recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Uttran** er en innsjø beliggende på grensen mellom kommunene Botkyrka og Salem i landskapet Södermanland i Sverige. Innsjeøn er meget avlang, og streker seg fra Tumba/Uttran i øst, videre like forbi Rönninge, til grensen mot Södertälje i vest. Innsjøen har sitt navn fordi det tidligere var oter (svensk *utter*) i innsjøen. Det er ikke lengre oter i innsjøen, men det lever mink i den østlige delen av Uttran.

I innsjøens nordbredde ligger badestedet Möllebadet.

Innsjøens geografi
------------------

Innsjøens utløp kommer opprinnelig fra innsjøene Flaten og Glasbergasjön. Innløpene fra Glasbergasjön ligger helt vest i Uttran, og utløpet til Tumbaån ligger i Uttrans østlige del.

Det er flere boområder i nærheten av Uttran: Rönninge, Flaten og Uttran, hvor sistnevnte ligger ved innsjøens sørvestlige del. Bebyggelsene rundt innsjøen har ingen direkte påvirkning på innsjøens miljø, og de fleste bygningene i området tettest rundt innsjøen er fritidsboliger.

Miljø
-----

Uttran er meget næringsrik og overgjødslet, til dels på grunn av tilrenning fra Glasbergasjön, som er svært næringsrik, men også på grunn av den vestlige litoralen, som ligger mot åkerlandskap.

Kilder
------

* Uttran Miljödatabasen

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
***Utvidelse av kampsonen*** (fransk tittel: Extension du domaine de la lutte) er Michel Houellebecqs debutroman. Den kom ut i 1994, og ble utgitt på norsk i 2004. I 1999 ble det laget film av boka.

Introduksjon til handlingen
---------------------------

Romanen handler om en deprimert, isolert mann som sitter fast i en kjedelig, men godt betalt programmeringsjobb.

Sammendrag av handling
----------------------

Hovedpersonen (Harel), kjent gjennom fortellingen kun som Vår helt, lever et ensomt liv, og har ikke har hatt sex på over to år. Gjennom det meste av *Utvidelse av kampsonen*, både romanen og filmversjoner, bruker Vår helt det han husker fra å ha lest Schopenhauer og Kant. Han benytter det til å skjelle ut kommersialiseringen av menneskelig kontakt – mens den indre monologen brytes opp med anfall av kvalme og onani. Han blir satt ut av konsekvensene av beslutninger som virker små for de fleste, for eksempel å avsløre at han ikke har et sexliv ved å kjøpe en enkeltseng. Han jobber sammen med Raphael Tisserand en urovekkende, lite tiltrekkende og fortvilet jomfru på 28 år, med å holde en rekke seminarer om bruken av IT. Raphael ser opp til Vår helt for alltid å unngå relasjoner, og lytter til hans betraktninger om kjærligheten med tragisk, men til slutt inspirerende konsekvenser.

Litterær betydning og kritikk
-----------------------------

Den franske tittelen *Extension du domaine de la lutte* er blitt oversatt til engelsk med den mer konsise *Whatever* (*samma det*). Selv om dette ordet ikke er en direkte oversettelse av den opprinnelige franske tittelen, knytter den an til hovedpersonens pessimistiske syn på livet. Kampen i den opprinnelige tittelen er uttrykkelig knyttet til klassekampen i en parodi av slagord gjort populære av parisiske studentbevegelsen i 1968, som Vår Helt utvider til både seksuelle og økonomiske motsetninger. «Teorien er at den seksuelle revolusjonen på sekstitallet ikke skapte kommunisme, men kapitalisme i det seksuelle markedet, som forviser den frastøtende underklassen mens de privilegerte initiativ munner ut i korrupsjon, apati og overdrivelse.»

Referanser
----------

1. ↑  *The Sex export* The Independent on Sunday 21. august 2001

Eksterne lenker
---------------

* Informasjon og lenker til kritikker av filmen
* Omtale av boken Arkivert 10. mai 2007 hos Wayback Machine.

 Wikiquote: Utvidelse av kampsonen – sitater

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** OCLC **·** GND **·** BNF **·** BNF (data)
 |
**Norgesmesterskapet i rullestolcurling 2007** ble arrangert 16. – 18. november 2007 i Snarøyhallen. Dette var det første NM som ble arrangert. 

Kun 2 lag deltok; Halden curlingklubb og Trondheim curlingklubb. Konkurranseformen er *mixed lag*, det vil si at begge kjønn må være representert på banen til enhver tid. 

Konkurransen ble arrangert som en del av Norwegian Open i rullestolcurling 2007, ved at det beste norske laget vant NM-gull. Halden Curlingklubb stilte i Norwegian Open som Norge I, og Trondheim Curlingklubb stilte som Norge II. Trine Fissum ble for anledningen utlånt til Halden, siden de ikke hadde noen kvinne på laget sitt. Halden Curlingklubb ble best av de norske lagene, og ble dermed de første norgesmesterne i rullestolcurling. 

Halden slo bl.a. Canada med 7-1.

Resultater og deltakere
-----------------------

| NM 2007 |
| --- |
| Gull | Halden Curlingklubb | Rune Lorentsen, Jostein Stordahl, Runar Bjørnstad, Boe Antonsen, Trine Fissum |
| Sølv | Trondheim Curlingklubb | Geir Arne Skogstad, Paul Aksel Johansen, Lene Tystad, Anne Mette Samdal |

Eksterne lenker
---------------

* Resultater på Curling.no
**Økstrafjorden** er en fjordarm av Nedstrandsfjorden i Suldal kommune i Rogaland. Fjorden har innløp på nordsiden av Nedstrandfjorden mellom Barkaneset i vest og Ullestad i øst.

Fjorden går 6 kilometer rett nordover og smaler raskt inn ved Hestholmsundet. Nord for Hestholmsundet blir fjorden langt bredere igjen og deler seg i tre deler. Den ene delen er Grønnevik inn mot vest på andre siden av holmene Skadholmen og Bergaholmen. I nord går Naustvik på østsiden av neset Husgavlen inn til grenden Økstra, som har gitt navn til fjorden. På vestsiden av Husgavlen går fjorden videre nordover og smaler her kraftig inn. Der fjorden er på det smaleste, omkring 20 meter bred, krysser Fylkesveg 686 fjorden. Nord for brua ligger Krossvikene, to like lange viker på hver side av fjorden som oppefra ser ut som et kors. Innerst i fjorden ligger et gammelt sagbruk, som bare blir kalt Sagjå.

Referanser
----------

1. ↑  Økstrafjorden på Norgeskart.no fra Statens kartverk

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
Montering av utvidelseskort
Et **utvidelseskort** er et kretskort som kan monteres i en datamaskin for å gi den utvidet kapasitet eller ekstra funksjonalitet. Eksempler på utvidelseskort er grafikkort, lydkort og nettverkskort. Selv om slik funksjonalitet nå ofte er innebygget i hovedkortet, er det fortsatt et marked for utvidelseskort. Et alternativ til utvidelseskort kan være eksterne enheter som kobles til datamaskinen vi USB eller liknende. Utvidelseskort har ofte kontakter som stikker ut på utsiden av datamaskinen, men dette gjelder ikke for alle typer utvidelseskort.

Standarder
----------

For at et utvidelseskort skal kunne benyttes i en datamaskin må begge benytte samme standard som definerer den fysiske kontakten og hvordan kommunikasjonen mellom utvidelseskortet og datamaskinen forøvrig foregår. Forskjellige plattformer har forskjellige standarder og nye standarder med bedre ytelse og funksjonalitet kan gradvis erstatte eldre standarder.

### Eksempler

* AGP
* ISA
* MCA
* NuBus
* PCI
* PCI Express
* PCMCIA
* SBus
* VESA Local Bus
* Zorro II og Zorro III

Typer utvidelseskort
--------------------

Listen er ikke komplett.

* Grafikkort eller skjermkort
* Lydkort
* Nettverkskort
* TV-kort og radiokort
* Kort med ekstra dataminne
* Fysikkort
* Kontrollerkort for lagringsenheter som platelager, diskettstasjon eller CD-ROM
* Interne modemer
* Kort som gjør det mulig å koble til andre enheter via en annen standard, for eksempel USB, FireWire eller parallellport

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN
 |
Skyer henger over vulkantoppene på dette bildet fra *Mars Global Surveyor* av Tharsis-platået. Olympus Mons kan sees oppe til venstre. I midten ligger de tre Tharsis Montes-vulkanene Ascraeus Mons (topp), Pavonis Mons (midten) og Arsia Mons (bunn).
**Tharsis** er et enormt vulkansk platå nær planetens Mars' ekvator. Det ligger ved den venstre enden av Valles Marineris. Navnet kommer fra Bibelen hvor Tharsis var navnet på landet som var det vestligste punktet i den kjente verden. Størrelsen til Tharsis har hatt mye å si for geologien på Mars. Tharsis er omgitt av et ringformet topografisk søkk som blir kalt Tharsis-trauet. På motsatt side av planeten ligger en mindre bulk kalt Arabia Terra som kan ha blitt formet som et resultat av venkten av Tharsis.

De store mengdene av karbondioksid og vanndamp som kan ha blitt utgasset fra Tharsis-magmaen kan også hatt mye å si for Mars' våtere epoker.

Nord for Tharsis ligger den spesielle skjoldvulkanen Alba Patera.

Referanser
----------

1. ↑  Planetary Data System-glossar (NASA)

Eksterne lenker
---------------

* NASA-bilde og animasjon av Tharsis-regionen i sanne farger Arkivert 22. oktober 2020 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** VIAF **·** GND
 |
**Humber Bridge** er den fjerde største hengebro i verden med et spenn. Broen krysser fjorden Humber nær Kingston upon Hull i England, mer presist mellom byene Barton-upon-Humber i Lincolnshire og Hessle i East Riding of Yorkshire. Midtspennet er på 1410 meter, og totallengden er 2220 meter. 

Den første tegningen til en bro på stedet ble laget i 1930-årene. I 1955 ble planen revidert, men konstruksjonen startet ikke før i 1972. Broen ble offisielt åpnet av dronning Elizabeth II den 17. juli 1981. I de første 16 årene var Humber Bridge den lengste hengebroen i verden, inntil Storebæltsbroen ble åpnet i juni 1997. Den har siden blitt forbigått av to broer til. 

Broen har firefelts motorvei og gangvei på lavere plan på begge sider. Trafikken blir ofte begrenset til ett felt i hver retning. Fartsgrensen er permanent på 50 mph (ca. 80 km/t).

Hvert av de to tårnene består av et par hule, vertikale betongsøyler, som er 155,5 meter høye. Broen er laget for å tåle sterk vind, og bøyer av mer enn tre meter ved 36 m/s. Tårnene er ikke parallelle; de er 36 mm lenger fra hverandre på toppen enn ved bunnen på grunn av jordklodens krumning. Nordtårnet står på bredden, og har fundamenter som strekker seg åtte meter ned. Sørtårnet står i vannet, og har fundamenter som strekker seg hele 36 meter ned på grunn av de bevegelige sandbankene i området. 

Veiavstanden mellom Hull og Grimsby ble redusert med nesten 80 km på grunn av broen. Tidligere måtte man enten bruke ferjen mellom Hull og New Holland, eller kjøre M62, M18 og M180, og krysse Ouse. 

Broen er bompengefinansiert, med en avgift på 2,70 pund pr. april 2006. Dette var ikke nok til at lokale myndigheter kunne klare å vedlikeholde broen forsvarlig, og i 1996 vedtok Det britiske parlamentet *Humber Bridge (Debts) Act 1996*, hvor mer enn 400 millioner pund ble avskrevet. 

Det har vært mer enn 200 tilfeller hvor mennesker har falt eller hoppet fra broen siden åpningen. Dette inkluderer en kvinne som falt sammen med sin to år gamle datter i 2005 (begge overlevde med mindre skader) og en mor som drepte seg selv og sin tolv år gamle autistiske sønn i april 2006. Det har vært vurdert å lage bur rundt gangveien, eller et høyere gjerde, men på grunn av kostnadene har dette ikke blitt gjort

Referanser
----------

1. ↑  «Bridge jump death sparks safety calls»[*død lenke*] thisishull.co.uk, 4. september 2006, hentet 4. september 2006
2. ↑  «Pair recover from bridge plunge» BBC News, 12. juni 2006, hentet 4. september 2006
3. ↑  «Bridge-fall son unlawfully killed» BBC News, 11. august 2006, hentet 4. september 2006
4. ↑  «Bridge jump death sparks safety calls»[*død lenke*] thisishull.co.uk, 4. september 2006, hentet 4. september 2006.

Eksterne lenker
---------------

* Humber Bridge offisiell nettside – Besøkt 28. mars 2008.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Nationalencyklopedin **·** GeoNames **·** BBC Things
 |
**Jesper Koch** (født 5. september 1967) er en dansk komponist.

Koch har studert komposisjon ved Det Kongelige Danske Musikkonservatorium med Hans Abrahamsen, Ib Nørholm og Ivar Frounberg fra 1986-95 og senere ved Det Jyske Musikkonservatorium med Karl Aage Rasmussen i 1995-97 foruten studier i utlandet hos Olav Anton Thommesen og Colin Matthews. Han er kjent for sin «glimrende orkester-behandling» og har vært huskomponist hos Sønderjyllands Symfoniorkester i tre år og skrevet verker på oppdrag av blant annet Odense symfoniorkester, Aalborg symfoniorkester og Collegium Musicum.

Priser og legater
-----------------

Jesper Koch fikk Carl Nielsen komponistlegat i 1988, og Léonie Sonning Musikstipendium i 1991. I 1992, han vant førsteplass på ROSTRUM i Paris i kategorien «Komponister under 30» for verket *Ice-Breaking*. Han fikk Statens Kunstfonds tre-års bevilgning i 1994.

Referanser
----------

1. ↑   Musicalics, Musicalics komponist-ID 99736[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Jesper Koch: Orkesterværker (anmeldelser) Dacapo Records

Eksterne lenker
---------------

* (en) Jesper Koch på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Jesper Koch på AllMusic Rediger på Wikidata
* (da) Profil hos Dansk Komponist Forening
* (en) Biografi og værker hos Edition-S

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** LIBRIS **·** MusicBrainz **·** AllMusic
 |

Portal: Danmark
**Randi Karlstrøm** (født 25. juni 1960 i Tinn) er en norsk politiker (tidligere KrF).

Hun er utdannet sivilagronom fra NLH fra 1986. Hun var fra 1992 til 1995 generalsekretær i Norsk Bonde- og Småbrukarlag. I 1996 fikk hun likestillingsprisen i Finnmark fylke. Hun satt på Stortinget fra Finnmark fra 1997 til 2001, til 2000 som medlem av Stortingets finanskomité, deretter av Stortingets næringskomité. I 1999 startet hun en kaffebar i Langfjordbotn. Fra 2004 har hun vært deltidsansatt i Finnmark krets av Norges KFUK-KFUM. Hun er fra 2006 medlem av Nord-Hålogaland bispedømmeråd.

Sommeren 2020 meldte hun seg ut av Kristelig Folkeparti. Hovedgrunnen var partiets støtte til regjeringen Solbergs fiskeripolitikk. Hun har også vært en uttalt motstander av sammenslåingen av Troms og Finnmark til ett fylke, blant annet som leder av aksjonen For Finnmark.

Referanser
----------

1. ↑  «Randi Karlstrøm». Stortinget.no.
2. ↑  Randi Karlstrøm: «Jeg melder meg ut av KrF», leserinnlegg i *Nordlys* 25. juni 2020.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Randi Karlstrøm hos Stortinget Rediger på Wikidata

* (no) Randi Karlstrøm hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Stortinget
 |
**Thanjāvūr** (tamil: தஞ்சாவூர், *Tañcāvūr*; hindi: तंजावुर), tidligere kjent under det engelske navnet **Tanjore**, er en kommune og administrativt senter i Thanjavur-distriktet i regionen Chola Nadu i den indiske delstaten Tamil Nadu. Etymologer tror at navnet Thanjāvūr kommer fra *Tanjan*, en legendarisk asura i hinduistisk mytologi. I 2011 hadde byen 222 619 innbyggere, mens det større byområdet hadde 290 732 innbyggere.

Brihadisvara-tempelet i Thanjāvūr står på UNESCOs Verdensarvsliste.
Et sjeldent Tanjore-maleri fra slutten av 1800-tallet.
Byens tidlige historie er usikker - noen historikere mener den fantes allerede i Sangam-perioden, selv om det så tidlig ikke finnes nedtegnelser om den. Thanjāvūr ble først en viktig by i regjeringstiden til mellomcholaene, da den var Chola-dynastiets hovedstad. Etter cholaenes fall var byen underlagt en rekke forskjellige riker, som Pandya-dynastiet, Vijayanagarariket, Madurai-nayak-dynastiet, Thanjavur-nayak-riket, Thanjavur-maratha-riket - de to sistnevnte med Thanjāvūr som sin hovedstad - og Britisk Raj. Siden 1947 har den vært del av Republikken India. 

Thanjāvūr er et viktig senter for sørindisk kunst og arkitektur. De fleste av De store, levende Chola-templene, som står innskrevet på UNESCOs Verdensarvsliste, er i eller i nærheten av Thanjāvūr, og det største av disse templene, Brihadisvara-tempelet, er plassert i bykjernen. Thanjāvūr er også hjembyen til Tanjore-maleri, en unik maleristil i regionen. I tillegg er Thanjāvūr et viktig jordbrukssenter i midten av regionen, kjent som "Tamil Nadus risbolle." South Zone Culture Centre i Thanjāvūr er et av mange regionale kultursentre opprettet av den indiske regjeringa for å fremme Indias kulturelle arv. 

Thanjāvūr har gode vei- og jernbaneforbindelser til andre deler av India og andre byer i Tamil Nadu. Den nærmeste flyplassen er Tiruchirappalli internasjonale flyplass, 56 km unna, og den nærmeste havna er Nagapattinam, 84 km unna Thanjāvūr.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Thanjavur – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
«Puy de Dôme» har flere betydninger.

**Puy de Dôme** er et vulkansk fjell i Massif Central i det sentral-sørlige Frankrike, og er et av fjellkjedens yngste fjell. Puy de Dôme er en såkalt lavadom og når 1 464 moh. Fjellet ligger om lag 10 km fra storbyen Clermont-Ferrand, i departementet Puy-de-Dôme. Årlig får fjellet om lag 500.000 besøkende turister. Det er bygget et turistsenter i fjellskråningen. Enkelte år går Tour de France over veiene langs fjellsiden.

Fjellet var i oldtiden en førkristen helligdom, og romerne reiste et Merkurtempel i fjellet. I året 1648 beviste Florin Périer at barometriske variasjoner skyldtes luftens tyngde, ved å måle høyden til en kvikksølvsøyle i tre ulike høyder av fjellet. Både Abraham Gottlob Werner og Leopold von Buch studerte fjellet og trakk ulike konklusjoner om dets opprinnelse. Førstnevnte geolog utformet den senere neptunisme-teorien basert på studier av bl.a Puy de Dôme. I 1875 ble et fysisk laboratorium anlagt på fjellet.

Referanser
----------

1. 1 2   peakbagger.com[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** GND **·** SUDOC **·** GeoNames
 |
**Puy de Sancy** er det høyeste fjellet i Sentralmassivet. Det måler 1886 moh. og er en del av en tidligere stratovulkan som har vært inaktiv i omtrent 220 000 år. 

Dalen i nord er også kilden til to bekker kalt Dore og Dogne, som renner sammen å danne Dordogne, som renner gjennom den nærliggende spabyen Mont-Dore og videre til Gironde-elvemunningen. 

I de nordlige og sørlige skråningene er det en rekke taubaner, skilifter og alpin løyper. Ski har det vært drevet med siden tidlig på 1900-tallet. To lokale prester krysset Puy de Sancy på ski i 1905.

I 1936 ble det bygget en taubaneforbindelse fra Mont-Dore til en av nålene rett under toppen. I desember 1965 var det en taubaneulykke hvor syv passasjerer ble drept og ti skadet.

  

Puy de Sancy sett fra sør* 
* 
* 
*

Referanser
----------

1. ↑   peakbagger.com[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Le Mont-Dore». *pistehors.com*. Besøkt 18. mars 2022.
3. ↑  «The Worst Cable Car Disasters in History». *Unofficial Networks* **(engelsk)**. 19. april 2013. Besøkt 18. mars 2022.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
Trasé
Metroen i Paris' linje 4 går mellom Porte de Clignancourt og Porte d'Orléans. Linjen ble tatt i bruk i 1908, og er i dag 10,5 km lang.

Dette var den første linjen i nord-sør-retning, og av denne grunn også den første som måtte krysse Seinen. Traséen er lagt slik at den betjener tre av jernbanestasjonene i Paris (Gare du Nord, Gare de l'Est og Montparnasse – Bienvenüe) samtidig som den unngår Det franske Akademi.

Historikk
---------

* April 1908: Åpning av den nordlige traséen (Porte de Clignancourt-Châtelet)
* Oktober 1908: Åpning av den sydlige traséen (Porte d'Orléans-Raspail)
* Januar 1910: Sammenkobling av de to traséseksjonene
* Slutten av 1970: Flytting av den opprinnelige stasjonen Les Halles for å gjøre plass til en ny stasjon på forstandsbanens linje C

Driftsselskapet RATP skal forlenge linjen i sørlig retning gjennom Montrouge og Bagneux. Arbeidet med dette blir påbegynt i årsskiftet 2005/2006.

Det er ikke ennå fattet beslutning om en eventuell forlengelse i nordlig retning mot La Plaine Saint-Denis.

Materiell
---------

Gummihjul bidrar til stille gange
Linje 4 fikk vognsett av typen MP59 i perioden oktober 1966-juli 1967. Da vogntypen MP89 ble tatt i bruk på linje 1 i 1990 ble MP59-settene derfra overført til linje 4, og de opprinnelige MP59-settene på linje 4 overført til linje 11, som da kunne pensjonere sine gamle vogsett av typen MP55.

Hvert togsett på linje 4 består av seks vogner. Disse er utstyrt med gummihjul, som reduserer støynivået betraktelig, og som bidrar til en myk gange.

Annet
-----

Plattform på Cité-stasjonen
* Stasjonene Cité og Saint-Michel er konstruert på en spesiell måte, og ligner ikke på andre samtidige metrostasjoner
* Linje 4 korresponderer med samtlige andre metrolinjer (med unntak av linje 3bis og linje 7bis) og samtlige forstadsbanelinjer

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Paris Métro Line 4 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Kart over metroen i Paris

  


| * v
* d
* r
Metroen i Paris – linje 4 |
| --- |
| 
* Porte de Clignancourt
* Simplon
* Marcadet Poissonniers Paris Metrolinje 12
* Château Rouge
* Barbès - Rochechouart Paris Metrolinje 2
* Gare du Nord Paris Metrolinje 5
* Gare de l'Est Paris Metrolinje 5 Paris Metrolinje 7
* Château d'Eau
* Strasbourg - Saint-Denis Paris Metrolinje 8 Paris Metrolinje 9
* Réaumur Sébastopol
* Etienne Marcel
* Les Halles
* Châtelet Paris Metrolinje 1 Paris Metrolinje 7 Paris Metrolinje 11 Paris Metrolinje 14
* Cité
* Saint-Michel
* Odéon Paris Metrolinje 10
* Saint Germain des Prés
* Saint-Sulpice
* Saint-Placide
* Montparnasse - Bienvenüe Paris Metrolinje 6 Paris Metrolinje 12 Paris Metrolinje 13
* Vavin
* Raspail Paris Metrolinje 6
* Denfert-Rochereau Paris Metrolinje 6
* Mouton Duvernet
* Alésia
* Porte d'Orléans

 | Paris Metrolinje 4 |
***Putting One Over*** er en amerikansk stumfilm fra 1919, regissert av Edward Dillon.

Handling
--------

To reisende på et tog er to fremmede som, bortsett fra en forskjellig hårfarge, har en slående likhet med hverandre. Horace Barney, arvingen til en større formue, er på vei til et sanatorium - akkompagnert av sin skruppelløse verge Maurice Claypool og Claypools to medskyldige, Dr. Wallace og Thomas Farrel. Jack Trevor, en bil-selger, erstattes av Barney når toget krasjer og Barney blir drept i kollisjonen.

Når Trevor deretter våkner fra sin bevisstløse tilstand, befinner han seg i et stort herskapshus og tiltales som Barney. Han forelsker seg snart i Helen Townsend, Barneys kusine. Men Claypool, som ønsker å gifte seg med Helen, forsøker å erklære Trevor sinnssyk og få ham innlagt ved en institusjon. Dette fører snart til en rekke komplikasjoner for alle involverte.

Skuespillere
------------

* George Walsh som Horace Barney / Jack Trevor
* Edith Stockton som Helen Townsend
* Ralph J. Locke som Maurice Claypool
* Frank Beamish som Thomas Farrel
* Robert Lee Keeling som Dr. John Wallace
* Matthew Betz som Giles
* John T. Dillon som Dobbs
* Elizabeth Garrison som Mrs. Townsend
* Marcia Harris som Mrs. Eleanor Davies
* Henry Hallam som Johnny Thomkins

Referanser
----------

1. ↑  PUTTING ONE OVER

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Putting One Over* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Putting One Over* på AllMovie Rediger på Wikidata
**Tzannis Tzannetakis** (gresk: Τζαννής Τζαννετάκης; født 13. september 1927 i Gytheio i regionen Lakonia i Hellas, død 1. april 2010 på et sykehus i Athen) var en gresk politiker som var statsminister i Hellas i en kort periode under den politiske krisen i 1989.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn, offiser

Tzannetakis tjenestegjorde som marineoffiser, men trakk seg fra dette embetet den 22. april 1967, dagen etter det militært utførte statskuppet som brakte diktatoren Georgios Papadopoulos og hans regime til makten. Tzannetakis ble tatt til fange av diktaturregimet og tilbrakte to år i fengsel mellom 1969 og 1971.[]

### Etter militærdiktaturet, politiker

Da demokratiet ble gjenopprettet i Hellas i 1974, sluttet Tzannetakis seg til president Konstantinos Karamanlis' parti Nea Dimokratia (Nytt Demokrati).[] Han ble valgt inn til det greske parlamentet i 1977. Mellom 1977 og partiets nederlag i regjeringsvalget i 1981 hadde han flere forskjellige ministerposter, blant annet for offentlig byggevirksomhet, reiseliv og turisme, og han satt en periode som forsvarsminister.[]

Etter valget i juni 1989 var partiet PASOK i mindretall. Partiet Nytt Demokrati, derimot, som da var ledet av Konstantinos Mitsotakis, kunne ikke danne en regjering til tross for sin betydelige støtte blant velgerne, på grunn av endringer valgloven som PASOK hadde stemt frem mens de hadde makten før valget.[] Tzannetakis ble utnevnt til statsminister i en regjering som dermed satt med en usannsynlig allianse med den venstreorienterte koalisjonen av Venstre og Fremskrittspartiet (Synaspismos), som da også inkluderte kommunistpartiet i Hellas.[]

Tzannetakis trakk seg da tilbake da Synaspismos trakk sin støtte i 1989. Men Nytt Demokrati vant dette valget også, men nok en gang kunne det ikke danne regjering, fordi det hadde 46 % av stemmene og trengte flertall for å bli godtatt som regjering, med PASOK kom på andreplass med 40% av stemmene.[]

Tzannetakis ble visestatsminister i regjeringen som ble innsatt i 1990. Dette var et verv han satt med frem til 1993. Han var medlem av det greske parlamentet fram til september 2007, da han kunngjorde sin intensjon om å trekke seg tilbake fra all sin politiske virksomhet. Denne kunngjøringen ble ønsket velkommen av statsminister Kostas Karamanlis.[]

### Oversetter

Tzannetakis oversatte også [Brahmanisme|brahmanistiske]] verker, og verker fra manikeismen til gresk og publiserte verker om India som

* *Mani*. 1973 (oversettelse av en bok av Patrick Leigh Fermor)
* *Upanishaden*. 1991 (oversettelse)
* *Choros esti tes agoras*. 1994
* *India: Another Way of Life*. 1998

Tzannetakis døde på sykehus i Athen i 2010, i en alder av 73 år.

Referanser
----------

1. ↑   Library of Congress Authorities, besøkt 9. august 2021[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   article.wn.com[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* "Who's Who 1979" σελ.678.
* Αντώνης Μακρυδημήτρης, Οι υπουργοί των εξωτερικών της Ελλάδας 1829-2000, εκδ.Καστανιώτης, Αθήνα, 2000, σελ.110

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC
 |
**Solveig Reigstad** (født 15. juni 1949) er en norsk billedkunstner som særlig er kjent for fargesterke malerier, både olje, pastell og collage. Hun er født i Bergen, men har hele sitt voksne liv vært bosatt i Oslo.

Solveig Reigstad er utdannet ved Statens Håndverks- og Kunstindustriskole i Oslo, avdeling maleri (1970-74). Hun debuterte i 1974 og har vært presentert av en rekke anerkjente norske gallerier, både som separatutstiller og i kollektivutstillinger, deriblant flere år på Østlandsutstillingen.

Reigstad er innkjøpt av flere private bedrifter og offentlige institusjoner, deriblant Sparebanken NOR, Bergesen d.y. Norges Rederiforbund, DnB, Modum Bad, Feiringklinikken, Oslo kommune.

Reigstad var leder av interesseorganisasjonen Oslo Bildende Kunstnere (OBK, fra 2002 BOA) i perioden 1994 – 1998 og hun ledet organisasjonen da Galleri OBK ble etablert i Oslo.

Reigstad har sittet i Oslo kommunes utsmykningsfond og RSU Oslo som representant for Norske Billedkunstnere (NBK) og styremedlem i Østlandsutstillingen.

Referanser
----------

1. ↑  «Solveig Reigstad». Galleri Albin Upp. Arkivert fra originalen 5. januar 2022. Besøkt 5. januar 2022.

Eksterne lenker
---------------

* Solveig Reigstad sin hjemmeside
**Putuo** (kinesisk: 普陀区; pinyin: *Pǔtuó Qū*) er et bydistrikt i byprefekturet Zhoushan i provinsen Zhejiang i Folkerepublikken Kina. I 2002 talte det 320 000 innbyggere.

Navnet er etter øya Putuo, der ett av Kinas hellige fjell, Putuo Shan, befinner seg.

Immateriell kulturarv
---------------------

Den tradisjonelle treskipbyggekunsten på Putuo står, sammen med tilsvarende byggekunst i Xinghua 兴化市 i provinsen Jiangsu, på Folkerepublikken Kinas liste over immateriell kulturarv (nr. 920).

Administrative enheter
----------------------

Putuo består av tre subdistrikter, syv storkommuner og fire kommuner:

* Subdistriktet Shenjiamen 沈家门街道
* Subdistriktet Donggang 东港街道
* Subdistriktet Goushan 勾山街道

* Storkommunen Liuheng 六横镇
* Storkommunen Zhujiajian 朱家尖镇
* Storkommunen Zhanmao 展茅镇
* Storkommunen Taohua 桃花镇
* Storkommunen Xiazhi 虾峙镇
* Storkommunen Putuoshan 普陀山镇
* Storkommunen Dongji 东极镇

* Kommunen Baisha 白沙乡
* Kommunen Dengbu 登步乡
* Kommunen Fodu 佛渡乡
* Kommunen Mayidao 蚂蚁岛乡

Samferdsel
----------

Kinas riksvei 329 har sitt endepunkt her. Den begynner i Hangzhou og fører østover via Shaoxing og Ningbo til Putuo.

Eksterne lenker
---------------

* Lokalregjeringens sider Arkivert 25. september 2009 hos Wayback Machine.
**Solveig Kristensen** (født 16. juni 1965 i Skedsmo) er en norsk professor i galenisk farmasi ved Universitetet i Oslo. Hun ble valgt til dekan ved Det matematisk-naturvitenskapelige fakultet for perioden 2021–2024. Kristensen er den første kvinnelige dekanen ved Det matematisk-naturvitenskapelige fakultet, i tillegg til å være fakultets første dekan fra Farmasøytisk institutt.

Kristensen ble utdannet Cand.pharm. i 1990 ved Farmasøytisk institutt, Universitetet i Oslo. Etter avlagt hovedfag var hun gjesteforsker ved University of Chicago, Illinois.

I 1997 ble hun dr.scient. i galenisk farmasi ved samme institutt. Hun har forsket på fotokjemisk stabilitet og kartlegging av fotokjemiske reaksjonsmekanismer i legemidler, og formulering av legemidler for utnyttelse av disse reaksjonene til fotodynamisk terapi (PDT).

Hun fikk opprykk til professor i Galenisk farmasi ved UiO i 2009. Hun har lang erfaring med utvikling og undervisning innen det femårige integrerte Masterprogrammet i farmasi og videreutdanning innen Klinisk farmasi. 

Kristensen ble i 2013 utnevnt til prodekan for studier ved Det matematisk-naturvitenskapelige fakultet, UiO, og fra 2019 til 2020 var hun prodekan for forskning. 

Hun ble valgt som dekan ved fakultetet for valgperioden 2021–2024, med professor Bjørn Jamtveit som prodekan for forskning og professor Knut Mørken som prodekan for utdanning.

Referanser
----------

1. ↑   www.mn.uio.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Solveig Kristensen (7. januar 2013). «Solveig Kristensens personside». Besøkt 4. januar 2023.
3. ↑  Wenche Willoch (5. mai 2020). «Solveig Kristensen blir ny dekan på MN-fakultetet på UiO». Besøkt 4. januar 2023.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | CRIStin
 |
**Tinfos Jernverk AS** på Notodden ble stiftet i 1910.

Omsetning for 2005 på NOK 1 172 626 000. Aksjekapitalen er på NOK 16 656 000.

Historikk
---------

Tinnfossen i Notodden i Telemark på 1880-tallet Foto: Axel Lindahl / Nasjonalbiblioteket 
I 1894 kjøpte industribyggeren Ole H. Holta Tinnefossen. Han og hans etterkommere har vært sentrale i utviklingen av industrisamfunnet på Notodden. I 1900 bygde han Tinfos 1, det første kraftverket i Tinnelva. Det ga strøm til tresliperi, papirfabrikk og en karbidfabrikk ved Heddalsvatnet. Dette kraftverket ga også strøm til Hydros forsøksfabrikk på Notodden, der grunnleggerne av Hydro, Sam Eyde og Kristian Birkeland, drev prøvedrift for fremstilling av salpeter, det første kommersielle anlegg som benyttet Birkeland og Eydes lysbueovner til produksjon av kunstgjødsel. Fra 1910 til 1912 bygde Holta Tinfos 2 som la grunnlaget for Tinfos Jernverk, det første i landet som smeltet jern med elektrisitet.

På 1950-tallet var det store utvidelser ved jernverket, som produserte ferrosilisium og silikonmangan. Jernverket var på den tiden Nord-Europas største.

I 1974 ble *Tinfos Jernverk Kvinesdal* (Øye Smelteverk) bygget for å produsere manganlegeringer. 

I 1987 var det slutt med jernproduksjon, men smelteverket innfører manganmalm som smeltes.

I 1988 overtok Tinfos Jernverk A/S kraftselskapet *DNN* i Tyssedal på Vestlandet og ble hovedaksjonær i *KS Ilmenittsmelteverket A/S Tyssedal*, som kalles Tinfos Titan & Iron.

I 2008 blir hoveddelen av Tinfos konsernet solgt til Eramet. Tinfos Jernverk Kvinesdal og Tinfos Titan and Iron Tyssedal havner nå på franske hender.  Eramet har tidligere også kjøpt Elkem Porsgrunn og Elkem Sauda.

Eksterne lenker
---------------

Hjemmeside

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**«Putti Putti»** er en rask popsang, skrevet av den New Zealand-fødte sangeren Jay Epae. Han var av maorisk opprinnelse. 

Epae spilte selv inn en versjon av denne komposisjonen. Den ble blant annet utgitt på singlen Mercury 71735 i USA i 1960 og på singlen Philips 320 100 BF i Norge. Sangen var arrangert av Belford Hendricks. Dirigent var Everett Barksdale. Den andre siden på singelen var «Hawaiian Melody».

Andre versjoner
---------------

Rune Larsen. Utgitt på CD-platen *Lollipop 2*.

Norsk versjon
-------------

Sportskommentator på NRK radio, Ole Jacob Jorsett, har skrevet en norsk tekst. Den bærer tittelen «TV av og på».

### Innspilling

* Nordre Sving. Utgitt på LP-platen *Gammalpop 2* (Tambourine TAM 1003) i 1975.

Listeplassering
---------------

Sangen lå på den norske VG-lista i ti uker i 1961/1962, hvorav tre uker på en andreplass.

Referanser
----------

1. ↑  Jay Epae: Hawaiian Melody / Putti Putti (Vinyl) at Discogs
2. ↑  Lollipop 2 - Rocipedia[*død lenke*]
3. 1 2   VARIOUS DANCE BANDS - GAMMALPOP2 TALENT[*død lenke*]
4. ↑  norwegiancharts.com - Putti Putti - Jay Epae

Eksterne lenker
---------------

* Jay Epae
**Watney Cup**, formelt **Watney Mann Invitation Cup**, var en engelsk cupturnering i fotball som ble arrangert i årene 1970 til 1973.

Den ble gjennomført foran ligasesongen, og deltakerne var de lagene som hadde scoret flest mål i sin divisjon den foregående sesong. To lag fra hver av de fire divisjonene i The Football League deltok slik at det var åtte lag med i turneringen hvert år.

Turneringen ble organisert ved at to lag spilte en kamp der vinneren gikk videre til neste runde. Ved uavgjort resultat mellom lagene ble det ikke omkamp, men straffesparkkonkurranse. 

Dette var den første fotballturnering i verden der straffesparkkonkurranse ble brukt for å kåre en vinner, og den første gangen dette ble gjort var i semifinalen mellom Hull og Manchester United i 1970.

I motsetning til de fleste andre cupturneringer ble ikke finalen spilt på en nøytral bane, men på hjemmebanen til en av finalistene.

Navnet på turneringen skyldes at den ble sponset av det engelske bryggeriet Watney Mann.

Resultat fra finalene i Watney Cup
----------------------------------

| ÅR | VINNER | RESULTAT | FINALIST |
| --- | --- | --- | --- |
| **1970** | **Derby County** | **4-1** | **Manchester United** |
|
| **1971** | **Colchester United** | **4-4****Colchester United vant 4-3 etter straffer** | **West Bromwich Albion** |
|
| **1972** | **Bristol Rovers** | **0-0****Bristol Rovers vant 7-6 etter straffer** | **Sheffield United** |
|
| **1973** | **Stoke City** | **2-0** | **Hull City** |
**Waterford Harbour** (irsk: *Loch Dá Chaoch / Cuan Phort Láirge*) er en naturlig havn på øya Irlands sørlige Atlanterhavskyst. Havnen ligger i munningen av «de tre søstre», tre elver, Barrow, Nore og Suir, renner ut havet. Havnen ligger i grevskapet Waterford i Irland, og byen Waterford ligger ved Suirs munning innerst i innløpet. Havnen er navigerbart for frakt til både Waterford og New Ross. Havnen i Waterford er i stand til å ta imot fartøyer opp til 32 000 tonn dvt. Den skiller grevskapet Waterford fra grevskapet Wexford på østsiden av elvemunningen.

På østsiden av havneinnløpet ligger neset Hook Head. Berggrunnen bestående av gammel rød sandstein og kalkstein ble brukt i århundrer til å lage kvernsteiner. Dunmore East (irsk: *Dún Mór*, «stor festning»), turiststed og fiskelandsby ligger på vestsiden av Waterford Harbour. Området Dunmore East ble på irsk omtalt som *Gáll Tír*, «de fremmedes land», et vitnemål om norrøne nordboere og vikinger som bosatte seg i området. Byen Waterford har gitt navn til havnen, og byens stedsnavn er avledet fra norrønt, *Veðrafjǫrðr*.

Referanser
----------

1. ↑  «Cuan Phort Láirge / Waterford Harbour», *Placenames Database of Ireland* (logainm.ie).
2. 1 2  «Lighthouses», *Mill Farm Cottages Co. Wexford*
3. ↑  «Dún Mór/Dunmore East», *Placenames Database of Ireland* (logainm.ie).
4. ↑  Power, Canon P. (1907): *Place names of the Decies*, David Nutt, s. 185

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GeoNames
 |
**Watford Gap** er et sted ved landsbyen Watford i Northamptonshire, England. Stedet var tidligere knutepunkt for hestetransportruter. Det ligger i en åpning (herav *gap* i stedsnavnet) mellom åsene mellom Midlands og East Anglia rutene fra øst til vest brukte, og ved Watling Street som var en viktig rute fra nord til sør. I nyere tid er motorveien M1 og Grand Union-kanalen lagt gjennom samme område. 

Et vertshus fra tiden med hestetransport er bevart, og ble inntil 2000 drevet som *Watford Gap pub*. Den ble det året stengt fordi den gamle bygningen må restaureres.

I dag er stedet mest kjent for det store motorveiserviceområdet ved M1, som var det første i sitt slag i Storbritannia. Serviceområdet tilbyr i tillegg til drivstoff og vanlige bensinstasjonvarer også overnatting, mat og forfriskninger.

Kulturelle referanser
---------------------

Roy Harper skrev sangen «Watford Gap» for hans musikkalbum *Bullinamingvase* (1977). Rasteplassområdet har siden fått betydelig forbedringer siden dens spartanske tiden. Eierne av Watford Gap services protesterte til sangerens første referanse til stedet som «Watford Gap, Watford Gap / A plate of grease and a load of crap...». Harper ble rådet til utelate sporet fra framtidige utgivelser av albumet i Storbritannia, men det dukket opp på nytt i CD-utgivelsen og forble værende i den amerikanske utgivelsen.

Liverpool F.C.s sang «Anfield Rap» (1988) har referanser til de relativt få fotballspillerne på den tiden med en nordengelsk dialekt og viser til Watford Gap.
**Fátima** (portugisisk uttale: [ˈfatimɐ] er en by i kommunen Ourém, Beira Litoral-provinsen, i den sentrale regionen og Médio Tejo interkommunale samfunn i Portugal, med 71,29 km2 areal og 11 788 innbyggere (2011).

Fátima omfatter også flere landsbyer og lokaliteter, den forbindes med at tre lokale gjeterbarn angivelige ble vitne til Jomfru Maria i 1917, Vår Frue av Fátima.

Den katolske kirken anerkjente senere disse hendelsene som "troverdige". Et lite kapell ble bygget på stedet for synet, nå kjent som Vår Frue av Fátima, og en statue av henne ble reist.

Kapellet og statuen har siden blitt innlemmet i helligdommen til Vår Frue av Fátima, et helligdomskompleks som inneholder to mindre basilikaer. I løpet av flere tiår har det blitt tilknyttende flere fasiliteter for pilgrimmer som hotell og medisinsk senter rundt helligdommen.

Byen har blitt et viktig internasjonalt reisemål for religiøse turister, og mottar mellom 6 og 8 millioner pilegrimer årlig.

* Plassen utenfor helligdomskompleksPlassen utenfor helligdomskompleks
* Katolikker gjør bot ved å gå på knærne flere runder rundt den enorme plassenKatolikker gjør bot ved å gå på knærne flere runder rundt den enorme plassen
* Jomfru Maria statuenJomfru Maria statuen
* 
* 
*

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Fátima – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Fátima – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** GND **·** NKC **·** GeoNames
 |
***Fokus på familien, Nordisk tidsskrift for familie- og relasjonsarbeid*** er et flerfaglig nordisk tidsskrift for familieterapi, rettet mot profesjonsutøvere innen familieterapi, særlig psykologer, sosionomer, psykiatere, prester, sykepleiere og pedagoger. *Fokus på familien* presenterer ulike tradisjoner og perspektiver innenfor relasjons- og familiearbeid.

Artiklene spenner over en sjangerbredde fra fagfellevurderte artikler, fagartikler og faglige essays til mer praksisnære fortellinger. Artikler kan publiseres på norsk, svensk, dansk og engelsk. Tidsskriftet er en vitenskapelig publiseringkanal på nivå 1 i det norske tellekantsystemet.

Tidsskriftet var et norsk initiativ. Det ble etablert i 1973, som et samarbeid mellom Universitetsforlaget, Norsk Forening for Familieterapi, Modum Bad og Kirkens familievern. Tidsskriftets samarbeidrelasjon var ganske unik, i det man så at såpass forskjellige faggrupper hadde en del klare felles utfordringer i møtet med familier i vanskeligheter. Tidsskriftet ble et fruktbart samlingssted for dette flerfaglige fokuset. Denne modellen viste seg svært vellykket, og samarbeidet ble etter hvert utvidet til hele Norden. I dag er Svensk forening for familieterapi (SFFT), Dansk forening for systemisk terapi og konsultasjon (STOK), den finske foreningen for familieterapi og BUFDIR - Barne-, ungdoms- og familiedirektoratet involvert i utgivelsen av tidsskriftet, og redaksjonen har nordiske medlemmer.

Tidsskriftet er tilgjengelig på Universitetsforlagets digitale plattform for fag- og forskningstidsskrifter, idunn.no.

Redaktører
----------

* Lennart Lorås (2020-)
* Hilde Anette Aamodt (2019-)
* Vigdis Wie Torsteinsson (2016-2019)
* Ottar Ness (2015-2018)
* Hans Christian Michelsen og Ella Kopperud (2012-2015)
* Inger Ulleberg (2008–2011)
* Astri Johnsen (1998–2002)
* Sissel Gran
* Hans Jørgen Holm og Albert Assev

Eksterne lenker
---------------

* Tidsskriftets side hos forlaget
* David Kvebæks blogg
* Redaktørenes leder markerer 40 år[*død lenke*]


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | ISSN **·** ISSN
 |
Foldekniv fra Ål i Hallingdal, datert 1850, med blad av jern og skaft av messing. Foto: Anne-Lise Reinsfelt / Norsk Folkemuseum, NF.1944-0238
**Foldekniv** eller **follekniv** brukes gjerne som en betegnelse på en lommekniv til å spise med. Foldekniven skiller seg da fra andre lommekniver ved at den bare har ett bredt blad. Skaftet er gjerne laget i messing og det har ofte gravert eller støpt dekor. I norsk bondemiljø på 1800-tallet kunne det dekkes med skjeer i sølv, tre og horn, men annet bestikk måtte gjestene ha med selv. Da kunne både menn og kvinner ha foldekniver som de tok med til gjestebud for å spise med. Kvinnene kunne ha kniven i en løslomme på drakten og mennene i en lomme, men menn kunne også bruke tollekniv til dette.

Andre betegnelser: fallkniv, fellkniv, gjestebudskniv, junge, lommekniv, matjunge, messingskjefting og veitlekniv.

Litteratur
----------

* Østby, Jon Birger (1983): *Nomenklatur for spise- og serveringsbestikk*, med tegninger av Torill Sand. Oslo.

Eksterne lenker
---------------

* Se foldekniver i DigitaltMuseum.
**Färjestaden** er et tettsted i Mörbylånga kommune i Kalmar län på Öland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 5 018 innbyggere.

Färjestaden er det største tettstedet på Öland.[] Det vokste fram ved at en av fergelinjene mellom øya og fastlandet anløp der. Fra fergeleiet ble det i 1910 bygget en jernbanelinje, noe industri ble etablert samt varelagre. Da det ble bestemt å bygge Ölandsbroen økte folketallet i Färjestaden kraftig.[] Broen ligger rett nord for stedet og gjør at reisen over til fastlandet bare tar noen minutter. Etter broens åpning har stedet fått stadig flere dagpendlere som bor der og arbeider i Kalmar.

Färjestaden er ellers kjent for Ölands Köpstad, et større marked, og Ölands Djurpark som begge ligger mellom tettstedet og broen.

Referanser
----------

1. ↑   (på sv) *Statistiska tätorter 2020, befolkning, landareal, befolkningstäthet per tätort*, Statistiska centralbyrån, 24. november 2021, Wikidata Q112914414,
2. ↑  «Folkmängd i tätort och småort per kommun 2010». Statistiska centralbyrån. Arkivert fra originalen 3. mars 2016. Besøkt 18. januar 2016.

  


| * v
* d
* r
Mörbylånga kommune i Kalmar län i Sverige |
| --- |
|  | Algutsrum **·** Arontorp **·** Degerhamn **·** Färjestaden **·** Gårdby **·** Kastlösa **·** Mörbylånga **·** Skogsby **·** Vickleby |  |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Tamon Yamaguchi** (født 17. august 1892, død 4. juni 1942) var en admiral i den keiserlige japanske marinen under den andre verdenskrig og han var alumnus på Princeton University mellom 1921 og 1923.

Yamaguchi deltok i det sjømilitære artilleri og ved torpedo-skolen fra i 1915 og 1916, og han ble deretter tildelt slagskipet Kashi. I 1918 ble Yamaguchi forfremmet til løytnant, og han ble tildelt en navigasjonsenhet med en marineskvadron som eskortere ubåtene til den tyske marinen som en del av den japanske regjeringen sine betalinger fra Tyskland på slutten av den første verdenskrig. Han reiste deretter til USA og gikk på Princeton University mellom 1921 og 1923. Da han returnerte til Japan neste år, tjenestegjorde han på slagskipet Nagato i seks måneder, før han endte sin utdannelse ved Naval Staff College med laud i 1924. Yamaguchi ble forfremmet til kommandør i 1924.

Han ble et medlem av den keiserlige japanske marinen og deres generalstab i 1927. Han var en del av den japanske delegasjonen som ble sendt til London Naval Conference i 1929-1930. Da han returnerte tilbake til Japan, ble han tildelt rollen som saksbehandler på krysseren Yura. Han ble forfremmet til kaptein i 1932, og han og ble tildelt rollen som den sjømilitære attaché til Washington D. C. mellom 1934 og 1937. Da Yamaguchi returnerte tilbake til Japan i 1937, ble han tildelt rollen som kaptein på den japanske krysseren Isuzu. Denne rollen hadde han i 1936 og 1937, etterfulgt av sitt lederskap på slagskipet Ise (1937–1938). Han ble forfremmet til kontreadmiral den 15. november 1938.

Yamaguchi var en del av angrepet på Pearl Harbor 7. desember 1941, og senere deltok han i flere japanske raid i Det indiske hav. Under slaget ved Midway, satt Yamaguchi sammen med sin overordnede offiser, Admiral Chuichi Nagumo, på et rekognoseringsfly som oppdaget det amerikanske hangarskipet USS Yorktown i nærheten av Midway. Allerede på denne tiden, var nesten alle de japanske flyselskapenes fly bevæpnet med bomber. Admiral Nagumo ønsket å bytte ut bombene med torpedoer. Yamaguchi hevdet at dette var bortkastet, og at flyene skulle angripe det amerikanske hangarskipet med flyets bomber.

Nagumo avviste dette, og kort tid etterpå ødela de amerikanske hangarflyene så godt som alle de japanske krigsskipene ved Midway bortsett Yamaguchi sitt flaggskip Hiryū. Yamaguchi bestilte raskt to påfølgende angrep på det amerikanske USS Yorktown som lammet dette skipet. Kort tid etterpå, resulterte ett annet luftangrep mot skipet Hiryū med flere treff med fly fra USS Enterprise. Yamaguchi ble drept i dette angrepet, og han valgte å gå ned med det synkende hangarskipet. Han ble posthumt forfremmet til rangen viseadmiral.

Referanser
----------

1. ↑   TracesOfWar, TracesOfWar person ID 68186[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Find a Grave, Find a Grave 6134890, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w6m90pb8, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** NDL
 |

Portal: Andre verdenskrig