opprinnelig ble designet som et treningsplagg. Den er løs og ledig og ofte i fargene marineblå, grå eller svart.[]

Joggebuksen har for mange gitt assosiasjoner til arbeidsløse TV-tittere eller late menn.[] Store joggebukser er også utbredt blant hiphopere, denne trenden stammer fra USA og kom til Norge på nittitallet.

Nå for tiden er joggebuksen blitt en kjent trend blant ungdom og ikke bare som en del av den såkalte sosseuniformen (grå joggebukse, hvit V-hals, T-skjorte, hårbånd og solbriller). Ungdom bruker joggebuksen daglig fordi de mener den er behagelig og avslappende.[]

På mange videregående skoler er joggebuksen et voksende fenomen, til stor avsky for den eldre generasjonen.[]

De mest populære merkene er Champion og Umbro, men mange bruker også bukser som skolen har "trykket" opp som en del av skolekolleksjonen (hettegenser/jakke og joggebukse). Mange ungdommer liker å bruke disse buksene fordi det gir dem tilhørighet til sin skole og det viser andre hvor de kommer fra. Mange revyer har også «trykket» slike kolleksjoner, og det er mange som bruker disse klærne flere år etter at revyen ble satt opp. På denne måten blir hver bukse et slags suvenir. 

Noen klesbutikkjeder har også laget sine joggeklær-kolleksjoner, mest kjent i dag er kanskje Bik Bok med sin UCLA-kolleksjon som ble solgt over hele landet. Bik Bok hadde også suksess på åttitallet med denne serien. 

Joggebukser kommer i mange former, store (baggy), små (stramme), brede i leggen, smale i leggen. Det er bare å velge å vrake for ungdommene. Joggebuksen er blitt et unisex trendplagg.

Se også
-------

* Joggedress
*Oslo Student-TV'*, forkortet **OSTV**, er en studentforening som lager nett-TV av og for studenter i hovedstaden. Foreningen er en del av Det Norske Studentersamfund og har kontor på Chateau Neuf i Oslo.

Historie
--------

Oslo Student-TV ble stiftet 1. oktober 2009 og lanserte sin web-TV 4. mars 2010. Student-TV i Oslo har vært forsøkt startet flere ganger tidligere, men kun nåværende OSTV har klart å overleve oppstartsfasen. Til tross for sin unge alder har OSTV allerede klart å etablere seg blant studentene, og er blitt et etterlengtet supplement til studentmediene i Oslo. I september 2010 ble OSTV kåret til årets studentforening i kategorien "årets nykommer" av Studentsamskipnaden i Oslo (SiO).

Profil
------

Oslo Student-TV har som formål å lage underholdende nett-TV for studenter i Oslo. Foreningen er delt inn i ulike redaksjoner som produserer studentrelaterte kulturnyheter og underholdningsinnslag. Hver av redaksjonene består av både journalister og teknikere som ukentlig produserer korte klipp som legges ut på nettsiden Arkivert 22. august 2010 hos Wayback Machine.. I tillegg har foreningen en dokumentargruppe som jobber med lengre produksjoner, samt en gruppe som blant annet har produsert mockumentary-seriene *Kunsten å tenke kollektivt*[*død lenke*] og "Bloggekrigen[*død lenke*]. Oslo Student-TV drives utelukkende på frivillig basis.

Samarbeid
---------

Oslo Student-TV samarbeider med andre student-TV-er i paraplyorganisajonen Student-TV-ene i Norge (STIN). Blant annet har OSTV et produksjonssamarbeid med Student-TV Trondheim (STV) og Bergen Student-TV (BSTV) på Storåsfestivalen i juli hvert år.

Eksterne lenker
---------------

Oslo Student-TVs nettsider Arkivert 22. august 2010 hos Wayback Machine.

Portal: Oslo
Interiør fra posthuset i Købmagergade
**Købmagergades Postkontor**, tidligere *Den Kongelige Postgård*, var et posthus i Indre By i København beliggende på Købmagergade 33 mellom Valkendorfsgade og Løvstræde. 

Bygningen er opprinnelig tegnet av Philip de Lange for oversekretær i danske kancelli Christian Møinichen. I perioden 1780–1912 var bygningen hovedsete for *Post- og Telegrafvæsenet*.

Postgården ble fredet i 1918. Fredningen omfatter det gamle palé med tilhørende sidefløy langs Valkendorfsgade.

I 1988 var postkontoret mål for et dramatisk røveri gjennomført av Blekingegadebanden. I juni 2015 ble postkontoret nedlagt, mens et nytt ble åpnet i Pilestræde 58.

Referanser
----------

1. ↑  *Christian Møinichen*, Den store danske. Besøkt 21. mai 2015
2. ↑  «Sag: Postgården. Købmagergade 33 og Valkendorfsgade 2-4, København» **(dansk)**. Fredede & bevaringsværdige bygninger / Slots- og Kulturstyrelsen. Besøkt 15. juli 2018.
3. ↑  *Blekingegadesagen*, denstoredanske.dk. Besøkt 21. mai 2015

Portal: Danmark
**Tor André Ljosland** (født 10. desember 1982) er en norsk politiker fra Kristelig Folkeparti. Han var tidligere nestleder i Kristelig Folkepartis Ungdom (KrFU). Ljosland har sittet i kommunestyret i Notodden kommune fra 2003 til 2011 og var gruppeleder for Notodden KrF fra 2007 til 2011. Ved kommunevalget i 2007 var han Norges yngste ordførerkandidat. I KrFU har Ljosland vært organisatorisk og deretter politisk nestleder (2004–2006), samt internasjonal nestleder (2008–2009). Han var fylkesleder for Telemark KrFU i perioden 2001–2003. Fra 2011 til 2013 var han politisk rådgiver for byråd Lisbeth Iversen i Bergen kommune.

Ljosland arbeidet en kort stund som kommunikasjonsrådgiver i PR-firmaet NorPR, men sa opp jobben 21. oktober 2015 som følge av hans ektefelle Rebekka Ljosland, ble utnevnt til byråd for helse og omsorg i Bergen i den hensikt at ektefellen skulle unngå habilitetsproblemer.[] Ljosland jobber som administrasjonsleder i Bergen kirkelige fellesråd.[]

Referanser
----------

1. 1 2 3  «Hedret av KrFU», *Telemarksavisa*, 21. oktober 2009, s. 8.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Tor André Ljosland hos Stortinget Rediger på Wikidata

* (no) Tor André Ljosland hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Stortinget
 |
**Oslo Voksenopplæring Nydalen** (Oslo VO Nydalen) er et voksenopplæringssenter som har opplæringstilbud spesielt tilpasset voksne, Senteret tilbyr opplæring i form av spesialundervisning til elever med ervervede eller medfødte skader. Senteret har ansvar for inntak og undervisning av voksne med rett til opplæring etter Opplæringslovens §4A-2 og andre deltakere med rett til opplæring etter opplæring etter 4A-1. Senteret har ansvar for å gi tilud til elever fra bydelene St. Haugen, Nordre Aker, Ullern, Frogner, Sagene, Grünerløkka, Vestre Aker og Bjerke. I tillegg har senteret et bydekkende tilbud i synspedagogikk. 

Senteret tilbyr logopedi for afatikere, og både norske og minoritetsspråklige voksne med lese- og skrivevansker gis opplæring på dag- eller kveldstid. De fleste deltakerne undervises på opplæringssenteret, men flere elever mottar også undervisning i egen bolig eller på dagsenter. Ca 500 elever får undervisning eller veiledning på skolen i løpet av et år.

Oslo VO Nydalen gir spesialundervisning på grunnskolens område til elever med lærevansker som resultat av ervervet eller medfødt skade. Opplæringen er på grunnskolens område og er ikke eksamensrettet. Retten til opplæring er hjemlet i Opplæringsloven. Alle pedagoger er spesialpedagoger.

Senterets visjon er: Opplæring på voksnes vilkår. I tråd med denne visjonen er det et overordnet mål for undervisningen at deltakeresnes læringsresultater er relevante for deres dagligliv. Det vektlegges derfor tverrfaglig og tverretatlig samarbeid. De fleste deltakerne har individuelle opplæringsplaner.

Det er mange årsaker til voksne ikke kan nyttiggjøre seg ordinære tilbud eller trenger opplæring i å vedlikeholde grunnleggende ferdigheter. Noen har dysleksi, andre kan ha ervervede hodeskader eller psykiske vansker. Ved senteret er det deltakere som har afasi og/eller synsproblemer. I tillegg får deltekere med autisme og lærevansker og deltekere med behov for Alternativ og supplerende kommunikasjon (ASK) tilbud ved senteret. De fleste deltakerne får undervisning på senteret, men mange får også undervisning i egen bolig, på arbeidsplass, dagsenter eller sykehjem. Det blir også gitt pedagogisk veiledning til personalet i boliger og dagsentre.   

Det finnes to spesialskoler for voksne i Oslo. Dette er Oslo VO Skullerud og Oslo VO Nydalen. Oslo VO gir tilbud til elever i bydelene St. Hanshaugen, Nordre Aker, Ullern, Frogner, Sagene, Vestre Aker, Bjerke og Grûnerløkka. Synspedagogtjenesten ved Oslo VO Nydalen er byomfattende. Oslo VO Rosenhof har et byomfattende tilbud til døvblinde og hørselshemmede.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* blogg AvisN

| * v
* d
* r
Voksenopplæringssentra i Oslo |
| --- |
|  | Grønland VO **·** Oslo VO Nydalen **·** Oslo VO Rosenhof **·** Oslo VO Sinsen **·** Oslo VO Skullerud **·** Oslo VO Helsfyr **·** Oslo VO Servicesenter | Norges flagg |

Portal: Oslo

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Oslo Byleksikon **·** VIAF
 |
|  |
| --- |
| **Københavns godsbanevanntårn** |
|  |
| De to vanntårnene
  |
| **Generelt** |
| **Sted:**  | København, Danmark |
| **Byggeår:**  | 1901 og 1907 |
|  |  |
| **Arkitektur** |
|  |  |
| **Arkitekt:**  | Heinrich Wenck |
|  |  |
| **Materiale:**  | Teglstein |
| **Form:**  | Firkantet |
|  | m |
|  | m |
| **Diverse** |
| **Kapasitet:**  | 265 m3 |
|  |  |
|  |  |
| **Diverse:**  | Del av Københavns godsbanegård |
| **Københavns godsbanevanntårn på Commons** |

**Københavns godsbanevanntårn** består av to firkantede tårn, bygget i henholdsvis 1901 (det lave) og 1907 (det høye). Det lille tårnet, med pyramidetak, ble bygget samtidig med godsbanegårdsanlegget og har en kapasitet på 65 m3 og det høye tårn, med saltak, har en kapasitet på 200 m3. De to tårnene er forbundet med en mellombygning og anlegget hadde også et vannrenseanlegg med en kapasitet på 20 m3 renset vann pr. time.

Referanser
----------

1. ↑  Jensen, Kim Lykke (2009), *Danmarks Vandtårne*, Forlaget Vældgungerne, ISBN 978-87-92015-07-5
2. ↑  Hjemmeside om jernbanevanntårn

Portal: Danmark
**Tor Anders Petterøe** (født 1955) er en norsk forretningsmann.

Bakgrunn og virke
-----------------

Petterøe havnet i medias søkelys på begynnelsen av 2000-tallet da han var en av de mest sentrale i utbredelsen av pyramidespillet World Games Inc. (WGI). Han fikk med seg flere millioner i gevinst før alt kollapset og de fleste av de 220 000 involverte nordmenn tapte pengene sine. I etterkant innrømmet Petterøe at WGI var lureri. På dette tidspunktet var han også involvert i selskapet Eurolink Industries sammen med Tor Einar Olaisen, en annen pyramidetopp i WGI. I en kort periode var Petterøe involvert i WGIs arvtaker Aspiritus.

Etter at WGI hadde rast sammen etablerte Petterøe konseptet Towah som skulle tilby nettbaserte betalingsløsninger. Med seg i satsingen hadde han Harald Ekker som også var sentral i den norske utbredelsen av WGI. Finanstilsynet uttalte til Dagbladet i 2013 at Towah ikke hadde tillatelse til å drive bankvirksomhet i Norge, herunder å utstede betalingskort. Towah var satt sammen av flere selskaper registrert i forskjellige land, der Petterøes sønn Morten Petterøe hadde en sentral rolle.

På Towah sin kundeliste sto blant andre Enigro etablert av tidligere WGI-topp Jarle Thorsen og senere innlemmet i OneCoin, samt Bidify drevet av nordmannen Frode Jørgensen som er tidligere straffedømt for sin rolle i pyramidespillet PlexPay. I 2013 oppstod det konflikt da Bidify-medlemmer ikke klarte å få ut sine penger fra Towah-systemet, og det ble påstått at flere titalls millioner var borte. Petterøe innrømmet da at pengene fra de forskjellige klientene ikke hadde blitt plassert på adskilte konti. Samme år ble selskapet Towah Norway AS slått konkurs i Fredrikstad tingrett. Petterøe var på dette tidspunktet bosatt i Spania.

Blant de mange selskapene i Towah-systemet var det svenskregistrerte Towah Gold Sparkassa som senere ble omdøpt til VIP Coin Sparkassa. Sammen med svenske Kristian Sandberg brukte Petterøe dette selskapet til å lansere et nettverkskonsept basert på kryptovalutaen Titus Coin. For å bli ambassadør for selskapet og få retten til å tjene penger på å verve nye ambassadører måtte man investere 1 000 euro i kryptovalutaen.

Petterøe var involvert i nettverksselskapet Talk Fusion sammen med blant andre Jarle Thorsen, Frode Jørgensen, Tor Einar Olaisen og Harald Ekker.[]

Referanser
----------

1. ↑  «- WGI vil bli størst i verden». *Nettavisen*. 22. desember 2004.
2. 1 2  «- Alt tapt for World Games medlemmer». *VG*. 23. februar 2005.
3. 1 2  «Pyramidetopp innrømmer lureri». *NRK*. 9. september 2005.
4. 1 2  «Norsk pyramidesystem står bak ny kryptovaluta». *Dagbladet*. 10. oktober 2017.
5. 1 2 3  «50 millioner kroner vekk i Petterøe-pyramide». *Dagbladet*. 23. august 2013.
6. 1 2  «Britisk storbank raser mot pyramidekongen: Hevder 20 millioner er borte vekk». *Dagbladet*. 31. oktober 2013.
7. ↑  «Far og sønn Petterøe ga hverandre lønn på 80 000,- i måneden». *Dagbladet*. 14. oktober 2013.
8. ↑  «Plastkortskungen rensar upp». *Realtid*. 24. juni 2010.
9. ↑  «Nordmann bak gigantpyramide». *Dagens Næringsliv*. 12. juni 2010.
10. ↑  «Pyramidetopp konkurs igjen». *Dagbladet*. 19. august 2013.
Kart over Nikumaroro
Den vestlige ankomsten til Nikumaroros lagune sette fra nærheten av ruinene av landsbyen.
**Nikumaroro**, eller tidligere *Gardnerøya*, er en del av Phoenixøyene som tilhører staten Kiribati, i den vestlige delen av Stillehavet. Den er en korallatoll som er langstrakt, trekantet med et mangfoldig vegetasjon og stor sentral lagune.

Øya ligger rundt 1500 kilometer sørøst for hovedøya Tarawa og ca 650 kilometer nordvest for Tokelau. Nikumaroro er bortimot 6 km lang og mindre enn 2 km bred, arealet er ca 4,1 km² med en landmasse på ca 2,1 km². Det er to smale innløp som begge er blokkert av et bredt korallrev som kommer til syne ved lavvann. Havet bortenfor revet er meget dypt og det eneste stedet som ankres er ved øyas vestende, tvers over fra ruinene av britisk kolonilandsby fra midten av 1800-tallet, men den er kun trygg med sørøstlige vinder. Landgang har alltid vært vanskelig og som oftest gjort sør for ankerplassen. Selv om øya har vært ujevnt bosatt ved ulike tider i fortiden, er den ubebodd i dag.

Nikumaroro er også kjent for å være et mulig sted der Amelia Earhart krasjet på sin sist flytur for å reise jorden rundt.

Referanser
----------

1. ↑   «US reportedly to search again for Amelia Earhart's plane» Arkivert 2. mai 2012 hos Wayback Machine. *MSNBC*, 19. mars 2012
2. ↑  Moe, Sigrid: «Vil løse gåten om Amelia Earhart», *Dagbladet*, 13. juni 2012

Eksterne lenker
---------------

* (en) Nikumaroro – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Satellitbilde av Nikumaroro Arkivert 22. september 2017 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GeoNames
 |
**Københavns Roklub** ble stiftet 20. oktober 1866 som Handels- og kontoristforeningens Roklub, men skiftet i 1880 navn til Københavns Roklub. Klubben ble stiftet som den andre roklub i Danmark, en måned etter Danmarks eldste roklubb, Roforeningen Kvik.

Københavns Roklubs første båthus lå på Appelbys Plads på Christianshavn, litt syd for den nåværende Langebro. I 1884 ble et nytt båthus innviet i Tømmergraven, hvor Politigården i dag ligger. Det første båthus på Sjællandssiden ble innviet i 1902. Klubbens nåværende båthus, beliggende tett på Fisketorvet, på Vesterbro i København, ble innviet i 1941 i forbindelse med klubbens 75-årsjubileum og klubbens robasseng ble bygget i 1950.

Da Danmarks Idræts-Forbund ble stiftet i 1896 ble Eugen Schmidt fra Københavns Roklub DIFs første formann. I 1896 deltok Schmidt som en av tre danske aktive ved OL i Athen. Han deltok på 100 meter, hvor han ble slått ut i de innledende heat samt i rifleskyting over 200 meter, hvor det ble til en 12.-plass.

I OL-1900 i Paris ble Schmidt olympisk mester i tautrekking med et lag bestående av tre dansker og tre svensker. I OL-1912 i Stockholm var han leder for de danske roere.

Københavns Roklub var i over 100 år en klubb kun for menn, men etter noen års diskusjoner ble det vedtatt på generalforsamlingen i 1975 at kvinner også skulle ha adgang til klubben.

Eksterne lenker
---------------

Københavns Roklub nettsted

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |
**Vestre Moland** var en kommune i tidligere Aust-Agder. Opprinnelsen til navnet er Moðguland; dette kan ha sammenheng med norrønt móðugr, dvs. modig. Moðguland var navnet på gården som i dag kalles Prestegården. Vestre Moland var et kirkesogn i middelalderen, og kaltes Vestre for å skille det fra Moland som ligger i nåværende Arendal kommune, altså lenger øst. Vestre Moland var en egen kommune fra 1865 til 1961. Vestre Moland utgjorde fra 1837 sammen med Høvåg Vestre Moland formannskapsdistrikt. 

I 1865 ble området delt i to selvstendige kommuner. Vestre Moland hadde på dette tidspunktet 2 167 innbyggere. Kommunegrensen mellom Høvåg og Vestre Moland fulgte midten av Østre Vallesverdfjorden.

1. januar 1962 ble Vestre Moland slått sammen med Høvåg og Lillesand, og Gitmark-gårdene i Eide, til den nye storkommunen Lillesand.

Blindleia går gjennom skjærgården i Vestre Moland og Høvåg.

Eksterne lenker
---------------

* Lillesand Kommune – Hjemmeside
* Vestre Moland og Lillesand Historielag Arkivert 6. mars 2016 hos Wayback Machine.
* Diplom fra 12. juni 1429, der Modgoland nevnes
* (no) Vestre Moland kommune på Arkivportalen

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Lokalhistoriewiki
 |
**Køge** er en by i Køge kommune på Øst-Sjælland med 35 618 (2013) innbyggere. Den fikk kjøpstadsrettigheter i 1288, og er rik på gamle bindingsverksbygninger. Flere store virksomheter er lokalisert her. Byen ligger 39 km fra København og 24 km fra Roskilde. Postadressen er *4600 Køge*.

Historie
--------

Byen er kanskje mest kjent for slaget ved Køge bukt i 1677. Den danske kommandanten Niels Juel med 38 skip og 6 992 mann vant over den svenske flåten med 48 skip og 8 636 mann. Svenskene mistet over 3 000 soldater og 8 skip. Seieren regnes som den største Danmark-Norge har hatt til sjøs. 

Byens rådhus er fra omkring 1550 og gamlebyen har en rekke gamle bygninger fra perioden 1550 til 1660, da byens borgere slo seg opp på et rikt sildefiske i Øresund. Byen var besatt av svenske soldater flere ganger under Svenskekrigene. Karl X Gustav befestet byen, men da han trakk seg ut i 1660, var byen utpint økonomisk. Krigene mot England tidlig på 1800-tallet var heller ingen lykke for byen, i 1807 sto slaget ved Køge hvor en dansk milits ble slått av britiske styrker, og i 1816 opphørte Køge å være garnisonsby.

Mot moderne tider
-----------------

Utover på 1800-tallet ble det gjort en rekke etableringer av fabrikker, og i 1870 kom det jernbane til byen da jernbanen Lille Syd ble etablert. Ni år senere kom også Østbanen til Køge. I dag har byen ferje til Rønne på Bornholm, og både E20 og E47/E55 går forbi byen.

Vennskapsbyer
-------------

* Kongsberg

Referanser
----------

1. ↑  Danmarks Købstæder: Køge fra Dansk Center for byhistorie (Besøkt 30. desember 2013)
2. ↑  Danmarks Statistik: Tabel BEF44. (Besøkt 30. desember 2013)
3. ↑  Kommunalvalg i 2013 fra Berlingske (Besøkt 30. desember 2013)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |

Portal: Danmark
|  |
| --- |
| ***Vistdalitt-gabbro*** |
| Vistdalitt |
| ***Vistdalitt, saget (matt) overflate*** |
| **Hovedmineral:** | plagioklas, pyroksen,jern, amfibol, olivin |
| **Gruppe:** | magmatisk |
| **Tetthet i g/cm3:** | 2,85 |
| **Bruksområde:** | byggningstein, inne og ute |
| **Annet:** |  |
| ***Liste over bergarter*** |

**Vistdalitt-gabbro**, eller **vistdalitt**, er en variant av bergarten gabbro fra forekomsten i Vistdalen i Nesset i Møre og Romsdal. Vistdalitt-gabbro er det norske handelsnavnet på bergarten. I steinindustrien kalles den ofte bare for vistdalitt.

Vistdalitt-gabbro blir forholdsvis mørk når den blir polert og med grønne krystaller som gir steinen sitt særpreg. Den er grovkornet, dypgrønn og svart. Gabbro er vanlig mange steder i Norge, men finnes sjelden i store forekomster.

Den benyttes i dag til alle formål på grunn av sitt særpreg og sin styrke, men sjeldnere brukt som gravminner. Bekledningsstein, benkeplater, ovnsplater og fliser er de vanligste produktene. Den har blitt brukt mye i offentlige bygg som bekledningsstein på gulv, trapper, fasader og lignende. Henie-Onstad Kunstsenter på Høvikodden har vistalitt-gabbro i gulvene. Skulpturen «Trollstigenmonumentet» øverst i Trollstigen er laget av kunstneren Hagbart Solløs.

Steinbrudd
----------

I 1928, i Vistdal, fant Gunnar Opdal en større forekomst av amfibolitt ved Opdal. Geologer ble engasjert for analyse av forekomsten. Den viste seg å være drivverdig, og uttak av stein fra et steinbrudd startet i 1931. Amfibolitten fikk handelsnavnet vistdalitt og ble karakterisert som en gabbroforekomst. Dette er nok det mest kjente steinbruddet der norsk gabbro tas ut som steinblokker. Vistdalitten har en egenvekt på ca. 3216 kg pr. m³.

Selskapet Romsdal Steinindustri ble stiftet i 2004 og er registrert som aksjeselskap under bransjen «hogging og bearbeiding av monument- og bygningsstein».

Bildegalleri
------------

* Bekledningsstein for nytt torg på Åndalsnes.Bekledningsstein for nytt torg på Åndalsnes.
* Romsdal Steinindustri.Romsdal Steinindustri.
* fra steinbruddet i Vistdal.fra steinbruddet i Vistdal.
* oppdeling av en blokk vistdalitt-gabbro.oppdeling av en blokk *vistdalitt-gabbro*.

Eksterne lenker
---------------

* www.romstein.net/ – Romsdal Steinindustri AS

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
Det gamle Tsjekkisk Schlesien (grønt), med moderne grenser og stedsnavn. Med mindre mähriske enklaver (oransje) og en del som tidligere var prøyssisk/tysk (blått).
Tsjekkia, Tsjekkisk Schlesien markert oransje
**Tsjekkisk Schlesien**, *Mährisk Schlesien* og før 1918 *Østerriksk Schlesien* (*České Slezsko*), er en av Tsjekkias tre historiske regioner. De viktigste byene er Ostrava 306 000 innbyggere, Karviná 63 000 innbyggere, Opava 60 000 innbyggere og Český Těšín 36 000.[] Regionens historiske hovedstad er Troppau/Opava.

Etter den østerrikske arvefølgekrig avstod Østerrike i 1742 det meste av Schlesien til Preussen. Det sørlige området, som forble østerriksk, ble kalt Østerriksk Schlesien eller *Hertugdømmet Schlesien*. 

Etter Østerrikes nederlag i første verdenskrig ble Østerriksk Schlesien en del av den nye staten Tsjekkoslovakia og ble kalt *Mährisk Schlesien* eller *Tsjekkisk Schlesien*. Ved Versaillesfreden i 1919 fikk provinsen tilført en del av *Prøyssisk Schlesien*. Provinsen ble slått sammen med det nordlige Mähren til provinsen Sudetenland. Ved Münchenavtalen i 1938 ble tsjekkerne tvunget til å avstå den til det det nasjonalsosialistiske Tyskland. Etter krigens avslutning i 1945 kom området tilbake til Tsjekkoslovakia. Etter 1993 tilhører det Tsjekkia.

Litteratur
----------

Historie
* Manfred Alexander: *Kleine Geschichte der böhmischen Länder*. Reclam, Ditzingen 2008, ISBN 978-3-15-010655-6 (aktuelle Überblicksdarstellung; Inhaltsverzeichnis)
* Karl Bosl (Hrsg.): *Handbuch der Geschichte der böhmischen Länder*. 4 Bände, Hiersemann, Stuttgart 1966–1974, ISBN 3-7772-6602-7 (für das Gesamtwerk), (Inhaltsverzeichnis)
* Collegium Carolinum (Hrsg.): *Biographisches Lexikon zur Geschichte der böhmischen Länder*. 4 Bände, Oldenbourg, München 1979 ff. ISBN 978-3-486-49491-4, ISBN 978-3-486-52551-9 u. ISBN 978-3-486-55973-6 (2009 bis Band 4, Lieferung 3, *„Stefani"* erschienen; Inhaltsangabe)
* Collegium Carolinum (Hrsg.): *Ortslexikon der böhmischen Länder*. Oldenbourg, München 1983, ISBN 3-486-51761-9

Kulturhistorie
* Hugo Rokyta: *Die böhmischen Länder. Handbuch der Denkmäler und Gedenkstätten europäischer Kulturbeziehungen in den böhmischen Ländern*. Bd. 3: *Mähren und Schlesien.* 2. üb. und erw. Aufl. Vitalis, Prag 1997, ISBN 80-85938-23-5

Referanser
----------

1. ↑  Detailliertes Standardwerk nach dem Forschungsstand der 1960er Jahre

Eksterne lenker
---------------

* (en) Czech Silesia – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Brockhaus Enzyklopädie **·** VIAF **·** LCCN **·** NKC
 |
**Sisimiut Kommune** er en tidligere kommune på vestkysten av Grønland. Den gikk 1. januar 2009 sammen med Maniitsoq kommune til den nye Qeqqata kommune.

Historie
--------

De eldste sporene av bosettinger i kommunen stammer fra saqqaqkulturen. Vestkysten av Grønland, og dermed Sisimiut, ble befolket i flere omganger, og også folk fra dorsetkulturen slo seg ned her. Disse var mer bofaste, og brukte sleder, men manglet fortsatt utviklede redskaper. Dette gjorde at de døde ut på 1400-tallet, da «den lille istiden» endret klimaet på Grønland. Den senere thulekulturen, forløperne til dagens inuitter, fantes også i dette området. 

Den 1. januar 2009 ble Sisimiut og Maniitsoq kommuner slått sammen. De to kommunenes økonomiutvalg etablerte 2. juni 2005 et samarbeidsforum. 2.-4. mai 2006 avholdt kommunene et fellesmøte i Maniitsoq, der samarbeidsavtalen ble undertegnet. Både kommunestyrene og kommunaldirektørene deltok i delegasjonene som undertegnet avtalen. Navnet på den nye kommunen er Qeqqata.

Geografi og klima
-----------------

Kommunen var på 36 000 km², og lå på polarsirkelen. Den grenset til Maniitsoq kommune i sør, Kangaatsiaq kommune i nord og Ammassalik kommune i øst. Området har arktisk klima, men Sisimiut by er den nordligste isfrie havnen på Grønland. Sisimiut er også Grønlands nest største by, etter hovedstaden Nuuk.

Byer og bygder i Sisimiut kommune
---------------------------------

* Sisimiut (dansk: Holsteinsborg)
* Itilleq
* Sarfannguaq
* Kangerlussuaq (dansk: Søndre Strømfjord)

| * v
* d
* r
Grønland |
| --- |
| **Amt fra 1950 til 2008:** Nordgrønland **·** Vestgrønland **·**  Østgrønland | Grønlands flagg |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Erligangkulturen** 二里岡文化 (1600 – 1400 f.Kr.) er et uttrykk benyttet av arkeologer for å betegne en arkeologisk bronsealderkultur i Kina. Det primære funnstedet for denne kulturen har gitt den dets navn, nemlig Erligang, rett utenfor den moderne byen Zhengzhou i provinsen Henan. Funnene ble gjort i 1951.

Mange kinesiske arkeologer mener at Zhengzhou var stedet for en gammel Shang-hovedstad, og setter dermed likhetstegn mellom Erligangkulturen og Shang-dynastiets aller tidligste fase. De fleste vestlige arkeologer har ikke tatt til seg dette synspunkt, ettersom det til forskjell fra hva gjelderdet senere Anyang-bosettingen, ikke er blitt funnet noen skriftlige kilder som kan knytte de arkeologiske funnene til gammel kinesisk historieskrivning.

Byen var omringet av en stor mur som var på nesten 7 kms lende hele veien rundt. Store verksteder lå utenfor bymurene, blant annet et som arbeidet med bein, et pottemakerverksted of to bronsekarverksteder. 

Ettersom den moderne bybebyggelsen overlapper Erligangbyen, er det meget begrenset hva som er mulig av arkeolgiske utgravninger, og det må uansett påregnes at særlig den mer moderne byggevirksomhet har ført til at meget arkeologisk interessant materiale ikke lenger er der. Derfor er det meste man vet om Erligangkulturen kunnskap man har erhvervet fra helt andre funnsteder.

Erligang-kulturen var sentrert rundt et parti av Den gule flods lavere løp. Erligang var den første arkeologiske kultur i Kina der det ble benyttet støpeformer for store bronsekar. På et tidlig tidspunkt eksanderte kulturen raskt og kraftig, og nådde helt ned til Yangtzeelven, noe som bevitnes av et meget stort funnsted ved Panlongcheng i Hubei. Ettersom Zhengzhou ikke hadde lokal tilgang på bronsemetaller var fjernere steder som Panlongcheng brnyttet for å sikre denne ressursen. 

Kulturen sank gradvis sammen etter sin «gullalder». Erligangkulturen var påvirket av Erlitoukulturen, noe man kan se av bronsearbeidene.

Litteratur
----------

* *The Cambridge History of Ancient China : From the Origins of Civilization to 221 BC*, redigert av Michael Loewe og Edward L. Shaughnessy. ISBN 0-521-47030-7
* Li Liu 2003, «The products of minds as well as of hands: production of prestige goods in the Neolithic and early state periods of China» i *Asian Perspectives: the Journal of Archaeology for Asia and the Pacific* 42(1): 1-40.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
Rajpath sett fra Raisina Hill, med India Gate i den andre enden.
**Rajpath** (hindi: राजपथ; «Kongens vei») er den seremonielle bulevarden til Republikken India. Den går fra Rashtrapati Bhavan gjennom Vijay Chowk og India Gate til National Stadium i New Delhi. Alleen har gressplener med trær og dammer på begge sider. Rajpath er uten tvil den viktigste veistrekningen i India, og stedet for den årlige paraden under republikkdagen 26. januar. Rajpath går rett mot Raisina Hill, Indias administrative sentrum. Janpath krysser denne veien. Rajpath går i øst-vest-retning og veier fra Connaught Place, Delhis finansielle sentrum, møter Rajpath fra nord.

Etter at Rajpath har klatret opp Raisina Hill, dukker North Block og South Block opp på hver sin side av Rajpath. Til slutt ender veien foran porten til Rashtrapati Bhavan. I Vijay Chowk krysser den Sansad Marg og Indias parlamentbygning kan sees på høyre side når man kommer fra India Gate. 

Rajpath i seg selv er veien som brukes for paraden 26. januar hvert år, når Republikkens dag feires i India. Feiring av at India ble en republikk skjer gjennom fremvisning av Indias kulturelle mangfold og militære makt. Alleen brukes også til begravelseprosesjoner av sentrale indiske politikere. Åpningsscenen i filmen *Gandhi* starter i Rajpath.

Historie
--------

New Delhis byplan (New Delhi er området rundt Rajpath) ble laget av den britiske arkitekten Edwin Lutyens. Rajpath var av stor betydning for planen. Lutyens ville ha panoramautsikt over byen Delhi fra palasset til visekongen. Utsikten fra Raisina Hill går uhindret tvers over Rajpath og India Gate, og forhindres kun av National Stadium. 

Størsteparten av byggverket rundt Rajpath ble designet av Lutyens and Herbert Baker.

Rajpath med Rashtrapati Bhavan i bakgrunnen.

Landemerker
-----------

* Rashtrapati Bhavan, embedsboligen til presidenten i India. Det var visekongens residens før India fikk sin uavhengighet.
* North Block and South Block, også kalt Sekretariatbygningen. North Block huser kontorene til Finansdepartementet og Innenriksdepartementet. South Block huser Utenriksdepartementet og Forsvarsdepartementet. Andre viktige kontorer, som for eksempel statsministerens kontorer, finnes også i Sekretariatbygningen.
* Vijay Chowk («Seiersplassen» på norsk), et rommelig plaza som er stedet for seremonien *Beating the Retreat* («Slår retrett») den 29. januar.
* India Gate er Indias krigsminnesmerke og triumfbue til ære for de som døde i første verdenskrig og den andre anglo–afghanske krigen. Det er også Indias minnesmerke for den ukjente soldat.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Rajpath som turistmål i Delhi
**Turnéorganisasjon for Hedmark** (ToH) ble opprettet som en stiftelse 21. juni 1991, da Else Braseth satt som fylkeskultursjef i Hedmark. Høsten samme år startet ToH opp med "Skolepakka" – et kunst- og kulturformidlingsprogram med profesjonelle kunstnere på turné til grunnskolene i Hedmark. Dette var den første forløperen til det som i dag er kjent som Den kulturelle skolesekken (DKS). Hver elev fikk fra denne høsten et bredere kunsttilbud i tillegg til Rikskonsertenes skolekonsertordning; 10 år før DKS ble opprettet som et nasjonalt program. ToH har hatt tilhold på Disen kulturtun på Hamar, der både kontorfasiliteter, møte- og øvingsrom har vært tilgjengelige.

I 2014 hadde ToH årlig nærmere 80 turneer på veien innen sjangrene litteratur, visuell kunst, musikk, scenekunst, film, kulturarv og kunstarter i samspill. Tilbudet spenner fra konserter for barnehagebarn til forestillinger, konserter, visninger og verksted i grunn- og videregående skole.

ToH har siden 1996 vært fylkessekretariat for Ungdommens kulturmønstring (UKM) i Hedmark. Årlig deltar ca. 1000 ungdommer på lokale mønstringer i fylkets 22 kommuner. ToH er produsent for en årlig tredagers UKM fylkesfestival. 11 medarbeidere har sin arbeidsplass på Disen kulturveksttun i Hamar.

Håkon Skoge var fra 2011-20 ansatt som daglig leder. Fra 2020 har stifteren av Turnéorganisasjonen, Else Braseth, igjen vært daglig leder.

Fra 2021 blir Turneorganisasjonen, i forbindelse med sammenslåingen av Hedmark og Oppland til det nye fylket Innlandet, lagt under fylkeskommunen, og administrasjonen flyttet til Lillehammer.

Eksterne lenker
---------------

* Prosjektets hjemmeside
* Disen kulturveksttun Arkivert 22. mai 2014 hos Wayback Machine.
* DKS Innlandet legges inn i forvaltningen i fylket
**Vestskog BA** var et regionalt skogeiersamvirke for Rogaland, Hordaland og Sogn og Fjordane. Den var tilsluttet Norges Skogeierforbund.

Andelslaget bistod medlemmene med skogbruksplaner og planlegging av skogsdrift, og kunne også utføre hogst for medlemmene. Medlemmenes tømmersalg gikk gjennom andelslaget, som avtalte priser med kjøperne.

Skogeigarlaget Vest (Vestskog) ble dannet i 2000 ved sammenslåingen av Rogaland Skogeigarlag og Hordaland Skogeigarlag, begge etablert i 1940. I 2006 ble Vestskog omorganisert til et andelslag. I 2015 tok Vestskog opp i seg Sogn og Fjordane Skogeigarlag. Vestskog samarbeidet tett med AT Skog (Agder og Telemark). I 2019 vedtok de å fusjonere.

Referanser
----------

1. ↑  Vestvik, Einar (10. januar 2000). «Fusjonerte over fylkesgrensa». *Haugesunds Avis*: 8.
2. ↑  *Rogaland Skogeigarlag 50 års jubileum*. Rogaland Skogeigarlag. 1990.
3. ↑  «Skogeigarlaget blir historie». *Firda*. 10. april 2015. Besøkt 6. januar 2021.
4. ↑  Aakre, Gina (29. april 2019). «Fusjon vedtatt av Vestskogs årsmøte». Norges Skogeierforbund. Besøkt 6. januar 2021.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** Brønnøysundregistrene
 |
**Sisillius I** (walisisk: *Seisyll*) var en mytisk konge av Britannia, og det finnes ingen historiske bevis for hans mulige eksistens. Hans fortelling kommer fra Geoffrey av Monmouths *Historia Regum Britanniae* (*De britiske kongenes historie*), skrevet omkring 1136. 

Av alle konger hos Geoffrey er Gurgustius blant de første av de kongene Geoffrey har minst å fortelle om, faktisk ingenting bortsett fra hvem han etterfulgte, og hvem som etterfulgte ham. Det fortelles *ikke* at hans forgjenger Gurgustius var hans far, skjønt man kan anta at det var en utelatelse, og han ble selv etterfulgt av Jago, som det fortelles var hans nevø. Han var selv far til Kimarcus, som ble britenes konge etter ham.

Familietreet til Sisillius' slekt
---------------------------------

*Se også*: Mytiske konger av britene

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   |   | Corineus |   |   |   |   |   | Brutus trojaneren |   |
|
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|   |   | Dronning Gwendolen |   | Locrinus |   | Albanactus |   | Kamber |  |
|   |   |
|   |   |   |   |   |   |   |
|
|   |   |   |   | Maddan |
|
|   |   |   |   |   |   |   |
|
|   |   |   |   | Mempricius |  |
|
|   |   |   |   |   |   |   |
|
|   |   |   |   | Ebraucus |  |
|
|   |   |   |   |   |   |   |
|
|   |   |   |   | Brutus Grønnskjold |
|
|   |   |   |   |   |   |   |
|
|   |   |   |   | Leil |
|
|   |   |   |   |   |   |   |
|
|   |   |   |   | Rud Hud Hudibras |
|
|   |   |   |   |   |   |   |
|
|   |   |   |   | Bladud |
|
|   |   |   |   |   |   |   |
|
|   |   |   |   | Leir |
|
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
| Goneril |   | Regan |   | Cordelia |
|
|   |   |   |   |   |   |   |   |
|
| Marganus |   | Cunedagius |  |
|
|   |   |   |   |   |   |   |
|
|   |   |   |   | Rivallo |
|
|   |   |   |   |   |   |   |
|
|   |   |   |   | Gurgustius |
|
|   |   |   |   |   |   |   |
|
|   |   |   |   | Sisillius I |
|
|   |   |   |   |   |   |   |
|
|   |   |   |   | Kimarcus |
|
|   |   |   |   |   |   |   |
|
|   |   |   |   | Gorboduc |   | Judon |
|   |   |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|   |   |   |   |   |   |
|   |   |   |   | Ferrex |   | Porrex I |
|

Litteratur
----------

* Geoffrey av Monmouth (1982): *The History of the Kings of Britain*, oversatt med innledning av Lewis Thorpe, Guild Publishing London, s. 88
**Vetan** eller **Veten** er en ås sør på Nøtterøy i Færder kommune, like ved Haukemyr, vest for Torød. Med sine 99,7 moh. er den det høyeste punktet på øya og i kommunen.

Toppen av Vetan ble i 1897 ekspropriert av Forsvarsdepartementet for bygging av en kystmeldepost. Rett før angrepet på Norge i 1940 ble det bygget en festningskommandoplass på Vetan, men den ble ikke tatt i bruk. Tyskerne overtok anlegget og bygget det videre ut, blant annet med en radiostasjon samt tre 20 mm luftvernkanoner. Etter andre verdenskrig har Vetan vært i bruk som radiolinjestasjon av Forsvarets Fellessamband. Det er ikke lenger militær aktivitet på Vetan, men toppen er fremdeles avsperret.

På Vetan er det registrert ei gravrøys fra bronsealderen.

Fotnoter
--------

**Type numrering**
1. ↑  Avstand til Husumåsen ved Kleppan øst for Sandefjord lufthavn, Torp.

Referanser
----------

1. 1 2  «Høyeste fjelltopp i hver kommune». Kartverket. 3. mai 2016.
2. ↑  «Høyeste fjelltopp i hver kommune». Kartverket. 30. januar 2014. Arkivert fra originalen 15. oktober 2014. Besøkt 18. oktober 2015.
3. ↑  «Vetan (Færder)». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.

Litteratur
----------

* Odd T. Fjeld (1996). «Tysk kystforsvar i Vestfold som del av Oslofjordområdets forsvar». *Norsk Arkivforum* (12): 154–176.
***Lucanus hansi*** er en billeart i familien hjortebiller (*Lucanidae*).

Kjennetegn
----------

En stor (40-60 millimeter), kraftig, mørkbrun hjortebille. Hannen er svært kraftig bygd, en av de mest robuste artene i slekten *Lucanus*. Mandiblene er rette, med en kraftig tann i den indre delen, en liten tann litt utenfor midten, litt kløvet i spissen. De knebøyde antennene har vanligvis en fire-leddet vifte. Kjølene langs sidene og bakkanten av hodet er ganske høye, hodet er litt utvidet bakover. Kjølen danner også et "horn" over hvert antennefeste. Beina er brune.

Levevis
-------

Utbredelse
----------

Arten er bare kjent fra det sørlige Kina.

Systematisk plassering
----------------------

Arten er muligens identisk med *Lucanus hayashii*, som ble beskrevet nesten samtidig.

**Treliste**
* Insekter, Insecta
	+ Ordenen biller, Coleoptera
		- Underordenen Polyphaga
			* Overfamilien Scarabaeoidea
				+ Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
					- Underfamilien Lucaninae Latreille, 1806
						* Stammen Lucanini Latreille, 1806
							+ Slekten *Lucanus* Scopoli, 1763
								- ***Lucanus hansi*** Zilioli, 2000

Eksterne lenker
---------------

* Bilde av typeeksemplar
* (en) *Lucanus hansi* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* *Lucanus hansi* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* (en) Lucanus – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Fasaden til teaterbygget som åpnet i 2017, vender ut mot Minsaas' plass på Verdalsøra. Arkitekt for bygget: Pir 2 Arkitekter
**Turnéteatret i Trøndelag**, inntil april 2017 **Nord-Trøndelag Teater**, er et teater som eies av Trøndelag fylkeskommune og har base i Verdal. Det skal produsere og formidle profesjonell scenekunst i fylket. Det er også et kompetansesenter som yter bidrag til lokale teatermiljøer, for å utvikle fylkets amatørteatre.

Den 1. juni 2023 tiltrer Arne Fagerholt stillingen som teatersjef ved Turnéteatret. Han etterfølger Nora Evensen, som tiltrer som teatersjef ved Brageteatret fra samme dato.

Historie
--------

### Oppstarten

Historien til Turnéteatret i Trøndelag startet ved etableringen av Nord-Trøndelag Teaterverksted i 1983. De første ansatte var Arnulf Haga og Ragnhild Vannebo. Formålet til teaterverkstedet var å bidra til kvalitetsheving av amatørteatret gjennom kontakt med profesjonelle teaterarbeidere.

### Navneendring og status som regionteater

I 1996 ble navnet endret til Nord-Trøndelag Teater. Bakgrunnen for dette var å forberede grunnen for etableringen av et profesjonelt regionteater med status og finansiering på lik linje med landets øvrige regionteatre. I statsbudsjettet for 2008 fikk Nord-Trøndelag Teater endelig status og region-/landsdelsinstitusjon. Den 1. januar 2010 ble Nord-Trøndelag Teater AS etablert som et aksjeselskap heleid av Nord-Trøndelag fylkeskommune.

Fra 2014 ble Nord-Trøndelag Teater en del av statens funksjonsfordelingssystem, hvor staten og fylkeskommunen bidrar med henholdsvis 70 % og 30 % av den offentlige støtten til teatret.

### Nytt teaterhus i Verdal

Like før jul i 2014 ble det fattet vedtak i fylkestinget og i Verdal kommune om husleiegaranti for nytt teaterhus for Nord-Trøndelag Teater. I september 2015 ble grunnstein til teaterhuset lagt ned og byggingen av teaterhuset påbegynt. Det nye teaterhuset åpnet 9. september 2017.

### Ny navneendring

I forbindelse med sammenslåingen av fylkene Nord-Trøndelag og Sør-Trøndelag endret teatret navn fra Nord-Trøndelag Teater til Turnéteatret i Trøndelag 26. april 2017.

Teatersjefer
------------

* 2004–2009: Anderz Døving
* 2009–2011: Liv Hege Nylund
* 2011–2015: Ketil Kolstad
* 2015–2023 Nora Evensen
* 2023–: Arne Fagerholt

Referanser
----------

1. 1 2 3  «Arne Fagerholt ny teatersjef ved Turnéteatret i Trøndelag». *Scenekunst*. 13. september 2022. Besøkt 16. april 2023.
2. ↑  «Om teatret». *Turneteateret*. Turnéteatret i Trøndelag. Besøkt 16. april 2023.
3. ↑  «Ferdig uten ansattes tillit»; Adresseavisen 07.02.2009
4. ↑  «Nylund ny teatersjef», Romerikes Blad 18.02.2009
5. ↑  «Ny sjef - ny form - nytt innhold»; Trønder-Avisa 29.04.2011

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
***Lucanus mearesii*** er en billeart i familien hjortebiller (*Lucanidae*).

Kjennetegn
----------

En stor til meget stor (hannen 40-73 millimeter), brun til svart hjortebille, oversiden gjerne med noe lys bestøvning, under denne nokså blank. Som vanlig hos hjortebiller har den allometrisk vekst, der store hanner har forholdsvis større og bredere kjever, de hos små hanner er mindre on enkelt krummede. Hannen har store, kraftige kjever som har en innoverrettet tann litt utenfor midten, kløvede i spissen. De knebøyde antennene har vanligvis en fire-leddet vifte. Bakhodet har skrå tverrkjøler på sidene.

Levevis
-------

Utbredelse
----------

Arten er utbredt i det nordlige India (Punjab, Vest-Bengal), Nepal, Bhutan og Bangladesh.

Systematisk plassering
----------------------

**Treliste**
* Insekter, Insecta
	+ Ordenen biller, Coleoptera
		- Underordenen Polyphaga
			* Overfamilien Scarabaeoidea
				+ Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
					- Underfamilien Lucaninae Latreille, 1806
						* Stammen Lucanini Latreille, 1806
							+ Slekten *Lucanus* Scopoli, 1763
								- ***Lucanus mearesii*** Hope, 1842

Referanser
----------

1. ↑  Alain Galant: Lucanidae du Monde. Nettsiden om arten

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Lucanus mearesii* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* *Lucanus mearesii* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* (en) Lucanus – kategori av bilder, video eller lyd på Commons