recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Édouard Bovet** (født 1797 i Fleurier, Neuchâtel i Sveits, død 1849) var en sveitsisk urmaker og grunnlegger av urselskapet Bovet.

Fødselen av Edouard Bovet, sønn av Jean Frédéric Bovet, ble registrert hos myndighetene i 1797. Fire sønner og en datter ble født de påfølgende årene.

Etter endt læretid som urmaker flyttet Edouard Bovet og to av hans brødre i 1814 til London, som på denne tiden var et sentrum innen montering av ur og handel med klokker.[] Bovet etablerte i 1818 sin egen virksomhet i London i samarbeid med sine brødre. Denne virksomheten, som produserte luksusklokker i Sveits for eksport til Kina, ble en stor suksess.[] To generasjoner senere drev firmaet et blomstrende sveitsisk-kinesiske kommersielt foretak. 
I 1855 ble Bovet-firmaet tildelt en gullmedalje under verdensutstillingen i Paris. Virksomhetens navn ble solgt flere ganger og ble relansert i 1994.

Bovet var tilbake i hjembyen i 1830 sammen med sin fire år gamle halvt kinesiske sønn Edouard-Georges. På denne tiden var det vanlig for europeiske kjøpmenn i Kina å ta en midlertidig kone under opphold i Kina.[] Eventuelle barn som ble født i dette ekteskapet måtte faren akseptere fullt ansvar for. 

Bovet døde i 1849, 52 år gammel.

Referanser
----------

1. ↑  Conso – Marque Bovet Arkivert 4. mars 2016 hos Wayback Machine. "1818 : Édouard Bovet arrive à Canton, le seul port chinois ouvert aux étrangers et vend quatre montres de 10.000 francs. 1822 : Édouard et Alphonse Bovet créent la société de montres Bovet."

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** HDS
 |
**Gimsøysteinen** er en runestein fra vikingtiden fra gården Sand på Gimsøya, Vågan kommune, Nordland.

Steinen ble for første gang omtalt i 1810, den sto da antakelig på det opprinnelige stedet, ved veien mellom Gimsøy kirke og sjøen. I 1863 var professor Yngvar Nielsen på stedet, og han anfører at det skal ha vært flere gravrøyser på stedet. Steinen ble innkjøpt av Fortidsminnesmerkeforeningen i 1864, og i 1868 ble den fraktet til Bergen Museum. I 1972 ble den hentet tilbake til Nord-Norge, og den står i dag utstilt i Tromsø museum.

Steinen er 1,7 meter høy, og har en lang innskrift i den yngre runerekken. Gerd Høst tolker den til:

**.uki : asa : b: raisþa : uar : aft : .t.aþ : .i. : nafis : þa : is : asi : ... : þaþan : au..ua : staina : þisa :** 
På moderne norsk skulle dette bli:
*.uki Åses bror reiste denne gravrøys etter (…) Næfis (…) da Åse flydde herfra og likeså disse (kjennelige?) steiner*

Litteratur
----------

Gerd Høst: Innskriften på Gimsøysteinen. *Norsk Tidsskrift for Sprogvitenskap, bind XVIII*, Oslo 1958

Gerd Stamsø Munch: Bautasteiner og vei. Et forsøk på nytolkning av reiste stein på Gimsøy i Lofoten. *Viking XLV* Oslo 1982
**Bor** er en by i Sør-Sudan. Byen er hovedstaden i delstaten Jonglei, en av Sør-Sudans ti delstater.

Plassering
----------

Byen ligger i fylket *Bor County* i delstaten Joglei i det sentrale Sør-Sudan, rundt 190 km nord for landets hovedstad og største by Juba. Byen ligger på den østre bredden av Den hvite Nil.

Bor har egen flyplass, og andre kommunikasjonsrutiner ligger langs Den hvite Nil og på tre hovedveier fra byen.

Befolkning
----------

I 2006 ble det beregnet at byen hadde 26 800 innbyggere.

Historie
--------

Området har vært viktig for utviklingen av Sør-Sudan. I 1905 opprettet Archibald Shaw en misjonsstasjon for Church Mission Society i det lille tettstedet Malek, rundt 19 km sør for dagens Bor. Dette ble et senter for misjonsarbeidet i regionen, og Shaw opprettet også en grunnskole på stedet.

Bor ble utviklet som et administrasjonssenter under Anglo-egyptisk Sudan for Dinka-folket.

Bor ble også startstedet for den andre borgerkrigen i Sudan, da den sudanske offiseren Kerubino Kuanyin ledet et opprør i byen i 1983 etter at de sudanske myndighetene erklærte at Sudan skulle være en Sharia-stat, også for befolkningen i sør som ikke var muslimer. Dette førte til etableringen av Det sudanske folks frigjøringsbevegelse og till slutt Sør-Sudans løsrivelse fra Sudan.

Referanser
----------

1. ↑  Map Showing Bor And Juba With Distance Marker
2. ↑  «Estimated Population of Bor, South Sudan». Arkivert fra originalen 9. oktober 2011. Besøkt 21. juni 2012.

Eksterne lenker
---------------

* Bor på Google Maps
* Nettside for *Bor Globe Newspaper*
* Demografiske data for delstaten Jonglei Arkivert 9. juni 2012 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
**Booth Island** er en kupert, Y-formet øy, beliggende i Wilhelm Archipelago på vestkysten av Den antarktiske halvøy. Øya er åtte kilometer lang, og høyeste punkt er Wandel Peak (980 moh.). Øya ble oppdaget i januar 1874 av en tysk ekspedisjon under ledelse av Eduard Dallmann og sannsynligvis navngitt etter Oskar Booth og/eller Stanley Booth – begge medlemmer av Hamburgs geografiske selskap. Belgica-ekspedisjonen 1897–99 under ledelse av Adrien de Gerlache navnga øya **Wandel Island**, og navnene har blitt brukt om hverandre. Den smale Lemairekanalen skiller øya fra fastlandet.

På nordsiden av Booth Island ligger bukta Port Charcot der en fransk ekspedisjon (1903–05) under ledelse av Jean-Baptiste Charcot overvintret i 1904 i ekspedisjonsskipet «Français».

Kilder
------

* Composite Gazetteer of Antarctica Den vitenskapelige komite for antarktisforskning (SCAR). Katalognr. 1589

Eksterne lenker
---------------

* (en) Booth Island – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Booth Island – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

Portal: Antarktis

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** GNIS **·** SCAR

 |
**Qassiarsuk** er ei bygd i Narsaq kommune, syd på Grønland. Den ble opprettet i 1924 som den første fåreholdplassen på Grønland. 

Bygda ligger i bunnen av Tunuliarfik (dansk: Skovfjorden), der Eirik Raude slo seg ned da han dro til Grønland i 982. Garden hans het Brattahlíð (Brattahlid), og lå i det som den gang het Austerbygda. Derfor finnes det mange verneverdige ruiner fra nordboerne i dette området.

Bygda hadde 102 innbyggere pr 2006, inkludert de omkringliggende fåreholdplassene. Herfra har man utsikt til lufthavnen Narsarsuaq Airport på den andre siden av Tunulliarfik, som er hovedinngangsporten til Sydgrønland. I luftlinje er det ca. 40 km til Narsaq og 5 km til Narsarsuaq.

Bygdas økonomiske grunnlag er fåreavl. De siste årene har turismen hatt en økende betydning i området, som er ideelt for vandrere, som kan vandre mellom fåreholdplassene. Noen av fåreholdplassene tilbyr også overnatting.

Narsarsuaq nås lett med båt, dessuten er det helikopterforbindelse til Narsaq, som ligger ved munningen av Tunuliarfik, ca. 40 km unna. I Qassiarsuk finnes det elverk, butikk, barnehage og helsestasjon.

Se også
-------

* Kujataa, verdensarvområde fra 2017

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** GeoNames
 |

1. ↑  ; *Statistikbanken*; arkiv-URL: ; arkiveringsdato: 14. mai 2020; besøksdato: 12. februar 2020.
***Quercus virginiana*** er en eikeart. Det er først og fremst denne arten som kalles *live oak*, selv om navnet også brukes om andre eviggrønne eikearter. Slike trær, som regel bevokst med spansk mose, er et symbol for *the Deep South* i USA.

Vekstformen varierer fra buskaktig til 35 m høye trær. Den er egentlig ikke en eviggrønn plante, men vintergrønn: De grønne bladene sitter på hele vinteren og felles ved løvsprett om våren. Barken er mørkebrun eller svart. Bladene er ovale til omvendt eggformede. Oversiden er mørkegrønn og undersiden lysegrå og tett dekket av hår. Nøttene sitter 1–3 sammen på en 1–2 cm lang nøttestilk.

*Quercus virginiana* vokser i fuktig subtropisk klima, der den danner skog sammen med blant annet vasseik, oksemagnolia og ambratre. På våte steder finnes den også sammen med *Celtis laevigata*, grønnask og kvitalm. Andre trær og busker som kan vokse sammen med den, er *Morella cerifera*, *Sabal palmetto*, *Serenoa repens*, amerikakristtorn, blomsterkornell, hagtorn og svinehickory. Arten er utbredt på kystslettene i sørøstlige USA fra sørøstlige Virginia sørover til Georgia og Florida inkludert Florida Keys. Den finnes vestover til sørlige Texas.

Dette treslaget tilhører underseksjon *Virentes*, en gruppe på sju arter utbredt i Nord- og Mellom-Amerika. Flere former som tidligere ble regnet til *Quercus virginiana*, er nå skilt ut som egne arter. Det gjelder blant annet den tørketålende *Quercus fusiformis* som er utbredt i sørvestlige Oklahoma, sentrale Texas og i fjellene i nordøstlige Mexico og *Quercus cubana* (= *Q. sagraeana*) på vestlige Cuba.

Referanser
----------

1. ↑  «*Quercus virginiana*». Flora of North America. Besøkt 7. mai 2017.
2. ↑  W.R. Harms. «Live Oak». *Silvics of North America*. Besøkt 7. mai 2017.
3. ↑  «*Quercus virginiana*» (PDF). USDA Plant Guide. Besøkt 7. mai 2017.

Eksterne lenker
---------------

Blad og nøtter
* (en) *Quercus virginiana* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Quercus virginiana* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Quercus virginiana* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Quercus virginiana* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Quercus virginiana* hos The International Plant Names Index Rediger på Wikidata

* (en) *Quercus virginiana* hos Tropicos Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Quercus virginiana* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Quercus virginiana* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Quercus virginiana* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Ernest Frank Cribb** (født 4. august 1885, død 18. august 1957 i Vancouver) var en canadisk seiler som deltok i de olympiske leker 1932 i Los Angeles.

Cribb vant en olympisk sølvmedalje i seiling under OL 1932 i Los Angeles. Han var med på den canadiske båten «Santa Maria» som kom på andreplass i 8-meterklassen bak «Angelita» fra USA. Det var kun to båter i denne klassen. Seilingene ble gjennomført i Port of Los Angeles mellom 5. og 12. august 1932.

Mannskapet på «Santa Maria» var; Cribb, Harry Jones, Peter Gordon, Hubert Wallace, Ronald Maitland og George Gyles.

OL-medaljer
-----------

* 1932 USAs flagg Los Angeles – Sølv Sølv i seiling, 8-metersklassen Canadas flagg Canada

Eksterne lenker
---------------

* (en) Ernest Cribb – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Ernest Cribb – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Ernest Cribb – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
Oversikt over Hartekamp fra Herenweg, veien fra Haarlem til Leiden som går forbi de gamle sommerhusene
Eiendommen Hartekamp sett fra «Leidse trekvaart» Leiden-Haarlem kanalen
Boka ***Hortus Cliffortianus*** (latin for «Cliffords hage») var et mesterverk innen tidlig botanisk litteratur og ble utgitt i 1738.

Utgivelsen var et samarbeid mellom Carl von Linné og Georg Dionysius Ehret, finansiert av George Clifford i 1735/1736. Clifford var en velstående bankier fra Amsterdam og var en ivrig botaniker med en stor plantesamling, han var også direktør for Det nederlandske ostindiske kompani. Med sin formue hadde Clifford anledning til å engasjere naturvitenskapsmenn som Linné og kunstnere som Ehret. På Cliffords sommersted Hartekamp ved Heemstede laget de den første vitenskapelige klassifiseringen av en engelsk hage.

Hagen i Hartekamp var ganske berømt allerede før George Clifford kjøpte stedet i 1709 og under hans eierskap vokste antallet planter kraftig. Han hadde fire oppvarmede veksthus for å ha de mange tropiske plantene som han fikk fra sine forretningsforbindelser over hele verden. Clifford var også en nær venn av botanikeren Herman Boerhaave, som han forsynte med frø; Boerhaaves sommerhus og hage lå ved Oud Poelgeest, ganske nær Hartekamp.

I 1736 ble George Clifford kjent for å ha dyrket det første innendørs banantreet og det var en av grunnene til at Carl von Linné var ivrig etter å arbeide for ham.

George Clifford døde i 1760 og forretningene og eiendommen ble overtatt av hans sønner. Bankvirksomheten som ble ledet av George Clifford jr. innstilte virksomheten i 1772 og eiendommen Hartekamp ble solgt ut av familien i 1788. Siden det har hagen forfalt og er idag i bruk av en skole. George Cliffords herbarium ble kjøpt av Joseph Banks i 1791 og han ga det videre til British Museum of Natural History, hvor det nå presenteres på nett.

Kilder
------

* Hortus Cliffortianus (engelsk) Arkivert 19. juni 2009 hos Wayback Machine.
* George Clifford Herbarium

Eksterne lenker
---------------

* «The George Clifford Herbarium», fra nettstedet til The Natural History Museum, London (engelsk)
**Hortobágy** er en bygd som ligger i Hajdú-Bihar fylke, 36 km fra Debrecen. 

På de store slettene (pusztaen ved Hortobágy har man siden gamle dager drevet kvegdrift på den tradisjonelle måten at flokken ales opp i friluft. I området ble det ungarske gråstorfeet, hester og ursauen racka passet på av gjetere.

Geografi
--------

Hortobágy ligger ved en elv med samme navn. Grunnet bygdens store gegrafisk utstrekning grenser den til en rekke kommuner: Egyek (nordvest), Tiszacsege (nord), Tiszafüred (vest), Balmazújváros (øst), Nagyhegyes (sydøst), Nagyiván (sydvest) og kommunene Nádudvar og Hajdúszoboszló (sør).

Historie
--------

Sommeren 1699 Hortobágyi Csárdá (kro) bygget. Kroen var også stedet hvor man krevde inn toll av handelsreisende for byen Debrecen. I 1785 ble en ny bygning ble reist, i dag gjetermuseet (Pasztormuzeum). Den kjente broen med syv pilarer ble bygget i tidsrommet 1827 og 1833 etter tegninger av Ferenc Povolni, og var den gang Sentral-Europas lengste steinbro med sine 167,3 m. 5. august 1891 ble jernbanelinjen åpnet, noe som medførte en økt interesse for området, spesielt for den årlige sammenkomsten for gjetere og markedet på broen.

Hortobágy ble administrert fra Debrecen til 1952, da administrasjonen av bygden ble flyttet til Balmazújváros. Bygden ble egen kommune i 1966.

Transport
---------

Hortobágy ligger ved riksvei 33 og har en egen jernbanestasjon på linjen MÁV 108 Debrecen–Füzesabony.

Severdigheter
-------------

* Hortobágy nasjonalpark
* Hortobágy smalsporjernbane
* Hortobágy viltpark
* Hortobágy fuglesykehus
* Broen med syv pilarer
* Hortobágyi nasjonale hestedager (første helg i juli)

Vennskapsbyer
-------------

* Tysklands flagg Pressath, Tyskland
* Polens flagg Kazimierz Dolny, Polen
* Romanias flagg Ţeţchea, Romania

Galleri
-------

* Bro ved HortobágyBro ved Hortobágy
* Bro ved HortobágyBro ved Hortobágy
* Broen med syv pilarer ved HortobágyBroen med syv pilarer ved Hortobágy

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Hortobágy – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** NKC **·** GeoNames **·** GeoNames
 |
**Junichi Ota** (japansk: 桜多吾作, født 16. mars 1948 i Kaminoyama i prefekturet Yamagata i alliertokkupert Japan, død 12. desember 2022 i prefekturet Gunma), best kjent under kunstnernavnet **Gosaku Ota** (japansk: 桜多吾作) var en japansk mangaka (mangakunstner).

Liv og virke
------------

Ota begynte sin karriere som assistent til Shotaro Ishinomori. Han debuterte offisielt som en *mangaka* i 1969 med shōjo manga *Bōifurendo yai!* ("Hey boyfriend!").

Ota er kjent for ådamme med Go Nagai å ha skapt shōnen manga *Groizer X*, senere adaptert i en anime, og for mangaadaptasjoner av andre av Nagais verker som blan annet *Mazinger Z*, *Great Mazinger*, *Getter Robo*, *Grendizer*, *Steel Jeeg*. Andre populære verker er den fiskeorienterte manga *Tsuri Baka Taishō* ("Master of Fishing"), om spente over ti tankōbon-bind, ogshōnen manga *Mach SOS*. Han sanarbeidet i lang tid med Sports Nippon, som han produserte fiskeorienterte tegneserier fra 1981 til 2019.

Ota døde av covid-19-utløst lungebetennelse den 12,. desember 2022, i en alder av 74 år.

Referanser
----------

1. ↑   www.sponichi.co.jp, besøkt 2. januar 2023[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3 4  Suzuki, Miki (2. januar 2023). «Gosaku Ota, Mazinger Z Artist, Dies at Age 74». *CBR* **(engelsk)**.
3. 1 2 3  Sharma, Mukul (4. januar 2023). «Japanese manga artist Gosaku Outa cause of death, age, family, mangas». *The SportsGrail* **(engelsk)**.
4. 1 2  Redazione Cultura (3. januar 2023). «È morto Gosaku Ota, disegnatore di Goldrake e Mazinga Z». *La Repubblica* **(italiensk)**.
5. ↑  «桜多吾作さん死去 74歳 「釣りバカ大将」などの代表作 業界では"大物釣り師"として知られる - スポニチ Sponichi Annex 芸能». *Sponichi Annex* **(japansk)**. 2. januar 2023.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** NDL **·** CiNii
 |
**Ivar Kristian Hansen** (født 1. november 1938 i Agerbæk sogn i Varde kommune, død 11. mars 2003 i København) var en dansk gårdbruker og politiker (V). Han var valgt til Folketinget fra Ribe amtskrets 1973–2003, minister for offentlige arbeider 1978–1979 og formann i Folketingets presidium 1998–2003.

Han var sønn av gårdbruker Lars Peder Hansen og lærer Maria Jepsen. Etter folkeskolen tjenestegjorde han i Livgarden 1958–1959, hvoretter han hadde opphold ved folkehøyskoler og en landbruksskole. Hansen var gårdbruker på slektsgården Aalunde i Agerbæk sogn fra 1962 og lærer ved forsvarets sivilundervisning 1967–1973.

Hansen var formann i Venstres Ungdom i Ribe amt 1964–1966, og ble første gang nominert til Folketinget for Venstre fra Sønderborg krets i 1965. Han var valgt til Folketinget fra Ribe amtskrets 1973–2003, etter å ha blitt nominert fra Grindsted krets. Hansen var formann i Venstres folketingsgruppe 1977–1978 og 1982–1998, formann i Folketingets finansutvalg 1986–1988, politisk ordfører for Venstre 1987–1991 og formann for Statsrevisorene 1995–1998. Hansen ble valgt til formann i Folketinget ved loddtrekning mot Birte Weiss i 1998, men ble senere enstemmig gjenvalgt.

Ivar Hansen var innehaver av storkorset av Dannebrogordenen.

Referanser
----------

1. ↑  «Ivar Kristian Hansen» **(dansk)**. gravsted.dk. Besøkt 24. august 2014.
2. 1 2 3 4  «Ivar Hansen (Venstre)» **(dansk)**. Folketinget. Besøkt 20. september 2019.
3. 1 2  Harding, Merete og Larsen, Helge (2012). «Ivar Hansen». *Dansk Biografisk Leksikon* **(dansk)**. Besøkt 24. august 2014. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)
4. ↑  Mortensen, Morten Nøhr (15. mars 2003). «Sidste stop Agerbæk». *B.T.* **(dansk)**. Besøkt 24. august 2014.
5. ↑  Emborg, Rasmus (11. mars 2003). «Ivar Hansen var folkestyrets mand». *Politiken* **(dansk)**. Besøkt 24. august 2014.

Eksterne lenker
---------------

* (da) Ivar Hansen på Filmdatabasen Rediger på Wikidata

* (da) Ivar Hansen på danskfilmogtv.dk Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Dansk biografisk leksikon **·** Prabook
 |

Portal: Danmark
***Agonum fuliginosum*** er en av billene i delgruppen (underfamilien) markløpere (Harpalinae) i familiegruppen løpebiller. Systematikken følger Carabidae of the World.

Utbredelse
----------

*Agonum fuliginosum* finnes i nesten hele Europa, men er noe sjeldnere helt i sørvest. Den er utbredt østover i Asia. Finnes i Norge.

Utseende
--------

*Agonum fuliginosum* er 5,5-7,8 mm lang og helt kullsvart og uten metallglans. Noen ganger kan det første (rotleddet) antenneleddet samt leggene (tibia) og dekkvingene være litt lysere, brunlig. Dekkvingene er mørke og det tredje rille-mellomrom (fra midten / sømmen) har tre børstepunkt, små fordypninger med ett stivt oppstående hår. Flygvingene er ikke fullt utviklet. Brystskjoldet er smalere enn skuldrene (frampartiet av dekkvingene). Beina er ikke ensfarget, men har mørkere parti, leggene er lyse, rødbrune. Bakfotens første ledd (tars) er klart lengre enn sporen i spissen av leggen (tibia). Antennenes rotledd er lysere, rødlig brun, det tredje og fjerde ledd med fine korte hår og noen lange børster i spissen. (Krever forstørrelse for å se).

Levevis
-------

*Agonum fuliginosum* er ganske vanlig, lever på fuktige lokaliteter under vissent løv og mose i tillknyttning til løvskog, men også langs strender. Den er vanligvis nattaktiv og lever som predator på andre dyr.

Den tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.

Referanser
----------

1. ↑  Carabidae of the World Arkivert 16. desember 2008 hos Wayback Machine. søkedato: januar 2009

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Agonum fuliginosum* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Agonum fuliginosum* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *Agonum fuliginosum* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *Agonum fuliginosum* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *Agonum fuliginosum* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *Agonum fuliginosum* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Agonum fuliginosum* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Agonum fuliginosum* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* *Agonum fuliginosum* – Database Carabidae of the World[*død lenke*] – engelskspråklig
* *Agonum fuliginosum* - Ground Beetles of Ireland - engelskspråklig
* *Agonum fuliginosum* - Fauna Europaea - engelskspråklig
* Norsk entomologisk forening
*Agonum muelleri*  Foto: Carl Gustav Calwer. 1876. 
***Agonum muelleri*** er en av billene i delgruppen (underfamilien) markløpere (Harpalinae) i familiegruppen løpebiller. Systematikken følger Carabidae of the World.

Utbredelse
----------

*Agonum muelleri* finnes i nesten hele Europa. Den er utbredt i Nord-Amerika og Asia. Finnes i Norge.

Utseende
--------

*Agonum muelleri* er 7,2-9,5 mm lang. Kroppen er metallglinsende, med grønn forkropp og mer messingfarget bakkropp. Dekkvingene kan være ensfarget enten i grønn eller messingfarget til litt fiolett. Dekkvingene er ensfarget uten lysere eller mørkere parti, rillene er tydelige helt bak til spissen. Rillenes mellomrom er flate, ikke opphøyde. Dekkvingene tredje rille-mellomrom (fra midten / sømmen) har tre børstepunkt, små fordypninger med ett stivt oppstående hår. Brystskjoldet er smalere enn skuldrene (frampartiet av dekkvingene) og har avrundede bakhjørner. Antennenes første ledd (rotledd) er lysere brunlig og det fjerde ledd med fine korte hår og noen lange børster i spissen. Det tredje leddet er bart (nakent), uten de korte tilliggende hårene. (Krever forstørrelse for å se). Beina er ikke ensfarget, men har mørkere parti. Bakfotens første ledd (tars) er klart lengre enn sporen i spissen av leggen (tibia).

Levevis
-------

*Agonum muelleri* er ganske vanlig, lever på lokaliteter med leire grunn, ofte på gressenger og i kulturlandskapet. Den er vanligvis nattaktiv og lever som predator på andre dyr.

Den tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.

Referanser
----------

1. ↑  Calwer, Carl Gustav. 1876. *Calwer's Käferbuch*, Table 6, Picture 26.
2. ↑  Carabidae of the World Arkivert 16. desember 2008 hos Wayback Machine. søkedato: januar 2009

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Agonum muelleri* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Agonum muelleri* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *Agonum muelleri* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *Agonum muelleri* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *Agonum muelleri* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *Agonum muelleri* hos Fossilworks Rediger på Wikidata

* (en) *Agonum muelleri* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Agonum muelleri* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Agonum muelleri* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Agonum muelleri* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* *Agonum muelleri* – Database Carabidae of the World[*død lenke*] – engelskspråklig
* *Agonum muelleri* - Ground Beetles of Ireland - engelskspråklig
* *Agonum muelleri* - Fauna Europaea - engelskspråklig
* Norsk Entomologisk forening
**Agogikk** er kunsten om tempoforandringer under musikalske foredrag, og er sammen med dynamikk og artikulasjon av de viktigste virkemidlene en musiker har for å skape en livfull framføring.

Hugo Riemann introduserte «agogikk» med tanke på læren om tempoforandringer, og begrepet har fra 1884 vært en del av musikkvokabularet.

Tempoendringene ligger utenfor den mekaniske tempoverdien (jfr. metronom) som en del av dirigentens eller solistens musikalske fortolkning. Framfor alt gjelder dette små temponyanser ved melodiske eller harmoniske høydepunkter og innenfor en musikalsk frase som gir foredraget liv og uttrykkfylde.

Større tempoendringer kan komponisten notere i partituret, eksempelvis

* accel. (accelerando) – hurtigere
* string. (stringendo) – gradvis hurtigere
* ritard. (ritardando) – langsommere
* rall. (rallendando) – gradvis langsommere
* rit. (ritenuto) – brått langsommere
* smorz. (smorzando) – hendøende
* mosso – hurtig (meno mosso: mindre hurtig, piu mosso: hurtigere)

Eventuelt kan «poco a poco» (litt etter litt) legges til betegnelsene.

Se også
-------

* Rubato

Kilder
------

* «agogic», merriam-webster.com
* «agogic», oxfordreference.com
* «agogic», Alison Latham: *The Oxford Companion to Music*, Oxford University Press 2011 ISBN 9780199579037
***Bolbites*** er en slekt av biller som hører til familien skarabider (Scarabaeidae). Disse billene har larver som utvikler seg i møkk som de graver ned. Slekten omfatter bare én kjent art.

Utseende
--------

En middelsstor, bred, svart gjødselbille. Oversiden har kraftig mikroskulptur og en litt matt metallglans. Hodet er skovlformet, hos hannen med en knøl i midten. Pronotum er mye bredere enn langt, sidene rundet innskåret i den bakerste delen. Hos hannen har det en tverr-valk bak hodet. Dekkvingene er brede med markerte, men ikke særlig dype lengdefurer.

Levevis
-------

Disse billene ruller møkk sammen til baller og graver dem ned, ofte ganske dypt, i bakken. Hannen og hunnen samarbeider om dette, men når gangen er ferdig og etter at de har paret seg, flyr hannen bort mens hunnen blir igjen i gangen for å ta seg av larvene som etter hvert klekkes. Hun holder møkkballene frie for rovdyr og uønsket soppvekst til larvene er fullvoksne, noe som gjerne tar flere måneder.

Utbredelse
----------

Arten er utbredt i det sørlige Sør-Amerika (Argentina, Bolivia, Paraguay og Uruguay).

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
			* Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
				+ Underfamilien gjødselgravere (Scarabaeinae) Latreille, 1806
					- Stammen Phanaeini MacLeay, 1819
						* Slekten ***Bolbites*** von Harold, 1868
							+ *Bolbites onitoides* von Harold, 1868

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Bolbites* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Bolbites* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Bolbites* hos NCBI Rediger på Wikidata

* *Bolbites* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* Bilder av arten
***Bolbobaineus*** er en slekt av biller som hører til gruppen skarabider (Scarabaeoidea). Slekten omfatter bare én kjent art.

Utseende
--------

En middelsstor, bred og høyt hvelvet, blank, rødbrun tordivel. Hodet er stort og bredt, flatt, snuten sterkt fremskytende. Pronotum er bredt, rundet, hos hannen med et par spisse knøler i midten foran. Dekkvingene er hvelvede med fine punktstriper. Beina er kraftige gravebein, leggene krumme, på forbeina med skarpe tenner langs nesten hele ytterkanten, ikke bare i spissen.

Levevis
-------

I likhet med tordivlene graver disse billene lange ganger, med kammer der larvene utvikler seg. Disse artene legger forholdsvis veldig store egg. Det er uklart hva larvene faktisk eter, det har blitt observert at de ganger på veggene i kammeret de lever i, og vokser ved dette. Kanskje ernærer de seg av bakterier som vokser på kammerveggene.
De voksne billene eter underjordiske sopper og flyr godt.

Utbredelse
----------

Arten er bare kjent fra det sørlige Queensland).

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien Skarabider, Scarabaeoidea
			* Familien Bolboceratidae Laporte de Castelnau, 1840
				+ stammen Bolboceratini Mulsant, 1842
					- Slekten ***Bolbobaineus*** Howden & Cooper, 1977
						* *Bolbobaineus planiceps* (MacLeay, 1873)

Kilder
------

* Bolboceratidae på Tree of Life Web Service
* Atlas of Living Australia - *Bolbobaineus*

Eksterne lenker
---------------

* Bildegalleri
* (en) *Bolbobaineus* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Bolbobaineus* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* *Bolbobaineus* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* (en) Bolboceratinae – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
**Fredrik Frodesen Sand** (1846–1922) var en skibsfører, gårdbruker og politiker fra Strømm. Han var sønn av los Frode Knudsen og Randi Helene. Sand var i sin ungdom sjømann, ble styrmann i 1866 og senere skibsfører. Han oppholte seg tolv år i Amerika, seks av de i Texas, hvor han dels var formann og dels kontraktør ved et jernbaneanlegg. I 1878 kom han tilbake til Norge og kjøpte Nordre Imjelt hvor han var gårdbruker fra 1879 til 1917. Han var medlem av Skoger herredsstyret i 27 år og var ordfører i årene 1905-10 og 1914-16. Han var også stortingsmann i årene 1906-09 og formann i Skoger Sparebanks direksjon. Sand ble gift to ganger, først med Stina Annette Michalsen (1847–1893) fra Lærum, deretter med Hanna Sofie Gjerdal (født. 1866). I sitt første ekteskap fikk han en datter som døde som barn og en sønn som i voksen alder flyttet til Vancouver i Kanada.

Referanser
----------

1. 1 2 3   Drammen byleksikon-ID sand-fredrik-frodesen-1846-1922[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Sand, Fredrik Frodesen (1846 – 1922) | Drammen Byleksikon». *byleksikon.drmk.no*. Besøkt 21. mai 2023.
3. ↑  *Skogerboken*. no: [s.n.] 1931. s. 478–479.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Drammen byleksikon **·** Historisk befolkningsregister
 |
**Fredrik Fagertun** (født 1952) er dosent emeritus i historie ved Institutt for arkeologi, historie, religionsvitenskap og teologi (AHR) ved UiT Norges arktiske universitet. Han har arbeidet med mellomkrigstidens politiske historie, kald krigs-perioden og andre verdenskrig. Fagertun var instituttleder ved AHR i to perioder fra 2009-2018. I perioden 2018-2023 ledet han forsknings- og bokprosjektet 'Den andre verdenskrigen i nord'. Prosjektet arbeidet med ny forskning og kunnskapsinnhenting om 2. verdenskrig i Nord-Norge, men også med fokus på det nordlige Sovjetunionen, Finland og Sverige og havområdene i nord inkl. Svalbard. Prosjektet ble avsluttet med et 1800 siders bokverk i tre bind der Fagertun også var hovedredaktør, bindredaktør og forfatter av flere kapitler.

Bibliografi (utvalg)
--------------------

Fagertun, Fredrik (red. og forfatter): Andre verdenskrig i nord, bind 1-3, Orkana forlag, Stamsund, 2022.

Fagertun, Fredrik (red. og forfatter): Nye blikk på andre verdenskrig i nord, tidsskriftet Ottar, UiT Norges arktiske universitetsmuseum, 2023.

Har vært redaktør og tilrettelegger for:

*Veiviser i det mangfoldige nord: Utvalgte artikler av Einar Niemi (*2014)

*Krig og frigjøring i nord.* Antologi (2015)

*Nenne Rachløw Isachsen: Min krigsdagbok m/innledning og kommentarer av Fredrik Fagertun (2016)*

* Fagertun, Fredrik. Threats and Threath Scenarios in the North during the Cold War. *Acta Borealia* 2003 (1). ISSN 0800-3831.s 75 - 90.s doi: 10.1080/08003830310001283.

* Fagertun, Fredrik. Mellom konspirasjoner, militæraksjoner og indre fiender. Noen kommentarer til Lars Borgersruds bok Konspirasjon og kapitulasjon. *Historisk Tidsskrift* 2001; Volum 80 (3). ISSN 0018-263X.s 343 - 354.
* Fredrik Fagertun har skrevet historiedelen av læreverket Monitor, Cappelen Damms læreverk for ungdomstrinnet, 2006-20

Referanser
----------

1. ↑  «Fagertun, Fredrik | UiT». *uit.no*. Besøkt 16. mars 2020.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** CRIStin
 |
**Fredrik Dahm** (født 29. oktober 1982) er en norsk fotballspiller som senest spilte for Lyn. 

Dahm debuterte på Lyns A-lag i 2000 med scoring mot HamKam. Han ble alvorlig skadet i mars 2001 i en treningskamp mot Stabæk, og var borte fra fotballen i to år. Han spilte for Lørenskog i 2. divisjon i 2003 (toppscorer), 2004 og 2005 (elleve mål). I 2006 spilte han for Sparta Sarpsborg i 1. divisjon (toppscorer med åtte mål). Han har også spilt for Drøbak/Frogn. Vinteren 2009 sesongen signerte han for Lyn. Han fikk til sammen 16 Tippeliga-kamper for Lyn i 2009 hvorav ni var startopptredener. Han er storebror av Mads Dahm.

Hans kontrakt med Lyn gikk ut etter 2009 og etter det sluttet han med fotball på toppnivå.

Dahm arbeider som advokat og er utdannet jurist (2005-2010) og siviløkonom (2001-2005).

Referanser
----------

1. ↑   FBref, FBref spiller-ID 79c2eac6[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Profil på nifs.no

Eksterne lenker
---------------

* Profil på lynfotball.net

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
Slusen mellom Ringkøbing fjord og Nordsjøen.
Skipsverft i Hvide Sande
**Hvide Sande** er en fiskerby i Region Midtjylland i Vest-Jylland, Danmark. Den hører fra 2007 til Ringkøbing-Skjern kommune. Før Kommunalreformen (2007) var den administrasjonssenter i Holmsland kommune.

Byen ligger midt på landtangen Holmsland Klit, som skiller Ringkøbing Fjord fra Nordsjøen og har 3 016 innbyggere. Folketallet vokste jevnt til omkring 1990, men har deretter gått litt tilbake. 

Hvide Sande vokste opp rundt slusene mellom fjorden og havet som ble bygget i 1931. Den er etter hvert blitt en av Danmarks største fiskerihavner med over 200 båter som er hjemmehørende i byen. Også mange båter som ikke er hjemmehørende i byen, bruker havnen i perioder. Det er også et par verft i byen.

I Hvide Sande avholdes det daglig en fiskeauksjon.

Referanser
----------

1. 1 2 3  
Hans Folke; Horst Meesenburg. «Hvide Sande» **(dansk)**. Den Store Danske. Besøkt 24. oktober 2018.
2. ↑  
«BY1: Folketal 1. januar efter byområder, landdistrikter, alder og køn» **(dansk)**. Danmarks Statistik. Besøkt 15. juli 2018.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Hvide Sande – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

Hvide Sande 2012

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** VIAF **·** GND **·** GeoNames
 |

Portal: Danmark
Bygningsmassen på Hverven er plassert rundt et romslig firkanttun og det store våningshuset ligger nærmest veien
Driftsbygningene på Hverven
**Hverven** (gnr. 43) er en gammel storgård av typen vín-gård, som det finnes omkring 1 000 stykker av i Norge. Den ligger tett ved Europavei 16 i tidligere Norderhov herresdkommune, like under Tanberg og cirka fire kilometer sør for Hønefoss, i Ringerike kommune. Gården har blant annet gitt navn til Hvervenmoen, som den for en stor del eide sammen med Tanberg (som den også trolig opprinnelig ble skilt ut fra). Deler av Hvervenmoen utvikles nå som et attraktivt forretnings- og kontorområde, beliggende ved innfartsveien til Hønefoss syd og tvers over E16 for Ringerike sykehus.

Hverven (trolig av norr. *Hvarfvín*, i betydningen *varvende gressbeiter*) nevnes ikke i gamle diplomer, men er med stor sikkerhet svært gammel. Gårdnavnet kan ha sammenheng med at elva gjør en stor sving i dette området. Første gang gården nevnes i skriftlige kilder er i Norske Regnskaber og Jordebøger fra det 16de Aarhundrede. Først i 1528 under *Nordruff færing* (Norderhovs fjerding) på side 145 som *Huarren* (NRJ. IV 145), og deretter som *Huorffuen* i 1542 (NRJ. IV 580). I 1578, 1604 og 1617 er navnet skrevet som *Huerffuenn* og i 1657 som *Herfuenn*. Først i 1723 ser man det skrevet som *Hverven*. Om man legger gjengjerdsskatten i 1528 til grunn, 24 skilling, så må man anta at gården da ble regnet som en halvgård.

Hverven var i sin tid eiet av Anna Colbjørnsdatter, prestefruen som lurte svenskene under slaget på Norderhov natten til 29. mars i 1716. Nærmeste gård er Tanberggårdene, som er kjent fra kongesagaene som høvdingsete for Tanberg-ætten. Like ved ligger også Norderhov kirke fra middelalderen, opprinnelig bygget omkring år 1170, og Norderhov gamle prestegård. Prestegården er i dag synonym med Ringerikes Museum.

Se også
-------

* Liste over gårder i Ringerike
* Ringvoll
* Tanbergmoen
* Stavhella
* Galgefurua

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5  O. Rygh (1909) Norske Gaardnavne (b.5, s.30).
2. ↑  Henrik Jørgen Huitfeldt-Kaas, Arne Odd Johnsen (1906). «Norske Regnskaber og Jordebøger fra det 16de Aarhundrede». *Volum 4*. Kjeldeskriftfondet, Oslo. Besøkt 26. mai 2017.
**Hviledagen** er den dag i uken som man hviler på og som ikke skal benyttes til arbeid. Den har sitt utspring i skapelses beretningen omtalt i 1 Mosebok kapitel 2 vers 2. «3 Gud velsignet den sjuende dagen og lyste den hellig. For den dagen hvilte Gud etter det verk han hadde gjort da han skapte.» 

I henhold til det fjerde bud (se: 2Mos. 20, 8-11) trenger mennesket en hvile hver syvende dag. Denne dagen faller på ulike tidspunkt innenfor de tre religioner som anerkjenner moseloven. Ukens syvende dag er blitt helliggjort av Gud i henhold til dette budet. Den er til minne om at Gud selv hvilte på skapelsesprosessens syvende dag.

I kristendommen betraktes ukens første dag, søndag, som hviledag ettersom man da feirer Jesu oppstandelse, hver søndag er en påskedag.

I jødedommen og for syvendedagsadventister er hviledagen ukens syvende dag, lørdagen. Den kalles for sabbat, og er for deler av jødedommen meget viktig. På sabbaten får man, i henhold til de ortodokse jødene, ikke arbeide, ikke reise over lengre strekninger, ikke lage mat, og en god del andre forbud. Sabbatsmåltidet er ukens gjenkommende festmåltid.

I islam feires hviledagen på fredagen.

Er søndag ukens første eller syvende dag?
-----------------------------------------

Den syvende dagen i uken er lørdag, dette bekreftes ennå av kalendere i mange land, blant annet kalenderen for 2019 i Thailand. I Europa ble det en almanakk - forandring slik at i Norge kom kalenderen for 1973 første gang ut med søndag som syvende dag. Dette opprørte noen av prestene. At man holdt søndag som hviledag ble jo begrunnet med at det var den første dag i uken, og at kirken valgte å feire Jesu oppstandelsesdag. **Samuele** R. **Bacchiocchi** (29 January 1938, Rome, Italy – 20 December 2008) ble født like utenfor Vatikanstaten. Som voksen ble han den første protestant som fikk adgang til å studere ved the Pontifical Gregorian University hvor han hadde adgang til de eldste arkiver med originale kilder. Der skrev han doktoravhandlingen "From **Sabbath to Sunday". Bibelhenvisninger: Apostlenes gjerninger 13, 42 - 44; 15, 21; 16, 13; 17,2; 18, 4.**
**Hvesehuggorm** eller **puffadder** (vitenskapelig navn *Bitis arietans*) er en giftig slange av hoggormfamilien som finnes i det vestlige Arabia og over hele det afrikanske kontinentet sør for Sahara, utenom ørkenområder og regnskoger.

Puffadderen karakteriseres av en kraftig kropp og et stort hode. Den blir som regel rundt en meter lang, men individer opp mot 190 cm og 6 kilo er observert.

Denne slangen forårsaker flere dødsfall enn noen annen afrikansk slange. Dette har årsak i en kombinasjon av ulike faktorer, som stor utbredelse, store mengder sterk gift og et aggressivt gemytt. Slangen har et kraftig bitt, med lange hoggtenner som kan trenge gjennom tekstiler og mykt lær. Puffadderen har for vane å ligge stille og vente på sitt bytte, gjerne i nærheten av stier og andre områder hvor mennesker ferdes. Om den blir overrasket av mennesker, vil den ofte bite før den forsøker å flykte.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Hvesehuggorm* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Hvesehuggorm* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Hvesehuggorm* hos Reptile Database Rediger på Wikidata

* (en) *Hvesehuggorm* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Hvesehuggorm* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Bitis arietans* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Bitis arietans* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Bitis arietans* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica
 |
**Gamla kyrkan i Tammerfors** (finsk: *Vanha kirkko*) er en kirke i Tammerfors i Finland. Den er sognekirke for både Tammerfors domkyrkoförsamling og Tammerfors svenska församling i Den evangelisk-lutherske kirke i Finland. Domkirkemenigheten holder sine engelskspråklige gudstjenester i Gamla kyrkan, og hører til Tammerfors stift, mens den svenske menigheten hører til Borgå stift sammen med de andre svenskspråklige menighetene i Finland. Gamla kyrkan er også en populær bryllupskirke.

Bygningen er en korskirke i tre. Den ble reist i 1824 i nyklassisistisk stil etter tegning av arkitekt Charles Bassi. Den var datidens viktigste landemerke i byen. Det frittstående klokketårnet ble bygget mellom 1828 og 1829 etter tegning av Carl Ludvig Engel. Altertavlen ble malt i olje på lerret av Robert Wilhelm Ekman i 1831, og forestiller Jesus i Getsemane. Kirkeorgelet ble bygget i 1848 av Anders Thulé, som grunnla Kangasala orgelfabrik.

Kirken ble snart for liten, og ble først utvidet i 1847, og så avløst som sognekirke av Aleksanderskirken i 1881.

Kirken har 310 sitteplasser.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5  «Churches in Tampere» **(engelsk)**. Federation of Evangelical Lutheran Parishes in Tampere. Besøkt 2. november 2019.
2. 1 2 3  «Din hemkyrka» **(svensk)**. Tammerfors svenska församling. Arkivert fra originalen 20. januar 2010.
3. 1 2 3 4  «Vanha kirkko» **(finsk)**. Tampereen seurakunnat. Besøkt 11. november 2019.
4. ↑  Lind, Mari (2015). «Tampere – kasvava ja muuttuva kaupunki». I Hautamäki, Ranja Teoksessa. *Tampereen tarina* (PDF) **(finsk)**. Tammerfors. s. 24–25. ISBN 978-951-609-783-4.
Østre fløyen og den sentrale hallen av den nye *Leipziger Messe* messehall. Den østre vingen og businessenteret er utenfor kameraet til høyre.
**Games Convention (GC)** er den europeiske motsvarigheten til E³-messen som holder til i Los Angeles. Games Convention blir arrangert i den tyske byen Leipzig. Arrangementet blir avholdt på Leipziger Messe, som er en stor messehall som ligger litt uten for sentrumskjernen i Leipzig.

Games Convention i 2007 ble arrangert i Leipzig fra 22. – 26. august. Man ønsket at messen skulle være tilgjengelig for besøkende i alle aldre, i motsetning til E³-messen hvor man ikke tillater personer under 18 år. Man innførte et «båndsystem», som fungerte slik at de besøkende ble delt inn i ulike aldergrupper:

* "Ab 12" (Fra 12 år) -- Grønne bånd
* "Ab 16" (Fra 16 år) -- Blå bånd
* "Ab 18" (Fra 18 år) -- Røde bånd

**Asiatisk ekspansjon**
En asiatisk versjon av Games Convention ble avholdt i Singapore i september 2007.

Messestatistikk
---------------

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **År** | **Besøkende** | **Utstillere** | **Industribesøkende** | **Journalister** | **Messens størrelse** |
| 2002 | 80 000 | 166 | 3 000 | 750 | 30 000m² |
| 2003 | 92 000 | 207 | 3 500 | 1 300 | 42 000m² |
| 2004 | 105 000 | 258 | 4 200 | 1 700 | 55 000m² |
| 2005 | 134 000 | 280 | 6 200 | 2 000 | 80 000m² |
| 2006 | 183 000 | 368 | 7 000 | 2 400 | 90 000m² |
| 2007 | 185 000 | 503 | 12 300 | 3 300 | 115 000m² |

Andre spillmesser
-----------------

* E³
* Penny Arcade Expo
* Tokyo Game Show

Eksterne lenker
---------------

* (en) Games Convention – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

Portal: Videospill
**Garonne** (katalansk og oksitansk: *Garona/Garunɵ*) er en elv i Sydvest-Frankrike og Nord-Spania med en lengde på 575 kilometer. Elven har sin kilde i Val d'Aran i de spanske Pyreneene, og flyter via Toulouse mot Bordeaux. Rett etter Bordeaux møter Garonne elven Dordogne i byen Ambès, og disse to elvene danner så estuaret Gironde, som etter bortimot 97 kilometer munner ut i Biscayabukta i Atlanterhavet. I sitt løp forenes Garonne med tre andre store elver, Ariège, Tarn og Lot. Andre viktige sideelver er Save og Gers.

Garonne er en av få elver i verden som har tidevannsbølger. Surfere og andre vannsportsutøvere kan ri på tidevannsbølgen fra Atlanterhavet og inn forbi landsbyen Cambes, som ligger rundt 112 km fra kysten.

Ferdsel
-------

Elven Garonne i Toulouse.
Garonne spiller en viktig rolle i innlandstransport med skip. Via elven kan større havgående skip nå helt til havnen i Bordeaux, til Pont de Pierre (steinbroen). Elven er også en del av Canal des Deux Mers, kanalen som forbinder Middelhavet med Atlanterhavet. Denne kanalen er en kortere og sikrere vei for godstransport fra jordbruksområdene i Syd-Frankrike til Atlanterhavet. Elvebåter kan seile oppstrøms til Castets-en-Dorthe, hvor elven møter Garonnekanalen *(Canal Latéral à la Garonne)*. På kanalen kan båtene gå gjennom 53 sluser til byen Toulouse, der den møter Canal du Midi. Disse to kanalene danner sammen Canal des Deux Mers.

Garonnekanalen utgjorde et av de største infrastrukturprosjektene i Europa i forrige århundre, da den ble tilrettelagt for standard lekterstørrelse på 38 × 5 meter. Den franske ministeren Freycinet beordret at alle kanaler med viktig langtransport skulle tilpasses disse standarddimensjonene. Alle de tidligere 30 meter lange slusene ble forlenget for å følge standarden. Den andre halvdelen av Canal des Deux Mers, Canal du Midi, slapp delvis unna omleggingen, siden kommersiell transport på kanalene var sterkt redusert da byggearbeidene nådde områdene hvor de fleste slusene ligger. Omleggingsarbeidet ble stoppet, noe som førte til at de rundt 300 år gamle strukturene i Canal du Midi ble bevart, og kanalen kom i 1996 på UNESCOs liste over verdensarvsteder.

Byer langs elven
----------------

* Val d'Aran (Spania): Vielha
* Haute-Garonne: Saint-Gaudens, Muret, Toulouse
* Tarn-et-Garonne: Castelsarrasin
* Lot-et-Garonne: Agen, Marmande
* Gironde: Langon, Bordeaux, Blaye, Le Verdon-sur-Mer
* Charente-Maritime: Royan

Største sideelver
-----------------

Regnet fra munningen ved Bordeaux til utspringet i Pyreneene:

* Dordogne
	+ Isle
		- Dronne
	+ Vézère
		- Corrèze
	+ Cère
* Dropt
* Lot
	+ Truyère
* Baïse
* Gers
* Arrats
* Tarn
	+ Aveyron
		- Viaur
	+ Agout
* Gimone
* Save
* Ariège
	+ Hers-Vif
* Salat
* Neste

Kilder
------

* (no) Garonne i Store norske leksikon

Eksterne lenker
---------------

* (en) Garonne – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** VIAF **·** GND **·** LIBRIS **·** NKC **·** GeoNames
 |