recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
«Spandau» har flere betydninger.

**Spandau** er en administrativ bydel i Berlin. Spandau lå i tidligere Vest-Berlin.

Historie
--------

Spandau var frem til Berlins store forvaltningsreform i 1920 en selvstendig by. Middelalderborgen som skulle danne kjernen i Zitadelle Spandau, er eldre enn Berlin. 

Det nåværende bydelsområdet Spandau omfatter foruten den tidligere byen Spandau også mange omkringliggende småsteder og tidligere gods som i 1920 ble inforlivet i Berlin.[]

Spandaus bydelsområde ble etter andre verdenskrig en del av den britiske okkupasjonssektoren i Vestberlin, frem til 1990. I Spandaus utkanter ble det foretatt grensejusteringer mot den sovjetiske okkupasjonssektoren i 1945. Målet var å få Gatow flyplass, som del av den britiske sektor.[] I bytte avsto britene vestre del av bydelen Staaken *(Staaken-West)* til den sovjetiske sektor, slik at den senere Berlinmuren kom til å skille dette område fra Vest-Berlin.

Etter andre verdenskrig opprettet de allierte okkupasjonsmaktene i 1947 Spandau-fengselet der krigsforbrytere satt. Fengselet ble revet etter at den siste fangen, Rudolf Hess, døde i 1987.

Staaken-West var frem till 1990 en selvstendig kommune i DDR. Ved To-pluss-fire-avtalen om Tysklands gjenforening ble det bestemt at Staaken-West skulle bli en del av bydelsområdet Spandau i Berlin.

I motsetning til andre bydeler ble ikke Spandau slått sammen med noen andre bydeler etter forvaltningsreformen i 2001

Geografi
--------

Den vesentligste del av Spandau ligger ved elven Havels bredd. Spandau var før innlemmelsen i Berlin en selvstendig by. Den ble grunnlagt ved sammenløpet av Havel og Spree. Bydelen grenser til Brandenburg, Landkreis Oberhavel, Landkreis Havelland og Potsdam.

Ortsteiler
----------

Bydelen Spandau er inndelt i ni ortsteiler.

| Ortsteil | Flateinnhold  km² | Innbyggertall | Innbyggerepr km² |
| --- | --- | --- | --- |
| 0501 Spandau | 8,03 | 34 138 | 4 252 |
| 0502 Haselhorst | 4,73 | 13 619 | 2 880 |
| 0503 Siemensstadt | 5,66 | 11 729 | 2 072 |
| 0504 Staaken | 10,9 | 42 322 | 3 888 |
| 0505 Gatow | 10,1 | 3 716 | 367,4 |
| 0506 Kladow | 14,8 | 13 993 | 946,8 |
| 0507 Hakenfelde | 20,4 | 26 750 | 1 312 |
| 0508 Falkenhagener Feld | 6,88 | 35 483 | 5 158 |
| 0509 Wilhelmstadt | 10,4 | 37 497 | 3 598 |

Referanser
----------

1. ↑  Statistikk fra Amt für Statistik Berlin-Brandenburg

Eksterne lenker
---------------

* (de) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Spandau (district of Berlin) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Bezirk Spandau – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

  


| * v
* d
* r
Berlins bydeler |
| --- |
| Charlottenburg-Wilmersdorf • Friedrichshain-Kreuzberg • Lichtenberg • Marzahn-Hellersdorf • Mitte • Neukölln • Pankow • Reinickendorf • Spandau • Steglitz-Zehlendorf • Tempelhof-Schöneberg • Treptow-Köpenick | Flagge des Landes Berlin |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** NKC **·** GeoNames
 |
**Jan Kula** (født 2. februar 1922 i Zakopane, død 6. april 1995 samme sted) var en polsk skihopper som representerte Wisła Zakopane, SN PTT Zakopane og WKS Zakopane.

Som 17-åring var han yngste hopper i VM i Zakopane i 1939, der han ble nummer 11. I det siste treningshoppet før mesterskapet falt han og brakk begge skiene. Han fikk nye ski bare to timer før VM-rennet, men greide ikke å yte sitt beste på de helt uprøvde skiene, og var skuffet over 11.-plassen. I et ekstrahopp etter rennet hoppet han 85,5 meter, fire meter lengre enn bakkerekorden som Birger Ruud hadde satt i rennet.

Etter at Tyskland angrep Polen i september 1939, flyktet Kula via Tsjekkoslovakia, Ungarn og Jugoslavia til Frankrike, der han ble tatt inn i den polske styrken som deltok i forsvaret av Frankrike. Under en trefning ved Montbéliard ble han såret av ei kule i det høyre låret. Han ble bragt over grensa til Sveits, der han ble internert og innlagt på sykehus. Skaden hans var alvorlig, han ble operert flere ganger, og det var fare for at beinet måtte amputeres. Han lå på sykehus i nærmere 2 1/2 år, men beinet ble reddet. Resten av livet var høyrebeinet hans 2 cm kortere enn venstrebeinet.

Til tross for skaden, begynte Kula å hoppe igjen så snart han var frisk nok til det, og han deltok i renn i både Arosa og Davos. Han kom hjem til Zakopane igjen i juli 1946. I 1947 vant han sitt første polske mesterskap i hopp; han ble også polsk mester i 1950. Under OL i St. Moritz i 1948 var han uheldig med de skiftende forholdene, og ble bare nummer 33 av 46 deltakere. Han ble tatt ut til OL i Oslo i 1952, men sammen med alpinisten Stanisław Wawrytko og to ishockeyspillere ble han nektet å reise av politiske årsaker.

Kula deltok i den tysk-østerrikske hoppuka i 1956/57, og fortsatte som skihopper til 1960. I løpet av karrieren vant han flere ganger Bronisław Czech og Helena Marusarzównas minnerenn i Zakopane. I tillegg til de to polske mesterskapene i hopp, ble han fire ganger nummer 2, og tok også en andreplass i kombinert. Etter at han ga seg som skihopper, var han hoppdommer fram til 1981.

Jan Kula var bror av skihopperen Stanisław Kula, som også deltok i VM i 1939.

Kilder
------

* Sports Reference: Jan Kula Arkivert 13. desember 2012 hos Wayback Machine. (olympiaresultater, besøkt 3. september 2012)
* Jens Jahn, Egon Theiner: *Enzyklopädie des Skispringens*. AGON Sportverlag, Kassel 2004. ISBN 3-89784-099-5, flere sider
* Polski Komitet Olimpijski: Kula Jan (1922-1995) (besøkt 3. september 2012)
* Skijumping.pl: Poczet skoczków polskich: Jan Kula - Esteta skoków narciarskich... (skrevet av Wojciech Szatkowski, Muzeum Tatrzańskie, 25. januar 2006, besøkt 3. september 2012)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Jan Kula – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Jan Kula – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (pl) Jan Kula – Polens olympiske komité Rediger på Wikidata

* (en) Jan Kula – FIS (skihopping) Rediger på Wikidata
**Félix Rafael Cárdenas Ravalo** (født 24. november 1973 i Encino, Santander) er en colombiansk profesjonell landeveissyklist.

Félix Cárdenas begynte sin karriere i 2000, og i sitt andre år som proff vant han en etappeseier i Tour de France. I Vuelta a España i 2003 vant han en etappe, klatrekonkurransen og ble nummer åtte sammenlagt. Ett år senere kopierte han bedriften ved å ta en ny etappeseier, og vinne klatrekonkurransen.

Meritter
--------

1996
Klatretrøya, Clásico RCN
3. etappe
1998
6.-plass sammenlagt, Clásico RCN
1999
3.-plass sammenlagt, Vuelta a Colombia
2000
10. etappe, Vuelta a España
2001
12. etappe, Tour de France
2003
Vuelta a La Rioja
16. etappe, Vuelta a España
Klatrekonkurransen
2004
17. etappe, Vuelta a España
Klatrekonkurransen
2.-plass sammenlagt, Clásico RCN
2005
Sammenlagt, Tour of Japan
2006
Prueba Villafranca de Ordizia
GP Artigianato Carnaghese
1. etappe, Brixia Tour
2007
1. etappe, Giro del Capo
2010
Colombias flagg Nasjonal Mester Landevei
Sammenlagt, Clásico RCN
2011
Sammenlagt, Vuelta a Colombia
4. etappe
2012
Sammenlagt, Vuelta a Colombia
3, 4. og 10. etappe
2.-plass sammenlagt, Vuelta de Chile
9. etappe

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* Profil på Barloworlds offisielle hjemmeside
* (en) Félix Cárdenas – UCI Rediger på Wikidata

* (en) Félix Cárdenas – ProCyclingStats Rediger på Wikidata

* (en) Félix Cárdenas – Cycling Archives Rediger på Wikidata

* (en) Félix Cárdenas – Cycling Quotient Rediger på Wikidata

* (en) Félix Cárdenas – CycleBase Rediger på Wikidata
Jan Lundgren på Cosmopolite i Oslo i 2015. Foto: Tore Sætre 
**Jan Lundgren** (født 22. mars 1966 i Kristianstad), oppvokst i Ronneby, er en svensk jazzmusiker (piano), kjent for sine innspillinger og egen jazztrio.

Lundgren tablerte tidlig egen gruppe «St. Thomas» før han studerte musikk i Malmø (1986–1991), samtidig som han spilte med etablerte jazzstorheter som Arne Domnérus, Putte Wickman (*En sommarkonsert*, 2004) og Bernt Rosengren og nå senest med Georg Riedel (*Lockrop*, Gemini, 2006). Hans første utgivelse var *Conclusion* (FLC, 1994) og *Bird of Passage* (FLC, 1995), etterfulgt av samarbeid med Peter Asplund quartet (*California Collection*, 1997).

I 1995 etablerte egen trio med Mattias Svensson/Matthias Hjort bass og Morten Lund/Rasmus Kihlberg trommer som har hatt en rekke utgivelser på Sittel (*Swedish standards* 1997; *Something to live for* 1999; *For Listeners only* 2001; *Swedish landscapes* 2003; *Plays the music of Jules Styne* 2004). Lundgren og trioen mottok Gyllene Skivan for *Swedish Standards* 1997.

Internasjonalt deltok trioen i 2000 i Carnegie Hall-eksponeringen av svensk jazz. 
Han ga ut plate med Chuck Berghoefer og Joe LaBarbera (*Cookin' at the Jazz Bakery*, 1996), samt turnerte nylig med Lee Konitz på Sverigeturne i 2005.

Han var kåret til årets svenske jazzmusiker i 1994 (Sveriges Radios kåring).

Referanser
----------

1. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 28. april 2014[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 15. desember 2014[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Jan Lundgren – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

Portal: Jazz

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |
***Junge Welt*** er en tysk dagsavis som utgis i Berlin. Den oppgir seg å være en sosialistisk og marxistisk dagsavis. Avisen ble grunnlagt i den sovjetiske okkupasjonssonen (SBZ) i Tyskland 12. februar 1947, og var opprinnelig sentralorgan for den kommunistiske masseorganisasjonen Freie Deutsche Jugend. I 2016 hadde avisen trolig et opplag på fra 16 000 til 20 000.

Historie
--------

I DDR-tiden hadde Junge Welt et stort opplag på omtrent 1,6 millioner ved kommunistregimets sammenbrudd.[]

Etter DDRs sammenbrudd ble avisen overtatt av private og opplagstallene falt raskt. I 1994 forsøkte Hermann Gremliza, en kjent aktør på den venstreekstreme scene, og utgiver av det antityske tidsskriftet *Konkret*, å reetablere Junge Welt. Driften ble imidlertid stanset igjen av eierne i april 1995. En del av redaksjonen valgte å fortsette å utgi avisen i egen regi, men sidetallet ble halvert til 16 sider. I 1997 kom det til konflikter i avisen og de fleste medarbeiderne okkuperte redaksjonslokalene etter at sjefredaktøren var blitt avsatt av foretakets leder. Under okkupasjonen utga forretningsføreren og tre redaktører som var lojale mot ham nødutgaver. Resten av redaksjonen grunnla motprosjektet *Jungle World*, som fortsatt eksisterer som en antitysk avis.

Det finnes ingen bekreftede opplagstall for Junge Welt, ettersom avisen ikke lar uavhengige undersøke dette. Opplysninger om opplaget går fra 16 000 til 20 000.

Kommentarer
-----------

Der Spiegel og Die Welt kritiserer *Junge Welt* for å være et samlingssted for Stasiveteraner.

Overvåkning
-----------

Bundesamt für Verfassungsschutz overvåker Junge Welt og beskriver avisen som venstreekstrem, og «et betydningsfullt printmedium i den venstreekstreme sfæren». Bundesamt für Verfassungsschutz slår videre fast at avisen har en «tradisjonell kommunistisk innretning og propagerer opprettelsen av et sosialistisk samfunn». Videre slås det fast at publikasjonen tar til orde for bruk av vold.

Referanser
----------

1. ↑  «Übersicht: Politisch meinungsbildende Zeitungen und Zeitschriften in deutscher Sprache». *eigentümlich frei*. Besøkt 5. mars 2017.
2. ↑  «junge Welt: Ostdeutsche Tageszeitung schafft Expansion in den Westen/ Tageszeitung junge Welt erstmals im gesamtdeutschen Pressehandel». *presseportal.de* **(tysk)**. Besøkt 3. mars 2017.
3. ↑  «Die schöne junge Welt der Stasiveteranen». Die Welt. 21. mars 2007
4. ↑  «Bundesamt für Verfassungsschutz - BfV-Newsletter Nr. 4/2015 - Thema 8». *www.verfassungsschutz.de* **(de\_DE)**. Besøkt 5. mars 2017.
5. ↑  Verfassungsschutzbericht 2006 Arkivert 21. mai 2009 hos Wayback Machine.
6. ↑  Verfassungsschutzbericht 2005, s. 140
7. ↑  Verfassungsschutzbericht 2006 Arkivert 21. mai 2009 hos Wayback Machine.

* 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** ISSN
 |

Portal: Tyskland
**Frederick «Fred» Julius Meyer** (født 17. mai 1900 i Chicago, død 12. mars 1983 i Los Angeles) var en amerikansk bryter som deltok i de olympiske leker i 1920 i Antwerpen.

Meyer vant en olympisk bronsemedalje i bryting under OL 1920 i Antwerpen. Han kom på delt tredjeplass i den tyngste vektklassen, tungvekt over 82,5 kg, i fristil bak Robert Roth fra Sveits og sin landsmann Nat Pendleton. Det var åtte brytere fra fem nasjoner i denne vektklassen som ble avviklet i perioden 25. til 27. august 1927.

OL-medaljer
-----------

* Bronse 1920 Belgias flagg Antwerpen - Sølv i bryting, tungvekt USAs flagg USA

Eksterne lenker
---------------

* (en) Frederick Meyer – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Frederick Meyer – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Frederick Meyer – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Frederick Meyer – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data)
 |
**Cruella de Vil** er en fiktiv figur og hovedskurk i romanen *Hundre og en dalmatinere* fra 1956 skrevet av Dodie Smith. 

Hun dukker dermed også opp i filmatiseringene av romanen; tegnefilmen *101 dalmatinere – En sjarmør i pels* (1961) og realfilmene *101 dalmatinere* (1996) og *102 dalmatinere* (2000). Glenn Close spilte rollen i filmene fra 1996 og 2000. 

I boken og alle filmene kidnapper Cruella dalmatiner-valper for å tjene penger på pelsen deres. Navnet Cruella de Vil er et ordspil på *cruel*, som er engelsk for grusom, og *devil*, som betyr djevelen. I noen oversettelser er Cruella de Vil kalt "Cruella De Mon".

Det amerikanske filminstituttet (AFI) har kåret Cruella de Vil til filmhistoriens 39. beste skurkefigur.

Referanser
----------

1. ↑  «AFI'S 100 YEARS...100 HEROES & VILLAINS». Det amerikanske filminstituttet. Arkivert fra originalen 4. mars 2016. Besøkt 28. april 2018.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Cruella de Vil – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* *Artikkelen har ingen egenskaper for filmdatabaser i Wikidata*
***Spaethispa*** er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae). Både larvene og de voksne (imago) er planteetere.

Utseende
--------

En middelsstor, avlang, blank, rød og svart bladbille. Dekkvingenes bakerste tredjedel, antenner og bein er svarte, forøvrig er den rød. Oversiden er kraftig punktert. Hodet er nokså lite, avrundet firkantet. Pronotum er avrundet trapesformet, kraftig punktert. Antennene består av 8 ledd. Dekkvingene er jevnbrede, firkantede, og har 10 punktstriper, stripene er ordnet parvis, og tre lave, opphøyde lengderibber, punktene grove og noe kantete.

Levevis
-------

Både larver og voksne lever på planter og eter fra dem. Disse artene holder seg gjerne til én eller noen få vertsarter, larvene minerer i bladene til de samme plantene som de voksne gnager på. Artene lever på planter i slekten *Malpighia* (Malpighiaceae).

Utbredelse
----------

Artene er kjent fra Cuba.

Systematisk inndeling
---------------------

Hispinae inkluderer noen ganger gruppen (underfamilien) skjoldbiller, da som stammen Cassidini, i denne oversikten er den holdt utenfor, og plassert inn i som søstergruppen skjoldbiller. Andre klassifikasjoner plasserer denne gruppen (som Hispini) som en undergruppe av skjoldbillene. Noen ganger blir noen asiatiske slekter også plassert i Chalepini.

**Treliste**
* orden **biller** (Coleoptera)
	+ underorden **Polyphaga**
		- overfamilie **Chrysomeloidea** Latreille, 1802 (=Phytophaga)
			* familien bladbiller (Chrysomelidae Latreille, 1802)
				+ underfamilien skjoldbiller, Cassidinae
					- stamme **Chalepini** Weise, 1910
						* slekten ***Spaethispa*** Uhmann, 1939
							+ *Spaethispa pulchella* (Suffrian, 1868)

Litteratur
----------

* *Spaethispa* på ITIS
* Hispines of the World - *Spaethispa*

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Spaethispa* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Spaethispa* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Spaethispa* hos ITIS Rediger på Wikidata
* (en) Chalepini – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
**Spagettikode** brukes nedsettende om ustrukturert, uoversiktlig kildekode. Ofte følger kodelogikken lange, lineære kjeder uten å dele opp koden på logiske måter. Spagettikode finner en en motsetning i strukturert programmering, der man skriver koden i en oversiktlig trestruktur. 

Det er usikkert når begrepet ble benyttet for første gang. Begrepet ble benyttet av Guy Lewis Steele i 1977 i artikkelen *Macaroni is Better Than Spaghetti* i *Proceedings of the 1977 symposium on artificial intelligence and programming languages.* og av Richard Conway i 1978 i boken *A primer on disciplined programming using PL/I, PL/CS, and PL/CT*. Lignende negativt ladede begreper som benyttes om dårlig strukturert kode er «lasagnekode», der koden er inndelt i for mange logiske lag; «raviolikode», der koden er inndelt i for små deler, og «pizzakode», der koden har en mer villkårlig, flat struktur.

Referanser
----------

1. ↑  Steele, Guy Lewis (1977). *Macaronis is better than spaghetti*.
2. ↑  Conway, Richard (1978). *A primer on disciplined programming using PL/I, PL/CS, and PL/CT*. Winthrop Publishers. ISBN 0-87626-712-6.
3. ↑  «The earlier you detect the spaghetti code, the faster your project will be executed, and the higher product quality received.». Erbis. Besøkt 25. mars 2022.
4. ↑  Fix spaghetti code and other pasta-theory antipatterns www.techtarget.com
En porsjon hjemmelaget puttanesca er servert med spaghetti
**Spaghetti alla puttanesca** er en tradisjonell italiensk pastarett med en saus bestående av knuste tomater, olivenolje, hvitløk, oliven, kapers og ansjos. Retten er relativt ny; først på 1960-tallet begynte den å bli alment kjent, i henhold til *Unione Industriali Pastai Italiani*, de italienske pastaprodusentenes forening.

Navnet
------

Det finnes mange historier om bakgrunnen for navnet, blant annet den journalisten Annarita Cuomo offentliggjorde i 2005 i lokalavisen *Il Golfo* for øyene Ischia og Procida: at retten ble oppfunnet på 1950-tallet av arkitekt og restauratør Sandro Petti på Ischia for noen sultne venner en sen sommerkveld.

Referanser
----------

1. ↑  Sughi d ' italia: 1000 anni di pasta, 1000 anni di condimenti Arkivert 23. oktober 2007 hos Wayback Machine. *Unione Industrialiserte Pastai Italiani* (italiensk)
2. ↑  Il sugo "alle puttanesca" nacque per caso annonse Ischia, dall'estro culinario di Sandro Petti Arkivert 9. februar 2008 hos Wayback Machine. *Il Golfo*, 17. februar 2005. (Italiensk)

Eksterne lenker
---------------

* Puttanesca-oppskrift på Matklubben.se Hentes 2011-04-10
* Puttanesca-oppskrift på Tasteline Arkivert 4. mars 2016 hos Wayback Machine. Hentet 2011-04-10

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | TasteAtlas
 |
*For mannsnavnet, se Uni (navn)*

**Uni** var i etruskisk mytologi den øverste gudinne og sammen med Tinia og Menrva tilhørte hun et mektig triumvirat. Etruskerne identifiserte henne med Juno i romersk mytologi og med Hera i gresk mytologi. Uni var beskytter av byen Perugia.

Uni opptrer med navn i den etruskiske teksten på *Pyrgi-tavlene* som en oversettelse av den fønikiske gudinnen Astarte. Den romerske forfatteren Titus Livius hevdet at Juno var en etruskisk gudinne i byen Veii som seremonielt ble innført i den romerske gudeverden da Veii ble herjet i år 396 f.Kr. Det synes å være en referanse til Uni. Hun nevnes også med navn på bronsemodellen *Piacenzas lever*.

Blant de førromerske latinske stammene ble gudinnen dyrket som Uni: en enkelt triade bestående av den unge, ugifte Juventas, moren Uni (Juno) og den kloke Menrva (Minerva). Senere erstattet etruskerne og de tidlige romerne Juventas med den øverste gud Tinia (Jupiter), og således opprettet en triade med et helt annet innhold, fra en gruppe med tre gudinner til en gruppe med en sentral mannlig gud og to gudinner.

I etruskisk tradisjon var det Uni som ga udødelighet til halvguden Hercle (gresk Herakles, latin Hercules) ved å gi ham brystmelk (se illustrasjon).

Referanser
----------

1. ↑   Grummond (2006), s. 78-84
2. ↑  Titus Livius: *Ab Urbe Condita*, bok V
3. ↑   Leeming, (2003), s. 143
4. ↑  Grummond (2006), s. 83-84

Litteratur
----------

* Grummond, Nancy Thomson de (2006): *Etruscan Myth, Sacred History, and Legend*, University of Pennsylvania Museum of Archaeology and Anthropology, ISBN 9781931707862
* Leeming, David (2003): *From Olympus to Camelot: The World of European Mythology*, ISBN 0-19-514361-2

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | SUDOC
 |
**Bhiwandi** (marathi: भिवंडी, urdu: بھونڈی) er en by i distriktet Thane i den vestindiske delstaten Maharashtra. Byen ligger ca. 50 km nordøst for storbyen Mumbai og 15 km nordøst for byen Thane. 

Bhiwandi by, som er hovedkvarteret til Bhiwandi distrikt, kommer under administrasjonen av Bhiwandi-Nizampur Municipal Corporation. Byen blir regnet som en del av Mumbais storbyområde, sammen med Navi Mumbai og byene Kalyan, Thane, Ulhasnagar, Dombivli, Mira-Bhayandar, Karjat og Vasai-Virar-regionen. Ifølge folketellingen i 2001 hadde Bhiwandi-Nizampur-området i alt 598 703 innbyggere. Byen har siden 1930-årene utviklet seg fra å være en liten by med marathifolk og muslimer til å bli delstatens ledende tekstilproduserende by. Byen hadde sterk vekst i 1970-årene som følge av utflytting av befolkning og industri fra Mumbai. Byens hele urbaniserte område, inkludert nærliggende Khoni, hadde 621 427 innbyggere ved samme tidspunkt. Dette beregnes å ha økt til 795 000 innbyggere i 2007.

Byen som er kjent for sin omfattende tekstilindustri, har det største antallet av elektriske vevstoler i landet og blir enkelte ganger kalt *Indias Manchester*. En stor del av befolkningen arbeider i tekstilindustrien, hvor folk ved hjelp av elektriske vevstoler produserer ulike tekstilvev. NH 3 (National Highway 3, Mumbai-Agra) går gjennom Bhiwandi og sørger for god og enkel forbindelse mellom Mumbai, Thane, Nashik og resten av India.

Referanser
----------

1. ↑   United Nations; World Urbanization Prospects: The 2007 Revision Population Database Arkivert 10. mars 2010 hos Wayback Machine.
2. ↑  Katakam, Anupama (28. februar – 12. mars 2004). «Victims of 'new economy'». *Frontline*. The Hindu. 21 (05). Arkivert fra originalen 12. oktober 2007.
3. ↑  Subbu, Ramnath (8. august 2005). «Deluge takes heavy toll of industry» **(engelsk)**. [The Hindu]. Arkivert fra originalen 22. oktober 2012.
4. ↑  «The City Of No Joy» **(engelsk)**. The Times of India. 10. juli 2006.

Eksterne lenker
---------------

* City of No Joy Artikkel i The Times of India (engelsk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** VIAF **·** GND **·** GeoNames
 |
1.Sc3

**Sleipneråpningen** er en sjakkåpning som defineres av åpningstrekket 1.Sc3. Navnet kommer antagelig av at Sleipner har åtte bein og at en springer kan gå til opp til åtte felt (selv om springeren på c3 for øyeblikket må nøye seg med 5). Åpningen har flere navn, og har også blitt kalt for Van Geets åpning, Dunsts åpning m.fl. Dirk Daniel van Geet er en nederlandsk stormester i postsjakk, og åpningen spilles en del av sterke postsjakkspillere, bl.a. Van Geet selv og Ove Ekebjærg. 

1.Sc3 er et spillbart trekk som utvikler springeren til et godt felt der den utøver press mot sentrum, men det er likevel langt mindre populært enn 1.Sf3. Grunnene er flere. For det første så hindrer ikke 1.Sc3 svart fra å spille 1...d5 mens 1.Sf3 hindrer svart fra å spille 1...e5. Etter 1.Sc3 d5 truer faktisk svart med å true springeren vekk i neste trekk. Å stanse dette med 2.d4 er mulig, men hvit blir noe hemmet av at muligheten til å angripe sentrum ved å spille c2-c4 mangler. Hvit kan også la svart true springeren, noe som gir svart en terrengfordel i sentrum som hvit kan forsøke å underminere og angripe.
***Unguispa*** er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae). Både larvene og de voksne (imago) er planteetere.

Utseende
--------

En ganske liten (2,7 - 3,2 millimeter), avlang, matt svart bladbille, kroppen kledt med tynne pigger. Antennene er tynne, rundt halvparten så lange som kroppen, og består av 11 ledd. Pronotum har tre lange pigger på hver side, to av disse går ut fra en felles rot. Dekkvingene er jevnbrede med tallrike, spisse pigger og 8 punktrader.

Levevis
-------

Både larver og voksne lever på planter og eter fra dem. Denne slektens vertsplanter er ukjente.

Utbredelse
----------

Arten lever på Madagaskar.

Systematisk inndeling
---------------------

Hispinae inkluderer noen ganger gruppen (underfamilien) skjoldbiller, da som stammen Cassidini, i denne oversikten er den holdt utenfor, og plassert inn i som søstergruppen skjoldbiller. Andre klassifikasjoner plasserer denne gruppen (som Hispini) som en undergruppe av skjoldbillene.

**Treliste**
* orden **biller** (Coleoptera)
	+ underorden **Polyphaga**
		- overfamilie **Chrysomeloidea** Latreille, 1802 (=Phytophaga)
			* familien bladbiller (Chrysomelidae Latreille, 1802)
				+ underfamilien skjoldbiller, Cassidinae
				+ underfamilien **Hispinae**, Gyllenhal, 1813 – ikke i Norge, én art i Norden
					- stamme **Hispini** Gyllenhal, 1813
						* slekten ***Unguispa*** Uhmann, 1954
							+ *Unguispa impar* Uhmann, 1954

Litteratur
----------

Eksterne lenker
---------------

* Hispines of the World- *Unguispa*
* *Unguispa* på ITIS
* (en) *Unguispa* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Unguispa* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Unguispa* hos ITIS Rediger på Wikidata
**Jan Lennart Urke** (født 18. juni 1991 i Ulsteinvik) er en norsk fotballspiller som fra 31. desember 2017 er klubbløs.

Han er et produkt av klubbens juniorlag.

Foran 2016-sesongen ble Urke forfremmet til Hødds førstemålvakt etter flere år som andrevalg bak Ørjan Nyland, Andreas Lie og Aslak Falch.

2012
----

Urke var Ørjan Nylands reserve og sto de innledende rundene av Hødds triumfferd mot Cupfinalen 2012.

2013
----

Etter at Hødd solgte Ørjan Nyland til Molde valgte klubben å hente inn Andreas Lie fra AaFK, Urke valgte å bli værende i klubben som Lies reserve.
Mot slutten av sesongen ble Lie skadet og Urke måtte steppe inn for et Høddlag som kjempet en innbitt kamp med Stabæk om opprykk til Tippeligaen. Etter at Hødds håp om direkte opprykk ble knust etter et 3-1 tap borte mot Mjøndalen røk også håpet om play off da samme Mjøndalen slo et demoralisert Hødd lag 3-0 hjemme på Høddvoll stadion.

2014
----

Urke startet 2014-sesongen som Hødds førstevalg etter en god vinter, men etter noen svake prestasjoner innledningsvis mistet han plassen til Aslak Falch som forble lagets førstemålvakt de to neste sesongene.

2016
----

Etter et skademareritt i 2015 signerte Urke en ny kontrakt med Hødd foran 2016-sesongen, han ble også tildelt draktnummer 1.

Referanser
----------

1. ↑   www.altomfotball.no[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Jan Lennart Urke – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) Jan Lennart Urke – FBref Rediger på Wikidata
**Bhavnagar** (gujarati: ભાવનગર, hindi: भावनगर, **Bhāvnagar**) er en by på Kathiawar-halvøya i den indiske delstaten Gujarat. Byen ble grunnlagt og oppkalt etter Bhavsinhji Gohil (1703-64 e.kr.) som også var byens hersker. Byen var hovedstad i staten og fyrstedømmet med samme navn fram til den ble en del av India i 1948.

Byen er i dag distriktshovedstad i distriktet Bhavnagar, og er den sjette største byen i Gujarat. Den er også den tredje største byen i regionen Saurashtra. Den regnes også som den kulturelle hovedstaden i Saurashtra.

Historie
--------

Flagget til riket Bhavnagar
Gohil Rajputs av Surya Vanshi klanen, sto overfor problemer og stor konkurranse i Marwar, noe som fikk han til å flytte ned til kysten av Gujarat rundt 1260 e.kr. og etablerte tre hovedsteder – Sejakpur, Umrala og Sihor (da kjent som Sirohi). I 1822-1823, ble Sihor angrepet av Khanthaji Kadani og Pilaji Gaekwad, men ble slått tilbake av Bhavsinhji Gohil. Etter å ha lidd store tap under slaget, innså han svakheten ved plasseringen av Sihor. I 1823, grunnla han en ny by ved landsbyen Vadva 20 kilometer unna Sihor, og kalte den Bhavnagar. Det var en nøye planlagt strategisk plassering med gode muligheter for handel via havnen. Byen ble naturlig nok også hovedstad i landet med samme navn.

Bhavnagar var senere en selvstendig stat fram til 1947 da India ble selvstendig, og Bhavnagar ble da en del av India.

Geografi og klima
-----------------

Bhavnagar er en kystby som ligger på sørøstkysten av den indiske halvøya Kathiawar, ved Khambhatbukta. Byen ligger i snitt 24moh, og omfatter et totalt areal på 53,30km².

### Klima

Bhavnagar har et tropisk vått og tørt klima med varme, tørre somre fra mars til midten av juni og med den påfølgende våte monsunsesongen fra midten av juni til oktober hvor den i snitt mottar 550mm nedbør. Fra november til februar, er det mildt med en gjennomsnittstemperatur på rundt 20 ° C og lav luftfuktighet. Grunnet nærhet til havet, er det jevnt over litt fuktig året rundt.

Demografi
---------

Ifølge Indias folketelling fra 2001, hadde Bhavnagar 510 958 hvorav menn utgjorde 52% mens kvinner utgjorde 48% av befolkningen. Om lag 77% av mennene kan lese og skrive mens kun 66% av kvinnene kan lese og skrive. 13% av befolkningen er under 6år.

Vennskapsbyer
-------------

Bhavnagar har pr. dags dato 1 vennskapsby:

* Englands flagg Loughborough, England

Eksterne lenker
---------------

* **Regjering/Administrasjon**: Bhavnagar Municipal Corporation, Collectorate
* **Historie**: Gohil Dynasty, Historiske Vignetter
* **Bilder og videoer:** fugleperspektiv av byen, Snoen gamle bilder / malerier av byenBhavnagar skips skrap market, video 9:48 min
* **Annen informasjon**: Informasjon
* **Utdanningsinstitusjoner**:

Bhavnagar University
R. K. Home school (Ghar shala) Arkivert 2. mai 2010 hos Wayback Machine.
Shree Dakshinamurti
Shantilal Shah Engineering College, Sidsar
Shree Swaminarayan College of Computer Science
A tribute to Fatima Convent 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
En **T-mutter** er en type mutter som er laget for å festes i et tilsvarende T-spor. Enkelte typer kan monteres gjennom utsiden av et spor, for så å dreies 90 grader og fungere som festepunkt på innsiden av sporet. 

T-muttere brukes blant annet på verksteder og i industrien for å spenne fast arbeidsstykker i et motsvarende T-spor, som for eksempel kan finnes i en del arbeidsbenker til fresemaskiner, søyleboremaskiner og båndsager. T-muttere brukes også i en del møbler og maskiner hvor rammeverket består av alumiuniumsprofiler.

Styrke
------

En kraftig T-mutter kombinert med en M12-bolt er oppgitt til å tåle 10 000 newton statisk belastning (cirka 1000 kg). Det finnes også **T-bolter**, og disse er generelt sterkere enn en t-mutter kombinert med en maskinskrue.

Historie
--------

I 1980 ble det første modulære systemet med aluminiumsprofiler for mekaniske bruksområder utviklet av item Industrietechnik. De brukte en 40×40-profile, som altså målte 40 ganger 40 mm utvendig og hadde 8 mm brede spor hvor t-muttere kunne føres inn. Alumiuniumsprofiler og muttere lages i dag av flere produsenter, men med samme prinsipp.

Galleri
-------

* DAK-modell av en type roterende T-mutter som er vanlig å bruke sammen med alumiuniumsprofilerDAK-modell av en type roterende T-mutter som er vanlig å bruke sammen med alumiuniumsprofiler
* 
* 
* T-mutter (rød) installert i et T-sporT-mutter (rød) installert i et T-spor

Se også
-------

* Alumiuniumsprofiler med T-spor

Referanser
----------

1. ↑  
item Industrietechnik GmbH.
"T-Slot Nut 12 St M12, heavy-duty".
2. ↑  David Alkire Smith "Quick Die Change" 2005, p. 106.
3. ↑  
item Industrietechnik GmbH.
"timeline: 1980".

Litteratur
----------

* Erik Oberg et al. *T-Bolts, slots, nuts and tongues* (2008). *Machinery's Handbook*, 28. utgave. New York: Industrial Press. s. 1632–1634.
**Jan Kåre «Hysen» Hystad** er en norsk jazzmusiker (saksofon, klarinett, fløyte).

Hystad er klassisk utdannet, og siden 1978 bosatt i Bergen der han har vært frilans musiker, ledet egne besetninger, samt vært involvert ved Den Nationale Scene og i Bergen Big Band.
Han ga ut *Cafè Hysen Noir* (Acoustic Records, 2000), med bidrag fra Guttorm Guttormsen, Harald Dahlstrøm / Håkon Berge / Atle Halstensen piano, Yngve Moe / Sveinung Sand bass, Tarald Tvedten trommer, Erlend Fauske gitar. Han leder sin egen **Jan Kåre Hystad kvartett** med musikerne Dag Arnesen piano, Frank Jakobsen trommer og Sigurd Ulveseth bass. Den ga da ut *Vargtime – Varg Veums favoritter* (Gemini Records, 2002), som ble lansert samtidig med Varg Veums 60-årsdag, samt Gunnar Staalesens bokutgivelse *Som i et speil* (2002). Oppsetningen *Vargtime* turnerte derpå både norske og danske jazzscener, Kongsberg Krimfestival (2005) og Kongsberg Jazzfestival (2006). 
Oppfølgeren *Vargtime 2 – four cousins* (Gemini Records, 2006), utkom med Staalesens *Dødens drabanter* (2006), med musikerne Ole Jacob Hystad / Tor Yttredal / Gunnar Onarheim saksofon, samt Heidi Torsvik / Oddbjørn Hanto vokal.
Ellers har han medvirket på utgivelser med Ole Amund Gjersvik og broren, Ole Jacob Hystad.

Referanser
----------

1. ↑  Jan Kåre Hystad: Cafè Hysen Noir anmeldt av Tor Hammerø i Puls.no (22. mai 2000)

Portal: Jazz

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Félix Balyu** (født 5. august 1891, død 15. januar 1971) var en belgisk fotballspiller som deltok i de olympiske lekene 1920 i Antwerpen.

Balyu var med på det belgiske fotballaget som ble olympiske mestere under OL 1920 i Antwerpen. Det var fjorten lag som deltok i fotballturneringen som ble avviklet i perioden 28. august til 5. september 1920. Belgia og Tsjekkoslovakia møttes i finalen på olympiastadion i Antwerpen. De hadde en ledelse med 2-0 i slutten på første omgang da spillerne fra Tsjekkoslovakia forlot banen i protest mot dommeren. Tsjekkoslovakia ble diskvalifisert og Belgia ble olympiske mestere i fotball for første gang.

OL-medaljer
-----------

* 1920 Belgias flagg Belgia - Gull **Gull** i fotball (Belgia)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Félix Balyu – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Félix Balyu – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Félix Balyu – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Félix Balyu – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) Félix Balyu – FootballDatabase.eu Rediger på Wikidata

* (en) Félix Balyu – EU-Football.info Rediger på Wikidata

* (en) Félix Balyu – Belgias fotballforbund Rediger på Wikidata
Vanlig T-skjorte med påtrykt dekorasjon (Wikipedia-logoen).
**T-skjorte**, også kalt **T-trøye**, er en enkel skjorte eller trøye med rette linjer og korte eller lange ermer, som gir den form av en T. Opprinnelig ble den bare brukt som ei underskjorte, men i dag er det også vanlig å bruke bare T-skjorte som overplagg i uformelle sammenhenger. De første T-skjortene var enkle hvite bomullsplagg, men de ble etter hvert laget i ulike farger og med mønster eller påtrykt tekst. T-skjorter blir brukt både av kvinner og menn, barn og voksne, selv om de nok er mest populære blant ungdom.

Den moderne «uniformen» for fritidskledt ungdom: Dongeribukse og T-skjorte med tekst.

Historie
--------

Undertrøyer med T-form var lenge i bruk i Europa som undertøy for menn. Under første verdenskrig fikk svettende, ullkledde soldater fra USA øynene opp for de lette bomullsplaggene som europeiske soldater brukte under uniformen. De amerikanske soldatene begynte å bruke disse, og i andre verdenskrig fikk de utdelt T-skjorter som standard undertøy.

Etter krigen begynte en å gå med T-skjorta uten skjorte over. De amerikanske filmstjernene John Wayne, Marlon Brando og James Dean hadde alle dette antrekket da de viste seg på fjernsyn. Publikum ble først sjokkert, men godtok etter hvert bruken. Da James Dean brukte ei slik skjorte i filmen *Rotløs ungdom* i 1955, ble T-skjorta et moteplagg.

På 1960-tallet kom nye varianter av selve plagget, som til da bare hadde hatt korte ermer og rund krage. Nå ble det også laget T-skjorter uten ermer, lange ermer og med V-krager og mye annet. Folk begynte også å dekorere og farge T-skjortene sine. Etter hvert ble det helt vanlig å bruke T-skjorter til å uttrykke noe en stod for eller å spre reklame.

Se også
-------

* Singlet
* Tank top
* Trøye
* Pikéskjorte
* Underskjorte

Eksterne lenker
---------------

* (en) T-shirts – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* «DigitaltMuseum: Søk: 'T-skjorte'». DigitaltMuseum. Besøkt 21. mai 2012.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL **·** NKC
 |
**Johannes Wilhelm Theodor Rose** (født 30. juni 1839 i København, død 27. november 1924 samme sted) var danskfødt visedikter og -samler, typograf og skillingsviseforlegger i Christiania og Bergen. Han var bestefar til kabaretsangeren Einar Rose.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Theodor Roses foreldre, Jacob Wilhelm Rose og Ingeborg født Lund, døde begge tidlig under en koleraepidemi. Theodor ble så satt i typograflære i Horsens.

### Virksomhet i Norge

21 år gammel kom han til Christiania og fikk arbeid i et avistrykkeri. Året etter giftet han seg med Josephine Helgesen, og de fikk etter hvert elleve barn. Han startet snart sitt eget trykkeri i Grensen (Grændsegaden no. 17, Bager Lunds Gaard) og startet med å produsere skillingstrykk. Han skal også ha arbeidet en tid i Tønsberg, men i 1872 er han i Bergen. Der drev han med visehandel og forleggervirksomhet til 1886. 

Rose skal ha hatt en kraftig og god sangstemme, og når han ikke hadde kunder i butikken, sto han gjerne på trappa og sang som reklame for skillingsvisene. Han reklamerte også gjerne på baksiden av visetrykkene. En vanlig tekst er:

*Lirekasser og Haandorgler istandsættes. Brugte Orgler kjøbes og sælges. Glastøy og Porcelain limes og sammenbrændes. Stort Udvalg av Viser og Morskabsbøger, Spaabøger,Drømmebøger, Lykke- og Temperamentsblade hos Theodor Rose, Smørsalmendingen, 3dje Hus fra Strandgaden, Bergen. Handlende erholder stor rabatt.*
Han skal også ha reist nordover for å selge viser under de store fiskeriene, og når han gikk tom for en populær vise, allierte han seg med lokale trykkerier for å lage nye opplag. Et slikt trykk har tittelen 

*«Fiskerens Sang under Vinterfiskeriet i Vardø 1881» Tilkøbs hos Theodor Rose, Vardø.*
I tillegg til viseproduksjonen gav han også ut en del føljetongsromaner med titler som: «Flygtningerne eller Planterens Søn: en Fortelling fra Slavekrigen i Nordamerika», «Røverkroen eller de saakaldte blodige Drenge». 

Den største var likevel «Strandrøveren eller Lænkekammeraden og hans Hemmelighed. Historisk romantisk Fortælling». Den kom ut i 37 hefter med til sammen 1184 sider. Disse romanene er det nesten umulig å få tak i nå.

I 1886 flyttet han tilbake til København, og der døde han, 85 år gammel.

Referanser
----------

1. 1 2   Aftenposten, urn.nb.no, type referanse dødsannonse, utgitt 29. november 1924[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* Viktor Smith, *Theodor Rose. Litt om visehandel for et halvt hundre år siden*. I festskrift til overbibliotekar Wilhelm Munthe på femtiårsdagen 20. oktober 1933.
* Einar Rose, *Rose-boka*, Oslo 1941
* Reidar A. Marum, *Theodor Rose: visedikteren fra Bergen*. Småskrifter for bokvenner nr. 20, Oslo 1943

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF
 |
**Hans Theodor Hesselberg** (født 7. januar 1885 i Lierne, død 10. november 1966 i Oslo) var en norsk meteorolog som var sjef for Meteorologisk institutt i førti år. 

Han var prestesønn, og vokste opp på Vossevangen. Hesselberg tok eksamen ved Voss middelskole i 1899, og examen artium i Trondheim i 1902. Han var cand.real. fra 1908, og ble uteksaminert som dr.philos. fra Universitetet i Kristiania i 1913. Han var assistent for Vilhelm Bjerknes fra 1908, og fortsatte som Bjerknes' assistent ved Geofysisk Institutt i Leipzig 1912–1914. I 1915 ble han direktør for Det norske meteorologiske institutt, en stilling han altså innehadde helt til 1955. I perioden 1935–1946 var han også president for Den internasjonale meteorologiske organisasjon (IMO), og han var sentral i arbeidet med å omskape IMO til Verdens meteorologiorganisasjon (WMO).

Sammen med assistenten Bernt Johannes (B.J.) Birkeland (1879–1955) var han en av de første til å oppdage og kartlegge den globale oppvarmingen i det 20. århundre.

Hesselberg var medlem av Det Norske Videnskaps-Akademi og flere utenlandske vitenskapsakademier. Han var kommandør av Italias kroneorden, offiser av den franske Æreslegionen og ble utnevnt til ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden i 1937.

Familie
-------

Han var sønn av Ivar Hesselberg (1850–1928) og Marie Sofie Frost (1847–1937). Faren var prest og etterkommer av presten Iver Hesselberg (1780–1844). I 1912 giftet Hans Theodor seg med Sigfrid (Frida) Landmark (1883–1969), søster av arkitekten Ole Landmark (1885–1970).

Referanser
----------

1. 1 2   Store norske leksikon, Store norske leksikon-ID Theodor\_Hesselberg[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Norsk biografisk leksikon, oppført som Hans Theodor Hesselberg, Norsk biografisk leksikon ID Theodor\_Hesselberg, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Arnt Eliassen. «Vilhelm Bjerknes and his students».
4. ↑  Th. Hesselberg and B.J. Birkeland. «The continuation of the secular variations of the climate of Norway 1940-1950» (PDF).

Eksterne lenker
---------------

* Theodor Hesselberg i Norsk biografisk leksikon

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Historisk befolkningsregister **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC
 |
**Slemdals bankende hjerte (Siljanspelet 2008)** er et historisk skuespill. Det blir spilt i Kullkjelleren, Siljan, 4. september–7. september 2008.

Handling
--------

Handlingen har direkte tilknytning til spelstedet, Kullkjelleren. Kullkjelleren inngik nemlig som en del av Moholt jernverk, som var Slemdals nye, store arbeidsgiver i 1731.

Anna Engelstad er en ung og bitter enke, en hardt arbeidende outsider som ønsker å drive mannens gård slik hun personlig vil.

Anna Engelstad vil selv velge hvem hun skal selge skog til når jernverksportene blir åpnet. Moholt jernverk var beliggende på Eide i Siljan kommune, den gang Slemdal, og inngikk som en del av Fritzøe Verk i Larvik.

Raskt brygger det opp til maktkamp mellom Fritzøe jernverk og Fossum jernverk om hvilke grunneiere som skal stå for leveransene hvor.

Anna Engelstad (spilt av Jeanne Bøe) er en sta, kjeftende kvinne som havner i klemme mellom de to makthaverne, hvor Fritzøes Frantz Edler (spilt av Hans Jacob Sand) står frem som meget mer sympatisk enn den slue Elchier (spilt av Staffan Klasson) fra Fossum jernverk og håndlangeren hans, sakfører Bagge (spilt av Henrik Berg Larsen).

**Manus**

* Jeanne Bøe

**Regi**

* Hans Jacob Sand

**Musikk/lyd**

* Jørn Arve Rønningen
* Jeanne Bøe

**Noen roller**

| Skuespiller | Rollenavn |
| --- | --- |
| Jeanne Bøe | Anna Engelstad |
| Lars Sørbø | Anders, Annas gamle venn |
| Hans Jacob Sand | Frantz Edler |
| Staffan Klasson | Elchier |
| Henrik Berg Larsen | Sakfører Bagge |
**Henriette Cecilie Bruusgaard** (født 10. januar 1982 i Oslo) er en norsk programleder og skuespiller.

Bruusgaard vokste opp på Smestad i Oslo. Hun startet karrieren som barn med å spille Pepper i *Annie* på Bryggeteatret i 1991 med Daniel Bohr som regissør. Siden medvirket hun flere lignende oppsetninger, blant annet som Marte i *Mormor & de åtte ungene* på Oslo Nye Teater, i *Bugsy Malone* på Bryggeteateret, i *Gummi-Tarzan* på Bryggeteateret, og hun spilte Dorothy i *Trollmannen fra Oz* på Det norske teatret i 1995 og 1996.

I 2002 ble hun programleder i ZTV Norge. Hun jobbet siden som musikkansvarlig i samme kanal. I perioden 2004–2006 jobbet hun både som journalist, reporter og programleder i TV 2s *Absolutt Underholdning*. Fra 2006 til 2009 var hun programleder for TVNorges Oslo-TV.

Hun har medvirket som sanger i Beat for Beat på NRK 1, og sunget diverse reklame- og filmmusikk. Hun har dubbet en rekke tegnefilmer og stemmen er brukt i reklamefilm og radio. 

I 2009 var hun deltager i NRK1-serien *Elixir* der hun lærte å bokse av Cecilia Brækhus og deltok i en kamp under NM i boksing 2009.

Filmografi
----------

* 2008: *Rovdyr* - Camilla

Deltakelse på TV
----------------

* 2004: *Ungkarsnissen* - TVNorge
* 2004–2006: *Absolutt Underholdning* - TV 2
* 2006–2009: Oslo-TV - (programleder)
* 2009: *Elixir* - NRK 1
* 2010: *Hvem kan slå Aamodt og Kjus?* - TVNorge (programleder)
* 2010–2014: *Alt for Norge* - TVNorge (programleder)
* *Bli ny: mor og datter* - FEM (programleder)

**Gjest/deltager:**

* *9 av 10 nordmenn*
* *De ukjente*
* *Krem Nasjonal*
* *Torsdag kveld fra Nydalen*
* *Åpen post*
* *PopStokk*
* *Beat for beat*
* *Grosvold*
* *Nytt på Nytt*

Eksterne lenker
---------------

* (en) Henriette Bruusgaard på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) Henriette Bruusgaard hos Sceneweb Rediger på Wikidata

* (da) Henriette Bruusgaard på Filmdatabasen Rediger på Wikidata

* (en) Henriette Bruusgaard hos The Movie Database Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** ISNI **·** BNE **·** Discogs
 |
**Jan Lunde** (født 18. januar 1889, død 30. august 1963 på Lørenskog) var en norsk tegner og tegneserietegner. Han var Bladkompaniets faste illustratør i en liten menneskealder. Lunde utdannet seg som tegner på egen hånd og hos Oscar Arnold Wergeland. Han var Norges første tegneserieskaper.

Lunde var en av de mest allsidige kunstnerne innenfor sin generasjon. Han begynte å tegne for *Tyrihans* allerede i 1914. Lunde skapte og tegnet det som blir regnet for å være første norske utgitte tegneserie; *Pappa og Pjokken*, som opptrådte i stripene til forlaget Bladkompaniet fra 1917. På slutten av første verdenskrig startet han vittighetsbladet *Strips* sammen med Rolf Kluge og løytnant Altree, en britisk krigsfange. De to andre trakk seg imidlertid snart ut av foretaket.

Fra mars 1922 var Lunde i flere tiår ansatt som fast tegner i *Tyrihans*, *Tidsfordriv* og *Norske hjem*. De tegneseriene Lunde tegnet for Bladkompaniet var *Bekk og tvillingene* (fra 1919), Eventyr i billeder (Norske folkeeventyr) (1922-1925), *Den usynlige og hans hund* (fra 1924) samt *Dimpen og Dumpen* (fra 1929). Disse seriene laget han samtidig og gjennom flere år. Enkelte av seriene ble trykt om igjen i bladene opp gjennom 1920- og 1930-tallet – *Den usynlige og hans hund* så sent som i 1937 i *Vår tid*, og en del av Norske Folkeeventyr i *Nissens jul* helt opp til 1960-tallet. Lunde overlot *Bekk og tvillingene* til tegneren Rolf Kluge i 1926.

I *Ukemagasinet* nummer 13-26 i 1937 tegnet han serien *Hansen*, med tekst av Sverre Vegenor. Lunde utførte også så godt som alle omslagene til *Detektiv-magasinet* i de åtte årene det ble forlagt av Johansen & Nielsen.

Referanser
----------

1. ↑  Digital blakopi av Jan Lundes tegneserie *Pappa og pjokken* (opprinnelig utgitt 1917)
2. ↑  Digital blakopi av Jan Lundes tegneserier i *Norske folkeeventyr i billeder med tekst* (1922)
3. ↑  Digital blakopi av Jan Lundes tegneserie *Dimpen og Dumpen* (opprinnelig utgitt 1933)