recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Harald Astrup** (født 12. mars 1831, død 7. mai 1914) var en norsk forretningsmann i Kristiania.

Han var av Astrup-slekta, sønn av Henning Martin Astrup (1788–1845), gift 1823 i Larvik med Maren Dorthea Lorbauer (1791–1885). Faren var kjøpmann. Selv giftet Harald seg i 1861 med Emilie Johanne Smith (1836-1915) som var datter av Jørgen Christian Smith, skipsreder i Kristiania. Harald og Emilie var foreldre til blant andre arkitekt Henning Astrup (1864)–1896), polarfareren Eivind Astrup (1871–1895), grosserer Sigurd Astrup (1873–1949) og arkitekt Thorvald Astrup (1876-1940).

Harald Astrup gikk i handelslære hos Hieronymus Fredrik Løkke (1812–) i Kristiania. Etter ti år grunnla han i 1857 *Astrup & Smith* sammen med Carl Dührendahl Smith (1834–66) som var konas bror. De drev i manufaktur (klær) ved Stortorvet i Kristiania frem til 1862 da Smith som døde i 1866, ga seg. Firmaet fortsatte som *Harald Astrup*, men ble i 1865 nedlagt, idet Harald og Daniel Hansen (1825–81) gikk inn i kompaniskapet *Daniel Hansen & Astrup* (agentur, engros). Også Hansen ga seg (1868) og atter en gang ble restene kalt *Harald Astrup*. Hans kones bror Carl var far til Julius Døcher-Smith (1865–1958), som ble med i 1887, igjen ble firmaet kalt *Astrup & Smith*. Sønnen Sigurd Astrup (1873–1949) overtok for Døcher-Smith i 1906 og navnet ble *Astrup & Søn*. Harald Astrup var fra 1874 til 1879 stadshauptmann, hvilket innebærer at han overså byens borgerbevæpning. Han ble i 1875 mottager av den svenske Vasaordenen, men døde i 1914 og sønnen ble enerådende. Astrup var i sin periode med i direksjonen for flere av byens selskap, som Christiania Søforsikringsselskab.

Astrup er begravet i familiegrav på Vår Frelsers gravlund i Oslo.

Referanser
----------

1. ↑   www.begravdeioslo.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Smith, Marie (1893). *Familien Smith fra Tvedestrand: stamtavle*. Kristiania: I kommission hos H. Aschehoug.
3. ↑  Norske slægter, 1912.
4. ↑  «Vår Frelsers gravlund, Stadshauptmann Harald Astrup». Gravferdsetaten i Oslo kommune. Besøkt 9. april 2016.

Kilder
------

* The history of Astrup fra astrup.no, sist lest den 5. november 2015.
* En del av slektsinformasjon hentet fra Harald Henningsen Astrup, d.e. i slektsdatabasen geni.com.
* Harald Astrup i lokalslektshistoriewiki, som igjen refererer til boka Fladmoe, Arne: *Astrup & søn A/S 1857-1997 : en 140-årig handelsbedrift sett i historisk perspektiv*, Oslo 1997, s. 11-38

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister **·** Geni
 |
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Israels flagg Israel |
| Friidrett: |
| Friidrett Balkanmesterskapet i friidrett |
| Bronse | Novi Pazar 2017 |  200 m |
| Bronse | Novi Pazar 2017 |  4x100 m |
| Friidrett Lag-EM i friidrett (Second League) |
| Bronse | Tel Aviv 2017 |  200 m |
| Friidrett Lag-EM i friidrett (Third League) |
| Bronse | Baku 2015 |  200 m |
| Gull | Baku 2015 |  4x100 m |

**Imri Persiado** (født 20. august 1992 i Tel Aviv) er en israelsk friidrettsutøver som konkurrerer i sprintløp. Han fikk bronse på 200 meter og 4 x 100 meter stafett ved Balkanmesterskapet i friidrett 2017.

Idrettskarriere
---------------

### Nasjonale mesterskap

På nasjonalt nivå har hun vunnet 100 meter i 2014, 2015, 2016 og 2017. På 200 meter ble han israelsk mester i 2015 og 2017.

### 2015

Han deltok i Lag-EM i friidrett 2015, der Israel konkurrerte i Third League, som er laveste divisjon i Lag-EM. Der fikk han bronse på 200 meter, med ny personlig rekord på 21,30, og han kom på femteplass på 100 meter. Han deltok også på Israels lag som vant 4 x 100 meter stafett. Resultatene fra Lag-EM inngikk også i Europalekene 2015, der Israel kom på tredjeplass i lagkonkurransen. Under U23-EM i friidrett 2015 ble Persiado slått ut i innledningsheatene på 100 meter, der han løp på 10,76, og på 200 meter, der han løp på 21,46.

### 2016

Under Balkanmesterskapet i friidrett innendørs 2016 kom Persiado på niendeplass på 60 meter. Han deltok også i Balkanmesterskapet i friidrett 2016, der han kom på sjuendeplass på 100 meter.

### 2017

Israel deltok i Second League under Lag-EM i friidrett 2017. Persiado kom der på tredjeplass på 200 meter, bak Luka Janežič fra Slovenia og Ján Volko fra Slovakia. Han fikk to bronsemedaljer under Balkanmesterskapet i friidrett 2017; han kom på tredjeplass på 200 meter, og Israel kom på tredjeplass på 4 x 100 meter stafett.

I Sommeruniversiaden 2017 deltok han på 100 meter, og fikk 14. beste tid i kvartfinalen, men stilte ikke til start i semifinalen.

Referanser
----------

1. ↑  University of Memphis - *Track and Field Announces Early Signing Class*, besøkt 28. februar 2018.
2. ↑  IAAF - *Irmi Persiado*, besøkt 28. februar 2018.
3. ↑  European Athletics - *European Athletics Team Championships Third League - Baku 2015*, besøkt 28. februar 2018.
4. ↑  European Athletics - *European Athletics U23 Championships - Tallinn 2015*, besøkt 28. februar 2018.
5. ↑  Balkan Athletics - *Balkan Indoor Championships 2016*, besøkt 28. februar 2018.
6. ↑  Balkan Athletics - *75th Balkan Senior Championships* (arkivert), besøkt 28. februar 2018.
7. ↑  Balkan Athletics - *Balkan Senior Athletics Championships Serbia – Novi Pazar, 15/16. July 2017* Arkivert 3. februar 2018 hos Wayback Machine. besøkt 28. februar 2018.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Imri Persiado – World Athletics Rediger på Wikidata
**42 Commando** er en kampavdeling i Royal Marines som er forlagt til Bickleigh Barracks i South Hams. Avdelingen er på bataljons størrelse og er underlagt 3 Commando Brigade, som er kampforbandet i Royal Marines.

Avdelingen ble dannet i august 1943 som No. 42 (Royal Marine) Commando, som del av en større økning av antallet kommandosoldater. Avdelingen ble underlagt 3rd Special Service Brigade og gjorde tjeneste i India og Burma i 1943–45, inkludert operasjoner i Arakan og Assam. Den tok del i det tredje Arakan-felttoget og utførte en serie amfibiske landganger nedover den burmesiske kysten. Den vendte deretter tilbake til India for å forberede seg på operasjon Zipper, invasjonen av Britisk Malaya. Krigen tok slutt før operasjonen ble iverksatt og avdelingen ble omdirigert for å gjenokkupere Hongkong.

Etter annen verdenskrig ble tre av kommandoforbandene oppløst og kun 3. kommandobrigade besto, med kampavdelingene 40 Commando, 42 Commando og 45 Commando. 42 Commando var involvert i operasjoner under konfrontasjonen med Indonesia (Borneo). Det var under denne operasjonen at det berømte Limbang-raidet ble utført av avdelingens Kompani Lima. Gjennom det påfølgende tiåret var avdelingen stasjonert i Singapore.

Organisering
------------

42 Commando er organisert i fire kompanier:

* Juliet (J) Company
* Kilo (K) Company
* Lima (L) Company
* Mike (M) Company

Referanser
----------

1. ↑  «THE ASSAULT ON LIMBANG 42 COMMANDO,». *www.arcre.com*. Besøkt 22. november 2023.
2. ↑  «A Year in 42 Commando». *web.archive.org*. 19. august 2014. Besøkt 22. november 2023.
3. ↑  «Royal Marines Museum - Unit History Summaries». *web.archive.org*. 23. april 2015. Besøkt 22. november 2023.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) 42 Commando Royal Marines – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
**Talkmore** er et norsk mobilselskap som ble etablert i 2004, og i 2007 ble selskapet en del av Telenor Group. Talkmore er leverandør av mobiltelefoni og mobilt bredbånd og har sitt hovedkontor på Løren i Oslo. Merkevaren Talkmore blir markedsført som mobiloperatøren for de kostnadsbevisste kundene i det norske privatmarkedet, under markedskonseptet «det koster så lite».

### Historie

Talkmore ble etablert 2004 av Bernd Gutbier og Roger Nordal, og ble kjøpt opp av Telenor i 2007. Talkmore var et av flere selskaper som opererte i det nye «lavprismarkedet» som oppstod på starten av 2000-tallet. Talkmore er siden et datterselskap av Telenor og har både før og etter oppkjøpet hatt posisjon som lavprisaktør.

Markedsundersøkelser
--------------------

Vinner av EPSI (måling av kundetilfredshet i privatmarkedet for mobilselskaper) i 2022, 2017, 2015 og 2014. 

EPSI score (måling av kundetilfredshet i privatmarkedet for mobilselskaper) i 2022 var 75,7 2017 var 75,1 , 2016 var den 74,0 , 2015 var den 75,4 og i 2014 var den 75,5.

Referanser
----------

1. ↑  Brochmann, Sindre (9. oktober 2022). «Her er mobilselskapene som kundene er mest og minst fornøyde med». *EPSI Rating* **(engelsk)**. Besøkt 3. november 2022.
2. ↑   Arkivert 12. mars 2018 hos Wayback Machine. (bedrifts undersøkelse basert på 1300 telefonintervju)
3. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 29. april 2018. Besøkt 28. april 2018.
4. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 12. mars 2018. Besøkt 12. mars 2018.
5. ↑  «Arkivert kopi» (PDF). Arkivert fra originalen (PDF) 20. oktober 2016. Besøkt 12. mars 2018.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Brønnøysundregistrene
 |
**Rolf Lefdahl** (født 13. august 1882 i Oslo, død 5. februar 1965 i Bærum) var en norsk sportsutøver som deltok i de olympiske leker 1908 i London og representerte Oslo Turnforening.

Lefdahl vant en olympisk sølvmedalje i turn under OL 1908 i London. Han var med på det norske laget som kom på andreplass i lagkonkurransen i mangekamp bak Sverige. Det var åtte lag med 16 til 40 turnere på hvert lag. Konkurransen ble arrangert 14. til 16. juli 1908.

Han var utdannet i handelsfaget og jobbet for Brødrene Sørensen og Brødrene Dobloug, før han ble disponent for firmaet Kalmar Haagensen A/S i Oslo. Utover å inneha idrettsmerket i gull og marsjmerket i gull, var han innehaver av «Den høie hest» som var Oslo Turnforening sin spesielle utmerkelse for bøylehest.

OL-medaljer
-----------

* 1908 Storbritannias flagg London - Sølv Sølv i turn, mangekamp lagkonkurranse (Norge)

Referanser
----------

1. ↑  Lefdahl, Rolf i Norsk merkantilt leksikon, 1935.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Rolf Lefdahl – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Rolf Lefdahl – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**A. de Fussigny** er et konjakkhus. Huset ligger Jarnac i Cognac. De har ikke vinmarker, så de er en negociant.

Historie
--------

A. de Fussigny er ganske nytt hus. **Alain-Louis Royer** var arving i et annet konjakkhus, *Louis Royer*, et familieeid hus med røtter tilbake til 1700-tallet, selv om det fikk sitt navn i 1853. Royer produserte i 4 generasjoner konjakk av enkel kvalitet, særlig rettet mot grossistmarkedet. Alain Royer hadde et annet syn på hvordan han ville drive huset, og begynte på slutten av 1970-tallet å produsere konjakk med høyere alder og kvalitet, selv om resten av familien ønsket å fortsette som storprodusent av enkel konjakk. 

Som følge av dette var det en større familiekrangel. I 1986-87 valgte Alain Royer derfor å bryte ut av familiebedriften, sammen sin kone Anne-Marie, og etablere sitt eget konjakkhus. Anne-Marie het tidligere Fussigny; hun er etterkommer etter den franske vinbonden, agronomen og globetrotteren Antoine de Fussigny. For å markere bruddet med Royer valgte de derfor å bruke hennes jentenavn som navn på det nye konjakkhuset. Hun ble født Anne-Marie Pantin de Fussigny.

Alain og Anne-Marie startet så jobben med å kjøpe inn konjakk fra vinbønder, de hadde mange kontakter rundt i Charente etter mange år i bransjen. De tilstrebet å bygge opp en samling med konjakk av høy kvalitet, særlig fra den delen av produksjonen som vinbøndene beholder selv, etter at de største volumene er solgt til større aktører; de store konjakkmerkene og negociantene. Fussigny er i dag ansett å levere konjakk av høy kvalitet, ofte med høy alder (lang lagringstid), og i motsetning til mange andre konjakkhus har de tradisjonelt ikke tilstrebet å lage konjakker med lik kvalitet fra år til år.

I 2005 kjøpte konjakkhuset L&L aksjemajoriteten i Fussigny, og i 2008 overtok Jean-Dominique Andreu og Patrick Giudicelli virksomheten.

Produkter
---------

Produkter pr 2019:

Creation range:

* Extra
* XO Fine Champagne
* Superior Fine Champagne
* Sélection
* XO Tube Cigare

Collection range:

* Grande Champagne
* Petite Champagne
* Borderies
* Fins Bois
* Pure Organic
* Coffret VSOP Collection

Millésime range:

* Millésime 1970
* Millésime 1988

L'Héritage:

* L'Héritage de A. de Fussigny

Referanser
----------

1. ↑  Anne Fjeldberg (red), *Schibstedts store bok om konjakk*, Chr. Schibsteds Forlag A/S 1997, side 70. ISBN 82-516-1695-6
2. ↑  Urban Laurin, *Konjakk armanjakk & Brandy*, A/S Landbruksforlaget 1999, side 109. ISBN 82-529-2408-5
3. 1 2  Urban Laurin, *Konjakk armanjakk & Brandy*, A/S Landbruksforlaget 1999, side 88. ISBN 82-529-2408-5
4. ↑  Cognac-ton.nl - *De Fussigny, merchant in Cognac*, besøkt 25. januar 2019.
5. ↑  Eat-drink.etc.com - *A. de Fussigny - High Quality Traditional Cognacs* Arkivert 25. januar 2019 hos Wayback Machine. besøkt 25. januar 2019.
6. ↑  A de Fussigny - *Collection* Arkivert 25. januar 2019 hos Wayback Machine. besøkt 25. januar 2019.

Eksterne lenker
---------------

* Offisiell hjemmeside
***Das Veilchen vom Montmartre*** er en operette med libretto av Julius Brammer og Alfred Grünwald og musikk av Emmerich Kálmán. Operetten ble første gang oppført i Wien i 1930.

I Norge hadde operetten premiere på Den Nationale Scene i Bergen 6. mars 1931. Regien var ved Karl Bergmann, og Ewald Niegisch hadde ansvaret for den musikalske innstuderingen. og hovedrollen som Violetta ble Borghild Bodoms store gjennombrudd på scenen. Foruten teatrets egne skuespillere medvirket den svenske sangeren Oscar Tjernberg som Violettas ektemann, og Hulda Frisk-Gran som primadonnaen Ninon. På norsk har operetten fått tittelen «Fiolen fra Montmartre». 

Operetten ble også oppført fra 1. januar 1955 på Folketeatret i regi av Sam Besekow.[1]

Handling
--------

Handlingen finner sted Frankrike under det andre keiserdømmet. En foreldreløs pike blir skuespiller, høster stor suksess, og gifter seg med en kunstmaler. Hun kjenner ikke sin bakgrunn, men har en medaljong med bilde av sin mor, og på bakgrunn av dette bildet blir hennes identitet avslørt. Hun er baronesse, og med tittelen følger det en stor formue.

Referanser
----------

1. ↑  Aarseth, Asbjørn (1969). *Den nationale scene, 1901-31*. Oslo: Gyldendal forlag. s. 436.
**Harald Sveinsson** (død 1018), var sønn av kong Svein Tjugeskjegg, oppkalt etter bestefaren Harald Blåtann, og var selv konge av Danmark i årene 1014–1018.

Harald Sveinsson styrte Danmark mens faren Svein Tjugeskjegg erobret det meste av England i 1013. Da faren døde året etter ble Harald konge også i navnet mens broren Knut Sveinsson, senere kalt for Knut den store, beholdt makten i England. Kun fire år fikk Harald som regent før han døde, og da overtok broren Knut også Danmark.

Ettertiden vet svært lite om Svein Tjugeskjeggs sønn og arving. I 1013 bød kong Svein på dansk leidang, seilte over Nordsjøen og begynte erobringen av England. I Danmark plasserte han sin sønn som regent i sitt fravær. Da England ble erobret flyktet den engelske kongen Ethelred den rådville til Normandie, hvor han søkte beskyttelse hos sin svoger Robert.

Da Svein Tjugeskjegg døde i februar 1014 valgte hans menn sønnen Knut til konge, men i Danmark hyllet høvdingene broren Harald som konge. Ved Sveins død kalte det engelske riksrådet den fordrevne kong Ethelred hjem, og Knut måtte reise til Danmark for å samle støtte. Ifølge noen kilder anmodet han lillebroren Harald om å få del styret av Danmark, men Harald avviste ham. Han skal likevel ha lovet Knut hærstyrker og hjelp til å gjenerobre England som åpenbart ble oppfattet som Svein Tjugeskjeggs arv til sønnen Knut. Muligens var det hele tiden Sveins intensjon at Danmark skulle ha én konge og England den andre slik at begge sønnene kunne konsentrere seg om hvert sitt rike.

Harald Sveinsson døde i 1018 uten at vi kjenner til årsaken. Danskene valgte derfor broren Knut til konge, visstnok i 1019.

Referanser
----------

1. 1 2   The Peerage[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Dansk biografisk Lexikon, bd VII, s 73


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Svein Tjugeskjegg** | **Konge av Danmark**(ca. 1014–1018) | Etterfølger:**Knut den store** |

Portal: Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Dansk biografisk leksikon **·** WikiTree
 |
***De tre frierne*** er en roman av Margit Sandemo fra 1964. Dette var også den romanen forfatteren debuterte med, i Norsk Ukeblad, årstall 1964. Ukebladet trykket også romanen på nytt i 1989 når forfatteren var som mest populær med bokserien Sagaen om Isfolket. Romanen ble i 1985 utgitt som bok nr.30 i serien «*Margit Sandemos beste føljetonger*». Dette er en kriminalroman, om 7 ungdommer som stifter klubben «Hatets hevnere», mot stemoren til et søskenpar i gruppa. De lager en liste, med hver sin utspekulerte måte å ta stemoren Lilly av dage på. Da listen 7 år senere på et mystisk vis dukker opp, og flere mord begås, stiller det de 7 ungdommene i et underlig lys. Bokens hovedperson Kari Land, blir selv mistenkt, men også en som blir forsøkt drept. Da hun til slutt står med tre friere, som alle vil gifte seg med henne, er forvirringen total, spesielt siden hun aner at en av frierne er morderen.

Utgivelser i utvalg
-------------------

* «Margit Sandemos beste føljetonger nr.30», Bladkompaniet 1985 ISBN 82-509-1644-1
* «Margit Sandemos beste dobbeltbok», Schibsted 2006

Kilder
------

* «Kjære Margit», Bladkompaniet 1994
***Valoka*** er en slekt av kamfølerbiller.

Utseende
--------

En liten (ca. 3 millimeter), avlangt-oval, matt brun bille.

Levevis
-------

De fleste artene lever i eller ved ferskvann. De voksne billene kan ofte finnes på vannplanter. Andre kjente habitater er råtten ved, løvstrø og inne i beverhytter. En del arter i underfamilien Ptilodactylinae er ikke knyttet til vann, men lever av sporer og hyfer av mikroskopiske sopper som de skraper fra død og levende vegetasjon. Noen arter har spredt seg over mye av jorden i drivhus. *Ptilodactyla exotica*, som finnes i drivhus over store deler av verden, blir regnet som en mulig skadegjører i drivhus. Man forsøker å begrense den videre utbredelsen til denne billen ved hjelp av kontroll av planteimport, karantenerestriksjoner etc. Det er uklart hvor denne billen opprinnelig stammer fra, men den er funnet frittlevende på Mauritius og Réunion i Det indiske hav.

Utbredelse
----------

Arten er bare kjent fra Bismarckarkipelet.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien mudderbiller (Dryopoidea)
			* Familien **kamfølerbiller**, **Ptilodactylidae** Laporte de Castelnau, 1836
				+ Underfamilien Kamfølerbiller (Ptilodactylinae)
					- Slekten ***Valoka*** Delève, 1972
						* *Valoka peterseni* Delève, 1972

Referanser
----------

1. ↑  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 17. oktober 2020. Besøkt 17. oktober 2020.

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen er ikke koblet til Wikidata*
**Oda Cathrine Lunne Mastad** (født 1997) er en norsk håndballspiller, som spiller for den norske eliteserieklubben Fana og det norske landslaget.

Karriere
--------

### Klubb

Mastad kom fra Charlottenlund til Fana som i 2017, etter å ha hjulpet klubben å rykke opp fra 2. divisjon til 1. divisjon.

I sin første sesong for Fana, var hun med på opprykket til REMA 1000-ligaen – ved å vinne 1. divisjon 2017/18, to poeng foran Skrim.

### Landslag

I mars 2023 debuterte Mastad på det norske A-landslaget under Golden League i Nederland og ble senere samme år tatt ut i bruttotroppen foran Håndball-VM 2023 på hjemmebane, men var ikke blant de 19 utvalgte.

Referanser
----------

1. 1 2  «Oda Mastad skal gi (og sikkert få..) juling på streken i to nye år». Norsk Topphåndball. 19. april 2022. Besøkt 16. desember 2023.
2. ↑  «Håndballjentene møter Montenegro». Norges Håndballforbund. 16. mars 2023.
3. ↑  «26th IHF Women's World Championship 2023 Denmark-Norway-Sweden» (PDF). International Handball Federation. Besøkt 16. desember 2023.
4. ↑  Kurth, Maria (7. november 2023). «Dette er Håndballjentenes VM-tropp». Norges Håndballforbund. Besøkt 8. november 2023.

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen er ikke koblet til Wikidata*
**Luke Torjussen** (født 8. september 1984) er en engelsk fotballtrener som er hovedtrener for Kolbotn Kvinner.

Torjussen har norske aner, derav etternavnet. Han tok UEFA-B lisens i 2015 og UEFA-A lisens i 2017.

Karriere
--------

Torjussen har jobbet i Norge siden 2009, da han ble trener i junioravdelingen til Vålerenga. 

Fra 2012 var han tilknyttet Bærum Sportsklubb, der han var hovedtrener for klubbens G2000 Elite-lag fra høsten 2012 og ut 2015-sesongen (G13-G15), som da sto kvalifisert for G16 Interkretsspill året etter. Samtidig hadde han hovedtrenerrollen for klubbens G19 Elite i Interkretsserien.

I desember 2015 ble han ny hovedtrener for A-laget til Bærum i 2. divisjon, hvor han signerte en toårskontrakt.

I november 2018 ble han ansatt som hovedtrener i Hønefoss Ballklubb i 3. divisjon. Han fikk sparken som hovedtrener i mai 2022.

Sesongen 2023 var han assistenttrener for KFUM, som rykket opp fra OBOS-ligaen til Eliteserien.

Den 5. desember 2023 ble han ansatt som hovedtrener for Kolbotn Kvinner.

Referanser
----------

1. ↑   www.transfermarkt.co.uk[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Luke Torjussen blir ny A-lagstrener
3. ↑
4. ↑
5. ↑  Pedersen, Rune (6. mai 2022). «(+) Luke (37) måtte slutte på dagen: – Glad jeg har familien». *Ringerikes Blad* **(norsk)**. Besøkt 6. desember 2023.
6. ↑  Pedersen, Rune (1. november 2023). «(+) Luke (39) fikk sparken i Hønefoss: Nå gjør han knall-suksess i Oslo». *Ringerikes Blad* **(norsk)**. Besøkt 6. desember 2023.
7. ↑  «Jeg er en som gir mye av meg selv på feltet»
8. ↑  Luke lukker KFUM-kapittelet
9. ↑  Luke Torjussen blir ny A-lagstrener

Eksterne lenker
---------------

* (en) Luke Torjussen – Transfermarkt (manager) Rediger på Wikidata
**Sara Berg** (født 2001) er en norsk håndballspiller fra Florvåg på Askøy utenfor Bergen, som spiller for den norske eliteserieklubben Fana og det norske landslaget.

Karriere
--------

### Klubb

Berg kom fra Fyllingen til Fana som 18-åring i desember 2019, og debuterte i REMA 1000-ligaen under 2019/20-sesongen.

### Landslag

I april 2023 debuterte Berg på det norske A-landslaget mot Montenegro og ble senere samme år tatt ut i bruttotroppen foran Håndball-VM 2023 på hjemmebane, men var ikke blant de 19 utvalgte.

Privatliv
---------

Berg studerer ved siden av håndballen til å bli vernepleier.

Referanser
----------

1. ↑  «Håndballjentene møter Montenegro». Norges Håndballforbund. 16. mars 2023.
2. ↑  «Nå er Sara tatt ut på landslaget». Askøyværingen. 28. mars 2023.
3. 1 2  Kolås, Marianne (7. januar 2021). «Sara er med videre». Fana Håndball. Besøkt 15. desember 2023.
4. ↑  «26th IHF Women's World Championship 2023 Denmark-Norway-Sweden» (PDF). International Handball Federation. Besøkt 15. desember 2023.
5. ↑  Kurth, Maria (7. november 2023). «Dette er Håndballjentenes VM-tropp». Norges Håndballforbund. Besøkt 8. november 2023.

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen er ikke koblet til Wikidata*
**Halvor Tjønn** (født 27. februar 1952 i Sandnessjøen i Nordland fylke) er en norsk journalist, historiker og forfatter.

Liv og virke
------------

Tjønn er oppvokst i Skien i Telemark. Han arbeidet som utenriksmedarbeider i *Stavanger Aftenblad* fra 1981 til 1986. Fra 1986 til 2014 var han utenriksmedarbeider i *Aftenposten* og arbeidet i tre ulike perioder som avisens korrespondent i Moskva. Den siste korrespondentperioden var fra 2010 til 2011. Mellom 2001 og 2010 arbeidet han som journalist i hovedsak med spørsmål tilknyttet islamistisk terrorisme, internasjonal migrasjon, innvandring og integrering. Fra 2014 arbeider han som uavhengig journalist, forfatter og foredragsholder, og skriver blant annet for *Dag og Tid* og *Norges Forsvar*. Han har kritisert avishusene for at de ved å si opp journalister med språk- og kulturekspertise undergraver sitt fortrinn som informasjonskilde.

Tjønn tok hovedfag i historie i 1981 på en avhandling om Fossum Jernverk på 1600-tallet. I den populærhistoriske bokserien *Sagakongene* har han skrevet biografier om kongene Harald Hardråde og Olav Tryggvason. I 2006 skrev han en bok om vikingenes Russland. 
I 2011 utgav han boka *Muhammed - slik samtiden så ham*, om de eldste skriftlige overleveringer fra muslimske historikere om religionsstifteren Muhammeds liv, slik de ble nedtegnet i de første generasjonene etter Muhammeds død.

Høsten 2015 utgav Tjønn boken *Russland blir til,* en populærhistorisk framstilling av Russlands historie fra vikingtid og fram til og med Ivan den grusommes regime.

Bibliografi
-----------

* 2006 *Vikingenes Russland* ISBN 978-82-91640-27-3
* 2010 *Harald Hardråde* ISBN 978-82-430-0558-7
* 2011 *Muhammed - slik samtiden så ham* ISBN 978-82-8265-008-3
* 2012 *Olav Tryggvason* ISBN 978-82-430-0580-8
* 2015 *Russland blir til* ISBN 978-82-826-5127-1
* 2016 *Egil Skallagrimsson* ISBN 978-82-91640-90-7
* 2020 *Det russiske imperiet* ISBN 978-82-826-5623-8
* 2022 *Krig i vår tid* ISBN 978-82-826-5645-0

Referanser
----------

1. ↑  CV på LinkedIn
2. ↑  minervanett.no *Farvel verden Arkivert 21. januar 2016 hos Wayback Machine.* intervju med Halvor Tjønn skrevet av Lars Akerhaug
3. ↑  Halvor Tjønn *Fossum jernverk 1624-1663 : en studie av en norsk bedrift i det 17. århundre* Hovedoppgave i historie - Universitetet i Oslo, 1981
4. ↑  dagbladet.no Sjokkerende møte med Muhammed anmeldelse av *Muhammed - slik samtiden så ham* skrevet av Arne Dvergsdal 24.04.2011
5. ↑  dagen.no Virkelighetens Muhammed anmeldelse av *Muhammed - slik samtiden så ham* skrevet av Vebjørn Selbekk 27.04.2011
6. ↑  Arr En Muhammed-reportasje Arkivert 2. mai 2014 hos Wayback Machine. anmeldelse av *Muhammed - slik samtiden så ham* skrevet av Amund Bjørsnøs
7. ↑  Dag og tid Ny-gamal innsikt i Muhammeds liv Arkivert 9. februar 2015 hos Wayback Machine. anmeldelse av *Muhammed - slik samtiden så ham* skrevet av Lars Gule 27.05.2011

Eksterne lenker
---------------

* (no) Publikasjoner av Halvor Tjønn i BIBSYS
* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Adolphine Marie Colban** (født 18. desember 1814 i Christiania, død 27. mars 1884 i Rom) var en norsk forfatterinne og oversetter. 

Hun var datter av prokurator Peter Nicolai Schmidt (1776–1846) og Petronelle Sandberg (1787–1846). I 1836 ektet hun adjunkt Nathanael Angell Colban (1793–1850) som i tidligere år hadde oppholdt seg i Paris. Hun begynte sin litterære virksomhet som oversetter under hans veiledning, og etter hans død i 1850 fortsatte hun i Christiania.

I 1856 fikk hun leilighet til å besøke Paris, hvorfra hun sendte brev hjem til *Morgenbladet*. Etter noen års opphold i Christiania reiste hun omkring 1859 igjen til Paris, hvor hun slo seg ned med fast bolig, og vandt adgang til de høyere og toneangivende selskapskretser. Om somrene besøkte hun som oftest Norge, men om høsten vendte hun atter tilbake til Paris. I 1883 reiste hun til Rom, hvor hun – anbefalt og særlig beskyttet av prinsesse Mathilde Bonaparte – igjen fikk adgang til patrisiatets selskapsliv. Her døde hun så den 27. mars 1884 og ble to dager senere begravet ved siden av Peter Andreas Munch på den protestantiske kirkegård ved Cestiuspyramiden.

Verker
------

Foruten oversettelser i sin manns navn, eller under pseudonymet «Mathildes Oversætter», skrev hun blant annet et antall noveller og romaner som: 

* 1873: *Tre Noveller, tilegnet de norske Kvinder*
* 1875: *Tre nye Noveller*
* 1877: *Jeg lever*
* 1879: *En gammel Jomfru*
* 1880: *Cleopatra*
* 1882: *Thyra*

Flere av hennes utrykte oversettelser eller bearbeidelser ble oppført på Christiania Theater:

* *Charlotte Corday*, drama i 3 akter av Ponsard
* *Salig Lionel*, lystspill i 3 akter av Scribe og Potron
* *En fattig ung Mands Roman*, skuespill i 5 akter av Octave Feuillet

Referanser
----------

1. 1 2   WomenWriters, oppført som Adolphine Marie Colban, WomenWriters ID 477d89b6-a485-4bf4-a7af-55320f8ab846, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  .
3. ↑  Charles Dudley Warner, red. (1897) (på en), *Library of the World's Best Literature*, Wikidata Q19098835,
4. ↑   nordicwomensliterature.net[Hentet fra Wikidata]
5. 1 2  *Colban, Adophine Marie* Halvorsen, J.B. Norsk Forfatter-Lexikon 1814-1880. Besøkt 29. mars 2016
6. ↑  *Colban, Adolfine Marie*, Nordisk familjebok / Uggleupplagan, 1906. Besøkt 29. mars 2016

Eksterne lenker
---------------

* (no) Marie Colban hos Sceneweb Rediger på Wikidata
* (da) *Cólban, Adolfine Marie*, Salmonsens konversationsleksikon / Anden Udgave. Besøkt 29. mars 2016
* (no) Marie Colban hos Norsk Oversetterleksikon

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Prabook **·** Deutsche Biographie **·** Historisk befolkningsregister **·** VIAF **·** GND
 |
**Otto Christopher von Munthe af Morgenstierne** (født 6. januar 1735 i København, død 17. mars 1809 i Hillerød) var en dansk godseier og embedsmann.

Han var sønn av Bredo von Munthe af Morgenstierne og Anna Dorothea Smith, ble student i 1751 og juridisk kandidat i 1753. I 1758 ble han ansatt som sekretær i det Danske Kancelli og ble viselandsdommer på Sjælland og Møn, og fikk i 1765 «Survivance» som krigs- og landkommissær for Sjælland, Lolland-Falster og Møn, og tiltrådte embedet 2 år senere. På sesjonene skal han ha vært streng mot bøndene. Allerede i 1762 hadde han blitt justitsråd og steg raskt i de forskjellige gradene (etatsråd i 1768, konferensråd i 1776), til han i 1783 ble deputert i Generalitets- og Kommissariatskollegiet, der han ble et meget virksomt medlem, men allerede 1789 ble han avskjediget, kan hende fordi han var  imot opphevelse av stavnsbåndet.  Han var dypt fornærmet og irritert over avskjeden. 1759 hadde han overtatt Bækkeskov gods, som han utvidet, og i 1796 solgte til friherre Charles August Selby. Han døde 17. mars 1809.

Munthe af Morgenstierne var gift tre ganger. 1. gang 26. juni 1760 med Marie Bolette Reichard (1741 – 12. mars 1765), datter av sjøoffiser Jesper Hansen Reichard (død 1752) og Margrethe Marie f. Berg; 2. gang 22. februar 1768 med Christine Bodille Birgitte de Flindt (11. mai 1748 – 22. juni 1787), datter av konferensråd Henrik de Flindt og hans 1. hustru, Johanne Christine f. Riis (død 1755); 3. gang med Elisabeth f. Flindt (1743 – 18. juni 1819), enke etter kammerråd Thor Hansen Wederkinch og datter av major Henrik Flindt og Vilhelmine Elisabeth Charlotte f. Merchel. I sitt andre ekteskap ble han far til regeringsadvokat, sorenskriver i Bamble Bredo von Munthe af Morgenstierne (1774-1835). Hans etterslekt lever i Norge. Hans tredje ekteskap, som ble inngått etter 1787, var barneløst.

Referanser
----------

1. ↑   Geni.com[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* **v.Munthe af Morgenstierne, Otto Christopher** i *Dansk Biografisk Leksikon* (1. udgave, bind 11, 1897), forfattet af J. Lesser
* Munthe, *Familien Munthe*, s. 381 ff.
* Efterretninger om Familien Munthe i ældre og nyere tid (1883-88) af Hartvig Munthe, s. 383.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni **·** WikiTree
 |
**Gamlebyen Modelljernbanesenter** er et modelljernbaneanlegg på 400 kvm. i Gamlebyen i Fredrikstad.

Anlegget er Nordens største modelljernbaneanlegg og er blitt en av de viktigste attraksjonene i Fredrikstad.
Første trinn på 270 kvm. ble åpnet 4. september 2010 og trinn 2 på 130 kvm. ble åpnet 12. desember 2012. Trinn 3 er under bygging og trinn 4 er på idestadiet.
Trinn 2 er plassert i et nyoppført tilbygg og trinn 3 blir bygd i den omgjorte leiligheten til pådriver for anlegget Arne Børresen. 4. juli 2015 ble en ny etappe i utbyggingen gjennomført med at Jernbanecafeen med inngang fra Raadhusgaten ble supplert med en kopi av en jernbanevogn fra 1928. Anlegget har vært tilgjengelig både fra Voldgaten og Raadhusgaten etter at trinn 2 var ferdig i desember 2012, men hovedinngangen er fortsatt fra Voldgaten, ved Vanntroa.

Referanser
----------

1. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 3. juli 2013. Besøkt 27. august 2010.
2. ↑

Eksterne lenker
---------------

Offisiell nettside Arkivert 5. juni 2013 hos Wayback Machine.
Kart over øya Lesbos der Hellanikos sannsynligvis ble født
Del av *Atlantis*
**Hellanikos av Lesbos** (gresk: Ελλάνικος, født omkring 480 til 490 f.Kr. trolig i Mytilene på Lesbos, død omkring 395 til 405 f. Kr. trolig omkring *Perperene* i Aiolis,) var en gresk logograf (historieskriver) i antikken. Hellanikos er kjent for å systematisk ha skrevet historiske arbeider ut fra den greske mytologi. En avskrift av manuskriptet «Atlantis» er blitt funnet i papyrussamlingen Oxyrhynchus papyri.

Biografi
--------

Ganske lite er kjent om Hellanikos' liv. Han ble sannsynligvis født på øya Lesbos. Han bodde en tid ved det kongelige hoffet i antikkens Makedonia og også en periode i Athen.

Skrifter
--------

Hellanikos har trolig forfattet et 30-talls skrifter, originaler finnes bare bevarte som fragmenter. Blant verkene kan nevnes

* *Hiereiai tes Heras en Argei* (om Heraprestinner ved Argos)
* *Atthis* (om Attikas historie)
* *Atlantis* (om Atlas' datter)
* *Troica* (om Trojas historie)
* *Persia* (om Perserrikets historie)

Hellanikos er kjent for å ha skrevet kronologiske og lokalhistoriske arbeider ut fra den greske mytologi Han nedtegnede imidlertid ikke bare sine egne iakttakelser, men også andres beretninger, lokale sagn og myter i likhet med for eksempel Herodotos. Selv om dette ble begynnelsen på systematisk historiebeskrivelse ble denne fremgangsmåte senere kritisert av blant andre Thukydides.

De bevarte fragmenter redegjøres for dels i «Fragmenta historicorum græcorum» (Fragmente der griechischen Historiker) av Karl Müller (utgiven 1885 i Paris), dels i en nyversjon av Felix Jacoby (utgitt 1909 i Berlin). Disse bøker behandler historikere hvis egne skrifter ikke finnes bevarte, men som i sin tur siteres av andre historikere.

Teksten fra Atlantis er delvis bevart i en avskrift på en papyrusrull som inngår i Oxyrhynchus papyri, katalognummeret er P.Oxy.VIII 1084. I 1911 ble deler av teksten publisert av teekten i det 8. bind av bokserien «The Oxyrhynchus Papyri».

Referanser
----------

1. 1 2 3  Encyclopædia Britannica.com, artikkelen Hellanikos (läst 6 maj 2010)
2. 1 2  Nordisk familjebok, artikkelen Hellanikos (läst 6 maj 2010)
3. 1 2  Papyrology at Oxford, POxy: Oxyrhynchus Online (läst 6 maj 2010)

Eksterne lenker
---------------

* Papyrusfunnet av Atlantis

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Deutsche Biographie **·** Nationalencyklopedin **·** BIBSYS **·** VIAF **·** VIAF **·** VIAF **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NLA **·** ICCU **·** BNE
 |
**Garrisondemningen** er en jordfyllingsdemning som danner en kunstig innsjø i Missouri River i det sentrale Nord-Dakota, USA. Den er den største dammen på Missouri, og ligger nær grensen til Montana. Arbeidet ble igangsatt i 1947 og fullført i april 1953, som den andre, og største av seks dammer i Missouri-elven som er bygget og blir driftet av U.S. Army Corps of Engineers for kontroll av flom-regulering, vannkraftproduksjon, seiling og vanning. 

Installert kapasitet er 515 – 614 MW, men produksjonen utgjør normalt bare om lag 230 MW, nok til noen hundre tusen kunder. Demningen er 64 meter høy og 3 400 meter lang, og er den femte største i verden. Selve jordfyllingen har et volum på 50,8 mill. m³, som er blant de 15 største i verden. 

Innsjøen som demmes opp er Lake Sakakawea på 15 800 mill. m³. Den er 286 km lang fra Garrisondemningen til Williston, har et areal på 1 240 km², og ligger 554 moh. Den er USAs tredje største menneskeskapte innsjø, etter Lake Mead og Lake Powell. Installert kapasitet er 515 – 614 MW, men produksjonen utgjør normalt bare om lag 230 MW, nok til noen hundre tusen kunder.

Viktige fiskeslag økonomisk sett er gjørs, gjedde og stør.

Referanser
----------

1. 1 2 3  «Garrison Dam and Powerplant». U.S. Army Corps of Engineers. Arkivert fra originalen 24. oktober 2004. Besøkt 27. mars 2016.  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 24. oktober 2004. Besøkt 27. mars 2016.
2. ↑  «Lake Sakakawea State Park History The Lake and Park». North Dakota Parks and Recreation Department. Besøkt 23. mars 2016.

Eksterne lenker
---------------

* Electric Generating Capacity 2008 – EIA, USAs energidepartement. Besøkt 4. juli 2010.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN **·** GeoNames **·** GNIS
 |

| * v
* d
* r
Demninger i Missouri |
| --- |
| Toston **·** Canyon Ferry **·** Hauser **·** Holter **·** Black Eagle **·** Rainbow **·** Cochrane **·** Ryan **·** Morony **·** Fort Peck **·** Garrison **·** Oahe **·** Big Bend **·** Fort Randall **·** Gavins Point | USAs flagg |
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for BrasilBrasil Brasil |
| Friidrett |
|  Paralympiske leker |
| Sølv | Rio 2016 | Lengdehopp - T37 |
| Friidrett Para-VM i friidrett |
| Gull | London 2017 | 100 m - T37 |
| Sølv | London 2017 | 200 m - T37 |
| Sølv | London 2017 | Lengdehopp - T37 |
| Friidrett Parapanamerikanske leker |
| Gull | Lima 2019 | 100 m - T37 |
| Sølv | Lima 2019 | 200 m - T37 |
| Sølv | Lima 2019 | Lengdehopp - T37 |
| Gull | Toronto 2015 | 100 m - T37 |
| Gull | Toronto 2015 | 200 m - T37 |
| Gull | Toronto 2015 | Lengdehopp - T37 |

**Mateus Evangelista Cardoso** (født 15. februar 1994 i Porto Velho i Rondônia) er en brasiliansk funksjonshemmet friidrettsutøver, som konkurrerer i klasse T37, som er for utøvere med koordineringsvansker, grunnet hypertoni, ataksi eller atetose eller cerebral parese, men som *ikke* sitter i rullestol. Han konkurrerer på sprintdistanser og i lengdehopp, og ble verdensmester på 200 meter i klassen T37 under Para-VM i friidrett 2017.

Bakgrunn
--------

Evangelista har medfødt cerebral parese, som i hans tilfelle påvirker høyre side av kroppen. Han begynte med friidrett 13 år gammel. Han har også drevet med fotball 7-a-side, og deltok i denne idretten under Parapanamerikanske ungdomsleker 2009.

Idrettskarriere
---------------

Evangelista deltok i Parapanamerikanske leker 2015 i Canada, og vant der 100 meter, 200 meter og lengdehopp i klassen T37. Under Paralympiske sommerleker 2016 i Rio de Janeiro, fikk han sølv på 100 meter i klassen T37, bak Guangxu Shang fra Kina. Han deltok i Para-VM i friidrett 2017 i London, der han vant 100 meter, og fikk sølv på 200 meter og i lengdehopp.

Han deltok i Parapanamerikanske leker 2019 i Lima i Peru, og fikk der gull på 100 meter og sølv på 200 meter og i lengdehopp.

Referanser
----------

1. ↑  RondoNoticias - *Mateus Evangelista Cardoso - Rondônia bem representada na Paralimpíada em Lima, Peru*
2. 1 2  IPC - *Mateus Evangelista Cardoso*, besøkt 17. oktober 2019.

Kilder
------

* (en) Profil hos IPC
* (en) Lima 2019 - Mateus Evangelista
* (en) Rio 2016 - Mateus Evangelista Cardoso
**Tore Wessel-Berg** (født 6. januar 1923 i Modum, død 22. oktober 2011 i Trondheim) var en norsk professor i elektronikk som forsket frem klystroner.

Under oppveksten i Skoger i Buskerud ble han interessert i radioer. Han fikk examen artium i 1943 og hjalp motstandsbevegelsen under den andre verdenskrig. Han ble sivilingeniør ved linjen for teknisk fysikk ved NTH i 1950 og utviklet derpå et klystron, et radiorør senere produsert og brukt av radiolinje-fabrikanten NERA i Bergen til ut på 1970-tallet. Så var han forsknings-assistent ved Stanford University fra 1953 til 1957, ved Forsvarets Forskningsinstitutt (FFI) sin radar-avdeling i Bergen fra 1957 til 1961. Han ble dr.techn. i 1960. Etter nye to år ved Stanford var han fra 1965 til 1991 professor i anvendt elektronikk ved NTH. Der dannet han fagområdet fysikalsk elektronikk sammen med Andreas Tonning (1922–2002). Han ble professor emeritus og skrev en lærebok, utgitt i 2001. Patenter hadde han også.

Tore var av Wessel (slekt), sønn av bonde Harald Olaf Wessel-Berg (1889–1980) bonde og Karen Røed (1887–1972). Han giftet seg i 1959 med Inger-Anne Otnæss (1937–2008), og sønnene Dag Wessel-Berg og Erik Wessel-Berg er begge akademikere ved NTNU.

Utgivelser
----------

* *Electromagnetic and quantum measurements: A bitemporal neoclassical theory*, Kluwer Publ. 2001

Referanser
----------

1. 1 2 3 4   snl.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Tore Wessel-Berg fra Store norske leksikon.
3. 1 2  Kjell Bløtekjær, *Tore Wessel-Berg*, nekrolog i Aftenposten den 16. november 2011.
4. ↑  Dette er et radiorør i Bergens Tidende den 30. juni 2008.
5. ↑  Fysikalsk elektronikk i 50 år ved NTH/NTNU – forskning som grunnlag for undervisning og innovasjon Arkivert 29. april 2016 hos Wayback Machine. i NTVA-nytt nr 41 August 2013.
6. ↑  Norvald Pedersen, *Akademiske arbeidsnarkomanar* i Universitetsavisa.
7. ↑  Tore Wessel-Berg hos patents.justitia.com.
8. ↑  Wessel-Berg, Tore i Hvem er Hvem, 1973.

Eksterne lenker
---------------

* Tore Wessel-Bergs private arkiv finnes ved NTNU Universitetsbiblioteket

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Prabook
 |
**Thorleif Lintrup Paus** (født 6. januar 1912 på Rjukan, død 28. november 2006) var en norsk jurist og diplomat, som bl.a. var ambassadør i Iran, Afghanistan, Brasil og Mexico.

Han studerte ved Krigsskolen 1931–1932 og tok juridisk embedseksamen ved Det Kongelige Frederiks i 1937. Mellom 1939 og 1942 var han dommerfullmektig og konstituert sorenskriver i Lier, Røyken og Hurum, og fikk bevilling som overrettssakfører i 1940. Han var fra 1942 til 1945 sekretær i Sosialdepartementet. I 1943 arvet han slektningen Christopher Tostrup Paus, som var farens fetter og som hadde innsatt ham som sin universalarving. Han overtok dermed bl.a. eiendommen Magleås i Danmark, som han solgte til den katolske kirke i 1945.

I 1945 begynte han i utenrikstjenesten, og var blant annet byråsjef i Utenriksdepartementet, ambassadesekretær ved ambassaden i Washington D.C. og legasjonen i Bern, handelsråd ved ambassaden i London, ambassaderåd og tidvis chargé d'affaires ved ambassaden i Roma og fra 1962 generalkonsul i Singapore. I 1965 ble han utnevnt til Norges ambassadør til Iran med sideakkreditering til Afghanistan og i 1969 i Brasil. Endelig var han ambassadør til Mexico frem til han gikk av med pensjon i 1980. I 1972 ble han utnevnt til kommandør av St. Olavs Orden for embedsfortjeneste. Han var oldebarn av Henrik Johan Paus og tippoldebarn av Ole Paus, og tilhørte dermed den grenen av Pausfamilien som var nært knyttet til Henrik Ibsen.

Han er begravet på Vestre gravlund.

Utmerkelser
-----------

* Kommandør av St. Olavs Orden

Referanser
----------

1. ↑  «Chr. T. Paus in memoriam». *Myntsamlernytt*. Norsk numismatisk forening. 1944. s. 165–166. «Hans store samlinger vil foreløbig forbli intakte. Det er bare å håpe at kammerherrens universalarving, sekretæren i Sosialdepartementet, cand.jur. Th. Paus vil fortsette økningen av de verdifulle samlingene.»
2. ↑  Credentials Presented by Two Envoys, Kabul Times, 1966-10-13
3. ↑  Biografi i *Blindernboka*, s. 184
4. ↑  Thorleif Lintrup Paus, begravdeioslo.no
**John Landen** (født 23. januar 1719 nær Peterborough og død 15. januar 1790 i samme omegn) var en engelsk amatørmatematiker og har fått navnet sitt knyttet til Landens transformasjon. Han var utdannet landmåler, men gikk etter en del år over i tjeneste hos en stor godseier. Slik levde han i stor grad et isolert liv i lite kontakt med samfunnet rundt seg. Dette kan også skyldes at han hadde et lite vinnende vesen og kunne være svært påståelig.

*The residual analysis*, 1764
Landen hadde ingen formell utdannelse som matematiker, men fikk interesser i den retningen gjennom sitt arbeid som landmåler. Han hadde god kjennskap til utviklingen av moderne matematikk og naturvitenskap som på den tiden fant sted i England og Europa. I 1744 begynte han å skrive om forskjellig matematiske tema i damebladet *Ladies Diary* hvor dette inngikk sammen med gåter og forskjellige oppgaver til underholdning og opplysning. Denne aktiviteten gjorde han ganske kjent og i 1766 ble han innvalgt i Royal Society. Mange av hans arbeider ble publisert i deres Philosophical Transactions.

Det arbeidet som skulle gjøre hans navn berømt, ble publisert i sin endelig form i 1775. I dette viste han hvordan en buelengde til en hyperbel kunne uttrykkes ved buelengdene til to forskjellige ellipser som hver er gitt ved et elliptisk integral.. Hans resultat tilsvarer at to slike integral er relatert ved en algebraisk sammenheng mellom deres eksentrisiteter. Denne matematiske egenskap viste seg senere å være av stor betydning for utviklingen av elliptiske funksjoner og kalles i dag for Landens transformasjon.

Landen stilte seg kritisk til den nye differensialregningen hvor han foreslo en alternativ metode. Andre, matematiske bidrag ble bedre mottatt på samme måte som hans undersøkelser av rotasjonsbevegelse og beregning av avstand til Solen. De siste årene av sitt liv skrev han sine memoarer og fortsatte med sine matematiske utforskninger frem til sin død.

Referanser
----------

1. 1 2   MacTutor History of Mathematics archive, besøkt 22. august 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2  *Encyclopædia Britannica*, 11th Edition, Cambridge (1911).
3. ↑  G. Almkvist and B. Berndt, *Gauss, Landen, Ramanujan, the Arithmetic-Geometric Mean, Ellipses, π, and the Ladies Diary* Arkivert 4. august 2016 hos Wayback Machine. The American Mathematical Monthly, **95** (7), 585-608 (1988).
4. ↑  Nordisk Familjebok (1911), *John Landen*, Project Runeberg.
5. ↑  V. Moll, J. Nowalsky and L. Solanilla, *The story of Landen, the hyperbola and the ellipse*, Elementary Mathematics **57** (1), 19-25 (2002).

Eksterne lenker
---------------

* MacTutor, *John Landen*[*død lenke*], University of St. Andrews, Scotland.
* The Universal Magazine of Knowledge and Pleasure, *John Landen*, **88** (1791). Google eBook.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** MacTutor **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC
 |
**Uzi Gal** (egentlig **Uziel Gal**, hebraisk עֻזִּיאֵל גַּל ʿ; født 15. desember 1923 i Weimar i Tyskland som **Gotthard Glas**; død 7. september 2002 i Philadelphia i USA) var en israelsk våpentekniker fra Tyskland. Fra 1948 og utover (på den tiden som ung offiser med rang som løytnant) designet og utviklet han maskinpistolen «Uzi», som snart skulle brukes over hele verden. Han fikk aldri del av den økonomiske suksessen hans oppfinnelse ble.

Liv og virke
------------

Gotthard Glas, sønn av maleren og grafikeren Erich Glas og hans kone Miele, [1] emigrerte til Storbritannia etter at Adolf Hitler kom til makten, og tre år senere til Palestina til kibbutz Yagur i Karmelfjellene, hvor han tok det hebraiske navnet *Uziel Gal*.

«Uzi»
-----

I 1943 ble han arrestert for ulovlig besittelse av våpen og dømt til seks års fengsel, hvorav han sonet i fengselet i Akko. Imidlertid ble han løslatt tidlig i 1946.

Uziel Gal begynte å jobbe på *Uzi*rn i 1948, kort tid etter Israels uavhengighetskrig. Prosjektet hans ble offisielt adoptert av den israelske hæren, og mot hans uttalte ønsker ble våpenet kalt «Uzi». Uziel Gal var den første mottakeren av Israel Security Award i 1958, overrakt ham av statsminister David Ben-Gurion som en anerkjennelse for hans utviklingsarbeid.

I 1975 forlot Uziel Gal hæren og flyttet til USA til Philadelphia i Pennsylvania i 1976 slik at datteren hans Tamar (født 1961), som led av en alvorlig hjernesykdom, kunne få medisinsk behandling der (hun døde i 1984). Hans kone døde der i 1998. 

Uziel Gal arbeidet som våpendesigner til han døde av kreft i 2002. Han etterlot seg en sønn. Han ble gravlagt i kibbutz Jagur, hvor han tidligere hadde bodd i mange år.[2]