recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
***En stor manns elskerinne*** (originaltittel: *Christopher Strong*) er et amerikansk drama fra 1936 regissert av Dorothy Arzner. Filmen har romanen "Christopher Strong" av den britiske forfatteren Gilbert Frankau som forelegg.

Handling
--------

I London deltar Monica Strong (spilt av Helen Chandler) og hennes gifte kjæreste, Harry Rawlinson, på en sammenkomst holdt av Monicas tante, Carrie Valentine. Carrie kunngjør en utfordring: Kvinner må finne en mann som er gift i mer enn 5 år og er trofast gift, og menn må finne en kvinne over 20 år som aldri har hatt noen ordentlige kjærester. Monica reiser for å finne sin far, Sir Christopher Strong (spilt av Colin Clive) som fremdeles er et hengivent forhold med Monicas mor. Men Harry følger etter henne på en motorsykkel, og havner i en ulykke. Lady Cynthia Darrington (spilt av Katharine Hepburn) en berømt flyver, hjelper ham - og de reiser videre sammen.

Men Cynthia har aldri vært i noen kjærlighetsforhold, og er mye eldre enn 20 år. I løpet av festen møtes Cynthia og Christopher, en tidligere venn av hennes avdøde far. Cynthia og Monica blir snart venner. Men Lady Elaine Strong (spilt av Billie Burke) liker ikke dette vennskapet mellom Cynthia og Christopher, selv om Christopher insisterer på at Cynthia er en god innflytelse for datteren hans. Christopher ber Cynthia om å overtale Monica til å reise sammen med resten av familien til Cannes. Christopher og Cynthia innrømmer ovenfor hverandre at de er dypt forelsket, men blir enige om å aldri møtes igjen. Men Elaine ser dem ta farvel, og tror at Christopher og Cynthia er kjærester.

Rolleliste
----------

* Katharine Hepburn as Lady Cynthia Darrington
* Colin Clive as Sir Christopher Strong
* Billie Burke as Lady Elaine Strong
* Helen Chandler as Monica Strong
* Ralph Forbes as Harry Rawlinson
* Irene Browne as Carrie Valentine
* Jack La Rue as Carlo
* Desmond Roberts as Bryce Mercer
* Agostino Borgato as Fortune teller
* Margaret Lindsay as Autograph Seeker at Party
* Gwendolyn Logan as Bradford
* Donald Stuart as Joseph Drummond
* Pat Somerset as Policeman

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) *En stor manns elskerinne* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *En stor manns elskerinne* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *En stor manns elskerinne* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *En stor manns elskerinne* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *En stor manns elskerinne* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *En stor manns elskerinne* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *En stor manns elskerinne* på Box Office Mojo Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Transvaals skrekk** (engelsk: *The Terror of the Transvaal*) er en Disney-tegneseriehistorie skrevet og tegnet av Don Rosa. Første opptreden var i Uncle Scrooge i 1993. Dette er kapittel 6 i Skrue McDucks liv og levnet. Historiens tidsrom er: 1887

Handling
--------

Skrue er nå i Afrika. Han prøver å finne en gullgruve, som han skal ha bare for seg selv. Skrue redder en fyr på en gal okse, som får sitte på kjerra hans. De slår leir, tenner bål, og overnatter der. Når Skrue våkner, er alt sammen borte. Det viste seg at mannen var en tyv, og han har stjålet alt, til og med bålet… før Skrue vet ordet av det, blir han forfulgt av en løve, elefant, gepard, nesehorn, sebra, hyene, og mage flere ville dyr. Han tenker på tyven, og blir så sint at han skremmer bort alle dyrene, og temmer løven med et fryktelig brøl.

Han drar tilbake til byen på løven, for å finne skurken som stal kjerra hans. Når Skrue finner tyven, blir det månelyst! Han sender han direkte til fengselet, etter hevn selvfølgelig. Han drar videre på reisen. Han er fast bestemt på at han skal bli en rik mann en dag, selv om han har møtt mange fiender på reisen. Wiskervillene i Skottland, B-gjengen fra Mississippi, skumlegutta fra den ville vesten… og personen som stjal alt Skrue hadde… Gullbrand Gråstein!

Barks-kjennetegn
----------------

- "På jakt etter gull" (DD nr. 52/1959 og nr. 2/1960)

- "Gullfeber på månen" (DD nr. 18-19/1965)

- "Onkel Skrue får en konkurrent" (DD nr. 10-12/1961)

- "Safari i Afrika" (DD nr. 45-47/1966)
***Millennium*** var en unik, enkeltstående 25-timers internasjonal direkte-sending som skildret overgangen til årtusenskiftet i hele verden. I Norge var det NRK og TV3 som stod for sendingen. I tillegg samsende alle norske TV- og radiokanaler den norske overgangen til år 2000. Programmet viste markeringene i forbindelse med overgangen fra 1999 til 2000 i alle verdens land – fra Mikronesia i det nordlige Stillehavet til Hawaii og California. I Norge gikk sendingen fra morgenen den 31. desember 1999 og varte til morgenen 1. januar 2000. Feiringen startet på de små øyene Kiribati og Tonga i Stillehavet og ble avsluttet på øya Samoa.

Over 50 land samarbeidet om sendingen og den skulle vises i 70 land. I Norge ble programmet ledet av Petter Nome og Lisbeth Skei, mens Mette Janson og Jostein Pedersen var kommentatorer for de utenlandske innslagene.

Over to års planlegging lå bak den internasjonale sendingen og kostnadene ble beregnet til omtrent 470 millioner kroner. Rundt 6000 medarbeidere var i sving for at tv-signalene skulle sendes kloden rundt via satellitter og bakkestasjoner. I Norge var rundt 300 NRK-ansatte i sving under nyttårsendingen, som etter planen skulle samsende med både TV3, TV 2 og TV Norge, P4 og NRKs tre radiokanaler 23.50 den 31. desember.

Gjester i den norske delen
--------------------------

Den norske delen hadde musikalske bidrag fra musikere som Solveig Kringlebotn, Noora Noor, Sondre Bratland, Anita Skorgan, Erik Bye, Silje Nergaard, Lars Lillo-Stenberg, Åge Aleksandersen og Arve Tellefsen. I tillegg fikk programmet besøk av Jon Bing, biskop Gunnar Stålsett, Åge Korsvold, Kjell Magne Bondevik og Anne Enger Lahnstein. Det var dessuten flere direktesendt innslag med Kong Harald og dronning Sonja.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  «Fra soloppgang til solnedgang på NRK - Tv - Dagbladet.no». *www.dagbladet.no*. 16.12.1999. Besøkt 14. august 2016.
C.H.D. Buys Ballot
Dersom man har vinden i ryggen, vil lavtrykksområder (L) være på din venstreside på den nordlige halvkule
**Buys-Ballots lov** er i meteorologi en lov som sier: 

> Hvis man på den nordlige halvkule står med vinden i ryggen, så har man et lavtrykk til venstre for seg.
> 
> 
> 

Med andre ord, så strømmer luften mot klokken rundt et lavtrykk på den nordlige halvkule. Dette er tilnærmet riktig på høyere breddegrader på den nordlige halvkule, og motsatt på den sørlige halvkule, men vinkelen mellom isobarene og vinden er ikke i en rett vinkel på lave breddegrader.

Denne regelen, som først ble oppdaget av de amerikanske meteorologene J.H. Coffin og William Ferrel, kommer av Ferrels lov. C. H. D. Buys Ballot, en nederlandsk meteorolog som publiserte loven i *Competus Rendus* i november 1857, har derimot gitt navn til loven, og mens William Ferrel var den første som kom med teorien bak dette, var Buys-Ballot den første til å stadfeste loven empirisk.

Kilder
------

* M. Buys-Ballot, "Note sur le rapport de l'intensite et de la direction du vent avec les ecarts simultanes du barometre", *Comptes Rendus*, Vol. 45 (1857), pp. 765–768.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis
 |
**In eminenti apostolatus specula** var en pavelig bannbulle som ble ustedt av pave Klemens XII den 28. april 1738. Bannbullen forbød katolikker i å bli medlemmer av frimureriet.

Paven skrev at medlemskap i frimurerlosjer «ble utbredt i det vide og brede og daglig vokste i styrke», og at losjene var åpne for menn av enhver religion eller sekt som sverget troskap om hemmelighold. Bannbullens kjerne er formulert slik:

>  Det er i kriminalitetens natur å bedra seg selv og å vise seg selv frem gjennom dens ledsagende protester. Disse allerede nevnte samfunn eller forsamlinger har på denne måte forårsaket den største mistanke i de troendes sinn, og alle kloke og hederlige menn har avgitt den samme dom over dem som moralsk fordervede og perverterte. For dersom de ikke utførte onde handlinger, ville de ikke hatt et såpass stort hat mot lyset.
> 
> 
> 

Bullen fortsetter med å omtale rykter fra flere regjeringer som oppfattet frimureriet som en trussel mot sin egen eksistens. Disse regjeringene hadde «hederlig eliminert» slike sammenslutninger. De private reglene som knyttet medlemmene sammen, kunne ifølge bullen føre til «at de ikke overholdte verken sivile eller kanoniske sanksjoner.»

Som resultat ble enhver katolsk deltagelse i frimureriet forbudt, og katolske biskoper ble bedt om å bekjempe det, «såvel som inkvisisjonen [som gransket] kjetteri». Frimureriet ble mistenket for kjetteri, delvis på grunn av sitt hemmelighold.

Før 1983 ble katolikker som tilsluttet seg frimurerlosjer straffet med ekskommunikasjon. Den 26. november 1983 ble ekskommunikasjonen erstattet av et interdikt.

Referanser
----------

1. ↑  The Catholic Encyclopedia: Excommunication
2. ↑  Office of the Sacred Congregation for the Doctrine of the Faith: *Declaration on Masonic Associations*, Roma, 26. november 1983

Eksterne lenker
---------------

* Den originale teksten på latin

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
**Presidentvalget i USA i 1872** var det 22. presidentvalget i USAs historie. Den sittende presidenten Ulysses S. Grant ble i dette valget gjenvalgt med god margin. 

Kart over valgresultatet. **Rød** viser stater vunnet av Grant/Wilson, **blå** av Greeley, **avocado** av Hendricks, variantene av **grønn** stater vunnet av Brown, Jenkins og Davis. Tallene viser antall valgmenn i hver stat. Klikk på kartet for å se en større utgave.
Det republikanske parti ble før dette valget splittet i to. Mange mente at Grant var både korrupt og for radikal, og resultatet ble dannelsen av Det liberal-republikanske parti et halvt år før valget. Dette partiet nominerte avismannen og politikeren Horace Greeley som presidentkandidat, og han fikk også nominasjonen fra Det demokratiske partiet. Grunnen til dette var frykten for at en egen demokratisk kandidat ville splitte Grants motstandere, og dermed redusere sjansene for a fjerne Grant fra embedet. 

29. november 1872, etter folkets stemmegivning, men før valgmannskollegiet hadde avlagt sine stemmer, døde Horace Greeley. Valgmennene som skulle ha stemt på ham stemte dermed på fire andre presidentkandidater, og åtte forskjellige visepresidentkandidater. Greeley fikk tre valgmannsstemmer posthumant, men disse ble underkjent av Kongressen. 

Veteranen Ulysses S. Grant vant 31 stater og dermed fire nye år i presidentstolen, denne gang ledsaget av Henry Wilson som visepresident.

Se også
-------

* Liste over Amerikas forente staters presidenter

Eksterne lenker
---------------

* (en) United States presidential election, 1872 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Stemmer fordelt på fylker (counties)
* How close was the 1872 election? – Michael Sheppard, Michigan State University

| * v
* d
* r
Presidentvalg i USA |
| --- |
|  | 
* 1789
* 1792
* 1796
* 1800
* 1804
* 1808
* 1812
* 1816
* 1820
* 1824
* 1828
* 1832
* 1836
* 1840
* 1844
* 1848
* 1852
* 1856
* 1860
* 1864
* 1868
* 1872
* 1876
* 1880
* 1884
* 1888
* 1892
* 1896
* 1900
* 1904
* 1908
* 1912
* 1916
* 1920
* 1924
* 1928
* 1932
* 1936
* 1940
* 1944
* 1948
* 1952
* 1956
* 1960
* 1964
* 1968
* 1972
* 1976
* 1980
* 1984
* 1988
* 1992
* 1996
* 2000
* 2004
* 2008
* 2012
* 2016
* 2020
* 2024

 | USAs flagg |
| Valgmannskollegiet i USA |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** LCCN
 |
***En kvindes rygte*** (originaltittel: *The Hope*) er en amerikansk drama-stumfilm fra 1920, regissert av Herbert Blache. Filmen er basert på et skuespill fra 1911 av Henry Hamilton og Cecil Raleigh.

Handling
--------

Michael Dudley er en engelsk pengeutlåner som opererer under navnet Michael Waltburn. Han er opptatt av at datteren Olive skal få innpass i overklassen, og får hertuginnen av Remington til å ta ansvaret for å introdusere den unge kvinnen i selskapslivet, mot at han skal slette all gjeld hertuginnen har opparbeidet hos ham. Olive blir kjent med kaptein Hector Grant, som er forelsket i lady Brenda Carylon, men gjør likevel kur til Olive, fordi han vet at hun har en rik far. Lady Brenda på sin side er forlovet med jarlen av Ingestre. Så arver Grant en tittel som baron, og da gir han Olive på båten. Deretter får han lady Brenda til å tro at det er jarlen av Ingestre som har sveket Olive. Olive er gravid, og hun flykter til Italia etter å ha sendt et brev til sin far der hun bønnfaller ham om å tilgi henne. Faren drar til Italia for å finne henne, men han drar ikke alene: både lady Brenda, jarlen av Ingestre og Grant drar sammen med ham. I Italia havner følget i et stort jordskjelv som tar livet av Grant. Olive forteller de øvrige at jarlen av Ingestre ikke har noen skyld i den fortvilte situasjonen hun er havnet i, og lady Brenda tar ham tilbake. Olive reiser hjem til England med sin far.

Skuespillere
------------

* Jack Mulhall som Harold
* Marguerite De La Motte som lady Brenda Carylon
* Ruth Stonehouse som Olive Waltburn
* Frank Elliott som Hector Grant
* Lillian Langdon som grevinne Ingestre
* Mayme Kelso som hertuginne av Remington
* Arthur Clayton som Jamison
* J.P. Morse som Orderly
* Bobbie Mack som Lyddon
* Herbert Grimwood som Michael

Bildegalleri
------------

* 
* 
*

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑   Morgenavisen, side(r) 3, urn.nb.no, besøkt 23. mars 2023[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2  «The Hope». *catalog.afi.com*. American Film Institute. Besøkt 23. mars 2023.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *En kvindes rygte* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *En kvindes rygte* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) *En kvindes rygte* på American Film Institute Rediger på Wikidata
Vorderösterreichs våpen er i rødt en sølv bjelke.
Kart over de vorderösterrikske områdene per 1780. De ulike fargene viser områdets inndeling i amt.
**Vorderösterreich** (eller *österreichische Vorlande*, dvs. «landene foran Østerrike»; uttales «fårda-østeraikj» resp. «få:alande») var en samlebetegnelse for de habsburgsk-eide områdene sørvest i det tysk-romerske riket.
Disse dannet ikke noen sammenhengende enhet, men var spredt over store deler av Alsace (i dagens Frankrike) og Schwaben (i dagens Baden-Württemberg og Bayern).
De største av områdene som hørte til Vorderösterreich, var Vorarlberg, Sundgau, Breisgau og Burgau.

Vorderösterreich utgjorde restene av de opprinnelige habsburgske stamlandene (dog i kombinasjon med nyervervet land) etter at Aargau og andre områder hadde falt til Sveits mellom 1388 og 1415.
Habsburgs makttyngdepunkt forskjøv seg dermed østover til Østerrike, slik at Vorderösterreich mer eller mindre havnet i rikets periferi.
Freiburg var det kulturelle sentrum for Vorderösterreich, men områdene ble etter hvert forvaltet fra Innsbruck.
Dette kom av at den habsburgske linjen som til enhver tid hadde grevetittelen i Tirol, samtidig regjerte Vorderösterreich.

Sundgau, som lå i den sørlige delen av Alsace (Elsass), kom allerede 1648 til Frankrike.
De resterende Vorlande ble senere innlemmet i de omkringliggende statene i Sveits (i 1802) og Rhinforbundet (dvs. Baden, Württemberg og Bayern, i 1806).
Bare Vorarlberg – som det eneste området som hadde fysisk kontakt med de habsburgske hovedlandene (nemlig Tirol) – forble hos Habsburg.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** HDS
 |
**«In the Middle of the House»** er en amerikansk noveltysang med melodi og tekst av Bob Hilliard. Den ble spilt inn på plate både av Vaughn Monroe og av Rusty Draper. Begge ble utgitt på singler i 1956. Drapers utgivelse hadde betegnelsen Mercury 70921x45.

Den britiske sangeren Alma Cogan gjorde en coverversjon.

Norsk versjon
-------------

Arne Bendiksen har skrevet en norsk tekst. Den norske tittelen er «I midten av vårt hus».

### Innspilling

* Arne Bendiksen med eget orkester. Utgitt på 78-platen Philips P-53082-H i 1957.

Listeplasseringer
-----------------

Monroes versjon nådde en ellefteplass på Billboard Most Played By Disc Jockeys-listen og en 21.-plass på Top 100-listen i september 1956.

Drapers versjon, utgitt bare en uke etter Monroes versjon, nådde en 24.-plass på Billboard Most Played by Disc Jockeys-listen. Han overtraff Monroe på Top 100-listen med en 20.-plass.

Referanser
----------

1. ↑  LP Discography Arkivert 23. januar 2010 hos Wayback Machine.
2. ↑  Se plateetiketten
3. 1 2  Whitburn, Joel (1996): *The Billboard Book of Top 40 Hits*, New York: Billboard Publications, Inc. Sidene 192, 422 ISBN 0-8230-7632-6
**Presidentvalget i USA i 1800** blir noen ganger kalt «Revolusjonen i 1800», fordi det representerte et veiskille i USAs politiske historie. Visepresident Thomas Jefferson vant en klar seier over sittende president John Adams og innledet med dette en lang periode med demokratisk-republikansk styre og etter hvert også Føderalistpartiets undergang. 

Valgresultat fordelt på stater. **Grønn** viser stater vunnet av Jefferson, **oransje** stater vunnet av Adams. Tallene indikerer antall valgmannsstemmer i hver stat. Klikk på kartet for å se en større utgave.
Presidentvalget synliggjorde en av svakhetene med den originale grunnloven i USA. Medlemmene i valgmannskollegiet kunne bare stemme på en president, hver valgmann avla to stemmer og den kandidaten som fikk nest flest stemmer ble visepresident. Demokrat-republikanerne planla at en av deres valgmenn skulle avstå fra å bruke sin andre stemme på Aaron Burr, noe som skulle ha ført til at Jefferson ville få én stemme mer enn Burr. Planen slo feil, og resultatet ble at de to fikk like mange stemmer. Valget ble dermed lagt i hendene til Representantenes hus, som hadde et flertall fra Føderalistpartiet. De fleste føderalistene stemte på Burr for å blokkere Jeffersons presidentskap, dette førte til en fastlåst situasjon i en uke. Føderalisten Alexander Hamilton, som mislikte begge kandidatene, men som likevel foretrakk Jefferson, avgjorde til slutt det hele og lot Jefferson innta presidentstolen 4. mars 1801. Hamilton mistet senere livet i en duell mot Burr, hvor dette var en av de bakenforliggende årsakene. 

I 1804 ble det 12. grunnlovstillegget ratifisert, der sies det at valgmenn skal gi en separat stemme på president og visepresident.

Jeffersons seiersmargin på 22,8 % er den største seiersmarginen noen gang for en utfordrer til en sittende president.

Kandidatene
-----------

* John Adams fra Massachusetts, USAs president
* Aaron Burr fra New York, tidligere senator
* John Jay fra New York, New Yorks guvernør
* Thomas Jefferson fra Virginia, USAs visepresident
* Charles Cotesworth Pinckney fra Sør-Carolina, tidligere minister til Frankrike

* John Adams**John Adams**
* Aaron Burr**Aaron Burr**
* John Jay**John Jay**
* Thomas Jefferson**Thomas Jefferson**
* Charles Cotesworth Pinckney**Charles Cotesworth Pinckney**

Se også
-------

* Liste over Amerikas forente staters presidenter

| * v
* d
* r
Presidentvalg i USA |
| --- |
|  | 
* 1789
* 1792
* 1796
* 1800
* 1804
* 1808
* 1812
* 1816
* 1820
* 1824
* 1828
* 1832
* 1836
* 1840
* 1844
* 1848
* 1852
* 1856
* 1860
* 1864
* 1868
* 1872
* 1876
* 1880
* 1884
* 1888
* 1892
* 1896
* 1900
* 1904
* 1908
* 1912
* 1916
* 1920
* 1924
* 1928
* 1932
* 1936
* 1940
* 1944
* 1948
* 1952
* 1956
* 1960
* 1964
* 1968
* 1972
* 1976
* 1980
* 1984
* 1988
* 1992
* 1996
* 2000
* 2004
* 2008
* 2012
* 2016
* 2020
* 2024

 | USAs flagg |
| Valgmannskollegiet i USA |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** LCCN **·** BBC Things
 |
**«Flower of Scotland»** (skotsk-gælisk: *Flùr na h-Alba*) er en av Skottlands uoffisielle nasjonalsanger. I likhet med England har heller ikke Skottland noen offisiell nasjonalhymne, men «Flower of Scotland» benyttes som nasjonens fremste sang sammen med «Scotland the Brave».

«Flower of Scotland» ble skrevet av Roy Williamson i 1967. Sangen viser til en militær skotsk seier over den engelske kong Edvard II. Slaget ved Bannockburn i 1314 ble ledet av skottenes konge, Robert Bruce, som ifølge sangteksten sendte Edvards hær hjem til England for å tenke seg om. 

```
O Flower of Scotland 
When will we see 
Your like again, 
That fought and died for 
Your wee bit Hill and Glen 
And stood against him 
Proud Edward's Army, 
And sent him homeward 
Tae think again. 

The Hills are bare now 
And Autumn leaves lie thick and still 
O'er land that is lost now 
Which those so dearly held
That stood against him 
Proud Edward's Army 
And sent him homeward 
Tae think again. 

Those days are past now 
And in the past they must remain 
But we can still rise now 
And be the nation again 
That stood against him 
Proud Edward's Army 
And sent him homeward, 
Tae think again. 

O Flower of Scotland 
When will we see 
Your like again, 
That fought and died for 
Your wee bit Hill and Glen 
And stood against him 
Proud Edward's Army, 
And sent him homeward 
Tae think again.
```

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Flower of Scotland* på MusicBrainz Rediger på Wikidata

  

Portal: Litteratur

| * v
* d
* r
Nasjonalsanger i Europa |
| --- |
| Selvstendige stater | 
* Albania
* Andorra
* Armenia
* Aserbajdsjan
* Belgia
* Bosnia-Hercegovina
* Bulgaria
* Danmark
* Estland
* Finland
* Frankrike
* Georgia
* Hellas
* Hviterussland
* Irland
* Island
* Italia
* Kasakhstan
* Kosovo
* Kroatia
* Kypros
* Latvia
* Liechtenstein
* Litauen
* Luxembourg
* Malta
* Moldova
* Monaco
* Montenegro
* Nederland
* Nord-Makedonia
* Norge
* Polen
* Portugal
* Romania
* Russland
* San Marino
* Serbia
* Slovakia
* Slovenia
* Spania
* Sverige
* Storbritannia
* Sveits
* Tsjekkia
* Tyrkia
* Tyskland
* Ukraina
* Ungarn
* Vatikanstaten
* Østerrike

 |
| Selsvstyrte områder, biland | 
* Catalonia
* Færøyene
* Grønland
	+ Nuna asiilasooq
	+ Nunarput utoqqarsuanngoravit
* Man
* Åland

 |
| Afrika **·** Asia **·** Europa **·** Nord- og Sentral-Amerika **·** Oseania **·** Sør-Amerika |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN
 |
***En kvinne blant menn*** (orig. *Manpower*) er en amerikansk kriminalfilm fra 1941 regissert av Raoul Walsh med Edward G. Robinson, Marlene Dietrich, og George Raft i hovedrollene.

Handling
--------

Hank McHenry arbeider med kraftledninger i Los Angeles. Men etter en bein-skade, blir han nødt til å gi opp felt-arbeid, og godtar en forfremmelse til arbeidsleder. Mannskapet hans inkluderer hans gode venn Johnny Marshall og Pop Duval. Men Pop blir drept under en storm. Datteren hans Fays tilsynelatende likegyldighet over dødsfallet irriterer Johnny.

Men Hank blir romantisk tiltrukket av henne. Fay arbeider ved en nattklubb, og aksepterer penger fra Hank - og etter hvert også hans frieri - selv om hun egentlig ikke elsker ham. Arbeiderne får et nytt prosjekt som tar dem til Boulderdammen, hvor Johnny blir skadd. Fay bestemmer seg for å forlate Hank, men hun blir arrestert i et raid når hun besøker den tidligere nattklubben sin.

Johnny betaler kausjon for henne, og forhindrer henne i å forlate Hank. Imidlertid forteller hun Hank at hun ønsker å forlate ham og er tiltrukket av Johnny. Hank misforstår denne situasjonen, og tror at Johnny har forrådt ham. I vått og vindfullt vær klatrer Hank med det dårlige beinet sitt, for å angripe Johnny.

Rollebesetning
--------------

* Edward G. Robinson - Hank "Gimpy" McHenry
* Marlene Dietrich - Fay Duval
* George Raft - Johnny Marshall
* Alan Hale, Sr. - Jumbo Wells
* Frank McHugh - Omaha
* Eve Arden - Dolly
* Barton MacLane - Smiley Quinn
* Ward Bond - Eddie Adams
* Walter Catlett - Sidney Whipple
* Joyce Compton - Scarlett
* Lucia Carroll - Flo
* Egon Brecher - Pop Duval
* Cliff Clark - Cully
* Joseph Crehan - Sweeney
* Ben Welden - Al Hurst
* Barbara Pepper - Polly
* Dorothy Appleby - Wilma

Referanser
----------

1. ↑  «Filmen på filmweb.no» **(norsk)**. Besøkt 6. januar 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *En kvinne blant menn* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) *En kvinne blant menn* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (en) *En kvinne blant menn* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *En kvinne blant menn* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *En kvinne blant menn* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (de) *En kvinne blant menn* på filmportal.de Rediger på Wikidata

* (en) *En kvinne blant menn* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *En kvinne blant menn* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *En kvinne blant menn* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

Portal: Film
**Presidentvalget i USA 1896** var det 28. presidentvalget i USAs historie. Det ble et av de mest dramatiske valgene i amerikansk valghistorie, og William McKinleys seier ble begynnelsen på et 16 år langt republikansk styre i USA. Økonomi var det sentrale spørsmålet under valgkampen, debatten rundt gullstandarden fortsatte fra forrige valg. Også tollspørsmålet ble debattert inngående. 

Kampanjene til de to partiene satte også nye standarder. Med sine $3,5 millioner brukte McKinley fem ganger mer på valgkampen enn Bryan, og mange moderne valgkampteknikker ble benyttet av republikanerne for første gang ved dette valget. På grunn av den økonomiske fordelen McKinley hadde forsøkte Bryan seg på en ny strategi. Han reiste rundt på en omfattende valkgkampturné med tog. Det hadde før dette valget blitt sett på som upassende for en presidentkandidat å reise mye rett før et valg, men Bryans taler ble godt mottatt blant folk. Han var en dyktig og engasjert taler, og etter hvert ble oppmøtet til talene hans svært stort. Enkelte steder i sør ble han møtt med parader, taler og støttedemonstrasjoner da han ankom. På bare 100 dager holdt han over 500 taler for flere millioner mennesker, en bemerkelsesverdig innsats tiden tatt i betraktning. 

Opptellingen av folkets stemmer viste at valget var tett, McKinley fikk bare drøye 600 000 flere stemmer enn Bryan. Dette ga likevel McKinley 271 valgmannsstemmer mot Bryans 176 (for å vinne måtte en kandidat ha minst 224), og McKinley ble dermed valgt til USAs 25. president.

Se også
-------

* USAs president
* Liste over Amerikas forente staters presidenter

Eksterne lenker
---------------

* (en) United States presidential election, 1896 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Stemmer fordelt på stater
* Stemmer fordelt på stater (med grafer)
* Stemmer fordelt på fylker (counties)
* «How close was the 1896 election?» av Michael Sheppard, Michigan State University

| * v
* d
* r
Presidentvalg i USA |
| --- |
|  | 
* 1789
* 1792
* 1796
* 1800
* 1804
* 1808
* 1812
* 1816
* 1820
* 1824
* 1828
* 1832
* 1836
* 1840
* 1844
* 1848
* 1852
* 1856
* 1860
* 1864
* 1868
* 1872
* 1876
* 1880
* 1884
* 1888
* 1892
* 1896
* 1900
* 1904
* 1908
* 1912
* 1916
* 1920
* 1924
* 1928
* 1932
* 1936
* 1940
* 1944
* 1948
* 1952
* 1956
* 1960
* 1964
* 1968
* 1972
* 1976
* 1980
* 1984
* 1988
* 1992
* 1996
* 2000
* 2004
* 2008
* 2012
* 2016
* 2020
* 2024

 | USAs flagg |
| Valgmannskollegiet i USA |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Vormedal** er et tettsted som ligger i Karmøy kommune (sør for Haugesund), og er en del av Fastlands-Karmøy. Tettstedet ble i 2013–2014 definert som eget tettsted etter innføring av nye metoder i SSB.

Historie
--------

Gården Vormedal (gårdsnummer 124) lå opprinnelig under prestegården på Avaldsnes, og utgjorde den ene enden av den gamle kirkeveien som gikk fra Aksnes i øst til Vormedal i vest og forbandt Førresfjorden med Karmsundet, hvor det var mulig å ta båt over til Avaldsnes kirke. Kirkeveien ble åpnet i 1864 etter 12 år med undersøkelser og planlegging, og var svært viktig for kirkegjengere i området helt frem til Førresfjorden kirke åpnet i 1893. Etter dette ble den gradvis mindre viktig; Tuastadveien (idag Gamle Tuastadvei) mellom Snik og Røyksund ble åpnet rundt 1893, og forbandt Røyksund og Snik med Vormedal.

Spannevegen ble åpnet en gang like over århundreskiftet, og ble en viktig forbindelse mellom Røyksund og Haugesund, forbi Aksnes og Spanne, og gjorde deler av trafikken via sjøveien eller Vormedal overflødig.

Vormedal i dag
--------------

Idag[*når?*] har Dupont Nutrition & Health AS en fabrikk på Vormedal i nærheten av det gamle møllebruket, hvor de blant annet produserer Alginat til bruk i legemiddelindustrien.

Vormedal har den eneste ungdomsskolen på Fastlands-Karmøy, som dekker Moksheim, Norheim, Kolnes, Spanne, Tuestad og Røyksund. Mykje skole, som sto ferdig i 2008 dekker Vormedal, Moksheim og Snik, og også Tuastad, Røyksund og Fosen etter nedleggelsen av Tuastad skole i 2012.

Vormedal har idag en av to brannstasjoner på Fastlands-Karmøy og er bemannet av frivillige mannskaper. Det er usikkert om denne vil bli værende på Vormedal, til tross for at den historisk har hatt en viktig plassering i tilfeller hvor stor kø eller ulykker i forbindelse med Karmsundsbrua har gjort fremkommeligheten vanskelig. Den er også strageisk plassert i forhold til den nye Karmøy-tunnellen mellom Håvik, Fosen og Gismarvik.

Plassert like i nærheten av brannstasjonen finner man også et grendehus, Kiwi-butikk, treningssenter og en frisør, samt bussholdeplasser med forbindelse mot Oasen storsenter på Norheim og Snik og Røyksund.

Rundt Vormedal finnes det flere turområder, blant annet lysløype gjennom Norheimskogen og Moksheimskogen, i tillegg til gamleveien fra Snik til Røyksund, kirkeveien, samt løyper rundt Vormedalsvannet og Tuestadvannet.

Referanser
----------

1. ↑  FrØ-Bladet, nr. 3 2006.
2. ↑

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
«***Husmannsgutten***» er et skillingstrykk av forfatteren H. A. Foss. Han er mest kjent for romanene Kristine Valdresdatter og «Husmannsgutten», men skrev også en mengde viser som Det vinker til meg i denne kveld.

Teksten
-------

**1.**Jeg tenker på deg hvor jeg mon vandre,  

i glemmeboken jeg skrev de andre.  

Jeg tenker på deg, i mark og skov  

jeg så og hørte deg, når jeg sov.  

  

**2.**Når solen bak aftenrøden  

jeg tenkte akk, hvor det lignet døden,  

men før jeg blundet den steg i øst,  

ga lys og varme og liv og trøst.  

  

**3.**Og aldri gikk jeg til hvile før enn  

jeg hadde stirret mot hyttedøren,  

og fått et glimt av din lette gang  

og hørte lyd av din aftensang.  

  

**4.**Men da du knelede ned ved siden  

jeg tenkte på deg så Gud ble liten,  

og derfor strør han vel torne ut  

fordi det stred mot det første bud.  

  

**5.**Nå har jeg altså forspilt vår glede  

så sorgen ene hos oss har sete,  

for straffen den var fortjent av meg  

men hvorfor skulle den ramme deg.

Tekst 2 fra romanen «Husmannsgutten»
------------------------------------

**1.**Ene og forlatt har jeg ned meg satt,  

synet mot Østen vender,  

solen titter opp bakom fjellets topp  

str¨ålen våte øyet blender.  

  

**2.**Jeg tok flukten fatt kom hit opp i natt  

Asle vil meg underkue,  

nu jeg sitter trygg bak om fjellets rygg  

på en mosbevokset tue.  

  

**3.**Her fra ser jeg frem til det gamle hjem  

hvor vi først fikk se hverandre,  

ser det vindu og hvor jeg sto den dag  

da du skulle se oss vandre.  

  

**4.**Ser din hytte grå mellom stener stå,  

om enn glansen nu er borte.  

Mangen uskylddstund glad av hjertens grunn  

akk hvor årene var korte.  

  

**5.**Ser det bakkeheld og den klare elv  

som i buktninger seg slynger  

ved hvis bredd vi satt og små sanger kvad  

dem vi ikke mere synger.  

  

**6.**Thi min barndomssang er på kirkevang  

gjemt med moder ned i graven.  

Og min glede er gjemt bak rosentrær  

og bak stenene i graven.  

  

**7.**Kirken står så blid vinker til meg hit  

her skal du trøst og fred finne,  

men jeg tør ei gå før enn jeg kan stå  

trygt ved siden din der inne.  

  

**8.**Ole, Ole kjær akk om du var her  

mens i tårer jeg meg bader  

setet er av jord fanget er mitt bord,  

mens jeg skriver disse rader.  

  

**9.**Se de pletter grå som i brevet stå  

om det en gang til deg kommer  

husk de tårer er fra din hjertenskjær  

som har grått den lange sommer.  

  

**10.**Høsten kommer snart akk hvor det er rart  

vil du ennu lenger tøve.  

Dog jeg tror ved Gud at jeg blir din brud  

ingen kan din skatt deg røve.  

  

**11.**Thi fra vi var små var det laget så,  

at vi skulle sammen leve,  

hånd i hånd som små opp til alteret gå  

og la presten si sitt amen.  

  

**12.**Høsten kom og gikk uten at jeg fikk  

se hans milde klare blikke,  

ingen mor jeg har bange for min far  

hjem det har jeg heller ikke.

Kilder
------

* De gamle visene 5 med Alf Prøysen, Forlaget For Alle, Oslo 1983
* Oldemors visebok av Eli Støre Erichsen, Cappelen 1976
**Presidentvalget i USA 1916** var det 33. presidentvalget i USAs historie. Valget fant sted den 7. november 1916, og Woodrow Wilson ble gjenvalgt som USAs president med Thomas Riley Marshall som visepresident for perioden 1917–1921.

Valget fant sted under den meksikanske revolusjon og den første verdenskrig. Europa var i krig, og USA hadde unngått å velge side i konflikten. Det amerikanske folkets sympatier lå overveiende på ententemaktenes side. Likevel ønsket de fleste amerikanerne å holde seg utenfor krigen og fortsette en amerikansk ikke-intervensjonspolitikk overfor Europa så vel som Mexico. 

Valget sto mellom den sittende president Woodrow Wilson, som ble enstemmig nominert av Det demokratiske partis landsmøte, og høyesterettsdommer og tidligere guvernør i delstaten New York Charles Evans Hughes, som ble nominert som en kompromisskandidat mellom de konservative og progressive fraksjonene innen Det republikanske parti. Noen progressive republikanere gjorde fremstøt for å nominere tidligere president Theodore Roosevelt, men Roosevelt avslo og stilte seg bak Hughes. Etter en tøff valgkamp vant Wilson med knapt 600 000 stemmer mer enn Hughes på landsbasis. Wilson vant California med en margin på bare 3 773 stemmer. Hadde ikke Wilson vunnet California, ville han ha tapt valget.

Eksterne lenker
---------------

* Stemmer fordelt på fylker (counties)
* Stemmer fordelt på stater
* Stemmer fordelt på stater (med grafer)

| * v
* d
* r
Presidentvalg i USA |
| --- |
|  | 
* 1789
* 1792
* 1796
* 1800
* 1804
* 1808
* 1812
* 1816
* 1820
* 1824
* 1828
* 1832
* 1836
* 1840
* 1844
* 1848
* 1852
* 1856
* 1860
* 1864
* 1868
* 1872
* 1876
* 1880
* 1884
* 1888
* 1892
* 1896
* 1900
* 1904
* 1908
* 1912
* 1916
* 1920
* 1924
* 1928
* 1932
* 1936
* 1940
* 1944
* 1948
* 1952
* 1956
* 1960
* 1964
* 1968
* 1972
* 1976
* 1980
* 1984
* 1988
* 1992
* 1996
* 2000
* 2004
* 2008
* 2012
* 2016
* 2020
* 2024

 | USAs flagg |
| Valgmannskollegiet i USA |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** BNF **·** BNF (data)
 |
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Russlands flagg Russland |
|  i langrenn: |
| Langrenn U23-VM |
| Sølv | 2010 Hinterzarten | 10 km klassisk |
| Langrenn European Youth Olympic Festival |
| Gull | 2007 Jaca |  5 km klassisk  |

**Alevtina Anatoljevna Tanygina** (russisk: Алевтина Анатольевна Таныгина; født 15. desember 1989) er en russisk langrennsløper.

Tanygina tok gullmedalje i 5 km klassisk under European Youth Olympic Festival i spanske Jaca i 2007.

Under U23-VM på ski 2010 i Hinterzarten tok Tanygina sølvmedalje i 10 km klassisk, mellom finske Kerttu Niskanen og lagvenninnen Svetlana Nikolaeva. To dager senere ender hun på 14.-plass under 15 km skiathlon; 1.27,5 bak vinneren Astrid Øyre Slind fra Norge.

Tanygina debuterte i verdenscupen i langrenn under verdenscupåpningen på Sjusjøen den 19. november 2011, hvor hun endte på en 51.-plass.

Hun ble tatt ut i den russiske troppen til Ski-VM 2015 i Falun, der Tanygina startet med en 14.-plass under 15 km skiathlon, fulgte opp med en 24.-plass under 10 km fri teknikk, og avsluttet med en 7.-plass i stafetten på lag med Anastasija Dotsenko, Natalja Zjukova og Julija Tsjekaljova.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Alevtina Tanygina – FIS (langrenn) Rediger på Wikidata
**Alejandro Acuña**, kjent som **Alex Acuña** (født 12. desember 1944) er en jazz-trommeslager og -perkusjonist fra Peru.

Historie
--------

Acuña ble født i Pativilca, Peru, og spilte i lokale band fra tiårsalderen. Som tenåring flyttet han til Lima. 18 år gammel ble han med i bandet til Perez Prado, og i 1967 flyttet han til Puerto Rico. Senere, i 1974 flyttet Acuña til Las Vegas, og jobbet med artister som Elvis Presley og Diana Ross. Året etter ble han med i jazz-fusion-gruppen Weather Report, og var med på albumene *Black Market* og *Heavy Weather*. Acuña forlot Weather Report i 1978, og jobbet deretter som musiker i California. Han var med på innspillinger og live opptredener med (blant mange andre) Paul McCartney, Joni Mitchell, Ella Fitzgerald, Chick Corea, Whitney Houston, Plácido Domingo, Phil Keaggy, Sam Phillips, tidligere bandkollegaer fra Weather Report Wayne Shorter og Joe Zawinul, Herbie Hancock, Carlos Santana, Antônio Carlos Jobim, Beck, Roberta Flack, U2 og Al Jarreau. 

I 1980-årene turnerte Acuña med det kristne jazzbandet Koinonia, som hadde musikere som Abraham Laboriel, Justo Almario, Hadley Hockensmith, Harland Rogers og Bill Maxwell.

Han jobbet også med undervisning ved University of California, Los Angeles og Berklee College of Music.

Diskografi
----------

* (1976) *Black Market* – Weather Report
* (1977) *Heavy Weather* – Weather Report
* (1992) *Thinking of You* – Alex Acuña and the Unknowns
* (2000) *Acuarela de Tambores* – Alex Acuña
* (2002) *Los Hijos del Sol: To My Country* – Alex Acuña
* (2012) *Barxeta* With Jan Gunnar Hoff & Per Mathisen (Losen Records)

Priser
------

* «Beste latinske/brasilianske perkusjonist», leseravtemming i *Modern Drummer*.

Referanser
----------

1. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 3. mai 2014[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   www.billboard.com[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Alex Acuña (Drummerworld)
* Alex Acuña offisiell webside

Portal: Jazz

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |
**Husqvarna M/07** er en svensk pistol approbert 16. desember 1907 av det svenske forsvar som «Pistol M/07».

Pistolen er i kaliber 9 x 20 mm Browning, eller populært kalt 9mm Browning Long. Pistolen erstattet den svenske Nagant M1887, eller «Revolver M/1887» som var det militære navnet.

Belgisk Produksjon
------------------

Pistol M/07 er en FN Modell 1903, konstruert av John Moses Browning på begynnelsen av 1900-tallet. Ifra 1907 ble pistolene innkjøpt ifra den belgiske våpenprodusenten Fabrique Nationale (**FN**), og bar dennes merker i tillegg til svensk krone og inspeksjonsmerker som ble tilført. Det ble levert 10 000 pistoler ifra FN til Sverige frem til 1914 da produksjonen stoppet på grunn av første verdenskrig.

Svensk Produksjon
-----------------

I 1917 begynte svenskene selv å produsere pistolen på Husqvarna Våpenfabrikk (**HVA**) i Sverige. Produksjonen varte frem til 1941 hvor den nye approberte militærpistolen «Pistol M/40» (Husqvarna M/40) erstattet M/07. Totalt ble det produsert 93 960 stk M/07 pistoler på HVA.

Eksterne lenker
---------------

GÖTA VAPENHISTORISKA SÄLLSKAP

Portal: Første verdenskrig
Skøytelegenden Oscar Mathisen
**Oscarløpet** er et tradisjonelt og årlig stevne for hurtigløp på skøyter som arrangeres av Oslo Skøiteklub. Løpet ble i 1959 etablert som minneløp for skøyteløperen Oscar Mathisen. Fra starten gikk løpet på Frogner Stadion i Oslo, men i perioden 1989 til 2009 ble det flyttet til Valle Hovin stadion på grunn av vanskelige isforhold. Løpet inngår i Norgescupen, og i sesongen 2009/10 ble løpet flyttet tilbake til Frogner stadion kunstisbane.

Stevnet var lenge arena for utdeling av en av skøytesportens høyeste utmerkelser, Oscarstatuetten, som går til årets bragd innen hurtigløp på skøyter. Denne utdelingen er nå flyttet til større skøyteløp i Vikingskipet på Hamar eller utdeles i forbindelse med skøytemesterskap i utlandet.

I 2007 ble *Knut Johannesens Pokalløp*, et løp for juniorer til minne om Knut «Kupper'n» Johannesen arrangert sammen med Oscarløpet.

Referanser
----------

1. ↑  Oslo Skøiteklub.no: *Kuppern og Oscar i felles skøyteløp*[*død lenke*] Publisert 22. november 2007

Eksterne lenker
---------------

* Arrangørklubbens nettsider om Oscarløpet[*død lenke*]
**Hassan Diab** (født 6. januar 1959) er en libanesisk politiker som var statsminister i Libanon fra 21. januar 2020 til 10. september 2021. Han leverte sin avskjedssøknad 10. august 2020, seks dager etter havneeksplosjonen i Beirut, og ledet etter det et forretningsministerium i påvente av at en ny regjering kom på plass. Diab var i perioden juni 2011 til februar 2014 utdanningsminister i regjeringen til Michel Suleiman.

Biografi
--------

Diab er født 6. januar 1959 i Beirut. Han er utdannet dataingeniør med bachelorgrad fra Leeds Beckett University (1981), mastergrad fra University of Surrey (1982) og doktorgrad fra Universitetet i Bath (1985). Diab var professor ved American University of Beirut fra 1985 og han har publisert med enn 150 vitenskapelige artikler.

13. juni 2011 ble Diab utnevnt til statsråd for skole og høyere utdanning i Najib Mikatis regjering, der han overtok etter Hasan Mneimneh. Han hadde denne statsrådposten til 15. februar 2014 da han ble erstattet av Elias Abu Saab.

Den 19. desember 2019 gikk et flertall på 69 av 128 representanter i parlamentet inn for Hassan Diab som ny statsminister etter Saad Hariri. Han fikk blant annet støtte fra Hizbollah. Diab er partipolitisk uavhengig og har ikke uttrykt støtte til noe spesielt politisk parti.

Hans regjering, med tjue partipolitisk uavhengige teknokrater, ble formelt utnevnt etter et møte mellom Diab, president Michel Aoun og parlamentets speaker Nahib Berri.

Den 10. august 2020 gikk regjeringen av etter å ha blitt utsatt for kritikk for ikke å ha forhindret den store havneeksplosjonen i Beirut en uke tidligere. Regjeringen fortsetter inntil videre som et forretningsministerium, men Diab har bedt presidenten om å skrive ut nyvalg så snart som mulig.

Familie
-------

Diab er gift med Nuwar Mawlawi og paret har tre barn. Han er sunnimuslim.

Referanser
----------

1. ↑   www.aa.com.tr[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2  Raya Shartouni (20. desember 2019). «Profile - Hassan Diab Lebanon's new premier». Anadlou Agency.
3. ↑  «Biography». Official Website. Besøkt 31. januar 2013.
4. ↑  «Our People». American University of Beirut. Arkivert fra originalen 14. juli 2017. Besøkt 31. januar 2013.
5. ↑  «Fresh hopes for Lebanon cabinet formation». Al Arabiya. 15. februar 2014.
6. 1 2  «Who is Hassan Diab, Lebanon's next prime minister?». The National. 20. desember 2019.
7. ↑  Mahmut Geldi (22. januar 2020). «Lebanon forms new government led by Hassan Diab». Anadolu Agency.
8. ↑  «Lebanon's Prime Minister Hassan Diab to submit resignation following Beirut blast». The National. 10. august 2020.
9. ↑  Ca. 60 % av Libanons befolkning er muslimer, omtrent likt fordelt mellom sunni og sjia.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** SUDOC **·** BBC Things **·** Munzinger (iba)
 |
**Husnesfjorden** er en del av Hardangerfjorden. Fjorden ligger øst for Stord, nord for Halsnøya og Husnes i Kvinnherad og sør for Huglo og Tysnes. Fjorden er en fortsettelse av Halsnøyfjorden og går videre 18 kilometer nordøstover som Kvinnheradsfjorden.

Husnesfjorden har innløp mellom Hysstadøyane ved Leirvik på Stord i vest og Halsnøy kloster i øst. Herifra følger den kommunegrensen mellom Stord og Kvinnherad nordøstover på sørsiden av Huglo. På vestsida går Langenuen nordover til Selbjørnsfjorden mellom Stord og Tysnes. Nord for Halsnøya ligger tettstedet Sunde på fastlandet. Her går det ferje over til Ranavik på Halsnøy og videre til Skjersholmane på Stord. Nord for Sunde ligger tettstedet Husnes, som fjorden har fått navnet sitt etter. Fjorden fortsetter nordover til Herøysund der Kvinnheradsfjorden starter. 

Nordøst for Huglo, som hører til Stord kommune, ligger Skorpo i Tysnes kommune. Fra Skorpo og nordøstover ligger det flere øyer. Først kommer Flornes, som er en del av Tysnesøya, så Seløya, Midtøya og Ånuglo, som er den østlige grensen for innløpet til Kvinnheradsfjorden.

Referanser
----------

1. ↑  Husnesfjorden på Norgeskart.no fra Statens kartverk

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**«Lite å leve for»** er en skillingsvise fra Odalen skrevet i 1886. Mannen som skrev visa reiste sammen med moren fra Odalen, og inn til Kristiania på 1880-tallet for å søke seg jobb. De to levde et liv i svært dårlige kår inne i byen, men etterhvert skal det visstnok ha gått mannen ganske godt. Visa er delvis skrevet på Odalsdialekt, og er også kjent under titlene «Skjebnen har født meg til verden» og «Husbåt ved elva». Den er spilt inn på en del plater, blant annet på *Frem fra Glemselen kap. 5* med Helge Borglund.

Kilder
------

* *Viser på vandring*, Per Johan Skjærstad, Aschehoug 1978

Teksten
-------

Skjebnen har født meg til verda,  

jeg vet ikke hvem som har skyld,  

det første jeg lærte var å stjela,  

og fly på de andre etter fylla.  

  

Mor mi var venn med en tater  

far min dem aldri fant,  

han skal være i De forenede stader,  

men jeg vet ikke om det er sant.  

  

Og tatera holdt til ned ved elva  

vi bodde i sjekta hos dem,  

da jeg kom hjem en kveld var a vælva,  

så nå har jeg ikke lenger noe hjem.  

  

Nå ligger jeg her under brua,  

jeg er ikke menneske jeg,  

men hva er det du glaner på du da,  

ligger jeg kanskje i veien for deg.  

  

Jeg går rundt i tomhet og kava,  

og er ikke menneske mer,  

det blir ikke mange ved grava,  

det blir ingen blomster til meg.
**Charles Paumier du Verger** var en belgisk skyter som deltok i de olympiske leker Sommer-OL 1900 i Paris og 1908 i London.

Paumier vant en olympisk bronsemedaljer i skyting i Sommer-OL 1900 i Paris.
Han kom på tredjeplass på 300 meter armégevær stående, bak Lars Jørgen Madsen fra Danmark og Ole Østmo fra Norge.

Åtte år senere, i sommer-OL 1908 i London, vant han en sølvmedfalje. Han var med på det belgiske laget som kom på andreplass i lagskyting 50 yards pistol bak USA. De andre på laget var Paul van Asbroeck, René Englebert og Réginald Storms.

OL-medaljer
-----------

* Sølv 1908 Storbritannias flagg London - Sølv i skyting, 50 yards pistol lag Belgias flagg Belgia
* Bronse 1900 Frankrikes flagg Paris - Bronse skyting, 300 m armégevær, stående Belgias flagg Belgia

Eksterne lenker
---------------

* (en) Charles Paumier du Verger – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Charles Paumier du Verger – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Charles Paumier du Verger – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Charles Paumier du Verger – ISSF Rediger på Wikidata