recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
***Svik*** er en norsk film som hadde premiere 9. oktober 2009. Den er regissert av Håkon Gundersen, som også har skrevet manus. Filmen er kalt en «thriller med handling fra midten av andre verdenskrig». Mottagelsen hos kritikerne var gjennomgående negativ med terningskast på verdiene 2 og 3.

Handling
--------

På Club Havana i Oslo vanker norske forretningsmenn og krigsprofitører sammen med tyske SS-offiserer og vakre, eventyrlystne norske kvinner. Det er sensommer 1943, krigslykken for tyskerne er i ferd med å snu over hele Europa.

Nattklubb-sangerinnen Eva Karlsen forholder seg både til norske motstandsmenn, og tyske svartebørs-forhandlere. Men hun forsøker å skjule mye mer enn okkupasjonsmakten og krigsprofitørene, enn de er klare over. Sammen med den tyske Gestapo-sjefen Krüger og Club Havanas innehaver Tor virvles Eva Karlsen inn i en mer og mer farlig verden etter hvert som krigen skrider frem.

Skuespillere
------------

* Ingrid Bolsø Berdal
* Götz Otto
* Lene Nystrøm
* Kåre Conradi
* Fridtjov Såheim
* Jørgen Langhelle

Referanser
----------

1. ↑  Svik hos Oslo kinos nettsider.

Eksterne lenker
---------------

* (no) *Svik* hos Filmweb (arkivert)
* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* (en) *Svik* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Svik* i Nasjonalbibliotekets filmografi Rediger på Wikidata

* (nl) *Svik* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Svik* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
Norske filmer fra 2009 |
| --- |
| 
* *Appelsinpiken*
* *Asfaltenglene*
* *Bestevenner*
* *Død snø*
* *Engelen*
* *Frost*
* *Jakten på hukommelsen*
* *Jernanger*
* *Julenatt i Blåfjell*
* *Knerten*
* *Moderne slaveri*
* *Nord*
* *Olsenbanden jr. Det sorte gullet*
* *ORPS – The Movie*
* *Rottenetter*
* *Sammen*
* *Sannhetsjegeren – historien om Tore Sandberg og Fritz Moen*
* *Skjult*
* *Snarveien*
* *Svik*
* *Ulykken*
* *Upperdog*
* *Vegas*
* *Yatzy*

 |
**Great Garlic Girls** er ei norsk revygruppe som siden 1981 har opptrådt med en rekke dragshow, det vil si forestillinger der menn kledd som kvinner framfører kostyme-, dans- og musikknumre. Gruppen ble startet av Olav Klingen, Simen Sand og Morten Rudå, og premieren var på Pilen Restaurant 2. juni 1981. Fra 1983 besto gruppen av Olav Klingen, Jonny Nymoen og Terje Schrøder. Olav Klingen måtte slutte i 1992, da en bilulykke satte en stopp for hans karriere. Jonny Nymoen annonserte våren 2016 i Se & Hør at han valgte å trekke seg tilbake fra rampelyset etter en hofteoperasjon. Terje Schrøder er fortsatt aktiv, og siden 2015 har Ronny Wilhelm vært fast medlem av gruppen. Tidligere har også Dean-Erik Andersen vært medlem.

Great Garlic Girls har turnert i Norge, Danmark, Sverige, Tyskland, Færøyene, Island, Sveits, Asia og USA.

I 1986 vant de Melodi Grand Prix med låten "Romeo", sammen med Ketil Stokkan, og representerte samme år Norge i den internasjonale finalen i Eurovision Song Contest i Grieghallen i Bergen. Med dette ble gruppen de første dragartistene i historien til å representere sitt land i den internasjonale finalen. 

I 1987 representert gruppen Norge Norges bidrag i Festival Rose d'Or, tidligere kjent som Underholdningsfestivalen i Montreux, med showet Ladies but Gentlemen. 

Gruppen har siden starten i 1981 gjort en rekke TV-opptredener i både inn- og utland, og så sent som i 2017 gjestet de de folkekjære norske underholdningsprogrammet Allsang på Grensen. 

I 2006 oppnådde gruppen førsteplass på en italiensk hitliste med låten «High Energy», som for øvrig var navnet på deres show i 2003.

I 2022 ble gruppens 40-årsjubileum markert med en storslått jubileumsforestilling på Latter i Oslo , og har etter dette turnert i både inn- og utland med jubileumsforestillingen. 

Great Garlic Girls er fortsatt en aktiv underholdningsgruppe, og representeres i dag av artistformidleren ShowPeople.

Referanser
----------

1. ↑  «jonny nymoen». *Se og hør*. Besøkt 4. mai 2016.
2. ↑   .  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)

Kilder
------

* Berthelsen, Herman, red. (1987). «Klingen, Olav». *Hvem er hvem i norsk kulturliv?*. Oslo: Dreyer. s. 232. ISBN 82-09-10426-8.
* Gruppens nettsted

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Gabriele Rollnik** (født 1950) er en tidligere tysk terrorist som var medlem av Bewegung 2. Juni.

Rollnik var ansatt i Telefunken da hun ble rekruttert til den venstreradikale gruppen Bewegung 2. Juni. Hun deltok i planlegging og gjennomføring av kidnappingen av Peter Lorenz i 1975, og ble arrestert og fengslet 13. september 1975.

7. juli 1976 klarte Rollnik å rømme fra kvinnefengselet i Berlin sammen med Inge Viett, Juliane Plambeck og Monika Berberich. I 1978 deltok hun også i aksjonen hvor Till Meyer ble bistått i å rømme fra fengselet. En knapp måned senere ble både Rollnik og Meyer arrestert på en kafé i den bulgarske kystbyen Burgas.

Hun ble i 1981 dømt til femten års fengsel, men ble løslatt i 1992.

Referanser
----------

1. ↑  Häggman, Bertil (1978). *Politisk terrorisme*. Nå forlag. s. 118. ISBN 8250501934.
2. ↑  «Farlige kvinner rømte fra fengsel i V-Berlin». *Akershus Arbeiderblad*. 8. juli 1976.
3. ↑  «Ausbruch in Berlin: »Das ist eine Riesensache«». *Der Spiegel*. 11. juli 1976.
4. ↑  «Etage tiefer». *Der Spiegel*. 10. februar 1980.
5. ↑  «It was impossible to live in this world...». *Eurozine*. 15. januar 2014.


[[Kategori:]]
*Denne artikkelen handler om næringsmiddelet kakao. For drikk laget av dette, se kakao (drikk).*
Kakaofrukt med frø (*Köhlers Medizinal Pflanzen*, 1887)
Frukt på kakaotreet
**Kakao** er et næringsmiddel fremstilt av kakaotreet (*Theobroma cacao*). Dette blir dyrket i de tropiske delene av Mellom- og Sør-Amerika, Asia og Afrika. Carl von Linné gav treet navnet Teobroma: *gudenes føde*.

Bruk
----

Kakao blir benyttet i drikker, som for eksempel varm sjokolade og sjokolademelk, og til å lage sjokolade. Det er en vanlig ingrediens i forskjellige kaker, som sjokoladekake eller brownies. Som oftest tenker man på kakao i forbindelse med søte matvarer, men blant annet i meksikansk matlaging er det ikke uvanlig å bruke kakao som ingrediens uten sukker, som for eksempel i chiligryter.

Produksjon
----------

Treet krever tropisk klima for å trives, altså cirka 20 grader nord og sør for ekvatoren. Største produsent i verden er Elfenbenskysten som står for over 1 million tonn av en totalproduksjon på vel 3 millioner tonn, altså en tredel. Andre betydelige produsenter er Indonesia, Ghana, Nigeria, Brasil, Kamerun og Ecuador. Det finnes tre hovedsorter av kakao: Forastero, Criollo, og Trinitario. Forastero står for 95 % prosent av produksjonen, Criollo gir en bedre kvalitet, men lavere avkastning og er mer mottakelig for sykdommer og Trinitario er en hybrid av de to andre. 

En del kakaopulver er også behandlet med en prosess som på engelsk kalles "dutch processing". Denne prosessen fjerner en del av bitterheten i kakaoen, og gjør den mildere i smaken og mørkere i fargen. Dette er noe av grunnlaget for den særegne smaken til kjekstyper som Oreo's, som benytter det som ofte kalles sort kakao, som altså er kakao som er mye behandlet på denne måten.

Innholdsstoffer i kakao
-----------------------

Over halvparten av kakao er fett (kakaofett) og cirka 12 % protein. Totalt er det antatt at kakao inneholder cirka 300 forskjellige stoffer, deriblant mye antioksidanter, og alkaloidene teobromin og koffein.

Kakao og dyr
------------

Kakao og sjokolade kan være livstruende for hunder (trolig også for katter og hester), på grunn av innholdet av stoffene teobromin og koffein. For hester er kakao regnet som dopingmiddel ved konkurranser. Inntak av kakao kan blant annet forårsake takykardi, hallusinasjoner, alvorlig diaré, epileptiske anfall, hjerteinfarkt, innvendige blødninger eller død. Tegn på forgiftning opptrer vanligvis 6-12 timer etter inntak av stoffet. Dødelig dose av teobromin og koffein er om lag 100-200 mg/kg, men individuelle variasjoner gjør at død kan inntreffe ved langt lavere doser.

Se også
-------

* Kakaotre
* Kakao (drikk)
* NIFAB – Nasjonalt informasjonssenter for alternativ behandling (UiT) Arkivert 26. november 2011 hos Wayback Machine.

Referanser
----------

1. ↑  Toxicology : Food Hazards : Chocolate Arkivert 3. mars 2016 hos Wayback Machine. Merck Veterinary Manual (besøkt 2009-08-06)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Cocoa beans – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** BBC Things
 |
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for BelgiaBelgia Belgia |
| Friidrett: |
| Friidrett U23-EM i friidrett |
| Sølv | Tallinn 2021 |  100 m |
| Friidrett Lag-EM i friidrett (First League) |
| Gull | Sandnes 2019 |  4x100 m |
| Sølv | Cluj-Napoca 2021 |  100 m |

**Rani Rosius** (født 25. april 2000) er en belgisk friidrettsutøver som representerer klubben AV Toekomst. Hun konkurrerer hovedsakelig i sprintløp. 

Hun fikk sølv på 100 meter under U23-EM i friidrett 2021, og hun ble belgisk mester på 100 meter i 2020 og 2021.

Idrettskarriere
---------------

Rosius kom på femteplass på 100 meter under det belgiske U18-mesterskapet i friidrett i 2016. I 2017 kom hun på tredjeplass på 60 meter under det belgiske U18-mesterskapet innendørs, og hun kom på tredjeplass på 100 meter under det belgiske U18-mesterskapet utendørs. Hun vant 60 meter under det belgiske U20-mesterskapet innendørs i 2018, og hun kom på fjerdeplass på 100 meter under U20-mesterskapet utendørs.

I 2019 fikk hun sølv på 60 meter under Belgisk mesterskap i friidrett innendørs 2019. Hun ble belgisk U20-mester på 60 meter innendørs i 2019, og hun fikk sølv på 100 meter under U20-mesterskapet utendørs. Hun deltok på det belgiske laget som deltok på 4 x 100 meter stafett under U20-EM i friidrett 2019, men disse ble diskvalifisert. Belgia deltok i 1. divisjon (First League) under Lag-EM i friidrett 2019, og vant der 4 x 100 meter stafett med Rosius på laget. Hun fikk to medaljer under Belgisk mesterskap i friidrett 2019, der hun kom på andreplass på 100 meter og tredjeplass på 200 meter.

Hun fikk sølv på 60 meter under Belgisk mesterskap i friidrett innendørs 2020, og vant 60 meter under det belgiske U23-mesterskapet innendørs. I august vant hun 100 meter under Belgisk mesterskap i friidrett 2020, og vant med det sin første nasjonale tittel på seniornivå. I 2021 ble hun belgisk innendørsmester på 60 meter, og hun deltok i EM i friidrett innendørs 2021, der hun ble slått ut i semifinalen på 60 meter. Belgia deltok igjen i 1. divisjon under Lag-EM i friidrett 2021, og Rosius kom der på andreplass på 100 meter, bak Salomé Kora fra Sveits. Under Belgisk mesterskap i friidrett 2021 fikk hun gull på 100 meter og sølv på 200 meter. I juli fikk hun sølv på 100 meter under U23-EM i friidrett 2021, bak Lilly Kaden fra Tyskland.

Referanser
----------

1. 1 2 3  World Athletics - *Rani Rosius - Results*, besøkt 17. juli 2021.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Rani Rosius – World Athletics Rediger på Wikidata

* (en) Rani Rosius – Diamond League Rediger på Wikidata

* (en) Rani Rosius – TheSports.org Rediger på Wikidata
***Aurora Floyd*** er en amerikansk stumfilm fra 1912, regissert av Theodore Marston.

Handling
--------

Aurora Floyd var datter av en velstående bank-mann. Hun fikk en romantisk tilknytning til en venn av faren, James Conyers, og stakk av sammen med ham. Men hennes nye tilværelse var ulykkelig, ettersom mannen hennes visste seg å være vulgær og grusom fyllik. Faren hennes, som oppdaget hvordan dette hadde seg, tilbød Conyers en større sum penger på betingelse av at han forlot England for aldri å komme tilbake. Conyers aksepterte ivrig forslaget, og Aurora vendte deretter tilbake til farens hjem. Ikke engang vennene hennes var klar over at Aurora hadde vært gift. Seks måneder senere fortalte en avis-artikkel som påstår at Conyers nå er død.

Kort tid senere begynner John Mellish, en ung godseier i Feldon Park, å gi henne oppmerksomhet. Aurora samtykker i å bli hans kone, til farens store tilfredshet. Men etter at hun ankommer Feldon Hall som hans brud, har Mellish engasjert en ny trener for alle travhestene sine. Denne mannen gjenkjenner Aurora til sin forferdelse Conyers, hennes første ektemann. Hun innser straks at historien om hans død bare var oppspinn. Conyers utpresser henne, og forklarer at med mindre hun gir etter for kravene hans om penger og verdisaker, ville han få henne tiltalt for å drive bigami. Ettersom hun aldri hadde tatt ut skilsmisse fra Conyers før hans påståtte dødsfall, var de fremdeles gift når hun giftet seg med Mellsh.

Men planene deres blir oppdaget av Steve, en stall-gutt. Han bevæpner seg med godseierens pistol. Aurora møter snart Conyers på avtalt sted, og gir ham alle pengene og juvelene hun kunne få tak i på så raskt varsel. Men Steve, som hadde holdt øye med dem, konfronterte Conyers og krevde en andel av byttet. Conyers nekter, og begynner å slå Steve. Gutten, vill av raseri, skyter ham. Han tok med seg sekken som inneholdt juveler og penger, men slipper pistolen ved siden av offeret før han stikker av. Men skuddet hadde blitt hørt i huset, og Mellish og fru Powell - husholdersken hans - begynte snart å undersøke saken.

Skuespillere
------------

* Florence La Badie som Aurora Floyd
* Harry Benham som John Mellish
* David Thompson som John Conyers
* Justus D. Barnes
* William Garwood

Referanser
----------

1. ↑  Alan Goble. *The Complete Index to Literary Sources in Film*

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Aurora Floyd* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Norge Norges flagg |
| Langrenn |
| Langrenn Junior-VM på ski |
| Sølv | 2017 Park City | Sprint klassisk |
| Langrenn Europeisk ungdoms-OL |
| Gull | 2015 Steg | 10 km klassisk |

**Petter Stakston** (født 11. mars 1997 på Lillehammer) er en norsk langrennsløper som representerer Søre Ål IL og Norges Toppidrettsgymnas - Lillehammer.

Hans fremste internasjonale meritt er sølv på sprinten ved Junior-VM på ski 2017.

Idrettskarriere
---------------

### Sesongen 2013/14

Stakston deltok i Junior-NM på ski 2014, der han fikk sølv på 10 km klassisk, bak Erling Fagerbakke Fosse. Han deltok også på Oppland 1, som vant 4 × 4 km stafett. 

I Norgescupen i langrenn for junior 2013/14 kom han på annenplass i klassen M17 sammenlagt, med 535 poeng, bak Herman Martens Meyer.

### Sesongen 2014/15

Han deltok i Europeisk ungdoms-OL 2015 (EYOF), der han vant både sprinten og 10 km klassisk, og i tillegg fikk han bronse på 7,5 km fri teknikk. Norge fikk sølv på 4 × 5 km mixstafett.

I Norgescupen i langrenn for junior 2014/15 kom han igjen på annenplass, i klassen M18, bak Herman Meyer. Stakston vant tre av rennene i norgescupen i denne klassen. Han vant to medaljer i Junior-NM på ski 2015 – gull på sprinten og sølv på 15 km fri teknikk. I tillegg kom han på fjerdeplass på 7,5 km klassisk og fjerdeplass på 4 × 5 km stafett.

### Sesongen 2015/16

I februar deltok han i Junior-NM på ski 2016, og fikk bronse på sprinten. Han deltok også på sprinten i Junior-VM på ski 2016, men endte der på 14.-plass. I junior-NM del 2 kom han på 39.-plass på 20 km klassisk og 67.-plass på 10 km fri. Han fikk til sammen 150 poeng i Norgescupen i langrenn for junior 2015/16, og endte der på tolvteplass i klassen M19-20.

### Sesongen 2016/17

I Junior-VM på ski 2017 gikk han inn til annenplass på sprinten, bak Janosch Brugger, og med Herman Martens Meyer på tredjeplass.

Referanser
----------

1. ↑  Norges Skiforbund - *Statoil Norgescup Langrenn 2013-2014 Menn 17 år* Arkivert 2. februar 2017 hos Wayback Machine. besøkt 2. februar 2017.
2. ↑  Norges Skiforbund - *Statoil Norgescup Langrenn 2015-2016 Menn 19-20 år* Arkivert 27. november 2016 hos Wayback Machine. besøkt 2. februar 2017

Eksterne lenker
---------------

* (en) Petter Stakston – FIS (langrenn) Rediger på Wikidata
**Lancia Flavia** (1961–71) er en familiebil fra italienske Lancia.

Den var utviklet under professore Antonio Fessia (1901–68) som jobbet for Lancia fra 1955 og noen år. Navnet kommer av Via Flavia, en av de gamle romerske veier som Lancia navnga sine modeller med (som Lancia Appia, Lancia Flaminia og Lancia Aurelia).

Serie I (1961–67) startet med **berlina**, en sedan med 1.5 liters boksermotor på 78 hk. Fra 1962 kom en coupe tegnet av Pininfarina, mens Vignale laget 1 600 eksemplar av en cabriolet fra 1962 til 1967. Fra Zagato kom sportsutgavene (1963–67). Fra 1963 fantes en 1.8-liters motor.

Serie II kom i 1968 og ga litt annet utseende. Fra 1969 fikk man en 2-liter i det de kalte **Flavia 2000** som 1971–74 bare ble kalt **Lancia 2000** og solgt som coupe og sedan frem til 1974.

* 1966 Pininfarina coupe 1966 Pininfarina coupe
* Serie II berlina Serie II berlina
* Lancia 2000 berlina fra 1972 Lancia 2000 berlina fra 1972
* Vignale convertibile Vignale convertibile
* Zagato sport Zagato sport
* Zagato super sport Zagato super sport

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|   | Search Wikimedia CommonsSearch Wikimedia Commons |   |  Wikimedia Commons har media  relatert til (kategori): ***Lancia Flavia*** 
 |

 |

Referanser
----------

1. ↑
**Egidio Galea** (født 5. mai 1918 i Birgu på Malta, død 3. januar 2005 samme sted) var en maltesisk katolsk prest tilførende augustinerordenen. Han var pedagog, misjonær, og en viktig skikkelse i Italia og i Vatikanet som motstander av den nazistiske okkupasjonsmakten under andre verdenskrig. Han var en nær medarbeider av den irske kuriepresten Hugh O'Flaherty.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Galea ble født i Birgu, som ligger på den maltesiske hovedøya Malta og tett på hovedstaden Valletta. Han var elev ved Dockyard School i Senglea og gikk senere på Boys' Secondary School i Valletta.

### Augustiner

I 1933 trådte Galea inn i augustinerordenen. Etter mange års studier i filosofi, ble han i 1937 sendt for utdannelse i katolsk teologi til Roma og Det pavelige universitet Gregoriana, der han tok den teologiske doktorgrad.

### Aktivitet under andre verdenskrig

Det var i tiden ved Gregoriana at Galea møtte Hugh O'Flaherty, en irsk prest tilknyttet det pavelige diplomati og som virket ved statssekreteriatet i Vatikanet. O'Flaherty organiserte arbeid med å berge, skjule eller få smuglet ut tusener av jøder og allierte soldater fra det tysk-okkuperte Italia. O'Flaherty trengte medhjelpere, og pater Galea ble en av hans nærmeste medarbeidere. I løpet av krigsårene klarte O'Flaherty og hans hjelpere å berge mer enn 6.500 allierte soldater og jøder. Etter frigjøringen av Italia ble pater Galea hedret med Order of the British Empire.

### Senere virke

I 1945 vendte pater Galea tilbake til Malta, der han underviste augustinske prestekandidater i bibelfag.

Mellom 1955 og 1961 var han postert som misjonær til Tunisia, der han virket som misjonær og dessuten underviste i latin. I 1961 vendte han tilbake til Malta, og mellom 1967 og 1971 var han augustinernes provinsialsuperior der. Mellom 1984 og 1990 underviste han ved det augustinske institutt ved University of Malta. Gjennom årene forfattet han mange artikler og bøker, hovedsakelig vedrørende Augustin av Hippo, hans liv og augustinerordenen.

Galea døde 3. januar 2005 i Birgu i en alder av 86 år.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12  Ltd, Allied Newspapers. «Mgr Hugh O'Flaherty and Fr Egidio Galea». *Times of Malta* **(engelsk)**.
2. ↑  «Search Malta - Maltese Surname Connection». *archive.li*. 7. februar 2013. Archived from the original on 7. februar 2013. CS1-vedlikehold: BOT: Ukjent status for original-url (link)
3. ↑  Briguglio, Michael (14. november 2016). «Sliema News: How A Sliema Woman Risked Everything To Save Lives During World War II». *Sliema News*. Besøkt 11. april 2017.
4. ↑  Fleming, Brian (13. desember 2013). *The Vatican Pimpernel: The World War II Exploits of the Monsignor Who Saved Over 6,500 Lives* **(engelsk)**. Skyhorse Publishing, Inc. ISBN 9781620877562.
5. ↑  «Gaf - Gan - New General Catalog of Old Books & Authors». *www.authorandbookinfo.com*. Besøkt 11. april 2017.
Denne artikkelen **trenger flere eller bedre referanser for verifikasjon**. Du kan forbedre denne artikkelen ved å legge inn referanser til gode kilder. Hvem som helst kan fjerne kildeløst materiale uten forvarsel, men den foretrukne tilnærmingen er i første omgang å markere de setningene/påstandene som trenger kildebelegg ved å tilføye *{{Trenger referanse|dato=2024-03}}* etter påstanden. *2021-12*

**Rogaland Heimevernsdistrikt 08** ble etablert i 1946, og har territorielt militært ansvar for Rogaland.

HV08 bestod av distriktsstab, Heimevernets ungdom, innsatsstyrke og forsterkningsstyrke. Distriksstaben var stort sett lokalisert i Vatneleiren i Sandnes, etter å ha flyttet en del rundt i distriktet.

Siden 2009 inngår distriktet i Agder og Rogaland Heimevernsdistrikt 08.

Distriktet var administrativt inndelt i 25 HV-områder. Innsatsstyrken bærer fortsatt navn «Osprey» etter et aksjonsnavn som Kompani Linge brukte i Rogaland fra 1943 til freden i 1945.

Fane
----

Rogaland Heimevernsdistrikt fikk sin fane tildelt av HM Kong Harald V 26. oktober 2006 i en seremoni på Akershus festning for alle de da tretten heimevernsdistriktene. Fanen videreførte de hvite og grønne fargene til Rogaland Regiment med riksløven og en dolk brodert i gult. Dolken er et distriktssymbol..

Fanen hadde banderoler med følgende æresnavn bestemt av fanekommisjonene av 1913 og 1949:

* Gyldenløvefeiden; Vænersborg 1676, Marstrand/Carlsen 1677, Uddevalla 1679.
* Den Store Nordiske Krig; Stralsund 1715, Akershus 1716
* 2. verdenskrig; Jæren 1940

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑  *Aftenbladet:* Sjefsskifte i Heimevernet: – Den viktigste jobben jeg har hatt i mitt liv
3. ↑  Kristine Orestad Sørgaard (21. oktober 2020). «Flintdolkenes håndverk og sosiale liv». norgeshistorie.no.
Kirkelandet kirke er prostikirke i Ytre Nordmøre prosti. Foto: Jon Rogne 
**Ytre Nordmøre prosti** er et tjenestedistrikt i Møre bispedømme i Den norske kirke, opprettet i 1857 ved delingen av Nordmøre prosti i Indre og Ytre Nordmøre prostier.

Prosten har sete i Kristiansund hvor Kirkelandet kirke er prostikirke.
Prostiet omfatter kommunene Aure, Averøy, Kristiansund og Smøla.

Prostiet er inndelt i sogn, som er den minste og grunnleggende enheten i Den Norske kirke. Tidligere var det også inndelt i prestegjeld, men disse ble faset ut på begynnelsen av 2000-tallet. 
De ansatte i kirken er enten ansatt av sognet gjennom kirkelig fellesråd, eller i prostiet. De fleste prestene er ansatte i prostiet, og har tjenesten sin knyttet til et eller flere sogn.

Sogn i Ytre Nordmøre prosti
---------------------------

* I Aure kirkelig fellesråd
	+ Aure sogn
	+ Stemshaug sogn
	+ Tustna sogn
* I Averøy kirkelig fellesråd
	+ Bremsnes sogn
	+ Kornstad sogn
	+ Kvernes sogn
* I Kristiansund kirkelig fellesråd
	+ Frei sogn
	+ Kristiansund sogn
	+ Nordlandet sogn
* I Smøla kirkelig fellesråd
	+ Brattvær sogn
	+ Edøy sogn
	+ Hopen sogn

For tiden er Sindre Stabell Kulø prost i Ytre Nordmøre prosti.

Prestegjeld i Ytre Nordmøre prosti
----------------------------------

* Kristiansund
* Nordlandet
* Eide
* Kvernes
* Frei
* Halsa
* Aure
* Edøy

Referanser
----------

1. ↑  Nordmøre prosti, arkivportalen.no[*død lenke*]
2. ↑  Kirkelandet kirke fra Kirkesøk

Kilder
------

* Ytre Nordmøre prosti fra Den norske kirke

| * v
* d
* r
Prostier i Møre bispedømme |
| --- |
| Indre Nordmøre **·** Indre Romsdal **·** Molde **·** Nordre Sunnmøre **·** Søre Sunnmøre **·** Ytre Nordmøre |

| * v
* d
* r
Kirker i Ytre Nordmøre prosti |
| --- |
| Aure **·** Brattvær **·** Bremsnes **·** Edøy **·** Edøy gamle **·** Frei **·** Grip stavkirke **·** Gullstein **·** Hopen **·** Kirkelandet **·** Kornstad **·** Kvernes **·** Langøy **·** Nordlandet  **·** Stemshaug **·** Sør-Tustna |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Lokalhistoriewiki
 |
**Blodappelsin** er en betegnelse på appelsin med rødt eller rødstripet fruktkjøtt. Frukten har ofte også mørk oransje eller rødt skall. Blodappelsin er en variant av vanlig appelsin (*Citrus sinensis*). Det er tre hovedvarianter av blodappelsin: Tarocco, Sanguinello og Moro.

Navnet blodappelsin kommer av fargen på saften, som er rød. Fargen kommer fra fargestoffet antocyanin. Den røde fargen dannes imidlertid bare hvis frukten på treet i lengre tid har vært utsatt for kjølige netter.

Frukt- og grønnsakdistributøren Bama markedsførte i 2006 blodappelsiner som **røde appelsiner**. Etter dette skal Bama ha økt salget med 70 prosent.

Referanser
----------

1. ↑  emu.dk – Blodappelsin Arkivert 21. mai 2007 hos Wayback Machine.
2. ↑  «Dagligvarehandelen: Blodappelsinen skifter navn». Arkivert fra originalen 8. oktober 2007. Besøkt 12. januar 2007.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Kategori:Blood oranges* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica
 |
***The Gunfighter*** er en amerikansk stumfilm fra 1923 regissert av Lynn Reynolds.

Handling
--------

Benchley-familien og Camp-familien bor i det samme fjell-området, og de befinner seg midt i en bitter feide. Denne konflikten hadde sitt utspring når patriarken Lew Camp oppdaget at datteren hans Nell ble tatt fra moren sin, for å erstatte et barn i Benchley-familien som hadde dødd.

I flere år hadde medlemmer av Camp-familien forsøkt å få Nell tilbake til deres egen familie, men uten hell. Før en dag kommer det en fremmed, Billy Buell, til lokalsamfunnet deres - og situasjonen begynner snart å forandre seg.

Skuespillere
------------

* William Farnum som Billy Buell
* Doris May som Nellie Camp
* Lee Shumway som Joe Benchley
* J. Morris Foster som Lew Camp
* Virginia True Boardman som Marjorie Camp
* Irene Hunt som Alice Benchley

Referanser
----------

1. ↑  «The Gunfighter (1923)» **(engelsk)**. Besøkt 13. mars 2024.
2. ↑  «AFI|Catalog». *catalog.afi.com*. Besøkt 13. mars 2024.

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen mangler oppslag i Wikidata*
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet. Helt uten kilder. *(10. okt. 2015)*

**Birganj** (transkriberes også *Birgunj*) er en by i Nepal. Byen var i 2005 Nepals 5. største, med ei befolkning anslått til 133 244. Birganj er hovedstad i Parsa, som ligger i *Narayani sone* i *Sentralregionen*

Med beliggenhet bare 2 km fra grensa til Bihar er den et viktig knutepunkt for handlelen med India. Mye av importen til Kathmandudalen, bl.a. mesteparten av den livsviktige oljeimporten, går over Birganj. Rett over på den andre sida av grensa ligger byen Raxaul, og Raxaul–Birganj er den kanskje viktigste økonomiske inngangsporten til Nepal.

Det er en viktig og raskt voksende industriby. Sukkerrafineri, sigarettproduksjon og fiskeoppdrett er blant de viktigste industriene.

Birganj er den nest største byen i Tarai, Nepals flate og tropiske grenseområde mot India, etter Biratnagar og foran Dharan. Den er typisk for det østlige Tarai, som har Nepals raskest voksende industri og økonomi ved sida av Kathmanduområdet. Økonomien er sterkt prega av handel med og eksport til India. Befolkninga er det som i Nepal kalles madhesi, med språk, kultur og religion felles med inderne på den andre sida av grensa.

Eksterne lenker
---------------

* (ne) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Birgunj – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GeoNames
 |
Sinku er et begrep i landbruket som beskriver en ku som har sluttet å produsere melk før neste fødsel. Denne perioden er kritisk for kua, da den forbereder seg på neste laktasjonssyklus. Riktig pleie og ernæring er avgjørende i denne fasen for å sikre kua er i best mulig helse for neste melkeproduksjonssyklus.

Helse og stell
--------------

Under sinkuperioden står kua overfor flere helseutfordringer. Det er viktig å overvåke for tilstander som:

* Melkefeber: En tilstand forårsaket av lavt blodkalsium, som kan være farlig hvis den ikke behandles. Forebyggende tiltak inkluderer passende ernæring og tilskudd.
* Jurbetennelse: En betennelse i juren som er en vanlig sykdom hos melkekyr. Riktig hygiene og stell er viktig for å redusere risikoen.
* Ketose: En metabolsk lidelse forårsaket av energimangel, som kan påvirke kua negativt. Riktig ernæring og tilskudd er essensielt for å forhindre ketose.

Ernæring
--------

Ernæring spiller en nøkkelrolle for å opprettholde helsen til en sinku. Det er viktig å sørge for at kua får i seg tilstrekkelig næringsstoffer, inkludert vitaminer og mineraler, for å støtte sin generelle helse og forberede seg for neste laktasjon.

Referanser
----------

1. ↑  «sinku». *Store norske leksikon* **(norsk)**. 3. september 2020. Besøkt 7. desember 2023.
2. ↑  Vibeke (10. august 2023). «Alt du trenger å vite om Sinku». *3B Agro AS*. Besøkt 7. desember 2023.
**Mastiff AS** er et norsk TV-produksjonsselskap med røtter tilbake til 1992. Selskapet har tidligere gått under navnene **MTV Produksjon** og **MTV Mastiff**, og var eier av MTV Juritzen etter oppkjøp av Juritzen TV-produksjon i 2000. Selskapet er i dag en del av det internasjonale Banijay Group som også eier Nordisk Film & TV.

Selskapet står bak TV-produksjoner som *Åsted Norge, God morgen Norge*, *Hver gang vi møtes* (TV 2), *TV 2 hjelper deg* (TV 2), *Matkontrollen, Helsekontrollen,* *Boligjakten*, *God kveld Norge*, *Paradise Hotel* (TV3) og *Ingen grenser* (NRK/TV 2).

Flere av TV-produksjonene har vunnet Gullruten: *Hver gang vi møtes* ble beste underholdning og beste nye programserie i 2012 og beste underholdning i 2013, *Ingen grenser* ble beste reality i 2012, *Kjærlighet uansett* ble beste reality i 2014, *Åsted Norge* ble beste nyhets-, sports- eller aktualitetsprogram i 2017 og Helsekontrollen ble beste livsstilsprogram i 2018.

Referanser
----------

1. ↑  «Åndenes makt, 71 grader nord, Paradise Hotel, TV 2 hjelper deg og Åsted Norge flytter sammen». *medier24.no*. 18. januar 2017. Besøkt 20. april 2017.
2. ↑  «Juritzen ut av MTV Juritzen». *journalisten.no*. 23. september 2002. Besøkt 20. april 2017.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Brønnøysundregistrene
 |
**Líneas Aéreas del Estado (LADE)** er et flyselskap som er basert i Comodoro Rivadavia i Argentina. Det er statseid og opereres av Argentinas luftforsvar. Selskapet gjennomfører innenlandsflygninger, hovedsakelig i Patagonia. Hovedbasen er General Enrique Mosconi internasjonale lufthavn i Comodoro Rivadavia med knutepunktene Aeroparque Jorge Newbery i Buenos Aires og Comandante Armando Tola internasjonale lufthavn i El Calafate.

Flyselskapet ble etablert i september 1940 og startet flygninger samme år. Det het opprinnelig **Líneas Aéreas Suroeste** og ble konsolidert under det nåværende navnet i 1945 sammen med en annen del av luftforsvaret, **Líneas Aéreas Noreste**.

LADE var frem til 2006 ett av kun to flyselskap som fremdeles opererte Boeing 707 i passasjertrafikk, med flygninger mellom til Río Gallegos og Comodoro Rivadavia fra El Palomar flybase nær Buenos Aires.

Referanser
----------

1. 1 2  «Directory: World Airlines». *Flight International*. 3. april 2007. s. 104.

Eksterne lenker
---------------

* (es) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Líneas Aéreas del Estado – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN
 |
En Airbus A330-200 fra Jet Airways.
**Jet Airways (India) Ltd** ble etablert i 1993, med hovedkontor i Mumbai i India. Selskapet innstilte 17. april 2019 alle sine flyvninger som følge av betalingsproblemer.

Jet Airways flyr til 66 destinasjoner, derav 23 internasjonale. Selskapet har baser i Mumbai, (hovedbase) med vedlikehold. Andre baser finnes i Delhi, Kolkata, Chennai, Pune, Bengaluru og Amsterdam. Selskapet opererer 89 fly, 10 av typen Boeing 777-300ER, 12 Airbus A330-200, 48 Boeing 737 av typene 400/700/800/900 og 14 moderne ATR 72-500 turboprop fly. Med en gjennomsnittsalder på 4,5 år har Jet Airways (India) Ltd. en av verdens yngste flyflåter.

Selskapet er medlem i IATA. Jet Airways (India) Ltd eier det indiske flyselskapet JetLite.

Referanser
----------

1. ↑  Chowdhury, Anirban (17. april 2019). «Jet Airways to suspend all operations from tonight». *The Economic Times*. Besøkt 18. april 2019.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Jet Airways – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Jet Airways – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BBC Things
 |
**Planica** (utt. [plaˈnìːtsa]) er en alpedal nordvest i Slovenia. Dalen løper sørover fra grensebyen Rateče, ikke langt fra skistedet Kranjska Gora.

Planica er kjent for skiflygingsbakken Letalnica, som ligger i dalen og lenge var verdens største. Bakkerekorden er på 252 meter, satt av Ryōyū Kobayashi (Japan) 24. mars 2019. Nordmannen Bjørn Einar Romøren hadde lenge verdensrekorden der på 239 meter. Den ble satt i 2005.

Den første hoppbakken i Planica ble bygd før 1930. I 1934 ble den første såkalte mammutbakken bygd. I den bakken ble verdens første skihopp over 100 meter gjort av østerrikeren Sepp Bradl i 1936 (101 meter).

I 1969 ble en enda større skiflygingsbakke bygd i Planica. Fra og med polakken Piotr Fijas' verdensrekord på 194 meter i 1987 til Vikersundbakken overtok hegemoniet som verdens største hoppbakke i 2011, ble alle verdensrekorder i skiflyging satt i Planica. Finnen Toni Nieminen var første mann i verden over 200 meter i 1994 (203 meter). Bakken har i dag (2017) kritisk punkt på 200 meter og bakkestørrelsen er 240 meter.

Planica kommer til å arrangere Ski-VM 2023, etter å ha flere ganger søkt om å få VM i 2017, 2019 og 2021, men Planica har tapt disse avstemningene.

* PlanicaPlanica
* PlanicaPlanica
* PlanicaPlanica
* PlanicadalenPlanicadalen
* Tamar i PlanicadalenTamar i Planicadalen

Referanser
----------

1. ↑  dagbladet.no - «To nye bakkerekorder i første omgang i Planica», 20. mars 2015

Eksterne lenker
---------------

* (en) Planica – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** SUDOC **·** GeoNames
 |
**City Airline** var et svensk flyselskap som hadde sitt hovedkontor i Göteborg og base ved Landvetter lufthavn. City Airline ble grunnlagt i 1997 og startet sine operasjoner den 10. september 2001. Det var eid av Investment AB Janus, som er en interessent i reisebransjen. Selskapet hadde om lag 200 ansatte.

City Airline satset spesielt på forretningsreiser i vestre deler av Sverige, men drev fra 2005 også med chartertrafikk på oppdrag til for eksempel artister, sportsklubber og bilfabrikanter. Fra mars 2006 samarbeidet City Airlines med Scandinavian Airlines System innenfor code share og bonusprogram.

Den 30. november 2011 slo City Airline og Skyways seg sammen under navnet Skyways.

Det svenske flyselskapet Skyways og datterselskapet City Airline begjærte seg selv konkurs og innstilte samtlige flyginger med umiddelbar virkning 22. mai 2012.

Flåte
-----

City Airline bestod (september 2011) av i alt 10 fly.

**City Airline**| Flytype | Antall fly | Passasjerer |
| --- | --- | --- |
| Embraer ERJ 135-145  | 7 | 37-49 |
| McDonnell Douglas MD-87 | 3 | 125 |

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  «About City Airline» **(engelsk)**. cityairline.com. Besøkt 5. september 2011.
2. ↑  «Destinations» **(engelsk)**. cityairline.com. Besøkt 5. september 2011.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) City Airline – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
*Svømmeren og skihopperen Ari Guðmundsson kan være to forskjellige personer. Se artikkelens diskusjonsside for forklaring.*

**Ari Friðbjörn Guðmundsson** (1927–2003) var en islandsk idrettsutøver. Han deltok i sommer-OL i London i 1948 og vinter-OL i Oslo i 1952.

I sommer-OL 1948 deltok han i svømming 100 meter fri og 400 meter fri, men ble slått ut i første runde i begge øvelsene. I vinter-OL 1952 deltok han i skihopping, som én av tre islendinger gjennom tidene som har deltatt i skihopping i OL. Han ble nummer 35 av 43 deltakere.

Ari Guðmundsson arbeidet i Landsbanki i Reykjavík hele sitt yrkesaktive liv, fra 1942 til 1996. Han var i sin tid landets beste svømmer, hadde lenge de islandske svømmerekordene på alle disanser, og spilte også vannpolo. Han representerte svømmeklubben Ægi, og var leder for klubben fra 1952 til 1957. Ari Guðmundsson drev også med golf, og var leder for golfklubben i Reykjavík fra 1976 til 1978. Han var styremedlem i det islandske golfforbundet, og var fra 1988 til 1994 leder for Reykjavík idrettskrets.

Se også
-------

* Skihopping og kombinert på Island

Kilder
------

* Sports Reference: Ari Guðmundsson Arkivert 10. mars 2009 hos Wayback Machine. (besøkt 29. juli 2012)
* Jens Jahn, Egon Theiner: *Enzyklopädie des Skispringens*. AGON Sportverlag, Kassel 2004. ISBN 3-89784-099-5, flere sider
* Morgunblaðið: Ari Guðmundsson (nekrolog, s. 6, 8. september 2003, arkivert hos Islands nasjonalbibliotek)
* Morgunblaðið: Ari F. Guðmundsson (nekrologer, s. 20, 15. september 2003, arkivert hos Islands nasjonalbibliotek)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Ari Guðmundsson – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Ari Guðmundsson – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Ari Guðmundsson – Olympedia Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |

Portal: Island
**Vraket i Ebeltoft Fiskerihavn** er et funn av et kravellbygd skip bygd i 1640, som kan ha blitt ødelagt av svenskene i slaget ved Ebeltoft 23. juli 1659. Spor etter brann og opphugging i vraket viser at det kan ha blitt berget og forsøkt opphugd før det ble oppgitt i Ebeltoft Vig. 

Flere skuter som skulle fungere som transportfartøyer for allierte styrker under Karl Gustav-krigene, ble kapret eller forsøkt ødelagt av en svensk eskadre i et overraskelsesangrep på Ebeltoft i Danmark. Vraket som ble oppdaget i Ebeltoft Fiskerihavn i 1999, kan være en slik skute.

Vraket
------

Det var dels mulig å rekonstruere vraket til dens opprinnelige størrelse på 12-15 meter i lengde og 4,8 meter i bredde, bare 60% av bunnpartiet og deler av sidene ble oppdaget og undersøkt. *Spikerpinner* som et bevis på klampbygging ble funnet i kjølbordene i flaket (den flate delen av bunnen i skroget), men de dendrokronologiske resultatene av trevirket viser at fartøyet kan ha blitt bygd i Norge, mer bestemt i Vennesla-Bjorvatn. 

Bordkledningen i skroget besto av sagskårne bordganger av eik, deretter en forhud av furu. Kjølbordene på begge sider av kjølen var smale og tykkere, sammenføyd med kjølen med jernnagler og spantene med nagler av tre. Bare én bordplanke på 3,5 meters lengde ble funnet utenom spantene og kjølbordene. Bunnstokkene er mellom 2,3 og 3,3 meter lange. Muligens besto garneringen på innsiden av skroget av planker av furu.

Fartøyet som kan være en klampbygget skute, har blitt datert til cirka 1640.
**Montages** er en norsk filmmagasin på nett. Det ble lansert av Eirik Smidesang Slåen, Karsten Meinich, Martin Sivertsen og John Einar Hagen 1. april 2009. Nettstedet ble hovedsakelig lansert for å skrive lengre omtaler, analyser og andre artikler om relevante filmer.

Filmartiklene til Montages er enten en analyse, en omtale, en *Coup de Cœur*, eller som en del av podcasten «Filmfrelst». Coup de Cœur er en spalte som skal gi leserne lyst til å se filmen, eller å se den på nytt. Filmfrelst er omtaler av filmer på lydopptak. Med unntak av disse har nettsiden også topplister, nyheter og blogger.

Filmfrelst
----------

Podcasten «Filmfrelst» er som regel bygget opp rundt et panel med filmkjennere, en episode har vanligvis diskusjoner rundt en ny kinofilm, et tilbakeblikk på en regissør eller et spesifikt filmår eller lignende. Filmfrelst har blant annet gjort seg bemerket med sine lange liste-episoder, spesielt med en som var over 30 timer lang med navnet *90-tallets 100 beste filmer* (delt opp i fire episoder).

Referanser
----------

1. ↑  , Montages |. «Filmfrelst #170: 90-tallets 100 beste filmer - del 4 | Montages podcast - podkast». *Montages.no*. Besøkt 20. september 2015.

Eksterne lenker
---------------

* Montages.no
* Filmfrelst
* Montages: International Edition
**Opprydning:** Denne artikkelen trenger en opprydning for å oppfylle Wikipedias kvalitetskrav. Du kan hjelpe Wikipedia ved å forbedre den. Mangler som er blitt anført: Tvilsomt at det heter dette på norsk. Se diskusjonssiden. Trenger god kilde på hva dette er.

**Språkvask:** Teksten i denne artikkelen kan ha behov for språkvask for å oppnå en høyere standard. Om du leser gjennom og korrigerer der nødvendig, kan du gjerne deretter fjerne denne malen.

Et UH-60 Black Hawk helikopter utfører en eksfiltrasjon av amerikanske soldater i Irak
**Eksfiltrasjon** (også **eksfiltrering** eller **exfil**) er prosessen med å fjerne personell når det er ansett som viktig at de umiddelbart må bli flyttet ut av et fiendtlig miljø og tatt med til et område som er enten tatt eller kontrollert av vennlig personell.

Det er i hovedsak to typer eksfiltrasjon:

* **Vennlig**: Personen som er involvert er villig og er forventet å samarbeide med personell for å gjennomføre operasjonen.
* **Fiendtlige**: Personen som er involvert er ikke villig til å bli eksfiltrert, slik at det må benyttes kraftig tvang med muligheter/sannsynligheter for å engasjere fiendtlig personell i et område, enten i og/eller rundt eksfiltreringssonen.

Et eksempel på en fiendtlig eksfiltrering var transport til Israel for prøving av den tyske Nazi krigsforbryter Adolf Eichmann av Israels Mossad-agenter den 11. mai 1960. 
Et eksempel på en vennlig **eksfiltrering** var den felles USAs Central Intelligence Agency-Kanadiske regjeringens operasjon for å smugle diplomatisk personell ut av det revolusjonerende Iran i 1980. Operasjonen ble senere kjent som den Canadian Caper.

Referanser
----------

1. ↑
**Conviasa** (Consorcio Venezolano de Industrias Aeronáuticas y Servicios Aéreos) er et nasjonalt flyselskap fra Venezuela. Hovedkontoret ligger i Maiquetía der hovedbasen på Simón Bolívar internasjonale lufthavn også ligger. Conviasa flyr innenriksruter og til destinasjoner i Sør-Amerika, Karibia og Europa.

Historie
--------

Dash 7-maskin fra Conviasa 
Selskapet blei oppretta 7. juli 2004 gjennom et samarbeid mellom staten og delstatsmyndighetene i Nueva Esparta. Flygingene starta 11. desember samme året.

Ruter
-----

Innenriks trafikkerte selskapet Caracas, Higuerote, Puerto Cabello, Barcelona, Cumaná, Maturín, Barquisimeto, Coro, Las Piedras, Maracaibo, Porlamar, San Tomé, La Fría, San Antonio del Táchira, Valera, Mérida, El b, Santo Domingo del Táchira, Barinas, Canaima, Puerto Ayacucho, Puerto Ordaz, San Fernando de Apure og Santa Elena de Uairén (juli 2017). Conviasa hadde i juli 2017 utenriksruter i Sør-Amerika til Bogotá i Colombia, Buenos Aires i Argentina, Panama by i Panama, Managua i Nicaragua, Manaus i Brasil og Georgetown i Guyana. I Karibia fløy selskapet til Port of Spain i Trinidad og Tobago, St. George's på Grenada og Havanna på Cuba. Madrid i Spania var i juli 2017 selskapets enste mål i Europa.

Flyflåte
--------

Flyflåten består av Airbus A340–200, Boeing 737–200/300, Embraer E-190 og Cessna 208 Caravan (juli 2017). Selskapet har brukt andre flytyper også.

* Embraer E190 fra Conviasa tar av fra Simón Bolívar internasjonale lufthavn.Embraer E190 fra Conviasa tar av fra Simón Bolívar internasjonale lufthavn.
* Boeing 737 fra Conviasa på Simón Bolívar internasjonale lufthavn.Boeing 737 fra Conviasa på Simón Bolívar internasjonale lufthavn.
* Bombardier CRJ700 fra Conviasa på Caribe Santiago Mariño inernasjonale lufthavn.Bombardier CRJ700 fra Conviasa på Caribe Santiago Mariño inernasjonale lufthavn.
* ATR 42 fra Conviasa på Simón Bolívar internasjonale lufthavn.ATR 42 fra Conviasa på Simón Bolívar internasjonale lufthavn.

Referanser
----------

1. ↑  Endres, Günter og Graham Edwards: *Jane's Airline Recognition Guide*, New York: HarperCollins, 2006, s. 155.
2. ↑  Destinos Arkivert 22. juli 2017 hos Wayback Machine. Conviasa. Henta 18. juli 2017.
3. ↑  
Historia Arkivert 29. juli 2017 hos Wayback Machine. Conviasa. Henta 18. juli 2017.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Conviasa – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
* Conviasas offisielle nettsted
**«Don't Pass Me By»** er en sang som ble skrevet av Ringo Starr (kreditert Richard Starkey som er hans egentlige navn) som ble utgitt 22. november 1968 på dobbeltalbumet *The Beatles* (også kalt *White Album*) med *The Beatles*.

23. august 1963 annonserte Starr i et intervju med New Musical Express at han hadde laget en sang ved navn «Don't Pass Me By», men at hver gang han vil spille den for de andre i gruppen, begynner de bare å le av ham.

Innspillingen skjedde først fem år senere, nærmere bestemt 5./6. juni/12./22. juli 1968 i Abbey Road Studios. Starr spilte trommer, bjeller, piano og sang vokal. Paul McCartney bidro også med piano samt bassgitar. John Lennon og George Harrison deltok ikke på «Don't Pass Me By». Det gjorde derimot en felespiller ved navn Jack Fallon. Første innspillingsdag het sangen «Ringo's Tune (Untitled)», «Ringo's Tune (Untitled)», deretter «This Is Some Friendly»

Personell
---------

* Ringo Starr: trommer trommer, bjeller, piano, vokal
* Paul McCartney: piano, bass
* Jack Fallon: fele

Andre versjoner
---------------

Ringo Starr har gitt ut tre konsertversjoner av «Don't Pass Me By» etter at The Beatles ble oppløst: *VH1 Storytellers* (utgitt 1998) og *Tour 2003* (utgitt 2004) *Ringo Starr: Live at Soundstage* (utgitt 2007)

The Georgia Satellites ga ut en coverversjon av «Don't Pass Me By» i 1988 på deres album *Open All Night*.

Referanser
----------

1. ↑  Lewisohn, Mark (1990) *The Beatles Day By Day*. New York, Harmony Books. ISBN 0-517-57750-X s. 25
2. ↑  Lewisohn, Mark (1988). *The Beatles Recording Sessions*. New York: Harmony Books. ISBN 0-517-57066-1 s. 137/142/144
**Gro Merete Brækken** (født 8. desember 1952) er en norsk forretningskvinne kjent for sin omfattende ledererfaring i ulike sektorer. Hun har hatt betydelige roller i både nasjonale og internasjonale selskaper og organisasjoner.

Tidlig liv og utdanning
-----------------------

Brækken ble født i Narvik og tilbrakte sin oppvekst i Mo i Rana, Moss, og Trondheim. Hun er utdannet med en mastergrad i kjemiteknikk fra NTH i 1975.

Karriere
--------

Brækken startet hos Norske Shell (1976-1982), etterfulgt av en stilling som leder for gassalgadministrasjonen hos Statoil i Stavanger (1982-1988). Deretter tjenestegjorde hun som administrerende direktør for Ulstein International (1988-1990), hvor hun var ansvarlig for skipsdesign, internasjonalt salg og markedsføring. Hennes tid i Den norske Bank (1990-1994) inkluderte stillingen som regional direktør for Oslo & Akershus' privatmarked.

I 1994 ble Brækken med i Næringslivets Hovedorganisasjon (NHO) som nestleder, hvor hun hadde ansvar for handels- og internasjonal politikk. 

Brækken arbeidet som generalsekretær for Redd Barna i Norge fra 1999 til 2009. I denne perioden lyktes hun med å doble organisasjonens inntekter og spilte en nøkkelrolle i å legge til rette for en omfattende internasjonal fusjon mellom alle de 28 internasjonale Save the Children-organisasjonene.[] I 2010 ble hun administrerende direktør for Norsk olje og gass, en stilling hun hadde til 2015.

Fra 2016 til 2023 var Brækken administrerende direktør ved Norsk institutt for styremedlemmer.

Brækken vært medlem av flere styrer og komiteer.

Referanser
----------

1. ↑  Ørslien, Geir Anders R. (25. januar 2003). «Barnevakt mot krig». *Dagbladet* **(norsk)**.
2. ↑  «Gro Brækken slutter som direktør i Norsk olje og gass» Arkivert 27. desember 2014 hos Wayback Machine. *Teknisk Ukeblad*, 11. desember 2014

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Prabook
 |