recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Vehkalahden Veikot (VeVe)** (stiftet 1911) er en finsk orienteringsklubb fra Fredrikshamn i Finland. Klubben driver også med langrenn og skiskyting.

Vehkalahden Veikot er mest kjent for å ha vunnet verdens største orienteringsstafett, Jukola. Den finske klubben vant Jukola for første gang i 1983. De gjentok bedriften i 2006, 23 år senere.

Klubben har i all hovedsak stilt med finske løpere i de store stafettene. Den mest profilerte løperen på laget er Tero Föhr som har ett sølv og to bronse fra VM i orientering. Klubbdrakten deres er hvit grønn og svart.

Meritter
--------

Jukola, herrer *(2)*:

* 1983, 2006

Kjente løpere
-------------

* Finlands flagg Tero Föhr
* Sveits’ flagg Marc Lauenstein

Kjente tidligere løpere
-----------------------

* Finlands flagg Simo-Pekka Fincke
* Sveits’ flagg Baptiste Rollier

Referanser
----------

1. 1 2   www.vehkalahdenveikot.fi[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (fi) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Vehkalahden Veikot – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
**James Robert «Bobby» Combe** (født 29. januar 1924 i Leith, død 19. januar 1991) var en skotsk fotballspiller, som spilte hele sin seniorkarriere for Hibernian.

Combe sluttet seg til Hibernian som 17-åring, etter å ha spilt for det skotske skolelandslaget i fotball og den lokale klubben Inveresk Athletic. Han var opprinnelig indreløper på høyresiden, men ble flyttet tilbake i forsvar da angrepslinjen, som kalles for «Famous Five», tok form. Combes rolle på midtbanen ble overtatt av Bobby Johnstone. Selv om Combe måtte nøye seg med å spille i skyggen av «Famous Five», fikk han en lang og vellykket karriere. Combe vant seriemesterskapet med Hibs tre ganger, i 1948, 1951 og 1952. Han fikk også en deltakermedalje fra finalen i den skotske ligacupen.

I tillegg spilte Combe tre landskamper for Skottland i 1948. Han fikk sin debut i et 2–0-tap for England, og spilte også mot Sveits og Belgia samme år, og scoret ett mål mot Belgia. Han ble uttatt i Skottlands 22 mann store tropp til Fotball-VM 1954, men det skotske fotballforbundet tok seg bare råd til å reise med 13 spillere (inkludert bare én keeper) til sluttspillet i Sveits. Combe var én av de ni som var reserver i hjemlandet, sammen med bl.a. Ernie Copland og Jimmy Binning. Angrepsspilleren George Hamilton var også reserve, men han reiste til slutt, da Bobby Johnstone måtte trekke seg pga. skade.

I 1957 trakk Combe seg tilbake som spiller og ble førstelagstrener for Hibernian. Denne stillingen hadde han i to år, før han ble spillende manager for Dumbarton i 1959-1960. På sine eldre dager arbeidet Combe som butikksjef på sitt fødested, Leith, og deretter jobbet han i markedsavdelingen for Scottish Gas.

Referanser
----------

1. ↑  James Combe, London Hearts.
2. 1 2 3  Lamming, Douglas (1987). *A Scottish Soccer Internationalists Who’s Who, 1872-1986* (Hardback). Hutton Press. (ISBN 0-907033-47-4).

Eksterne lenker
---------------

* (en) Bobby Combe – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) Bobby Combe – national-football-teams.com Rediger på Wikidata

* (en) Bobby Combe – WorldFootball.net Rediger på Wikidata

* (en) Bobby Combe – FootballDatabase.eu Rediger på Wikidata

* (en) Bobby Combe – Soccerway Rediger på Wikidata

* (en) Bobby Combe – EU-Football.info Rediger på Wikidata

* (en) Bobby Combe – Skottlands fotballforbund Rediger på Wikidata

* (en) Bobby Combe – FBref Rediger på Wikidata
* Newcastle Fans profile

| * v
* d
* r
Skottlands tropp – VM i fotball 1954 |
| --- |
| 
* 1 Martin
* 2 Cunningham (k)
* 3 Aird
* 4 Evans
* 5 Docherty
* 6 Davidson
* 7 Cowie
* 8 Mackenzie
* 9 Hamilton
* 10 Brown
* 11 Mochan
* 12 Fernie
* 13 Ormond
* 14 Anderson
* 15 Johnstone
* 16 Henderson
* 17 Mathers
* 18 Wilson
* 19 Binning
* 20 Combe
* 21 Copland
* 22 McMillan
* Landslagstrener: Beattie

 | Flagget til Skottland |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
*Money Mad*
***Money Mad*** er en amerikansk stum kort kriminalfilm fra 1908 regissert av D. W. Griffith. Filmen er basert på novellen "Bare kjøtt" av Jack London.

Handling
--------

Hovedpersonen er en gammel gjerrigknark som kommer i besittelse av en bunt med sedler, som han hadde stjålet fra en veske som en jente hadde mistet. I en bank veksler han disse pengene for å få gullmynter. Men dette blir lagt merke til av et par kjeltringer, og de følger etter ham hjem. Etter å ha brutt seg inn i leiligheten hans overrasker de ham og dreper ham. Kjeltringene frakter deretter byttet til en liten hytte hvor de holder til. Men når de forsøker å dele byttet, skyter den ene kjeltringen den andre som på sin side stikker ham med en kniv.

Men den gamle kvinnen som kjeltringene hadde leid hytta fra dukker opp, og hun oppdager begge kjeltringene nå døde. Men når kvinnen griper det stjålne tyvgodset deres, slår også hun ned et tent stearinlys i gulvet. Det tar ikke særlig lang tid før hele bygningen blir overtent, og den gamle kvinnen dør under brannen.

Medvirkende
-----------

* Charles Inslee som The Miser
* George Gebhardt som andre skurk
* Arthur V. Johnson som ansatt i bank
* Florence Lawrence som kunde i bank / utleier
* Jeanie MacPherson som kunde i bank
* Mack Sennett som mann på gaten
* Harry Solter som første skurk

Referanser
----------

1. ↑  «Progressive Silent Film List: Money Mad». *Silent Era* **(engelsk)**. Besøkt 25. april 2019.

Eksterne lenker
---------------

(en) *Money Mad* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Money Mad* på American Film Institute Rediger på Wikidata
* (en) *Money Mad* på Silent Era Rediger på Wikidata
* Money Mad er gratis tilgjengelig på Internet Archive
**Corneliu Oros** (født 5. mars 1950 i Oradea), rumensk volleyballspiller som deltok i de olympiske leker 1980 i Moskva. 

Oros vant en olympisk bronsemedalje i volleyball under OL 1980 i Moskva. Han var med på det rumenske laget som kom på tredjeplass i volleyballturneringen for menn bak Sovjetunionen og Bulgaria. Romania tapte semifinalen mot Sovjetunionen med 0 - 3 men vant bronsefinalen mot Polen med 3-1. Oros spilte seks kamper i OL-turneringen.

OL-medaljer
-----------

* 1980 Sovjetunionens flagg Moskva - Bronse Bronse i volleyball, menn Romanias flagg Romania

Referanser
----------

1. ↑   Olympedia[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Corneliu Oros – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Corneliu Oros – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Corneliu Oros – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Corneliu Oros – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (ro) Corneliu Oros – Romanias olympiske komité Rediger på Wikidata
***Nederlaget*** er et skuespill av den norske forfatteren Nordahl Grieg, utgitt i 1937.

Handlingen er lagt til Pariskommunen opprettet i 1871 etter den fransk-tyske krigen, og stykket følger langt på veg de historiske hendelsene rundt dette revolusjonære opprøret. Hovedperson er den pasifistiske lærerinnen Gabrielle Langevin, men også historiske skikkelser som Gustave Courbet opptrer.

Stykkets grunnleggende problemstilling er hvorvidt det onde kan bekjempes med ondt. I stykket taper de gode kreftene, da opprørerne mot sluttet av stykket henrettes.

Grieg sa selv at han skrev stykket under sterk påvirkning av den spanske borgerkrigen.

Bertolt Brechts drama *Die Tage der Commune* («Kollektivets dager», «Kommunens dager») fra 1949 bygger på Griegs tekst. Brechts stykke ble uroppført i 1957.

Oppsetninger
------------

*Nederlaget* ble første gang satt opp på Nationaltheateret 25. mars 1937 og på Den Nationale Scene i Bergen en måned senere. Det fikk svært positive anmeldelser og ble satt opp på en rekke hovedscener i Norden.

I 1966 viste NRK Fjernsynsteatret en versjon regissert av Per Bronken, med Monna Tandberg, Roy Bjørnstad, Bab Christensen og Egil Hjorth-Jenssen i de fremste rollene.

Referanser
----------

1. ↑  «Nederlaget», Bergen off. bibliotek
2. ↑  Bohnen, Klaus (1988). Klaus Schulte, red. «Vom «revolutionären Sinn» im «natürlichen Gang der Dinge». Nordahl Griegs «Niederlage» vor dem Hintergrund von Brechts «Gegenentwurf» «Die Tage der Commune».». *Bertolt Brecht. Die Widersprüche sind die Hoffnungen.* **(tysk)**. München: Verlag Text & Kontext: 13–32.
3. ↑  «Nederlaget», Bergen off. bibliotek
4. ↑  «Nederlaget», Fjernsynsteatret, NRK

Eksterne lenker
---------------

* Last ned utgaven fra 1937(PDF) hos Nasjonalbiblioteket

Portal: Andre verdenskrig
**Mark Burgess** (født 19. februar 1966) er en britisk fysiker og informatiker. Han mottok en doktorgrad i teoretisk fysikk fra Universitetet i Newcastle i 1990 og ble ansatt året etterpå ved Universitetet i Oslo som postdoktor. Her fortsatte han arbeid med forskjellige anvendelser av kvantefeltteori. På den tiden ble elektroniske regnemaskiner i stadig større grad koblet sammen i nettverk. Med sin tidligere kjennskap til moderne datateknologi og programmering ble Burgess sentral i dette arbeidet ved Fysisk Institutt. I denne sammenhengen utviklet han i 1993 sitt eget konfigurasjonsprogram *CFengine* for å automatisere dette arbeidet. Det la grunnlaget for at han noen år senere startet et eget selskap med samme navn.[*bør utdypes*]

I 1995 fikk Burgess en fast stilling ved Høgskolen i Oslo og Akershus hvor han ble ansatt som professor i «Networks and Systems». Han fortsatte her til han gikk av i 2008 for å lede sitt eget firma. Under hele denne tiden har han skrevet et stort antall publikasjoner og flere lærebøker. Mye av hans interesse har vært konsentrert rundt komplekse systemer og kommunikasjon mellom agenter på et mer generelt nivå enn det som brukes i datanettverk.

Referanser
----------

1. ↑  HiOA,  *En original tenker*.
2. ↑  M. Burgess, *An Approach to Understanding Policy Based on Autonomy and Voluntary Cooperation*, Lecture Notes in Computer Science, **3775**, 97–108 (2005).

Eksterne lenker
---------------

* Mark Burgess, Hjemmeside

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC
 |
Må ikke forveksles med Londons borgermester.

**Lord Mayor of London** er et embete i City of London. Embetsinnehaveren er overborgermester i London og øverste sjef for City of London Corporation. Posisjonen gir forrang foran andre – bortsett fra den sittende monark – og medfører visse fullmakter, rettigheter og privilegier. 

Hvert år gjennomføres det valg til embetet ved månedsskiftet september/oktober, og den nyvalgte Lord Mayor tiltrer i november. På tiltredelsesdagen avholdes seremonien *Lord Mayor's Show* med en prosesjon fra City til rettsbygningen Royal Courts of Justice, som ligger på The Strand. Der sverger borgermesteren en troskapsed til monarken i nærvær av dommerne fra High Court of Justice. 

Embetet er primært seremonielt og sosialt, med promotering av London som forretningsby i utlandet som en av de viktigste oppgavene. Lord Mayor er også *ex officio* kansler ved London City University. 

For perioden 2022/2023 er Nicholas Lyons valgt som den 694. overborgermesteren i London.

Se også
-------

* Liste over Lord Mayors of London

Eksterne lenker
---------------

* (en-GB) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Lord Mayors of London – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* «History of the Lord Mayoralty» (engelsk)

Sir William McArthur, Londons overborgermester 1881/82

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** BBC Things
 |
**Margrethe Løvenskiold** (født 6. juli 1772, død 30. oktober 1808) var en norsk adelsdame. 

Hun ble født på Fossum hovedgård ved Skien og døpt i Gjerpen kirke som datter av Herman Leopoldus Løvenskiold (1739–1799) og Inger Marie Deichman (1744–1793). Inger Marie var datter av den danske teologen Bartholomæus Deichman, og søster av blant andre Carl Deichman. Fra 1712 bodde familien Deichman i Christiania, der faren var blitt biskop.

Fem uker før sin fjortenårsdag ble Margrethe Løvenskiold den 31. mai 1786 giftet bort på Fossum til amtmann i Bratsberg, senere statminister, Frederik Moltke. Like etter sin femtenårsdag ble hennes første barn døpt.

Ekteparet bodde i Christiania til 1795; da ble Frederik Moltke utnevnt til 1. deputert i generaltollkammeret, og familien flyttet til København. 

Margrethe døde på Marianeslund ved Hørsholm i 1808. Hun ble begravet på Tikjøb kirkegård på Sjælland.

Referanser
----------

1. ↑   Danmarks Adels Aarbog[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Tønnessen, Joh. N. (Johan Nicolay) (1956). *Porsgrunns historie*. Porsgrunn: Porsgrunn kommune : I kommisjon hos H. Joh. Dyring. s. 386.
3. ↑  «Frederik Moltke – embedsmand | lex.dk». *Dansk Biografisk Leksikon* **(dansk)**. Besøkt 12. september 2020.
4. ↑  Qvisling, J.L. (1904). *Gjerpens prestegjelds og presters historie*. Skien: Erik St. Nilssen. s. 210.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni
 |
Florian Geyer
**Florian Geyer** (født ca. 1490 i Giebelstadt/Ochsenfurt i Tyskland; død 10. juni 1525 i Gramschatzer Wald ved Würzburg) var en tysk velstående ridder og diplomat.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Florian Geyer stammet fra den frankiske adelsslekten Geyer von Giebelstadt, og var den yngste av tre brødre. Etter at faren Dietrich († 1492) og begge srorebrødrene var døde, arvet han i svært ung alder en betraktelig formue og omfangsrike landegods, slik at han med stor letthet kunne leve et behagelig og sorgfritt liv.

På en reise i 1512 til 1513 kom han til England der han traff kong Henrik VIII. 

I 1517 ble han bannlyst i kjølvannet av en rentestrid med klosteret Neumünster, og forble bannlyst resten av livet. Han gjorde militær tjeneste blant annet for Den tyske ordens høymester Albrecht von Brandenburg-Preussen i striden som utviklet seg i Polen, og dro også på diplomatiske oppdrag for høtmesteren til forskjellige europeiske hoff. 

### Reformatorisk hærfører

Han ble i 1520 en overbevist tilhenger av Martin Luthers reformasjon og engasjerte seg som hærfører for bøndene under bondeopprøret i 1525. Han kommanderte da en elitestyrke på noen hundre mann som ble alment kjent som *«Den svarte hop»* *(Schwarzer Haufen)*. Flere av sine seirer vant han likevel ved forhandlinger, blant annet byen Rothenburg ob der Tauber. 

Etter bøndenes avgjørende nederlag ved Ingolstadt, i Unterfranken og Königshofen, ble han overfalt i et skogparti mens han red alene nordover fra Rothenburg, som hadde utvist ham. Natten fra 9. til 10. juni 1525 ble han stukket ned i Gramschatzer Wald ved Würzburg. 

På grunn av hans frivillige avkall på et liv i velstand, hans helhjertede engasjement for sin overbevisning, og hans militære innsats, ble han trukket frem som forbilledlig av kommunistene på 1800-tallet og av nazistene på 1900-tallet. I Friedrich Engels' bok *Der Bauernkrieg* fra 1870 fremstiller Geyer som en tidlig forkjemper for proletariatet. Nasjonalsosialistene oppkalte en av Waffen-SS sine kavaleridivisjoner etter ham, *8. SS Kavaleridivisjon «Florian Geyer»*.

Referanser
----------

1. 1 2   Gemeinsame Normdatei, besøkt 9. april 2014[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Sapere.it, De Agostini ID Geyer,+Florian[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   NUKAT, NUKAT autoritetspost n2013167758[Hentet fra Wikidata]
4. 1 2   opac.vatlib.it, VcBA-ID 495/88850[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Friedrich Engels: *Der deutsche Bauernkrieg*. Zweite deutsche Ausgabe, Leipzig 1870.
* Dagobert von Mikusch: *Florian Geyer – Kampf um das Reich*. 1941.
* Günther Franz: *Der deutsche Bauernkrieg*. 1956.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Deutsche Biographie **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** NKC
 |
**Natriumnitritt**, NaNO2 er et nitrittsalt. Det er et hvit krystall pulver, det har høy løselighet i vann og høy hygroskopisk. Det har flere bruksområder, innenfor industriell kjemi prosesser blir det ofte brukt for å gjøre amider om til diazogrupper.

Bruk som tilsetningstoff
------------------------

Natriumnitritt er vanlig tilsetningsstoff i kjøtt i noen land. I Norge er bruken av natriumnitrit omdiskutert, men ikke forbudt. Grunnen til skepsisen er at natriumnitritt kan gjennomgå en kjemisk reaksjon i magen og bli giftig. Men likevel brukes stoffet flittig i utlandet, fordi stoffet er særdeles effektiv mot giften botulinumtoksin.[]

Natriumnitritt tilsettes i små doser i saltlaken til et produkt, og ikke rett i produktet. Forholdet natriumnitritt tilsettes i er avhengig av hva det skal brukes til. De fleste kjøttprodukter skal ha et forhold på 6g natriumnitritt per kg koksalt, men til produksjon av posteier og leverpølser er det satt ned til 3g/kg.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**«MSC Fabiola»** er et kontainerskip chartret av Mediterranean Shipping Company (MSC) og management tilhørende Peter Döhle Schiffahrtsgesellschaft Gmbh und Co.  KG i Hamburg, Tyskland. Fabiola er det største fartøyet noen sinne til å anløpe Nord-Amerika. I mars 2012 ble skipet flyttet fra Asia-Europa ruten, og over til trans-pacific ruten. Den 16. Mars 2016 ankom *Fabiola* havnen i Long Beach, og ble dermed det største kontainerskipet til å anløpe en Nord-amerikansk havn.

*MSC Fabiola* er den første av en serie av identiske søsterskip. De andre tre skipene er *MSC Faustina*, *MSC Fillippa*, og *MSC Filomena*.

På det første amerikanske havnen i Long Beach, California, var skipet for høyt til å passere under Gerald Desmond Bridge og kunne ankomme MSCs egen terminal, så man besluttet å bruke Hanjin terminalen istedenfor. To dager senere ble *Fabiola* det største skipet til å gå under Golden Gate Bridge og inn til San Francisco Bay. Skipet gikk senere til Oakland før starten på den 18 dager lange krysningen over Stillehavet fra California til Kina.

Tilstedeværelsen av *MSC Fabiola* ved havnen i Oakland er et resultatet av en 12 år lang mudring av havneløpet som stod klart i september 2009. Før ankomsten av *Fabiola,* forberedte Oaklands havnemyndigheter seg ved å sjekke dybden i hele kanalen, og mudret opp der man kunne se det kunne bli et problem for en sikker seilas. Noen San Francisco loser fikk ekstra opplæring i en simulator hos California Maritime Academy i over et år for å øve seg på å føre så store fartøy inn til Oakland. Skipet hadde etter lossing i Long Beach ikke større dypgang enn 15,5 meter. Da var skipet bare tre fjerdedels fullastet. Etter sluttlossing i Oakland går skipet over Stillehavet til Kina.

Referanser
----------

1. ↑  Crabb, Aric (21. mars 2012). «MSC Fabiola container ship arrives at the Port of Oakland». *San Jose Mercury News*. MercuryNews.com. Besøkt 23. mars 2012.
2. ↑  «MSC Fabiola calls at POLB, largest box to call US». GCTL8.com. Arkivert fra originalen 4. mars 2016. Besøkt 22. mars 2012.
3. ↑  Montreuil, Fabien. «La marine marchande au jour le jour...». marine-marchande.net. Besøkt 23. mars 2012.
4. ↑  Porter, Janet. «Long Beach prepares for Pacific ultra-large boxship switch». Lloyd's. Besøkt 22. mars 2012.
5. ↑  «MSC Fabiola Becomes Largest Ship Ever To Enter SF Bay». *KCBS*. CBS San Francisco. 21. mars 2012. Besøkt 22. mars 2012.
6. ↑  «MSC Fabiola containership arrives at the Port of Oakland». Media News Group. 21. mars 2012. Besøkt 22. mars 2012.
7. ↑  Medina, Sarah (22. mars 2012). «MSC Fabiola Is The Largest Vessel Ever To Enter The San Francisco Bay (Photos)». *Huffington Post*. TheHuffingtonPost.com. Besøkt 23. mars 2012.
8. ↑  Matthews, Mark (22. mars 2012). «Huge container ship cruises into Port of Oakland». *ABC7*. KGO-TV/DT. Arkivert fra originalen 3. februar 2014. Besøkt 23. mars 2012.

Eksterne lenker
---------------

* (en) MSC Fabiola-type container ship – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) «MSC Fabiola» – DNVs skipsregister Rediger på Wikidata

* (en) «MSC Fabiola» – Den internasjonale sjøfartsorganisasjonen Rediger på Wikidata
**Ádam Farkas** (født 2. januar 1982 i Eger) er en ungarsk fotballdommer som til daglig dømmer i landets øverste divisjon Nemzeti Bajnokság I. Han har i tillegg dømt flere internasjonale kamper på aldersbestemt nivå både i regi av FIFA og UEFA.

Farkas begynte sin profesjonelle dommerkarriere i 2003 og fikk sine første kamper på andre nivå i 2007. Han fikk sin debut på øverste nivå i 2008/2009-sesongen i kampen mellom MTK Budapest FC og Kaposvári Rákóczi FC (2–1). Hans første europacupkamp kom den 16. juli 2015, da han dømte andre kvalifiseringskamp til Europaligaen mellom KR Reykjavík og Rosenborg BK (0–1). Farkas har siden dømt flere kvalifiseringskamper i Europaligaen gjennom flere sesonger.

Han har dømt flere landskamper på U-17, U-19 og U-21-nivå, blant annet flere kamper under kvalifisering til europamesterskap for EM U-19 og U-21. Farkas debuterte internasjonalt som hoveddommer på øverste nivå den 14. november 2017, da han dømte vennskapskampen mellom Slovakia og Norge (1–0).

Referanser
----------

1. ↑  FIFA.com – Hungary, Football Officials - Referees (Besøkt 3. juni 2018)
2. ↑  Worldfootball.net – NBI 2008/2009, MTK Budapest-Kaposvári RFC 2:1 (Besøkt 3. juni 2018)
3. ↑  Worldfootball.net – Europaligaen Qual. 2015/2016, KR Reykjavík-Rosenborg BK 0:1 (Besøkt 3. juni 2018)
4. ↑  Worldfootball.net – Friendlies 2017 – Slovakia-Norway 1:0 (Besøkt 3. juni 2018)

Eksterne lenker
---------------

* Dommerprofil hos Worldreferee.com[*død lenke*]
* Dommerprofil hos Soccerway.com
* Dommerprofil hos Transfermarkt.com
*For Chris Cornell sin singel med et lignende navn, se You Know My Name (sang)*
**«You Know My Name (Look Up the Number)»** er en sang av The Beatles. Den er skrevet John Lennon og Paul McCartney.

Sangen ble utgitt som B-side på singelen Let It Be som kom ut 6. mars 1970. Selv om dette ble den siste singelen fra The Beatles, kan sangens røtter spores tilbake til den tiden da gruppen nettopp hadde utgitt *Sgt. Pepper's Lonely Hearts Club Band*. En utvidet utgave av sangen finnes på albumet *The Beatles Anthology 2*.

Den ble spilt inn i fem omganger uten vokal i mai og juni 1967. I april 1969 la Lennon og McCartney på vokal-sporene og la til diverse lydeffekter. Lennon fikk ideen til sangen etter å ha sett en telefonbok på McCartneys piano. Sangen er i slags komisk varieté-stil og er kanskje den aller tåpeligste sangen som The Beatles satte sin signatur på. Mal Evans bidro med bakgrunnsstemmer.

Sangen starter med en skarp stemme, men endrer seg etter hvert, noe som også forandrer sangens følelse, mer grumset vokal og flere akkordendringer, kombinert med bakgrunnstøy som gir en noe ‘sinnssyk’ lyd. Helt til slutt bindes den opp med noe som minner om Monty Python, men mumlingen er kanskje et forsøk på å drive gjøn med jazzpianisten Errol Garner som alltid kunne høres gryntende og mumlende på sine innspillinger. Den eneste teksten som synges, er gjentagelser av *«you know my name, look up the number»*:

Trivia
------

* Sangen har en saxofon-solo av Brian Jones fra The Rolling Stones.
* Sangen er én av fire sanger av The Beatles som aldri ble utgitt i stereo. De andre tre var I'll Get You, Love Me Do og She Loves You.
* På 1970-tallet hadde New York City-avisen The Village Voice en avstemning om de fem beste Beatles-sangene. «You Know My Name (Look Up the Number)» ble nummer 2.

Eksterne lenker
---------------

* Sangteksten
**Bjarne Næs** (født 16. september 1955) er en norsk tidligere skihopper som representerte Trysilgutten IL.

Han deltok i den tysk-østerrikske hoppuka i årene 1973-1977, med 44.-plass i 1973/74 som beste sammenlagtplassering. Hans beste plassering i enkeltrenn i hoppuka var 16.-plass i Bischofshofen 5. januar 1974. I VM i Lahtis i 1978 ble han nummer 32 i normalbakken. I VM i skiflyging i Planica i 1979 ble han nummer 36 av 47 deltakere.

Bjarne Næs ble juniornorgesmester i 1973 og 1975. I senior-NM tok han sølvmedalje i stor bakke på Fåberg (Balbergbakken) i 1978 og bronsemedalje i normalbakke i Sprova i 1979. Han er sønn av skihopperen Halvor Næs.

Referanser
----------

1. ↑   FIS-databasen, FIS skihopper-ID 42499, besøkt 26. april 2022[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* Jens Jahn, Egon Theiner: *Enzyklopädie des Skispringens*. AGON Sportverlag, Kassel 2004. ISBN 3-89784-099-5, flere sider
* Arne Thoresen: *Lengst gjennom lufta*. Versal Forlag, Oslo 2007. ISBN 978-82-8188-030-6, s. 336 og 337
* Thorbjørn Bakken (red.): *På ski i Hedmark i 100 år*. Trysil-forlaget 1999. ISBN 82-91352-31-3, s. 82 og 83 (digitalisert av Nasjonalbiblioteket)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Bjarne Næs – FIS (skihopping) Rediger på Wikidata
**First Micro Finance Bank (FMFB)** er en bank og låneinstitusjon tilhørende Aga Khan Agency for Microfinance. Institusjonen driver sin virksomhet i Afghanistan og Pakistan. Den eies av Aga Khan Development Network.

Institusjonen er innarbeidelsen av konseptet for mikrolån som et middel for å spore utviklingen i den tredje verden. Disse lånene er ganske små i forhold til normale finansielle ordninger i Vesten, men gir tilgang til kapital som aldri tidligere var mulig på grunn av økonomiske, kulturelle eller historiske årsaker.

First Micro Finance Bank ble utviklet av Aga Khan Rural Support Programme og Aga Khan Fund for Economic Development i mars 2002.

Etter grunnleggingen har First Micro Finance Bank vokst til et av de beste mikrokreditt-instituttene i landet. Det har utvidet sitt nettverk til over 100 filialer i løpet av bare fem år og har for tiden avdelinger i fire store provinser, samt nordlige deler av landet.

Eksterne lenker
---------------

* (en) FMFBs offisielle hjemmeside Arkivert 17. juni 2010 hos Wayback Machine.
**Vernskog** (eller **verneskog**) er skog som har som funksjon å verne *"noe"* mot vær og vind eller mot skred og ras (naturfarer). Dette kan dreie seg om:

* vern av bebyggelse og infrastruktur mot ras og flom.
* verne annen skog eller dyrket mark mot værutsatt klima.
* sikre at den selv ikke blir ødelagt der skogen ligger høyt opp mot fjellet, ut mot havet eller langt mot nord.

I vernskog kan det hugges så lenge dette blir gjort på en slik måte at skogen beholder sin vernende funksjon. Skog er dynamisk og er alltid i utvikling. I mange tilfeller vil det derfor kunne være behov for å skjøtte skogen på bestemte måter for at den skal fungere best mulig. Eksempel på dette kan være skog som skal verne bebyggelse mot snøskred eller steinsprang. Vernskog er altså ikke det samme som vern av skog hvor målet er at skogen skal stå urørt.

I Norge er det fylkesmannen i samarbeid med den enkelte kommune som kan bestemme at et område skal være vernskog. Dette skjer ved at fylkesmannen fastsetter en forskrift som i tillegg til å kartfeste vernskogområdet, vil inneholde retningslinjer for hvordan hogsten skal utføres. Vanligvis er det også meldeplikt for å hugge i vernskogen. Bestemmelsene om vernskog har i Norge vært lovfestet siden 1893 og ligger i dag i skogbrukslova.

Referanser
----------

1. ↑  «Naturfareforum». *Naturfareforum*. Besøkt 10. september 2020.
2. ↑  «Vernskog - Landbruksdirektoratet». *www.landbruksdirektoratet.no*. Arkivert fra originalen 16. september 2020. Besøkt 10. september 2020.
3. ↑  «Lov om skogbruk (skogbrukslova) - Kapittel 3. Vernskog og område av særleg miljøverdi - Lovdata». *lovdata.no*. Besøkt 10. september 2020.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND **·** NKC
 |
**Årets gründerkvinne** er en norsk næringslivspris etablert i samarbeid mellom Nærings- og handelsdepartementet og Innovasjon Norge. Prisen ble første gang tildelt i 2009, da til Gry Cecilie Sydhagen for hennes arbeid for bedriften *Metizoft AS*.

Prisen på 1 million kroner tildeles på bakgrunn av søknader fra kandidater. I vurderingen av søknadene vektlegges det at forretningsideen er et nyskapende vekstprosjekt. Gründerens rolle i bedriften er avgjørende, samt bedriftens økonomiske utvikling og internasjonale vekstpotensiale. 

Prisen er en stimulanse- og inspirasjonspris for kvinnelige gründere og presenteres ikke som et likestillingstiltak.

Vinnere
-------

* 2009: Gry Cecilie Sydhagen med bedriften *Metizoft AS*.
* 2010: Elisabet Norderup Michelson med bedriften *Elmico AS*.
* 2011: Silje Vallestad med bedriften *Bipper Communications AS*.
* 2012: Siri D. Skøien med bedriften *Comlight AS*.
* 2013: Ragnhild Wik og Linda Walsøe med bedriften *Wik & Walsøe*.

Referanser
----------

1. ↑  Espen Torgersen og Trond Øyvind Karterud (8. mars 2012). «Hun er årets gründerkvinne» **(norsk)**. *NRK*. Besøkt 25. januar 2015.
2. ↑  «Her er Årets Gründerkvinner 2013» **(norsk)**. Innovasjon Norge. Arkivert fra originalen 16. mars 2015. Besøkt 25. januar 2015.

Eksterne lenker
---------------

* innovasjonnorge.no, Silje er årets kvinnelige gründer
**Havmus** (*Chimaera monstrosa*) er en fisk i havmusfamilien. Den kalles også **havkatt**, **gullhå**, **hågylling**, **spelstrenghyse**, **levremus** og **levrekulp**.

Beskrivelse
-----------

Havmusen kan bli opptil 1,5 m lang og veie 2,5 kg. Hunnfisken blir størst.
Havmusen har et stort hode og en kropp som gradvis smalner bakover til den lange og tynne halen. Fargen er brun med hvite marmoreringer og hvit buk. Øynene er store med grønn linse. Sidelinjen har forgreninger på hodet. Havmusen har en tydelig pigg i første ryggfinne som er forbundet med en giftkjertel. Brystfinnene er store og kan ligne på vinger.

Ventralt neseparti hos havmus.  
1: Elektrosensorisk organ.  
2: Brystfinne.  
3: Havmusens karakteristiske tenner.  
4: Nesebor.

Adferd
------

Havmusen lever på bløtbunn fra 50 m til 1000 m. Den kan enkelte steder observeres grunnere. Den lever av forskjellige bunndyr og småfisk.
Havmusen har indre befruktning og gyter i april-juni. Eggkapslene er 17 cm lange og 3 cm brede. Når ungene fødes er de omtrent 11 cm lange og ser ut akkurat som de voksne individene.

Utbredelse
----------

Havmusen finnes i Øst-Atlanteren fra Vest-Afrika og nordover til Island og Nord-Norge, samt i de vestlige delene av Middelhavet og Skagerrak.
I Norge finnes havmusen langs hele kysten.
En art som finnes utenfor Sør-Afrika er muligens også havmus.

Økonomisk betydning
-------------------

Det foregår ikke noe kommersielt fiske etter havmus. Tidligere er olje fra leveren blitt brukt som smøremiddel og som medisin mot betennelser og stikkskader.

Referanser
----------

1. ↑  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 2. august 2020. Besøkt 2. august 2020.
2. 1 2  «Havmus». *Havforskningsinstituttet* **(norsk)**. Besøkt 16. august 2023.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *havmus* – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen Rediger på Wikidata

* (en) *havmus* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *havmus* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *havmus* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *havmus* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *havmus* hos FishBase Rediger på Wikidata

* (en) *havmus* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *havmus* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Chimaera monstrosa* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Chimaera monstrosa* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Chimaera monstrosa* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* (en) *Chimaera monstrosa* Linnaeus, 1758 Rabbit fish - FishBase

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica
 |
LoveHateHero, pressebilde fra gruppen
**LoveHateHero** er et post-hardcore band fra Los Angeles, California. De er signert til Ferret Records og har gitt ut tre album, *Just Breathe* i mai 2005, og *White Lies* i februar 2007 og nylig *Amerika Underwater*. 

De har turnert med band som Chiodos, Eighteen Visions, Funeral for en kollega, han Legend og It Dies Today. [3] De opptrådte på Black on Black tur med Escape the Fate, Blessthefall, Before Their Eyes, og Dance Gavin Dance. I løpet av oktober og november 2007 samarbeidet LoveHateHero en tur med So They Say, som ble støttet fra National Product, Tokyo Rose, og Before Their Eyes. 

LoveHateHero har nettopp avsluttet sitt One Moment Management Tour med Before Their Eyes, I See Stars, Oceana, Eyes Set To Kill og Ice Nine Kills samt deres TerminaTOUR med Blessed By A Broken Heart, Agraceful, Karate Gymnas, og Kiros og Dead or Alive Tour med I Am Ghost og Karate Highschool. Deres neste tur er med Eyes Set To Kill og Dreaming of Eden. 

De spilte på Vans Warped Tour 2009 i Seattle, Portland, Fresno, San Francisco, Sacramento og San Diego arenaer. 

Bandet har nylig sluppet sitt nye album og det har totalt ti spor, med tittelen *Amerika Underwater*. Noen av de nye sporene er kalt «Echoes», «America Underwater», «Saints and Sinners», "«Blood, Sweat And Tears», «Trying To Forget» og «Too Little Too Late». 

Bandet har gjort en innsats for å støtte flere veldedige organisasjoner. Mens de var på 2009 Vans Warped Tour signerte de autografer for Music Saves Lives og de hadde samarbeid med mange andre hjelpeorganisasjoner på turen.

Medlemmer
---------

* Pierrick Berube – vokal, gitar
* Kevin "Thrasher" Gruft – gitar, vokal
* Justin Whitesel – gitar, vokal
* Paris Bosserman – bass, tangenter, vokal
* Scotty Gee – trommer, perkusjon, piano

Tidligere
---------

* Bryan Ross – trommer, vokal, gitar (nå i Las Vegas bandet Perfect Like Me)
* Josh Newman – gitar, vokal
* Mark Johnston – gitar, vokal
* Myke Russell-rytme gitar, vokal (nå i 2hots)
* Omar Espinosa-gitar (var i Perfect Like Me og Escape The Fate 2005-2007)

Diskografi
----------

* Just Breathe (2005)
* White Lies (2007)
* America Underwater (2009)

Videografi
----------

* The Risk (2005)
* America Underwater (2009)

Eksterne lenker
---------------

* (en) LoveHateHero – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Lovehatehero på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Lovehatehero på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Lovehatehero på Songkick Rediger på Wikidata

* (en) Lovehatehero på AllMusic Rediger på Wikidata
* Gruppens offisielle nettsted (engelsk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |
***Prayers for Bobby: A Mother's Coming to Terms with the Suicide of Her Gay Son*** er en dokumentarbok av Leroy F. Aarons fra 1995, om Mary Griffith og hennes familie. Sønnen Robert («Bobby») tok sitt eget liv i 1983 fordi han ikke mestret å leve i konflikten mellom sin egen homofili og morens reaksjoner. 24. januar 2009 hadde filmversjonen *Prayers for Bobby* premiere på den amerikanske TV-kanalen Lifetime. Sigourney Weaver spilte Mary Griffith, mens Ryan Kelley spilte tittelrollen.

Handling
--------

*Prayers for Bobby* handler om Mary Griffith og forholdet hennes til sin homofile sønn, Robert Warren, kjent som Bobby. Marys intoleranse får Bobby til å hate seg selv, og i 1983 begår han selvmord. Mary setter spørsmålstegn ved sitt egen trossamfunn og lurer på hva som vil skje med Bobbys sjel. Etter hvert innser hun at ingenting var galt med Bobby i Guds øyne. Hun blir senere en homoaktivist til minne om sønnen. Boken inneholder utdrag av Bobbys dagbok for å vise hendelsene i hans ståsted.

Bakgrunn
--------

I 1989 leste forfatteren Leroy Aarons en avisartikkel om Bobbys selvmord. Han ble spesielt opptatt av moren Mary Griffith, som hadde forsøkt å be han om «å be vekk sin homofile natur». Historien betydde mye for Aarons, som selv var homofil. Etter Bobbys død ble Mary en støttespiller for organisasjonen Parents, Families and Friends of Lesbians and Gays (PFLAG), som hjelper bekjente av homofile til å avfinne seg med deres seksualitet.

Etter at han sluttet jobben som journalist i 1991 gikk Aarons i dybden på historien. *Prayers for Bobby: A Mother's Coming to Terms with the Suicide of Her Gay Son* ble publisert av HarperCollins i 1995.

Referanser
----------

1. ↑  (en) Robert Warren Griffith hos Find a Grave
2. ↑  Aarons, Leroy (1995). *Prayers for Bobby: A Mother's Coming to Terms with the Suicide of Her Gay Son*. HarperOne. ISBN 978-0-06-251123-2. Besøkt 19. juni 2016.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | OCLC
 |
**Iwasaki Yataro** (født 9. januar 1835 i Ali i provisen Tosa i Japan, død 7. februar 1885 i Tokyo) var en japansk forretningsmann og industriherre. Han var grunnleggeren av Mitsubishi-selskapet.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Iwasaki ble født inn i en bondefamilie fra Aki i Tosa-provinsen (nå i prefekturet Kochi). Han var barnebarnet til mannen som hadde solgt familiens status som samuraier for å kvitte seg med store krav om gjeld og lån. 

Mens Yataro bodde i Tokyo sosialiserte han med politiske aktivister samtidig som han studerte under den reformistiske professoren Yoshida Toyo, som påvirket ham med sine egne ideer om å åpne og utvikle en lukket nasjon gjennom industri og handel med andre land.

### Karriere

Snart opprettet Yataro et kontor i Nagasaki, der han var ansvarlig for handel med blant annet krydder, olje og papir. Samtidig hadde han ansvaret for kjøp av skip, våpen og ammunisjon. Etter Meijirestaurasjonen i 1868 ble hans handelsvirksomhet i Tokyo tvangsoppløst fordi hans holdninger ble ansett som fiendtlige.[] Iwasaki reiste deretter til Osaka der han leide seg handelsrettigheter og han var hovedgrunnlegger av Tsukumo Trading Company.[] Selskapet skiftet senere navn til Mitsubishi i 1873, og som i dag refererer til en stor gruppe japanske firmaer som alle er registrert under Mitsubishi-varemerket.

Selskapet tok offisielt navnet Mitsubishi i mars 1870 og Yatarō ble president for selskapet. I 1885 mistet Yatarō mye av sin kontroll over rederiet og dets virksomhet i kjølvannet av en lang politisk kamp i Japans transport-bransje.[] Selskapet måtte fusjonere med en gammel rival og forandret deretter navnet til Nippon Yusen (NYK Line).

Da Yatarō mistet sitt rederi, etablerte han andre bedrifter (blant annet innenfor bankvesenet, gruvedrift, aviser, transport og forsikring) som dannet grunnlaget for Mitsubishi-organisasjonen.

Iwasaki Yatarō var en visjonær forretningsmann, og han var flink til å dyrke sterke forretningsforbindelser som kunne komme til å hjelpe ham i fremtiden.[]

Yatarō døde av magekreft da han var 50 år gammel, i februar 1885, og han ble etter sin død etterfulgt i familiebedriften av sin bror, og senere hans sønn, Hisaya. Hans fjerde datter, Masako, var gift med baron Kijūrō Shidehara som var den 44. statsministeren i Japan.

Referanser
----------

1. 1 2   Encyclopædia Britannica Online, oppført som Iwasaki Yataro, Encyclopædia Britannica Online-ID biography/Iwasaki-Yataro, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Prabook **·** Encyclopædia Universalis **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** NDL **·** CiNii
 |
Reichsstrasse (riksgaten) i Donauwörth går mellom de tidligere «riksbyene» München og Nürnberg
**Donauwörth** er en by og administrasjonssted i Landkreis Donau-Ries i Regierungsbezirk Schwaben i den tyske delstaten Bayern. Byen ligger langs Den romantiske veien.

Geografi
--------

Donauwörth ligger i den nordlige del av Schwaben, hvor elvene Wörnitz, Zusam, Kessel og Schmutter munner ut i Donau. Cirka 12 km øst for Donauwörth munner også elven Lech ut i Donau. Byen ligger på en østlig utløper av Schwäbische Alb, mellom München og Nürnberg, 46 km nord for Augsburg.

Inndeling
---------

Donauwörth omfatter i tillegg til sentrum også landsbyene Auchsesheim, Berg, Felsheim, Nordheim, Parkstadt, Riedlingen, Schäfstall, Wörnitzstein, Zirgesheim og Zusum.

Historie
--------

Under tredveårskrigen var byen besatt av svenske tropper 1632–1634. Under den spanske arvefølgekrigen sto 2. juli 1704 et slag like ved byen, senere kalt *slaget ved Schellenberg*, etter høyden bak byen. Hertug av Marlborough hadde rykket frem fra Flandern til Bayern og til Donau. Franskmennene bestemte seg for å krysse Donau ved Donauwörth, men ble overrasket av Marlboroughs tropper. Etter harde kamper måtte franskmennene trekke seg tilbake over elven og 5 000 mann druknet i forsøket på å nå den andre siden. Marlborough okkuperte Donauwörth og krysset Donau uten problemer.

Kjente personer fra Donauwörth
------------------------------

* Werner Egk, komponist

Referanser
----------

1. ↑  «Alle politisch selbständigen Gemeinden mit ausgewählten Merkmalen am 31.12.2018 (4. Quartal)». Statistisches Bundesamt. Arkivert fra originalen 10. mars 2019. Besøkt 10. mars 2019.
2. ↑   (på de) *Tysklands kommuneregister (4. kvartal 2022)*, Statistisches Bundesamt, 12. januar 2023, Wikidata Q116783074,

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Donauwörth – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** NKC **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
**Miami Gardens** er en by i Miami-Dade County i Florida. Byens navn kommer fra en av hovedveiene som går igjennom området, Miami Gardens Drive. Siden Key Biscayne fikk bystatus i 1991 har det vært en bevegelse for å få bystatus for flere områder i Miami-Dade County ofte på grunn av at det virker som slike områder har mindre innflytelse i Miami-Dade County fylkesadministasjon. Innbyggere i Miami-Dade county som bodde på grensen til Broward County i Andover, Bunche Park, Carol City, Lake Lucerne, Norland, Opa-Locka North og Scott Lake valgte å inngå i byen Miami Gardens i 2003, dog gikk ikke noen av områdene 100% inn i byen. Byen fikk sin bystatus 13. mai 2003. I 2008 var den rangert som en av USAs farligste byer.

Ifølge folketellingen i 2000 estimerte U.S. Census Bureau at den nyformede byen hadde en befolkning på 100 809; 2004 estimater var 105 414 personer og det nyeste estimatet av 2005 tilsier en befolkning på 106 566.

Byen er hjemby til Miami Dolphins og Florida Marlins som begge spiller i New Miami Stadium i et område som tilhører Lake Lucerne folketellingsområde. Dolphin Stadium er også lokaliteten til Orange Bowl-kampen i college football og fra 2008 vil det være hjemmebanen til University of Miami-laget Hurricanes football. Calder Race Course ligger også i byen.

Referanser
----------

1. ↑   *Ballotpedia*, Ballotpedia ID Miami\_Gardens,\_Florida, Wikidata Q4851899,

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Miami Gardens, Florida – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** GeoNames **·** GeoNames **·** MusicBrainz **·** GNIS **·** GNIS
 |
Utøver med brennende poi på Wesleyan University i Connecticut.
**Poi** er en form for sjonglering med baller der ballene er festet i snorer. Ordet *poi* kommer fra maori og betyr *ball.*

Hver ball er festet med en snor og holdt i en hand, ballene blir svingt i varierende sirkulære mønster rundt kroppen. Tradisjonelt var poi praktisert av kvinner som en øvelse for å øke fleksibilitet i håndledd og hender, og for menn for å øke styrke i armer og å forbedre koordinasjonen. En fremføringskunst ble utviklet og blir praktisert først og fremst av kvinner.

Det er mulig at det opprinnelig var mindre kunst og mer nytte på den måten at poi var arbeid for å lage tradisjonell mat: man festet poi til en snor og svingte den for å gi fart mot et hardt underlag. 

Etterhvert har poi fått popularitet langt utover New Zealand.

Eksterne lenker
---------------

* Home of Poi - Informasjon på engelsk

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN
 |
**Eufaula** er en by i den amerikanske delstaten Alabama. Eufaula er den største byen i Barbour County i det sørøstlige Alabama, og hadde 13 137 innbyggere ved folketellingen i 2010. Byen ligger ved elven Chattahoochee, som danner grensen mellom Alabama og Georgia. Med dette ligger Eufaula 48 km nordøst for Clio, 136 km sørøst for Montgomery og 77 km sør for Columbus.

Eufaula har varme og fuktige somre og generelt milde vintre, og klimaet er klassifisert som fuktig subtropisk. Jordsmonnet i området er velegnet for åkerbruk, men ble ikke kolonisert av nybyggere fra Georgia før i 1823. Før dette var området bebodd av tre muskogeansktalende stammer av creekindianere. Byen ble i 1843 oppkalt etter en av disse stammene, eufaulerne. William Irwin i Henry County bidro til Eufaulas tidlige utvikling som et handelssted ved å etablere et dampskipsverft her. Derfor bar byen også navnet Irwinton til hans ære frem til navneskiftet.

Ved folketellingen i 2010 var innbyggerne i Eufaula overveiende av europeisk (51 %), afroamerikansk (44,6 %) og latinamerikansk (4,3 %) opprinnelse. I perioden 2006–2010 var flesteparten av byens innbyggere sysselsatt innen industri, varehandel, bygg- og anleggsvirksomhet samt offentlig tjenesteyting. I samme periode levde i snitt 18 % av husholdningene og 23,2 % av befolkningen under fattigdomsgrensen.

Referanser
----------

1. 1 2  «2010 Census Redistricting Data (Public Law 94-171) Summary File». United States Census Bureau. 2010. Arkivert fra originalen 21. juli 2011. Besøkt 25. desember 2013.
2. ↑  «Eufaula, AL». American Community Survey. 2006–2010. Besøkt 25. desember 2013.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Eufaula, Alabama – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN **·** GeoNames **·** MusicBrainz **·** GNIS **·** GNIS
 |
Andreas Baaders, Gudrun Ensslins og Jan-Carl Raspes felles gravstein på kirkegården Dornhalden i Stuttgart-Degerloch.
**Jan-Carl Raspe** (født 24. juli 1944 i Berlin i Det tyske rike, død 18. oktober 1977 i Stuttgart i Vest-Tyskland) var en av de ledende skikkelsene i den tyske terrorbevegelsen Rote Armee Fraktion.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Raspe vokste opp i Øst-Berlin, men befant seg i Vest-Berlin da grensen ble stengt 13. august 1961 og Berlinmuren ble reist. Han ble boende der hos en onkel og tante. I 1963 tok han abitur («artium») i Vest-Berlin. Han studerte deretter først kjemi, senere sosiologi ved Freie Universität Berlin. I 1967 ble han medlem av den venstreradikale studentorganisasjonen *Sozialistischer Deutscher Studentenbund*. Senere fullførte han studiene og ble kjæreste med Marianne Herzog, som var en venninne av Ulrike Meinhof.

### Rote Armee Fraktion

I 1970 ble Raspes og Herzogs leilighet tilholdssted for gruppen som skulle bli Rote Armee Fraktion. Raspe hadde den tekniske kunnskapen til å fremstille bomber og laget dem som ble brukt under anslagene i 1972. Han deltok også i bankran.

Raspe ble sammen med Andreas Baader og Holger Meins arrestert 1. juni 1972 i Frankfurt am Main etter en skuddveksling. 21. mai 1975 ble han kjent skyldig i 192 kriminelle handlinger og dømt til livsvarig fengsel.

Gjennom en gisselaksjon ved den vesttyske ambassaden i Stockholm i 1975, samt bortføringen av arbeidsgiverpresident Hanns-Martin Schleyer og den parallelle kapringen av Landshut i 1977, forsøkte RAF og en palestinsk organisasjon å presse den tyske regjeringen til å løslate Baader, Raspe og andre terrorister fra fengsel. Regjeringen, som var ledet av Helmut Schmidt, valgte å ikke gi etter for kravene. 

Raspe ble om morgenen 18. oktober 1977 funnet med skuddsår i hodet i Stammheim-fengselet, etter å ha skutt seg selv med en pistol. Han døde samme dag av skadene. Samme morgen ble også RAF-lederne Andreas Baader og Gudrun Ensslin funnet døde i sine respektive fengselsceller. Den 9. mai året før hadde også Ulrike Meinhof blitt funnet død i fengselet.

På slutten av 1960-tallet hadde Raspe angivelig et seksuelt forhold til den norske presten Øyvind Foss mens de begge var studenter i Berlin. Foss fortalte om sine opplevelser med Raspe i boken *Jeg elsket en terrorist. Et oppgjør med Baader-Meinhof*. Denne boken fikk stor oppmerksomhet i Norge da den kom ut i 1981.

Se også
-------

* Den tyske høsten

Referanser
----------

1. ↑  Becker, Jillian (1978). *Hitlers barn*. Oslo: Dreyer. s. 160-161. ISBN 8209016539.
2. ↑  Stefan Aust (2008). *The Baader Meinhof Complex* **(engelsk)**. London: The Bodley Head. ISBN 978-1-847-92045-4.
3. ↑  Hermann, Kai (1978). *45 døgn som rystet verden*. Oslo: Aschehoug. ISBN 8203095410.
4. ↑  Dypvik, Astrid (22. oktober 2007). «Mannen som elska ein terrorist». Klassekampen. Besøkt 13. mars 2019.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** CiNii
 |