recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
*«Fribryting» omdirigeres hit. For stilarten innen olympisk bryting, se fristil (bryting)*
John Cena og Dave Bautista
**Profesjonell wrestling**, også kalt **fribryting** eller bare **wrestling**, er en blanding av sport og teater. **Profesjonell bryting** kan relatere til enhver bryter i alle bryting-stilarter, som utøver bryting som en hoveddel av et arbeidsforhold, eller som har sin hovedinntekt fra bryting.

Begrepets opprinnelse
---------------------

Begrepet stammer fra «professional wrestling»-ligaene i USA, der WWE nå regnes som den mest innflytelsesrike. *Wrestling* er engelsk for *bryting*.

### Fribryting

På norsk regnes i dag «wrestling» og «fribryting» som synonyme begrep, mer eller mindre.

Vedrørende begrepet «fribryting», så er det blitt hevdet at «NM i fribryting er kun avholdt i perioden 1948-54.» Den gang refererte man til bryting-stilarten som finnes i OL, som i dag kalles fristil-bryting, blant annet. I slike sammenhenger, så har norske medier sluttet å referere til «fribryting», stort sett.

Utbredelse
----------

Profesjonell wrestling er mest kjent i USA, men er også kjent i blant annet Japan og Mexico.

Arrangører
----------

Den største arrangør av turneringer, er WWE, fra USA. De kaller wrestlingen for «sports entertainment» (sportsunderholdning). En del andre wrestling-forbund er også rimelig store, men havner i skyggen av WWE. Nummer to på "rangstigen" er Total Nonstop Action Wrestling (TNA). Enda en arrangør, er Florida Championship Wrestling, forkortet til FCW. En god del brytere har tatt steget fra FCW til WWE.

Ohio Valley Wrestling (OVW) har også sine egne belter, blant annet OVW Heavyweight Championship. Ring of Honor (ROH) er et annet wrestling-forbund i USA og har tidligere ansatt stjerner som Jeff Hardy, Paul London, Samoa Joe, Colt Cabana og CM Punk.

Norge
-----

I Norge er profesjonell wrestling organisert av Norges Wrestlingforbund, m.fl.

Profesjonelle wrestlere
-----------------------

* Hulk Hogan, jobber i World Wrestling Entertainment og har en lang historie i WWE, samt en liten stund i World Championship Wrestling og Total Nonstop Action. Han blir sett på som en av de mest gjenkjennbare fribryterne gjennom tidene.
* Ric Flair, 16 ganger World Champion. Har wrestlet i NWA, WCW, WWE og TNA.
* Gromguten, norsk wrestler i NWF.
* Bjørn Sem, norsk wrestler i NWF.

Fotnoter og referanser
----------------------

1. ↑  Om wrestling Arkivert 12. november 2014 hos Wayback Machine.. Norges Wrestlingforbund
2. ↑  «Bryting»,Gyldendals store konversasjonsleksikon,1972, s.2565

Eksterne lenker
---------------

* (en) Professional wrestling – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** NDL **·** BBC Things
 |
**Nørdstebøberget naturreservat** består av et område nord for Etna ved grensen mellom kommunene Etnedal og Nordre Land. Området ble vernet 16. desember 2016 og inngår i verneplan for skogvern.

Verneforskriften sier at formålet med vernet er 

«å bevare et relativt stort og sammenhengende område som har særlig betydning for biologisk mangfold i form av gammelskog med et meget rikt og variert artsmangfold, og der en stor andel er rik lavlandsskog. Videre er formålet med naturreservatet å bevare et område et område med en natur- og skogtyper som lågurt-furuskog, lågurt-granskog, høgstaudegranskog, sumpskog, rikt hasselkratt og boreal lauvskog. Stedvis er det svært kalkrikt med innslag av flere svært kalkkrevende arter. I naturreservatet er det et stort artsmangfold med en rekke sjeldne og sårbare arter særlig av karplanter og vedsopp. Området har mye død ved. I naturreservatet er det også en artsrik, sjelden og sårbar fuglefauna.»

Referanser
----------

1. ↑  «Forskrift om vern av Nørdstebøberget naturreservat, Nordre Land og Etnedal kommuner, Oppland». Lovdata. Besøkt 25. februar 2024.
**Wojciech Polak** (født 22. desember 1964 i Inowroclaw i Polen) er [[erkebiskop99 av Gniezno og primas for den katolske kirke i Polen.

Liv og virke
------------

### Prest

Wojciech Polak gikk på presteseminaret i Gniezno og studerte teologi i Poznań. Den 13. mai 1989 ble han ordinert til prest av erkebiskopen av Gniezno og Warszawa, kardinal Józef Glemp. Han ble deretter sendt til Roma for å studere ved *Accademia Alfonsiana*, hvor han spesialiserte seg i moralteologi. Han tok doktorgraden med en avhandling om synd og tilgivelse i kirkelæren etter Det andre Vatikankonsil.[1]

I 1995 fikk han en lærerstilling i moralteologi ved seminaret i Gniezno, og i 1999 overtok han ledelsen av det. Han underviste også ved Adam Mickiewicz-universitetet i Poznań.[1] 

### Hjelpebiskop i Gniezno

Den 8. april 2003 utnevnte pave Johannes Paul II ham til hjelpebiskop i Gniezno og titulærbiskop av *Mons in Numidia*. Erkebiskopen av Gniezno, Henryk Muszynski, ordinerte ham til biskop den 4. mai samme år; medkonsekratorer var Stanisław Gądecki, erkebiskop av Poznań, og Bogdan Józef Wojtuś, hjelpebiskop i Gniezno.

I 2011 ble han valgt til generalsekretær for Den polske bispekonferanse, hvor han også ledet arbeidsgruppen for kontakter med den russisk-ortodokse kirke.[2] Han gikk inn for en grundig etterforskning av seksuelle overgrep fra prester og ba ofrene om tilgivelse på vegne av kirken.[3]

### Erkebiskop av Gniezno

I mai 2014 utnevnte pave Frans ham til å etterfølge erkebiskopen av Gniezno Józef Kowalczyk, som hadde nådd den anbefalte aldersgrensen på 75 år.[4] Innsettelsen i embedet fant sted den 7. juni 2014.
Denne artikkelen er under arbeid. Som leser bør du være forberedt på at den kan være uferdig, og at innholdet kan endre seg fra dag til dag. Som bidragsyter bør du være forberedt på redigeringskollisjoner; det kan være lurt å kopiere teksten din til en annen tekstbehandler før du lagrer. Diskuter gjerne artikkelens struktur og innhold på diskusjonssiden.

**Hjemliggjøring og fremmedgjøring** er strategier innenfor oversettelse. Begrepene betegner til hvilken grad oversettere oversetter en tekst i samsvar med målkulturen (kulturen som tilsvarer språket det oversettes til). Hjemliggjøring er en strategi for å oversette tekst nøye tilpasset kulturen til det oversatte språket, noe som kan innebære tap av informasjon fra kildeteksten. Fremmedgjøring er en strategi brukt for å beholde informasjon fra kildeteksten, og innebærer bevisst å bryte konvensjonene i det oversatte språket for å bevare betydningen. Disse strategiene har blitt debattert i hundrevis av år, men den første personen som formulerte dem i sin moderne forstand var Lawrence Venuti, som introduserte dem til oversettelsesstudier i 1995 med sin bok *The Translator's Invisibility: A History of Translation.* Venutis innovasjon i feltet var hans syn på at diikotomien mellom hjemliggjøring og fremmedgjøring var ideologisk; han ser fremmedgjørelse som det etiske valget for oversettere.

Teori
-----

Referanser
----------

1. 1 2 3  Gile, Daniel. *Basic concepts and models for interpreter and translator training*. Amsterdam Philadelphia: John Benjamins Pub. Co. ISBN 978-90-272-2433-0.
2. ↑  Venuti, Lawrence. *The Translator's Invisibility*. New York: Routledge. ISBN 978-0-415-11538-4.
**Zbigniew Kiernikowski** (født 2. juli 1946 i Szamarzewo i Wrzesiński fylke i Polen) er en polsk emeritert katolsk biskop av Legnica.

Liv og virke
------------

### Prest

Hjelpebiskopen i Gniezno, Jan Czerniak, ordinerte ham til prest swn 6. juni 1971. Fra 1987 til 2002 var han rektor for den pavelige polske kolleg i Roma. I 1983 mottok han sin doktorgrad i teologi i bibeleksegese fra det pavelige bibelinstitutt i Roma med en avhandling om kolossdrbrevets teologi (*La crescita della comunità, Corpo di Cristo : l'identità e il dinamismo della vita cristiana rispecchiate nella dinamica del testo della Lettera ai Colossesi.* ), under veiledning av Fritzleo Lentzen-Deis. I 1989 ble han valgt til formann i *Evangelium und Kultur e.V.*, en internasjonal sammenslutning av bibelforskere.[1]

### Biskop av Siedlce

Pave Johannes Paul II utnevnte ham til biskop av Siedlce den 28. mars 2002. Han ble ordinert til biskop av kardinalstatssekretær erkebiskop Angelo Sodano den 20. mai samme år i Peterskirken; medkonsekratorer var Henryk Muszyński, erkebiskop av Gniezno, og Jan Mazur, biskop emeritus av Siedlce. 

### Biskop av Legnica

Pave Frans utnevnte ham til biskop av Legnica den 15. april 2014. 

Den 28. juni 2021 innvilget pave Frans biskop Zbigniew Kiernikowskis avskjedssøknad; jan var da 74 år gammel.[2]
Garstad kirke i Vikna
**Vikna prestegjeld** var et prestegjeld tilhørende Namdal prosti. Det omfattet sogn i Vikna kommune i Nord-Trøndelag fylke, og hovedkirken var Garstad kirke.

Kolvereids kirkesogn er nå en del av Nærøysund kirkelige fellesråd, og underlagt Namdal prosti i Nidaros bispedømme i Den norske kirke.

Historikk
---------

I Reformatsen 1589 angis om *Nerø Præstegjeld. Der vdi ere fire kircker och skall bygges den femte til på Vecten.* Garstad kirke på Vikna ble innviet 1. november 1592, den brant ned etter lynnedslag i 1854, og ble tillatt gjenoppført ved kgl.res. av 13. april 1855. Ved kgl.res. av 23. februar 1895 ble det tillatt å bygge kapell på Bergshaugen på Rørvik. Ved kgl.res. av 7. april 1914 ble Nærøy prestegjeld delt, ved at Garstad sogn ble utskilt som eget *Vikten prestegjeld*, gjeldende fra 1. oktober 1914.

Vikna prestegjeld ble lagt ned og kirkesognene overført til Nærøy prestegjeld, gjeldende fra 1. januar 2005.

Referanser
----------

1. ↑  (no) «Varøya kirkested». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
2. ↑  Hamre, Anne-Marit (1983). *Trondhjems reformats 1589 ; Oslo domkapittels jordebok 1595*. Norsk historisk kjeldeskrift-institutt. s. 47-54. ISBN 8270612960.
3. ↑  Rygh, O. (Oluf) (1903). *Norske Gaardnavne*. xx: Fabritius. s. 359.
4. ↑  Prestegjeld og sogn i Nord-Trøndelag, arkivverket.no
5. ↑  Fornyings-, administrasjons-og kirkedepartementet (20. desember 2011). «Endringer i gravferdsloven og kirkeloven». *Regjeringen.no* **(norsk)**. Besøkt 5. mars 2023.
**Bliksvær naturreservat** ligger i Bodø kommune i Nordland. Naturreservatet omfatter hovedøya Bliksvær, Kjærvær, Terra, Sjursholmen, Grønnholmen, Skjoldsholmen, Tørrisøya og Einarsholmen. Til sammen er arealet 43 195 dekar, hvorav 37 355 dekar sjøareal. Området er vernet for å ivareta et tilnærmet urørt kystområde med store faglige verdier innen både zoologi og botanikk. Bliksvær naturreservat har dyrelivsfredning.

I august 2002 ble Bliksvær naturreservat opprettet, og samtidig opptatt som ramsarområde. Området hadde tidligere hatt dyrelivsfredning fra 1970.

Referanser
----------

1. ↑   Common Database on Designated Areas, besøkt 26. juni 2021[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (no) Bliksvær naturreservat i Miljødirektoratets nettsted Naturbase
* (no) Bliksvær dyrelivsfredningsområde  i Miljødirektoratets nettsted Naturbase
* turliv.no - informasjon og bilder fra Bliksvær (kaia), Nonskardvågen og Hjelmøy

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Naturbase **·** Ramsar
 |
***Sydvesten*** er en avis som blir utgitt i Bergen i Vestland. Den er lokalavis for bydelene Laksevåg og Fyllingsdalen. Avisen het opprinnelig, da den ble etablert i 1994 , «Lokalavisen for Fyllingsdalen og Bønes». I mars 2002 utvidet en dekningsområdet med å inkludere Laksevåg bydel. Fra 25. januar 2013 til den gikk inn i august 2015 dekket avisen Lyderhorn Laksevåg. Nå dekker Sydvesten igjen både Fyllingsdalen og Laksevåg.

Sydvesten ble i mange år eid av Media Bergen. Sommeren 2022 ble avisen kjøpt av Amedia, ifølge pressemelding fra Amedia 1.6.2022. Avisen kommer ut hver tirsdag, unntatt tirsdagene i juli.

Opplag
------

Bekreftede netto opplagstall fra Norsk Opplagskontroll og Landslaget for Lokalaviser. Tall for 2021 og 2022 gjelder 2. halvår.

* 1994: 1 150
* 1995: 1 300
* 1996: 1 632
* 1997: 1 612
* 1998: 1 698
* 1999: 1 750
* 2000: 1 526
* 2001: 1 770
* 2002: 1 831
* 2003: 2 140
* 2004: 2 185
* 2005: 2 352
* 2006: 2 188
* 2007: 2 146
* 2008: 2 031
* 2009: 1 847
* 2010: 1 752
* 2011: 1 756
* 2012: 1 581
* 2013: 1 416
* 2014: 1 180
* 2015: 1 513
* 2016: 1 746
* 2017: 1 369
* 2018: 1 194
* 2019: 1 029
* 2020: 1 032
* 2021: 1 006
* 2022:  978
* 2023:  979

Referanser
----------

1. ↑  Årets tall publiseres på 
LLAs nyhetssider, eldre tall er tilgjengelige på nett: 2004-2005 Arkivert 16. mars 2007 hos Wayback Machine. 2006-2007 Arkivert 24. juli 2011 hos Wayback Machine. 2008[*død lenke*], 2009[*død lenke*], 2010[*død lenke*] (Besøkt 27. februar 2011)

Eksterne lenker
---------------

* Sydvesten

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Bergen byleksikon
 |
**Myrvatn naturreservat** er et naturreservat og ramsarområde i Tjeldsund kommune i Troms. Reservatet ble opprettet i 1995 «for å bevare et lite, næringsrikt vann med tilstøtende jordvannsmyrer som er viktig som hekkelokalitet for våtmarksfugler, og som har en interessant vegetasjon».

Myrvatnet ligger ca 7 km nordøst for Evenes flyplass, og er en del av Kvitforsvassdraget. Vatnet er omgitt av store jordvannsmyrer, med veksling mellom fattige, middelsrike og rike myrer. Vatnet er næringsrikt, med tjønnaks og annen vegetasjon. Det er hekke- og trekkområde for våtmarksfugler.

Området ble sammen med fire andre naturreservat i Skånland og Evenes kommuner utpekt til ramsarområde i 2011 under fellesnavnet Evenes våtmarkssystem.

Referanser
----------

1. ↑   Common Database on Designated Areas, besøkt 26. juni 2021[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (no) Myrvatn naturreservat i Miljødirektoratets nettsted Naturbase

  


|  |
| --- |
| **Evenes våtmarkssystem** er et Ramsar-område i Norge |
|  Kjerkvatnet | Myrvatn | Nautå | Sommervatnet | Tennvatn  |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Naturbase
 |
**Karlsøyvær naturreservat** er et naturreservat i Bodø kommune, Nordland. Naturreservatet omfatter et havområde og noen øyer vest for Kjerringøy, og har siden 2002 status som ramsarområde, på grunn av sin betydning for trekkfugler.

Reservatet ble opprettet i 1977 for å verne et kystområde med høy botanisk og ornitologisk bevaringsverdi. 

Innenfor reservatet finnes betydelige verdier både når det gjelder sjøfugl og innen havstrandsbotanikk. Området er et viktig hekkeområde for sjøfugl, selv om artsutvalget er ordinært. Det er et viktig område for havørn. 42,7 km² av arealet er sjøarealer, det øvrige er landarealer. Det er noe bebyggelse på Karlsøya, og spor etter tidligere *e-hus* – for ærfugl. Husene på Karlsøya er nå fritidsboliger.

**Karlsøyvær dyrelivsfredning** ble opprettet samtidig med naturreservatet i 1977, og utgjør en 2 km bred buffersone rundt hele reservatet. Dyrelivsfredningen omfatter i alt 72,8 km².

Referanser
----------

1. ↑   Common Database on Designated Areas, besøkt 26. juni 2021[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (no) Karlsøyvær naturreservat i Miljødirektoratets nettsted Naturbase
* (no) Karlsøyvær dyrefredningsområde  i Miljødirektoratets nettsted Naturbase
* Miljøstatus: Karlsøyvær naturreservat
* turliv.no - informasjon og bilder fra Djupningen, Hjelløya og Tørrisholmen

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Naturbase
 |
For idrettslaget med samme navn i Sør-Varanger, se Sandnes Idrettslag (Sør-Varanger).

**Sandnes Idrettslag** (**SI**) er et idrettslag i Sandnes i Rogaland, stiftet i 1946. Idrettslaget har grupper innen friidrett, alpint, langrenn og orientering. SI er det største idrettslaget i Sandnes med over 1 300 medlemmer.

Laget har hjemmebane på Sandnes idrettspark der de har stått for NM i friidrett 1986, NM i friidrett 2002, NM i friidrett 2010 og NM i friidrett 2017.

SI-bragden/Æresmedlemskap
-------------------------

SI-bragden tildeles lagsmedlemmer i Sandnes Idrettslag som ved spesiell stor innsats for laget enten idrettslig, administrativt eller begge deler, har gjort seg fortjent til den. Laget har 10 æresmedlemmer. For å bli æresmedlem må vedkommende tidligere ha mottatt SI-Bragden, og etter denne tildelingen fortsatt ha ytt laget spesielt store fortjenester, enten idrettslig, administrativt eller begge deler. ( ref lagets lover §3.)

Æresmedlem tildeles en medalje i gylt 830 sølv. Medlemmets navn graveres på agrafen. På forsiden loddes et SI merke i emalje. Rundt dette graveres æresmedlemskapet og dato for utdeling. Æresmedlemmer utnevnes etter innstilling av en oppnevnt komite.

Medlemmer
---------

Familien Ingebrigtsen er medlem her, herunder faren Gjert Ingebrigtsen og sønnene Jakob Ingebrigtsen, Filip Ingebrigtsen og Henrik Ingebrigtsen. Andre kjente friidrettsutøvere er Narve Gilje Nordås og Bjørnar Ustad Kristensen. Kenny Rettore har vært leder i hovedstyret siden 2003.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
**Berndt Torbjörn Lindfors** (født 21. oktober 1932 i Helsingfors) var en finsk turner som deltok i de olympiske leker 1952 i Helsingfors og 1956 i Melbourne.

Lindfors vant en olympisk bronsemedalje i turn under Sommer-OL 1952 i Helsingfors. Han var med på det finske laget som kom på tredjeplass i mangekamp bak Sovjetunionen og Sveits. de andre på laget var Onni Lappalainen, Paavo Aaltonen, Kaino Lempinen, Heikki Savolainen, Kalevi Laitinen, Kalevi Viskari og Olavi Rove

Lindfors vant en olympisk bronsemedalje i turn under Sommer-OL 1956 i Melbourne. Han var med på det finske laget som kom på tredjeplass i mangekamp bak Sovjetunionen og Japan. De andre på laget var Kalevi Suoniemi, Onni Lappalainen, Martti Mansikka, Olavi Leimuvirta og Raimo Heinonen.

OL-medaljer
-----------

* 1952 Finlands flagg Helsingfors - Bronse Bronse i turn, mangekamp lag Finlands flagg Finland
* 1956 Australias flagg Melbourne - Bronse Bronse i turn, mangekamp lag Finlands flagg Finland

Eksterne lenker
---------------

* (en) Berndt Lindfors – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Berndt Lindfors – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Berndt Lindfors – Olympedia Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Fort Blauwkapel** er et tidligere forsvarsverk som hører til den nye hollandske vannlinjen. Det var et av forsvarslinjens største. Fortet er bygget rundt landsbyen Blauwkapel i provinsen Utrecht. Fortet ble bygget opp rundt forsterkninger fra det 18. århundre som bestod av jordvoller og vanngraver, først senere ble militære bygninger oppført. Grunnformen er kvadratisk, med en bastion i hvert hjørne. I nordøst, der man forventet angrepet, lå opprinnelig to raveliner. På jordvollene hadde man plantet or, ask, alm og vier som ble brukt til beskyttelse og brenne. Hagtorn var brukt som et naturlig forsvar, en slags piggtråd, mens store trær som ek og kastanje skulle gi fienden inntrykk av at fortet var en naturlig del av landskapet, og ikke et forsvarsverk. Selve fortet og de militære bygningene ble oppført i 1818-21. På bysiden fikk fortet da en redutt. 

Fortets redutt er bygget over samme grunnriss som Fort Vossegats, og vannlinjeruten er lagt slik at vandrere og syklister passerer fortet.

I 1960 opphørte Fort Blauwkapels rolle som forsvarsverk, og siden 1997 er det i  kommunes eie. Redutten brukes av speidergruppen «Willem de Zwijger». Den østlige delen av fortet er et naturområde, og vil kun være tilgjengelig for omvisning med en guide.

Eksterne lenker
---------------

* Fortet på Hollandse waterlinies nettsted (engelsk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Rijksmonument
 |

Portal: Nederland
**Helios Airways** var et kypriotisk flyselskap med hovedsete i Larnaka
**Helios Airways** var et gresk-kypriotisk flyselskap, etablert 1998 som det første uavhengige privateide flyselskapet på Kypros. I mai 2000 hadde de sin første chartertur til London Gatwick. På grunn av økonomiske problemer etter et havari, ble selskapet lagt ned i 2006.

Selskapet hadde gjennom sin drift fem fly i sin flåte, bestående av fire Boeing 737 og ett Airbus A319.

Koder
-----

* IATA: ZU
* ICAO: HCY
* Anrop: Helios

Ulykker
-------

20. desember 2004 mistet en Boeing 737,samme fly som nedenfor, fra Warszawa trykk i kabinen og tre passasjer måtte i all hast til sykehuset da flyet landet i Larnaka.

15. august 2005 styrtet et av selskapets fly (Helios Airways Flight 522) utenfor Marathon i Hellas, på vei mellom Larnaka og Athen. Alle 121 ombord omkom.

Referanser
----------

1. ↑  Ranter, Harro. «Aviation Safety Network > ASN Aviation Safety Database > Operator index > Cyprus > Helios Airways». *aviation-safety.net*. Besøkt 6. april 2017.
2. ↑  «Helios Airways Fleet | Airfleets aviation». *www.airfleets.net*. Besøkt 6. april 2017.
3. ↑  Ranter, Harro. «ASN Aircraft accident Boeing 737-31S 5B-DBY Grammatikos». *aviation-safety.net*. Besøkt 6. april 2017.
**Afrikan Youth in Norway** (**AYIN**) er en organisasjon for barn og ungdommer i Norge med bakgrunn fra Afrika. De driver en rekke aktiviteter som seminarer, turer, leksehjelp og musikk- og dansegrupper og lesering med afrikansk litteratur. De beskriver seg som Norges eneste pan-afrikanske ungdomsorganisasjon. De har blitt tildelt Ruth Reese Stipendpris fra Antirasistisk Senter og Hjelpestikkerprisen fra Hjelpestikkefondet for sitt arbeid.. Organisasjonen har også koordinert arbeidet bak informasjonsheftet "Svarting" (1997), CD-utgivelsen "Maroon" med The R.I.S.E. Project (2003) og heftet "Hårsår" (2006). AYIN har også tatt initiativ til kulturfestivalen Afrikan History Week (AHW).

Initiativet til å starte AYIN ble tatt høsten 1994 av grunnleggeren Baba Buntu (Amani Olubanjo Buntu). Ledervervene har senere blitt overtatt av Lamisi Gurah (2000–2004), Thomas Ajamu Prestø (2005–2007) og Sam Chimaobi Ahamba (f.o.m. 2008). Organisasjonen har et stort, internasjonalt nettverk av samarbeidspartnere. 

Organisasjonen sto på 90-tallet i bresjen for en kampanje mot norske ord som neger, farget og mulatt. AYIN mente dette var rasistisk ordbruk. Ledelsen i organisasjonen mente at alle med bakgrunn fra Afrika må omtales som «afrikanere». Kritikere mente at organisasjonen var "hårsår" og gikk imot et presist språk til fordel for et intetsigende språk der ting ikke blir kalt ved det navnet man er vant til i Norge. AYIN's svar til dette var at et flerkulturelt samfunn må skapes aktivt og kommer ikke av seg selv. 

De fleste afrikanere som idag har et kjent ansikt utad har vært medlemmer i AYIN eller bidratt til organisasjonens utvikling. Dette inkluderer medlemmene i kulturgruppen Queendom, artister som Noora Noor, Mira Craig, Stella Mwangi og Sofian Benzaim som alle, mer eller mindre, startet sin karriere i miljøet rundt AYIN. Andre kjente afrikanere rundt AYIN-miljøet inkluderer Yosef Wolde-Mariam fra MadCon, Haddy Njie, medlemmer i dansegruppen Tabanka Crew (som opprinnelig startet opp some en undergruppe i AYIN under navnet "Dancers With Attitude"), modell Jasecka N'jie, basketspiller og idol-deltaker Orji Okoroafor, sprinteren John Ertzgaard og nestleder i Norsk kulturråd (2009–2011), Asta Busingye Lydersen.

Se også
-------

* AYINs bruk av «afrikaner»

Fotnoter
--------

**Type nummerering**
1. ↑  Organisasjonen skriver navnet sitt med «K» i «Afrikan», selv om den korrekte skrivemåten på engelsk er *African*.

Eksterne lenker
---------------

* www.ayin.no
* 
* Arkivert 25. februar 2011 hos Wayback Machine.
* www.afrikanhistoryweek.com
* 
* 
* Arkivert 25. juli 2011 hos Wayback Machine.
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*
**Mauritshuis** er et kunstmuseum i Haag i Nederland som huser det kongelige billedgalleri. Tidligere tilhørte bygningen grev Johan Moritz av Nassau-Siegen. 

Museet har en stor malerisamling av flamske og nederlandske mestere som Johannes Vermeer, Rembrandt van Rijn, Jan Steen, Paulus Potter og Frans Hals samt arbeider av den tyske maleren Hans Holbein den yngre.

Samlingen er bygget opp rundt stattholder Vilhelm av Oraniens kunstsamling, som ble overdratt til staten av sønnen Vilhelm I av Nederland. Samlingen besto av rundt 200 malerier, den nåværende samlingen på Mauritshuis består av nærmere 800 malerier.

Bygningen
---------

Museum foran: *Koninklijk Kabinet van Schilderijen Mauritshuis* i Den Haag
Portrett av Johan Moritz av Nassau-Siegen.  Malt av: Jan de Baen 
Mauritshuis ble oppført på initiativ av Johan Moritz av Nassau-Siegen i perioden 1636–1641 mens han selv var guvernør av den hollandske kolonien i Brasil. Bygningen ble oppført i hollandsk klassisisme og ble tegnet av arkitekt Jacob van Campen og hans assistent Pieter Post.Den toetasjers bygningen er strengt symmetrisk og inneholdt fire leiligheter samlet rundt en sentral hall. Hver leilighet var bygget opp etter samme plan. Opprinnelig hadde bygningen også en kuppel, men den gikk tapt ved en brann i 1704. 

I 1820 kjøpte staten Mauritshuis til bruk som sete for det kongelige billedgalleri. Museet ble åpnet for offentligheten i 1822.

Verker i utvalg
---------------

* Johannes Vermeer«Pike med perleøredobb» (c.1665)Johannes Vermeer  
«Pike med perleøredobb» (c.1665)
* Rembrandt«Nicolaes Tulps anatomiundervisning» (c.1632)Rembrandt  
«Nicolaes Tulps anatomiundervisning» (c.1632)
* Paulus Potter«Tyren» (c.1647)Paulus Potter  
«Tyren» (c.1647)
* Frans Hals«Leende gutt» (c.1625)Frans Hals  
«Leende gutt» (c.1625)

Referanser
----------

1. ↑  History of the collection Arkivert 18. juni 2008 hos Wayback Machine. fra Mauritshuis
2. ↑  The building Arkivert 18. juni 2008 hos Wayback Machine. fra Mauritshuis

Eksterne lenker
---------------

* (nl) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Mauritshuis – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Mauritshuis – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
|  | Nederlandsk rijksmonument 17650 |

Portal: Nederland

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** ULAN **·** NDL **·** NKC **·** CiNii
 |
**Wincenty Urban** (født 13. februar 1911 i Grodzisko Dolne; død 13. desember 1983 i Wroclaw var en polsdk katolsk prelat som var hjelpebiskop i erkebispedømmet Gniezno og kapitulærvikar i Wroclaw.

Liv og virke
------------

### Prest

Etter endt utdanning fra gymnasiet studerte Wincenty Urban teologi ved Universitetet i Lwów, og ble ordinert til prest for det latinske erkebispedømmet Lwów, hvor han deretter virket som kapellan. Etter at han måtte forlate sitt hjemlandet i Øst-Polen (da erobret av Sovjetunionen) som følge av Andre verdenskrig, jobbet han først som sjelesørger i Opole-området. I 1947 kunne han fullføre doktorgraden, som var blitt avbrutt av krigen, og ble senere direktør for erkebispedømmet Wroclawa arkiv, bibliotek og museum. I 1953 fullførte han sin habilitering ved det teologiske fakultet ved Universitetet i Krakow med en avhandling om Wroclaw/Breslau-biskopen Leopold von Sedlnitzky. Deretter underviste han i kirkehistorie, patrologi og kunsthistorie ved Det katolske universitet i Wroclaw.

### Hjeklpebiskop u Gniezno

I 1952 ble han utnevnt av pave Pius XII til titulærbiskop av *Abitina*e og i 1959 til hjelpebiskop i erkebispedømmet Gniezno.

Siden de polske kommunistiske myndighetene lengeikke godtok noen av etterfølgerne som ble foreslått av kirken etter erkebiskop Bolesław Komineks død, tjente Wincenty Urban som kapitulærvikar som leder av bispedømmet Wroclaw fra 1974 til 1976, der han da også var hjelpebiskop.
**Vatneleiren** er en militærleir ved Vatne i Sandnes, bygget av den tyske hæren under andre verdenskrig.
Sommeren 1945 ble leiren brukt som samlingsleir for russiske krigsfanger i Stavanger-området. Deretter ble den brukt til forskjellige formål av den norske hæren, og er nå hovedkvarter for Agder og Rogaland Heimevernsdistrikt 08.

I tilknytning til leiren ligger Vatneleiren kapell og skytebaner på Vatne og Svartemyr som er hovedøvingsbaner for forsvar og politi i Rogaland.

Hærens transportkorps skole- og øvingsavdeling (HTKSØ) var rekruttskole for transport og militærpolitiet samt befalsutdannelse. Avdelingen var lokalisert i Vatneleiren til den ble nedlagt og flyttet til Sessvollmoen våren 1996.Svartemyr hadde eget jernbanespor til øvingsformål, deler av dette og en gml. tysk jernbanevogn ble i 1996 flyttet og er bevart på Figgjo. I 1997 kjøpte Sandnes kommune 70 dekar av leiren. Dette området kalles Bulega og er hovedkontor og base for kommunens tekniske utføringsenheter, fra 2008 samlet under Sandnes Bydrift.

Vatneleiren, etablert i mai 1940 av tyske okkupasjonsstyrker på gården til Ola Østråt, ble strategisk plassert for å forsvare Forus-Sola. Leiren tjente tysk feltartilleri, inkluderte mannskapsbrakker, stall for hester, og annen infrastruktur. Anleggsarbeidet involverte norske og tyske bidrag. Leiren ble brukt til tyske militærøvelser under krigen, med skyteøvelser og relativ beskyttelse mot flyangrep.

Referanser
----------

1. 1 2  Vatneleiren 1940 - 1996.
2. ↑  Aftenbladet.no: Fusjonert HV slår leir i Sandnes neste år[*død lenke*]
3. ↑  Sandnes kommune: Første møte i Sandnes Bydrift[*død lenke*]

Eksterne lenker
---------------

* Vatneleiren 1940 - 1996 nb.no
* (no) «Vatneleiren». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Riksantikvaren kulturminne
 |
Hjemmekino med lyddempende veggplater, profesjonelt ledningsnett, utstyr og plassering av høyttalere.
Mediarom med LCD-TV, DVD-spiller og PlayStation 3 spillkonsoll.
Et **mediarom** er et rom i et hus spesielt utformet for å konsumere massemedia. En typisk komponent i et moderne mediarom er et fjernsyn. Mediarommet kan for eksempel være i en TV-stue eller kjellerstue.

En **hjemmekino** impliserer ofte et mediarom med et lydanlegg som er mer omfattende eller av høyere kvalitet.

Lydisolering
------------

For å ivareta komforten til brukerne av mediarommet såvel som brukerne av andre rom i huset kan det være en fordel at mediarommet har lyddemping, for eksempel i form av vanlige vegger. Åpne planløsninger som åpen kjøkkenløsning og åpne trappeganger kan føre til sjenerende støy til og fra mediarom. Eksempler på dette er støy fra mediarommet til tilstøtende soverom, eller støy til mediarommet fra for eksempel matlaging.

Galleri
-------

* Stor projektorskjermStor projektorskjerm
* Hjemmekinoanlegg med projektorHjemmekinoanlegg med projektor
* Hjemmekino fra slutten av 2000-talletHjemmekino fra slutten av 2000-tallet
* Mediarom med 250 cm (100 toms) nedtrekkbar skjermMediarom med 250 cm (100 toms) nedtrekkbar skjerm

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GND **·** LCCN **·** NDL **·** NKC
 |
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet. Helt uten kilder. *(10. okt. 2015)*
Potetkjeller som del av steinmur. Taket er historie. På Strilelandet utenfor Bergen kalles en slik bygning gjerne for *potekjeller*.
**Potetkjeller** var kjeller eller hus for lagring av poteter og andre rotvekster. Slike vekster måtte lagres ikke for varmt og samtidig frostfritt i et ikke for tørt eller for fuktig miljø. Kjelleren på gårdshuset var ofte i bruk til andre formål om den fantes. 

Løsningen var å legge et par lag med stein til golv, bygge vegger enten av stein eller plank, sette tak over og dekke det hele med jord eller torv i tykkelse nok til at frost og fuktighet ikke trengte gjennom. Golvet ble så dekket med plankebord for å gjøre uthenting lettere. Det hele måtte ligge litt høyt slik at heller ikke grunnvannet tok turen innom.

Mange slike er siden glemt lenge nok til at de grodde ned, og feilaktig ble regnet for gravhauger. 

Landets kanskje «viktigste» potetkjeller eller «joreplekjeller» som en sier lokalt finnes på Skeibrok på Lista. Her arbeidet den kjente billedhuggeren Mathias Skeibrok; han hadde fjernet taket på sin potetkjeller og lagt et glasstak over. Skeibrok var Gustav Vigelands veileder og har bl.a. hugget kunstverket «Athene besjeler mennesket som Prometheus har skapt» (1894), som smykker gavelen i fasaden på Midtbygningen (Domus Media) på det nåværende juridiske fakultet ved Universitetet i Oslo.
**Palo Alto Networks, Inc.** er et amerikansk multinasjonalt cybersikkerhetsselskap med hovedkvarter i Santa Clara (California). Deres kjerneprodukter er en plattform som inkluderer avanserte brannmurer og skybaserte tilbud som utvider brannmurene til å dekke andre sikkerhetsaspekter. Selskapet tjener over 70 000 organisasjoner i over 150 land, inkludert 85 av Fortune 100. Det er hjemmet til Unit 42-trusselforskningsteamet og arrangerer cybersikkerhetskonferansen Ignite.

I 2018 var Palo Alto Networks listet som nr. 8 i Forbes Digital 100. I juni 2018 sluttet Nikesh Arora seg til selskapet som direktør og CEO.

Referanser
----------

1. ↑  «About Us - Palo Alto Networks». *paloaltonetworks.com*. 2018. Besøkt 13. juli 2020.
2. ↑  «Unit 42 Twitter». *twitter.com*. 2018. Besøkt 12. september 2018.
3. ↑  «Ignite Conference Twitter». *twitter.com*. 2018. Besøkt 12. september 2018.
4. ↑  «Forbes Releases Digital 100». 2. juni 2018.
5. ↑  «What to Expect of Google and Softbank Star Nikesh Arora, Palo Alto Network's New CEO». 2. juni 2018.
**Hong Kong Film Award** er en filmprisutdeling som arrangeres årlig i Hongkong. Utdelingen ble holdt første gang i 1982.

Det deles ut priser i en rekke kategorier, deriblant beste film, beste regissør, beste manus, beste mannlige- og kvinnelige hovedrolle. I 1982 ble det delt ut priser i fem kategorier, mens det i 2022 ble delt ut priser i 19 kategorier. Prisutdelingen gjelder i all hovedsak filmer og aktører i filmbransjen i Hongkong.

Liste over de 100 beste filmene
-------------------------------

I 2005 sammenfattet de en liste over det de mente var de 100 beste kinesiske filmene. Listen består totalt av 103 filmer og ble sammenfattet for å markere 100 år med kinesisk filmproduksjon. Filmene ble plukket ut av et panel bestående av 101 filmkritikere og filmvitere fra Hongkong, Fastlands-Kina og Taiwan. Den kinesiske romantiske dramafilmen *Spring in a Small Town* fra 1948 ble rangert høyest. Deretter fulgte den hongkongkinesiske kriminalfilmen *A Better Tomorrow* fra 1986 og dramafilmen *Days of Being Wild* fra 1990.

Referanser
----------

1. ↑  «Hong Kong Film Awards 2010 Winners | FilmBook» **(engelsk)**. 19. april 2010. Besøkt 27. september 2023.
2. 1 2  «Hong Kong Film Awards' List of The Best 100 Chinese Motion Pictures - Movie list». *MUBI* **(engelsk)**. Besøkt 28. september 2023.

Eksterne lenker
---------------

* (zh) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Hong Kong Film Awards – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
Et amerikansk Stinger luftvernmissil
Et **luftvernmissil** er et styrt bakke- eller sjøbasert rakettvåpen beregnet på å slå ut fly, helikoptere og kryssermissiler. Også kalt Bakke-til-luft missil / overflate-til-luft-missil, (engelsk: Surface-to-air missile eller SAM).

Luftvernmissilene benytter seg av søkeutstyr for å skyte ned fiendtlige mål. Det er mange sorter søkeutstyr, blant annet kan det være en infrarød søker montert i missilet som låser seg på varmekilden til målet. Eller missilet kan bruke radar, enten egen radar i missilhodet, eller en bakkeradar som sender signaler til missilet om hvor målet befinner seg, eller missilet kan være styrt av en person som peker på målet med laser.

Typer og størrelser
-------------------

Luftvernmissiler finnes i mange varianter og størrelser. Som oftest stasjonære, eller mobile missiler, montert på kjøretøy, eller mobile utskytere (f.eks NASAMS). Luftvernmissiler kan grovt sett deles i tre størrelser:

LitenSkulderavfyrte luftvernmissiler: De minste luftvernmissilene kan bæres av én soldat og skytes fra skulderen. Relativt kort rekkevidde. Eksempelvis amerikanske Stinger.
MediumMissilene må transporteres ved hjelp av kjøretøy, og kan ikke skytes ut fra håndholdte enheter. Middels rekkevidde. Eksempelvis NASAMS.
LangtrekkendeMissilene er svært store, og har spesialutviklet kjøretøy for å transportere og skytes ut. Svært lang rekkevidde, og kan brukes mot innkommende ballistiske missiler. Eksemplevis MIM-104 Patriot og S-400 (missil).

Referanser
----------

1. ↑  «"Scheufeln Taifun"». Arkivert fra originalen 10. januar 2004. Besøkt 16. juli 2006. , RAF Museum

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data)
 |
**Louis Le Hunsec** C.S.Sp. (6. januar 1878 i Ploemeur i Bretagne i Frankrike, død 25. desember 1954 i Paris) var en fransk [[katolsk misjonsbiskop ble generalsuperior for Den Hellige Ånds kongregasjon fra 1926 til 1950. Han tilbrakte mesteparten av sin tidligere karriere som misjonær i Senegal fra 1903 til 1919.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Louis Le Hunsec var sønn av Louis Pierre Le Hunsec og hans kone Marie-Thérèse Le Gouhir, som var bakere.[1] 

Han gikk på gutteseminaret i Sainte-Anne d'Auray. 

### Prest

I oktober 1897 sluttet han seg til Den Hellige Ånds kongregasjon (spiritanerne) i Orlu og fikk deretter et diplom i filosofi og en lisensiat i teologi i Roma. Han ble ordinert til prestden 21. september 1901 og avla sine siste løfter den 2. juli 1902.[2]

Han underviste i filosofi ved seminaret i Chevilly i et år og fikk deretter tillatelse til å virke som misjonær i Senegal, hvor han arbeidet til 1919.[a] Blant hans tislige oppgaver va å veiledet han barna til admiral Paul Albert de Gueydon, kommandant for den franske marinestasjonen i Senegal i et år, noe som ga ham tid til å finne fotfeste. Deretter tilbrakte han fem år som aktiv misjonær blant diolaene i Casamance, den sørlige region av Senegal. Etter et opphold på flere måneder i Frankrike, virket han igjen i Dakar og Casamance, før han slo seg ned i Dakar hvor han jobbet som kurat, finansadministrator og til slutt generalvikar.[1] 

Den 4. september 1919 ble han utnevnt til generalrådet for sin orden.[2] Han vendte tilbake til Paris for å lede ordenssamfunnet og dets koloniseminar.[3]

### Apostolisk vikar av Senegambia, titulærbiskop

Den 23. april 1920 utnevnte pave Benedikt XV ham til titulærbiskop av *Europus* og apostolisk vikar av Senegambia.[4]

Han ble bispeviet i Paris den 30. mai 1920 av biskop Alexandre-Louis-Victor-Aimé Le Roy, generalsuperior for Den hellige ånds fedre,[2] assistert av Raymond-René Lerouge, apostolisk vikar for Fransk Guinea, som selv nettopp var hatt blitt ordinert til biskop 25. mai 1920, og fader Alfred Louis Keiling, apostolisk prefekt for Øvre Cimbebasia. 

Den 26. juni 1920 fikk Le Hunsec tilleggsansvaret til apostolisk prefekt av Senegal.[2][b]

### Generalsuperior for spiritanerne

Den 26. juli 1926 ble han valgt til en tolvårsperiode som generalsuperior for Den hellige ånds fedre, og han fra seg sine andre oppgaver. Han ble valgt til en annen periode i 1938.[3]

Den 24. februar 1945, som en anerkjennelse for sine 25 år som biskop, ble han utnevnt til titulærerkebiskop av *Marcianopolis*.[3][5]

Han trakk seg som generalsuperior i juli 1950. Som pensjonist fortsatte han å bo i moderhuset til Den hellige ånds fedre i Paris, og han døde der 25. desember 1954 i en alder av 76 år.[3][6]
Amerikansk kvinne i et vaskerom under den store depresjonen. 
Et **vaskerom** er et rom som blir brukt til klesvask. Dette er som regel et våtrom med vask, vaskemaskin, eventuelt også tørketrommel, tørkeskap eller tørkesnorer. Vaskerommet kan også ha strykebrett, tøyrulle, og i noen tilfeller også symaskin og sybord.

I vaskerommet kan man også ha et system for lagring av skitne og rene klær, som skittentøykurv, hyller eller skap.

Større vaskerom for et fellesskap, som i borettslag, blir ofte plassert i en vaskekjeller. Et vaskeri kan være et større vaskerom tilknyttet storhusholdninger og institusjoner, eller et sted hvor det foregår klesvask for mange forskjellige folk eller virksomheter.

Fuktighet
---------

Vaskerom brukes ofte også som tørkerom. Kletørk avgir mye fuktighet, og det er viktig med god ventilasjon for å hindre at oppstår mugg på et tørkerom. På rom med mye klestørk eller dårlig ventilasjon kan det være aktuelt å bruke en avfukter.

Galleri
-------

* Vaskerom innredet i hvitt.Vaskerom innredet i hvitt.
* Smalt vaskerom med ytterdør.Smalt vaskerom med ytterdør.
* Vaskerom eller vaskeri i Det hvite hus, 1909.Vaskerom eller vaskeri i Det hvite hus, 1909.
* Vaskerom med manuelt utstyr i Black Country Living Museum i Dudley i England.Vaskerom med manuelt utstyr i Black Country Living Museum i Dudley i England.

Se også
-------

* Garderoberom
* Grovkjøkken
* Fellesområde

Kilder
------

* Vaskerom med stil[*død lenke*], nrl.digitalebilag.no
* Alexander Berg, Orden på vaskerommet, *Bonytt* 20.02.2013 (klikk.no)
**Karsten Fullu** (født 22. februar 1971) er norsk tekst- og manusforfatter fra Nore i Nore og Uvdal kommune. 

Han har skrevet tekster til flere av Norges mest kjente komikere og TV-programmer, blant annet Dagfinn Lyngbø, Raske Menn, Rune Andersen, Hege Schøyen, Are Kalvø, *Nytt på Nytt*, *Løvebakken*, *Senkveld*, *Hos Martin* og *Storbynatt* med Bård og Harald. Han har også skrevet humor- og barnebøker, og har vært fast bidragsyter til radioprogrammet *Hallo i uken* siden 2000. 

Sammen med Per Schreiner skrev han manus til filmen *Kurt blir grusom* basert på Erlend Loes bøker. De to ble i 2009 nominert til Amanda for beste manus. November 2010 var det premiere på teaterstykket: "Firmafesten" som han skrev sammen med blant andre Johannes Joner. Karsten Fullu er også manusforfatteren for filmene, Solan og Ludvig – Jul i Flåklypa, Solan og Ludvig - Herfra til Flåklypa og Solan og Ludvig - Månelyst i Flåklypa, som er basert på Kjell Aukrusts univers, animasjonsfilmene av Thorbjørn Egners klassikere; Dyrene i Hakkebakkeskogen og *Folk og røvere i Kardemomme by*, samt til 2020-utgaven av *Fjols til fjells* fra 2020.

Referanser
----------

1. ↑   Autorités BnF, BNF-ID 169683832, catalogue.bnf.fr, besøkt 30. desember 2019[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Birger Vestmo (20. desember 2016): Dyrene i Hakkebakkeskogen. Filmpolitiet
3. ↑  «Folk og røvere i Kardemomme by». *nfi.no*. Besøkt 17. juli 2023.
4. ↑  «Fjols til fjells (2020)». *montages.no*. 10. april 2020. Besøkt 18. juli 2020.

Eksterne lenker
---------------

* Karsten Fullu på IMDB.com

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
**Lars Christian Aamodt** (født i 1964) er en norsk offiser med bakgrunn fra Luftforsvaret.

Han er utdannet flyger og har blant annet vært sjef for 338 skvadron og sjef for Operasjonsgruppen ved Ørland hovedflystasjon. Han ble utnevnt til oberst i 2008 og tilsatt som sjef for 137 Luftving, Rygge. I perioden 2012–2013 var han norsk nasjonal styrkesjef i Afghanistan. Han ble brigader og Luftoperativ inspektør i 2014, og siden 2017 har han vært nestkommanderende ved Forsvarets operative hovedkvarter.

Fra juni 2021 til september 2023 var han sjef for Forsvarets logistikkorganisasjon med graden generalmajor. Hans siste arbeidsdag i Forsvaret var 28. september 2023.

20. desember 2023 ble Aamodt midlertidig beskikket som direktør for Nasjonal sikkerhetsmyndighet for en periode på seks måneder.

Utdannelse
----------

Aamodt har Luftkrigsskolen, i 2005 Forsvarets stabsskole II, i 2010 Sjefskurset ved Forsvarets høgskole og i 2013–2014 National Defence University, Washington, USA.

Utmerkelser
-----------

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Utmerkelser

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forsvarsmedaljen med to stjerner | Forsvarets INTOPS-medalje | Forsvarets operasjons-medalje Afghanistan |

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| Luftforsvarets vernedyktighets-medalje med tre stjerner | NATO-medaljen (Kosovo) | NATO-medaljen (ISAF) | Latviske medalje for internasjonale operasjoner |

 |

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑  «Sjefsskifte i FLO - nå tar brigader Anders Jernberg over». Forsvarets Forum. 2. oktober 2023. Besøkt 2. oktober 2023.
3. ↑  beredskapsdepartementet, Justis-og (20. desember 2023). «Ny midlertidig direktør for Nasjonal sikkerhetsmyndighet (NSM)». *Regjeringen.no*. Besøkt 20. desember 2023.
**Jøssingfjorden** ligger i Sokndal kommune i Rogaland og er 2,5 kilometer lang. Jøssingfjorden er særlig kjent for Altmark-saken, den 16. februar 1940. Halvveis inne i fjorden på den sørøstlige sida ligger grenda Jøssingfjord, og innerst i fjorden ligger Nedre Helleren kraftverk.

Jøssingfjorden er også utskipningshavn for bedriften Titania AS som driver med gruve (dagbrudd) og renseanlegg for titanmalm, jern og svovel. Titania dumpet gruveavfall der fra 1960 til 1984. Etter 1984 dumpet de gruveavfall ute ved Dyngjadypet til 1994.

Fjorden er omgitt av bratte fjellsider, og ender i ei stor steinur, som var en stor utfordring for veibyggerne da riksvei 44 skulle bygges. Veien er nå fylkesvei 44. Veien forbi ura og opp, og inne i ei loddrett fjellside på nordsida av fjorden, er fortsatt en turistattraksjon langs Nordsjøruta. Fjellsida stopper forøvrig ca. 8 meter før den møter bakken nede ved fjorden, og danner en stor heller. Her lå husmannsplassen Helleren. Fortsatt ligger det to små hus der. Helleren er en flittig besøkt turistattraksjon, og eies av Dalane Folkemuseum.

Under annen verdenskrig ga navnet på fjorden opphav til betegnelsen «jøssing» som kallenavn på engelskvennlige, antinazistiske nordmenn. Bakgrunnen var Altmark-saken, en britisk militæraksjon på norsk jord under to måneder før den tyske okkupasjonen av Norge: 16. februar 1940 hadde britiske styrker jagd det tyske krigsskipet Altmark inn i Jøssingfjorden og befridd de britiske krigsfangene ombord uten at det nøytrale Norge hadde protestert.

Sommeren 2022 stod Jøssingfjord Vitenmuseum ferdig. Målet med museet er å vise frem regionens rike historie, med spesielt fokus på mineralressursene som har formet regionen i århundrer. Prosjektet har vært krevende å finansiere og prosjektet ble også skadelidende når hovedentreprenøren gikk konkurs mot avslutningen av byggeperioden. Museet ble derfor åpnet med begrenset innhold, med en enkel utstilling, filmfremvisning av en lokal krigsfilm og en kafé. Imidlertid kom finansieringen av hovedutstillingen på plass i 2023 og museet regner med å starte normal drift til sommersesongen 2024.

Referanser
----------

1. ↑  Jøssingfjorden på Norgeskart.no fra Statens kartverk
2. ↑  «jøssing». *Store norske leksikon* **(norsk)**. 20. juni 2017. Besøkt 28. juli 2019.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Jøssingfjorden – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GeoNames
 |