recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Gipsfigur fra 'Ain Ghazal
'**Ain Ghazal**, arabisk betydning «gasellenes vår», er et arkeologisk funnsted med neolittisk bosetting like utenfor dagens Amman i Jordan. Den ble utgravet av arkeologen Gary Rollefson.

Ain Ghazal skriver seg fra den senere før-keramiske steinalderen, omkring 7500–6500 f.Kr. Byen hadde en rekke fellestrekk med Jeriko som lå mot vest, på andre siden av Jordan-elven. Begge byene har tidligere tilfeller av klassisk jordbruk med dyrking av korn, men Ain Ghazal er alene av de to byene om å ha umiskjennelige tegn på husdyrhold, av geiter. Det ble også drevet gasellejakt, som i Jeriko.

Felles for byene er også en forfedrekultus hvor enkelte avdødes hodeskaller ble atskilt fra kroppen, påsmurt leire for å gjenskape den dødes ansiktstrekk, og innsatt med cowrie-skjell som erstatning for øynene. De døde ble ellers begravet under eller mellom husene, som i så mange andre byer i Midtøsten og Anatolia på denne tiden. Husene var rektangulære med to rom, og det er funnet rituelle fellesanlegg med blant annet statuer i leire.

Mot slutten av den før-keramiske tiden vokste byen enormt, med en firedobling av befolkningen på relativt kort tid. Arealet økte da til 10–14 hektar, altså omtrent det samme som «superbyen» Çatal Höyük og atskillig større enn Jeriko. Dette har vært satt i samband med antatte flyktningebølger fra omkringliggende områder, og det antas at innvandringen førte til mer intensiv dyrking og geitehold, med nedbeiting og erosjon som resultat. Trolig førte den økologiske slitasjen til nesten total fraflytting.

Referanser
----------

1. ↑  Rollefson, Gary O.; Ahlstrom, Goska W. & Edelman, Diana (1992): *The History of Ancient Palestine from the Palaeolithic Period to Alexander's Conquest*, JSOT Press.

Litteratur
----------

* Scarre, Chris (2005): *The Human Past*, Hudson&Thames, London.
* Rollefson, Gary O. (1998): «Ain Ghazal» i: *Paleorient* 24/1, side 43-58.

Eksterne lenker
---------------

* «The Town of 'Ain Ghazal» ved Gary Rollefson og Zeidan Kafafi
* 'Ain Ghazal-statuer hos Smithsonian Institution
* Utgravningsrapporter fra 'Ain Ghazal, *Menic.utexas.edu*

Portal: Arkeologi

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** SUDOC
 |
**Silas M. Duncan** (født 1788 i Rockaway i New Jersey, USA, død 14. september 1834 i White Sulphur Springs i Vest-Virginia) var en offiser i United States Navy under den britisk-amerikanske krig.

Som løytnant på USS «Saratoga» ble han 11. september 1814 sendt i en lettbåt for å beordre kanonbåtene til å trekke seg tilbake. Han lykkes i å overbringe ordren under kraftig beskytning fra fienden, men ble hardt skadet og mistet sin høyre arm. Han ble hedret for sin gjerning av kongressen. Fra 1818 til 1824 hadde han kommando overen rekke fartøyer.

USS «Lexingon»s tokt
--------------------

I 1831 ble han sendt til Falklandsøyene med USS «Lexington» etter at flere amerikanske selfangstskuter hadde blitt beslaglagt. Etter å ha funnet det han anså som bevis på at minst fire amerikanske fangstskuter var blitt oppbragt, plyndret og utrustet for krigføring, tok Duncan syv fanger ombord i «Lexington» og anklaget dem for piratvirksomhet.

Duncan rapporterte at han også hadde tatt om bord «hele befolkningen, bestående av om lag førti personer, med unntak av noen gauchoer, eller cowboyer, som holdt til inne på øya». Gruppen, som i all hovedsak besto av tyske borgere fra Buenos Aires, «viste stor glede over utsiktene for å flytte med sine familier, fra et øde område der klimaet alltid var kaldt og bedrøvelig, og jorden ekstrem uproduktiv».

Ødeleggelsen av bosetningen medførte oppstyr blant statstjenestemenn i Buenos Aires, og ble etterfulgt av en langvarig tvist mellom amerikanske og argentinske diplomater.

Referanser
----------

1. ↑   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w6kh299s, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Library of Congress - U.S. Congressional Documents and Debates - 1826

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN
 |
**Clinical Systems All Managed** (**CSAM**) er et akronym benyttet i forbindelse med IKT-utviklingen ved Oslo universitetssykehus HF på slutten av 90-tallet i forbindelse med at Rikshospitalet flyttet fra Oslo sentrum til Gaustad.

CSAM omfattet alle metoder og løsninger som skulle til for å planlegge en helhetlig tilnærming til problemkomplekset som følger av at store sykehus har et betydelig antall ulike kliniske løsninger. Formålet med CSAM-initiativet var å sikre det nye sykehuset en tryggere og mer effektiv pasientbehandling gjennom en helhetlig prosess og integrasjon mellom systemer. Denne formen for helhetlig tilnærming er senere blitt kalt eHealth eller EHelse på norsk.

Gjennom CSAM-initiativet ble enkelte løsninger utviklet som sykehuset valgte å kommersialisere i 2005 gjennom sitt heleide forskningsselskap Medinnova AS. I 2010 ble Medinnova slått sammen med Universitetet Oslos forskningsselskap Birkeland og i dag heter det sammenslåtte innovasjonsselskapet Inven2.

Medinnova AS etablerte i 2005 aksjeselskapet CSAM Health som de i 2007 fikk oppkapitalisert gjennom investorene Jens Ulltveit-Moe og Morits Skaugen samt gründer Sverre Flatby. Skaugen og Ulltveit-Moe
solgte seg ut av selskapet i 2012. I 2014 gikk Private Equity-selskapet Priveq Investment (www.priveq.se) inn på eiersiden i 2014 samtidig som Inven2 AS solgte sin eierandel i CSAM.

Eksterne lenker
---------------

* Nettstedet til forsknings- og innovasjonsselskapet Inven2 eid av Oslo universitetssykehus og Universitetet i Oslo[*død lenke*]
* Nettstedet til programvareselskapet CSAM Health
Mønster til setesdalsgenser
**Setesdalsgenser** (også kalt lusekofte) er et klassisk mønster for gensere. Mønsteret er satt sammen av en bord av åttebladroser. I tillegg brukes elementer som kalles kross og kringle. Dette mønsteret finnes øverst på genseren. Deretter følger hovedbolen med strikkede lus i kontrastfarge. Den enkle genseren har tradisjonelt en hvit kant nederst, den vanlige genseren har svart bunn helt ned.

Den er spesiell ved at det er en brodert kant rundt halsen i tillegg til det strikkede plagget. Denne broderte kanten fås i to varianter, en enklere som kalles *antikk* og en med fullt utbrodert krage. Setesdalsgenseren kan også brukes som plagg i forbindelse med Setesdalsbunad for menn. Da har den i tillegg til kragebroderier også broderier på håndleddene. I tillegg er det sølvknapper både på armene og foran.

Se også
-------

* Mariusgenser
* Lusekofte

Litteratur
----------

* Annemor Sundbø: *Lusekofta fra Setesdal – setesdalskofta i strikkehistoria* ISBN 82-7634-214-0]

Eksterne lenker
---------------

* Monteringsleksjon for Setesdalsgenser
* Digitalkopi av Annemor Sundbø: *Lusekofta fra Setesdal – setesdalskofta i strikkehistoria* (1998)
Beringlandbruas utvikling fra for 21 000 år siden fram til i dag
**Beringlandbrua** var en landforbindelse mellom Asia og Nord-Amerika. Man tror at de første menneskene som bosatte seg i Amerika ankom denne veien. Landbrua var på det meste rundt 1600 km brei, og lå der hvor Beringstredet ligger i dag, altså mellom dagens Alaska og Sibir.

Betegnelsen Beringlandbrua (engelsk: *Beringia*) ble navngitt av den svenske botanikeren Eric Hultén i 1937.

Vannstanden er omtrent 125 meter høyere i dag enn for 10 000 siden. Landbrua var dekka av et gressteppe hvor det levde flere dyrearter, som mammut, ullhåra neshorn, rein og moskusfe. I løpet av istiden var Beringlandbrua, som det meste av Sibir og nordlige og nordøstlige Kina, ikke isdekket, ettersom snøfallet var meget lett.

Referanser
----------

1. ↑   Hoffecker, John F.; Elias, Scott A. (15. juni 2007): *Human Ecology of Beringia*, Columbia University Press, ISBN 978-0-231-13060-8, s. 3
2. ↑   Voous, Karel Hendrik (1973): *Proceedings of the 15th International Ornithological Congress, The Hague, The Netherlands 30 August-5 September 1970*. Brill Archive, ISBN 978-90-04-03551-5, s. 33

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** LCCN **·** NKC
 |
CQD i morse
**CQD** (Morse: **— · — ·   — — · —   — · ·**) var et eldre britisk nødsignal som også anvendte morsekode. CQD betydde Come Quick Danger eller Come Quickly Distress. Signalet ble tatt i bruk 1. februar 1904, etter at Marconis radiotelegraf var kommet i alminnelig bruk. Signalet ble snart erstattet med det internasjonale nødsignalet SOS. Siden 1906 har SOS vært det internasjonale nødsignalet, men i Storbritannia var man konservative med dette nødsignalet og fortsatte å bruke det noen år etter at SOS var blitt internasjonalt anerkjent. Da «Titanic» gikk ned, sendte de både nødsignalet CQD og SOS for at så mange mottakere som mulig skulle oppfatte nødsituasjonen. Dette var trolig også den siste gangen CQD ble brukt. Etter dette forsvant CQD helt som nødsignal. Idag er også SOS ute av bruk, og erstattet av anropet Mayday.

Referanser
----------

1. ↑  Yearbook of Wireless telegraphy and Telephony, DISTRESS SIGNALLING Arkivert 16. januar 2020 hos Wayback Machine. (eng)
**108** er et amerikansk straight edge hardcore-band med sterke bånd til Hare Krishna og hinduisme. Frontfigur i bandet har gjennom hele bandets eksistens vært Vic DiCara, tidligere gitarist i Inside Out. Navnet kommer av at 108 er et hellig tall i vedisk og østlig kultur.

DiCara hadde en stund vært inspirert av Hare Krishna-bevegelsen, og da Zack de la Rocha sa nei til et forslag om å gi ut en 7" sammen med Hare Krishna-bandet Shelter førte det til at DiCara heller sluttet seg til dette. Uenigheter med vokalist Ray Cappo førte imidlertid i sin tur til at DiCara slo seg ned i Washington, D.C. og dannet 108. I 1992 kom mini-LPen *Holyname* på Equal Vision Records. Konflikter med Hare Krishna-miljøet i USA fikk imidlertid DiCara til å oppløse bandet tidlig i 1993 og begi seg på pilegrimsferd til India. Bandet ble imidlertid gjenopprettet for en turné sammen med Shelter samme sommer, en turné som skapte nye konflikter mellom DiCara og Cappo. I 1994 kom LP-en *Songs of Separation*, og etter en pause i 1995 kom LP-en *Threefold Misery* og EP-en *Curse of Instinct*. Bandet hadde sin offisielle avskjedsturné i 1996. Et tiår senere ble imidlertid bandet gjenforent, og i 2007 kom bandet med sin første studioplate på elleve år, *A New Beat from a Dead Heart*. Bandet støtter imidlertid ikke lenger Hare Krishna-bevegelsen. DiCara forlot bevegelsen rundt 2002/03 fordi han syntes moralen minnet for mye om kristen moral. Han og bandet har i stedet inntatt en hinduistisk profil.

Musikalsk har 108 hele tiden spilt hardcore med innslag av heavy metal og støyrock, og også til tider indisk-inspirert musikk. Tekstmessig var bandet i Hare Krishna-perioden mye mer aggressivt enn Shelter, som var det andre store hardcore-bandet innenfor Hare Krishna-bevegelsen. Blant temaene som ble behandlet i tekstene var fortapelse og sex som en syndig foreteelse. I sangen «I Defy» fra *Holyname* uttrykker bandet regelrett forakt for ateister og andre som kritiserer religion. Tekstene fra etter gjenforeningen er imidlertid av en annen karakter, og de tar i større grad opp personlige og spirituelle temaer.

108 har spilt to ganger i Norge, én gang i Oslo og én gang på Kongsberg.

Album
-----

* Holyname (1993)
* Songs of Separation (1994)
* Threefold Misery (1996)
* A New Beat from a Dead Heart (2007)
* 18.61 (2010)

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* (en) 108 på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) 108 på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) 108 på Songkick Rediger på Wikidata

* (en) *108* på Last.fm Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | ISNI **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Nagoya-protokollen** til konvensjonen om biologisk mangfold ble vedtatt på partsmøtet for konvensjonen om biologisk mangfold i Nagoya i Japan den 29. oktober 2010. Formålet med protokollen er å bevare det biologiske mangfoldet, og den er å anse som en betydningsfull global miljøavtale. Bakgrunnen for protokollen er blant annet konvensjonen om biologisk mangfold, som trådte i kraft i 1993; protokollen er langt på vei en videreføring av denne.

Formål
------

Nagoya-protokollen gjør i hovedsak to ting: For det første reguleres tilgangen til biologiske ressurser; for det andre reguleres fordelingen av gevinster knyttet til utnyttelsen av slike ressurser. På et overordnet plan bedres rettssikkerheten for både brukere og tilbydere av genetiske ressurser. Den ivaretar ikke minst urfolks og lokalsamfunns interesser i fattige land. 
  

Protokollen fastslår at genetiske ressurser er underlagt statens suverenitet, og setter dermed visse skranker for tilgangen til slike ressurser. Det innebærer blant annet at informert samtykke eller godkjennelse og involvering fra urfolket eller lokalsamfunnet skal sikres ved tilgang til genetiske ressurser. Videre fastslås det at fordeler – inkludert økonomiske – som oppnås ved utnyttelse av genetiske ressurser skal deles på rettferdig vis med urfolket eller lokalsamfunnet. Fordelingen bør skje i henhold til en felles avtale. Protokollen sikrer også at urfolks eller lokalsamfunns rettigheter kan håndheves når kunnskapen utnyttes i andre stater.

Tradisjonell kunnskap
---------------------

Protokollen inkluderer også egne punkter om tilgang til tradisjonell kunnskap. I henhold til artikkel 7 skal partene treffe passende tiltak for å sikre at tilgang til tradisjonell kunnskap knyttet til genetisk materiale som er utviklet urfolk eller lokalsamfunn innenfor en parts territorium skjer med informert samtykke eller godkjennelse og involvering fra urfolket eller lokalsamfunnet, og at det er inngått en gjensidig avtale om dette.

Referanser
----------

1. ↑  «Nagoya Protocol on Access to Genetic Resources and the Fair and Equitable Sharing of Benefits Arising from their Utilization to the Convention on Biological Diversity». *treaties.unoda.org*. Besøkt 6. desember 2022.

Eksterne lenker
---------------

* Nagoya-protokollen
* Flere lover og retningslinjer i Forskningsetisk bibliotek
**Berit Bae** (født 1944) er en norsk pedagog som er professor emerita i barnehagepedagogikk ved Oslomet – storbyuniversitetet (tidligere Høgskolen i Oslo og Akershus).

Hun har i en årrekke drevet forskning, undervisning og formidling i barnehagefeltet, og har bidratt til utvikling av praksisnær barnehagekunnskap. Hennes forsknings- og interessefelt er kommunikasjons- og relasjonsprosesser mellom barnehagelærer og barn, og barns medvirkning i barnehagen. Hun har også arbeidet med å belyse sammenhenger mellom nasjonale og internasjonale føringer og barns liv i barnehager. Bae har utgitt en rekke vitenskapelige publikasjoner både nasjonalt og internasjonalt, og tok graden dr.philos.

Bae ble i 2020 utnevnt til ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden for innsats innen barnehagefeltet.

Referanser
----------

1. ↑  «Utnevnelser til St. Olavs Orden». *www.kongehuset.no* **(norsk)**. Besøkt 6. mars 2020.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** ISNI
 |
**Øyvind Brække** (født 25. august 1969) er en norsk jazzmusiker (trombone), komponist og orkesterleder, kjent fra en rekke samarbeid
og innspillinger, spesielt med storband.

Etter oppvekst i Bærum (der han spilte med Sandvika Storband) studerte han ved Jazzlinja (NTNU) (1991–93) og spilte i Trondheims-orkestre som 
Bodega Band og S. Møller Storband som han ledet. Han etablerte det godtselgende og fremdeles aktive The Source som har avstedkommet flere plateutgivelser (1992–). Ellers harhan bidratt på flere titalls utgivelser med Didrik Ingvaldsen, Trondheim Jazzorkester, Ratataboo, Jazzmob,
Knut Kristiansen, Håvard Lund, Jacob Young, Trygve Seim, Dingobats, Sverre Gjørvad, Erlend Skomsvoll,
Come Shine, Crimetime Orchestra, Sharp 9, Norske Store Orkester, Trude Eick og Torbjörn Zetterberg.

Referanser
----------

1. ↑   Discogs, Discogs artist-ID 905177[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  omtale fra Norsk Musikkinformasjon

Eksterne lenker
---------------

* Biografi fra Jazzbasen.
* Diskografi fra Jazzbasen.

Portal: Jazz

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |
For badmintonturneringen med samme navn, se Malaysia Open (badminton)
Malaysian Open er Malaysias nasjonale åpne golfmesterskap
**Malaysian Open** er en golfturnering som ble arrangert for første gang i 1962. Siden 1999 har turneringen vært del av Europatouren, som begynte å ekspandere i Asia i 1989 og nå arrangerer turneringer i Asia gjennom mesteparten av den nordlige vinteren. Malaysian Open har også offisiell status på Asiatouren og har hatt flere sponsornavn gjennom tidene.

Vinnere
-------

| År | Vinner | Land |
| --- | --- | --- |
| 2011 | Matteo Manassero | Italias flagg |
| 2010 | Noh Seung-yul | Sør-Koreas flagg |
| 2009 | Anthony Kang | USAs flagg |
| 2008 | Arjun Atwal | Indias flagg |
| 2007 | Peter Hedblom | Sveriges flagg |
| 2006 | Charlie Wi | Sør-Koreas flagg |
| 2005 | Thongchai Jaidee | Thailands flagg |
| 2004 | Thongchai Jaidee | Thailands flagg |
| 2003 | Arjun Atwal | Indias flagg |
| 2002 | Alastair Forsyth | Skottlands flagg |
| 2001 | Vijay Singh | Fijis flagg |
| 2000 | Wei-Tze Yeh | Republikken Kina (Taiwan)s flagg |
| 1999 | Jerry Norquist | USAs flagg |

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* Profil på EuropeanTour.com

Portal: Golf
**Senter for manske studier** (engelsk *Centre for Manx Studies*, mansk *Laare-Studeyrys Manninagh*) er hovedsenteret på Man for forskning av øya Mans språk mansk, Mans kultur og Mans historie.

Senteret ble grunnlagt i 1992 og er en del av *Skolen for arkeologi, klassikerne og egyptologi* ved Universitetet i Liverpool. Senterets hovedfunksjoner er å undervise studenter og videregående studenter; utføre arkeologiske, kulturelle, miljømessige og historiske forskning av internasjonal betydning på Man; og videreføre den internasjonale anerkjennelsen av Man i disse emnene. I tillegg til forskning og studenter i høyere grader tilbyr senteret fulltids- og deltidsstudier for mastergrad i manske studier og diplomstudier på fulltid i mansk forskning, basert på Man.

Senteret er administrert av en komite som omfatter representanter fra tre partnerorganisasjoner: Universitetet i Liverpool, Mans undervisningsdepartement, og Manx National Heritage. Fra september 2009 flyttet senteret inn i en oppusset bygning i Stable Block ved The Nunnery rett utenfor hovedstaden Douglas. Navnet kommer fra den tidligere religiøse institusjonen ved stedet.

Eksterne lenker
---------------

* Centre for Manx Studies: Hjemmeside
* *School of Archaeology, Classics and Egyptology*, Skolen for arkeologi, klassikerne og egyptologi i Liverpool

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN
 |
**Øyvind Eide** (født 7. desember 1981) er en norsk fotballtrener som trente for Stabæk Fotball Kvinner til seier i Toppserien 2013.

Eide er utdannet med mastergrad fra Norges idrettshøgskole der hans hovedoppgave hadde tittelen «*Spillerutvikling i fotball*». 
Han har praktisk erfaring som trener i Skeid, der han hadde oppgaver som trener for aldersbestemte lag, og var assistent på juniorlaget med Ronny Holmedal som hovedtrener.

I 2007 ble Eide hentet til Kongsvinger som spillerutvikler. Fra 2009 ble Eide assistenttrener i klubben og tok over hovedansvaret for A-laget i september samme år da Tom Nordlie gikk til Fredrikstad Fotballklubb. Han ledet laget mot opprykk fra 1. divisjon i 2009 da han var hovedtrener i denne perioden.

Fra 2012 til 2016 ledet han Stabæk Fotball Kvinner i Toppserien. Laget vant NM i fotball for kvinner 2012 og Toppserien 2013. Han ble etterfulgt senhøstes 2016 av Vanja Stefanovic.

Referanser
----------

1. ↑  Skeid.no – "Skeid-duo overtar KIL" Arkivert 26. juli 2011 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Øyvind Eide på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
* (en) Øyvind Eide – Transfermarkt (manager) Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF
 |
**Hallan Çemi** er et arkeologisk funnsted og boplass fra omkring 10000 f.Kr, i det sørøstlige Tyrkia. Det ble utgravd som hasteprosjekt i forbindelse med en oppdemming av lokale elver i 1991. Stedet var først før-agrikulturelt, men er samtidig det nest eldste av funnstedene med jordbruk i den fruktbare halvmåne, bare overgått av funnstedet Abu Hureyra i dagens Syria.

Ved Hallan Cemi bodde befolkningen i runde hus av stein, og det er rester av en kommunal (felles) seremoniplass midt i bosettingen, hvor det synes å ha vært gjennomført felles bespisning av husdyr. Oksehoder hang på veggene i visse bygninger i både Hallan Çemi og Jerf el-Ahmar, 300 km fra hverandre.

Funn av mulig temmet gris på dette stedet er det eldste i Midtøsten, og trolig det eldste dokumenterte tilfellet av svinehold i verden. Enkelte forskere betviler riktignok at gris var tememt ved funnstedet, og hevder at også konsumet av svinekjøtt her skrev seg fra ville individer.

Det er den dramatiske fallende gjennomsnittsalderen på de slaktede dyrene som ifølge hovedutgraverne vitner om domestisering – få individer (bare 31%) av gris er her slaktet ved en alder som overstiger 36 måneder. Dessuten var det tre ganger flere hanner enn hunner som ble slaktet – et tegn på at flere hunner ble holdt tilbake i avl. Benrester av sau og geit fra funnstedet vitner om jakt på vilel dyr – hele 66% av individene som er fortært hadde en alder på mer enn 42 måneder.

Bortsett fra svineholdet, var jordbruket ellers primitivt under bosettingen, som faller sammen med den siste halvdelen av kuldeperioden yngre dryas. Ved Hallan Cemi sanket befolkningen ville arter av korn og andre vekster – blant annet pistasje, mandler, plummer og lokale belgfrukter.Funnene skaper tvil om hypotesen om at dyrkingen kom forut for husdyrholdet i den fruktbare halvmåne.

Michael Rosenberg har vært en viktig arkeolog ved utgravingene av Hallan Cemi, og han har gjennom forskningen vist både at ulike arter kunne være først ute i domestiseringen på ulike steder, samt at enkelte samfunn (som Hallan Cemi) bare domestiserte en enkelt art som et supplement til konsum av andre plante- og animalske arter som ble sanket eller jaktet fra vill tilstand.

Referanser
----------

1. ↑  Steven Mithen, *After the Ice: A Global Human History 20,000-5,000 BC*, Phoenix, London 2003, side 64. ISBN 0-75381-392-0.
2. ↑  J. Peters (red), «Early animal husbandry in the northern Levant», i *Paleorient* 25(2), 1999, side 24-47.
3. ↑  Roger Matthews, *The Archaeology of Mesopotamia*, Routledge 2003, side 83-84.
4. ↑  Steven Mithen, *After the Ice: A Global Human History 20,000-5,000 BC*, Phoenix, London 2003, side 49. ISBN 0-75381-392-0.
5. ↑  Michael Rosenberg, «Hallan Çemi», i M. Özdogan og N. Basgelen, *Neolithic in Turkey. The Cradle of Civilization. New Discoveries*, Arkeoloji ve Sanat, Istanbul 1999, side 31.
**Øyvind Bjørnson** (født 1. januar 1950 i Haugesund, død 3. desember 2007 i Bergen) var en norsk historiker. Bjørnson ble cand.philol. i 1979 og dr.philos. i 1987 ved Historisk institutt ved Universitetet i Bergen. Der ble han også ansatt som professor. Bjørnson var særlig opptatt av sosialhistorie og arbeiderbevegelsens historie og utgav blant annet *Arbeiderbevegelsens historie i Norge (bd. II): På Klassekampens grunn (1900–1920)*, *100 år for bedre arbeidsmiljø (Arbeidstilsynets historie)*, *Gruva – Litlabøsamfunnet gjennom 100 år* og *Haugesund 1914–1950: Dei trødde sjøen.*

Bjørnson mente sjøl at hans viktigste verk var hans bind av Arbeiderbevegelsens historie. Hans kolleger i Bergen skriver i et minneord over Bjørnson at han her «sammenfattet sin historieforståelse i en bred framstilling av arbeiderne, arbeidet og arbeidslivet i Norge i de første tiårene av 1900-tallet». 

Øyvind Bjørnson var født og oppvokst i Haugesund.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Publikasjoner av Øyvind Bjørnson i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
* (no) Publikasjoner av Øyvind Bjørnson i BIBSYS
* Minneord

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** BIBSYS **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** CRIStin
 |
Denne artikkelen omhandler musikeren og professoren ved NTNU.  For skuespilleren, se Øyvind Brandtzæg.

**Øyvind Brandtsegg** (født 16. februar 1971) er en norsk musiker (slagverk, elektronikk) og programmerer, kjent fra flere innspillinger. Han er professor ved Institutt for musikk, NTNU

Han drev eget rockeband i Steinkjer og studerte musikk ved Sund folkehøgskole på Inderøy. Ved Jazzlinja studerte han vibrafon og startet utviklingen (i python) av programvaren «ImproSculpt» som mulliggjør sampling av omgivelsene (blant annet via kropps-sensorer) samtidig med fremføring. Han spiller Marimba Lumina, en marimba tillagt MIDI-basert elektronikk som lar utøverens bevegelser påvirke lyden.

Brandtsegg spilte med sine medstudenter i bandene Krøyt (1993–) og senere, Live Maria Roggens band. Han har samarbeidet med Motorpsycho om bestillingsverket *Kanon* til Trondheim Jazzfestival, 2006). I tillegg nevnes Kirsti Hukes band (.phy) og Trio Alpaca.

Han laget lydinstallasjon i Vigelandsparken med Christian Eggen, i anledning TONOs 75-årsjubileum (2003). Stor oppmerksomhet har vært viet langtids-installasjonen ved Nils Aas' skulptur «Flyndre» (Inderøy, 2006-2016).

Referanser
----------

1. ↑  NTNU Øyvind Brandtsegg
2. ↑  Brandtsegg som bestilt Arkivert 14. oktober 2007 hos Wayback Machine. fra Adresseavisen (11.4.2006)
3. ↑  improsculpt.sourceforge.net
4. ↑  Steven Yi, Thoughts and experiences with The Flyndre fra csounds.com
5. ↑  Marimba Lumina Arkivert 12. september 2007 hos Wayback Machine.
6. ↑  flyndresang.no
7. ↑  Jarmo Roksa, bildesamling (Midgard Media Lab) fra Flickr,
8. ↑  10 år med song frå Flyndra[*død lenke*] fra Norsk Musikkinformasjon (9.4.2006)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* (no) Øyvind Brandtsegg hos Sceneweb Rediger på Wikidata
* 

* (no) Publikasjoner av Øyvind Brandtsegg i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
* 

* (no) Publikasjoner av Øyvind Brandtsegg i BIBSYS

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** CRIStin **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
*For den britiske utmerkelsen med samme navn, se: Air Force Cross*

**Air Force Cross** er en militær utmerkelse i USA. Den ble innstiftet 1. november 1965 og gitt tilbakevirkende kraft fra 6. juli 1960. Air Force Cross tildeles for ekstraordinær heroisk innsats i kamp. Utmerkelsen tildeles personell som tjenestegjør i USAs luftforsvar. Den rangerer som den nest fremste utmerkelsen i luftforsvaret, etter Medal of Honor, og tilsvarer Distinguished Service Cross i hæren og Navy Cross i sjøforsvaret. Tildeling skjer i presidentens navn.

Utforming
---------

Air Force Cross består av et bronsekors, som i midten har en forgylt amerikansk ørn med utslåtte vinger satt på et rundt, skyformet motiv. Ørnen er omgitt av en grønnemaljert laurbærkrans. 

Utmerkelsen er opphengt i et medaljebånd og bæres på brystet. Båndet er lyst blått med smale kantstriper i rødt og hvitt. Gjentatt tildeling av Air Force Cross til samme person markeres med eikeblad i bronse eller sølv på båndet.

Tildeling
---------

Air Force Cross tildeles personell som tjenestegjør i USAs luftforsvar og som utmerker seg i kamp ved ekstraordinært heltemot i operasjoner mot fienden. Inntil innstiftelsen av Air Force Cross ble luftforsvarspersonell dekorert med Distinguished Service Cross, en utmerkelse opprinnelig bestemt for soldater i hæren.

Litteratur
----------

* Frank Foster og Lawrence Borts: *Military Medals of the United States*, Fountain Inn: MOA Press, 2010, s. 37 og 89
* «The United States of America» i Robert Werlich: *Orders and decorations of all nations. Ancient and modern, civil and military*, 2. utgave, Washington DC: Quaker Press, 1974, s. 5–6

Eksterne lenker
---------------

* Air Force Cross, Air Force Personnel Center
**Air France Flight 4590** (**AF4590**/**AFR4590**) var en chartret Concorde-flyvning som ble operert av Air France mellom Charles de Gaulle internasjonale lufthavn utenfor Paris og John F. Kennedy internasjonale lufthavn i New York. Den 25. juli 2000 tok flyet, F-BTSC, fyr og styrtet halvannet minutt etter avgang inn i et hotell i Gonesse i Frankrike, seks kilometer sørvest for Charles de Gaulle internasjonale lufthavn. Alle de 100 passasjerene og mannskapet på ni om bord omkom i ulykken. På bakken ble fire mennesker drept og én kritisk skadet. 

Flyvningen var chartret av det tyske reiseselskapet Peter Deilmann Cruises i Neustadt nord for Hamburg. Passasjerene om bord på flyet var på vei til New York, hvor de skulle stige om bord på cruiseskipet MS «Deutschland» for å legge ut på en 16 dagers seilas til Manta i Ecuador, via Bahamas og Cuba. Dette var den eneste dødsulykken i løpet av Concordes 27 år lange operative historie. 

Den endelige havarirapporten konkluderte med at årsaken til den fatale brannen på Concorde var en rundt 43 cm lang metallgjenstand som hadde falt av på rullebanen av et foregående McDonnell Douglas DC-10 tilhørende Continental Airlines. Metallgjenstanden punkterte et eller flere av hjulene på Concordes venstre side ved takeoff, og et stort fragment fra de punkterte hjulene traff deretter undersiden av flyvingen i en beregnet hastighet på 140 m/s (504 km/t). Det kraftige sammenstøtet sendte ut en trykkbølge som fikk drivstofftank nr. 5 til å sprekke på det svakeste punktet, rett over de bakre landingshjulene. Drivstoff som strømmet ut fra bunnen av vingen, ble mest sannsynlig antent av en elektrisk gnist i hjulbrønnen eller ved kontakt med ødelagte elektriske kabler.

Omkomne
-------

Alle passasjerer og hele besetningen omkom i hendelsen, samt fire på bakken. 

### I flyet

| Nasjonalitet | Passasjerer | Besetning | Totalt |
| --- | --- | --- | --- |
| Tysklands flagg Tyskland | 96 | 1 | 97 |
| Frankrikes flagg Frankrike | 0 | 8 | 8 |
| Danmarks flagg Danmark | 2 | 0 | 2 |
| Østerrikes flagg Østerrike | 1 | 0 | 1 |
| USAs flagg USA | 1 | 0 | 1 |
| **Totalt** | **100** | **9** | **109** |

### På bakken

Fire ansatte ved hotellet ble drept i hendelsen.

| Nasjonalitet | Totalt |
| --- | --- |
| Polens flagg Polen | 2 |
| Mauritius’ flagg Mauritius | 1 |
| Algeries flagg Algerie | 1 |
| **Totalt** | **4** |

Referanser
----------

1. ↑  «Superflyet styrtet som en ildkule». Aftenbladet. 25. juli 2000. Arkivert fra originalen 5. mars 2016. Besøkt 25. mars 2015.
2. ↑  "'Black boxes' recovered at Concorde crash site." *CNN*. 25. juli 2000. Besøkt 3. juni 2009.

### BEA

 *Accident on 25 July 2000 at La Patte d'Oie in Gonesse (95) to the Concorde registered F-BTSC operated by Air France*, BEA, arkivert fra originalen on 2009-03-26,   Arkivert 26. mars 2009 hos Wayback Machine.

1. ↑  Seksjon 1.16.6.4 "Examination of the Wear Strip" (side 107).
2. ↑  Seksjon 1.16.7.2.1.4 "Possible Energy Sources "(side 115).

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Canadian Encyclopedia **·** LCCN **·** BBC Things
 |
**Ernst Hufschmid** (født 9. oktober 1910) var en sveitsisk håndballspiller som deltok i de olympiske leker 1936 i Berlin.

Hufschmid vant en olympisk bronsemedalje i håndball under OL 1936 i Berlin. Han var med på det sveitsiske laget som kom på tredjeplass i håndballturneringen bak Tyskland og Østerrike. Det var første gang som håndball var olympisk sport. Seks lag deltok i turneringen som ble avviklet i perioden 6. og 14. august. Sveits vant to av fem kamper, i finalerunden som besto av fire lag, tapte de mot Østerrike med 6-11 og mot Tyskland med 6-16 men de vant over Ungarn med 10-5. Hufschmid spilte alle fem kampene i OL-turneringen.

OL-medaljer
-----------

* 1936 Nazi-Tysklands flagg Berlin – Bronse Bronse i håndball (Sveits)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Ernst Hufschmid – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Ernst Hufschmid – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Ernst Hufschmid – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata
*For filmen med samme navn se Air Force One (film).*
Dagens utgave av Air Force One (her: **28000** over Mount Rushmore).
Et fly av typen C-54 Skymaster ble brukt som Air Force One i 1961.
Et Lockheed VC-140B-fly, populært kalt Air Force One-and-a-Half mens det var i bruk.
**Air Force One** er kallesignalet som brukes over radioen når USAs president er ombord i et hvilket som helst av det amerikanske flyvåpenets luftfartøyer. Når presidenten oppholder seg om bord i et av flyvåpenets luftfartøyer, er dette fartøyet altså pr. definisjon «Air Force One». Flyet som visepresidenten oppholder seg i kalles på samme måte «Air Force Two».

Tilsvarende brukes uttrykket **Navy One** om luftfartøyet presidenten oppholder seg i hvis det tilhører marinen, **Marine One** hvis det tilhører marineinfanteriet, **Army One** hvis det tilhører hæren og **Coast Guard One** hvis det tilhører kystvakten. **Executive One** er betegnelsen på et sivilt luftfartøy som frakter presidenten. Hvis noen av disse transporterer presidentens familie, men ikke presidenten selv, får flyet rett til å bruke kallesignalet Air Force One **Foxtrot**. **F**oxtrot står for «Family» (familie).

Når uttrykket «Air Force One» ofte knyttes til et bestemt fly, skyldes det at presidenten normalt reiser rundt med et av flyvåpenets to ombygde Boeing 747-fly. Disse flyene, som er stasjonert på Andrews Air Force Base, er basert på modellen 747-200B, med den militære betegnelsen VC-25A og har henholdsvis nummer **28000** og **29000** malt på halen.

* Begge flyene var på besøk i Norge under den daværende amerikanske presidenten Bill Clintons besøk 1. og 2. november 1999.
* Flyet **29000** befant seg på Gardermoen 10. og 11. desember 2009 mens USAs daværende president Barack Obama mottok Nobels fredspris i Oslo.

Fly
---

* Boeing VC-25A, (29000) 1991–
* Boeing VC-25A, (28000) 1990–
* VC-137, (27000) 1962–1990
* VC-137, (26000) 1962–1990
* VC-140B 1961–1987
* VC-121E
* C-118 Liftmaster
* C-54 Skymaster
* C-87 Liberator Express

I februar 2018 bestilte den amerikanske regjeringen to nye presidentfly av typen Boeing 747-8 til 3,9 milliarder dollar.

Referanser
----------

1. ↑  Air Mobility Command Museum: VC-9C Besøkt 8. april 2015
2. ↑

Kilder
------

* Whitehouse.gov: Air Force One Besøkt 8. april 2015

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN
 |
***Daydream*** er en sang som ble spilt inn og utgitt på singel i 1969 av den belgiske rockegruppa Wallace Collection. Den var også med på gruppas debutalbum *Laughing Cavalier*, som kom ut samme år. Sangen er skrevet av bandmedlemmene Raymond Vincent og Sylvain Van Holmen, og australske David Mackay, som også var produsent for singelen. Sangens melodi er hentet fra Pjotr Tsjajkovskijs ballett Svanesjøen. Singelen gikk til topps på den belgiske singellista og nådde 13.-plass i Nederland.

En instrumentalversjon innspilt samme år av Frank Pourcel og hans Grand Orchestra ble i 1972 brukt da NRK laget informasjonsfilmer om fjellvettreglene. Den er også blitt brukt flere ganger senere i nye filmer om dette, og melodien forbindes derfor i Norge vanligvis med fjellvettreglene og påske.

Referanser
----------

1. ↑  Discogs: Wallace Collection - Laughing Cavallier (besøkt 2. april 2015)
2. ↑  BMI: Daydeam (besøkt 2. april 2015)
3. ↑  Discogs: Wallace Collection - Daydeam (besøkt 2. april 2015)
4. ↑  WhoSampled: Wallace Collection - Daydream (besøkt 2. april 2015)
5. ↑  Ultratop: Wallace Collection - Daydream (besøkt 2. april 2015)
6. ↑  Dutch Charts: Wallace Collection - Daydeam (besøkt 2. april 2015)
7. ↑  NRK: Ingen påske uten «Daydream» (7. april 2009, besøkt 2. april 2015)
**Alexander Larsen** (født 6. juni 1986) er en norsk fotballspiller som spiller for Strindheim TF 3. Han var Skeid-spiller i 2009, men var leid ut til Notodden siste halvdel av sesongen. Larsen kan bekle spiss- og vingplass.

Larsen kommer opprinnelig fra Strindheim. Han var høsten 2008 på utlån fra Strindheim til Adecco-klubben Notodden, og spilte tre kamper der.

Larsen har tidligere vært i søkelyset til Tippeliga-klubbene Molde og Tromsø og prøvespilt for dem begge, uten at det har endt med kontrakt.
Han trappet ned i 2013 og signerte pånytt for Strindheim, men denne gangen med spill i 6.divisjon.

Referanser
----------

1. ↑   transfermarkt.com, Transfermarkt spiller-ID 108890, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  (no) «*Hurtigtog til Adecco-rival*». *Skeid.no*. 8. august 2009. Arkivert fra originalen 13. august 2009. Besøkt 23. september 2009.  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 13. august 2009. Besøkt 22. september 2009.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Alexander Larsen – Transfermarkt Rediger på Wikidata
* Profil på skeid.no
| Slaget ved Olteniţa |
| --- |
| Konflikt: Krimkrigen |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Dato | 4. november 1853 |
| Sted | Olteniţa (i dagens Romania) |
| Resultat | Seier for Det osmanske riket |

 |
| Stridende parter |
| Tyrkias flagg Det osmanske rike | Russlands flagg Det russiske keiserdømmet |
| Kommandanter og ledere |
| Omar Pasja | general PA Dannenburg |
| Styrker |
| 10 000 | 15 000 |
| Tap |
| 1 200 | 6 000 drept eller såret |

**Slaget ved Olteniţa** ble utkjempet 4. november 1853 under Krimkrigen. I dette slaget beseiret den osmanske hæren under Omar Pasjas kommando de russiske styrkene.

Bakgrunn
--------

Slaget fant sted under Donaufelttoget i Krimkrigen. Til forspillet til krigen hører, Russlands okkupasjon av Donau-fyrstedømmene Moldavia og Valakia, noe som plasserte tropper på den (nordre) venstre bredden av Donau, på grensen til det osmanske territoriet. Det osmanske riket hadde svart med å flytte tropper til den høyre bredden rett mot dem.
I sentrum stod russiske stryker sør for București rett mot osmanske styrker ved fortene i Rustsjuk og Silistria.
Etter det osmanske ultimatum den 4. oktober 1853 om at de russiske troppene måtte trekke seg tilbake innen 2 uker, krysset osmanske styrker under Omar Pasja elven for å tvinge russerne ut.

Kampen
------

Den 2. november 1853 krysset en osmansk styrke på 10 000 soldater under Omer Pasha kommando Donau og okkuperte byen Olteniţa, før de beveget seg mot Bucureşti.
En russisk styrke under kommando av PA Dannenburg ble sendt for å utføre et motangrep og ankom byen 4. november.
Etter en voldsom skuddveksling ble russerne drevet tilbake, med store tap.
Men til tross for suksessen i slaget var Omer overbevist om at hans posisjonen var uholdbart; da han forventet at russiske forstrekninger ville komme, og var bekymret over fortsatte operasjoner når vinteren nærmet seg. På bakgrunn av det lot han være å rykke fram mot Bucureşti og krysset i stedet Donau igjen motsatt vei noe som var fullført den 15. november.

Ettervirkning
-------------

Slaget ved Olteniţa var den første militære trefningen under Krimkrigen. Den resulterte i en taktisk seier til de osmanske styrkene, i det de russiske styrkene ble drevet tilbake, og de osmanske styrkene hadde kontroll over byen.
Til tross for dette ble ikke det strategiske målet deres nådd nemlig å rykke fram mot Bucureşti og drive russerne fra fyrstedømmene og de osmanske styrkene så seg nødt til å trekke seg tilbake til utgangsposisjonen.
Slaget ble framstilt i europeisk presse som en osmansk triumf, og den russiske stoltheten fikk en knekk, men strategisk hadde kampen liten betydning.

Kilder
------

* W Baumgart: *The Crimean War 1853-1856* (1999) ISBN 0-340-61465-X

Portal: Militærhistorie

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN
 |
Defenestrasjonen i Praha i 1618
Jesabel blir drept, illustrasjon ved Gustave Doré.
**Defenestrasjon** betyr å kaste noe eller noen ut av et vindu. Ordet kommer av latin *de-*, «fra, ut av» og *fenestra*, «vindu». Idag betegner ordet også noen som raskt fjernes fra et embete, politisk parti eller en annen attraktiv posisjon.

Historie
--------

Historisk har defenestrasjoner vært brukt som en måte å demonstrere politisk forakt på, især ved Defenestrasjonene i Praha. Videre ble Gabriele D'Annunzio utsatt for en defenestrasjon i 1922.

Begrepet har sin opprinnelse fra to historiske hendelser, begge skjedde i Praha, hovedstaden i dagens Tsjekkia. I 1419 ble sju myndighetspersoner kastet ut av vinduet på rådhuset, noe som også utløste husittkrigen. I 1618 ble to keiserlige guvernører, inkludert deres sekretærer, kastet ut fra borgen i Praha, og utløste tredveårskrigen. Disse hendelser, særskilt det i 1618, ble referert til som Defenestrasjonene i Praha, og således ga opphav til begrepet og konseptet.

Jesabel, en kvinne i den hebraiske Bibelen (Det gamle testamente) ble drept ved defenestrasjon da Jehu av Israel får hennes tjenere til å drepe dronningen ved å kaste henne ut gjennom vinduet, og på bakken nedenfor ble liket av henne trampet på av hester og spist av hunder.

Den 15. desember 1969 døde Giuseppe Pinelli, en italiensk jernbanearbeider og politisk anarkist, mens han var i forvaring av det italienske politiet. Mens Pinelli ble forhørt av politiet ble rett før midnatt falle fra fjerde etasje i politistasjonen i Milano. Hans død inspirerte Nobelprisvinneren i litteratur i 1997, Dario Fo, til et skrive et teaterstykke om politiske opposisjonelle som begår selvmord ved å kaste seg ut gjennom vinduet i politistasjonen mens de forhøres av politiet. Stykket, *Morte accidentale di un anarchico*, hadde premiere i 1970, og er Dario Fos kanskje mest kjente stykke. Det er også satt opp i Norge som *En anarkists tilfeldige død*.

Annen anvendelse
----------------

Innen data har ordet vært brukt en del i forbindelse med forskjellige aksjoner knyttet til vindu i vindussystemer, blant annet å kjøre applikasjoner i full-skjerm-modus og å dra noe ut av et vindu. Også å slette unødig rusk fra harddisker har vært omfattet av dette ordet. Mer nylig er det også blitt tatt i bruk om å fjerne Microsoft Windows fra en PC.

Referanser
----------

1. ↑  «defenestration (n.)», *Online Etymology Dictionary*
2. ↑  Nettbibelen: *Andre Kongebok 9:30-37*
3. ↑  «Pinelli, Giuseppe 'Pino', 1928-1969», *Libcom.org*
4. ↑  «En anarkists tilfeldige død», *Drama.no*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |
Kjørner
**Dor** er et verktøy som brukes både av snekkere og innen mekaniske fag. En dor kan ha mange former avhengig av formålet. Generelt er det en metallstang, rett eller konisk, som brukes til å konsentrere et hammerslag til et punkt eller til å presse ut noe av et hull. Spissen på en dor er enten flat eller hul.

**Kjørner** er et verktøy som er lik en dor, men er spiss i enden. En kjørner brukes til å lage små hull i en flate, f.eks. for å unngå at boret glir vekk når man skal bore et hull.

En snekker vil bruke en dor for å slå en spiker, gjerne en dykkert, litt ekstra inn i treverket uten at hammeren skal sette merker. En snekkerdor er dermed kon med en endeflate på ca. 1,5 mm som passer til spikerhodet.

En mekaniker bruker en rett dor for å drive ut en låsesplint av et hull. En slik dor er rett og med en diameter som er marginalt mindre enn hullet der splinten sitter.

En motorreparatør vil trenge en dor formet som en kort rund sylinder til å sette i pressa for å presse ut et lager. Doren gir et jevnt press slik at ikke lageret kommer skjevt og biter seg fast.

I produksjon kan en bruke en måledor for å teste om et hull har oppnådd riktig diameter.

En børsemaker vil bruke en dor for å måle løpets kaliber, gjerne i messing eller annet mykt metall for å unngå å skade pipen.

Spennstifter monteres og demonteres gjerne med passende dor. En startdor med hul spiss kan brukes for å holde spennstiften fast idet den entrer. Når stiften har entret kan man bytte til annen type dor som ikke er hul, og som har samme diameter som spennstiften.

Referanser
----------

1. ↑  Mattsson, Anders (1957-) (2000). *Tre og metall: materialer, verktøy, metoder*. [Oslo]: Landbruksforl. s. 180. ISBN 8252924255.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Nationalencyklopedin **·** GND
 |
**Schloss Wilhelmshöhe** er et slott i Bergpark Wilhelmshöhe i Kassel i Nordhessen i delstaten Hessen i Tyskland. Jérôme Bonaparte, som var konge i Westfalen, omdøpte slottet til **Napoleonshöhe**, og utnevnte Chamberlain Heinrich von Blumenthal til dets leder, med ansvar for omfattende renoveringer.

Etter den fransk-prøyssiske krig i 1870, bodde den franske keiseren Napoleon III på slottet som krigsfange. Fra 1899 til 1918 var Wilhelmshöhe sommer-residensen til keiser Vilhelm II av Tyskland. Etter første verdenskrig ledet Paul von Hindenburg i 1918 tilbaketrekkingen og demobiliseringen av tyske tropper på slottet. Store deler av bygningen ble ødelagt under andre verdenskrig.

Schloss Wilhelmshöhe er idag internasjonalt kjent som et museum, som bl.a. inneholder *Antikensammlung* og *Gemäldegalerie Alte Meister*. Slottet er kjent for sin sørlige fløy (*Weißensteinflügel*), med det eneste bevarte av de autentiske rommene til landgrevene.

Slottet ble i 2013 oppført på UNESCOs verdensarvliste som en del av Wilhelmshöheparken.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** GeoNames
 |
**Dopingtelefonen** er en norsk riksdekkende informasjonstjeneste for alle som har spørsmål om doping og slankepreparater. Den består av en hjemmeside og gratistelefonnummeret 800 50 200. Tjenesten er gratis og anonym.

Dopingtelefonen driver antidopingarbeid gjennom informasjon og undervisning og er knyttet til hormonlaboratoriet ved Oslo universitetssykehus, Aker. Tjenesten finansieres av Helsedepartementet.

Vanlige spørsmål
----------------

Spørsmålene som stilles på Dopingtelefonen omhandler ofte anabole, androgene steroider (AAS) som anadrol, clenbuterol, durabolin, dianabol(russere), efedrin, nandrolon (deca), parabolan, primobolan, depot, sentralstimulerende, sustanon, winstrol, mgf, igf-1, epo (erytropoietin), hcg, melanotan (barbiedop), stack, genotropin mm. Tema er ofte testosteron, østrogen, tyroksin, veksthormoner og insulin som er naturlige hormoner som man tilsetter kroppen kunstig og i unaturlige mengder.

Bivirkninger
------------

I kjølvannet av dopingbruk følger en del bivirkninger og bekymringer. Endringer i personlighet og oppførsel (aggresjon) er alvorlige bivirkninger som pårørende gjerne vil snakke om. Mannepupper (bitch-tits, gynekomasti), økt behåring eller hårtap, kviser, maskulinisering, femininisering, neseblod, diabetes, hodepine, skader på lever og nyrer opptar også mange. Doping i forhold til vekst, utvikling og pubertet er også relevant å ta opp, samt bivirkningen akromegali.

Andre problemer som tas opp er problemer med impotens (decadick),sædceller (infertilitet), endret størrelse på klitoris, kjønnslepper, penis, prostata og testikler. Dopingtelefonen får også henvendelser om sex, sexlyst, graviditet og foster, blodverdier, testing, dopingkontroll, 
avhengighet, rus, megareksi mm. Dopingtelefonen gir ikke råd og tips (bruksanvisning) om bruk av doping.

Eksterne lenker
---------------

* Dopingtelefonen.no
* hormonlaboratoriet