recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Strykenåsen naturreservat** er et naturreservat sørøst for Mjøndalen og E134 i Drammen kommune. Området er fredet for å bevare barskog på kalkgrunn med svært rik og sjelden karplanteflora.

Grunnen i området består av biotitt-granitt og kalkrike bergarter. Vegetasjonen består av bar og løvtrær deriblant hengebjørk, lønn, ask, lind, eik, hassel, osp, selje, gråor og rogn. Strykenåsen naturreservat ble opprettet 13. desember 2002 og dekker et areal på 2084.2 dekar og ligger mellom 80 til 350 m.o.h.

Flora
-----

Området har en rik karplanteflora der det er funnet arter som grenmarasal, kalktelg, myskemaure, nubbestarr, slakkstarr, blåstarr, skogstarr, storrapp, breiflangre, vårmarihånd, marisko, fuglerede, flueblomst, huldreblom og grønnkurle,

Lågurtgranskog, høgstaudegranskog, kalkfuruskog, alm-lindeskog, gråor-heggeskog, barblandingskog, lyngfuruskog, blåbærgranskog og sumpskog forekommer.

Rødlistearter i Strykenåsen naturreservat
-----------------------------------------

Marisko
Flueblomst
Arter på Norsk rødliste for arter:

* grenmarasal
* breiflangre
* marisko
* flueblomst
* huldreblom

Bestemmelser for naturreservatet
--------------------------------

Vegetasjonen inkludert døde busker og trær er fredet. Reirplasser og hiområder er fredet og det skal ikke innføres nye dyrearter. Motorisert ferdsel er forbudt. Bruk av sykkel eller hest skal kun skje på eksisterende veier.

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑  (no) Strykenåsen naturreservat i Miljødirektoratets nettsted Naturbase
3. 1 2 3  Lokalitet 41: Strykenåsen

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Naturbase
 |
***Rottene*** (originaltittel: *Die Ratten*) er en vesttysk dramafilm fra 1955 regissert av Robert Siodmak, basert på Gerhart Hauptmanns teaterstykke av samme navn. Stykket hadde tidligere blitt filmatisert i Tyskland som stumfilmen *Rottene* i 1921 med Emil Jannings og Lucie Höflich. Handlingen foregår i Berlin, under de allierte makters okkupasjon av byen etter andre verdenskrig.

Filmen ble vist under Filmfestivalen i Berlin i 1955, hvor den vant Gullbjørnen.

Handling
--------

Tidlig på 1950-tallet kommer Pauline Karka (spilt av Maria Schell) til Berlin. Hun er gravid, men sliter økonomisk. Hun møter Anna John (spilt av Heidemarie Hatheyer) som alltid har lengtet etter å bli mor, men hun har aldri klart å bli gravid. Paulines barn blir født, og de to kvinnene er enige om at Anna burde beholde den nyfødte som sin egen baby. Når Pauline skal flytte til Vest-Tyskland, ønsker hun se barnet sitt igjen for siste gang, men Anna nekter å gå med på dette.

Pauline får deretter panikk, og kidnapper ved en feiltakelse den dødssyke ungen til kvinnen i nabo-huset. I mellomtiden instruerer Anna broren sin Bruno (spilt av Curd Jürgens) om å kvitte seg med Pauline. Men Bruno snubler, og ved et uhell dreper han seg selv med sin egen kniv, før han rekker å finne Pauline.

Skuespillere
------------

* Maria Schell - Pauline Karka
* Curd Jürgens - Bruno Mechelke
* Heidemarie Hatheyer - Anna John
* Gustav Knuth - Karl John
* Ilse Steppat - Frau Knobbe
* Fritz Remond - Harro Hassenreuter
* Barbara Rost - Selma Knobbe

Referanser
----------

1. ↑  «Filmen på filmweb.no» **(norsk)**. Besøkt 25. februar 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Rottene* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) *Rottene* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (en) *Rottene* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Rottene* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Rottene* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (de) *Rottene* på filmportal.de Rediger på Wikidata
**Jamal Najar Strong** (født 5. august 1978 i Pasadena, California) er en baseballspiller, som spiller for the Camden Riversharks i Atlantic League. 

Strong ble hentet til Seattle Mariners i 2002. Han debuterte i major league året etter. I 2005 ble han fristilt fra kontrakten, og han meldte overgang til Chicago Cubs. 25. april 2005 ble det et nytt klubbskifte, denne gang gikk han til The Braves. Han fortsatte sin nomadetilværelse ved å signere for hhv. New York Yankees den 15. oktober 2006 og for Long Island Ducks i 2007. 6. juni 2008 gikk han til sin næverende klubb Riversharks.

Strong ble den fjerde baseballspilleren til å bli suspendert for bruk av et ulovlig prestasjonsfremmende middel i major league, da han 26. april 2005 ble suspendert i ti dager.

Referanser
----------

1. ↑  «Players suspended under baseball's steroids policy». espn.com. 7. juni 2006. Besøkt 20. juli 2007.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Jamal Strong – Baseball-Reference.com (Major League) Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
Satellittbilde av Rotoruasjøen og nærliggende sjøer.
Rotoruasjøen sett fra Ngongotaha-fjellet.
**Rotoruasjøen** *(Lake Rotorua)* er, etter Tauposjøen, den nest største innsjøen på Nordøya, New Zealand. Sjøen ligger i en kaldera, restene av en vulkan som ikke har vært aktiv på 240 000 år. Sjøen er del av en større gruppe av innsjøer med vulkansk opprinnelse i distriktet Rotorua. Men en gjennomsnittlig dybde på bare 10 meter, er den totale mengde vann betydelig mindre enn Tarawerasjøen, som ligger litt lenger øst ved Tarawera-vulkanen.

Ved sørsiden av sjøen ligger byen Rotorua, som har betydelig geotermisk aktivitet. Sjøen har en uvanlig mørk, grønn-gul farge, som kommer av det høye innholdet av svovel og andre vulkanske mineraler.

To kilometer fra østbredden ligger Mokoia Island, som ble et naturreservat i 1921. Denne lille øya er et fristed for truede fuglearter, og er fri for rovdyr.

Innsjøen har et alvorlig problem med forurensing; mer enn noen annen sjø på New Zealand. Nærliggende Rotorua, med over 50 000 innbyggere, lot kloakken gå rett i sjøen i en årrekke. I 1969 ble sjøen beskrevet som et «uskyllet toalett». Dette har det imidlertid blitt orden på. Dagens forurensning kommer stort sett av avrenning fra landbruket, men også her er det lagt ned en innsats for å bedre vannkvaliteten.

Rotoruasjøen har en god bestand av ørret og regnbueørret, og det blir drevet sportsfiske hele året.

Referanser
----------

1. ↑  Encyclopædia Britannica
2. ↑  Te Ara - The Encyclopedia of NZ
3. ↑  «Rotorua lakes clean-up paying off». *Radio New Zealand*. Besøkt 13. mars 2016.
4. ↑  «Lake Rotorua fishing-Lake Rotorua trout fishing-nzfishing». *www.nzfishing.com*. Arkivert fra originalen 14. mars 2016. Besøkt 13. mars 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Lake Rotorua – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** NKC
 |
Sjøen Rottnen i Sverige
Skarpedsfallet i Rottneros, Sverige
Rottnafallet i Rottneros, Sverige
**Rotna** (svensk: *Rottnan*, skogfinsk: *Rotinanjoki*) er en elv i det sørøstnorske grunnfjellområdet på Finnskogen. Den hører til Norsälven-Göta älvs nedbørfelt. Vassdraget starter på Hof Finnskog ved sjøene Helveteskjelda (521 moh) og Sætersjøen (496 moh) før den renner vestover ned i Rotnedalen under navnet Husua. Ved Rundtjern bytter den navn til Rotna og renner mot sør-sørøst gjennom Rotnesjøen og Svullrya i Grue. Den fortsetter videre langs grensen mot Kongsvinger kommune og inn i Sverige gjennom Ingervadsjøen til Lekvattnet og videre gjennom Uddheden. Sør for Uddheden utvider elva seg i 15 kilometer til sjøen Rottnen. Til slutt renner Rotna ut i Mellanfryken (62 moh) ved Rottneros sør for Sunne.

Det er flere teorier om navnet på elva. En teori er at navnet kommer av et oldnordisk ord som betyr «den som brøler». I Grueboka står det om navnet: «-enten av adjektivet *rotinn*, råtten med sikte på råttent avfall i åfaret, eller sammenheng med verbet *rjota*, styrte, falle».

I gamle dager var det tre vannfall ved munninga, Skarpedsfallet høyde 10 m, Jägerforsen 4 m og Rottnafallet 26 m, men nå er det bygget vannkraftverk der. Rotna var frem til 1965 en viktig elv for tømmerfløting. Elven har en liten bestand av ål, og var i gamle dager lakseførende. Rotna er egnet for kanoturer.

Rotna ble i 1993 vernet mot kraftutbygging i Verneplan IV for vassdrag.

Referanser
----------

1. ↑  Karta öfver den mot Norrska gränsen belägne såkallade Westra Finnskogen författad af Carl Axel Gottlund Under dess resor sommaren 1821
2. ↑  Jakob Ryen, Rotna, side 6.
3. ↑  «Historik om Rottnan». Arkivert fra originalen 12. august 2010. Besøkt 5. desember 2009.
4. ↑  «312/1 Rotna». *nve.no*. Norges vassdrags- og energidirektorat. 15. juni 2021. Besøkt 18. oktober 2021.

Eksterne lenker
---------------

* Bilder på Rotna fra kilde til munning. Arkivert 16. august 2011 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Aaron Heick**  (født i Seattle, Washington) er en amerikansk musiker kjent som saksofonist i The CBS Orchestra, som var husbandet til Late Show with David Letterman.

Han har turnert/spilt inn plate med Paul Simon, Aretha Franklin, Frank Sinatra, Bruce Springsteen, Elton John, Carly Simon, Donald Fagen, James Taylor, Lady Gaga, Lenny Kravitz, Sheryl Crow, Billy Joel, Suzanne Vega, Vonda Shepard, Cyndi Lauper, Audra McDonald, Phillip Glass, Vanessa L. Williams, Boz Skaggs, Christopher Cross, Ben E. King, Bobby Caldwell, Steps Ahead, The Manhattan Transfer, Ray Baretto, Willie Colon og The Caribbean Jazz Project.

Heick spilte i The CBS Orchestra fra august 2012 til Letterman gikk av med pensjon 20. mai 2015.

Referanser
----------

1. ↑  «Late Show Bio Aaron Heick» **(engelsk)**. cbs.com. Arkivert fra originalen 24. juni 2015. Besøkt 30. september 2012.

Eksterne lenker
---------------

* Aaron Heick hos Internet Movie Database
* Biografi hos CBS
* 
* Aaron Heick hos allaboutjazz.com

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |
**Rotoitidae** er en gruppe som hører til blant parasittvepsene og er en familie i ordenen vepser. Familien omfatter rundt bare to kjente arter i hver sin slekt. Den ene er beskrevet fra Chile, den andre fra New Zealand. De er sannsynligvis "levende fossiler" som representerer en meget gammel gruppe. Deres nærmeste, nålevende slektninger er mest sannsynlig dvergsnyltevepsene (Mymaridae).

Utseende
--------

Små, kompakte snylteveps. Hodet er bredere enn langt, med tre punktøyne i pannen og middels store fasettøyne. Antennen er knebøyd, med to lange ledd innerst, så en svøpe av seks ledd og ytterst en avlang kølle av seks ledd (i alle fall hos hunnen). Vingene er avrundede med middels lange hårfrynser langs kantene, tett dekket med små hår (microtrichia). Årenettet i forvingen består av en kort stigma-åre ved framkanten omtrent i midten og en tverr-åre (dette er uvanlig i Chalcidoidea) nær roten. Beina er spinkle, føttene består av fire ledd. Bakkroppen er nokså liten, pæreformet og sitter tett inntil forkroppen. Hunnens eggleggingsrør er kort.

Levevis
-------

Biologien til denne familien, som først ble oppdaget i 1987, er totalt ukjent, men det er grunn til å tro at larvene er parasitoider.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* ordenen vepser, (Hymenoptera)
	+ gruppen stilkvepser, Apocrita
		- gruppen Proctotrupomorpha
			* gruppen Chalcidoidea
				+ familien Rotoitidae
					- *Chiloe micropteron* Gibson & Huber, 2000 – Chile
					- *Rotoita basalis* Bouček & Noyes, 1987 – New Zealand

Kilder
------

* Natural History Museum, Universal Chalcidoidea Database

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Rotoitidae* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Rotoitidae* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Rotoitidae* hos Fossilworks Rediger på Wikidata

* (en) *Rotoitidae* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Rotoitidae* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Rotoitidae* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Rotoitidae* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**Aarne Ihamo Salovaara** (født 25. februar 1887, død 11. september 1945) var en finsk sportsutøver som deltok i de olympiske leker 1908 i London og 1912 i Stockholm.

Salovaara vant en olympisk sølvmedalje i turn under OL 1912 i Stockholm. Han var med på det finske laget som kom på andreplass i lagkonkurransen fritt system bak Norge. Det var fem lag fra fem nasjoner som var med i konkurransen som ble avholdt på Stockholms stadion. Det var mellom 16 og 40 deltakere på hvert lag.

Fire år tidligere, under 1908 i London, fikk han en bronsemedalje i turn mangekamp lagkonkurranse og han kom på fjerdeplass i spydkast og deltok også i diskos.

OL-medaljer
-----------

* 1912 Sveriges flagg Stockholm - Sølv Sølv i turn, lagkonkurranse fritt system (Finland)
* 1908 Storbritannias flagg London - Bronse Bronse i turn, mangekamp lagkonkurranse (Finland)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Aarne Salovaara – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Aarne Salovaara – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Aarne Salovaara – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
Det eldste kjente maleriet av Rottefangeren.
Rottefangeren i Hameln, illustrert av Kate Greenaway.
**Rottefangeren fra Hameln** er et tysk middelaldersk folkeeventyr som blant annet er bevart og spredt i brødrene Grimms versjon fra 1816.

Handling
--------

Historien utspiller seg i 1284 i byen Hameln som har pådratt seg en oppblomstring av rotter. En mann som påstår å være rottefanger tilbyr befolkningen sine tjenester. Rottefangeren tar fram fløyten sin og lurer rottene ned i elven Weser med fløytespillingen sin. Rottene drukner, men han får ikke betalt og forlater byen i sinne. Flere dager senere, den 26. juni, vender han tilbake. Mens folket er i kirken spiller han igjen på fløyten sin og lurer med seg byens barn inn i en grotte utenfor byen, der de forsvinner.

I brødrene Grimms versjon etterlates to barn – det ene blindt, det andre lamt – som kan rapportere hva som har skjedd.

Historien
---------

Historien er kjent siden 1300-tallet. Rottene ble imidlertid ikke introdusert i historien før slutten av 1500-tallet. 

Det er ikke kjent hva som kan ha gitt opphav til sagnet, men det finnes flere teorier. Barna kan ha kommet ut for en ulykke, kanskje druknet i Weser eller blitt begravet i et jordskred. De kan også ha blitt rammet av en epidemisk sykdom og forvist fra byen i et forsøk på å stoppe smitten; det kan dreie seg om pest (en tidlig variant av svartedauden) eller chorea. I så fall ville rottefangeren stå som et symbol for Mannen med ljåen.

Det finnes også teorier[] om at barna har gjort en pilegrimsferd eller reist østover i barnekorstog tidlig på 1200-tallet for å kolonisere. I disse tilfellene ville rottefangeren vært en voksen leder, kanskje en geistlig som tok barna med seg. Koloniseringsteorien holdes i dag som den mest sannsynlige[*av hvem?*], fordi det gikk barnekorstog fra Sentral-Europa mot Palestina i året 1212, som antakelig endte i dyp tragedie ved at barna omkom under kryssingen av Balkan og Anatolia til lands. Ingen av barna kom noen gang frem til Jerusalem men ble tatt til fange i Anatolia og solgt som slaver, bl.a. til Sultanen av Egypt.

Se også
-------

* Magiske Maurits og hans gløgge gnagere, barnebok fra 2001 med en vri på eventyret

Eksterne lenker
---------------

* Engelsk oversettelse av Robert Browning med illustrasjoner av Kate Greenaway, 1888

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** VIAF **·** GND **·** GND **·** LCCN
 |
***Kvinna*** (færøysk for «kvinne») er Færøyenes eneste kvinnemagasin. Ansvarlig sjefredaktør er Lena L. Mohr, og magasinet utgis av Sansir.

*Kvinna* ble første gang utgitt 11. november 2004, noe som ble offentliggjort ved et arrangement på Listasavn Føroya. Den 13. november ble det arrangert en kvinneaften på Hotel Føroyar med ca. 300 deltagere (kun kvinner), hvorav enkelte reiste helt fra Danmark.

I forbindelse med den første utgaven lanserte *Kvinna* også en musikk-CD med sanger av 12 kjente færøyske kvinnelige artister, bl.a. Eivør Pálsdóttir, Guðrun Sólja Jacobsen og Lena Anderssen.

I tillegg til kvinnemagasinet og arrangementer lanserte *Kvinna* den 11. november 2004 også sin egen hjemmeside med et debattforum (*kjak* på færøysk), som er Færøyenes største. Opptil 2 000 besøker hjemmesiden hver dag.

I dag leser 41 % av alle færøyinger over 15 år *Kvinna*. Magasinet utkommer 6 ganger i året.

Eksterne lenker
---------------

* (fo) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
Aviser og tidsskrifter på Færøyene |
| --- |
| Aviser | *Dagblaðið* (nett) **·** *Dimmalætting* **·** *Norðlýsið* **·** *Oyggjatíðindi* **·** *Sosialurin* **·** *Vikublaðið* |
| Tidsskrifter | *Fróðskaparrit* **·** *Frøði* **·** *Kirkjutíðindi* **·** *Kvinna* **·** *Varðin* **·** *Vencil* **·** *Vinna* |
| Tidligere aviserog tidsskrifter | *14. september* **·** *Arbeiðið* **·** *Atlanten* **·** *Búnaðarbløð* **·** *Búreisingur* **·** *Dúgvan* **·** *FF-blaðið* **·** *Fjarðbúgvin* **·** *Fregnir* **·** *Fríu Føroyar* **·** *Fuglaframi* **·** *Færingetidende* **·** *Føringatíðindi* **·** *Glaðustrok* **·** *Kristeligt Ungdomsblad for Færøerne* **·** *Oyggjarnar* **·** *Ólavsøku-teiti* **·** *Suðuroyartíðindi* **·** *Tingakrossur* **·** *Tíðindablaðið* **·** *Tímin* **·** *Ungu Föroyar* **·** *Várskot* **·** *Vinnuvitan* |

Portal: Færøyene
**Muse- og rottegift** som benyttes i Norge inneholder som regel antikoagulantia (stoffer som forhindrer blodet i å levre seg). De mest brukte forbindelsene er av typen superwarfariner. Fra 8. mai 2020 er musegift som inneholder alfakloralose forbudt å selge til privat bruk, og forbudt å bruke for privatpersoner. Dette fordi det er giftig for kjæledyr, og privatpersoner er anbefalt å heller bruke musefeller eller kontakte profesjonelle ved et større museproblem . Slike midler kan nå kun benyttes av godkjente skadedyrbekjempere. Det er ikke tillatt å benytte korn eller pelletsbaserte produkter. Produkter (gift) til rottebekjempelse er forbeholdt profesjonelle, godkjente skadedyrbekjempere.

Virkningsmekanisme
------------------

Superwarfariner kan gi alvorlig forgiftning etter et enkeltinntak. De virker ved å hemme nydannelsen av vitamin K i kroppen. Vitamin K er nødvendig for å danne koagulasjonsfaktorer i blodet, slik at dette kan koagulere/levre seg normalt. Superwarfarinene skilles sakte ut av kroppen slik at den økte blødningstendensen vil kunne vare i flere måneder.

Symptomer
---------

Forgiftning med superwarfariner vil arte seg som en økt blødningstendens. Andre symptomer og tegn, som kan oppstå er som oftest en følge av blødningene.

Tegn på forgiftning viser seg først når allerede dannede koagulasjonsfaktorer er brukt opp. Først etter 1-3 døgn kan man se forandringer på blodprøver. Blødninger kan på dette stadiet være tilstede, men som oftest kommer de senere. 

Ved en lett forgiftning vil en påvirkning kun oppdages på en blodprøve. Ved moderate forgiftninger får man bloduttredelser, blod i urin og avføring, tannkjøttblødninger og økt blødning fra små sår og kutt. Ved alvorlige forgiftninger får man indre blødninger, blant annet fra mage-/tarmsystemet og i hjernen.

Behandling
----------

Vitamin K gis som motgift, og det hender at langvarig (opptil flere måneder) behandling er nødvendig for mennesker.

Se også
-------

* Pesticid

Referanser
----------

1. ↑  «Musegiften alfakloralose kan forgifte katter og hunder». *www.vetinst.no* **(true)**. Besøkt 5. mai 2020.
2. ↑  «Musegiftmidler forbys til privat bruk | Miljødirektoratet». *kommunikasjon.ntb.no* **(norsk)**. Besøkt 5. mai 2020.
3. ↑  Skadedyrbekjempelse - godkjente skadedyrbekjempere Arkivert 24. september 2015 hos Wayback Machine. fhi.no

Eksterne lenker
---------------

* Rottegift (Sosial- og helsedirektoratet)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** NKC
 |
**Kviltorp videregående skole** var en videregående skole i Molde i Møre og Romsdal

Møre og Romsdal husflidsskole kom i gang på Kviltorp i 1948. Skolen hadde fra 1972 1-årig kurs i søm, vev og dessuten tilbud for aktivitetsledere, halvårskurs i tekstilforming og i forming. Fra 1976 tilbydde skolen skolegang i tegning/form og farge. I 1977 fikk skolen andreårskurs i forming, søm, veving og aktivitørutdanning. I 1979 skifta skolen navn til Kviltorp videregående skole.

På 1980-tallet fortsatte skole å vokse. I 1980 kunne skolen tilby årskurs i tre- og metallforming. Nå var ikke skolen lenger en husflidsskole. Utover på 1980-tallet ble aktivitørutdanninga, husflidsarbeiderutdanninga og instruktørutdanninga treårig.

I 1994 ble Romsdal videregående skole etablert som en sammenslutning mellom tidligere Granlia videregående skole, Romsdal videregående skole og Kviltorp videregående skole.

Fra høsten 1997 overtok skolen eiendommen og bygningene. Høsten 2006 ble skolelokalene på Kviltorp overtatt av Molde kommune og Kviltorp barneskole flyttet inn i 2007. Utdanningstilbudene som hadde vært på Kviltorp ble delvis flyttet til nytt bygg i Langmyrveien (Design og håndverk) og til nytt bygg ved Molde vgs (Studiespesialisering med formgivingsfag).

Arkiv
-----

Arkivet etter Kviltorp videregående skole er i dag en del av Møre og Romsdal fylkeskommunes arkiv som er deponert hos Interkommunalt arkiv for Møre og Romsdal. Arkivet utgjør 1,95 hyllemeter. Det ble avlevert fra Romsdal videregående skole.

Arkivet består av møtebøker, kopibøker, journal, saksarkiv, fravær, årsmeldinger og ut- og innmeldinger i Statens pensjonskasse. Ytterår for arkivet er 1949-1995. Det manger journal og fraværsføring fra tida før 1980. Det mangler karakterprotokoller i arkivet som er deponert hos IKAMR. Elevdokumentasjon finnes i skolens saksarkiv. 

Noe av arkivmaterialet fra Kviltorp skole er avlevert til Romsdalsmuseet

Referanser
----------

1. ↑  Stølen, Anders (1986). *Skole for nye slekter*. Molde: Møre og Romsdal fylkeskommune.
2. ↑  *Romsdals Budstikke 2008.08.13*. Molde. 2008-08-13. s. 3.

Eksterne lenker
---------------

* Historisk arkiv etter Kviltorp videregående skole på arkivportalen.no

| * v
* d
* r
Videregående skoler i Møre og Romsdal |
| --- |
| Nordmøre | 
* Atlanten vgs
* Gjermundnes vgs
* Kristiansund vgs
* Sunndal vgs
* Surnadal vgs
* Tingvoll vgs
* Nedlagt: Fagerlia vgs

 |  |
| Romsdal | 
* Hustadvika vgs
* Molde vgs
* Rauma vgs
* Romsdal vgs
* Tøndergård skole og ressurssenter
* Nedlagt: Granlia vgs
* Kviltorp vgs
* Molde tekniske skole
* Nesjestranda vgs

 |
| Sunnmøre | 
* Borgund vgs
* Haram vgs
* Spjelkavik vgs
* Stranda vgs
* Sykkylven vgs
* Ulstein vgs
* Volda vgs
* Ørsta vgs
* Ålesund vgs
* Nedlagt: Nørve vgs

 |
| Friskoler | 
* Akademiet Ålesund
* Heltberg toppidrett
* Vestborg vgs
* Nedlagt: Akademiet Molde

 |
**Rotsethornet** er et fjell rett over Volda sentrum i Volda kommune. Den vestlige toppen nærmest sentrum er det mest vanlige turmålet, og er 649 moh. mens Instehornet knapt 400 m mot øst er 652 moh. Fjellet dominerer utsikten rett sør for Volda sentrum, og toppen byr på flott utsikt over Volda sentrum, bygder, fjorder og fjellet rundt.

Rotsethornet er et populært turmål, men den vanlige ruten rett opp fra Volda sentrum er såpass bratt at det er lagt ut tau til å holde seg fast i de bratteste kneikene. En kan parkere ved åpningen av Rotsethorntunnelen på Riksvei 651. Turveien går over tunellåpningen og opp til Kalsethola. Derifra går ruta forbi en telelink og opp gjennom bratt skog til utsiktsplassen Aksla. Videre i slakkere terreng opp til den vestre toppen, 649 moh. Turen ned kan gjerne gå via utsiktspunktet Toskegjølet, Instehornet og videre ned Litledalen til turveien rundt Rotevatnet.

Å gå på Rotsethornet den motsatte veien er lenger, men ruten går her i et langt enklere terreng. En starter da fra den sørligste viken av Rotevatnet. Ved turveien står det skilt med Rotsethornet, og en følger en traktorvei et stykke opp Litledalen. Deretter går stien bratt opp, men en er snart oppe på fjellryggen, og ser ned i Austefjorden på andre sida. Ruta følger deretter ryggen til toppen.

Fjellet har navnet etter gården Rotset som ligger nedenfor fjellet på nordsiden mot Volda sentrum.

Fjellet er ikke ufarlig, og her har de siste årene skjedd to dødsulykker under nedstiging fra fjellet, hvor personer har kommet bort fra den vanlige ruten fra toppen og ned til sentrum, og falt i det bratte og vanskelige terrenget. Hvis en følger den merkede ruten er det likevel ikke noen grunn til å unnlate å besøke toppen.

Rundskue
--------

Rundskue fra toppen av Rotsethornet Arkivert 18. februar 2015 hos Wayback Machine. ved Leif Roar Strand, besøkt 23. november 2010.

Eksterne lenker
---------------

* Standal, Helge J. Jon Hagen og Gunnar Wangen: *Fotturer på Sunnmøre*, 1999, ISBN 82-992081-2-2

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
Oversiktskart
**Tikopia** er ei øy i Temotu-provinsen på Salomonøyene i Stillehavet. Det er den sørligste øya i staten, og den ligger nokså avsides, 380 km sørøst av Santa Cruz i samme provins. 

Tikopia er restene av en utdødd vulkan. Øya er på ca. 5 kvadratkilometer. Det høyeste punktet er toppen av **Reani**-fjellet, 380 meter over havet. Herfra kan en ved klarvær se til nabostaten Vanuatu. Innsjøen **Te Roto**, dekker over et gammelt vulkankrater, som er 80 meter dypt.

Ved folketellinga i 2009, hadde Tikopia 1 285 innbyggere, mot 1 346 i 1999.
De fleste er polynesiere med tikopisk som et eget språk.

Den norske barneserien *Flaskepost fra Stillehavet* er filmet på Tikopia.

Referanser
----------

1. ↑  *Report on 2009 Population & Housing Census. Temotu Province*, Solomon Islands National Statistics Office, 2011, s. 5.
2. ↑  Eyvind Sverre Menne (21. desember 2014): Bodde et halvt år med innfødte på en liten øy i Stillehavet – vises på tv i julen Arkivert 14. oktober 2018 hos Wayback Machine.. *Budstikka*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Universalis **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** GeoNames
 |
**Užupis** (polsk: Zarzecze) er et distrikt i Vilnius i Litauen. Užupis ligger i gamlebyen i Vilnius og som står på UNESCOs verdensarvliste. Navnet betyr "på den andre siden av elven"; og elven det refereres til, er Vilnia, som gav navnet til Vilnius. Distriktet er et populært sted for malere og sammenlignes ofte med Montmartre i Paris. Her er det derfor mange kunstgallerier, kunstnerverksteder og kafeer. Užupis erklærte seg som selvstendig republikk (**Republikken Užupis**) i 1997.

Geografi
--------

Užupis er ganske lite og isolert, og er bare 0,60 km². På den ene siden ligger gamlebyen, på den andre siden er det en fjellside hvor det er det et gammelt industriområde fra Sovjet-tiden. Den første broen som ble bygget over elven sto ferdig på 1600-tallet, og på den tiden bodde det for det meste jøder her.

Historie
--------

I Užupis ligger Bernardinergravlunden, en av de eldste gravlundene i Vilnius. De fleste av jødene i distriktet utvandret under Holocaust, og senere ble den jødiske gravlunden ødelagt av Sovjet. 

De eneste husene som ble igjen etter Holocaust ble etterhvert bebodd av hjemløse og prostituerte. Inntil Litauen erklærte sin uavhengighet i 1990, var det ett av de farligste områdene i byen. Området er i dag et populært tilholdssted for kunstnere og bohemer.

Republikken Užupis
------------------

Skilt på grensen til Užupis
St. Bartholomeus-kirken i Užupis
I 1997 erklærte innbyggerne i Užupis sin uavhengighet, og erklærte området **Republikken Užupis**, med sitt eget flagg, valuta, president, grunnlov, og en hær (som teller 12 mann). De feirer sin uavhengighet med **Užupis-dagen**, den 1. april hvert år. Kreative yrker står for hovedsysselsettingen i republikken, og den første presidenten, Romas Lileikis, er selv poet, musiker og filmregissør. 

Det første store initiativet som ble tatt av befolkningen, var byggingen av Frank Zappa-monumentet i Vilnius. Den tidligere borgermesteren i Vilnius, Artūras Zuokas, bor i Užupis og deltar ofte på republikkens arrangementer.

Engelen i Užupis
----------------

Den 4. april 2001 ble en statue av en engel som blåser i en trompet avduket på torget. Den skal symbolisere den kunstneriske friheten til distriktet. Etter dette monumentet kalles ofte Užupis for «Englenes Republikk». Skulptøren Romas Vilčiauskas har også laget *Užupis havfrue*.

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 26. desember 2015. Besøkt 23. november 2015.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GeoNames
 |
En oppmontert V-3 ved testanlegget på øya Wolin.
Prinsippet for en kanon med flere kruttkammer.
**V-3**, *gjengjeldesvåpen 3*, var en kanon som var tenkt å brukes mot London under andre verdenskrig.
Kanonen hadde et løp på 130 m, og flere slike kanoner skulle graves ned nær Mimoyecques på den franske kanalkysten. Tanken var at man med disse kanoner skulle kunne skyte opp til 600 granater per døgn mot London.

Langs løpet var det kruttkamre som tente når prosjektilet hadde passert for å gi økt utgangshastighet, men etter testing viste det seg at rekkevidden ikke var på mer enn 2/3 av den teoretiske. Når dette ble meddelt Hitler la han ned prosjektet.

V-3 museum
----------

Museet i Mimoyecques lar besøkere få se galleriene (med ulik grad av ferdigstilling og bombeskade), rester av skytevåpnene, en nedskalert modell av V-3 og videre eksempler på maskineri, transportsystem og verktøy. På stedet finnes også minnesmerker over slavearbeiderne som nazistene brukte ved byggingen og til flyvåpenpersonell som ble drept når de angrep basen.

Basen i Międzyzdroje i Polen har også et museum.

Referanser
----------

1. ↑  «Forteresse de Mimoyecques». basev3-mimoyecques.com. Besøkt 24. desember 2007.  **NOTE**: V-3-kanonen i Mimoyecques var lengre enn superkanonen Schwerer Gustav (Dora) 800 mm, beleiringsvåpenet Mörser Karl (Gerät 040) 600 mm bombekaster på skinner, og jernbanekanonene *Leopold* og *Robert* 320 mm.
2. ↑  «bunkierv3». infoturystyka.net.pl. Besøkt 9. juni 2008.

Portal: Andre verdenskrig

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data)
 |
Sparknekt
**Knekt**, er en av de tretten valørene i en vanlig kortstokk. Den har som regel verdien 11, mellom 10-eren og damen (12). Det er det laveste av billedkortene. Det finnes fire knekter, en i hver farge spar, hjerter, ruter og kløver, i en kortstokk,

Historie
--------

Arabiske kortstokker hadde vanligvis to mannlige honnørkort under kongen: «vesir» og «visevesir». I europeiske kortstokker ble disse vanligvis omdannet til «ridder» og «væpner» eventuelt «pasje» eller «kammertjener».

Da damene ble innført fikk kortstokken derfor fire billedkort: konge, dame, ridder og væpner. Og slik er det fortsatt i tarot-kortstokken.

Kortprodusentene i Frankrike, som begynte å masseprodusere kortstokker ved hjelp av tresnitt på slutten av 1400-tallet, syntes imidlertid det fikk holde med tre billedkort. Og siden de ønsket å beholde damen slo de sammen ridderen og væpneren til et nytt kort: knekten.

På 1700-tallet var det vanlig å gi knektene navn etter kjente historiske personer. Disse kunne variere fra land til land - men i Norge var disse navnene i bruk: sparknekt = Hozier, hjerterknekt = Valery, ruterknekt = Rolent, kløverknekt = Lancelot. Denne navngivningsskikken gikk ut av bruk omkring 1850.

Det opprinnelige ordet for knekt i engelsk var «knave», men dette ble senere erstattet av det godslige uttrykket «jack» (vanlig fyr, hvem som helst). En vesentlig grunn til at begrepet «jack» fullstendig utkonkurrerte «knave» var nok innføringen av hjørnemarkeringer på 1860-tallet: **J**, for «jack», skilte seg godt fra de øvrige billedkortmarkeringene – mens **Kn**, for «knave», lett kunne forveksles med **K** for «king».

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
Sebastian Kneipp
**Kneippbrød** er brød av sammalt hvetemel. Det er oppkalt etter den tyske presten og legen Sebastian Kneipp (1821–1897), som ellers var kjent for sin «vannkur» (Kneippkuren). Kneippbrødet kom til Norge etter at forlagsbokholder Søren Mittet fikk med seg brødoppskriften etter et kuropphold i Bayern. Baker Hansen i Oslo fikk i 1895 dr. Kneipps lisens til å bake og selge brødet. Navnet ble deretter raskt kopiert av andre bakerier. Kneippbrød var også ett av de sentrale elementene i Oslofrokosten, opphavet til den norske matpakkekulturen, som ble servert alle skolebarn i Oslo-området fra 1935. Dr. Kneipps originale oppskrift inneholdt mer grovt mel enn det som anvendes i dagens kneippbrød. Kneippbrød skal laves av sammalt hvetemel, og skal veie 750 gram.

I dag spiser nordmenn mest brød i Europa og kneippbrødet er det desidert mest bakte brødet. I 2006 ble det solgt over 60 millioner ferske kneippbrød i Norge, noe som tilsvarte at hver nordmann spiste mer enn ett kneippbrød i måneden.

Navnet *kneippbrød* er mest kjent i de skandinaviske landene, men i de senere årene har navnet dukket opp i Tyskland som en varemerkebeskyttet betegnelse på spesialbrød og –mel.

Kneippbrød. Brødet er bakt av sammalt hvete, og veier 750 gram.
100 g kneippbrød inneholder ca. 10 g protein og 53 g karbohydrater og gir 1100 kJ (260 kcal) energi.

Referanser
----------

1. ↑  DinSide: Norge på brødtoppen[*død lenke*]

Eksterne lenker
---------------

* Kneippbrødets historie
* Matoppskrift på kneippbrød

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | TasteAtlas
 |
**Knestangsteinen** er en runestein fra gården Knæstang, Norderhov, Ringerike kommune, Buskerud.
På Knæstang ble det høsten 1939 funnet en steinhelle med runeinnskrift. Konservator Sverre Marstrander ved Universitetets Oldsaksamling dro ut for å hente steinen og undersøke funnforholdene. Funnstedet lå i dyrket mark, men ikke langt fra et gammelt veifar. Steinen er i dag magasinert ved Kulturhistorisk Museum. Den inneholder fire separate innskrifter:

**Knestang 1** er en kort innskrift der runen **þ** er den eneste som kan identifiseres.

**Knestang 2** består av fire runer: **f u þ o**

**Knestang 3** består av fem runer: **þ e (t) h (?)**

**Knestang 4** er en lengre innskrift som skriver seg fra annen halvdel av 1100-tallet:

**sim(e)on risti runar þa æs þeir foru bali ouk kolbiorn mnaþ þorbini s(e)ndi mani**
På norrønt blir det:

*Simeon risti rùnar, þà es þeir fòru, Balli ok Kolbjǫrn. Man nàđ Þorbinni sendimani.*

Og på moderne norsk:

Simeon ristet runer da de fòr, Balle og Kolbjørn. De har nok nådd (dvs. møtt) Torbjørn sendemann.

Litteratur
----------

* *Norges innskrifter med de yngre runer*. Oslo: Norsk historisk kjeldeskrift-institutt. 1951. s. 80ff.
**Schlesiere** er betegnelsen på de folkene som lever i eller kommer fra Schlesien. Schlesien var alltid et blandet område med tyskere, polakker og en mindre andel tsjekkere, og preget av både tysk og polsk kultur. I nyere tid har enkelte definert schlesierne som et eget folk, som hverken er tyskere, polakker eller tsjekkere, men påvirket av alle disse kulturene. I folketellingen i 2011 erklærte 817 000 mennesker i Schlesien at deres nasjonalitet var «schlesisk», hvorav over 300 000 kun erklærte schlesisk nasjonalitet, og nesten 450 000 erklærte polsk-schlesisk nasjonalitet. De fleste schlesere regner seg som polakker, men det er en gruppe som ikke anser seg selv som noen - bare schlesere.[]

Det er likevel alminnelig å skille mellom tyske schlesiere, som før annen verdenskrig utgjorde tre fjerdedeler av befolkningen i Schlesien og var i flertall i Nedre Schlesien og deler av Øvre Schlesien, og polske schlesiere som før annen verdenskrig var i flertall i deler av Øvre Schlesien. Etter krigen ble størstedelen av den tyskspråklige befolkningen på 4,5 millioner fordrevet, slik at det lever mange mennesker av schlesisk herkomst i Vest-Tyskland og det tidligere DDR. Mange av disse er organisert i *Landsmannschaft Schlesien*, som bl.a. arbeider for å ta vare på schlesisk kultur og identitet. Over 600 000 omkom eller ble savnet i fordrivelsesprosessen. Til gjengjeld ble Schlesien befolket av polakker fra andre deler av Europa, bl.a. dagens Ukraina.

De tsjekkiske schlesierne er betegnelsen på tsjekkere i det området som var kjent som Østerriksk Schlesien, som var den lille delen av provinsen Østerrike beholdt da resten av Schlesien ble avstått til Preussen. Delen av Østerriksk Schlesien (nå kjent som Cieszyn Schlesien i Polen og Tsjekkia) hører også til Polen og der bor polakker eller polske schlesere (polske-schlesere). Tsjekkiske (Østerriksk) Cieszyn Schlesien har en betydelig befolkning av polakker.

Referanser
----------

1. ↑  Narodowy Spis Powszechny Ludności i Mieszkań 2011. Raport z wyników - Central Statistical Office of Poland
**Lykkelige tall** er tall som blir lik 1 når følgende utregning er oppfylt: Finn kvadratet av tallet (gang det med seg selv). Regn så ut kvadratene av hvert siffer i disse kvadratene av tallet. Summer disse kvadratene. Fortsett slik med alle nye svar. Hvis du til slutt får svaret 1, er det et lykkelig tall.

Mer formelt, gitt et tall {\displaystyle n=n\_{0}}, definer en sekvens {\displaystyle n\_{1}}, {\displaystyle n\_{2}}, ... hvor {\displaystyle n\_{i+1}} er summen av er summen av kvadratene av sifferne i {\displaystyle n\_{i}}. Da er *n* lykkelig hvis og bare hvis det fins en *i* slik at {\displaystyle n\_{i}=1}.

Hvis et tall er lykkelig, er alle medlemmene av utregningssekvensen lykkelige. Hvis et tall er ulykkelig, er alle medlemmene av utregningsskvensen ulykkelige.

For eksempel er 19 lykkelig, i likhet med alle medlemmene av utregningssekvensen:

1² + 9² = 82
8² + 2² = 68
6² + 8² = 100
1² + 0² + 0² = 1.
De lykkelige tallene under 500 er:
1, 7, 10, 13, 19, 23, 28, 31, 32, 44, 49, 68, 70, 79, 82, 86, 91, 94, 97, 100, 103, 109, 129, 130, 133, 139, 167, 176, 188, 190, 192, 193, 203, 208, 219, 226, 230, 236, 239, 262, 263, 280, 291, 293, 301, 302, 310, 313, 319, 320, 326, 329, 331, 338, 356, 362, 365, 367, 368, 376, 379, 383, 386, 391, 392, 397, 404, 409, 440, 446, 464, 469, 478, 487, 490, 496

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MathWorld
 |
**Schloss Eggenberg** (Eggenberg slott) i Graz er det betydeligste bygningskomplekset i barokk stil i Steiermark. Med dets bevarte ulike tilbygg, de omfattende haveanleggene så vel som med samlinger fra Universalmuseum Joanneum oppbevart i palasset og parket er Schloss Eggenberg en av de høyest verdsatte steder i Østerrike. Med dets konstruksjon og historie viser det den omskiftelige skjebne til en av de mektigste dynastier i Steiermark. I 2010 ble Schloss Eggenberg anerkjent for dets bidrag til kulturhistorien ved at det ble oppført på UNESCOs liste over Verdensarven.

Palasset ligger på den vestlige utkanten av distriktet Eggenberg i Graz. I det nordlige hjørnet av palasset er det en «planetarisk hage» og et Lapidarium med steinarbeid fra romersk tid i tillegg til inngangen til det nye arkeologiske museum som blant annet har kultvognen fra Strettweg. Palasset huser en numismatisk samling, plassert rom som før ble brukt av Balthasar Eggenberger, eier av den keiserlige myntverket i senmiddelalderen og utstillingen i Alte Galerie, en samling av kunstverk fra middelalderen til tidlig moderne periode som dekker fem århundrer av europeisk kunsthistorie. Palasset var i privat eie til 1939, da det ble tatt over av delstaten Steiermark og drives idag under museumskomplekset Universalmuseum Joanneum.

Eksterne lenker
---------------

* Praktrom og hager på Schloss Eggenberg, fra nettstedet Universalmuseum Joanneum (tysk)
* Om Schloss Eggenberg, fra nettstedet burgen-austria.com (tysk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** VIAF **·** GND **·** LCCN
 |
Den nåværende tilstanden til Schloss Arnsber med et gotisk rekonstruert tårnbygg i vest
**Schloss Arnsberg** var en borg på det 256 meter høye Schlossberg i Arnsberg i det nåværende Nordrhein-Westfalen som ble anlagt i tiden omkring 1100 for grevene av Werl-Arnsberg. Frem til 1368 tjente den som bolig for grevene av Arnsberg. Med overgangen til de kölniske erkebiskoper og senere kurfyrster, ble den et herskapssentrum for hertugdømmet Westfalen. Der residerte kurfyrstene ved deres besøk, der hadde Landdrosten sitt sete som stattholder og der fant delvis også Landdagen sted. Kurfyrste Salentin von Isenburg omarbeidet borgen i 1575 i renessansestil. Under Maximilian Heinrich av Bayern kom det i 1654 til en fortsatt ombygging. En grunnleggende endring i stil med barokken ble gjennomført fra 1739 under kurfyrste Clemens August av Bayern gjennom arkitekten og byggmesteren Johann Conrad Schlaun. Under syvårskrigen ble slottet ødelagt i 1762. Anlegget er idag en ruin.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
***Øyeblikket*** er en norsk dramafilm fra 1977 regissert og skrevet av Sverre Udnæs. Hovedrollene spilles av Jon Eikemo, Henny Moan, Kjersti Døvigen og Tore Segelcke.

Handling
--------

Kai (Jon Eikemo) er reist til svigerfamilien for å hente kona Stine (Henny Moan), som har flyttet fra ham. Hun mener ekteskapet er over. Stines familie er samlet og våker over broren Christian, som ligger for døden. All oppmerksomhet er rettet mot den syke, og stemningen er fortettet. I dette lukkede miljøet bryter Kai inn for å finne ut av hva han har gjort galt i forholdet til Stine, og hvor han tok feil.

I løpet av en lys juninatt som aldri synes å ta slutt, blir livet snudd opp ned for ekteparet Kai og Stine.

Om filmen
---------

En teaterversjon eksisterer under tittelen *I dette hvite lyset*.

### Filmanmelderne

Aftenpostens Gunvor Gjessing var ikke udelt begeistret for filmen og skrev blant annet: «*Øyeblikket* er neppe noen film for de utadvendte. Dette er et lukket drama der de fire personenes tanker og følelser blir viet all oppmerksomhet. I all denne betydningsfulle selvransakelse kan man nok en gang i blant savne et friskt luftdrag fra omverdenen i de lette gardiner som gjennomstrømmes av sannhetens hvite lys».   

Dagbladets Thor Ellingsen var langt mer positiv og skrev følgende: «Her kommer i all stillferdighet en ny norsk film som er ganske unik, "u-norsk" i emne som uttrykk: Et dirrende, intenst kammerspill med noen av de fineste skuespillerprestasjonene jeg har opplevd i en hjemlig kinofilm». Braaten, Lars Thomas (1995). *Filmen i Norge*. Norge. s. 345. ISBN 82-417-0195-0.

I rollene
---------

* Jon Eikemo ... Kai
* Henny Moan ... Stine
* Kjersti Døvigen ... Tone, Stines søster
* Tore Segelcke ... Moren

Produksjonsmannskap
-------------------

* Produksjonsleder: Stein Roger Bull
* Innspillingsleder: Edvard Hambro
* Lyd: Hans Brubak
* Arkitekt: Guy Krohg
* Rekvisitør: Frode Krohg
* Script: Wenche Lie
* Sminke: June Paalgard

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Øyeblikket* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Øyeblikket* i Nasjonalbibliotekets filmografi Rediger på Wikidata

* (no) *Øyeblikket* hos Filmfront Rediger på Wikidata
**Øystein Glumra** (*Øystein Glumra*, *Øystein Ivarsson*) var en norsk småkonge på Opplandene eller Vestlandet på 800-tallet. Han var far til Sigurd Øysteinsson, jarl av Orknøyene, og Ragnvald Øysteinsson Mørejarl

I innledningen til Orknøyingenes saga, nedskrevet på 1200-tallet, er det gitt en mytisk historie om avstamningen til orknøyjarlene, og til Øystein Glumra, far til den første jarlen. Ifølge denne skal han nedstamme fra naturguddommen *Fornjot*, far til *Kåre*, far til *Froste*, far til *Snø den gamle*, far til *Torre*, far til *Gor*, far til *Heite*, far til *Sveide sjøkonge*, far til *Halvdan den gamle*, far til *Ivar Opplendingejarl* som var Øysteins far. Hva som er historisk og hva som er mytisk kan vi ikke vite, men sannsynligvis har Øystein vært jarl eller småkonge i Opplandene på Harald Hårfagres tid,det vil si siste halvdel av 800-tallet.

Det er hevdet at Øystein var gift med en datter av Ragnvald Heidumhære, Harald Hårfagres søskenbarn og konge i Vestfold.

Referanser
----------

1. ↑   The Peerage, oppført som Eystein 'the Noisy' Glumra, Jarl of the Uplanders, The Peerage person ID p10478.htm#i104779, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Snorre Sturlason, *Olav den helliges saga*, kap. 96
3. ↑  Snorre Sturlason, *Harald Hårfagres saga*, kap. 10
4. ↑  Snl, Ragnvald Øysteinson
5. ↑  *Orknøyingenes saga*, kap. 1-3
**Øystein Ingdahl** (født 1974) er en norsk PR-mann, journalist og kommentator. Han har siden 2016 vært direktør for kommunikasjon og samfunnskontakt i Accenture.

Ingdahl er utdannet journalist fra Falmouth University i England. Han jobbet i mange år i NRK, der han først var ti år i NRK Sporten som journalist, kommentator, programleder og vaktsjef. Her hadde Ingdahl blant annet oppdrag som kommentator på radio under Vinter-OL 2010 (blant annet skiskyting og hopp) og EM i fotball for kvinner 2009. Senere var Ingdahl i samfunnsredaksjonen i NRK Nyheter.

I 2010 gikk Ingdahl over i jobben som kommunikasjonssjef i Hovedorganisasjonen Virke. I 2016 startet han som kommunikasjonsdirektør for Accenture i Norge.

Siden 2011 har han kommentert sport for Discovery Norge og Viasat ved siden av PR-jobb. Ingdahl har kommentert VM i ishockey i en årrekke, og var også OL-kommentator for Discovery i 2018.

Referanser
----------

1. ↑   www.birthday.se[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2  «Øystein Ingdahl». accenture.com. Arkivert fra originalen 25. juni 2018. Besøkt 25. juni 2018.
3. 1 2  «Går fra Dagsrevyen til informasjonsjobb». kampanje.com. 16. september 2010. Besøkt 25. juni 2018.
4. ↑  Lote, Arve. «Sport på NRK - Søndag 22. februar». *NRK*. Besøkt 25. juni 2018.
5. ↑  «OL i radio». *NRK*. Besøkt 25. juni 2018.
6. ↑  «NRK sender EM-semifinalen». *Dagbladet.no* **(norsk)**. 6. september 2009. Besøkt 25. juni 2018.
**Øystein Kloster** (født 1976)[] er en norsk sanger, låtskriver og skuespiller fra Kvinnherad. Han har sin utdanning fra Griegakademiet i Bergen og London Academy of Music and Dramatic Art (LAMDA) i London. 
Han hadde sin debut på Den Nationale Scene i 1997, og har bl.a. jobbet på Trøndelag Teater og Haugesund Teater.

Han er sønn av AP-politikeren Aksel Kloster[] (1948). Han skrev sin første låt som 14-åring sammen med kompisene i bandet Ytre Luten. *Gå ikkje amokk!* vant en låtskriver-konkurranse i regi av Norsk forsikringsforbund i 1990. Den ble spilt inn av session-musikere i Oslo og lå på Norsktoppen i en uke. Etter en periode i Ytre Luten ble han vokalist i progrock-bandet Kloster Inc*.* i 1991. Kloster Inc*.* vant Vestlandsmesterskapet i rock i Moster Amfi i 1992. I 1992 ble folkrockbandet *Myle* dannet. De turnerte på Vestlandet og gav ut albumet *Myle* i 1996 .I 2003 startet Kloster bandet Kloster sammen med trommeslager Rune Solheim. De gav ut plata "Big Fish" i 2007. Fra 2008 samarbeidet han med artisten Toni Gundersen. I 2008 gav de ut singelen *Fading Out* og albumet *Friheim* kom i 2012. De samarbeidet også om singelen *Aldri glømma* som ble spilt inn med diverse stavangerartister for å feire Amnesty International sitt 50-årsjubileum i 2011. I 2013 kom "Høstløv" til inntekt for stiftelsenm Sykehusbarn.

Kloster har også spilt i en rekke show, revyer og musikalske kabareter, bl.a. cabareten "Toni går i Kloster", i samarbeid med Toni Gundersen. Han satte i 2015 også opp sitt eget stand up show, "Alvorleg Rolp".

Han har siden 2015 hatt base i Berlin.

Eksterne lenker
---------------

* Øystein Kloster i Scenewebarkivet
* «Det nye sceneparet»[*død lenke*], artikkel fra *Rogaland Avis*, 4. mars 2010
* Blogg på Myspace
* Kloster-låt har fått inn 300 000,- artikkel fra *Kvinnheringen* 18. mars 2014

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** ISNI
 |