recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Malojapasset** er et fjellpass i den sveitsiske kantonen Graubünden mellom Engadin i nordøst og Val Bregaglia i sydvest. Passet skiller mellom tilsigsfeltene av Svartehavet (via Inn og Donau) og Middelhavet (via Mera, Adda og Po). Bare to kilometer fra passet (ved Piz Lunghin) passerer også det europeiske hovedvannskillet, nemlig mellom Nordsjøen (via Rhinen) og Svarte/Middelhavet.

Malojapasset har en usedvanlig stor stigningsforskjell på begge sider: Mens sydvestoppfarten er bratt og stiger 750 meter på bare 19 km (fra Vicosoprano), ligner nordøstsiden mest på et høyplatå, som nesten stiger umerkelig frem mot passet. Høydeforskjellen mellom passet og St. Moritz, som ligger 15 km lenger mot nordøst, er f.eks. bare 50 m. Den italienske byen Chiavenna, som ligger 32 km sydvest for passet, er nesten 1500 meter lavere.

I tillegg til å være et viktig vannskille, er Malojapasset også del av en viktig kulturell og språklig grense, siden det (nesten) er sammenfallende med Alpenes språkskille mellom det tyske (og retoromanske) språk i nord og det italienske i syd. Selve passlandsbyen Maloja, som ligger på passets nordøstside, er imidlertid overveiende italiensktalende. Dette henger sammen med at de umiddelbare nordøstlige omgivelsene av passet helt siden middelalderen har blitt brukt som seter for landsbyene i Val Bregaglia. Maloja hører da også politisk til kommunen Stampa i Val Bregaglia, selv om det geografisk hører til Engadin.

I forbindelse med Julierpasset utgjorde Malojapasset lenge en viktig Alpe-travers som forbandt Chur og områdene lenger nord (St. Gallen og Tyskland) med Milano i Italia. Denne betydningen avtok først med åpningen av San Bernardino-tunnelen.

Malojapasset

Kilder
------

* (no) Malojapasset i Store norske leksikon

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** HDS **·** LIR **·** GeoNames
 |
**Erik Frisch** (født 23. august 1944) er en norsk forfatter.

Forfatterkarriere
-----------------

Erik Frisch debuterte som skjønnlitterær forfatter i 1978 på Cappelen forlag.

Hans novelle *Pommac* ble inntatt i antologien *Noveller i Samtiden* som ble utgitt på Aschehoug forlag i 1981 med Halldis Moren Vesaas, Idar Stegane og Simen Skjønsberg som redaktører.

Foruten å ha skrevet roman og noveller har Frisch også vært innom dramaet som litterær form, noe som fremgår av bibliografien under. Enakteren *Visitten* ble oppført på Det Åpne Teater i Oslo (1993). For øvrig har han bidratt med dikt og epistler i det italienske kulturtidsskriftet *Inchiostri* (1999-2004), og med poesi i det amerikanske litterære tidsskriftet *Literary Matters* (2014-2016). Forfatteren var æresgjest under poesifestivalen *Angeli Nel Cielo De Cilento* i Ceraso, Italia i 2007.

I 2008 begynte han å publisere litterære tekster på sin egen blogg.

Liv
---

Han var samboer med billedkunstneren Eva Lange frem til hun døde 12. mai 2017. Lange og Frisch kjøpte i 1989 forfatterekteparet Annemarta og Johan Borgens kunstnerhjem *Knatten* på Hvaler, og holdt kunstutstillinger der ved siden av å bruke eiendommen som bolig og atelier.

Bibliografi
-----------

* *Lysshow*, roman, Cappelen (1979)
* *Casablanca-ekspressen*, noveller, Forfatterforlaget (1982)
* *Visitten*, dramatikk (1993)
* *La Gabbia/Buret*, lyrikk, Edizioni El Bagatt (1995)
* *Havets lille Katekismus*, lyrikk, Signum Edizioni d'Arte (2005)
* *I begynnelsen er slutten*, lyrikk, Alla pastericcia del pesce (2013)
* *Elefanten Donnas epilog - og andre historier*, prosa og lyrikk, Manesje forlag (2013)
* *The Literary Cat & Other Poems*, lyrikk, Lyrical Translations, (2013)

Gjendiktning
* *Rainer Maria Rilke: Duino-elegiene*, Cogito (2008)

Referanser
----------

1. ↑  Tveterås, Harald L. (1979). *I pakt med tiden: Cappelen gjennom 150 år : 1829-1979*. Oslo: Cappelen. s. 330. ISBN 8202043107.
2. ↑  *Noveller i Samtiden*. Oslo: Aschehoug. 1981. ISBN 8203105149.
3. ↑  «Erik Frisch». *erik-frisch.blogspot.no*. Besøkt 23. juni 2017.
4. ↑  «Gjestfritt kunstnerhjem». *Aftenposten*. Besøkt 23. juni 2017.

Kilder
------

* Presentasjon av Erik Frisch i Forfatterkatalogen på Forfattersentrums nettsider

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Herøy kirke** bygget i 1859 var den andre (kjente) kirken i Herøy i Møre og Romsdal og sto på øya Herøy. Kirken ble bygget etter at den første kirken i Herøy ble revet. Steinen fra den første kirken ble brukt som grunnmur for denne kirken som ble bygget like ved. Det var en tømret langkirke med rundt 500 sitteplasser. Kirken ble revet i 1916 da sognet ble delt. Setet til Herøy kirke ble flyttet til Fosnavåg, samt at Indre Herøy kirke ble bygget. Herøya ble da forlatt som kirkested. Tømmeret fra denne kirken ble brukt til å sette opp den nye kirken i Fosnavåg i 1916. 

Herøy er nevnt flere ganger i Snorre og var et sentralt handelssted i vikingtiden og middelalderen. I flere hundre år var Herøy prestegjeld et hovedkall på Sunnmøre. Første omtale av kirkestedet er i Aslak Bolts jordok i 1432.

Bilder
------

* Den gamle kirkegården på Herøya, hvor kirken stod. Foto: Jan-Tore EggeDen gamle kirkegården på Herøya, hvor kirken stod. Foto: Jan-Tore Egge
* Altertavlen som sto i de tre første kirkene og gikk tapt i barannen i 1998. Foto: UkjentAltertavlen som sto i de tre første kirkene og gikk tapt i barannen i 1998. Foto: Ukjent
* Kirken i Fosnavåg, som ble bygget av materialet fra rivningen av denne kirken, brenner 2. juledag 1998. Foto: Kathrine Sund-HenriksenKirken i Fosnavåg, som ble bygget av materialet fra rivningen av denne kirken, brenner 2. juledag 1998. Foto: Kathrine Sund-Henriksen
* Brannmannskaper kjemper mot brannen. Foto: Kathrine Sund-HenriksenBrannmannskaper kjemper mot brannen. Foto: Kathrine Sund-Henriksen

Referanser
----------

1. ↑  Thorseth, Harald (1993). *Herøy: sagaøya*. Fosnavåg: Landego. ISBN 8299290007.

Eksterne lenker
---------------

* «Herøy kirke (1859)». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
**Nicola Clase** (født 8. juni 1965) var statssekretær i Fredrik Reinfeldts regjering med ansvar for utenrikssaker. 

Clase har vært diplomat i London. Hun arbeidet etter valgtapet i 2002 som minister ved ambassaden i København. Før riksdagsvalget 2006 ble hun utpekt som mulig kabinettsekretær ved Utrikesdepartementet.

Clase ble lagt merke til i media tidlig i november 2007, da hun direkte etter at hun av statsminister Reinfeldt hadde blitt utsett til å overta Ulrika Schenströms arbeidsoppgaver, i en artikkel i *Expressen* avslørte at hun hadde brukt svart arbeidskraft for privat husrengjøring.

Fra 2010 til 2016 var hun ambassadør ved Sveriges ambassade i London.

Referanser
----------

1. 1 2   Sveriges befolkning 1990[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  *De dolda makthavarna i alliansens korridorer*, *SvD* 24. september 2006
3. ↑  «De kommer att styra Sverige», Magasinet Neo, nr 4 2006, s. 38
4. ↑  «Köpte svart arbetskraft», *Expressen* 2. november 2007
5. ↑  «Clase medger skattefusk för 68 000», DN 3. november 2007
6. ↑  «Embassy of Sweden London – Embassy Staff». Arkivert fra originalen 15. januar 2010.
**Erik Gaardløs** (født 3. april 1878, død 5. januar 1937) var ordfører i Kolbu kommune i 1935 og 1936. Han representerte Det radikale Folkeparti (Arbeiderdemokratene). Gaardløs døde midt i valgperioden, og varaordfører Claus Smedsrud måtte ta over som ordfører.

Gaardløs vokste opp på garden *Gaardløs Nordre*, som sønn av gardbruker *Halvor Eriksen Gaardløs* og *Inge Maria Torkilsdatter (f. Gaardløs)*. Han ble i 1910 gift med nabojenta *Tonette L. Gaardløs*. Samme år tok han over sine svigerforeldres eiendom, *Gaardløs søndre*.

Erik Gaardløs var medlem av Kolbu herredsstyre fra 1910 til sin død, med unntak av perioden 1916-19. Fra 1920 satt han i formannskapet. I ei årrekke var han formann i forliksrådet og medlem av arbeidsnemnda for Småbruk- og Boligbanken. Gaardløs var også den første gjeldsmeglingsmannen for Kolbu.

Kilder
------

* Opplandsarkivets avskrift av kommunevalgresultater
* Sørheim, Kristian Ørbeck: «Kommunalt selvstyre. Kolbu», i *Totens bygdebok II*, Oslo 1953, s. 139.
Salg av t-skjorte ved løypestart i 2016  Foto: Tore Sætre 
Deltakere ved fjerde stopp, Oslo Sportsbar  Foto: Tore Sætre 
**Tom Waits-løpet** er et etappeløp mellom brune puber i bydel Gamle Oslo, arrangert første gang i 1999. Et hovedpoeng er sosialt samvær, og man blir ikke uglesett for å bli sittende på en av pubene og således ikke fullføre løpet. 
For de som følger den offiselle ruta starter løpet på pubene ved Minneparken/Ruinparken sørøst i Oslo, går via skjenkestedene på Grønland og ender på cafe Fiasco nærmere sentrum, en rute som har gitt arrangementet dets motto: *Fra ruin til Fiasco!*

Avleggere med samme navn er avholdt siden 2003 i Kristiansand, siden 2010 i Tønsberg og Trondheim, siden 2014 på Sortland, og siden 2016 i Stavanger.

Løpet er oppkalt etter den amerikanske blues-artisten Tom Waits, som er kjent for sin henslengte og «brune» stil. Det er et uformelt tilsvar til det tidligere Grete Waitz-løpet – nå Vårspranget – og ble etablert for å redusere prestasjonsangsten i løpet og sportsånden i alkoholkonsumet. Det skulle samtidig være et alternativ for alle, ikke bare kvinner.

Tom Waits-løpet er tradisjonelt lagt til samme dato som Grete Waitz-løpet – eller i den senere tid helgen før Holmenkollstafetten – første lørdag etter 1. mai. De siste årene har dette vært 3. mai 2008, 9. mai 2009, 8. mai 2010, 7. mai 2011, 5. mai 2012, 4. mai 2013, 3. mai 2014, 2. mai 2015 og 7. mai 2016. Dette året går løpet samtidig som Holmenkollstafetten, dog i ulike traseer.

* Løypen i 2015  Foto: Tore SætreLøypen i 2015  Foto: Tore Sætre
* Løypen i 2016  Foto: Tore SætreLøypen i 2016  Foto: Tore Sætre

Eksterne lenker
---------------

* Tom Waits-løpets nettsider (besøkt 4. mai 2014)
* Offisiell Tom Waits-løype for 2015
***Morella californica*** er en art i porsfamilien. Den var tidligere kjent som *Myrica californica*. 

Den er en eviggrønn busk eller lite tre og blir 2–10 m høy. Kvistene er grønne når de er unge, blir så rødbrune og til slutt grå eller svarte. Bladene dufter når de knuses og er smalt elliptiske til omvendt lansettformede, 4–13 cm lange og 0,7–3,1 cm brede. Bladranden varierer fra nesten hel til grovt sagtannet langs hele bladet. Undersiden av bladet er lysegrønn og oversiden skinnende mørkegrønn. Både blad og kvister er tett dekket av kjertler.

Planten har både tvekjønnede og rene hann- og hunnblomster. Hannraklene er 6–17 mm lange. Hunnblomsten er omgitt av 4–6 høyblad, og hannblomsten har 1–5 pollenbærere. Frukten er rund og 4–6,5 mm i diameter med mange store vorter. Ofte er frukten dekket av et tynt eller tykt, hvitt vokslag, men det kan også mangle helt.

*Morella californica* vokser i kystbarskog, myrer, sanddyner, langs bekker og på fuktige enger. Den finnes fra havets nivå opp til 1000 moh. Arten er utbredt i en smal sone langs USAs stillehavskyst fra Los Angeles County i California nordover gjennom Oregon til Washington. Det er også en isolert bestand på den canadiske Vancouver Island. I hjemlandet blir den ofte plantet i hager.

Litteratur
----------

* «*Myrica californica*». *Flora of North America*. Besøkt 19. februar 2019.
* A.J. Bornstein (2012). «*Morella californica* – Wax myrtle». Jepson eFlora. Besøkt 19. februar 2019.
* «*Morella californica*». Calflora. Besøkt 19. februar 2019.
* «*Morella californica*». PlantRight. Besøkt 19. februar 2019.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Morella californica* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Morella californica* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Morella californica* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Morella californica* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Morella californica* hos The International Plant Names Index Rediger på Wikidata

* (en) *Morella californica* hos Tropicos Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Morella californica* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Morella californica* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**Huldreblom** (*Epipogium aphyllum*) er en plante i orkidéfamilien (marihandfamilien).

Utseende
--------

Huldreblom har et **svært** karakteristisk utseende, hvis du skulle være blant de heldige som får se planta. Den blomstrer nemlig svært sjelden, og den opptrer heller ikke alltid på samme stedet. Den er den mest myteomspunnede orkidéen i Norge, og evnen dens til å dukke opp på forskjellige steder og forsvinne igjen har gitt den huldrenavnet. Huldreblom må trolig ha en varm og fuktig vår for å i det hele tatt sette blomster.

Når huldreblom blomstrer, sender den opp en rødbrun, rundt 20 centimeter lang stengel med noen få blomster på. Disse blomstene er store, gulhvite og hvite med rosa tegninger på. De regnes av mange for å være svært vakre. Huldreblom har ikke klorofyll, og tar opp næring ved å snylte på andre planter.

Forekomster i Norge
-------------------

Huldreblom trenger gammelskog for å overleve, det vil si at mange huldreblomforekomster har blitt utrydda av moderne hogst. Den står ofte fuktig, og litt næringsrikt, men er mest avhengig av kontinuitet. I dag finnes huldreblom stort sett på bratte steder der lønnsom hogst ikke har vært mulig.

Huldreblom har en østlig utbredelse, og finnes i Norge spredt på Østlandet, i Trøndelag og Nord-Norge, fra Evje og Hornnes i sør til Tana i nord. Den finnes og i Lærdal og Sogndal på Vestlandet. På grunn av tilknytninga huldreblom har til gammelskog, er den i dag totalfreda i Norge.

Referanser
----------

1. ↑  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 1. mars 2022. Besøkt 1. mars 2022.
2. ↑  Solstad H, Elven R, Arnesen G, Eidesen PB, Gaarder G, Hegre H, Høitomt T, Mjelde M og Pedersen O (24. november 2021). «Karplanter. Vurdering av huldreblom *Epipogium aphyllum* som VU for Norge»Åpent tilgjengelig. *Norsk rødliste for arter 2021*. Artsdatabanken. Besøkt 29. mars 2023.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Huldreblom* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Huldreblom* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *Huldreblom* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *Huldreblom* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *Huldreblom* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Huldreblom* hos The International Plant Names Index Rediger på Wikidata

* (en) *Huldreblom* hos Tropicos Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Epipogium aphyllum* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Epipogium aphyllum* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Epipogium aphyllum* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata

Huldreblom på Den virtuella floraen Arkivert 12. juli 2022 hos Wayback Machine.

Huldreblom på O-fagspatruljen

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Rita Luisa Zucca** (født 1912, død 1998) var en italiensk-amerikansk radiokommentator som kringkastet propaganda for Aksemaktene rettet mot allierte tropper i Italia og Nord-Afrika. Hun ble kjent som «axis Sally» sammen med Mildred Gillars.

Tidlig liv
----------

Hun returnerte til Italia i 1938, og arbeidet som kontordame. Hun sa fra seg sitt amerikanske statsborgerskap tre år senere for å redde familiens eiendom fra å bli ekspropriert av Mussolinis regjering.

Da de alerte invaderte Italia bestente den fascistiske regjeringen til Benito Mussolini seg på å prøve å etterligne de tyske radiosendinger til Mildred Gillars. Zucca arbeidet  sammen med den tyske kommentatoren Charles Goedel i programmet «Jerry's Front Calling», og hun ble ofte forvekslet med Gillars.

Zucca begynte sine sendinger med  "Hei Suckers!" og hennes kjenningsmelodi var  "Between the Devil and the Deep Blue Sea".

Referanser
----------

1. ↑  Herman Charles Morris (1946) *World war II in pictures*. New York, The Journal of Living Pub. Corp. p. 737
2. 1 2  Axis Sally: The AAmerercan   Behind that  Alluring voice HistoryNet, November 23, 2009
3. ↑  Byrd Stuart Leavell (1970) The 8. Evac: a history of the University of Virginia  enhet hospital unit  World War II. s. 213.

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen har ingen egenskaper for filmpersondatabaser i Wikidata*
**Linesøybrua** er ei stålkassebru på fylkesvei 6320 mellom Stokkøya og Linesøya i Åfjord kommune i Trøndelag. 

Den er 315 meter lang, har ei seglingshøyde på 16 meter, og gir Linesøya fastlandsforbindelse til Stokkøya. Brua har viltsperre på Stokkøysida, som hindrer at uønskede dyrearter kommer seg over til Linesøya. Linesøybrua sto ferdig 8. oktober 2011, og dette ble markert av ca. 800 personer som gikk i tog over brua. Ferjeforbindelsen Revsnes–Linesøy ble nedlagt da brua ble tatt i bruk.

Viltsperren på Linesøybrua i lukket tilstand.
Brubygginga var prega av mange komplikasjoner, og bygginga sto så godt som helt stille fra 2007 til 2010. Da var det bygd moloer på begge sider, men betongfundamentet som skulle senkes ned på bunnen sank mer enn forventa. Problemer oppsto fordi verken Statens vegvesen eller Mesta var villige til å ta regninga. Disse ble imidlertid løst, og brubygginga kunne starte opp igjen vinteren/våren 2010.

Se også
-------

* Liste over broer i Norge

Referanser
----------

1. ↑  "Trafikkmengde 2021, Fv6320 S1D1"; besøksdato: 4. juni 2022; Nasjonal vegdatabank-ID: 1015103702.
2. ↑  «Linesøybrua er ferdig». Vegvesenet. 10. oktober 2011. Besøkt 13. oktober 2011. [*død lenke*]
3. ↑  «Linesøybrua blir kanskje aldri bygd». NRK Trøndelag. 24. februar 2010. Besøkt 24. februar 2010.

Eksterne lenker
---------------

* Artikkel NRK Trøndelag i forbindelse med åpninga
* Artikkel Fosna-Folket i forbindelse med åpninga
* Nettside for Linesøybrua
* Nettside for Linesøya

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister **·** Nasjonal vegdatabank
 |
Må ikke forveksles med Murener.
I Pirane naturreservat på Hvasser er deler av morenen Tjøme-Hvaler-trinnet avsatt der det idag er strandlinje.  Foto: Karl Ragnar Gjertsen 
Morener sør for de store sjøene i USA.
En **morene** er usortert løsmateriale av stein, avsatt av en isbre. Materialet kan være avsatt under isbreen som bunnmorene, langs siden av breen som sidemorene, eller mellom to breer som midtmorene. En særlig karakteristisk landform utgjør endemorenene, ofte benevnt som ra, store mengder morenemasse ble gjerne avsatt der breen stoppet opp. Landskapene som har vært dekket av isbreer er for en stor del helt preget av store endemorener. Særlig fremtredende er dette for eksempel i Danmark og Nord-Tyskland. I Norden kan en sammenhengende endemorene identifiseres fra Finland gjennom Sverige og Norge (Raet) og denne markerer isbreens utstrekning for litt mer enn 10 000 år siden. Gjennom Østfold og Vestfold er morenematerialet av slikt omfang at disse dominerer store deler av landskapet.

Begrepet *morene* brukes geomorfologisk om landformer av løsmasser avsatt av isbreer, men brukes også om morenejord som er jordarten dannet av en isbre. Begrepet morene kan altså omfatte både jordarten morenejord (engelsk: *till*) og landformer (engelsk: *moraine*).

Referanser
----------

1. ↑  Olav Prestvik (2. mars 1999). «Undervisning om løsmasser». Arkivert fra originalen 4. mars 2016. Besøkt 18. mai 2015.

Se også
-------

* Ra (geologi)
* Tjøme-Hvaler-trinnet
* Tautra-trinnet

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data)
 |
**Hulin** (kinesisk: 虎林; pinyin: *Hǔlín*) er et byfylke i provinsen Heilongjiang i Folkerepublikken Kina. Det ligger i byprefekturet Jixi.

Befolkningen var på 300 825 innbyggere i 1999.

Hulin var tidligere understilt Mudanjiang, men ble overført til byprefekturet Jixi den 14. juni 1993. 

Zhenbao-øya
Til fylket Hulin hører også den 0,74 km² store Ussuri-øya Zhenbao Dao (territorialt identisk med kommunen Zhenbaodao), som var omstridt mellom Kina og Sovjetunionen. Grensetvisten førte i 1969 til flere væpnede trefninger. 

Det var først ved den kinesisk-russiske grenseavtalen av 14. oktober 2004 at tilhørigheten ble avklart – i Kinas favør. Grenseavtalen ble ratifisert i de to land i april og mai 2005.

Referanser
----------

1. ↑  National Population Statistics Materials by County and City – 1999 Period, *i* China County & City Population 1999, Harvard China Historical GIS

Eksterne lenker
---------------

* Lokalregjeringens offisielle hjemmesider

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
En **rite** er en, ofte religiøs, handling eller hendelse som består av eller inneholder et eller flere ritualer. Et ritual er et (tradisjonelt) handlingsmønster som følger visse retningslinjer og som har et symbolsk innhold, mens riten er den begrunnende og kontekstuelle overbygning for et gitt ritual. Overgangsritene er handlinger som symbolsk markerer en overgang i et individs tilværelse. Disse er som regel knyttet til fødsel, pubertet, familiestiftelse og død, men kan også knyttes til endring i status, alder, bosted osv. Andre typer riter kan være kalenderriter, som knytter seg til ukentlige, månedlige eller årlige markeringer, kriseriter, som anvendes ved for eksempel sykdom eller ulykke eller oppfyllelsesriter som tjener til å oppfylle et religiøst krav eller en fordring, (f. eks. pilegrimsreisen i islam og nattverden i kristendommen.)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** Nationalencyklopedin **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC **·** NKC **·** BNE
 |
**Linga Holm** (norrønt: *Lyngholm*) er en ubebodd øy i den skotske øygruppen Orknøyene. Øya ligger 700 meter vest for Stronsay. Selv om øya kun er på 70 hektar, anses den for å være verdens tredje største hekkeplass for atlantisk havert (gråsel).

Historie
--------

I likhet med mange andre Orknøyene inneholder Linga Holm flere arkeologiske levninger. Disse inkluderer piktiske, ovale hus fra bronsealderen og førhistoriske graver.

Fra minst 1595 til slutten av 1700-tallet var Linga Holm ubebodd og brukt til sesongbeite. Selv om det for tiden er ubebodd, ble det registrert en husstand på seks i 1841, men var helt forlatt ved folketellingen i 1882.

Sau
---

I 1973 etablerte en stiftelse for bevarelse av truete dyr (*Rare Breeds Survival Trust*) en populasjon av den meget sjeldne sauerasen North Ronaldsayfår. På 2020-tallet var flokken på rundt 400 dyr. Flokken hadde ikke problemer med kobberforgiftning ettersom kostholdet deres var landjordisk urte pluss tang.

Referanser
----------

1. ↑  Wilson, John Maurius (1854): *The Imperial Gazetteer of Scotland: Or, Dictionary of Scottish Topography*
2. 1 2  Mamwell, Caroline Jane (2017): *‘It rained a lot and nothing much happened’: Settlement and Society in Bronze Age Orkney* (PDF), University of Edinburgh, s. 42, 96-97
3. ↑  Haswell-Smith, Hamish (2004): *The Scottish Islands*, Edinburgh: Canongate. ISBN 978-1-84195-454-7.
4. ↑  Ordnance Survey
5. ↑  «The Native Sheep of North Ronaldsay» Arkivert 9. mars 2013 hos Wayback Machine. *Sheep Isle*
6. ↑  McLachlan, Gordon: «Sheep Saga - The North Ronaldsays», *Caithness.org*

Eksterne lenker
---------------

(en) Linga Holm – kategori av bilder, video eller lyd på Commons


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Musikkens Venner** i Arendal er en forening som arrangerer klassiske konserter i Arendal.

Historie
--------

Musikkens Venner Arendal ble etablert i 1958. Foreningen er en lokal gren av Musikkens Venners Landsforbund, som ble etablert i 1947.

På generalforsamlingen 6. mai 1958, ble foreningens vedtekter vedtatt. §1 lød slik: 

«Musikkens Venner i Arendal er en forening hvis formål skal være å søke å opparbeide større interesse for god, levende musikk i byen. Foreningen skal i samarbeide med Landsforbundet og dets lokalavdelinger i nabobyene søke å skaffe byen flere gode konserter.».
På det samme møtet ble foreningens første styre valgt. Formann ble rådmann Konrad M. Havig fra Arendal.

En av de første konsertene foreningen var med å arrangere, var med fiolinist Arve Tellefsen, i mars 1959. Foreningen bidro med 50% av kostnadene, og fikk også 50% av overskuddet fra konserten.
Andre saker den første tiden var blokkfløytekurs i folkeskolen, samt anskaffelse av et flygel, som ble innviet i januar 1960.

Arkivet
-------

Arkivet etter Musikkens Venner befinner seg på KUBEN i Arendal. Arkivet omfatter møtebøker og utklippsalbum.

Referanser
----------

1. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 5. september 2017. Besøkt 5. september 2017.
2. ↑  Møtebok 1958-82, DA-1283 Musikkens Venner, Aust-Agder museum og arkiv, avd. KUBEN

Eksterne lenker
---------------

* *Musikkens Venner Arendal* Arkivert 31. august 2017 hos Wayback Machine. offisielt nettsted
**Eduard «Edi» Federer** (født 20. februar 1955 i Mühlbach am Hochkönig, død 30. mai 2012 i Pfarrwerfen) var en østerriksk skihopper.

Han deltok i den tysk-østerrikske hoppuka fra 1971 til 1979, og ble nummer 2 sammenlagt i 1974/75. Hans beste enkeltresultat var 2.-plass i Innsbruck 3. januar 1975. I VM i skiflyging i Bad Mitterndorf (Kulm) i 1975 ble han nummer 15.

Fra 1992 til 2005 var han manager for skihopperen Andreas Goldberger, og deretter manager for Thomas Morgenstern og Adam Małysz. Federer fikk i 2010 nervesykdommen ALS, og døde av sykdommen 30. mai 2012.

Referanser
----------

1. 1 2   Salzburgwiki, oppført som Eduard Federer, Salzburgwiki ID 47850[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   «Edi Federer (1955-2012)», besøkt 21. juni 2012[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* Jens Jahn, Egon Theiner: *Enzyklopädie des Skispringens*. AGON Sportverlag, Kassel 2004. ISBN 3-89784-099-5, flere sider
* ORF: Tödliche Nervenerkrankung (30. mai 2012, besøkt 2. juni 2012)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Edi Federer – FIS (skihopping) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
***Paper Man*** er en amerikansk dramakomedie fra 2009. Filmen er regissert og skrevet av Kieran Mulroney og Michele Mulroney, og har Jeff Daniels og Emma Stone i hovedrollene.

Handling
--------

Richard Dunn (Jeff Daniels) er en mislykket forfatter i førtiårene. Han er ulykkelig gift med Claire (Lisa Kudrow), som bruker mesteparten av tiden borte fra hjemmet på grunn av jobb, noe som får Richard til å føle seg fortapt og ensom og at han ikke har noen grunn for å leve. Han har en irriterende imaginær venn i "superhelten" Captain Excellent (Ryan Reynolds, som styrer livet hans og forteller ham hva han skal gjøre til enhver tid. Det har han gjort siden Richard var tenåring.

Når Richard impulsivt bestemmer seg for å ansette en barnevakt (til tross for at han og Claire ikke har noen barn), møter han tenåringen Abby (Emma Stone), som det viser seg at strever med mange av de samme problemene som han selv gjør. Hun er relativt venneløs og er et enebarn, og har også en imaginær venn (Kieran Culkin) som prøver å kontrollere henne. Mens de former et overraskende tett vennskap, finner de også håp til å få livene deres på rett vei. Gjennom latter, dype samtaler og utvekslinger av fantasier, forandrer de hverandres liv til både det bedre og det mindre gode.

Rolleliste
----------

| Rolle | Skuespiller |
| --- | --- |
| Richard Dunn | Jeff Daniels |
| Abby | Emma Stone |
| Captain Excellent | Ryan Reynolds |
| Claire Dunn | Lisa Kudrow |
| Christopher | Kieran Culkin |
| Bryce | Hunter Parrish |

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* (en) *Paper Man* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) *Paper Man* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) *Paper Man* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata

* (en) *Paper Man* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Paper Man* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Paper Man* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Paper Man* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *Paper Man* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *Paper Man* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

* (en) *Paper Man* på Metacritic Rediger på Wikidata
**Edhi Foundation** er en frivillig velferdsorganisasjon i Pakistan, grunnlagt av Abdul Sattar Edhi i 1951. Edhi er leder av organisasjonen og hans kone Bilquis, en sykepleier, overvåker fødsel- og adopsjonstjenester av stiftelsen. Hovedkvarteret er i Karachi, Pakistan.

Edhi Foundation gir 24-timers assistanse over hele landet i Pakistan og i utlandet. Stiftelsen yter, blant mange tjenester, ly for den fattige, frie sykehus og medisinsk behandling, narkotika rehabiliteringstjenester, og nasjonale og internasjonalt hjelpearbeide. Dens hovedfokus er beredskapstjeneste, foreldreløse, handikappede, ly for den fattige, utdanning, helsevesen, Internasjonal samfunnstjeneste, Blod & medisin Bank, luftambulansetjeneste, marine- og kystnære tjenester.

Opphav
------

Edhi etablerte sitt første velferdssenter og deretter Edhi Trust med bare Rs. 5000 (Ca. 500 kr i dagens verdi.) Edhi Foundation er den største velferdsorganisasjonen i Pakistan i dag. Stiftelsen har over 300 sentre over hele landet, i store byer, små byer og fjerntliggende områder, som gir medisinsk hjelp, familieplanlegging og krisehjelp. Den eier luftambulanser, som gir rask tilgang til fjerntliggende områder.

I Karachi (Pakistans nest største by) alene drifter Edhi Foundation åtte sykehus som gir gratis medisinsk behandling, øyesykehus, diabetikersentre, kirurgiske enheter, et 4-sengs kreftsykehus og mobile apotek. I tillegg til disse forvalter Stiftelsen også to blodbanker i Karachi.

Velferdsaktiviteter
-------------------

* Husly til foreldreløse, rømlinger, og psykisk syke.
* Juridisk bistand til personer i fengsel.
* Begravelsestjenester til fattige. Religiøse tjenester leveres i henhold til den avdødes religiøse tilhørighet.
* Gratis matservering til fattige, psykisk syke, rusavhengige osv. i store byer i Pakistan (Pakistans svar på Fattighuset)

Nødtjenester
------------

Edhi Foundation er oppført i Guinness rekordbok for å ha den største frivillige ambulansetjenesten i verden. Feltambulansetjenesten omfatter 700 ambulanser. Blod- og medisinbankene gir medisin til trengende personer. Flyktningbistand gir hjelp til flyktninger i Pakistan.

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑

Eksterne lenker
---------------

* Edhi Official Website
* Edhi Foundation Arkivert 5. desember 2009 hos Wayback Machine.
* WikiPakistan side om Edhi Foundation
* Informasjon om Edhi Foundation

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BBC Things
 |
**Hans Christian Bræin** (født 6. januar 1948 i Oslo) er en norsk klarinettist, kammermusiker og professor.

Familiebakgrunn
---------------

Bræin tilhører en av Norges eldste musikerslekter med røtter i Fåberg i Gudbrandsdalen. Han er sønn av komponisten Edvard Fliflet Bræin og Karen Bræin som i en årrekke var sjefsekretær ved Den norske opera. Hans søster Anne er cellist i Kristiansand symfoniorkester, og hans datter Ditte Bræin er profesjonell sanger med ansettelse i Det norske solistkor ved siden av solistisk virksomhet.

Utdannelse og karrière
----------------------

Hans Chr. Bræin valgte tidlig klarinetten som instrument og studerte med soloklarinettist Monica Riefling i Oslo og professor Tage Scharff ved Det kongelige danske musikkonservatorium i København.

I 1974 vant han prøvespillet om stillingen som alternerende soloklarinettist i Oslo Filharmoniske Orkester hvor han spilte fra 1974 til 1980 da han flyttet til Esbjerg og ble musiker i Esbjerg Ensemble. I 1990 kom han tilbake til Norge og ble knyttet til Norges musikkhøgskole som førsteamanuensis  i klarinett og kammermusikk. I årene 1993–1995 var han også tilsatt som alternerende soloklarinettist i Oslo-Filharmonien, og han er den eneste soloblåseren i orkestrets historie som har vært ansatt i to tidsperioder med mange år mellom periodene. Han fikk senere opprykk til professor ved Norges musikkhøgskole hvor han var en høyt skattet ressurs til han fratrådte i 2013. 

Bræin har i en årrekke vært soloklarinettist i det prosjektbaserte Det norske kammerorkester, og han har vært en meget aktiv solist og kammermusiker. Blant de mange plateinnspillinger nevnes hans kritikerroste innspilling av Johannes Brahms' samtlige verk for klarinett.[]
Bræin har også spilt i Oslo-Filharmoniens Blåsesolister, Oslo Sinfonietta og Cikada ensemble.

Han har hatt stor betydning for utdanning av unge klarinettister i Norge. Mange utenlandske studenter har søkt studiet ved Norges musikkhøgskole nettopp for å få ham som lærer, og han er ofte dommer ved internasjonale klarinettkonkurranser som for eksempel Carl Nielsen-konkurransen i Odense.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Hans Christian Bræin hos Nationaltheatret Rediger på Wikidata
* (en) Hans Christian Bræin på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Hans Christian Bræin på MusicBrainz Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** LCCN **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
***Papaya*** er en podkast laget av Steinar Sagen, Tore Sagen og Bjarte Tjøstheim. Episoder publiseres hver mandag, tirsdag og onsdag på Schibsteds podkast-platform PodMe. Podcasten hadde premiere i september 2021.

Historie
--------

Steinar Sagen, Tore Sagen og Bjarte Tjøstheim lagde fra 2006 til 2020 det populære radioprogrammet Radioresepsjonen, først i NRK P3, deretter i NRK P13. I mai 2021 ble det annonsert at trioen hadde valgt å slutte i NRK etter å ha "fått et tilbud de ikke kunne si nei til". I august samme år ble det nye navnet offentliggjort, samt informasjon om at podkasten ville publiseres på tjenesten PodMe. Trioen uttalte at konseptet ville bli det samme som Radioresepsjonen, men med nytt navn. Første podkast ble publisert 6. september 2021.

I september 2021 fikk Papaya, sammen med flere andre podkaster som nylig hadde gått til PodMe eller den konkurrerende tjenesten Podimo, kritikk for å ta betalt for innhold som tidligere hadde vært gratis.

Navnet *Papaya*
---------------

Da trioen i 2006 skulle lansere sitt første felles konsept, *Radioresepsjonen*, ønsket Tore Sagen at konseptet skulle kalles *Papaya*, men fikk ikke gjennomslag for det. Da trioen forlot NRK kunne de ikke ta med seg navnet *Radioresepsjonen*, og etter 15 år ble derfor Papaya tatt i bruk.

Referanser
----------

1. 1 2  Jerijervi, Dag Robert (30. august 2021). «Radioresepsjonen bytter navn til Papaya». *kampanje.com*. Besøkt 22. mars 2022.
2. ↑  «Radioresepsjonen takker for seg». *NRK*. 8. mars 2021. Besøkt 3. oktober 2021.
3. ↑  «Bytter navn». *dagbladet.no* **(norsk)**. 15. juli 2021. Besøkt 3. oktober 2021.
4. ↑  «Papaya | Lytt til alle episoder | Bare hos PodMe». *PodMe*. Besøkt 22. mars 2022.
5. ↑  «Kritikken hagler mot podkast-profilene». *TV 2* **(norsk)**. 25. september 2021. Besøkt 3. oktober 2021. «Misfornøyde fans raser mot PodMe og Podimo etter at de har kjøpt opp mange av Norges største podkaster og lagt dem bak betalingsmur. Flere mener dette handler om pengegriskhet for podkast-profilene.»
***Left 4 Dead 2*** er et samvirkende videospill som går i førsteperson og er en oppfølger til spillprodusenten Valve Corporations tidligere spill *Left 4 Dead*. Det kan karakteriseres som et flerspiller, og førstepersonsskytespill.

Spillet ble lansert den 17. november 2009 for dataplattformene Microsoft Windows og Xbox 360 i USA. Det kom ut den 20. november i Europa. Det bygger på det samme samvirkende spillopplegget som i første tittel og benytter den samme proprietære spillmotoren. Spillet hadde verdenspremiere ved E3 2009 med en trailer i løpet av Microsofts pressekonferanse.

Som i originalen er lokaliseringen for *Left 4 Dead 2* plassert i ettervirkningen av en apokalyptisk pandemi og fokuserer på fire overlevende som slåss mot horder av onde infiserte. De overlevende må kjempe deres veg gjennom ulike nivåer, uavbrutt av trygge hus som fungerer som kontrollpunkt, og med det mål å nå fram til et redningsfartøy. Spillet er metodisk forandret ved en kunstig intelligensmaskin kalt for «direktører» som overvåker spillernes ytelse og justerer scenariet ved å framskaffe en dynamisk utfordring. Flere nye trekk har blitt introdusert: nye typer infiserte, våpen og en fortelling som knytter spillets fem felttog sammen.

Referanser
----------

1. ↑  «Valve Announces Left 4 Dead 2». *Valve*. 1. juni 2009
2. 1 2  «E3 09 Live Game Demos at GameSpot». *GameSpot*. 2. juni 2009

  


| * v
* d
* r
Valve Corporation |
| --- |
| GoldSrc | 
* *Half-Life*
* *Half-Life: Opposing Force*
* *Half-Life: Blue Shift*
* *Half-Life: Decay*
* *Counter-Strike*
* *Counter-Strike: Condition Zero*
* *Day of Defeat*
* *Team Fortress Classic*

 | Valve |
| Source | 
* *Half-Life 2*
* *Half-Life 2: Lost Coast*
* *Half-Life 2: Episode One*
* *Half-Life 2: Episode Two*
* *Counter-Strike: Source*
* *Day of Defeat: Source*
* *Team Fortress 2*
* *Left 4 Dead*
* *Left 4 Dead 2*
* Portal
* Portal 2
* *Alien Swarm*

 |
| Nøkkelpersoner | 
* Gabe Newell
* Mike Harrington

 |

Portal: Videospill
**Legeattest** eller **legeerklæring** er en erklæring fra lege om et medisinsk forhold som kan innebære økte rettigheter for en person, enten som bevis på at personen tilfredsstiller bestemte helsekrav for eksempel for et sertifikat, eller det kan være erklæring om en tilstand eller sykdom som berettiger en dispensasjon for personen.

Det skal alltid fremgå av en legeattest hva attesten skal brukes til.

For en del legeattester er det laget ferdige skjemaer der det både er spørsmål med svarmulighet som avkryssing eller felt for enkle beskrivelser. Dette gjelder legeattester for førerkort for bil/buss/lastebil og for fly, eller sertifikat for dykking, fallskjermhopping, seilflyging, eller tjeneste som sjømann, oljeplattformarbeider.

Mange kommuner har egne skjemaer for legeerklæring spesielt med sikte på å oppdage tuberkulose hos de som skal ansettes i pleie og omsorgssektoren og som lærer og førskolelærer.

Sykemelding og erklæring om arbeidsuførhet til NAV / trygdekontorene er betingelse for å få utbetalt sykepenger utover egenerklæringsdagene.

En del personer får legeerklæring for å slippe å bruke bilbelte. Dette kan være aktuelt ved sykdom eller skade i brystkassen, eller ved spesielle angsttilstander.

En dødsattest og melding om fødsel er viktige for vedlikehold av folkeregisteret og er viktige meldinger i et organisert samfunn.

Det er ikke uvanlig at skoleelever ber om legeattest for å få fravær godkjent som lovlig fravær. Det kan spørres om disse elevene burde ha med en rekvisisjon på legeerklæring fra skolen som kunne være grunnlag for bedre formulering og vurdering av legeerklæringen i forhold til aktuelt fravær.

Likningskontorene krever legeerklæring dersom en skattyter vil ha fradrag fra skattbar inntekt for utgifter på grunn av sykdom. Tidligere måtte alle diabetespasienter ha slik erklæring på grunn av større utgifter på grunn av spesielt kosthold. De siste årene er det ikke gitt fradrag på grunn av kostholdet for diabetes, fordi myndighetene mener at den kosten diabetikerne skal ha er den samme som et vanlig sunt norsk kosthold.

Ved utstedelsen av legeerklæring har legen en kontrollfunksjon overfor pasienten. Dette er en annen funksjon enn behandlerrollen eller funksjonen legen har i andre sammenhenger som pasientens advokat. Fastlegeordningen premierer populære leger ved at flere innbyggere ønsker å stå på den populære legens fastlegeliste. Dette kan komme i konflikt med legens rolle som kontrollinstans ved utstedelse av legeattester.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store medisinske leksikon
 |
| Artikkelen inngår i serien om
**Samfunnsøkonomi** |
| --- |
| Samfunnsøkonomi |
| **Generelle kategorier** |
| Mikroøkonomi  **·** Makroøkonomi  Økonomisk idehistorie  Heterodoks økonomi |
| **Metoder** |
| Matematikk  **·** Statistikk  Økonometri  Spillteori  **·** Eksperimenter |
| **Emner** |
| Monetær økonomi  Internasjonal økonomi  Finansiell økonomi  Offentlig økonomi  Helse  **·** Utdanning  **·** Velferd  Arbeidsmarked  **·** Demografi 
Jus og økonomi  Næringsøkonomi  Økonomisk historie  Utviklingsøkonomi  **·** Vekst 
Økonomiske systemer  Ressursøkonomi  Miljøøkonomi  Urban  **·** Rural |
| **Lister** |
| Tidsskrifter  Nobelprisvinnere  |

**Helseøkonomi** er et fagområde innen samfunnsøkonomi. Her søkes svar på hvordan man innen helseområdet best kan utnytte samfunnets begrensede ressurser. Økonomiske analyser av insentiver i helsetjenesten og økonomisk evaluering av intervensjoner i helsetjenesten er sentrale deler av helseøkonomifaget.

Kenneth Arrow betraktes ofte som en grunnlegger av helseøkonomi som egen disiplin. Arrows artikkel fra 1963, «Uncertainty and the Welfare Economics of Medical Care», er en sentral referanse innen helseøkonomisk forskning.

I Norge
-------

Personer som benytter tittelen Helseøkonom kan ha ulik utdanningsbakgrunn, for eksempel fra Økonomisk institutt ved Universitetet i Oslo, Norges Handelshøyskole eller Institutt for økonomi ved Universitetet i Bergen.

I 1998 ble det ble etablert to forskjellige helseøkonomimiljøer i Norge: Helseøkonomi i Bergen (HEB) og Hero Helseøkonomisk forskningsprogram ved Universitetet i Oslo, begge finansiert av Norges forskningsråd. Formålet med etableringen av de to miljøene var å forbedre kompetansen på helseøkonomiske problemstillinger i Norge. Fra året 2012 mottar de to helseøkonomimiljøene ingen rammefinansiering fra Norges forskningsråd.

Eksterne lenker
---------------

* Arrow, Kenneth (1963) «Uncertainty and the Welfare Economics of Medical Care» i *The American Economic Review*
* Helseøkonomi i Bergen (HEB)
* Helseøkonomisk Forskningsprogram ved Universitetet i Oslo (HERO)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL
 |
**Hans Brattskar** (født 1. juli 1956) er en norsk diplomat og politiker (H). Han var fra 2013 til 2015 statssekretær for utviklingshjelp for utenriksminister Børge Brende.

Utdannelse
----------

Brattskar er siviløkonom av utdannelse. og har en doktorgrad filosofiske doktorgrad i statsvitenskap ved Claremont Graduate University i California (1987).

Karriere
--------

Hans Brattskar var lærer ved Høgskolen i Østfold 1983-1984. Deretter var han aspirant i utenrikstjenesten 1984-1986. Han var deretter ambassadesekretær ved ambassadene i Washington, D.C. og Kuala Lumpur i perioden 1986–1992 og leder av utviklingsministerens sekretariat 1993-1998. Fra 1998 til 2003 var han ministerråd ved FN-delegasjonen i New York. Han var Norges ambassadør til Sri Lanka 2003-2007.

I perioden 2007 til 2008 var Brattskar Utenriksdepartementets spesialrådgiver for fredsbyggende operasjoner. Deretter ble han utnevnt til leder for regjeringens klima og skogprosjekt frem til han i 2011 ble ekspedisjonssjef i Miljøverndepartementet. Han var i Miljøverndepartementet frem til 2013, da han i en periode av året var Norges ambassadør til Kenya samt Norges representant til FNs organisasjoner i Nairobi, før Solberg-regjeringen utnevnte han til statssekretær. Brattskar var ambassadør til FN og andre internasjonale organisasjoner i Geneve fra 2016 til 2020.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  «Statssekretær Hans Brattskar (H)». regjeringen.no. 28. oktober 2013. Besøkt 27. november 2013. [*død lenke*]
2. ↑  «UD-aspiranter». *Aftenposten* (morgen utg.). NTB: 14. 19. juni 1984.
3. ↑  Kongsnes, Ellen (21. april 2008). «Regnskogens konge». *Stavanger Aftenblad*: 24.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Hans Brattskar hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
*De agri cultura* (XV sec. Biblioteca Medicea Laurenziana, pluteo 51.2)
***Om jordbruket*** (latin: *De Agri Cultura*) er en bok av den romerske statsmannen Cato den eldre, skrevet ca 160 f.Kr.

Verket er den eldste kjente prosatekst på latin, og det eneste av Catos verk som er bevart. Det blir ofte karakterisert som *en bondes notater*, konkret, enkelt og tilsynelatende tilfeldig nedskrevet. Andre antikke forfattere, som Aulus Gellius, karakteriserte verket som «sterkt og kraftig», og i *Oxford Classical Dictionary* (1970) omtales verket som «for all of its lack of form, its details of old custom and superstition, and its archaic tone, it was an up-to-date directed from his own knowledge and experience to the new capitalistic farming». Verket er høyt verdsatt som kilde for kunnskap om jordbruk og landlig liv under den romerske republikken. 

Verket åpner med en sammenligning mellom jordbruk og andre virksomheter som sømmet seg for datidens overklasse: handel og lånevirksomhet. Cato peker på farene ved handel og det uetiske ved utlån og renter, sett i lys av Tolvtavleloven. I kontrast mener han at jordbruket fremmet både dyder og velstand, og bidro med gode borgere til samfunnet.

Cato skildrer både framstilling av vin, andre matoppskrifter og de religiøse ritualene som jordbrukerne må overholde. Tekstene som beskriver de nødvendige offer, blant annet knyttet til innhøsting og rensing av åkeren, er rytmiske og formelaktige, med et noe mer arkaisk språk enn teksten forøvrig.

Referanser
----------

1. ↑  Alexander Hugh McDonald "Cato (1)", *Oxford Classical Dictionary*, second edition. (Oxford: Clarendon Press, 1970), p. 215.
2. ↑  Utdrag om offerritualer er oversatt til norsk i antologien *Romersk religion, 2010.*

Eksterne lenker
---------------

Wikisource har originaltekst relatert til denne artikkelen:
***De agri cultura***

* Lacus Curtius latinsk tekst og engelsk oversettelse

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** VIAF **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** SUDOC
 |
byste av Cicero ca 60 år gammel
***Om lovene*** (latin: *de Legibus*) er en politisk-filosofisk dialog, skrevet av den romerske taleren og forfatteren Cicero, muligens kort tid før han døde 43 f.Kr. Verket er skrevet som en fiktiv dialog mellom Cicero selv, hans bror Quintus Tullius Cicero og deres felles venn Titus Pomponius Atticus. Dialogen begynner mens de tre vandrer omkring på Cicerofamiliens eiendom ved Arpino; her begynner de å diskutere hvordan lovene burde være innrettet. Cicero bruker dette som utgangspunkt for å utvikle sine tanker om naturretten og et konfliktfritt forhold mellom samfunnsklassene.

Verket har samme navn som et verk av Platon. Det er bevart tre *bøker*/kapitler av et ukjent antall i alt. De engelske redaktørene av en ny utgave av verket argumenterer for at det kan ha vært seks bøker, slik at verket hadde samme struktur som *de re publica*). I de tre foreliggende bøkene drøfter Cicero først naturretten, deretter foreslår han en reform i romersk religion som innebærer en tilbakevending til trosskikken under kong Numa Pompilius, og til sist drøfter han sitt forslag til en reform av den romerske forfatningen.

Det er uklart hvorvidt verket var ment som grunnlag for reelle lovforslag. Cicero var konservativ, og hans idealbilde av det romerske samfunnet minnet om tiden før Gracchibrødrene. I verkets bok tre tar han til orde for å fjerne deler av forfatningen, for å ivareta det han så som de beste delene av det bestående, i en «forandre for å bevare»-tenkning. Ciceros politiske visjoner tapte imidlertid kampen om fremtiden; kort tid etter at verket ble skrevet, inntok Julius Cæsar Roma som enehersker.

Referanser
----------

Wikisource har originaltekst relatert til denne artikkelen:
****De Legibus****

1. ↑  Marcus Tullius Cicero (2008). *The republic and the laws*. Oxford University Press. ISBN 0-199-54011-X.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** VIAF **·** VIAF **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** SUDOC **·** NLA
 |