recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Ole Edvard Borgen** (født 8. november 1925 på Lillestrøm, død 24. mars 2009 i Lørenskog) var Metodistkirkens biskop for Norden og Baltikum fra 1. september 1970 til 31. mai 1989, da han gikk av med pensjon.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Ole Borgens foreldre Harda og Omar Borgen drev gård og kjøttforretning på Lillestrøm og Borgen utdannet seg til agronom på Tomb jordbruksskole 1944 til 1946. Han drev jordbruksarbeid, men begynte senere som pølsemakerlærling og jobbet i Oslo til han fikk svennebrev. I 1956 reiste han til USA, hvor han tok flere eksamener ved ulike universiteter i perioden fram til 1962.

### Pastor, teolog

Fra 1959 til 1962 var han kordirigent og ungdomspastor i Edgemont Baptist Church i Durham. I 1963 ble han ordinert til pastor på metodistenes konferanse i Nord-Carolina. Han var pastor i West Side Avenue Methodist Church i Jersey City fra 1962 til 1965. 

I 1966 ble han kalt tilbake til Europa som pastor og assistent for biskop Odd Hagen i Stockholm, der Metodistkirken i Norden hadde sitt bispekontor. I 1968 tok han doktorgraden ved Drew University i Madison (New Jersey) med avhandlingen *John Wesley on the Sacraments. A Theological Study*. I 1970 ble han leder av Metodistkirkens Verdensråds kontor i Genève, Sveits.

### Biskop

Allerede samme år ble han valgt til biskop for Nord-Europas Biskopsområde.

Etter at han gikk av med pensjon var han fra 1989–92 professor i systematisk teologi ved Asbury Theological Seminary, Wilmore, USA. Borgen var en etterspurt predikant og foredragsholder i forskjellige kirker og kirkesamfunn i USA, Europa, Afrika og Asia.

Verv
----

* Medlem av Lillestrøm herredsstyre og formannskap 1950–56
* Medlem i Metodistkirkens Verdensråds Eksekutivkomité 1970–89
* Delegat til en rekke av Metodistkirkens verdensmøter
* Delegat generalforsamlinger i Kirkenes Verdensråd
* Som første ikke-amerikaner president i Metodistkirkens Biskopsråd.

Heder
-----

* Æresbevisninger og utmerkelser fra flere universiteter i USA
* Utmerkelse fra The United Methodist Church for sitt brennende engasjement for metodismens historie og teologi.

Verker
------

Borgen hadde en av de største private samlingene av John Wesley-litteratur man kjenner. Han skrev en lang rekke artikler og flere bøker:

* *John Wesley. An Autobiographical Sketch of the Man and His Thought, chiefly from his letters* Leiden 1966
* *John Wesley on the Sacraments. A Theological Study*, Zürich 1972
* *Festskrift ved Lillestrøm metodistmenighets 100-årsjubileum*, 1999 (redaktør)

Referanser
----------

1. ↑  «Biskop Borgen er død». *www.vl.no* **(norsk)**. 25. mars 2009. Besøkt 17. februar 2020. «Ole E. Borgen ble født 8. november 1925. Tirsdag 24. mars 2009 døde han.»
2. ↑  Lund, Jon Magne (28. september 2014). «Ole Edvard Borgen». *Norsk biografisk leksikon* **(norsk)**. Besøkt 17. februar 2020.

Eksterne lenker
---------------

* Jon Magne Lund: *Ole E. Borgen* i Norsk biografisk leksikon
* Jan Arild Holbæk: *Biskop Borgen er død* Artikkel i Vårt Land 25. mars 2009

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Prabook
 |
Gassflaske uten ventil (punkteringsboks).
Gassboks med *Lindal B188-*ventil.
**EN 417** er en europeisk standard for ikke-gjenfyllbare gassbokser for flytende petroleumsgass til bruk med bærbare apparater som er i samsvar med kravene i EN 521.. Standarden angir materiale, konstruksjon, merking og inspeksjonskrav for bokser med eller uten ventil

Noe feilaktig er EN 417 på folkemunne brukt for å beskrive gassbeholdere med 7/16" UNEF (11.1 mm) ventilgjenger brukt til turbrennere. Det korrekte navnet på denne koblingen er imidlertid *Lindal B188-ventil*. EN 417 standarden spesifiserer imidlertid ikke hvilken ventil som er brukt. For eksempel er ventilløse Epigas-beholdere vanlig i Europa, og disse følger også EN 417-standarden.

I motsetning til punkteringsbokser skal Lindal-ventilen forsegle seg selv dersom drivstoffbeholderen løsnes fra utstyret den er koblet til. Denne selvforseglende egenskapen kan imidlertid ikke stoles på som en sikkerhetsfunksjon.[]

Noen kjente leverandører av gassbokser til friluftsbruk er Epigas (Coleman), GoSystem, Primus, Brunton, Jetboil, Snow Peak, Rothenberger og Campingaz.

Referanser
----------

1. ↑  «EN 417:2012». Besøkt 29. oktober 2018.

* «BS EN 417:1992». standardsdirect.org. Arkivert fra originalen 24. juni 2014. Besøkt 10. november 2014.
* «Lindal B188 valve». Lindal. Arkivert fra originalen 14. desember 2014. Besøkt 14. desember 2014.

Eksterne lenker
---------------

* «FAQ - Stoves». bushwalkingsw.org.au. Besøkt 2. november 2017.
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet.
En **sjekksum** (fra engelsk *checksum*) eller **kontrollsum** er en kort kode som brukes til å sjekke integriteten av data, eller den matematiske funksjonen av dataene, algoritmen, som genererer koden, ofte kalt *hash-funksjon*. Informasjon i sjekksummen kan ikke brukes til å rette eventuelle feil i dataene; da er den i så fall en feilrettende kode. Lengden av sjekksummer er vilkårlige konstanter, uavhengig av inndata, og kan dermed brukes der feilrettende koder ville tatt for stor plass.

Prinsipp
--------

I stedet for å lagre eller overføre, og så sammenlikne to kopier av dataene, blir en kortere sjekksum generert fra dataene, lagret og overført sammen med dataene, og så sammenliknet med en sjekksum generert på nytt fra de lagrede eller overførte dataene. Hvis dataene har endret seg, vil sjekksummen svært sannsynlig ikke stemme med det nye innholdet; hvis den likevel gjør det, kalles det en kollisjon.

Mulige kilder til datakorrupsjon
--------------------------------

* bitråte: feil ved lagring
* signaleringsfeil: feil ved overføring
* uhell
* bevisst, målrettet sabotasje

Kriterier for en god sjekksum-algoritme
---------------------------------------

Avhengig av hva slags datakorrupsjon man prøver å oppdage, kan flere kriterier komme inn her, men disse er vanlige:

* Evne til å absorbere mest mulig entropi fra dataene (detekterer bitråte, signaleringsfeil, uhell). Sannsynligheten for kollisjon er 2-(entropi i bit).
* ikke-reverserbarhet (for kryptografiske formål, beskytter mot mulig sabotasje)

Bruksområder
------------

* Manuell kontroll av at filer er intakte etter langvarig lagring eller overføring over nettverk.
* Automatisk integritetssjekk i mange kommunikasjonsprotokoller og filformater.
* Kryptering av passord i innloggingssystemer. Av diskresjonshensyn bør passord eksistere minst mulig i klartekst. Passord kan sjekkes i sjekksumform, og trenger dermed aldri å dekrypteres til klartekst.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Checksum – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MathWorld **·** Brockhaus Enzyklopädie
 |
**Kuldeblanding** er en sammenblanding av to eller flere kjemiske stoffer for at reaksjonen dem imellom skal kreve mere varme enn den som er til stede i stoffene. Det fører til at varmen må tas fra omgivelsene, som blir nedkjølt. Resultatet er en frysepunktsnedsettelse av blandingen. Før mekaniske metoder for kjøling ble oppfunnet på midten av 1800-tallet var kuldeblandinger den eneste måten til å oppnå kunstig kjøling. Den kjemiske betegnelsen på denne prosessen er en endotermisk reaksjon.

Den vanligste kuldeblandingen er vann og salt. Saltstrøing av veier fører til at veien kjøles ned når der kommer fuktighet til. Saltlaken som dannes er imidlertid flytende ved temperaturer godt under nullpunktet, og gir dermed bedre friksjon enn vann alene, som blir til is. Virkningen er ikke varig, siden laken blir tynnere og tynnere etter hvert som luften avgir mere fuktighet på grunn av kjølingen. Svak saltlake har høyere frysetemperatur.

Hundeeiere som lufter hund langs saltede veier bør være oppmerksomme på mulige frostskader, og skylle godt av labbene etter turen.

Også salpeter kan gi grunnlag for kuldeblanding. Metoden ble populær fordi den ikke trengte is.

Kuldeblanding med salt og is ble brukt til å kjøle ned iskrem med, mens den ble laget. I rett blandingsforhold, med 23,3 % salt, kan temperaturen komme ned mot -21 grader celsius. Is ble saget ut av fjorder og vann om vinteren og lagret i ishus til bruk utover sommeren. Ingrediensene ble blandet sammen i et metallkar som ble senket i kuldeblandingen og vispet mens «suppa» langsomt ble stivere og stivere. Uten visping ble blandingen full av isnåler. Før elektromotorene gjorde arbeidet lettere, ble røringen utført for hånd.

Noen kuldeblandinger
--------------------

| Sammensetning | Minimaltemperatur i °C |
| --- | --- |
| 100 g vann + 100 g is | 0 |
| 100 g vann + 43 g NaNO3 | −5,3 |
| 100 g vann + 71 g CaCl2 · 6 H2O | −12 |
| 100 g vann + 57 g NH4SCN | −16 |
| 100 g is + 38 g (NH4)2SO4 | −19 |
| 100 g is + 23 g NaCl | −21 |
| 100 g is + 14 g MgCl2 | −34 |
| 100 g knust is + 48 g H2SO4 66 % | −37 |
| 100 g is + 55 g CaCl2 · 6 H2O | −40 |
| Etanol + CO2 (tørris) | −72 |
| Aceton + CO2 (tørris) | −86 |
| Dietyleter + CO2 (tørris) | −100 |
|

Referanser
----------

1. ↑  «Fischer: über die Herstellung von Eis.». Deutsche Forschungsgemeinschaft. Besøkt 14. april 2014.  *Polytechnisches Journal 1877*

Se også
-------

* Endoterm reaksjon
* Isdrift
* Isbad
**Arne Paasche Aasen** (født 18. juni 1901 i Steinkjer, død 1. november 1978) var forfatter og lyriker. Han var gjennom flere år aktiv i Oslo Arbeidersamfunn og Arbeiderpartiet, og var sammen med komponisten Jolly Kramer-Johansen opphavsmann til flere kjente arbeidersanger. Han var sønn av Augusta Aasen (født Paasche) og Edolf Aasen.

Fra sin 70-årsdag i 1971 mottok Paasche Aasen æresgasje av Arbeiderpartiet, LO og Tiden Norsk Forlag.

Han har skrevet teksten til flere kjente arbeidersanger, som «Frihetens forpost» og «Vi bygger landet». Hans kanskje mest kjente dikt er «De nære ting», som er blitt tonesatt og framført som vise av Kurt Foss og Reidar Bøe. En annen kjent tekst er «Blåveispiken» («Jeg går og rusler på Ringerike»), som også er tonesatt, og som Kurt Foss og Reidar hadde en stor slager med. Han skrev også de norske tekstene til «White Christmas» («Min barndoms jul»), «Edelweiss» og «My Favorite Things» («Sånt liker jeg best»).

Paasche Aasen er også kjent under sitt pseudonym **Dorian Red**, og han publiserte flere dikt under dette navnet i *Arbeiderbladet* i årene før og etter andre verdenskrig. Disse diktene var små rimkåserier med skrå sideblikk til dagens begivenheter.

Bibliografi
-----------

* *Sigd og hammer* (1921)
* *Høstens have* (1923)
* *Plog og penn* (1930)
* *Verden vårt hjem* (1931)
* *Nakne livet* (1935)
* *Blomster og brød* (1937)
* *Pytt i panne* (som Dorian Red, 1937)
* *Herrefolk og andre fe* (som Dorian Red, 1945, samling av dikt publisert i Sverige under krigen)
* *Gudskjelov-kvelden* (som Dorian Red, 1948)
* *Bak hvert vindu* (1950)
* *De vandrer under stjerner* (1959)
* *Lengselens gate* (1967)
* *Det går så god en veg* (1974)
* *Prosa i utvalg* ved Martin Nag (1978)

Referanser
----------

1. 1 2   beliana.sav.sk[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* De nære ting
* Dette er Deres liv: Arne Paasche Aasen, Portrettintervju med Arne Paasche Aasen, NRK fjernsyn 1965.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Historisk befolkningsregister **·** BIBSYS **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** MusicBrainz
 |
Et utvalg limstifter laget av Pritt; "Pritt Stick (Internasjonal versjon)", "Pritt Stick (UK-versjon)" og Extra Strong "Power Pritt"
**Limstift** er faste og harde bindemidler i rør som vris eller trykkes på under bruk. Brukeren kan påføre lim ved å holde det åpne røret for å holde fingrene rene og gni den bare stiften mot en overflate.

Anvendelser
-----------

De fleste limstifter er laget for å klistre papir og papp eller kartong sammen og er ikke så sterk som væskebaserte varianter. De kan brukes for håndverk og design, kontorbruk og i skolen. Det er mange varianter: permanent, vaskbar, syrefri, giftfri, løsemiddelfri og farget (f.eks. til å se hvor limet har blitt påført).

Merker
------

I 1969 oppfant det tyske selskapet Henkel limstiften etter å ha studert vribare leppestift-applikatorer. Produktet ble utgitt under Pritt Stick-merket. Per 1971 ble Pritt Stick solgt i 38 land, per 2001 i 121. Den første løsemiddelfrie, universallimstiften som kunne brukes for andre materialer (f.eks. tre, glass og noen plaster) var "PowerPritt", som kom på markedet i 2003. Det er også en "Pritt X", sluppet i 2010.

I UK brukes ofte navnet "Pritt Stick" som en generisk term for en hvilken som helst limstift.

Limstifter lages under mange merker og hver kan ha forskjellige funksjoner. Forrskjellige merker, slik som Scotch, Elmer's, UHU, Kores, Giotto, UFO, Snopake og Bostik U-Stick lager limstifter. Generiske merker som M&G lager også limstifter, ved bruk av vridningen.

Størrelser
----------

Limstifter kan komme i mange størrelser, de vanligste er 8 g, 25 g, 36 g og 43 g.

Referanser
----------

1. ↑  «Pritt History». Arkivert fra originalen 18. mars 2013. Besøkt 6. mai 2013.
2. ↑  «Pegamento Pritt para manualidades». Arkivert fra originalen 9. oktober 2017. Besøkt 9. oktober 2017.
**Florian Liegl** (født 1. februar 1983 i Innsbruck) er en tidligere østerriksk skihopper. Med en høyde på 1,91 m og vekt på 69 kg var han blant de største skihopperne.

Han debuterte i verdenscupen i sesongen 1999/2000 i hoppuka, der han deltok i rennene i Innsbruck og Bischofshofen. Han kom på henholdsvis 34.- og 50.-plass. I hans første fulle verdenscupsesong (2002/03) hadde han 15 plasseringer blant de 10 beste, åtte pallplasseringer og en seier. Seieren, som ble hans eneste i verdenscupen, kom i skiflygingsrennet i Kulm 1. februar 2003. Denne sesongen endte han på femteplass i verdenscupens sammendrag.

Han nådde ikke opp på samme nivå senere. Sesongen 2003/04 kom han på 40.-plass i verdenscupen sammenlagt, uten noen plasseringer blant de 10 beste. Sesongen 2004/05 oppnådde han som best en sjetteplass i Sapporo. Han valgte overraskende å legge opp høsten 2005, bare 22 år gammel.

Like overraskende som at han la opp, var comebacket i april 2006. Det første verdenscuprennet hans var hoppukerennet i Innsbruck 4. januar, der han ble nummer 44. 7. januar tok han nye verdenscuppoeng ved å bli nummer 29 i Bischofshofen.

I mai 2007 annonserte Liegl igjen at han la opp på grunn av motivasjonsproblemer. Siden 2007 har han vært med i trenerteamet til det østerrikske kvinnelandslaget.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (de) Florian Liegl – Munzinger Sportsarchiv Rediger på Wikidata

* (en) Florian Liegl – FIS (skihopping) Rediger på Wikidata
* Florian Liegls hjemmeside

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Munzinger (sport)
 |
**Global Game Arena** (GGA) er et nettverksselskap etablert i 2018 av svenske Niklas Kröningkrona. Virksomheten er registrert i Singapore og Curaçao.

I realiteten var det norske Frode Jørgensen som stod bak etableringen av GGA sammen med Daniel Grenon. Jørgensen var hovedpersonen i det norske pyramidespillet PlexPay, og han ble dømt til fengsel og inndragning av midler for sin rolle der.

Det opprinnelige konseptet GGA tilbød online pengespill som var knyttet til kryptovalutaen Eurothereum som styres av filippinske SAS Bank. I 2018 ble denne banken kjøpt opp av det svenske selskapet Stockholm IT Ventures AB.

Daniel Grenon hadde frem til våren 2019 rollen som *Chief Marketing Officer* i GGA. Han har bakgrunn fra en rekke nettverksselskaper, blant disse OneCoin. I desember 2016 ble han arrestert i Tanzania under en kampanje for å utbre OneCoin i landet, men ble løslatt dagen etter.

I februar 2019 sendte det norske Lotteri- og stiftelsestilsynet et brev til GGA hvor det fremkom at de hadde fått mange henvendelser om at konseptet ble markedsført i Norge. De redegjorde der for at markedsføring av utenlandske nettspill ville rammes av Lotteriloven. Det ble samtidig anført at selskapet hadde en pyramidelignende struktur, men uten at Lotteritilsynet hadde gjort en konkret vurdering av konseptet opp mot forbudet mot pyramidespill.

I april 2019 gikk selskapets grunnleggere ut med nyheten om at GGA sin virksomhet var stanset. Samme høst ble konseptet relansert, også denne gangen med pengespill som produkt.

GGA har ingen tilknytning til nettverksselskapet Global Game Arena som ble forsøkt lansert i 2004.

Referanser
----------

1. 1 2  «Global Game Arena collapses, admins pull compliance exit-scam» **(engelsk)**. BehindMLM. 15. april 2019.
2. ↑  «Dømt til fengsel». *Adresseavisen*. 21. desember 2007.
3. ↑  Knusende dom mot pyramidetopp Aftenposten
4. ↑  Stockholm IT Ventures Acquires Funds to Purchase SAS Bank and Manage Eurothereum Stablecoin Bitcoin Exchange Guide
5. ↑  Top Leader Daniel Grenon Joins OneCoin Arkivert 22. mars 2023 hos Wayback Machine. Business For Home
6. ↑  Cocaine, Women and Crime Bosses: How Onecoin Became One of the Biggest Scams in Crypto History Arkivert 9. desember 2018 hos Wayback Machine. BitsOnline
7. ↑  Informasjon om regelverk for pengespill og pyramidevirksomhet i Norge - Global Game Arena[*død lenke*] Lotteri- og stiftelsestilsynet
8. ↑  «Global Game Arena Review 2.0: Doubling down on investment fraud» **(engelsk)**. BehindMLM. 1. september 2019.
9. ↑  Enda flere tullebukker Hegnar Online
**Silpa** (hebraisk: זִלְפָּה, «Hellende/lut») er i den hebraiske Bibelen (det gamle testamente) nevnt som ternen og slavinnen til Lea. Hun ble gitt til Jakob som hans elskerinne av Lea slik at slavinnen kunne føde Jakop barn på hennes vegne. Silpa fødte to barn med Jakob: Gad og Asjer.

Silpa ble gitt som slave til Lea av hennes far Laban som bryllupspresang da hun giftet seg med Jakob. I henhold til en del rabbinske kommentatorer av Mosebøkene var Silpa og Bilha (slavinne for Leas søster Rakel) yngre døtre av Laban, og således Lea og Rakels halvssøtre.

I henhold til Rashi, en fransk rabbiner som kommenterte Tora på 1000-tallet, var Silpa yngre en Bilha, og Labans beslutning om å gi slaven til Lea var en del av det bedrag han benyttet for å lure Jakob til å gifte seg med Lea, den eldre datteren, framfor Rakel. Morgenen etter bryllupet forklarte Laban at «Vi gjør det ikke slik her hos oss at vi gir bort den yngste før den eldste.» Om natten, for maskere bedraget, ga Laban den tilsørte bruden den yngste av ternene slik at Jakob skulle tro at han faktisk giftet seg med Rakel, den yngste av døtre.

Silpa opptrer også i striden mellom Jakobs hustruer om gi ham sønner. Lea fødte ikke flere barn etter sin fjerde sønn. Samtidig hadde Rakel til da ikke hadde født noen, men tilbød sin terne Bilha til Jakob slik slavinnen kunne fødte barn på hennes vegne. Etter at Bilha hadde født to barn, tok Lea opp den samme tanken, og ga Jakob sin terne Silpa til Jakob. Lea ga Silpas barn navn og var direkte involvert i deres oppfostring. Det er således ingenting som tyder på at Bilhas sosiale status endret seg, selv om delte seng med Jakob; hun var fortsatt slavinne og hadde ingen beslutning over sine barn.

Populærlitteraturen
-------------------

Margaret Atwood har sin roman *Tjenerinnens beretning* (The Handmaid's Tale) fra 1987 gitt sin versjon av den bibelske fortellingen. Også Anita Diamants roman *The Red Tent* (1997) og Orson Scott Cards *Rachel and Leah* (2004) behandlet det samme emnet.

Referanser
----------

1. ↑   Nettbibelen: *Første Mosebok* 30:9[*død lenke*]
2. ↑  Nettbibelen: *Første Mosebok* 29:24[*død lenke*], 46:18[*død lenke*]
3. ↑  Pirke De-Rabbi Eliezer, xxxvi.
4. ↑  Nettbibelen: *Første Mosebok* 29:26[*død lenke*]

Eksterne lenker
---------------

* Steinberg, Naomi: «Zilpah: Bible», *Jewish Women's Archive*
* Kadari, Tamar: «Zilpah: Midrash and Aggadah», *Jewish Women's Archive*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND
 |
Kvinneklinikken i Glasblokkene  Foto: Helse Bergen 
*«Kvinneklinikken…» har flere betydninger.*
**Kvinneklinikken** er en del av Haukeland universitetssykehus i Bergen og ligger i Glasblokkene i Haukelandsbakken 1. Klinikkdirektør er Susanne Albrechtsen.

Avdelinger
----------

Kvinneklinikken har ca 500 medarbeidere og består av flere avdelinger: Fødeavdelingen, Gynekologisk avdeling, Legeseksjon og administrasjon.

Historie
--------

Etter Bergen bystyre sin beslutning 25. februar 1916 ble Kvinneklinikken bygget i tidsrommet 1916 til 1926 og startet opp i februar 1926. Den var en videreføring av Fødselstiftelsen og Jordmorskolen som ble etablert 1. april 1861 i Bergen. Arkitektene var Victor Nordan og Ingolf Danielsen.

Kvinneklinikken ble bygget nær Bergen kommunale sykehus på Haukeland, som nå er Haukeland universitetssykehus. Det ble bebygget 2575 kvadratmeter grunn av de 14122 kvadratmeter grunn som var innkjøpt. Dette området ligger lengst mot vest på det nåværende sykehusområdet. Opprinnelig var det ikke noe administrativt fellesskap mellom de to institusjonene som i dag er en del av Helse Bergen og Helse Vest.

Kvinneklinikken startet i 1926 med oversøster, sju sykepleiere, overjordmor og to underjordmødre, 19 jordmorelever samt kjøkkenpiker, vaskeripiker og sypiker. Klinikken var planlagt med plass for 25 jordmorelever, men med mulighet å ta imot inntil 34 elever pr år.

I 1974 ble det bygget et tilbygg på nordsiden.

Flytting til «Glasblokkene»
---------------------------

I 2023 flyttet Kvinneklinikken flyttet inn i det nye bygningskomplekset «Glasblokkene», sammen med Barne- og ungdomsklinikken.

Referanser
----------

1. ↑  «Glasblokkene». *Helse Bergen* **(norsk nynorsk)**. Besøkt 9. februar 2022. «Ved foten av Ulriken, like nord for Sentralblokka, finn du Glasblokkene. Første del av bygginga var ferdig i 2016, og andre byggetrinn pågår for fullt. Per i dag finn du Klinikk psykisk helsevern for barn og unge (PBU), Habiliteringstenesta for barn og unge (HABU) og Energisenteret for barn og unge i Glasblokkene. | Når alle blokkene står klar i 2022/23, skal heile Barne- og ungdomsklinikken flytte inn saman med Kvinneklinikken i det som vil bli det mest komplette sjukehuset i Noreg for barn, unge og fødande. Store delar av den gynekologiske verksemda ved Kvinneklinikken flyttar også til Glasblokkene.»

Eksterne lenker
---------------

* Kvinneklinikken

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Bergen byleksikon
 |
Portal: Alternativ behandling

**Leonard Orr** (trolig født 1938 i Delaware County, New York) er en amerikansk alternativ medisin-terapeut kjent for teorier og praksis om frigjørende åndedrett (*Rebirthing*), som han blant annet presenterte i boken *Rebirthing in the New Age*, som han skrev sammen med Sondra Ray i 1977.

Orrs pusteteknikker kan minne om østlige meditasjonsteknikker eller Wilhelm Reichs kroppsterapi, men «Orr & Rays spesielle teknikk er formet og utviklet i et New Age-verdensbilde fylt av begreper som energier, følelser og intuisjoner» Orr anbefaler blant annet en terapi for å overvinne «fødselstraumaet», ved langvarige opphold i vann.

Referanser
----------

1. ↑   Autorités BnF, BNF-ID 121424799, catalogue.bnf.fr, besøkt 31. desember 2019[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Sitat fra Mehren & Skys innledning i antologien *New Age*, 2007. Utdrag fra *Gjenfødelse i den nye tidsalder* (1977) inngår i antologien.

Eksterne lenker
---------------

* rebirthingbreathwork.com

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC
 |
**Albin Plank** (født 4. mars 1931 i Hohenems) er en østerriksk tidligere skihopper som representerte SC Bischofshofen. Han deltok i den tysk-østerrikske hoppuka fra 1953 til 1961, og ble nummer 2 sammenlagt i 1959/60. Han ble også nummer 6 i 1954/55. Han vant ett enkeltrenn, i Bischofshofen 6. januar 1960. Han ble nummer 47 i VM i Falun i 1954. I OL i Squaw Valley i 1960 ble han nummer 14.

Plank falt og brakk kragebeinet under trening i Innsbruck 29. desember 1961, og kom ikke tilbake som skihopper. Han var deretter trener for det sveitsiske landslaget til 1963 og for det østerrikske juniorlandslaget i 1964/65.

Albin Plank arbeidet ved den østerrikske jernbanen som ombordansvarlig og konduktør fra 1951. Han ble jernbane-europamester i skihopping i 1958 og 1961. Han vant også arbeidersportsforbundet ASKÖs nasjonale mesterskap i skihopping i 1951, 1957 og 1961.

Referanser
----------

1. ↑   Salzburgwiki, Salzburgwiki ID 88994[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   FIS-databasen, FIS skihopper-ID 48178, besøkt 26. april 2022[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* Skiclub Bischofshofen: Spitzensportler im Bischofshofener Skilauf Arkivert 8. mars 2016 hos Wayback Machine. (s. 477, som Alwin Plank, besøkt 4. juni 2011)
* Jens Jahn, Egon Theiner: *Enzyklopädie des Skispringens*. AGON Sportverlag, Kassel 2004. ISBN 3-89784-099-5, flere sider
* Sports Reference: Alwin Plank Arkivert 24. oktober 2012 hos Wayback Machine. (som Alwin Plank, besøkt 4. juni 2011)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Albin Plank – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Albin Plank – FIS (skihopping) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Motorvognavgift** er avgifter på kjøp, eie og bruk av motorvogn i Norge.

Engangsavgift og omregistreringsavgift er avgifter på kjøp av motorvogn, årsavgift for motorvogn og vektårsavgift er avgifter på eie av motorvogn, mens veibruksavgift på bensin og veibruksavgift på autodiesel er avgifter på bruk av motorvogn.

Opprinnelig skulle ikke byene få noe av motorvognavgiften, fordi den skulle gå til vedlikehold av «veier» mens byer angivelig bare har «gater». Norges byforbund tvilte på det juridiske grunnlaget for et slikt skille, men definisjonen ble opprettholdt i administrasjonen. Til sist ble lovteksten endret slik at byene kunne få tildelt 5 % av motorvognavgiften. Byforbundet og Norske kommunale ingeniørveseners forening la ned ytterligere ti års arbeid, før de i 1934 lyktes å få igjennom at byene skulle få 8 % av avgiften. Grunnen til avgiften var statens overtakelse av veienes vedlikehold for å lette skattetrykket i kommunene.

Referanser
----------

1. ↑  Kristiansen, Inge S. (16. desember 2014). «motorvognavgifter». *Store norske leksikon* **(norsk)**. Besøkt 22. januar 2020.
2. ↑  «2-2.7 § 2-2 første ledd - Motorvognavgifter». *Skatteetaten* **(norsk)**. Besøkt 22. januar 2020. [*død lenke*]
3. ↑  «Byene betaler, men byforbundet letter skattetrykket i bykommunene med over en halv million kroner», *Kommunalt tidsskrift*, januar 1935
***Lønning direkte*** (tidligere kjent som «*Lønning og Staff*» eller «*Lønning & Staff»*) er et norsk debattprogram med Per Ståle Lønning som gikk på TV 2 fra 1994 til 1997. I første sesong av programserien hadde Lønning med seg Tor Erling Staff som «*sidekick*». Han hadde en slags aktor-rolle der han skulle konfrontere argumentene til mot-debattantene (som i *Klart svar*). En tredjeperson som var med var Hans Bauge, som hadde en fast gjesterolle som publikummer der han skulle fungere som «mannen i gata». Han hadde en spesiell fremtoning med utspill og kommentarer som oftest var preget av knyttede never og raseri. Debattprogrammet hadde en noe showpreget stil den første sesongen, men dreide fra 1995 inn i en noe mer rolig tone. En rekke kontroversielle temaer ble debattert.

Den 6. januar 1995 meddelte Staff at han sluttet i programmet med begrunnelsen at det hadde blitt for borgerlig og anstendig. Programmet gikk derfor under tittelen *Lønning uten Staff* i noen uker. I februar 1995 bestemte Lønning at Bauge måtte slutte med begrunnelsen at konseptet ble et helt annet da Staff sluttet. Han mente at Bauge dermed ikke passet inn slik inn som tidligere og at overraskelsen med ham forsvant etter hvert. Programmet ble derfra hetende *Lønning direkte*.

Om serien
---------

*Lønning direkte* ble seermessig en suksess med seertall på rundt 700 000. Programmet ble også kontroversielt, og flere politikere nektet å stille opp i programmet. Kritikken mot programmet gikk på at det ble for mye skrik og skrål og for lite konstruktiv debatt. En av de politikerne som hyppigst deltok i programmet, var Carl I. Hagen.

I det aller siste programmet av serien (29. mai 1997) returnerte Tor Erling Staff og Hans Bauge, hvorpå de inntok de gamle rollene. 

*Lønning direkte* ble kåret til det best likte programmet i en MMI-undersøkelse fra mai 1995. *Lønning direkte* oppnådde 5,4 av 6 oppnåelige poeng, mens Erik Diesens billedbrev på NRK kom på annenplass med 5,3 poeng.

*Lønning direkte* ble i 1997 etterfulgt av debattprogrammet *Sentrum*.

Referanser
----------

1. ↑  Nordlys - Norges sinteste forsvarer Nord-Norge (8.6.2007)
2. ↑  *VG*, 6. januar 1995, s.49,
3. ↑  *VG*, 16. februar 1995, s.60
4. ↑  *VG*, 14. november 1996, s.52, «*Du tror det ikke før du får se det. Men i kveld tar «Lønning direkte» opp temaene forbrytelse og straff, uten Carl I. Hagen i panelet! Betyr det at du endelig har tatt kritikken mot Hagens stadige tilstedeværelse i programmene dine på alvor?*»
5. ↑  *VG*, 26. mai 1995, «*TS: på tv & radio TV 2s Per Ståle i «Lønning-direkte» er godt likt av norske TV-seere. Forrige uke gikk han til topps på MMIs «Best likt»-liste med 5,4 av 6 oppnåelige poeng. Erik Diesens billedbrev på NRK kom på annenplass med 5,3 poeng*».
**Hovedorganisasjonen Virke** er en norsk hovedsammenslutning for handels- og tjenestenæringen, og representerer over 25 000 virksomheter med over 300 000 ansatte innen norsk næringsliv. Organisasjonen har 155 ansatte (2022).

Arbeid
------

Virke arbeider med arbeidslivs- og næringspolitiske saker som er av betydning for medlemsvirksomhetene, og bistår sine medlemsvirksomheter med rådgivning innen arbeidslivsaktuelle spørsmål innen området HR og jus. Organisasjonen gjennomfører tarifforhandlinger med arbeidstakerorganisasjonene på vegne av medlemsbedriftene.

Historie
--------

Handels- og servicenæringens hovedorganisasjon (HSH) ble stiftet 2. oktober 1989 av fem organisasjoner: Handelens Arbeidsgiverforening, Norges detaljistforbund, Norges Grossistforbund, Norges Handelsstands Forbund og Norske Agenters landsforbund. Hovedtyngden av medlemmer de første fem årene besto av virksomheter fra alle sektorer av handelsnæringen. Gjennom en rekke fusjoner har Virke vokst videre.

* Norges Dagligvarehandels Forbund
* Tobakk- og Kioskhandelens Landsforbund
* Norges Tekstilforbund
* Norske Skohandleres Forbund
* Parfymehandelens Landsforbund
* Møbelhandlernes Landsforbund
* Forbundet for Glass og Porselen
* Arbeidsgiverforeningen Apo (private/frivillige virksomheter i helse, omsorg, utdanning og kultur)
* Den norske reisebransjeforening,
* DNR og Begravelsesbyråenes Forening – Norge
* Treningsforbundet

I 2011 skiftet HSH navn til Hovedorganisasjonen Virke.

Referanser
----------

1. ↑  .
2. ↑  .
3. ↑  «Om Virke». Virke. 5. oktober 2015. Arkivert fra originalen 4. november 2015. Besøkt 24. november 2015.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Brønnøysundregistrene
 |
**Svolværgeita** er en 150 meter (356 moh) høy fjelltopp på sørvestsiden av Fløyfjellet, like utenfor Svolvær på Austvågøy i Lofoten. Toppen ble første gang registrert besteget 1. august 1910 av Ferdinand Schjelderup, Alf Bonnevie Bryn og Carl Wilhelm Rubenson.

I sommervarmen i august 1998 opplevde Svolvær en luftspeiling som overbeviste lokalbefolkningen om at Svolværgeita var begynt å rase sammen. Den dramatiske meldingen ble sendt ut på NRK radio, og fjernsynsstasjoner og avisfolk ble flydd inn til Lofoten. Siden kunne statsmeteorologen berolige folk med at det dreide seg om en luftspeiling fremkalt av lysbrytning mellom varm og kald luft, fordi solen skinte på en svært varm fjellvegg. Dermed så det for betrakteren virkelig ut som om «geitens» venstre horn lente seg inn mot det høyre. Ansvarlig i Vågan kommune hadde allerede sendt en alpin redningsgruppe opp i fjellet og fått stanset alle klatrere på vei opp. Evakuering av boligene like under fjellet var under forberedelse da den lykkelige meldingen kom om at det hele var et synsbedrag.

Referanser
----------

1. ↑  Svolværgeita (356 m). *Peakbook*. Besøkt 21. januar 2019.
2. ↑  Skjalg Fjellheim: «Nordlendinger ser syner», *Dagbladet*, 13. august 1998

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Sköld Peter Matthis** (1937–2021) var en svensk lege og politisk aktivist. Han var på 1970-tallet sentral i solidaritetsarbeidet for Vietnam i Sverige, da han sto i spissen for De förenade FNL-grupperna.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Sköld Peter Matthis vokste opp i Djursholm som yngste sønn av forfatteren Henry Peter Matthis. Faren sto kommunistpartiet nære, og mye av omgangskretsen besto av forfattere på venstresiden.

### Politisk engasjement

Selv ble Mattis aktiv i Clarte, der han ble leder i 1962. Da skismaet mellom Kina og Sovjet splittet folk på svensk venstreside støttet Mattis den kinesiske kritikken av Sovjet. Han var en pådriver for reisen da Clarte i 1964 sendte en delegasjon på besøkte til Maos Kina. Da den nye ml-bevegelsen vokste fram i Sverige sluttet Mattis seg til denne, og var sentral i Kommunistiska Förbundet Marxist-Leninisterna fra organisasjonen ble stiftet i 1967 til han ble utelukket i 1977.

I Sverige ble Mattis kjent som «den første Vietnamdemonstranten»: I 1965 ble han pågrepet av politiet på Hötorget i Stockholm, der han sto med en plakat med tekstet «USA ut ur Vietnam». Til tross for at man hadde fått tillatelse til å demonstrere ble han arrestert og dømt for «störande av allmän ordning» og «våldsamt motstånd». Saken fikk stor oppmerksomhet i media, og gjorde at mange sluttet seg til Vietnam-protestene. 

Han var sentral da de svenske FNL-gruppene ble startet, og ble også formelt leder i De förenade FNL-grupperna da de ble fastere organisert fra 1967. I årene 1966 til 1970 sto han som ansvarlig utgiver for DFFGs blad *Vietnambulletinen,* der han var redaktør i 1965 - 1967 og medredaktør i 1979.

Fra 1973 har han arbeidet som lege, og ble som spesialist i oftalmologi overlege ved Sankt Eriks ögonsjukhus i Stockholm.

I 2003 var han med og startet det svenske Nätverket mot krig som arrangerte protester mot USAs invasion av Irak. I 2005 var han med og grunnla foreningen Iraksolidaritet. 

I 2010 sto Mattis på Vänsterpartiets liste ved det svenske Riksdagsvalget.

Referanser
----------

1. ↑   Sveriges befolkning 1990[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Expressen, «Vänsterprofilen Sköld Peter Matthis död i olycka», besøkt 17. april 2021[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2  Side 375, Åke Kilander: *Vietnam är nära*, Leopard Förlag, Stockholm 2007.
4. ↑  Side 17 - 18. *Maoisterna*, Lars Åke Augustsson og Stig Hansén, Ordfront, Stockholm (1997)
5. ↑  Side 47, side 119. *Maoisterna*, Lars Åke Augustsson og Stig Hansén, Ordfront, Stockholm (1997)
6. ↑  Side 370, Åke Kilander: *Vietnam är nära*, Leopard Förlag, Stockholm 2007.
7. ↑  Side 459. *Sveriges legitimerade läkare 2012*, Socialstyrelsen, ISBN 978-913832593-3.
8. ↑  «Sköld Peter Matthis». Arkivert fra originalen 18. april 2013.  på Riksdagsvalet.se
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet. Helt uten kilder. *(10. okt. 2015)*

**Christlich-Sozialer Volksdienst** («Den kristelig-sosiale folketjeneste») var et protestantisk, konservativt politisk parti i Weimar-republikkens Tyskland. Partiet ble stiftet i desember 1929 på bakgrunn av misnøye blant annet med Deutschnationale Volkspartei. Partiet stilte første gang til valg i valget 14. september 1930.

Partiet profilerte seg som et protestantisk alternativ til det katolske Deutsche Zentrumspartei og ble hovedsakelig støttet av den protestantiske middelklassen.

Partiet ble oppløst etter den nasjonalsosialistiske maktovertakelsen i 1933.

Den senere presidenten i Vest-Tyskland, Gustav Heinemann var medlem av partiet.

Valgresultater
--------------

| **Riksdagsvalg** |
| --- |
| Riksdagsvalget i 1930 | 2,5 % | 14 seter |
| Riksvalgvalget i juli 1932 | 0,5 % | 4 seter |
| Riksdagsvalget i november 1932 | 1,1 % | 5 seter |
| Riksdagsvalget i 1933 | 1,0 % | 4 seter |
|

Referanser
----------

1. 1 2  .

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND
 |
**Opprydning:** Denne artikkelen trenger en opprydning for å oppfylle Wikipedias kvalitetskrav. Du kan hjelpe Wikipedia ved å forbedre den. Mangler som er blitt anført: For korte avsnitt *(2020-09)*

**Blindveiside:** Denne artikkelen er en blindveiside. For å knytte den til en sammenheng og gjøre det mulig å manøvrere enkelt gjennom Wikipedia trenger den lenker til aktuelle artikler.

(Liste over blindveisider).
**Askeladden** er et norsk band som oppstod i Bergen i 2011. Trioen består av Johannes Aadland (vokal og piano), Simon Kleppe Røskeland (trommer) og Torstein Mongstad (bass).

Endre Hoff var bassist før Torstein Mongstad overtok i 2012.

Musikalsk befinner bandet seg i et visepoplandskap, men har også referanser i rock og folkemusikk. Vokalen blir fremført på Fitjar-dialekt.

I 2012 debuterte Askeladden med singelen "Sjå fram". Debutalbumet "På god veg" kom i februar 2015.

Både låtene "Sjå fram", "Huldra", "Fin og fjong" og "Den som forstår" har fått spilletid på NRK radio.
I oktober 2015 slapp bandet en musikkvideo til låten "Huldra" fra debutplaten.

Medlemmer
---------

* Johannes Aadland – vokal, piano (2011-)
* Simon Kleppe Røskeland – trommer (2011-)
* Torstein Mongstad – bass (2012-)

### Tidligere medlem

* Endre Hoff – bass (2011-2012)

Diskografi
----------

### Album

* *På god veg* (2015)

### Singler

* Sjå fram (2013)
* Fin og fjong (2014)
* Huldra (2014)

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
Postkortet har påtrykt teksten "63. Kone med Langleig fra Valders". Bildet er tatt rundt 1860-1870 av Marcus Selmer, og tilhører Nasjonalbibliotekets bildesamling. Ut fra motiv og tidsbestemmelse *kan* dette være en avbildning av Berit Pynten med langeleik og "dansedukke", men også andre kvinner i Valdres spilte på langeleik mens de førte en dukke som danset til musikken.
**Berit Pynten** eller **Berit Skjefte** (også kalt Berit Tørrisdotter Gryte-Brøtin-Pynten) (født ca 1809 Losvollen i Vestre Slidre, død 1899 i Vang, Valdres) var en norsk langeleikspiller. Hun ble landskjent som langeleikspiller og selv om hun kom fra små kår ble hun en av de velstående i bygda. Hun tjente også penger på produksjon og salg av brennevin, og fremførte dessuten dokketeater. 

Komponisten Edvard Grieg og folkemusikksamleren Ludvig M. Lindemann skrev ned musikken hennes. Selv om musikken var inspirasjon for Grieg, er hun ikke kreditert på noen av Griegs noteblad. Før hun døde solgte hun den siste langeleiken sin for ti kroner til Erik Werenskiold (som også laget et portrett av henne). Både instrumentet som Werenskiold kjøpte og en annen av hennes langeleiker er nå på Ringve museum. Fotografen Knud Knudsen tok en serie bilder av Berit Pynten med et lite publikum rundt.

Anders Stilloff (senere redaktør i Morgenavisen) var med da Grieg oppsøkte Pynten på 1880-tallet. Stilloff noterte blant annet:

> Det varet da heller ikke lenge før Grieg ble meget interessert. Han fikk en blokk frem og skrev side opp og side ned i febrilsk hastverk, mens Berit tryllet frem av strengene den ene springdans og halling efter den anden. For henne var musikken tydelig nok hverken teknik eller fag. Den var lidenskap, og den bragte bud fra tiden langt tilbage da man levet sterkere og mer personlig end nu. ‘E meina du kan notadn mæ, du!’ ropte Berit mens spretten på pekefingeren vedblev at danse uforstyrret henover strengene. Grieg bare nikket, smilte lunt og skrev videre med samme hast.
> 
> 
> Anders Stilloff
> 
>

Referanser
----------

1. 1 2   Norsk biografisk leksikon, nbl.snl.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Marcus Selmer (1872). «Catalog over Fotografier af norske Nationaldragter, Landskaber og Stetoskopbilleder». *www.nb.no* **(norsk)**. H.T. Jürgensens Officin. Besøkt 19. mars 2018.
3. ↑  Johan Skrindsrud (1968). «Valdres bygdebok. 6 : Skule, lag og annan kultur». *urn.nb.no* **(norsk)**. Valdres bygdeboks forlag. Besøkt 19. mars 2018.
4. 1 2  Helgesen, Anne: Langeleik og pengepung. *Klassekampen* 3. april 2014.
5. ↑

Eksterne lenker
---------------

* Langeleik etter Berit på Pynten, foto hos Digitalt museum

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon
 |
**Torleif Elgvin** (født 21. februar 1950) er en norsk professor i teologi ved NLA Høgskolen og ekspert på dødehavsrullene. Elgvin er født i Steigen i Nordland.

Elgvin har teologisk embetseksamen fra Menighetsfakutetet og mellomfag i religionsvitenskap og hebraisk fra Universitetet i Oslo. Han var prest i Alta 1980-1985, rektor ved Israelsmisjonens studiesenter *Caspari Center for Biblical and Jewish Studies* i Jerusalem 1986-93 og tok doktorgraden på Dødehavsrullene ved det hebraiske universitetet i Jerusalem i 1998 med avhandlingen *An analysis of 4QInstruction*. Han var førsteamanuensis ved Frikirkens teologiske høgskole fra 1998 og ved Høgskolen i Staffeldtsgate fra 2004, og var 2013-2020 professor i bibelfag og jødiske studier ved NLA Høgskolen. Fra 2022 er han professor II ved NLA Høgskolen i religionsvitenskap. 2012-2016 ledet han forskerprosjektet *Biblical Texts Older than the Bible* (Universitetet i Agder/Norges Forskningsråd). 2019-2024 har han en lederrolle i Toppforskprosjektet *The Lying Pen of Scribes. Manuscript Forgeries, Digital Imaging, and Critical Provenance Research* (Universitetet i Agder/Norges Forskningsråd).

Elgvin har siden 1998 vært leder i fagforumet Collegium Judaicum ved Menighetsfakultetet. Han var leder for det nordiske nettverket for Dødehavsforskere 2003-2007, og har siden 1992 deltatt i utgiverteamet for Dødehavsrullene. I 2004 redigerte han *Dødehavsrullene* i Bokklubbenes serie Verdens hellige skrifter. I 2016 utga han *Gleanings from the Caves. Dead Sea Scrolls and Artefacts from The Schøyen Collection*, i 2018 en fagbok om Salomos Høysang, *The Literary Growth of the Song of Songs during the Hasmonean and Early-Herodian Periods*, og i 2022 *Warrior, King, Servant, Savior: Messianism in the Hebrew Bible and Early Jewish Texts.*

Hans øvrige forfatterskap omfatter *Hør Israel! Ved disse ord skal du leve! Tekster og tider i 5. Mosebok* (2000), *Mine lepper spiller fløyte, jødiske bønner før Jesus* (2003), oversettelse fra hebraisk av rabbinske tekster i *Jødiske tekster* (Verdens hellige skrifter, 2001) og flere artikler; i *Tidsskrift for teologi og kirke*: «Tempelrullen fra Qumran» (1985), «Nyere bidrag til Qumranforskningen» (1997), «Forbannet er den som henger på treet» (1998), «En apokalyptisk katekisme fra Qumran» (1999); i *Teologisk Tidsskrift* «Nye perspektiver på dødehavstekster» (2016), i *Norsk tidsskrift for misjonsvitenskap* «The Caspari Center in Jerusalem: a personal view on its history» (2002), «Muslimske Jesusdisipler som missiologisk utfordring» (2010), «Jesus mellom kirke og synagoge» (2013), i *Theofilos* «Hvordan lese gammeltestamentlige tekster» (2015).

Referanser
----------

1. ↑  70 års omtale i Aftenposten 21. februar 2020

Eksterne lenker
---------------

* (no) Publikasjoner av Torleif Elgvin i BIBSYS
* (no) Publikasjoner av Torleif Elgvin i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** CRIStin
 |
**Hjemmefrontens Ledelse** var en betegnelse som fra mars 1943 ble tatt i bruk i paroler til befolkningen fra Koordinasjonskomiteen, som ledet den sivile holdningskampen og den faglige motstanden sammen med Kretsen. Fra høsten 1944 ble den brukt av og om det koordinerende ledd mellom den militære motstandsledelsen i Milorg og den sivile motstandsledelsen (Kretsen og Koordinasjonskomiteen).

Samarbeidet ble opprettet i 1943, men Hjemmefrontens Ledelse fikk ikke karakter av et formelt overordnet organ før tidlig i 1945.

Medlemmer kjent for offentligheten i ettertid *(alfabetisk, ikke uttømmende)*
-----------------------------------------------------------------------------

* Wladimir Mørch Hansson
* Paal Berg, Kretsen
* Knut Blom
* Conrad Bonnevie-Svendsen
* Ingrid Furuseth
* Tore Gjelsvik, Koordinasjonskomiteen
* Jens Christian Hauge
* Gunnar Jahn, Kretsen
* Magnus Jensen, Koordinasjonskomiteen
* Alf Sanengen, Koordinasjonskomiteen
* Tor Skjønsberg, Kretsen
* Sven Arntzen

Se også
-------

* Koordinasjonskomiteen
* Sivorg
* Milorg
* Kretsen

Litteratur
----------

Ole Kristian Grimnes (1977). *Hjemmefrontens ledelse*. Oslo: Universitetsforlaget. ISBN 8200070328.

Referanser
----------

1. ↑  Store norske leksikon, utdypningsartikkel
2. ↑  Store norske leksikon, utdypningsartikkel
3. ↑

Eksterne lenker
---------------

* Norsk krigsleksikon om Hjemmefrontens Ledelse

Portal: Historie
Portal: Alternativ behandling

**Kurt Donsbach** (1935–2021) var en amerikansk forretningsmann og kvakksalver. Han har vært både anerkjent og kontroversiell i miljøer for alternativ medisin, og har en rekke ganger blitt dømt for uautorisert medisinsk behandling av pasienter med alvorlige sykdommer.

Allerede i 1971 ble det avslørt at Donsbach ga pasienter medisinsk behandling uten lisens i California. Agenter fra myndighetene observerte at han påstod at han var autorisert lege og skrev ut forskjellige preparater til pasienter. Mange av disse var kun mulig å få kjøpt hos *Westpro Labs*, et av Donsbachs egne selskaper. Han erklærte seg skyldig etter tiltalen og ble idømt en bot og to års ubetinget fengsel.

I 1996 ble han dømt for smugling av ulovlige preparater til en verdi av 250 000 dollar, i tillegg til skatteunndragelse.[]

Han grunnla også *Hospital Santa Monica* i Baja California i Mexico, men dette ble stengt av mexicanske myndigheter i 2006 etter at enken etter Martin Luther King jr. Coretta Scott King døde etter å ha mottatt medisinsk behandling ved sykehuset.

I april 2009 ble Donsbach arrestert og tiltalt for 11 forhold, deriblant å praktisere medisin uten lisens og salg av ulovlige eller feilmerkede preparater. Samtidig slo norske og svenske myndigheter alarm om kosttilskuddet Fortodol som hadde gitt et titalls skandinaver alvorlig leversvikt. To av disse pasientene døde etter å ha tatt Fortodol over en lengre periode.

I april 2011 ble Donsbach dømt til ett år ubetinget fengsel. I tillegg til fengselsstraffen fikk han ti års prøvetid, og i denne perioden ble han nektet å utgi seg for å være lege, skrive ut medikamenter eller gi noen form for uttalelser om ernæring eller helserelaterte råd i muntlig eller skriftlig form.

Referanser
----------

1. ↑   «Remebering Kurt Donsbach, 1935-2021», besøkt 19. februar 2024, «Kurt Donsbach, D.C. N.D. Ph.D. passed away on August 29, 2021, in Murrieta, CA.»[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Døde av kosttilskudd? Aftenposten
3. ↑  Phony doctor accused of preying on vulnerable patients Sign On San Diego
4. ↑  Advarer mot kosttilskuddet Fortodol[*død lenke*] Mattilsynet
5. ↑  Kurt Donsbach Sentenced to a Year in Jail San Diego Reader

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN
 |