Haus Wahnfried.
**Wahnfried** (tysk: **Haus Wahnfried**) var navnet på komponisten Richard Wagners hjem i Bayreuth. Navnet er en tysk sammensetning av *Wahn* (villfarelse, galskap) og *Fried* (fred, frihet).

Villaen var finansiert av kong Ludwig II av Bayern og ble bygget fra 1872 til 1874 etter planer fra den Berlin-baserte arkitekten Wilhelm Neumann, planene ble endret i henhold til noen av Wagners egne ideer. Han og familien flyttet inn den 28. april 1874, mens huset fortsatt var under bygging. Inngravert på tvers av portalen står Wagners motto: 

> «Hier wo mein Wähnen Frieden fand – Wahnfried – sei dieses Haus von mir benannt» ("Her hvor mine vrangforestillinger har funnet fred, la dette stedet få navnet Wahnfried").
> 
> 

Noe som opprinnelig skapte en viss moro blant lokale byfolk.

Før og under andre verdenskrig ble Bayreuther Festspielhaus og Wahnfried hyppig besøkt av Adolf Hitler, som selv var en ivrig beundrer av Wagner, men i 1945 var stuen med rotunden og gjesterommet blitt totalt ødelagt av de alliertes bombing, sammen med to tredjedeler av resten av Bayreuth. Bøker, malerier og arkiver hadde blitt sikret på forhånd i kjelleren til Winifred Wagner-sykehuset, men en Gestapo-tjenestemann stoppet Winifred fra å fjerne historiske møbler som Wagners skrivebord, og anklaget henne for "defaitisme". Som et resultat ble disse senere ødelagt i bombingen.

Fra 1949, etter at ekspropriasjonen av festspillhuset ble opphevet, vendte Richard Wagners barnebarn Wieland Wagner, med sin kone og deres fire barn, tilbake for å bo i den beboelige delen av Wahnfried, mens Winifred bodde hos sin avdøde ektemanns, Siegfried Wagners hus ved siden av. Ved Wielands død i 1966 sluttet Wahnfried å være en bolig, etter at Wielands bror, Wolfgang Wagner, fikk målt opp huset og ba enken hans Gertrud (født Reissinger) om å betale husleie, og dermed tvang henne til å flytte ut med sine barn. Fra 1953 hadde Wolfgang blitt bosatt i et hus bygget ved siden av Bayreuther Festpielhaus, med moren Winifred værende igjen i Siegfrieds hus til hennes død i 1980.

I 1973 ga Wolfgang og Winifred Wahnfried i gave til byen Bayreuth. I løpet av de neste tre årene ble de krigs- og værskadde delene av huset restaurert til sin opprinnelige tilstand med gjenskapingen av rotunden, salongen og gjesterommet, slik at den offisielle innvielsen av Richard Wagner-museet i Bayreuth kunne gå videre som planlagt den 24. juli 1976.

En stilisert versjon av Wahnfried ble brukt til settene av regissøren Stefan Herheims nye produksjon av *Parsifal* under Bayreuth-festivalen i 2008.

Huset ble stengt igjen i 2010 for omfattende restaurering og renovering til en pris av 20 millioner euro. Den 26. juli 2015 var det en storslått gjenåpning av villaen, med arkivrom og en ny paviljong.

Sammen med Bayreuther Festspielhaus har Wahnfried blitt en "helligdom" for beundrere av Wagner. Besøkende kan ta en spasertur i den avsidesliggende Hofgarten, barokkparken til Bayreuths nye slott.

Wagner tilbrakte ikke de siste dagene av sitt liv i Wahnfried, og forlot Bayreuth den 6. september 1882 for sjette og siste gang til Venezia, hvor han bodde til sin død 13. februar 1883 i Palazzo Vendramin-Calergi. Wagners legeme ble fraktet til Wahnfried i en offentlig prosesjon gjennom Bayreuth den 18. februar, og han ligger begravet sammen med sin kone Cosima på eiendommen.

Galleri
-------

* Baksiden av Haus Wahnfried.Baksiden av Haus Wahnfried.
* Wagners grav utenfor Wahnfried.Wagners grav utenfor Wahnfried.
* Inngangsparti.Inngangsparti.
* Balustrade.Balustrade.
* Bibliotek og forelesningsrom.Bibliotek og forelesningsrom.
* Byste av Ludwig II av BayernByste av Ludwig II av Bayern
* Wagners Steinway konsertflygel.Wagners Steinway konsertflygel.

Referanser
----------

1. ↑  Kiesel, Markus og Mildner, Joachim. (2016). *Wahnfried, Das Haus von Richard Wagner*. Regensburg: Bestellnummer CB 1259. ConBrio Verlagsgesellshaft mbH. ISBN 978-3-940768-59-9. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)
2. ↑  Wagner, Cosima. *Cosima Wagner's Diaries: Volume I (1869-1877)*. Diary entry: 1874: 28 April. *William Collins, Sons*. ISBN 0 00 216130 3. (Glasgow, Scotland)
3. ↑  Watson, Derek (1976). «Chapter 12: 'The Master of Bayreuth'.». *Richard Wagner - A Biography*. London: M. Dent & Sons Ltd. ISBN 0-460-03166-X.
4. ↑  Welle (www.dw.com), Deutsche. «Rediscovered films show a 'friendly' Hitler in Bayreuth | DW | 29.07.2016». *DW.COM* **(engelsk)**. Besøkt 27. oktober 2021.
5. ↑  Andrea Gibbons (6. mai 2017). «Wahnfried, and I cannot rid myself of Hitler». *Andrea Gibbons* **(engelsk)**. Besøkt 27. oktober 2021.
6. ↑  Spotts, Frederic (1994). «Chapter 6: "All that lives and soon must die"». *Bayreuth: A History of the Wagner Festival*. Avon, UK: Yale University Press. ISBN 0-300-05777-6.
7. ↑  «reconstruction». *richardwagner.free.fr*. Besøkt 27. oktober 2021.
8. ↑  Kurbjuweit, Dirk (12. april 2013). «Richard Wagner: A Composer Forever Associated with Hitler». *Der Spiegel* **(engelsk)**. ISSN 2195-1349. Besøkt 27. oktober 2021.
9. ↑  Theurich, Werner (26. juli 2008). «"Parsifal" in Bayreuth: Deutschland einig Wagnerland». *Der Spiegel* **(tysk)**. ISSN 2195-1349. Besøkt 27. oktober 2021.
10. ↑  Welle (www.dw.com), Deutsche. «Richard Wagner's house reopens to the public | DW | 24.07.2015». *DW.COM* **(engelsk)**. Besøkt 27. oktober 2021.
11. ↑  «New Bayreuth Wagner museum confronts family Nazi ties head on». *Reuters* **(engelsk)**. 24. juli 2015. Besøkt 27. oktober 2021.
12. ↑  «Taking a Staab at Wagner». *uncube magazine* **(engelsk)**. Besøkt 27. oktober 2021.
13. ↑  Watson, Derek (1979). «Chapter 14: "Art and Religion".». *Richard Wagner – A Biography*. London: J. M. Dent & Sons Ltd. ISBN 0-460-03166-X.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Haus Wahnfried – kategori av bilder, video eller lyd på Commons

* Richard-Wagner-Museum
* Richard Wagners grav

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** NKC
 |