recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
*Artikkelen er om alpinist og skuespiller Stella Dybwad (1920–75), og ikke om Stella Dybwad (1892–1891) som også var fra Oslo, men gift med advokat Nils W. Dybwad.*

**Stella Semb Dybwad** (født 1920 i Kristiania, nåværende Oslo, død 1975) var en norsk skuespiller og blant Norges beste kvinnelige alpinister i tiden 1935-40. Hun gikk for Idrettslaget Heming. Så debuterte hun i desember 1940 ved Nationaltheatret som hun forlot i 1948. Deretter var det Det Nye Teater og Radioteatret i noen år. I 1950 spilte Dybwad hovedrollen i Kristoffer Haaves hørespill *I natt kom våren*, som vant både den norske og nordiske hørespillkonkurransen. 

Hun giftet seg i 1946 med landslagsspiller i fotball- og bandy, Martin Olsen (Oslogjengen) (1920-79), og fotballspilleren Ola Dybwad Olsen var deres sønn, født 1946. 

Stella Dybwads søster var alpinisten Johanne Dybwad (alpinist), og således ble hun tante til politikeren Kari Garmann. Deres mor var Stella Boye Semb (1892–) som var søster til kirurgen Carl Boye Semb. Deres far var Niels Juell Dybwad (1892–1972) som ledet Nordisk Skibsrederforening 1935–60, han var sønn av skuespilleren Johanne Dybwad (1867–1950) og forlegger Vilhelm Dybwad (1863–1950).

Meritter
--------

* Seier i alle grener (slalåm, utfor, kombinasjon) i det første uoffisielle norgesmesterskapet i slalåm 1938 på Kongsberg
* VM i alpint 1938 i Engelberg: 6.-plass i kombinasjonen.
* Seier i slalåm, utfor og kombinasjon i Galdhøpiggrennet 1938

Referanser
----------

1. 1 2 3   www.begravdeioslo.no, besøkt 7. august 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Johanne Dybwad biography and olympic results». Arkivert fra originalen 20. oktober 2012. Besøkt 4. september 2010.
3. ↑  «Historien om Damenes Skiklubb». [*død lenke*]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister **·** KulturNav
 |
**József Marosi** (født 16. oktober 1934 i Budapest) var en ungarsk fekter som deltok i de olympiske leker 1956 i Melbourne og 1960 i Roma.

Marosi vant to olympiske medaljer i fekting under Sommer-OL 1956 i Melbourne. Han var med på det ungarske laget som kom på andreplass i lagkonkurransen i kårde bak Italia. De andre på laget József Sákovics, Béla Rerrich, Lajos Balthazár, Ambrus Nagy og Barnabás Berzsenyi. Han var også med på det ungarske laget som kom på tredjeplass i lagkonkurransen i florett bak Italia og Frankrike. De andre på laget var Endre Tilli, József Sákovics, József Gyuricza, Mihály Fülöp og Lajos Somodi.

OL-medaljer
-----------

* 1956 Australias flagg Melbourne - Sølv Sølv i fekting, kårde lagkonkurranse Ungarns flagg Ungarn
* 1956 Australias flagg Melbourne - Bronse Bronse i fekting, florett lagkonkurranse Ungarns flagg Ungarn

Eksterne lenker
---------------

* (en) József Marosi – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) József Marosi – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) József Marosi – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

* (hu) József Marosi – Ungarns olympiske komité Rediger på Wikidata
**Steklovata** (russisk: Стекловата - *glassvatt*) er et russisk boyband med vokalistene Ivan Bašić i Ivan Kujundžić etoi Imoćani. 1999 den da 13 år gamle Denis Belikin til sitt nye prosjekt, og kort etter sluttet Jeremejev seg til bandet. Det ga ut to album og deltok på musikkfestivaler i Russland uten å oppnå veldig stor suksess (dels på grunn av mangel på sponsorer), men i 2002 kom bandet på topp av hitlisten på russisk radio i Estland. I senere tid har musikkvideoer av bandet også blitt spredt i vestlige land som humor på YouTube. Torbjørn Røe Isaksen postet f.eks. en lenke i bloggen sin til musikkvidoen Novyj god med kommentaren: «Hvordan blir kulturlivet hvis det kommunistiske partiet Rødt får bestemme? Sannsynligvis noe i nærheten av dette.»

Eksterne lenker
---------------

* (ru) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* (en) Steklovata på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Steklovata på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Steklovata på Spotify Rediger på Wikidata

* (en) Steklovata på Last.fm Rediger på Wikidata
* (ru) Den offisielle hjemmesida til Steklovata (russisk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | ISNI **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Veronika Wallinger** (født 30. juli 1966 eller 1964) er en tidligere, østerriksk alpinist.

Den dobbelt juniorverdensmesteren i utfor (1983 og 1984) debuterte i verdenscupen i utforrennet i Val-d’Isère i desember 1983, og tok umiddelbart sine første poeng med en 15.-plass. 14 måneder senere tok hun sin første pallplass da hun kom på andreplass i utforrennet i Arosa, slått av Maria Walliser.

Veronika Wallinger var i ti år blant de sterkeste utforkjørerne. Selv om hun oppnådde flere pallplasser i utfor, samt en andreplass i Super-G, lyktes hun aldri med å gå helt til topps. Under OL 1992 i Albertville kjørte Wallinger inn til bronse, karrierens sportslige høydepunkt

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Veronika Wallinger – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Veronika Wallinger – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Veronika Wallinger – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Veronika Wallinger – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Veronika Wallinger – FIS (alpint) Rediger på Wikidata

* (en) Veronika Wallinger – FIS (alpint) Rediger på Wikidata

* (en) Veronika Wallinger – ski-db.com Rediger på Wikidata
***Kamp i klaveret*** (også kjent som ***På tangenten***) er et norsk musikalsk gameshow som gikk på TV 2 i 1996 og på TVNorge fra 1997 til 1998. Programmet ble på begge kanalene ledet av Gunnar Andersen. Med seg hadde han de to pianistene Petter Anton Næss og Nissa Nyberget. Konseptet gikk ut på at fire kjente personer ble invitert til en uhøytidelig konkurranse med ulike tema knyttet opp til musikk. De ble delt inn i to lag. Programmet tok utgangspunkt i populærmusikk fra 1960-, 1970- og 1980-tallet.

TV2s versjon, som hadde tittelen *På tangenten,* ble sendt sommeren 1996 og bestod av 10 programmer med en halvtimes varighet. Disse ble sendt tirsdager, fra 18. juni til 20. august 1996. Den 21. januar 1997 gjenoppstod programmet på TVNorge med den nye tittelen *Kamp i klaveret*, og opptakene ble flyttet fra Bergen til Oslo.

I 1999 tok NRK opp programmet i ny form under navnet *Beat for beat*. Denne versjonen ble svært populær og ble i mange år ledet av Ivar Dyrhaug.

Seertall
--------

Seertallene for TV2s versjon var gode og lå på mellom 400 000 og 550 000. TVNorges versjon hadde betydelig lavere seertall og ble liggende på mellom 100 000 og 300 000. Seertallene var lavest det første halvåret, men de tok seg noe opp to siste sesongene. Det må imidlertid bemerkes at TVNorges dekningsgrad var betydelig mindre enn TV2s på den tiden. Deres markedsandel var på 8 % (mot TV2s 32 %).

Opphav
------

Programserien var basert på et irsk programkonsept kalt *The Lyrics Board* (1992). Det ble også produsert en svensk versjon (*Så ska det låta*), og en dansk (*Hit med sangen*). I tillegg til dette har også Russland, Finland, Belgia og Polen lagd sine versjoner.

Referanser
----------

1. 1 2  VG - Siste Tangenten (20.08.1996 - Side: 52, 53)
2. ↑  VG - TILBAKE TIL SCENEN (01.04.1996 - Side: 47) «Gunnar Andersen skal også lage ti TV-program for TV 2 som skal sendes i sommer. Programserien bærer navnet «På tangenten» og er en musikalsk gjettelek.»
3. ↑  VG - MUSIKK-MORO MED GUNNAR (18.06.1996 - Side: 56, 57) «TV 2 starter i kveld den nye musikkgjetteleken «På tangenten».»
4. 1 2 3  VG - Bytter kanal (21.01.1997 - Side: 56) «Musikk-gjettelek Gunnar har suksess med mye av det han gjør. På det meste hadde han 550 000 seere på «På tangenten» i fjor sommer.»
5. ↑  VG - TV-toppen i perioden 2.7.1996-27.8.1996
6. ↑  VG - TV-Toppen perioden 18.3.1997-18.8.1998
7. ↑  Medienorge - TV-kanalenes seertall per år 1997
8. ↑  IMDB Connections
**Cranborne Chase** er et kalkstensplatå i det sørlige England. Det ligger i grevskapene Dorset, Hampshire og Wiltshire, og er en del av den engelske kalkformasjonen. Den ligger opp mot Salisburysletten og West Wiltshire Downs i nord, Dorset Downs i sørvest og South Downs i sørøst. 

981 km² av Cranborne Chase er definert som en *Area of Outstanding Natural Beauty*, og er det sjette største av slike områder i Storbritannia. 

Det høyeste punktet er Win Green i Wiltshire, på 277 moh.

Historie og arkeologi
---------------------

Det har lenge vært menneskelig aktivitet i området, og man finner jordvoller og enkeltfunn fra neolittisk tid og framover. Opprinnelig var det tett skog der, men denne ble etterhvert ryddet av jordbrukere. Etterhvert som jorden ble mindre fruktbar etter intensiv bruk begynte skogen å vokse tilbake, og fra middelalderen og fram til andre verdenskrig var det igjen nokså tett skog i Cranborne Chase. 

Det er funnet flere monumenter fra neolittisk tid og bronsealderen, og man har funnet spor etter flere bosetninger fra jernalderen. Ved Badbury Rings finner man et av landets mest kjente jernalderfort. Det gikk en romersk vei gjennom området, fra Dorchester til Salisbury. I angelsaksisk tid ble det anlagt en forsvarsvoll langs denne veien, kjent som Bokerleydiket. 

Funnene i området var spesielt rike på grunn av det lave befolkningstallet fra angelsaksisk tid og framover. Det var først under andre verdenskrig at man trengte nytt jordbruksland, og det var da ikke tiden for å ta hensyn til mulige arkeologiske funn. Augustus Pitt Rivers utviklet flere av den moderne arkeologiens metoder i Cranborne Chase i det 19. århundre. 

Området har sitt navn etter landsbyen Cranborne, som ble grunnlagt av sakserne, og ordet *chase* («jakt») som kommer av at det var et populært jaktområde. Blant de som har jaktet der er kongene Johan, Henrik VIII og Jakob I. 

Cranborne Chase var i jarlen av Gloucesters eie inntil kong Johan tok over da han giftet seg med jarlens datter Avisa. Jakob I ga rettighetene til området til Robert Cecil, 1. jarl av Salisbury. Store deler av området tilhører fortsatt forskjellige herregårder, som Kingson Lacy.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Vision of Britain **·** VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
Maizhokunggar (rosa) i Lhasa (gult)
**Maizhokunggar** (kinesisk: 墨竹工卡县; pinyin: *Mòzhúgōngkǎ Xiàn*; tibetansk: མལ་གྲོ་གུང་དཀར་རྫོང་ ; Wylie: *Mal gro gung dkar rdzong*, også omtalt som *Meldro Gongkar*) er et fylke i byprefekturet Lhasa i den autonome region Tibet i Folkerepublikken Kina.

Befolkningen var på 40 512 innbyggere i 1999.

Geografi
--------

Maizhokunggar betyr *Stedet der Medrokongen bodde* på tibetanske. Fylket ligger på elvesletten dannet rundt midtre deler av elven Yarlung Tsangpo. Gjennomsnitts høydenivå over havet er på drøye 4000 meter. Viktige naturressurser er gull, sølv, kobber, bly, sink og marmor.

Det er 34 templer i fylket og mange varme kilder.

Administrative enheter
----------------------

**Storkommune:**

* Gongga 工卡镇;

**Kommuner:**

* Jiama 甲玛乡, Tangjia 唐加乡, Zhaxigang 扎西岗乡, Nimajiangre 尼玛江热乡, Zhaxue 扎雪乡, Riduo 日多乡, Menba 门巴乡.

Samferdsel
----------

Kinas riksvei 318, en av Folkerepublikken Kinas lengste hovedveier, løper gjennom området. Den begynner i Shanghai og fører blant annet innom Wuhan og Chengdu på sin vei inn i Tibet og Lhasa og helt frem til en kinesisk grenseovergang mot Nepal i Zhangmu.

Referanser
----------

1. ↑  National Population Statistics Materials by County and City – 1999 Period, *i* China County & City Population 1999, Harvard China Historical GIS
2. ↑  En.Tibetour Arkivert 1. mars 2012 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* Lokalregjeringens hjemmesider

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
«Kampen for tilværelsen» har flere betydninger.
**Kampen for tilværelsen** er den vanlige norske oversettesen av de engelske frasene *struggle for existence* og *struggle for life*. Begrepet ble innført av Thomas Robert Malthus i sitt *Essay on the Principle of Population* (1798). Det hadde, sammen med Thomas Hobbes’ «alles kamp mot alle», stor betydning i samfunnsdebatten i victorianismens Storbritannia. Begrepet har vært problematisk fordi enkelte ideologier har fremstilt kampen for tilværelsen ikke bare som en beskrivelse av en faktisk tilstand, men også som et ideal for menneskelige samfunn (se sosialdarwinisme).

Bruk av begrepet hos Darwin
---------------------------

I dag forbindes begrepet gjerne med Charles Darwin, som overtok det fra Malthus. Det forekommer allerede i tittelen til Darwins bok *Om artenes opprinnelse gjennom det naturlige utvalg, eller begunstigede rasers opprettholdelse i **kampen for tilværelsen***. Darwin gjorde tydelig rede for den «vide og metaforiske betydningen» som han tilla frasen, at det altså slett ikke bare var snakk om fysisk kamp mellom to individer, men at f.eks. også «en plante på randen av en ørken sies å kjempe for livet [*struggle for life*] mot tørken». Den norske oversettelsen av *struggle for existence/life* som «kampen for tilværelsen» kan derfor sies å være mer ledende enn originalen, som også kunne gjengis mer nøytralt som «strevet for å overleve». I dag brukes begrepet *økologisk konkurranse* for å beskrive dette fenomenet. Konkurranse tar i naturen sjelden formen av «alles kamp mot alle», fordi samarbeid både innen og mellom arter (altruisme, mutualisme) kan gi konkurransefortrinn, noe også Darwin påpekte.

Darwin selv støtta ikke opp under noen normativ tolkning av kampen for tilværelsen. Han mente bl.a. at rike var moralsk forplikta til å hjelpe de fattige, selv om dette innebar en opphevelse av kampen for tilværelsen.

Referanser
----------

1. ↑  Gale, B.G. (1972). «Darwin and the concept of a struggle for existence: a study in the extrascientific origins of scientific ideas». *Isis (Chicago)*. 63: 321–344.
2. ↑  Darwin, C. (1998). *Om artenes opprinnelse gjennom det naturlige utvalg eller de begunstigede rasenes bevarelse i kampen for tilværelsen*. Oslo: Dagens bøker.  [s. 49]
Darwin, C. (1859). *On the origin of species by means of natural selection, or the preservation of favoured races in the struggle for life*. London: Murray.  [s. 62]
3. 1 2  Sandvik, H. (2012). «Darwin og ismene. Var Darwin ideolog?». *Naturen*. 136: 265–306.
4. 1 2  Engels, E.-M. (2005). «Charles Darwin's moral sense – on Darwin's ethics of non-violence». *Annals of the History and Philosophy of Biology*. 10: 31–54.

Se også
-------

* Alles kamp mot alle
* Den sterkestes rett
* *Survival of the fittest*
**Jõgeva** er en landkommune beliggende nord i Jõgeva fylke i det østlige Estland. Kommunen har cirka 13 500 innbyggere og et areal på om lag 1 040 km². Øst i fylket går det en enorm morene, 10 kilometer lang, i nord-sør retning gjennom landsbyen Laiuse. Riddere fra Den tyske orden bygde et fort her på 1400-tallet, og i november 1700 etablerte den svenske kong Karl XII sitt vinterkvarter her etter seieren ved Narva, under den store nordiske krig.

Kommunens administrasjonssenter ligger i byen Jõgeva. Den største byen i landkommunen er Siimusti med 734 innbyggere, Jõgeva har 613 innbyggere utenfor bygrensene og innenfor grensene til landkommunen, Laiuse øst i kommunen har 468 inmnbyggere, og Kuremaa har 375 innbyggere.

Den nåværende kommunen ble opprettet den 24. oktober 2017 gjennom en sammenslåing av den daværende Jõgeva kommune med kommunene Jõgeva, Palamuse, Torma (uten byen Võtikvere), en del av Puurmani (byene Jõune, Pööra, Saduküla og Härjanurme), samt en del av Pajusi (byen Kaave).

Presten Johan Kõpp bodde i landsbyen Laiuse i mellomkrigstiden. I samme landsby var maleren Rein Mägar (f. 1943) født, og malte sine dramatiske landskapsmalerier fra morenelandskapet her.

Referanser
----------

1. ↑  ; *Det estiske landinspektorat*; besøksdato: 11. mars 2018.
2. ↑  ; *Estlands statistikkbyrås statistikkdatabase*; besøksdato: 18. juni 2021.
3. ↑  Kokk, Aavo og Eilart, Andres: *Brushstroke Estonia*, forlaget Regio. Tallinn, 2011, side 98.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Jõgeva Parish – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
Kommuner i Jõgeva fylke |
| --- |
| Regionens våpen | Landkommuner | Jõgeva **·** Mustvee **·** Põltsamaa | Estlands flagg |
| Historiske kommuner | Jõgeva **·** Kasepää **·** Mustvee **·** Pajusi **·** Pala **·** Palamuse **·** Puurmani **·** Põltsamaa **·** Saare **·** Tabivere **·** Torma |

Portal: Estland

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
«***Falle Landers vise***» er et skillingstrykk av ukjent opprinnelse. I «Visens venner, første samling» fra 1950, er dette den første i boka. Her står den under kommentaren: «Som alle gode viser, har også Falle Landers vise sitt spesielle fortrinn. Den oppmerksomme sanger vil oppdage at visen aldri rimer, selv om det kan høres slik. Vi mener at det må kalles et fortrinn».

Teksten
-------

**1.**Ærverdige forsamling, i janurai måned,  

 da druknade en skreddere ved bredden av en sjø.  

  

**2.**Han hadde vært i byen og kjøpt seg littgranne brennevin  

og så blei han gærn i hue det voldte jo hans død.  

  

**3.**Og da han kom til sjøstranda så spendte han på seg skridskorna  

han kunne jo inte ana at isen den var skral.  

  

**4.**Men skredderen blei narra for isen brast i sønder  

og skredderen han damp i hølet og drukna som en kalv.  

  

**5.**Så lå han der på sjøbotna og så de klare stjerner tindra  

og vinka med den kalde handa farvel til sin fästermö.  

  

**6.**Og festarmøen Johanna hu sørja seg så reint forderva  

og siden så blei a gift med skomakeren ut i byn.  

  

**7.**Og er det noen som vil veta hvem denne visa har dikta  

så er det Falle Lander skomakeren ut i byn.

Kilder
------

* Sangene i våre hjerter av Elin Prøysen, Damm 2007
En fallem til et bomberom fra andre verdenskrig.
Fallem fra et teater på 1800-tallet (brukt på Theatre Royal Drury Lane i London, nå på Victoria og Albert Museum).
En **fallem**, **falluke** eller **falldør** er en dør i et gulv eller et tak. Den kan være hengslet (slagdør) eller skyvedør, og kan enten åpnes oppover eller nedover.

Fallemer er tradisjonelt små i størrelse, gjerne store nok til at en person kan klarte gjennom eller at man laste varer. Tradisjonelt har de blitt brukt for å forenkle løfting av korn opp i møller, men de har også blitt brukt til henrettelser med galger, lasting av lasteskip, på tog for å tilpasse seg plattformer av ulik høyde, og i teater og film for å forsvinne raskt fra scenen (f.eks. i en røyksky). Falldører brukes noen ganger for tilgang til skjulte rom.

Se også
-------

* Lønndør, en skjult dør
* Lønngang, skjult rute brukt til flukt eller skjult bevegelse av mennesker og varer
* Prestehull, gjemmested for prester

Referanser
----------

1. ↑  «Det Norske Akademis ordbok». *naob.no*. Besøkt 11. september 2021.
2. ↑  «Bokmålsordboka | Nynorskordboka». *ordbok.uib.no*. Besøkt 11. september 2021.
3. ↑  «Det Norske Akademis ordbok». *naob.no*. Besøkt 11. september 2021.
4. ↑  «Bokmålsordboka | Nynorskordboka». *ordbok.uib.no*. Besøkt 11. september 2021.
5. ↑  «Det Norske Akademis ordbok». *naob.no*. Besøkt 11. september 2021.
6. ↑  «Bokmålsordboka | Nynorskordboka». *ordbok.uib.no*. Besøkt 11. september 2021.
7. ↑
**Svein Urdal** (født 28. november 1941 i Horten) er en norsk embetsmann i Politiet. Han ble cand.jur. i 1970 og var underdirektør ved Ullersmo landsfengsel 1972–77, politifullmektig i Vadsø 1977–80, politiinspektør i Hamar 1980–87, politimester i Troms 1987–90, sjef for Politiets overvåkingstjeneste 1990–91 og politimester i Tønsberg 1992–2002. Fra 2002 var han politimester i Politidirektoratet.

Urdal fikk mye kritikk på grunn av Mossad-skandalen i 1991. Den gikk ut på at overvåkingspolitiet lot Mossad-agenter avhøre PLO-avhoppere i Norge under dekke av at de var nordiske politifolk. Saken ble såpass belastende at Urdal måtte fratre sin stilling i september 1991.

Referanser
----------

1. 1 2 3  «Svein Urdal» i *Store norske leksikon* (2009, 15. februar)
2. ↑  Dagbladet - Fiasko-listen (13.3.1998) «Mossad-skandalen: Overvåkingspolitiet lot Mossad-agenter avhøre PLO-avhoppere i Norge under dekke av at de var nordiske politifolk. Overvåkingssjef Svein Urdal måtte gå i september 1991.»

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Prabook
 |
Stavfjorden og fjellkjeden på halvøya Stábánjárgga. Litt til venstre under månen sees Ingerbakktinden og noe til høyre for månen sees Geittinden. Den mest markerte toppen venstre er Reinviktinden.  Foto: Øyvind Rask 
**Stábánjárgga**, eller **Stábanjárga**, er en rundt 70  km² stor halvøy mellom Mørsvikfjorden i nord og Stavfjorden i sør. Den vestlige delen ligger i Steigen og den nordøstlige i Sørfold kommuner i Nordland.

Halvøya domineres av fjell på rundt tusen meters høyde, med Reinviktinden (1 215 moh.) som det høyeste. Reinvikisen ligger på nordsiden opp mot toppene østover fra Reinviktinden. Området er nærmest uberørt, er veiløst og uten annen menneskelig utbygging, med unntak av noen spredte gårder langs nordsiden. Stavnes-gårdene ligger i overgangen mellom Nordfolda, Mørsvikfjorden og Vinkfjorden.

Navnet Stábánjárgga er lulesamisk.

Noter
-----

1. ↑  Unøyaktig og uoffisielt mål - kun egnet for omtrentlige sammenligninger - gjort ved hjelp av Norgeskart.no. Faktisk areal kan ligge mellom 60 og 75 km².
Olof Thörnell
**Fall Tyskland** var et militært begrep som ble benyttet av den svenske forsvarsledelsen i krigsplanleggingen før og under andre verdenskrig. «Fall Tyskland» var et av de to krigsscenarier som ÖB Olof Thörnell og generalstaben (senere Försvarsstaben) mente var tenkelige, det andre var «Fall Ryssland». Fall Tyskland innebar, som navnet antyder, at det forelå stor risiko for en tysk invasjon av Sverige.

Fall Tyskland i 1939 års allmenne forsvarsplan
----------------------------------------------

I 1939 års almene forsvarsplan skulle, om *Fall Tyskland* ble aktuelt, storparten av felthæren - fire arméfördelninger og 1. kavalleribrigaden (senere 8. motorbrigaden) - flyttes til Sør-Sverige der de skulle danne 1. armékåren. Den femte og gjenstående arméfördelningen, 6. arméfördelningen, skulle gjøres til ÖBs reserve i nærheten av Hallsberg, klar til å settes inn mot en eventuell invasjon nær Göteborg/Østkysten.

Fall Tyskland i 1940 års allmenne forsvarsplan
----------------------------------------------

Molotov–Ribbentrop-pakten forandret over natten den svenske krigsplanleggingen
I og med Molotov–Ribbentrop-pakten i 1939 ble den svenske krigsplanleggingen kullkastet, ettersom man tidligere hadde forutsatt at «Fall Tyskland» og «Fall Ryssland» ikke skulle kunne inntreffe samtidig. I samband med den finske vinterkrigens utbrudd ble det 2. Armékåren også mobilisert, med to arméfördelninger for «Fall Ryssland». Nå gjenstod bare tre arméfördelningar for «Fall Tyskland» som man fortsatt ikke kunne se bort fra. Man planla nå at 1.arméfördelningen, som var beregnet for Skåne, skulle gruppere seg der og innta linje mot Öresund. Også 3.arméfördelningen ble avdelt for dette mens 4.arméfördelningen forsvarte østre Skåne.

9. aprilkrisen
--------------

Svenske soldater på vei til norskegrensen under 9. aprilkrisen som en del av Fall Tyskland
Da Tyskland invaderte Norge og Danmark den 9. april 1940 var man tvunget til raskt å organisere et forsvar i pakt med «Fall Tyskland». Man hadde demobilisert den norrländska 2. armékåren etter slutten av vinterkrigen, så man måtte rett og slett mobilisere den igjen. Nå ble den forlagt i Västra Götalandsregionen der den skulle slå tilbake et invasjonsforsøk mot Göteborg. 1. armékåren var stort sett uforandret med unntak at den ble forsterket av 1. kavaleribrigaden.

Fall Tyskland i 1943 års allmenne forsvarsplan
----------------------------------------------

Etter 9. aprilkrisen ble planen for «Fall Tyskland» endret flere ganger. Blant annet i 1943 da 1. armékåren ble omorganisert til 3. armékåren med 1. arméfördelningen og 11. arméfördelningen samt Smålands grenadjärkår (I7). 2. armékåren ble da 1. armékåren og omfattet 4. 12. 13. samt 16. arméfördelningen. To andre arméfördelninger, 2. og 15. arméfördelningen, ble organisert hver for seg i forskjellige deler av det nordlige Sverige.

Litteratur
----------

* *K1 1928-2000*. Kungliga Livgardets Dragoners Historiekommitté. 2000. s. 52, 73, 78, 80, 106-108, 132-133 og 279-284. ISBN 91-631-0434-2.

Portal: Andre verdenskrig
**Svein Åril** (født 2. mai 1946 i Oslo) er tidligere fylkesmann i Aust-Agder. Han var konstituert i stillingen siden 1. januar 2008 til 1. oktober 2009.. Åril var assisterende fylkesmann i Aust-Agder fra 1992 til 2008. Han fungerte også som fylkesmann i et halvt år i 1994.

Åril tok befalsutdannelse ved KNM Tordenskiold i 1966 og er utdannet jurist ved Universitetet i Oslo i 1974. Han gjennomførte sjefskurset ved Forsvarets høgskole i 1998.

Svein Åril har vært juridisk konsulent ved Rikstrygdeverket (1974–75), politifullmektig ved Arendal politikammer (1975–77), førstekonsulent i Aust-Agder fylkeskommune (1977–83), dommerfullmektig ved Holt sorenskriverembede (1983–84), førstekonsulent hos Fylkesmannen i Aust-Agder (1984–85) og avdelingssjef samme sted (1985–86). Endelig var han advokat og fagsjef i Sparebanken SØR (1986–92), før han ble utnevnt til assisterende fylkesmann.

Åril søkte i 2008 stillingen som fylkesmann i Aust-Agder, men regjeringen valgte å gi stillingen til Øystein Djupedal.

Referanser
----------

1. ↑  «Avisa Nordland - Varsler etterspill». Arkivert fra originalen 22. desember 2008. Besøkt 20. desember 2008.
Fremstilling av en stående bølge langs en feiltilpasset radiolinje.
**Stående bølger** er et fenomen i antennekabelen for radiosenderantenner. Dimensjonene på en antenne bestemmer hvilken frekvens som antennen er i resonans med. Dersom denne ikke tilsvarer frekvensen som senderen forer kabelen med, blir det dannet radiobølger som reflekteres fra antennen til radiosenderen slik at noe av sendereffekten sendes tilbake til utgangstrinnet i radiosenderen. Deler av effekten som skulle bli utstrålte radiosignaler blir istedet varme i kabelen eller i utgangstrinnet i senderen. Ved svært dårlig tilpassing kan radiorør eller transistorer, halvlederkomponenter i utgangstrinnet bli ødelagt av varme.

Det er mulig å koble en antennetuner mellom antennekabelen og senderen. De stående bølgene vil være like store i antennekabelen, men senderen opplever antenneutgangen som veltilpasset uten stående bølger som kommer tilbake til senderen. Antennetuneren benytter flere spoler og kondensatorer i denne tilpassingen.

Stående bølger måles med SWR meter.(standing wave ratio).

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GND
 |
**Jean Fillioux** er et konjakkhus. De ligger i konjakkregionens beste område, Grande Champagne. De har ca. 22 hektar vinmarker, utelukkende Ugni Blanc druer. 

De er kjent for sine lagre med gammel konjakk, samt for å produsere konjakk av svært høy kvalitet. Familien Fillioux har også i en årrekke sørget for kjellermestre til konjakkhuset Hennessy.

Historie
--------

Huset (Domaine de la Pouyade) ble grunnlagt i 1880 av Honoré Fillioux. Hans sønn overtok etter ham, og det er hans navn som i dag er firmanavnet. 

De lagrer konjakken i nye tønner de første 8-10 månedene, for å absorbere tanniner og farge, deretter lagres den på brukte tønner resten av lagringstiden. De bruker Limousin eik i sine tønner. 

Kjellermester er Pascal J. Fillioux, som er direkte avkommer av grunnleggeren. Han driver også hele konjakkhuset.

Utvalg
------

* Coq – 3-4 års fatlagring
* Napoleon – 8-9 års fatlagring
* Eden
* Voyage – en VSOP med ca. 8 års fatlagring
* Cep d'Or (XO) – 13 års fatlagring
* La Pouyade (VSOP) – 7-8 års fatlagring, 42% alkohol
* Moulin Rouge
* Christmas Cognac Grande Champagne XO – en julekonjakk med 8-9 års fatlagring
* Tres Vieux (XO) – ca. 17 års fatlagring, satt sammen av årgangene 1972, 1973 og 1976.
* XO Imperial
* Réserve Familiale – ca. 50 års fatlagring, satt sammen av årgangene 1932, 1933 og 1948.
* Star Gourmet – en sigar-cognac, 17 års fatlagring
* Cigar Club – også en sigar-cognac, men med 30 års fatlagring

De har også hatt rene årgangscognacer til salgs, bl.a. 1924. 

I tillegg har de både rød og hvit Pineau des Charentes.

Eksterne lenker
---------------

Cognac Jean Fillioux
Utstoppet australsk pungulv, et av en håndfull utstoppede eksemplarer i verden.  Foto: Shaymal 
**Zoologisk museum** ligger ved Botanisk hage i bydelen Tøyen i Oslo. Museet er en del av Naturhistorisk museum (forkortet NHM) som også omfatter Geologisk museum like ved og tilhører Universitetet i Oslo (UiO). Zoologisk museum åpnet for publikum 2. februar 1910. Utstillingene ble fullstendig revidert på 1970-tallet.

Zoologisk museum har dyr fra hele verden. En egen sal som strekker seg over to etasjer viser Norges dyreliv fra kyst til høyfjell i dioramaer med norsk natur. Her kan man se rovdyr som bjørn, gaupe, ulv og jerv på nært hold.

I 2. etasje finnes en dyregeografisk sal med dyreliv fra hele verden og en systematisk sal med systematisk oversikt over Norges dyreliv. Utstillingene viser også enestående eksemplarer av to utdødde arter, geirfuglen og den australske pungulven.

2. september 2011 ble bygningen offisielt døpt om til Robert Colletts hus etter museets første direktør, i anledning Universitetets 200-årsjubileum.

Referanser
----------

1. ↑  Museumsbygningene på Tøyen får nye navn til UiO-jubileet

Eksterne lenker
---------------

* Naturhistorisk museum, Oslo
* *KOMPLEKS 99335703 Tøyen.* Bygningsmessig beskrivelse av museets bygning. Del av høringsutkast til landsverneplan for Kunnskapsdepartementet. Kunnskapsdepartementets hjemmeside, 23. februar 2010 (avlest 23. februar 2010)

Portal: Oslo

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Oslo Byleksikon **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |
En soldat inspiserer zoot suits i Washington D.C. i 1942.
Unge amerikanske menn utkledt i zoot suits 2007.
**Zoot suit**, også skrevet **zuit suit**, var en overdreven dresstil i 1930- og 40-årene i USA, brukt hovedsakelig av ungdommer med sydamerikansk, afroamerikansk, filippinsk og italiensk opprinnelse.

Zoot-stilen framstod som karikerte varianter av samtidens herremote. Særlig typisk var svært stoffrike «gangsterdresser», ofte i kraftige farger. En slik ekstravagant klesstil skal ha stått i kontrast til datidens ressursknapphet og nøysomhet.

Stilen er kjent i moderne populærkultur blant annet gjennom kostymet til hovedpersonen i filmen *Masken* fra 1994.

Litteratur
----------

* Ingrid Loschek: *Reclams Mode- und Kostümlexikon.* 5. Aufl. Reclam, Stuttgart 2005, ISBN 3-15-010577-3, s. 507.
* N. J. Stevenson: *Die Geschichte der Mode. Stile, Trends und Stars.* Haupt, Bern u. a. 2011, ISBN 978-3-258-60032-1, s. 142f.

Se også
-------

* Zoot Suit-opptøyene

Referanser
----------

1. ↑  Zooting up / Brighten prom night with flash, dash - and panache
2. ↑  Civilization.ca - Scholars - The Montreal and Verdun Zoot-Suit disturbances of June 1944
3. ↑  
	* Arkivert 26. mai 2008 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GND
 |
**Dundret** (lulesamisk: *Váhtjerduottar*) er et fjell (821 meter over havet), like ved Gällivare tettsted, Gällivare kommune i svensk Lappland.

På Dundret finnes et alpinanlegg med fire skitrekk og ni nedfarter. Dessuten finnes ti kilometer preparerte langrennsløyper samt en hoppbakke. Skisesongen på Dundret varer vanligvis fra begynnelsen av november til månedsskiftet april/mai. 

Det går bilvei (kun sommeråpen) opp til toppen. Herfra kan man ved klart vær se en ellevtedel av Sveriges overflate, herunder også Kebnekaise. På toppen er det også midnattssol fra 5. juni til 11. juli.

Hele fjellet med et område på 52 km² ble vernet som naturreservat i 1970. Berggrunnen utgjøres av gabbro. Den mest uberørte delen av reservatet er på fjellets sydside. 

Navnet Dundret kommer fra det finske ordet *tunturi* (fjell), og kan også spores til det samiske ordet *tuoddar* (lavt fjell).

Fotnoter
--------

**Type numrering**
1. ↑  Sadelen ligger på sørvestsiden av vannet *Saivo* i sørvest, like over 430 moh.
2. ↑  Avstand til Juovvatjåhkkå i nordvest.

Referanser
----------

1. 1 2 3  «Kartor, flygbilder och ortnamn». Lantmäteriet. Besøkt 23. februar 2016.
2. 1 2  «Dundrets historia». Dundret Sweden AB. Arkivert fra originalen 24. februar 2016. Besøkt 23. februar 2016.
3. 1 2  «Dundret». Länsstyrelsen Norrbotten. Arkivert fra originalen 11. mars 2016. Besøkt 23. februar 2016.

Dundret om sommeren

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
*For den* historiske *betydningen av* Oberösterreich *se her.*

**Oberösterreich** er en delstat i Østerrike (uttales «å:ba-østeraikj»).
Den grenser til Tyskland (Bayern), Tsjekkia (Sydböhmen) samt de østerrikske delstatene Niederösterreich, Steiermark og Salzburg.

Geografi
--------

Oberösterreich ligger på begge sider av Donau, som gjennomstrømmer delstaten fra vest mot øst.
Andre viktige elver er Inn, Enns og Traun.

Oberösterreich deles ofte grovt inn i fire regioner eller «kvartaler»:
I Traunviertel lengst sør har Oberösterreich del i høyfjell som Dachstein og Totes Gebirge.
Resten av delstaten ligger utenfor (dvs. nord for) Alpene, men er likevel nokså bakkete.
Innviertel i vest ligger ved siden av Inn og den bayerske grensen, Hausruckviertel mellom Traun- og Innviertel, og Mühlviertel ligger lengtst nord mellom Donau og Tsjekkia.

Administrativ inndeling
-----------------------

Delstatens hovedstad er Linz. Den består forøvrig av 445 kommuner (*Gemeinden*) i 15 distrikter (*Bezirke*), som er oppkalt etter distriktenes forvaltningssted, og tre bydistrikter (*Statutarstädte*):

* Braunau am Inn
* Eferding
* Freistadt
* Gmunden
* Grieskirchen
* Kirchdorf an der Krems
* Linz (bydistrikt)
* Linz-Land
* Perg
* Ried im Innkreis
* Rohrbach
* Schärding
* Steyr (bydistrikt)
* Steyr-Land
* Urfahr-Umgebung
* Vöcklabruck
* Wels (bydistrikt)
* Wels-Land

Historie
--------

Oberösterreich består av områder som hertugdømmet Østerrike ervervet fra Bayern mellom 1180 og 1779.
Det siste området som på denne måten ble oberösterriksk, var Innviertel.
Siden disse nye områdene lå ovenfor elven Enns, en bielv til Donau som tidligere hadde vært grenseelven mellom Østerrike og Bayern, ble de kalt for *Österreich ob der Enns* («Østerrike ovenfor Enns»).
Dette ga senere opphav til betegnelsene Oberösterreich.

Etter første verdenskrig ble Oberösterreich fra og med 1921 en av delstatene i den nyoppretta republikken Østerrike.
Mellom 1938 og 1945 het distriktet (som *Reichsgau* i det tredje riket) **Oberdonau** fordi nazistene ville fremheve enheten med Tyskland ved å unngå navnet Østerrike.

Referanser
----------

1. ↑  «Land Oberösterreich». *www.land-oberoesterreich.gv.at*. Besøkt 8. mai 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (de) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Upper Austria – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Oberösterreich – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
Østerrikes delstater |
| --- |
|  Burgenland •  Kärnten •  Niederösterreich •  Oberösterreich •  Salzburg •  Steiermark •  Tirol •  Vorarlberg •  Wien | Østerrikes flagg |
| ISO 3166-2:AT |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Österreichisches Musiklexikon **·** Encyclopædia Universalis **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
**Dun & Bradstreet, Inc.** (**D&B**) er et internasjonalt selskap som leverer tjenester i økonomibransjen. Det ble etablert i 1841 og har hovedkvarter i Short Hills i New Jersey i USA. 

Blant selskapets hovedområder er risikostyring (*Risk Management Solutions*), salg og markedsføring (*Sales and Marketing Solutions*), løsninger for innkjøp (*Supply Management Solutions*) og e-handelslsøninger (*E-Business Solutions*). Selskapet er blant de ledende innen informasjon om selskaper, og er særlig kjent for sitt D-U-N-S (Dun & Bradstreet Universal Numbering System) som identifiserer over 225 millioner selskaper i mer enn 190 land og stater.

De amerikanske presidentene Abraham Lincoln, Ulysses S. Grant, Grover Cleveland og William McKinley har alle jobbet i Dun & Bradstreet. D&B har gjentatt blitt kåret av CNN til USAs mest anerkjente selskap innenfor kategorien finansielle informasjonsleverandører.

Referanser
----------

1. ↑  «The D&B D-U-N-S® Number» (PDF) (pdf) **(engelsk)**. Dun & Bradstreet. august 2013. Besøkt 7. november 2014.

Eksterne lenker
---------------

* Hjemmeside

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NLA **·** NDL **·** NKC **·** BNE
 |
Fira de Barcelona under GSMA Mobile World Congress 2008.
**Fira de Barcelona** (også kalt **La Fira**) er en varemesse i Barcelona, som hvert år organiserer flere utstillinger og tematiske kongresser hvor de viktigste firmaene innen ulike økonomiske sektorer møtes for å vise fram nyvinningene sine, utveksle erfaringer og inngå avtaler. La Fira har sine røtter i Verdensutstillinga i 1888, og den ble da avholdt i Parc de la Ciutadella. Før Verdensutstillinga i 1929 bygde man et nytt messeområde ved Plaça d'Espanya ved Montjuïc, hvor Fira de Barcelona holder til også i dag. For tida er nye messeområder under utbygging ved Gran Via, og vil sammen med det eksisterende området gjøre La Fira til Europas nest største varemesse, etter messa i Milano.

Fira de Barcelona har hvert år over 150 utstillingshaller med 30 000 utstillere og 3,5 millioner besøkende. Her arrangeres blant annet verdens mobilmesse av GSMA hver februar.

Eksterne lenker
---------------

* Fira de Barcelonas offisielle hjemmeside

Kilder
------

* Artikkel hos Barcelona-Home
* Artikkel hos Indymedia Barcelona
* Spain.info: Negocios – Ferias
Det er fire sølv "firblad" ifølge blasoneringen av Enebakks kommunevåpen i kgl.res. fra 1986.
**Firblading** eller **firblad** (engelsk og fransk: *quatrefoil*) er en stilisert grafisk figur som brukes i våpenskjold. En firblading ligner en heraldisk rose, men har bare fire kronblad i stedet for fem eller seks. Det forekommer at en firblading har en stilk med blad.

Figuren kan også ha fem eller seks blad, slik at den da kalles *femblad* eller *seksblad*. Men da er avbildninger av figuren som oftest vanskelig å skille fra en vanlig heraldisk rose.

Firblad ses fra middelalderen til idag i de fleste land som har europeisk heraldikk. Figuren finnes i både offentlige og private våpen.

Det er firblad med og uten stilk i noen norske personsegl fra 1300-tallet (*Norske Sigiller* nr 227 og 385). I det norske slektsvåpenet Midelfart fra 1700-tallet, er det firblad på stilker.

Det finnes en lignende figur i ornamentikk, arkitektur, grafikk m.m. som er formet bare som fire halvsirkler stilt inn til hverandre i en sirkel og med åpningene innover. Denne figuren kalles ofte firpass. På engelsk brukes *Quatrefoil* om både firblad og firpass.

Litteratur
----------

* H.J. Huitfeldt-Kaas m.fl.: *Norske Sigiller fra Middelalderen*, Oslo 1899-1950
* le Baron Stalins: *Vocabulaire-Atlas Héraldique en six Langues: Francais-English-Deutsch-Español-Italiano-Nederlandsch*, Paris 1952
* Hans Cappelen: *Norske slektsvåpen*, Oslo 1969 (2. opplag 1976)
* Ottfried Neubecker: *Heraldik. Kilder, brug, betydning*, København 1979 (oversatt og bearbeidet for Skandinavia av Nils G. Bartholdy)
* Hans Cappelen og Knut Johannessen : *Norske kommunevåpen*, Oslo 1987 med tilleggshefte 1988
* Jan Raneke (redaktør): *Nordisk heraldisk terminologi*, Lund 1987 (med heraldiske faguttrykk på bokmål og nynorsk)
**Fircellekamelhalsflue** (*Phaeostigma notata* [syn. *Raphidia notata*]) er en av kamelhalsfluene (Raphidioptera), de kjennes lett på den lange «halsen». Det er bare tre arter i Norge.

Utbredelse
----------

Fircellekamelhalsflue er utbredt i hele Norge, men er sjelden.

Utseende
--------

Fircellekamelhalsflue er en ganske stor kamelhalsflue. Hodet er fremoverrettet, med de bitende munndelene fremover på snuten (prognath). På hodet er det tre punktøyne, i en trekant. Bryststykkets første ledd (prothorax) har en eiendommelig langstrakt form og minner om en hals, herav navnet kamelhalsflue.

Både fram og bakvingen har normal form og er like å se til. Under vingemerket på framvingen,finnes fire celler som er plassert side ved side, på skrå, under hverandre. Vingemerket (pterostigma) er mørkt og har vanligvis to skråribber.

I Norge er det tre arter kamelhalsfluer, som kan bestemmes ut fra ytre karakterer. Lengre sør i Europa og andre steder i verden, hvor artsantallet er høyere må kamelhalsfluer artsbestemmes ut fra genitaliene.

Levevis
-------

Fircellekamelhalsflue er rovdyr og lever av andre mindre dyr, som insekter og midder.

Referanser
----------

1. ↑   Artsdatabanken takson-ID 51543, besøkt 13. september 2022[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Greve, Lita. 1987. *Nettvinger, Kamelhalsfluer og Mudderfluer.* Norsk entomologisk forening, Norske Insekttabeller nr. 12, 43 sider.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *fircellekamelhalsflue* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *fircellekamelhalsflue* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *fircellekamelhalsflue* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *fircellekamelhalsflue* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *fircellekamelhalsflue* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Phaeostigma notata* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Phaeostigma notata* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata
* Norsk Entomologisk forening – for deg som vil vite mer om insekter.
**Objektivt ansvar** er et juridisk begrep innen erstatnings- og kontraktsrett hvoretter erstatningsansvar kan konstateres uavhengig av skyld.

For objektivt ansvar, i likhet med for skyldansvar, gjelder reglene om årsakssammenheng, rettslig avgrensning mot visse skadefølger og reglene om flere skadevoldere.

Objektivt ansvar i erstatningsretten
------------------------------------

I erstatningsretten har vi både *lovfestet* og *ulovfestet* objektivt ansvar. 

Lovfestet objektivt ansvar gjelder for områder der det finnes lover som regulerer at objektivt ansvar skal finne sted under visse omstendigheter og under visse vilkår. Et eksempel på lov som regulerer objektivt ansvar innenfor et avgrenset område er bilansvarsloven, hvor det følger at man er ansvarlig for skade ens egen bil gjør uavhengig av om man kan lastes for skaden eller ikke. Andre områder hvor objektivt ansvar forekommer er arbeidsgiveransvaret, foreldres ansvar for barn og eiers ansvar for dyr.

Det ulovfestede objektive ansvar bygger på rettspraksis fra 1870-årene og frem til i dag, og går i hovedsak ut på at ansvar kan forekomme selv der det ikke er utvist skyld og det ikke finnes lover som regulerer et objektivt ansvar. Bakgrunnen for at man utviklet læren om objektivt ansvar var at den teknologiske utviklingen medførte at det oppstod skader, for eksempel fra maskiner, som man ikke kunne si var et resultat av at noen hadde utvist skyld, men hvor det likevel var gode grunner som talte for at ansvaret skulle påligge skadevolder fremfor skadelidende. Utviklingen begynte i de tidlige dommene med at Høyesterett la til grunn et meget vidtgående skyld-ansvar, som i praksis medførte et objektivt ansvar. I Vannledningsdommen av 1905 benyttet Høyesterett for første gang et utilsløret objektivt ansvar på ulovfestet grunnlag.

Hovedprinsippet for det ulovfestede objektive ansvar er at den som er nærmest til å bære ansvaret for en skade, vil måtte svare for det tapet som er inntruffet. En huseier er for eksempel nærmere til å bære risikoen for at en gesims faller ned og treffer en fotgjenger i hodet, enn den tilfeldige fotgjenger som blir truffet, selv om huseier har vedlikeholdt huset godt og fulgt alle forskrifter.

Objektivt ansvar i kontraktsretten
----------------------------------

Hovedregelen i kontraktsretten er et objektivt ansvar for mislighold. Begrunnelsen er at når man har påtatt seg en ytelse mot vederlag, er man nærmest til selv å bære tapet hvis det viser seg at man ikke klarer å oppfylle. Men det finnes unntaksregler som kan komme misligholderen til unnsetning. Tidligere slapp man ansvar bare når det forelå force majeure, men i nyere kontraktsrettslige lover er denne strenge regel erstattet med en regel om kontrollansvar som er noe lempeligere.

Se også
-------

* Kontrollansvar
* Force majeure
* Skadeserstatningsloven

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GND
 |
*For den britiske utmerkelsen med samme navn, se: Distinguished Flying Cross*

**Distinguished Flying Cross** er en militær utmerkelse i USA. Den ble autorisert av Kongressen 2. juli 1926 og innstiftet 28. januar 1927 av president Calvin Coolidge. Den fikk tilbakevirkende kraft til 6. april 1917. Distinguished Flying Cross tildeles for heltemot eller fremragende innsats i luftoperasjoner som ikke kan regnes som rutineoperasjoner. Utmerkelsen kan tildeles personell i alle grener av USAs væpnede styrker. Inntil 1927 ble utmerkelsen også tildelt sivile for eksepsjonell innsats i luftfarten.

Distinguished Flying Cross er utformet som et bronsekors med utbøyde armer. I korsvinklene er det stråler og over korset et det satt en propell med fire blader. Reversen er slett og har plass til mottagerens navn. Utmerkelsen er oppheng i båndet i en enkel spenne. Medaljebåndet er blått med en smal, hvitkantet rød midtstripe og med hvite striper nær kantene. 

Gjentatt tildeling av Distinguished Flying Cross til samme person markeres med symboler på båndet: eikeblad i bronse eller sølv for personell i hæren og luftforsvaret, stjerner bronse eller sølv for personell i sjøforsvaret. Tildelinger av Distinguished Flying Cross for heltedåd markeres på båndet med romertall V for «valor» i bronse.

Den første tildeling av Distinguished Flying Cross gikk til Charles Lindbergh for den første soloflygning over Atlanterhavet.

Nordmannen Helge Mehre mottok Distinguished Flying Cross for innsats under andre verdenskrig.

Litteratur
----------

* Frank Foster og Lawrence Borts: *Military Medals of the United States*, Fountain Inn: MOA Press, 2010, s. 39, 95
* «The United States of America» i Robert Werlich: *Orders and decorations of all nations. Ancient and modern, civil and military*, 2. utgave, Washington DC: Quaker Press, 1974, s. 10

Eksterne lenker
---------------

* Distinguished Flying Cross, Institute of Heraldry

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Nationalencyklopedin
 |
**Lisa Brown-Miller** (født 16. november 1966), amerikansk ishockeyspiller som deltok i de olympiske vinterleker 1998 i Nagano.

Brown-Miller ble olympisk mester i ishockey under vinter-OL 1998 i Nagano. Hun var med på det amerikanske laget som vant ishockeyturneringen for damer foran Canada og Finland. Det var første gangen ishockey for damer var med på det olympiske programmet. Seks nasjoner deltok. USA vant gruppespillet og fikk dermed spille finale mot Canada som ble nummer to. USA vant finalen med 3-1.

OL-medaljer
-----------

* 1998 Japans flagg Nagano - Gull **Gull** i ishockey, damer USAs flagg USA

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Lisa Brown-Miller – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Lisa Brown-Miller – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Lisa Brown-Miller – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Lisa Brown-Miller – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Lisa Brown-Miller – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Lisa Brown-Miller – Eliteprospects.com Rediger på Wikidata