President Francisco Guterres gir Ma'huno Ordem de Timor-Leste (2018)
Ma'hunos begravelse (28. september 2021)
**Ma'huno Bulerek Karathayano** (portugisisk navn *José António Gomes da Costa*, kampnavn *Bukar*; født 14. april 1949, død 24. september 2021 i Dili i Øst-Timor) var en kommandandant for FALINTIL, den militære gren av motstandsbevegelsen i Øst-Timor mot den indonesiske okkupasjonen mellom 1975 og 1999. Ma'huno var sist medlem av partiet Congresso Nacional da Reconstrução Timorense (CNRT).

Biografi
--------

Ma'huno var sønn av en portugisisk far og en timoresisk mor.

I 1980 var han ,sammen med Xanana Gusmão, av de to siste overlevende fra den opprinnelige sentralkomiteen i FRETILIN, som førte Øst-Timor til uavhengighet fra Portugal i 1975 og deretter ledet kampen for uavhengighet fra indoneserne. I 1981 reorganiserte Gusmão og Ma'huno motstandskampen under sin ledelse. Ma'huno ble utnevnt til politisk kommissær for Haksolok -regionen (region 3) 3. mars 1981. I 1982 var han en av de ledende deltakerne i Cabalaki-opprøret.

I 1987 ble Ma'huno sekretær for direktivkomiteen etter at Gusmão trakk seg fra FRETILIN for å være politisk nøytral og ble president for Conselho Nacional de Resistência Maupe (CNRM, paraplyorganisasjonen til den timoreske motstanden, grunnlagt i 1988. Ma'huno ble militærråd i 1988 og i mai 1990 generalsekretær i FRETILIN. 

I november 1992 ble Gusmão tatt til fange av indoneserne. Ma'huno overtok deretter ledelsen av FALINTIL etter ham. I løpet av denne tiden møtte Ma'huno sin fremtidige kone Maria Terezinha Viegas, men 5. april 1993 ble han også tatt til fange i Dili. 

Nino Konis Santana etterfulgte Ma'huno som kommandant for FALINTIL. 

Ma'huno ble flyttet fra sted til sted i 18 måneder før han endelig ble siktet og offisielt arrestert. Han ble torturert flere ganger i varetekt av det indonesiske militæret. I 1995 ble Ma'huno løslatt på grunn av amnestiet som ble proklamert da. I 1996 giftet han seg med Maria Terezinha Viegas i Dare. De fikk tre barn sammen. I sitt første ekteskap var Ma'hunoo gift med avdøde Julieta da Costa. Ma'huno var også etter løslatelsen involvert i motstanden, idet han nå i all hemmelighet rekrutterte unge mennesker.

I mai 1998 trakk Indonesias diktator Suharto seg tilbake, og veien var dermede ryddet for en løsning av Øst-Timor-konflikten. På den nasjonale spesialkonferanse for FRETILIN fra 15. til 20. august 1998 i Sydney ble Ma'huno valgt sammen med Marí Alkatiri som visegeneralkoordinatorer for FRETILIN-styret. 

I 1999 drev Ma'huno en marmorhandel i Hera nær Dili. Han overtok selskapet PT Marmer, som hadde gått konkurs to år tidligere og tilhørte en datter av Suharto. I november 1999 fikk Ma'huno et slag som han slet med å komme seg etter. Hans kone måtte passe ham i flere år mens hun fortsatte studiene og i politiske verv. Han stilte opp for FRETILIN ved parlamentsvalget i Øst-Timor i 2001 på nummer 3 på listen, men tok ikke sin plass i den konstituerende forsamling. 

I 2013 ble Ma'huno med i CNRT-partiet grunnlagt av Gusmão, og ble valgt til nestleder på partikongressen i 2017. I 2018 mottok Ma'huno kjede av Timor-Lestes orden for sine fortjenster i uavhengighetskampen mot Indonesia. Han var også innehaver av *Ordem da Guerrilha* (2006) og *Ordem de Dom Boaventura* (2006).

Død
---

Ma'huno døde 24. september 2021 på Hospital Nacional Guido Valadares (HNGV) i hovedstaden Dili. Han var da blitt testet for COVID-19 og ble behandlet på Lahane sykehus til han ble overført til HNGV intensivavdeling 19. september på grunn av forverrelse av tilstanden. Ma'huno fikkt sitt siste hvilested på Heltekirkegården i Metinaro.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5 6  Tatoli: *Ma'huno Bulerek Karathayano hakotu-iis tanba atakasaun*, 24. september 2021, lest 24. september 2021.
2. ↑  UPI: *East Timor Fretilin leader captured*, 5. april 1993, lest 24. september 2021.
3. ↑  Parliament of New South Wales: *FRETILIN Twenty-Fifth Anniversary*, 25. mai 1999
4. 1 2 3  Tatoli: *Biografia MA’HUNO (José António Gomes da Costa)*, 27. september 2021, lest 27. september 2021.
5. ↑  „Chapter 6: The Profile of Human Rights Violations in Timor-Leste, 1974 to 1999" (PDF; 456 kB)
6. ↑  „Chapter 7.4: Arbitrary detention, torture and ill-treatment" (PDF; 2,5 MB)
7. 1 2 3 4  Tais Timor: *Three Women of the National Council*, i: Tais Timor, 26, mars – 8. april 2001, UNTAET, lest 19. januar 2020.
8. 1 2 3  Präsident Osttimors: *MENSÁJEN HUSI SUA EXELÉNSIA PREZIDENTE REPÚBLIKA IHA LORON HALOOT FUNDADOR MOVIMENTU UKUN RASIK AN, ERÓI NASIONAL, MA’HUNO BULEREK KARATAIANO, BUKAR*, 28. september 2021, lest 28. september 2021.
9. ↑  Wahllisten aller angetretenen Parteien und Liste der unabhängigen Kandidaten, August 2001, lest 27. april 2020.
10. ↑  ETAN: Liste der gewählten Abgeordneten, 9. september 2001, lest 27. april 2020.
11. ↑  Annemarie Devereux: *Timor-Leste’s Bill of Rights*, Australian National University. 2015, lest 28. april 2020.
12. ↑  Lusa: *Xanana continua presidente do maior partido de Timor-Leste, Kalbuadi eleito secretário-geral*, 1. mai 2017, lest 1. mai 2017.
13. ↑  Diário de Notícias: *Presidente timorense condecora 46 veteranos da luta contra a ocupação indonésia*, 26. november 2018 Arkivert 15. april 2019 hos Wayback Machine. lest 15. april 2019.
14. ↑  Jornal da República: 20. desember 2006, lest 25. september 2021.