recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
*Se også: Det demokratisk-republikanske parti (Sør-Korea)*

Thomas Jefferson var en av grunnleggerne
**Det demokratisk-republikanske partiet** er forløperen for dagens demokratiske parti i Amerikas forente stater. Partiet ble grunnlagt av Thomas Jefferson og James Madison i 1792 og var det ene av de to ledende partiene (det andre var Føderalistpartiet) i den første perioden med partier fram til 1824. 

Partiet ble opprinnelig kalt «Det republikanske partiet», men motstanderne brukte navnet «Det demokratisk-republikanske partiet» i et forsøk på å koble det til massakrene under den franske revolusjon. Historikere bruker ofte den siste betegnelsen for å skille det fra dagens Republikanske parti. Medlemmene ble betegnet som «Republikanere» eller «Jeffersonske republikanere».

Partiet ble primært dannet for å arbeide mot Føderalistpartiets økonomiske politikk og utenrikspolitikk, hvor partiet blant annet gikk inn for å holde et godt forhold til Frankrike. Partiet gikk inn for en streng tolkning av grunnloven, med størst mulig selvstyre for delstatene og beskyttelse av den «frie bonde» overfor kapitalkreftene.

Fram til nederlaget Den britisk-amerikanske krig i 1812 gikk partiet imot føderalistenes politikk med hensyn til skatter, utviklingen av en marine og andre militærkostander, statsgjeld og etabling av en føderal statsbank, men etter 1812 ble partiet delt i disse spørsmålene, med Jefferson og Madison som ledere av hver sin fløy. Etter at Føderalistpartiet ble splittet i 1815, sluttet store delen fra dette partiet seg til Madisons fløy.

Partiet hadde følgende presidenter:

* Thomas Jefferson (valgt i 1800 og 1804)
* James Madison (valgt i 1808 og 1812)
* James Monroe (valgt i 1816 og 1820)

Partiet dominerte Kongressen og de fleste delstatens forsamlingen, men sto svakest i New England. William H. Crawford var deres siste presidentkandidat som tapte valget i 1824. På den tiden var partiet i oppløsning i en rekke fraksjoner, en ledet av Andrew Jackson ledet fram til dagens demokratiske parti. En annen fraksjon, ledet av Henry Clay og John Quincy Adams førte til Det nasjonalrepublikanske partiet og senere Whig Party.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Democratic-Republican Party – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Britannica
 |
**Harald Larsen** (født 18. september 1903 på Jevnaker, død 4. desember 1982) var en norsk NKP-politiker, en periode leder i Norges Kommunistiske Ungdomsforbund.

Larsen meldte seg inn i NKU i 1922. Sammen med det store flertallet i ungdomsforbundet fulgte han NKP etter den store splittelsen i Arbeiderpartiet i 1923.

Han var midt på 1920-tallet en av de yngre NKP hadde tro på. Larsen fikk plass på en av Kominterns kaderskoler i Moskva. Fra 1928 til 1931 studerte han ved KUNMZ, det såkalte «Vesten-universitetet».

Da han kom tilbake til Norge i 1931 ble han instruktør for sentralledelsen i NKP. Våren 1933 hadde det bygd seg opp en del kritikk av NKU-leder Leonard Schrøder Evensen, og Larsen ble innsatt som ny politisk leder for organisasjonen. Dette vervet hadde han til mai 1934 da organisasjonen for første gang siden 1929 gjennomførte et ordinært landsmøte og Arne Gauslå ble valgt.

I førkrigsårene drev kommunistene aktivt solidaritetsarbeid for dem som sloss mot Franco-fascistene i Spania og støttearbeid for de som ble rammet av fascistisk forfølgelse. I 1934 ble Larsen organisasjonssekretær i Norges Røde Hjelp, en NKP-dominert organisasjon som skulle støtte spanias arbeidere og drive støttearbeid for flyktninger.

Under krigen ble Larsen arrestert 12. september 1941 og samme dag overført til Grini fangeleir. Han satt som «fange 659» på Grini helt til krigen sluttet.

Referanser
----------

1. 1 2   Folketellingen i Norge i 1910, www.digitalarkivet.no[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3   Slekt og Datas Gravminnebase, «Minneside basert på bilder og gravminnedata for Harald Larsen, (18.september 1903 - 04.desember 1982).», besøkt 18. juli 2022[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Frodesen&Sånn, privat slektsdatabase
4. ↑  Gravferdsetaten i Oslo kommune
5. ↑  Side 370. Ole Martin Rønning: *Stalins elever*, Universitetet i Oslo 2010
6. ↑  Side 234. Ole Martin Rønning: *Stalins elever*, Universitetet i Oslo 2010
7. ↑  Side 286-287. Ole Martin Rønning: *Stalins elever*, Universitetet i Oslo 2010
8. ↑  Side 278. Ole Martin Rønning: *Stalins elever*, Universitetet i Oslo 2010
9. ↑  Side 432. Kristian Ottosen: *Nordmenn i fangenskap 1940-1945*, Universitetsforlaget, 2. utg. Oslo 2004

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister **·** Fangeregisteret

 |
**Stein Slyngstad** (født 25. november 1960) er utdanna siviløkonom. Han var direktør for Stavanger Symfoniorkester og Stavanger Konserthus fra 1992 til 1997. I tidsrommet 1997-2001 var han daglig leder for Henie Onstad Kunstsenter og han var direktør for Norsk filmfond 2001-2007. Slyngstad var direktør i ABM-utvikling fra 1. september 2009 til 31. desember 2010 da ABM-utvikling ble slått sammen med Norsk kulturråd. Fra 2011 har han vært avdelingsdirektør for Kunstavdelingen i Norsk kulturråd. Han sluttet i Kulturrådet 17. august 2012.

Fra 1. januar 2018 er Slyngstad direktør i Kulturetaten i Oslo kommune.

Referanser
----------

1. ↑  Stein Slyngstad ny direktør i ABM-utvikling Kulturdepartementet, pressemelding 17.11.2009
2. ↑  «Kulturrådet - ansatte». Arkivert fra originalen 8. oktober 2011. Besøkt 7. august 2012.
3. ↑  *Stein Slyngstad blir ny kulturdirektør: - Oslo har et fantastisk kulturliv*. aftenposten.no, 28. september 2017. Besøkt 15. februar 2018.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Prabook
 |
**Liberalerna på Åland** (lib) er et liberalt politisk parti på Åland.

Partiet oppstod da LoS-Liberalerna brøt ut fra Landsbygdens och skärgårdens valförbund (LoS) i 1975, og senere etter valget i 1978 gikk sammen med Mittenliberalerna i Mariehamn og dannet Liberalerna på Åland. Mittenliberalerna i Mariehamn hadde på sin side blitt stiftet i 1968. Siden 2003 har partiet vært ledet av Viveka Eriksson, som var Ålands regjeringssjef 2007–2011. I 2011 gjorde partiet sitt hittil dårligste valg med 20,3 % av stemmene, et fall på 12,3 prosentpoeng.

Gjennom årene har Liberalerna hatt ulike tilknyttede ungdomsgrupper. I dag finnes Ungliberalerna, et nettverk av unge voksne som er aktive i partiet, og ungdomsorganisasjonen Ålands Liberala Ungdomsgrupp (ÅLU), som ble stiftet den 11. oktober 2010.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (sv) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
Politiske partier på Åland |
| --- |
| Liberalerna på Åland **·** Moderat Samling för Åland **·** Obunden samling **·** Ålands Framtid **·** Ålands socialdemokrater **·** Åländsk Center | Ålands flagg |
**Steinan** er et boligområde i Trondheim, som ligger mellom Risvollan og Othilienborg i vest, Strindmarka i øst og Moholt og Lohove i nord. Gårdene Steinan i tidligere Strinda kommune lå mellom Risvollan, Hegdalen og Blaklieggen. Navnet kommer fra norrønt *Steinar*, «stein», «berg», noe som henspiller på områdets steinete og bergfulle landskap. I middelalderen tilhørte Steinan domkapitlet, og i 1647 til Archidiaconi prebende. Gården ble tidlig delt i to bruk, og senere i fire. *Steinan øvre* har blant annet tilhørt legatstifter Thomas Angell, som overlot eiendommen til sin bror, Lorentz Angell. Store deler av gårdene ble etter andre verdenskrig utstykket til bebyggelse, og Steinan består i dag for det meste av eneboligbebyggelse.

Steinan studentby ligger ved Vestlia på Steinan.

Litteratur
----------

* Bratberg, Terje T.V. (1996). *Trondheim byleksikon*. Kunnskapsforlaget. s. 488–489. ISBN 8257306428.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Karen Chanloung** (født 7. januar 1996) er en italiensk-thailandsk langrennsløper, som siden 2016 har representert Thailand. Hun representerer Thailand under Vinter-OL 2018.

Bakgrunn
--------

Søskenparet Karen og Mark Chanloung er født i Italia, og begge konkurrerer i langrenn internasjonalt for Thailand. De har statsborgerskap i begge land. Deres far Boonchan er manager, og også moren jobber for teamet deres, som fysioterapeut. Karen begynte med langrenn da hun var ni år gammel. Hun konkurrerte for Italia fram til 2016.

Idrettskarriere
---------------

### Sesongen 2016/17

Chanloung deltok i kontinentalcupen Alpen Cup 2016/17. Hennes beste enkeltplassering ble en 26.-plass på 10 km klassisk i Goms. Hun fikk ingen poeng i Alpen Cup denne sesongen.

Hun deltok også i U23-VM på ski 2017 i USA, og kom der på 37.-plass på sprinten. Han kom på 36.-plass på 10 km fristil og 35.-plass på 15 km skiatlon. I VM på rulleski 2017 i Sollefteå kom hun på 15.-plass på sprinten, og 15.-plass på 18 km fristil. 

### Sesongen 2017/18

Den 24. november 2017 debuterte hun i verdenscupen i langrenn, med en 92.-plass på sprinten i Ruka i Finland. I januar 2018 deltok hun i U23-VM på ski 2018, og kom der på 46.-plass på sprinten og 50.-plass på 10 km klassisk. 

Chanloung representerer Thailand under Vinter-OL 2018.

Referanser
----------

1. ↑   Olympedia, www.olympedia.org, besøkt 29. mai 2020[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Eurosport - *Mark Chanloung* Arkivert 2018-02-14, hos Wayback Machine. besøkt 14. februar 2018.
3. ↑  Pyeongchang2018.com - *Mark Chanloung* Arkivert 14. februar 2018 hos Wayback Machine. besøkt 14. februar 2018.
4. ↑  FIS - *Cup standings cross-country OPA Cup 2017 ladies*, besøkt 14. februar 2018.
5. ↑  Pyeongchang2018.com - *Athlete Profile - Karen CHANLOUNG* Arkivert 15. februar 2018 hos Wayback Machine. besøkt 14. februar 2018.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Karen Chanloung – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Karen Chanloung – FIS (langrenn) Rediger på Wikidata
* (en) Profil hos PyeongChang 2018 Arkivert 15. februar 2018 hos Wayback Machine.
**Harald Lund** (født 27. november 1908 i Valle, død 1994 i Valle) var kunstmaler. Han fikk fra 1977 «Statens stipend for eldre fortjente kunstnere». Han var den første som fikk Valle kommunes kulturpris, det skjedde i 1987.

I 1929 kom Harald Lund inn på Statens Håndverks- og Kunstindustriskole i Oslo. Han gikk både dag- og kveldskurs og tok i tillegg timer på Statens kunstakademi. I 1931 kom han heim att til Valle, hvor han fra 1935 hadde fast maleriutstilling. «Måleri frå Valle» stod på husveggen hans i alle år. I 1938-39 var han atter i Oslo, da tok han videre utdanning på Doro von Hannos malerskole.

Utstillingar
------------

Harald Lund deltok på flere kollektivutstillinger i Oslo, i Kunstnernes Hus og i Oslo Kunstforening i 1930-årene. I 1941 hadde han separatutstilling i Klubben i Kristiansand og i 1951 hadde han ei mindre utstilling i Stavanger. Ellers stilte han bare ut hjemme i Valle og Bykle. Men i 1970 vart to bilder antatt på Sørlandsutstillingen. Siden hadde han bilder på denne utstillinga 1971-1975 og 1978-1980. Han er kjøpt inn av Christianssands Billedgalleri og Norsk kulturråd. Valle Sparebank og Valle kommune har også flere av bildene hans og mange av dem er utstilt i kommunestyresalen i Valle.

Bibliografi
-----------

* Leonhard Jansen: *Setesdalsmålaren Harald Lund*, festskrift, 1988 , Utgitt av Bykle og Valle kunstlag ISBN 8299173604

Referanser
----------

1. ↑   Artists of the World Online, AKL Online kunstner-ID 00321739[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   KulturNav, KulturNav-ID 4766963a-4c10-4f36-a49c-474f77d46d7d, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Norsk kunstnerleksikon, Norsk kunstnerleksikon ID Harald\_Lund, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   nkl.snl.no[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Skattar i Valle 5 Harald Lund sine måleri. Artikkel på Valle Radios blogg[*død lenke*]

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Norsk kunstnerleksikon **·** KulturNav
 |
Finocchiona fra Toscana Foto: Helge Høifødt 
**Finocchiona** er en salamipølse fra Toscana i Italia, med frø av vill fennikel som en viktig smakssetter. Navnet kommer fra *semi di finocchio* (italiensk for fennikelfrø).

Pølsen er en middels stor salami og blir lagret fra fire måneder opp til ett år. Den blir laget av magert svinekjøtt, svinefett fra kinn og skulder, og krydres med pepper, frø av viltvoksende fennikel og hvitløk. Noen nettkilder oppgir at pølsen også bør inneholde lokal rødvin. 

Finocciona stammer fra Firenzes omland, men lages i dag over hele Toscana. Flere nettkilder refererer en historie om pølsens opprinnelse: En mann stjal en salamipølse fra et marked i byen Prato og gjemte den et sted der det vokste vill fennikel. Da han en tid senere hentet pølsen, hadde den fått en tiltalende smak av fennikelen. Nettstedet prosciuttopedia.com oppgir at fennikel ble tilsatt av økonomiske grunner, fordi pepper var for dyrt.

Pølsen er mye brukt som antipasti, appetittvekkere i starten av et måltid.

Salamien *sbriciolona* fra Chianti-området i Toscana, som har navnet fra verbet *sbricolare* (kverne eller smuldre), er en finocchiona. Sbriciolona er større enn finocchiona, har større fettinnhold og kortere lagringstid.

Referanser
----------

1. ↑  Peras, side 240
2. ↑  Riley, side 201
3. ↑  *Finocchiona: Tuscan Fennel Salami* Arkivert 12. mai 2013 hos Wayback Machine. og *Finocchiona*. Nettstedet about.com Arkivert 23. april 2013 hos Wayback Machine. (besøkt 20. oktober 2013)
4. ↑  *Finocchiona*. prosciuttopedia.com Arkivert 3. mars 2013 hos Wayback Machine. (besøkt 20. oktober 2013)
5. ↑  Peras, Riley, og John F. Mariani: *The Dictionary of Italian Food and Drink*. New York, Brodway books, 1998, side 103. ISBN 0-7679-0129-0

Litteratur
----------

* Claudia Peras (red.): *Culinaria Italia. Italienske spesialiteter.* Oslo, Spektrum 2005. ISBN 82-7822-229-0. Opprinnelig på tysk, Könemann 2004
* Gillian Riley: *The Oxford companion to Italian food*. Oxford, Oxford University Press, 2007. 978-0-19-860617-8

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | TasteAtlas
 |
***Et spill for piano*** (fransk: *La Tourneuse de pages*) er en fransk film fra 2006. Den er regissert av Denis Dercourt, og hovedrollene innehas av Catherine Frot og Déborah François. Filmen konkurrerte som en del av Un certain regard under Filmfestivalen i Cannes i 2006.

Handling
--------

Den unge jenta Mélanie Prouvost ønsker å bli pianist, og for å realisere drømmen søker hun seg inn på et musikkonservatorium. På opptaksprøven ledes opptakskomiteen av den berømte pianisten Ariane Fouchécourt. Mens Mélanie spiller gir Ariane en autograf til en beundrer. Dette distraherer Mélanie, og går ut over prestasjonen hennes. Hun forlater auditionen sammen med moren sin, sønderknust over at hun ikke klarte å spille så bra som hun ønsket. Hun legger drømmen om å bli musiker på hyllen, og kaster seg over universitetsstudier. Noen år senere blir Mélanie ansatt i et advokatfirma.

Sjefen hennes i advokatfirmaet viser seg å være gift med pianisten som ledet opptakskomiteen da Mélanie forsøkte å komme inn på konservatoriet. Mélanie blir ansatt for å passe på ekteparets lille sønn, som familien håper kommer til å bli en berømt pianist i likhet med sin mor. Melanie blir snart venn med gutten, og hjelper ham å øve inn en pianostykke som han skal fremføre når faren kommer hjem fra forretningsreise. Etter hvert blir Mélanie notevenderen til Ariane; hun blir gradvis uunnværlig for Ariane, både praktisk og følelsesmessig. Det oppstår et veldig nært og intimt forhold mellom de to kvinnene, men så blir Mélanie besatt av tanke på å hevne seg etter ydmykelsen hun opplevde under opptaksprøven til konservatoriet.

Rolleliste
----------

* Catherine Frot – Ariane Fouchécourt
* Déborah François – Mélanie Prouvost
* Pascal Greggory – Jean Fouchécourt
* Xavier De Guillebon – Laurent
* Christine Citti – fru Prouvost
* Clotilde Mollet – Virginie
* Jacques Bonnaffé – herr Prouvost
* Antoine Martynciow – Tristan Fouchécourt
* Julie Richalet – Mélanie Prouvost som barn
* Martine Chevallier – Jackie Onfray
* André Marcon – Werker
* Michèle Ernou – Monique

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Et spill for piano* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) *Et spill for piano* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) *Et spill for piano* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata

* (en) *Et spill for piano* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Et spill for piano* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Et spill for piano* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Et spill for piano* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

* (en) *Et spill for piano* på Metacritic Rediger på Wikidata

* (en) *Et spill for piano* på Box Office Mojo Rediger på Wikidata
* «Musikalsk hevn» – Inger Bentzruds anmeldelse i *Dagbladet*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND
 |
Hansens Flødeis' meieriutsalg i Lyngerup
En isbil fra Hansens Flødeis på Islands Brygge
**Hansens Flødeis** er en dansk produsent av iskrem beliggende i Hornsherred på Sjælland.

Virksomheten fremstiller is basert på økologiske råvarer, og får levert melk fra de nærliggende *Svanholm Storkollektiv* (tidligere *Svanholm Gods*) og *Stensbølgård*. Hansens Flødeis' historie går tilbake til 1922, da Hans Hansen grunnla sin meierivirksomhet og fremstilling av krystallis, som ble brukte i datidens kjøleskap. I 1970 flyttet virksomheten til de nåværende lokaler ved Jægerspris, og er fremdeles i familien eie.

I 2014 åpnet bedriften et tradisjonelt ismeieri med salg av ost, is, yoghurt og delikatesser.

Referanser
----------

1. 1 2  Birgitte Masson (4. mars 2014). «Hansen genåbner mejeriudsalg». *frederikssund.lokalavisen.dk* **(dansk)**. *Lokalavisen Frederikssund*. Arkivert fra originalen 14. august 2014. Besøkt 14. august 2014.
2. ↑  «Hansens Flødeis». *smagpaanordsjaelland.dk* **(dansk)**. Arkivert fra originalen 14. august 2014. Besøkt 14. august 2014.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

Portal: Danmark
**Det canadiske armékorpset** (**The Canadian Corps**) var et canadisk armékorps formet fra Canadian Expeditionary Force da den andre canadiske divisjonen ankom Frankrike i september 1915. Det ble ytterligere utvidet med den tredje canadiske divisjon ankom i desember 1915 og den fjerde canadiske divisjon i august 1916. I februar 1917 begynte man å organisere en femte canadisk divisjon, men den ble forkastet i februar 1918 og mannskapene ble brukt til å forsterke de fire andre divisjonene.
Soldatene, to-tredjedeler var britiskfødt, var for det meste frivillige. Verneplikten ble ikke gjennomført før helt på slutten av krigen (se vernepliktskrisen i 1917). Bare 24 132 vernepliktige ble sendt til Frankrike før våpenhvilen i november 1918.

Selv om korpset var under britisk overkommando var det også et betraktelig press fra canadiske politikere om at korpset måtte kjempe som en enhet istedenfor å være spredd over hele fronten. Spesielt etter slaget ved Somme. 
Frem til 1916 ble korpset ledet av generalløytnant E.A.H. Alderson, før kommando ble gitt til generalløytnant Julian Byng, som senere ble generalguvernør i Canada. Da Byng ble forfremmet sommeren 1917 ble kommando gitt til general Arthur Currie, korpsets første canadiske kommandør.

På slutten av krigen var korpset, slik som ANZAC kjent som en av de mest effektive og respekterte militærenhetene på vestfronten. Korpset angrep og erobret Vimyhøyden i en av de mest suksessfulle angrep under krigen. Korpset ledet Slaget ved Amiens, her ble de tyske styrkene påført et nederlag som den tyske generalstabssjefen Erich Ludendorff betegnet som «den svarteste dagen for den tyske hæren». Denne perioden startet perioden av krigen som ble kjent som Canadas hundre dager. Den canadiske fremrykningen sluttet ved våpenhvilen i Mons der britiske styrker hadde først møtt de tyske i 1914.

Etter krigen tok den første og den andre canadiske divisjonen del i okkupasjonen av Tyskland og korpset ble tilslutt demobilisert i 1919.

Enheter
-------

* Første canadiske divisjon
* Andre canadiske divisjon
* Tredje canadiske divisjon
* Fjerde canadiske divisjon
* Femte canadiske divisjon

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |

Portal: Første verdenskrig
**Hansadagene** var opprinnelig det øverste organet for Hansaforbundet. Det var en nokså løs organisasjon, uten faste møter og uten egentlig juridisk makt. Men den som ikke fulgte opp vedtak kunne bli ekskludert fra forbundet. Hansaforbundet ble administrert fra Lübeck. Den første Hansadagen ble trolig holdt i 1356, og den siste i 1669. Da var allerede forbundet sterkt svekket. Forbundet ble fra da av administrert av Lübeck, Hamburg og Bremen i fellesskap.

I moderne tid er Hansadagene tatt opp igjen som et fellesarrangement mellom ca 100 tidligere hansabyer. Arrangementet består av seminarer og konferanser, markeder og kulturinnslag. De første moderne hansadagene ble holdt i 1980. Arrangementet er i ferd med å få en fastere form med utgangspunkt i et moderne Hansaforbund med Lübeck igjen som førende by. Bergen har jevnlig deltatt på arrangementene for å fremme byens næringsinteresser og å promotere Bergen som reisemål, og sto som arrangør i 1996. I et par dager var byen preget av et stort marked, seminarer, og kulturinnslag, der spesielt Bergen Byspills fire forestillinger ble lagt merke til. 

Byen arrangerer Hansadager igjen i 2016.

Informasjon om Hansadagene i 1996 finnes først og fremst i arrangementskomiteens arkiv, oppbevaret ved Bergen Byarkiv.

Se også
-------

* Hansaforbundet

Eksterne lenker
---------------

* Hansadagene - oppslagsverket oVe, artikkel av Arne Skivenes, Bergen Byarkiv.
**Store Råholmen** ligger vest for Kråkerøy i Fredrikstad kommune i Østfold.

Det ble mellom 1870 og 1960 i Østfold tatt ut store mengder granitt til diverse gater, bygninger og plasser. Et av de best bevarte steinbruddene fra denne tiden er Store Råholmen. Her finnes det brygge, kran, skinnegang, ferdige og ikke ferdige tilhogde steinprodukter. Tidlig på 1930-tallet tok A/S Folden Stenindustri i bruk stedet, og i alt sysselsatte de 136 mann. I 1942 begynte man her, som ved flere brudd rundt Oslofjorden, å fremstille steinblokker til Adolf Hitlers påtenkte seiersmonument i Berlin. En 8 tonns kran, som forøvrig ligger på stedet den dag i dag, løftet granittblokkene på 8 til 18 tonn. Flere av disse granittblokkene ligger også ennå på stedet.

Da man bygde Franklin D. Roosevelt-skulpturen på Akershus festning i 1948-49 ble råblokka på hele 90 tonn hentet ut her, men selve emnet veide «bare» 25 tonn. Det ble også tatt ut granitt til et lite åttekantet kapell i Nederland herfra.[]

Holmen inngår også i Kråkerøy-skjærgården naturreservat, som ble etablert i 2010, og året før ble Store Råholmen fredet som kulturminne.

På holmens topp ligger en gravrøys fra bronsealderen, (1700-500 f.Kr.), og på holmens vestside finner man flere jettegryter.[]

Eksterne lenker
---------------

* «Store Råholmen». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Riksantikvaren kulturminne **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Yogscast** er en britisk kanal på nettstedet YouTube som skaper og publiserer videoer hvor de i hovedsak spiller og kommenterer videospill. Frontfigurene i Yogscast består av duoen Simon Lane og Lewis Brindley, andre medlemmer i Yogscast er blant annet Hannah Rutherford, Duncan Jones, Paul Sykes (også kalt Sjin) og Chris Lovasz ( også kalt Sips). 

I 2011 startet Yogscast sin mest populære serie kalt Shadow of Israphel, hvor en likblek ond figur ved navn Israphel forsøker ta over Minecraftverdenen ved å drukne den i sand. De to protagonistene Xephos (Brindley) og Honeydew (Lane) er heltene i serien.

Yogscast-duoen Lewis Brindley og Simon Lane startet en podcastserie med tittelen «YoGPoD» i 2009, hvor de ikke følger et manus og ikke har et bestemt emne. De startet en ny podcastserie i 2016 som heter «Triforce!», med Lewis Brindley, Chris Lovasz og Edward Forsyth (mer kjent som «Pyrion Flax»). «Triforce!» følger det samme prinsippet som «YoGPoD».

Utmerkelser
-----------

Yogscast startet YouTube-karrieren sin ved å spille *World of Warcraft*, men har i sine absolutt mest populære videoer spilt og kommentert det svenske spillet *Minecraft.*

I juni 2012 ble «Yogscast (Lewis & Simon)» den mest populære YouTube-kanalen i Storbritannia, da den ble den første til å nå én milliard visinger.

Yogscast har vunnet «Greatest YouTube Gamer Award» ved «Golden joystick Awards» i 2012 og 2013.

Referanser
----------

1. ↑  Crookes, Del (26. oktober 2012). «Skyrim wins the Ultimate Golden Joystick gaming award». *BBC Newsbeat* **(engelsk)**. Besøkt 26. mars 2019.
2. ↑  PCGamer (25. oktober 2013). «Watch the 2013 Golden Joystick Awards live. UPDATE: winners announced!». *PC Gamer* **(engelsk)**. Besøkt 26. mars 2019.

Eksterne lenker
---------------

* Yogcasts YouTube-kanal
* Offisielt nettsted
**Xue Yue** (kinesisk: 薛岳; pinyin: *Xuē Yuè*; født 26. desember 1896 født i Lechang i provinsen Guangdong i Kina, død 3. mai 1998 i Chiayi) var kjent som en av Republikken Kinas beste generaler.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Xue Yue var en hakka-kineser født i en bondefamilie. Han meldte seg til hæren i 1914, da han var 18 år gammel. Noen år senere, da Chiang Kaishek grunnla militærakademiet i Whampoa, var Xue en av kandidatene.

### Militær

Etter at Chiang hadde renset deler av landet for kommunister under nordekspedisjonen jagde Xues soldater kommunistene 20 000 kilometer til fots, hvor han nesten utryddet dem, og tvang dem til å starte den lange marsjen. For disse bedriftene hyllet Chiang ham som "et sant offisersforbilde."

Xuē sammen med Sun Yixian, Song Qingling og andre offiserer i Guangzhou i 1922.
Riktignok var Xues lojalitet uklar etter Xian-episoden i 1936, da han personlig tilbød seg å arrestere Chiang og gi ham til kommunistene hvis Chiang nektet å umiddelbart begynne å slåss mot japanerne. Selv om han umiddelbart forsonte seg med Chiang Kaishek, var Xues forhold til Guomindang anspent gjennom hele den andre kinesisk-japanske krig. Xue kommanderte den 19. hæravdelingen som sloss i slaget om Shanghai. Senere, i 1938, kommanderte han den østlige Henan-hæren. 

Xue var også involvert i slaget om Wuhan, hvor han kommanderte det 1. armékorps. I fjellene rundt Wuhan lyktes det Xue å nesten ødelegge hele den 106. keiserlige japanske divisjon. Xue Yues tropper var også suksessfulle i flere slag på den 9. front: det andre og tredje slaget om Changsha og slaget om Changde, men ble beseiret i det fjerde slaget om Changsha.

KMT og den amerikanske generalen Joseph Stilwell nektet å levere ammunisjon til Xues tropper på grunn av den voldsomme korrupsjonen i KMT. På den annen side fikk Xue våpen fra Claire Chennault, og Xue og Chennault forble gode venner helt til Chennaults død i 1958.

Etter andre verdenskrig ble forholdet mellom Chiang og Xue forverret. Da nasjonalistene trakk seg tilbake til Taiwan i 1949, ble Xue Yue satt til å forvare Hainan, men måtte snart gi opp forsvaret.

På Taiwan var han halvveis pensjonert og ble en symbolsk rådgiver for den taiwanske hær. Han bodde der til sin død i 1998, 101 år gammel. Alt i alt var han en av de mest vellykkede og mest respekterte militære lederne fra Whampoa-akademiet.

Referanser
----------

1. ↑   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w6087615, besøkt 25. september 2021[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w6087615, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Xue Yue – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |

Portal: Andre verdenskrig
Hansastaden Lübeck
**Hansastad**, (fra tysk *Hansestadt*) eller **hansaby**, er betegnelsen på de nordeuropeiske byene, først og fremst i Tyskland og langs kysten av Østersjøen, som i middelalderen var tilsluttet handelsforbundet hansaen, som hadde hovedsete i Lübeck.

Hansaen var et svært løst forbund, uten noen traktat e.l. slik at det i mange tilfeller er vanskelig å fastlegge nøyaktig hvilke byer som var å regne som hansastader eller ikke. Det ble da heller ikke ført noen offisiell liste over de aktuelle byene ved hovedkvarteret i Lübeck.

Betegnelsen hansastad («Hansestadt»)
------------------------------------

Enkelte av de gamle tyske hansabyene har av historiske grunner valgt å beholde betegnelsen «Hansestadt» som en del av det offisielle bynavnet. Inntil Tysklands gjenforening i 1990 gjaldt dette bare de tre vesttyske byene Hamburg, Bremen og Lübeck. Selv om betegnelsen i dag ikke lenger har noen praktisk betydning, danner den historiske statusen som politisk mektige handelssentre noe av bakgrunnen for at de to førstnevnte, Hamburg og Bremen, er de eneste byene i Tyskland ved siden av hovedstaden Berlin som også er egne delstater. (Bremen riktignok sammen med havnebyen Bremerhaven, som ikke henger sammen med Bremen som ett geografisk område.)

Bryggen i Bergen

Bergen
------

Den såkalte «hansabyen» Bergen i Norge var for eksempel strengt tatt ingen hansastad, men hadde sammen med Brugge, London og Novgorod sete for ett av 4 «hanseatiske kontorer».

Ved forbundets oppløsning i 1669 var bare de følgende 9 byene representert ved den siste såkalte «Hansadagen» (Hansaforsamlingen) i Lübeck:

Lübeck, Hamburg, Bremen, Braunschweig, Danzig, Hildesheim, Köln, Osnabrück og Rostock.

I det gamle Øst-Tyskland
------------------------

Torget i Hansabyen Wismar
Etter den tyske gjenforeningen har så en rekke øvrige byer gjenopptatt den historiske betegnelsen hansastad («Hansestadt»). Først kom 6 byer langs Østersjøkysten i den nye delstaten Mecklenburg-Vorpommern : Rostock, Wismar, Stralsund, Greifswald, Anklam og Demmin. Så fulgte Lüneburg i Niedersachsen i slutten av 2007, og i mai 2008 byene Salzwedel, Stendal, Havelberg, Osterburg, Gardelegen og Werben, alle i delstaten Sachsen-Anhalt. Dermed er det til sammen 16 tyske byer som offisielt har betegnelsen «Hansestadt» i bynavnet.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND **·** LCCN
 |
**Det danske institut i Rom** er en selveiende institusjon under Kulturministeriet. Det ble opprettet i 1956 i Palazzo Primoli i Via Zanardelli og har etter 1967 holdt til i en gul mursteinsbygning, tegnet av Kay Fisker og skjenket av Carlsbergfondet, på Via Omero i Valle Giulia i utkanten av parken Villa Borghese. 

Dronning Ingrid som var ærespresident av instituttet, innstiftede Dronning Ingrids Romerske Fond i 1959, som stiller halvårlige beløp til rådighet for instituttets styre.

Den daglige ledelse av instituttet ivaretas av en direktør sammen med en amanuensis. 

Instituttets formål er forskning og studier først og fremst innenfor områdene arkeologi, filologi, historie, billedkunst, arkitektur og musikk.

Eksterne lenker
---------------

* Instituttets hjemmeside

Portaler: Arkitektur | Arkeologi | Kunst

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** CiNii
 |
|  |
| --- |
| artikkelen inngår i**«serien om tamhunden»** |
| Finsk spets |
| Andre artikler om hunder |
| Generelle artikler |
| Artikler om brukshundtyper |
| Artikler om hundegrupper |
| Artikler om hunderaser |
| Artikler om hundesport |
| Artikler om hundeforeninger |
| Artikler om hundeskoler |
| Lister over hunderaser |
| Alfabetisk raseliste |
| Gruppevis raseliste |

Det finnes flere **finske hunderaser**, hvorav alle er jakthundraser, selv om et par av de også kan kalles gårdshunder. Finlands utvalg av hunderaser er imidlertid ikke like bredt som i de andre nordiske landene.

Teorier om hunden i Finland
---------------------------

En teori er at de finske spisshundene er etterkommere av den såkalte torvhunden, som det er funnet bevis for en rekke steder, både i Europa og i deler av Asia og Afrika. Mange mener at varangerhunden var en slags stamfar for den opprinnelige lapphunden, en hund samene brukte i tidligere tider og som flere nå anser var forløperen til rekke av de nordiske spisshundrasene.[]

Om finske hunderaser
--------------------

Utvalget av finske hunderaser forteller oss at finner, kvener og samer i tidligere tider var mest opptatt av hunden som en brukshund, og da spesielt som støtte til jakt og gjeting av rein. Et lignende mønster kan man se i både Sverige og Norge, mens Danmark helt klart har et mer kontinentalt preg i sitt utvalg.

### Spisshunder

* Finsk spets (suomenpystykorva, Finlands nasjonalhund)
* Karelsk bjørnehund (karjalankarhukoira)
* Finsk lapphund (suomenlapinkoira)
* Lapsk vallhund (lapinporokoïra)
* Tamaskan (ikke anerkjent)
* Seskarhund (ikke anerkjent)

* Finsk spetsFinsk spets
* Karelsk bjørnehundKarelsk bjørnehund
* Finsk lapphundFinsk lapphund
* Lapsk vallhundLapsk vallhund
* TamaskanTamaskan
* SeskarhundSeskarhund

### Drivende hunder og sporhunder

* Finsk støver (suomenajokoira)

* Finsk støverFinsk støver

Se også
-------

* Nordiske hunderaser
	+ Danske hunderaser
	+ Islandske hunderaser
	+ Norske hunderaser
	+ Svenske hunderaser
**Xue Zhiheng** (født 1876 i fylket Lulong i Hebei i Kina, død 1933) var en kinesisk general og mindre krigsherre som gjorde seg gjeldende i Nordkina de første årene etter Qing-dynastiets fall i 1911.

Han var den eldste av en skolelærers fire sønner, og kom fra et landlig område 160 km øst for Beijing. I 1908 ble han *aide-de-camp* til krigsherren general Wang Huaiqing. Senere vant han krigsherren Wu Peifus gunst, og da denne tidlig i 1920-årene fikk stor kontroll over regjeringen i Beijing ble Xue i 1922 generalkommandør for politistyrkene og en av lederne for departementet for offentlig arbeid i Beijing. Han hadde mer enn 10 000 ridende politi under sin kommando og dominerte tyve regioner både sør og nord for Den kinesiske mur. Han ble med årene temmelig rik.

I 1923 deltok Xue med sine styrker i kuppet mot president Li Yuanhong, som Wu-klikken selv hadde innsatt bare rundt ett år tidligere. Det var general Xue som den 13. juni fikk president Li til å flykte fra presidentpalasset og søke tilflykt i det franske konsesjonsområde i Tianjin. Xue sørget ved press og bestikkelser senere samme år for at hans presidentkandidat, Cao Kun, vant avstemningen i parlamentet 5. oktober 1923.

I september 1924 brøt det ut strid mellom de to dominerende krigsherreklikkene i Nordkina. General Xue ble nestkommanderende av Beijing-garnisonen, men få uker etter skiftet hans tidligere allierte, general Feng Yuxiang, side. Den 3. november ble president Tsao tvunget til avgang. Rett etter ble Beijing-garnisonen dimittert, og så polititroppene. General Xue måtte da selv flykte, og tok også han tilflukt i det franske eksterritoriale området i havnebyen Tianjin.

Hans rolle i det kinesiske maktspill var med dette over. I 1933 døde han i sitt hjemfylke.
**Yog Maya** (født mellom 1861 og 1864, død 1942) var ei kvinne fra *Bhojpur-området* i de østlige åsene i Nepal, som blei leder for en hinduistisk inspirert protestbevegelse mot diskriminering og kasteundertrykking..

Som ung enke kjente hun den tradisjonelle hinduismens kvinnefiendtlige undertrykkelse av enker på kroppen. Hun nekta å godta det, og på begynnelsen av forrige århundre tok hun initiativet til en protestbevegelse mot mange former for religiøs og sosial undertrykking.

Hun starta en kampanje for *rettferdighet og sannhet* (*Satya Dharma Bhichha*), og mot fattigdom, undertrykkelse og urettferdighet – for *Dharma Rayja*.

Yog Maya sammenfatta sin kritikk av Rana-herskernes mangel på rettferdighet og medfølelse med de fattige i et dikt, som fungerte som hennes program.

Den ikke-voldelige protestbevegelsen hennes mobiliserte tusener av tilhengere. 

Rana-diktaturet tillot ingen former for politisk bevegelse eller opposisjon, og Yog Maya blei fengsla i 1939. 

Da hun slapp ut, leda hun et massesjølmord sammen med 59 tilhengere som drukna seg i Arun-elva i 1942.
**IF Boltic** er en svensk idrettsklubb fra Karlstad, som først og fremst er kjent som en bandyklubb.

IF Boltic ble grunnlagt i 1946 og var en av Sveriges mest framgangsrike bandyklubber med ni SM-gull, hvorav sju strake SM-gull fra 1979 til 1985 og ti strake SM-finaler i perioden 1979-1988. Til å begynne med hadde foreningen også grener som håndball og fotball. Boltic spiller sine hjemmekamper Tingvalla isstadion.

IF Boltics historie
-------------------

De to britiske lagene Bolton Wanderers FC og Celtic FC har hatt stor betydning for IF Boltic, det var fra disse klubbene Boltic tok sitt navn. Navnet ble bestemt da Boltic hadde sitt første møte som fant sted på Torpmans Café på Herrhagen i Karlstad den 1 november 1946. Der ble det bestemt blant annat at Boltic skulle drive med håndball, fotball og bandy. Boltics sportslige virksomhet kom igang året etter da man stilte med juniorlag i fotball, håndball og bandy. I bandyens juniorserie spilte man den første kampen mot Göta og det ble tap med 2-3. I 1950 fikk klubben økonomiske problemern og man ble tvunget til å legge ned fotballen og etter det var det kun bandy som gjaldt for Boltic. A-laget tok dette året steget opp i tredje divisjon med en imponerande måldifferanse på 30-4. Det første året i tredje divisjon endte Boltic på en andreplass på tabellen. Laget spilte seg oppover i ligasystemet utover 1960- og 1970-tallet og i 1967 ble Boltics nye hjemmebane Tingvalla isstadion innviet. I 1975 ble hardsatsningen innledet og i 1976 rykket Boltic opp til øverste divisjonen. 

Boltic spilte sin allsvenske debut hjemme på Tingvalla den 28 november 1976 mot IFK Kungälv, 915 tilskuere fikk se Kungälv ta pause med en 2-1-ledelse. Men i andre omgang kjørte Boltic over Kungälv og vant til slutt matchen med 12-2. Den tredje sesongen i Allsvenskan skulle bli en fantastisk sesong for Boltic. Man vant den sødre serien og klarte å snu SM-finalen mot Broberg til seier 7-4. Dette medførte at det var på tide med debut i Europacupen der Boltic møtte Zorkij fra Sovjetunionen. Boltic gjorde en kanonkamp i den første finalen borte i Sibir og klarte 2-2. I den andre finalen hjemme på Tingvalla var Boltic det sterkeste laget og vant 3-2. Boltic var dermed også Europacupmästare. De etterfølgende sesongene skulle bli medaljerike for Boltic. 

Boltic slet med økonomiske problemer frem mot slutten av 1990-tallet og i 2000 ble IF Boltic slått sammen med IF Karlstad-Göta og ble til den nye klubben BS BolticGöta.

Kjente spillere
---------------

* Kenth Hultqvist
* Pål Hanssen
* Nikolay Evju Hauger

Meritter
--------

* Europacupen (bandy): 6 (1979, 1981, 1982, 1984, 1985, 1995)
* World Cup: 6 (1980, 1981, 1985, 1986, 1995, 1996)
* SM-finaler: 14
* SM-gull:9 (1979, 1980, 1981, 1982, 1983, 1984, 1985, 1988 och 1995)
* Flest allsvenske kamper: Björn Tömmernes, 445
* Flest allsvenske mål: Kjell Kruse, 480
Zevs-tempel i Kumae
Inngangen til sibyllens grotte
**Kumae** (italiensk: *Cuma*, gresk: Κύμη, *Kyme*) er en gammel gresk bosetning nordvest for Napoli i Campania i Italia, nord for odden Misenum. Den ble trolig grunnlagt ca. 1000–800 f.Kr. og var den første greske koloni på det italienske fastlandet. Stedet er kanskje mest kjent for sin sibylle, besunget av Vergilius. Hennes formodede helligdom – en hule – er i dag en turistattraksjon.

Historie
--------

Cumae ble ifølge tradisjonen grunnlagt omkring 1050 f.Kr. mest synnsynlig av utvandrere fra Kyme på Euboia. Etter at denne byen hadde falt fra foredums storhei, gikk Cumae for åt værr en koloni fra Chalkis på Euboia eller fra Kyme i Lilleasia. Cumae lå først på øya Ischia, men ble senere flyttet til en høyde på det midt i mot liggende fastlandet. Byen kom tidlig til makt og rikdom, og fikk en særskilt havneby i Dikaiarcheia, senere kalt Puteoli. Den hadde også en betydelig flåte.

Cumae var den eldste og mest blomstrende blant de greske kolonier i Italia. Dens største blomstringsperiode var mellom 700 og 500 f.Kr. og da utøvde den stor innflytelse på de omkringboende folkene. Cumensernes kulturelle overlegenhet i forhold til grannene påvirket disses religiøse forestillinger og bruk til å bli mer hellensk; i særdeleshet spredte Apollodyrkingen seg i regionen fra Cumae.

Omkring 524 f.Kr. slo Cumae tilbake et angrep av tallrike skarer av aurunker, daunier og etruskere, og 20 år senere bistod byen latinerne mot de fremtrengende etruskerne.

Cumae ble med tiden svekket av indre splid, men klarte ved hjelp av triremer sendt av Hieron av Syrakusa å beseire etruskerne i et stort sjøslag år 474 f.Kr. I år 421 f.Kr. kom byen i samnitternes vold, og i 334 f.Kr. ble den til romersk *municipium* med innskrenket borgerrett, som imidlertid ble utvidet senere. Under Augustus ble Cumae en romersk koloni, men nådde aldri sin fordums glans men gikk stadig mer tilbake, til den i 1203 ble ødelagt av neapolitanere. Rester av befestningsmurer og tempelruiner er nå det som gjenstår.

Litteratur
----------

* Amedeo Maiuri: *Die Altertümer der Phlegräischen Felder. Vom Grab des Vergil bis zur Höhle von Cumae* (= *Führer durch die Museen und Kunstdenkmäler Italiens.* Bd 32). Istituto Poligrafico dello Stato, Roma 1968. 5. verb. Aufl. 1983.
* Paolo Caputo u. a.: *Cuma e il suo Parco Archeologico. Un territorio e le sue testimonianze*. Bardi, Roma 1996.

Referanser
----------

1. ↑  Cumæ i *Nordisk familjebok* (2. utgave, 1906)

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Cumae – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

Portal: Antikkens Hellas

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Encyclopædia Universalis **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** GND **·** BNF **·** BNF (data) **·** GeoNames
 |
Margarethe Krupp med døtrene Bertha (t.v.) og Barbara
Den unge Margarethe Krupp
**Margarethe Krupp**, egentlig *Margarethe Freiin von Ende*, (født 15. mars 1854 i Breslau, død 24. februar 1931 i Essen) var gift med industriherren Friedrich Alfred Krupp, medlem av konsernledelsen av Kruppkonsernet som formynder for datteren og enearvingen Bertha, og dannet stiftelsen Margarethe Krupp Stiftung for boligutvikling og sto bak utviklingen av bydelen Margarethenhöhe i Essen.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Margarethe von Ende var datter av den prøyssiske overpresidenten i Provinsen Hessen-Nassau, friherre August von Ende, og grevinne Eleonore von Königsdorff. Hennes bror Siegfried von Ende var prøssisk generalløytnant, blant på vestfronten under første verdenskrig.

I to år gikk Margarethe på en *Höhere Töchterschule* (*høyere datterskole*). Etter å ha gått på lærerinneseminar virket hun som guvernante i England og i Anhalts hoff i Dessau.

### Kruppkonsernet

Hun giftet seg i 1882 med Friedrich Alfred Krupp, og de fikk to døtre Bertha (f. 1886) og Barbara (f. 1887), gift med friherre Tilo von Wilmowsky i 1907.

Da ektemannen, Friedrich Alfred Krupp, døde brått i 1902 var den eldste datteren Bertha satt inn som enearving til konsernet, men hun var på dette tidspunktet ikke myndig, kun 16 år. Man valgte å løse dette ved å gjøre om konsernet til et aksjeselskap med henne som eneeier. Ledelsen av selskapet gikk videre med den eksisterende ledelsen og Margarethe Krupp ble formynder. Dette varte fram til Bartha i 1907 giftet seg med den tyske diplomaten Gustav von Bohlen und Halbach. Han tok da også navnet Krupp som ble knyttet til rollen som leder for selskapet og keiser Wilhelm ga tillatelse til dette gjennom en egen særlov.

Hun var i det følgende medlem i selskapsstyret og skapte en stiftelse, og var også en av drivkreftene bak anleggelsen av Margarethenhöhe, oppkalt etter henne selv. Denne er blitt en bydel i Essen. Allerede da den ble bygd i årene 1909 til 1920 gjaldt den som et godt eksempel på en formålstjenlig og menneskelig bygningsstil. Ingen fasade er lik noen annen og bydelen har store grøntareal.

Referanser
----------

1. 1 2   Genealogics[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Barbara Krupp Weds. Second Daughter of the Great Steelmaker Becomes at Baroness». The New York Times. 8. mai 1907. Besøkt 9. oktober 2015.

Eksterne lenker
---------------

* Margarethe Krupp-stiftelsen
* Biografi på ThyssenKrupps nettsider

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN
 |
**The Only Ones** er et engelsk punkrockband. Det ble etablert i London i 1976, anført av vokalist Peter Perret. Øvrige medlemmer var: John Perry (gitar), Mike Kellie (trommer) samt Alan Mair (bass).

The Only Ones utgav tre kritikerroste album i årene 1978–1980. Sangen «Another Girl, Another Planet» er mest kjent.

Dårlig platesalg og problemer med narkotika resulterte i at bandet ble oppløst i 1982, hvoretter vokalist Peter Perret ble doplanger, noe han var til langt ut i 1990-årene.

The Only Ones hadde comeback i England i 2007. I august 2008 opptrådte bandet for første gang på en norsk scene: på Down on the Farm-festivalen ved Halden.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* (en) The Only Ones på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) The Only Ones på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) The Only Ones på Songkick Rediger på Wikidata

* (en) The Only Ones på AllMusic Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BBC Things **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |
**Hansa Records** (også kjent som **Hansa**, **Hansa Musik Produktion** eller **Hansa International**) var et tysk plateselskap med base i Berlin i Tyskland, grunnlagt i 1963 av Peter og Thomas Meisel (sønnene til den tyske operette-komponisten Will Meisel) sammen med komponisten Christian Bruhn.

Hansa Records – som var et uavhengig plateselskap – ble grunnlagt som en motvekt til de store og tunge aktørene Electrola, Polydor, Ariola og TELDEC. Administrerende direktør Peter Meisel hadde bakgrunn som tidligere markedsjef i TELDEC.

Plateselskapet Hansas største kommersielle suksess, var bandet Boney M fra Vest-Tyskland som hadde flere million-selgende hits som «Rivers of Babylon», «Brown Girl in the Ring» og «Mary's Boy Child/Oh My Lord». 
David Bowie mikset *Low* og spilte inn *Heroes* i Hansas musikkstudio i Vest-Berlin. Hansa ble en del av Bertelsmann's eide Ariola i 1979. Hansa opplevde en nedgang i salgstall både innenlands og utenlands på midten av 80-tallet. I 1987 ble Hansa en del av det nye seskapet BMG sammen med andre plateselskap som Ariola, Arista og RCA. BMG Berlin Musik GmbH/BMG-Ariola, ble senere en del av det internasjonale konglomeratet Sony BMG Music Entertainment. Hansa sluttet å utgi nye plater på 1990 tallet og er i dag avviklet.

Artister innspilt og/eller utgitt på Hansa
------------------------------------------

* Kent: Röd
* The Action
* Alphaville
* Aneka
* Angletrax
* Boney M
* Bonnie Tyler: *Bitterblue* (1991), *Angel Heart* (1992), *Silhouette In Red* (1993)
* C. C. Catch
* Child 1978
* Chilly 1983
* David Bowie: *Low* (1977), *Heroes* (1977)
* Depeche Mode: *Some Great Reward* (1984)
* Elton John: West Germany, Switzerland, and Austria, 1969-76
* Eruption
* Falco
* Frank Farian
* Gilla
* Giorgio (Moroder) 1966-1972
* Iggy Pop: *The Idiot* og *Lust for Life* (begge 1977)
* Japan
* John Parr: Westward Ho (1990)
* La Mama
* Les McKeown
* Milli Vanilli
* Modern Talking
* Münchener Freiheit: "Wachgeküsst"
* Die Prinzen
* Siouxsie and the Banshees
* Amii Stewart
* The Cure: utgitt av Hansa før albumet var ferdig innspilt
* The Hollies 1967-1973
* The Sugarhill Gang
* The Troggs 1966-1969
* The Twins (group)
* U2: *Achtung Baby*
* Xhol Caravan: "Electrip"

Se også
-------

* Liste over Plateselskaper
* discogs.com – Hansa Records

Referanser
----------

1. ↑   discogs.com

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** BNF **·** BNF (data) **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |