recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Jean Eyeghe Ndong** (født 1946 i Libreville) er en politiker fra Gabon. Han var statsminister i Gabon fra 2006 til 2009.

Ndong tilhører folkegruppen fang.[] Han inngikk han i Jean-François Ntoutoume Emanes regjering fra 1999 til 2006 og representerte der Parti démocratique gabonais. Ndong overtok deretter som statsminister 20. januar 2006, dagen etter at Omar Bongo begynte sin andre presidentperiode. 15. juli 2009 gikk han av som statsminister og annonserte samtidig sitt kandidatur til presidentvalget i opposisjon til Ali Bongo Ondimba, den avdøde presidentens sønn. Han trakk kandidaturet før valget.

I 2011 ble han med å stifte et nytt opposisjonsparti, Front uni de l'opposition pour l'alternance (FUOPA). Fra februar 2014 hadde han en rådmannlignende stilling i Libreville kommune. Han var innvalgt senator i 2015.

Referanser
----------

1. ↑  «Gabon PM quits to run for president as independent» **(engelsk)**. Reuters. 17. juli 2009.
2. ↑  «Sénatoriales 2014: Le PDG et Jean Eyeghe Ndong vainqueurs!» **(fransk)**. gaboneco.com. 16. desember 2014. Archived from the original on 5. februar 2015. Besøkt 25. april 2021. CS1-vedlikehold: Uheldig URL (link)
**Dunblane** (skotsk gælisk: *Dùn Bhlàthain*) er en by (*town*) med historisk status som kongelig burgh i regionen Stirling (region) i Skottland. Byen er et tidligere bispesete, og det mest kjente landemerket er Dunblane-katedralen. Dunblane ligger nord for byen Stirling, og elven Allan Water renner gjennom den.

Katedralen i Dunblane.  Foto: Kevin Rae 
Ved folketellingen i 2001 hadde byen en befolkning på 8 150 innbyggere, noe som hadde øket til 8 811 ved tilsvarende folketelling i 2011, beregnet til 9 070 i 2014.

Skolemassakren i 1996
---------------------

Den 13. mars 1996 drepte den 43 år gamle Thomas Watt Hamilton 16 barn og deres lærer, Gwen Mayor, i gymsalen på Dunblanes grunnskole før han drepte seg selv med sitt eget våpen. Hamilton hadde kortvarig vært speiderleder, men hadde blitt utestengt av The Scout Association, den største organisasjonen for speiderbevegelsen i Storbritannia. Det står en minneplate ved kirkegården og et kenotaf (gravmonument) i katedralen. Som følge av tragedien vedtok den britiske regjeringen en lovgivning som forbød eierskap til alle håndvåpen under 60 cm i lengde i Storbritannia.

Tennisspilleren Andy Murray var på skolen ved tidspunktet for massakren.

Referanser
----------

1. ↑   «Dunblane (Stirling)», *City Population*
2. ↑   Jordan, Mary (24. april 2007): «Britain's Gun Laws Seen As Curbing Attacks», Washington Post.
3. ↑   Cullen Report 1996, Chapter 4 (Public Enquiry) Arkivert 10. mars 2009 hos Wayback Machine.
4. ↑   «The Firearms (Amendment) (No. 2) Act 1997 (Commencement) Order 1997 (No. 3114 (c.116))». 17. desember 1997

Eksterne lenker
---------------

* (en) Dunblane – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
* Dunblanecentre.co.uk
* Dunblane.info

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Vision of Britain **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
**Kirellos VI** (*Kyrillos VI*, borgerlig navn *Azar Yussef Atta*, ordensnavn *Mina Al Baramousy*; født august 1902 i Damanhur, Egypt, død 9. mars 1971 i Kairo) var fra 1959 til 1972 den koptisk-ortodokse paven av Alexandria og patriarken av hele Afrika.

Kirellos’ tre forgjengere var blitt valgt blant biskoper, noe som skapte en del uro i kirken, siden tradisjonen hadde vært at patriarken ble valgt blant kirkens munker. Kirellos var blitt munk i 1928 og levde som eremitt fra 1932 til 1936.

1959 ble han valgt til patriark. Samme år opphøyde han den etiopiske metropolitten Basilios til patriark av Etiopia og gjorde dermed den etiopisk-ortodokse kirke til en autokefal kirke.

1965 la han grunnsteinen for den nye Markuskatedralen i Kairo, som nå er den koptisk-ortodokse kirkens patriarkalkatedral.

Referanser
----------

1. 1 2   Find a Grave, oppført som Pope Cyril VI, Find a Grave 50630856, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Yousab II** | **Pave av Alexandria og patriark av hele Afrika**(1959–1971) | Etterfølger:**Shenouda III** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Federico Fregóso**  (født ca. 1480 i Genova i Italia, død 11. november 1541 i Gubbio) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han ble utnevnt til erkebiskop av Salerno i 1507, men den spanske konge nektet å godta det. Da ble han dessuten i stedet biskop av Gubbio året etter, skjønt han fortsatte å bo i Genova, der hans slekt var blant makthaverne.

I 1510 kom Adornislekten til makt i byen, og Fregoso måtte flykte til Roma. Men tre år etter, i 1513, kunne hans familie igjen vende tilbake. Hans bror ble doge, mens Federico selv ble hærsjef. I 1522, da keiser Karl V beleiret Genova, deltok Federico under forsvaret og ble såret. De spanske styrkene klarte å erobre byen, og Federico flyktet på et fransk skip. Kong Frans I av Frankrike tok varmt imot ham og gav ham abbediet St. Benignus ved Dijon. Der egnet han seg til studiet av gresk og hebraisk. Men han røk uklar med munkene, og vendte tilbake til Italia. I 1529 frasa han seg formelt erkebispestolen Salerno.

Han ble utnevnt til kardinal av pave Paul III den 9. desember 1539.

Referanser
----------

1. ↑   Autorités BnF, oppført som Federico Fregoso, BNF-ID 177093726[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Social Networks and Archival Context, oppført som Federigo Fregoso, SNAC Ark-ID w6p55t2g, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Catholic-Hierarchy **·** Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
«Zhifu» har flere betydninger.

**Zhifu Dao** (芝罘島 pinyin: *Zhīfù dǎo* eller 北島 *Běi dǎo* – «Nordøya») er en liten øy av stor historisk betydning i Shandong i Kina. Navnet på øya, som britene nedtegnet som *Chefoo*, ble generalisert til å betegne hele Yantairegionen i eldre vestlig litteratur. 

* Areal: 11,5 km²
* Kystlinje: 22,5 km
* Gjennomsnittstemperatur: 11,4-13,5°C

Administrativt er *Zhifu* del av landsbyen Dàtuǎn (大疃村), Xingfu subdistrikt, Zhifu-distriktet, Yantai i Shandong. Dàtuǎn har en del på fastlandet der de fleste av innbyggerne bor.

Øya ligger i havbukten Bohai i Gulehavet. Den var opprinnelig en riktig øy, men masse ført med havstrømmene har bygd opp en landfast forbindelse; nå er den en halvøy. 

Øya har et fjell ved navn 老爺山 Lǎoyé Shān, som er 294,1 meter høyt. En klippe ved havet som skal ligne en gammel kvinne hetter *Gammel dame-steinen* (婆婆石, Pópó Shí), 43,49 moh. Sørenden av øya er skogdekt.

Arkeologiske funn har avdekket over 200 gjenstander, blant dem steinøkser (錛 : Bēn), potteskår, beinnåler og beinhårnåler som er blitt datert til neolittisk tid.

Øya var et gravsted under Zhou-dynastiet. Qin Shi Huang besøkte øya flere ganger for å finne en legendarisk eliksir fra *Udødelighetsfjellet* som skulle gi evig liv. Han etterlot seg inskripsjoner som er synlige i dag, som denne fra 218 f.Kr.: *Ankom Fu, risset i steinen* (登之罘，刻石), og denne fra 210 f.Kr.), *Kom til Fu, så enorm stein, skjøt en fisk* (至之罘，見巨石，射殺一魚).

Ogaå senere keisere kom i samme ærend, alle uten å finne eliksiren.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Zhiliklikken** (kinesisk: 直(隶)系军阀 pinyin: *Zhí (Lì) Xì Jūn Fá*) var en av flere gjensidig rivaliserende klikker eller fraksjoner som brøt ut fra Beiyanghæren under krigsherretiden tidlig i Republikken Kinas historie. Denne fragmenteringen fant sted etter at Yuan Shikai; han hadde vært den eneste som kunne holde Beiyanghæren samlet. Navnet er fra det område der klikken opprinnelig hadde sin maktbase, provinsen Zhili (nå Hebei). 

Denne klikken ble dannet av offiserer som mente seg diskriminert av statsminister Duan Qirui hva gjaldt posteringer og forfremmelser. De fylket seg om president Feng Guozhang som var nødt til å dele makten med Duans dominante Anhui-klikk i Beiyangregjeringen. Men de hadde ikke de sterkeste lojalitetsbånd seg imellom, og mange av dem sviktet eller forrådte andre klikkmedlemmer. 

Etter den konstitusjonelle beskyttelseskrig gikk de inn for en mykere linje. Etter Fengs naturlige død gikk lederskapet over til Cao Kun. Cao gikk seirende ut av Zhili-Anhui-krigen (1920), skjønt det skyldtes innsatsen til hans viktigste stedfortreder, Wu Peifu, som kan anses som Kinas dyktigste strateg på denne tiden. Relasjonene til Fengtianklikken, som gav nominell støtte i kampen mot Anhuiklikken, forverret seg. Igjen klarte Wu å seire, nå i Første Zhili-Fengtian-krig (1922). Under de påfølgende to år gikk Zhiliklikken fra den ene seier til den andre, og det hele ble kronet med at Cao Kun ved bestikkelser klarte å bli valgt til Republikken Kinas president. Caos ambisjoner førte hans fiender sammen mot ham og sådde også splid i hans egen klikk. 

Zhiliklikken kunne antagelig ha klart å vinne Annen Zhili-Fengtian-krig (1924) og deretter klart å forene hele Kina, hadde det ikke vært for Feng Yuxiangs forræderi ved Beijingkuppet. Cao ble fengslet og lederskapet gikk over til Wu, som sammen med Sun Chuanfang maktet å kontrollere det sentrale Kina de neste to årene. 

Under Kuomintangs Nordekspedisjon gikk de inn i en fortvilt allianse med sine gamle fiender i Fengtianklikken, men ble likevel totalt knust. Zhiliklikken var den eneste av krigsherreklikkene som ble knust av Nordekspedisjonen alene. 

Klikken var sterkt antijapansk. Vestmaktene var velvillig overfor den, men gav den ingen støtte – utover den som kom fra utenlandske forretningsinteresser som satte pris på klikkens antikommunisme og anti-fagforeningspolitikk i 1923. Wu Peifu hadde til å begynne med søkt kommunistenes samarbeid for å bryte Kommunikasjonsklikkens strupetak på jernbanene, men skulle komme til å betrakte kommunistene som en større trussel, og gikk løs på dem og slo dem ned.
**Zhong Yao** (kinesisk: 鍾繇, pinyin: *Zhōng Yáo*, Wade-Giles: *Chung Yao*, også romanisert *Zhong You*, født 151 i Changge i det som i dag er provinsen Henan i Kina, død 230) var en minister i Weidynastiet. Han studerte under den berømte kalligrafen Cai Yong, og tilskrives utviklingen av den såkalte regelskrift.

Under Cao Cao var Zhong Yao gitt ansvaret for forsvaret av byen Chang'an, men han led nederlag for den angripende rivalen Ma Chao i et stort slag. Etter Cao Caos etterfølgers død Cao Pi ble Zhong Yao under hans etterfølgers Cao Rui utropt til *Weis store læremester*. Hans sønn Zhong Hui var også kalligraf og offiser under Deng Ai.

Referanser
----------

1. 1 2   Trove, oppført som You Zhong, Trove person-ID 1439675, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Faceted Application of Subject Terminology, oppført som You Zhong, FAST-ID 202322, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2 3   China Biographical Database[Hentet fra Wikidata]

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |
«Zhijiang» har flere betydninger.
**Zhijiang** (枝江; pinyin: *Zhījiāng*) er et byfylke i Yichang i byprefekuret Hubei i Folkerepublikken Kina.

Befolkningen var på 512 611 innbyggere i 1999.

Kulturminner
------------

Guanmiaoshan-funnstedet (*Guanmiaoshan yizhi*, 关庙山遗址) fra Daxikulturen og zhoutidens Qingshan-graver (*Qingshan muqun*, 青山墓群) er oppført på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner.

Samferdsel
----------

### Tog

Hankou–Yichang-høyhastighetsjernbane, åpnet i 2012, løper gjennom området og har stasjon der.

### Vei

Kinas riksvei 318, en av Folkerepublikken Kinas lengste hovedveier, løper gjennom området. Den begynner i Shanghai og fører blant annet innom Wuhan og Chengdu på sin vei inn i Tibet og Lhasa og helt frem til en kinesisk grenseovergang mot Nepal i Zhangmu.

Kinas riksvei 320 går gjennom området. Den begynner i Shanghai og løper sørvestover til grensen mellom provinsen Yunnan og Burma. Underveis er den innom blant annet Hangzhou, Nanchang, Guiyang, Kunming og Dali.

Referanser
----------

1. ↑  National Population Statistics Materials by County and City – 1999 Period, *i* China County & City Population 1999, Harvard China Historical GIS

Eksterne lenker
---------------

* Lokalregjeringens hjemmesider Arkivert 26. november 2009 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**«Skriv deg, Jesus, på mitt hjerte»** er en salme av den danske biskop og salmedikter Thomas Kingo. Den er forfattet i 1689. Melodien er fra 1400-tallet med ukjent opphav, men gjengitt hos Louis Bourgeois 1551. Samme melodi brukes også for salmen «Jesus, dine dybe vunder».

Teksten
-------

### Dansk tekst

(I bearbeidet form fra 1844)

Skriv dig, Jesus, på mit hjerte,  

du min konge og min Gud!  

at ej lyst, ej heller smerte  

dig formår at slette ud!  

Denne indskrift på mig sæt:  

Jesus udaf Nazaret,  

den korsfæsted, er min ære  

og min salighed skal være!

### Norsk oversettelse

Skriv deg, Jesus på mitt hjerte,   

du min konge og min Gud,  

at ei lyst, ei heller smerte,  

deg formår å slette ut!  

Denne innskrift på meg sett:  

Jesus ifra Nasaret,  

den korsfestede, min ære  

og min salighet skal være

Melodi
------

Melodien til salmen fra Genève-psalteret.

X:1
M:none
L:1/4
K:f
F2 G1 A2 G1 | F1 E1 D2 C2 | F2 G1 A2 B1 | A2 G2 F4 |   
w: Skriv deg, Je- sus, på mitt hjer- te du min kon- ge og min Gud, 
w: at ei lyst, ei hel- ler smer- te, deg for- mår å slet- te ut!

X:1
M:none
L:1/4
K:f
A2 A1 c2 B1  | A1 G1 A4 | c2 c1 d2 c1 | B1 A1 G4 | 
w: Den- ne inn- skrift på meg sett: Je- sus i- fra Na- sa- ret, 

X:1
M:none
L:1/4
K:f
A2 c1 B2 A1 | F1 G1 A2 F2 | A2 A1 B2 A1  | G1 F1 (F1 E1) F4  | 
w: den kors- fes- te- de, skal væ- re all min sa- lig- het og æ- re

Salmen er publisert i
---------------------

* *Norsk Salmebok*, nr. 597
* *Norsk salmebok 2013*, nr. 339
* *Den Danske Salmebog*, nr. 208

Innspillinger (i utvalg)
------------------------

* Sveinung Hølmebakk med akkompagnatør Paul Leithaug: *Min salmeskatt*, Lynor 2002.

Referanser
----------

1. ↑  *Norsk salmebok 2013*, Eide forlag 2013
2. ↑  Liturgikommisjonen av 1965 (1981). *Norsk salmebok: forslag til felles salmebok for Den norske kirke : delutredning*. Oslo: Universitetsforlaget. s. 196. ISBN 8200706559.

Eksterne lenker
---------------

* Orgelresitasjon av melodien
* Dansk innspilling med sang, opptak 10. november 2013
**Skrivergården** er et kulturminne i Lillesand kommune. Den ble reist i 1810 av ukjent byggmester. Bindingsverket kan tyde på en dansk byggmester. Opprinnelig var huset malt grått med beige midtfelt og trolig hvite karmer. Baksiden var, som de fleste hus på den tiden, rødmalt. Bygget ble fredet så tidlig som 1916.

Danske Niels Møller, muligens fra Kalundborg, var byggherren til Skrivergården i Lillesand.
Huset har tydelige franske trekk, via danske forbilder, med sin Louis-seize-stil. Innenfor kledningen er huset bygget i bindingsverk, det eneste kjente i Lillesand by bygget med denne teknikken.
Huset kjennetegnes av rette linjer, symmetri, høye smårutede vinduer, og en høyreist og slank fasade.
Dekorasjonen preges av medaljonger og girlandere, flagrende bånd og antikke border. Dette gjelder både innendørs og utendørs.
Andre bygg i denne stilarten i Norge er Møglestu i samme kommune, Stiftsgården i Trondheim og Eidsvollsbygningen. Louis Seize-stilen er sjelden i Norge, den påfølgende Empirestilen er atskillig mer utbredt.

Skrivergården huser idag[*når?*] et galleri.

Litteratur
----------

* Michelsen, Kari (2011): «Skrivergården» i *Det var en gang*. Årsskrift nr 12, Vestre Moland og Lillesand Historielag, s. 83-86.

Eksterne lenker
---------------

* «Skrivergården (Lillesand)». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Riksantikvaren kulturminne
 |
**Söderbergelektroden** er en kontinuerlig, selvbrennende karbonelektrode som anvendes i elektrometallurgiske smelteovner og som katode i elektrolysebaserte smelteverk. Før utviklingen av denne kullelektroden som brant direkte og kontinuerlig brukte man forhåndsbakte elektroder som krevde at en operatører måtte stoppe smelteovnene for å montere nye elektroder når den gamle var brukt opp.

Elektroingeniøren Carl Wilhelm Söderberg (1876–1955) fikk den opprinnelige ideen til den kontinuerlige elektroden i 1916. Sammen med dr. ing. Mathias Ø. Sem ved Det norske selskab for Elektrokjemisk Industri (Elkem ASA) drev han forsøk på å utvikle en kontinuerlig elektrode ved å fylle en elektrodemasse av kull, tjære og bitumen inn i et jernrør med en jernkjerne som ble koplet til elektrisk kraft. Sammen med ingeniør Jens Westly utviklet han en modell med langsgående ribber på innsiden av elektrodemantelen for å bedre kontakten mellom denne og den bakte delen av elektroden. Til oppfinnelsens hovedpatent fra 1918 er det knyttet over 300 patenter.

Söderbergelektrodens stålmantel fylles idag med en pasta bestående av kalsinert antrasitt, petrolkoks og bek. Elektrodemassen brennes til en fast karbonelektrode etterhvert som den forbrukes og mates nedover i ovnen. Når elektroden brukes i prosesser der jern ikke er skadelig for produktet, som ved fremstilling av råjern, mates stålmantelen ned og forbrukes sammen med elektroden. Nye seksjoner kan da sveises på oventil. Fra 1924 ble søderbergelektroden også tatt i bruk aluminiumindustrien. Ved bruk i aluminiumelektrolyse er mantelen stasjonær og bare selve karbonelektroden mates inn i elektrolysebadet.

Oppfinnelsen førte til at Elkem ble et teknologiselskap med hele verden som arbeidsområde. En regner med at rundt 75 % av alle smelteverk basert på elektrisk kraft og reduksjonsovner verden over har kjøpt teknologien og utstyret fra Elkem. Selskapets forskningssenter ved Fiskaa bruk i Vågsbygd, like utenfor Kristiansand, er i dag en av verdens fremste laboratorium for ferrolegeringsindustrien.

Eksterne lenker
---------------

* kandidat, århundrets ingeniørbragd; museumsnett.no
* Manufacture of a Soderberg electrode incorporating a high carbon-contributing phenolic sacrificial binder; freepatentsonline.com
* (no) Wilhelm Söderberg i Norsk biografisk leksikon
* Söderbergelektroden; i Store Norske Leksikon

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GND
 |
**Borgerlig demokrati** er en marxistisk term for en type politisk system i det kapitalistiske samfunnet.

Ifølge Lenin er det borgerlige demokratiet en begrenset form for demokrati, et slags borgerklassens diktatur over de andre klassene.

Dette anses som utilstrekkelig sammenlignet med den sosialistiske, fordi den begrenser demokratiet til den rent politiske sfæren og ikke for eksempel det private næringslivet. Sammenlignet med det tidligere føydalsamfunnet betrakter marxismen borgerlig demokrati som et framskritt. Den nåværende vestlige versjonen av demokrati er ifølge marxismen et eksempel på borgerlig demokrati. Den første franske republikk på 1790-tallet er et annet og tidlig eksempel på borgerlig demokrati.

Det marxist-leninistiske synet på det borgerlige demokratiet fikk praktisk betydning i forbindelse med oppløsningen av den konstituerende forsamlingen i Russland etter oktoberrevolusjonen. Bolsjevikene avskaffet det borgerlige demokratiet med det argument at det var mindre demokratisk enn det sosialistiske demokratiet.

Liberal kritikk av begrepet
---------------------------

Det liberale synet er at borgerlig demokrati er den eneste formen for legitimt demokrati, ettersom bare et system med allmenne valg kan oppfylle kravet til å være et demokrati.

Kilder
------

* Lenin: «Staten och revolutionen», 1917.
**Veronikapraktvikler** (*Aethes triangulana*) er en sommerfugl som tilhører familien viklere (Tortricidae).

Utseende
--------

En middelsstor til stor (vingespenn 18-22 millimeter), brokete farget vikler. Forvingen er lysbrun ved roten, og har sølvhvite tegninger: et bredt tverrbånd en tredjedel ut i vingen, en bue ved bakkanten, en trekantet flekk ved forkanten og en tverrstrek midt på ytterkanten. Ellers er vingen sjokoladebrun. Bakvingen er mørkt gråbrun.

Levevis
-------

Arten lever på strandveronika (*Veronica longifolia*). Den er ikke vanlig. Biotopen er elve- eller sjøbredder der vertsplanten vokser. De voksne sommerfuglene flyr i mai-juni.

Utbredelse
----------

Arten er vidt utbredt over det meste av den palearktiske sone fra Vest-Europa til Amur-området og Japan. Arten er i Norge kjent fra to lokaliteter i Østfold (i Rakkestad og Sarpsborg) og én lokalitet i Vestfold (i Andebu). Forekomster av vertsplanten finnes langs vann og vassdrag.

Rødlistevurdering
-----------------

Det later til at arten krever større forekomster av planten for å kunne etablere seg. Det gjør at avstanden mellom egnede habitater blir stor og en eventuell rekolonisering vanskelig. Trusler mot levestedene er mange ulike typer inngrep som påvirker kantsonen eller vannføringen i elver, som oppdemming og vannstandsregulering, vannløpsendring, deponering og utfylling. På grunn av habitatets beliggenhet er arten også sårbar for kraftige vårflommer som kan slå ut enkeltpopulasjoner. Man må anta at disse faktorene fører til en reduksjon og fragmentering av forekomster. Arten rødlistes i 2021 som sterkt truet EN.

Referanser
----------

1. ↑  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 17. februar 2022. Besøkt 17. februar 2022.
2. 1 2  Elven H, Aarvik L og Berggren K (24. november 2021). «Sommerfugler. Vurdering av veronikapraktvikler *Aethes triangulana* for Norge»Åpent tilgjengelig. *Norsk rødliste for arter 2021*. Artsdatabanken. Besøkt 27. mars 2023.

Kilder
------

* Aarvik, L. Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) *Catalogus Lepidopterorum Norvegiae*. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe/Norsk Institutt for Skogforskning. ISBN 82-995095-1-3
* Nettsiden *Svenska Fjärilar*, med bildegalleri:

Eksterne lenker
---------------

* (en) *veronikapraktvikler* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *veronikapraktvikler* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *veronikapraktvikler* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *veronikapraktvikler* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *veronikapraktvikler* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Aethes triangulana* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Aethes triangulana* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**Tathāgata** (sanskrit/pali: तथागत; kinesisk: 如來; pinyin: *rúlái*; Wade–Giles: ju-lai; koreansk: 여래; japansk: *Nyorai*; tibetansk: *de bzhin gshegs pa*) er en buddhatittel. Den betegner en som er kommet frem til den fullkomne opplysning. Dette er en avb de ti titler som knyttes til Buddha Shakyamuni; den tittel han helv benyttet når han talte om seg selv eller andre buddhaer.

I Mahayana representerer *tathagata* Buddha i hans tre aspekter (trikaya). Han er både det fullkomne menneske som kan manifestere seg i enhver form og er utstyrt med en buddhas ti krefter dashabala, og det kosmiske prinsipp, universets essens, det ikke-betingede, ufødte. Han er formidler mellom det essensielle og den fenomenale verden. Mange ganger likestilles *tathagata* som absolutt med Prajna og Shunyata.

Begrepet betegner også de fem transcendente buddhaer (adibuddha) av buddhafamiliene (Buddhakula).

I Vajrayana er *tathagata* et mangfoldig anvendt ordnende prinsipp i ikonografi og symbolikk (trikaya).

I Diamantsutraen heter det at *Tathagata* er i besittelse både av sitt organiske øye, det guddommelige øye, visdommens øye og buddhaøyet.

Referanser
----------

1. ↑  Diamant Sutra oder "Vajra-Durchtrennung" (PDF; 257 kB) S. 14, 15

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis
 |
Inngangen ved 119, avenue d'Italie
**Maison Blanche** er en metrostasjon i Paris' 13. arrondissement. Stasjonen betjener metrolinje 7, og den ble åpnet 7. mars 1930 som stasjon for metrolinje 10 mellom Place d'Italie og Porte de Choisy. 26. april 1931 ble stasjonen overført til linje 7. Syd for denne stasjonen deler linje 7 seg i to, med endepunktene Mairie d'Ivry i sydøstlig retning og Villejuif – Louis Aragon i sydlig retning. Det er fremtidige planer om å forlenge linje 14 til denne stasjonen via metrostasjon Olympiades.

Stasjonen bærer det samme navnet som bydelen den ligger i, begge er oppkalt etter et kjent herberge, *Maison Blanche* – *det hvite hus*. En gate nær stasjon Tolbiac har også dette navnet. Metrostasjonen var 6. oktober 1995 åsted for et attentat foretatt av algirske islamistiske ekstremister (GIA). 18 mennesker ble skadet.

Det er fire innganger til stasjonen: Avenue d'Italie ved 119, avenue d'Italie; Rue du Tage ved 162, avenue d'Italie; Rue de la Vistule ved 103, avenue d'Italie og Rue Bourgon ved 144, avenue d'Italie.

Nær stasjonen ligger det asiatiske kvarteret og Maison Blanche-kvarteret.

Knutepunkt med andre transportmidler
------------------------------------

* Buss: Linje 47.

Referanser
----------

1. ↑  Attentats de 1995: Ramda jugé à Paris (fransk)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Maison Blanche (Paris Metro) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Kart over metroen i Paris

| * v
* d
* r
Metroen i Paris – linje 7 |
| --- |
| 
* La Courneuve - 8 Mai 1945
* Fort d'Aubervilliers
* Aubervilliers - Pantin - Quatre Chemins
* Porte de la Villette
* Corentin Cariou
* Crimée
* Riquet
* Stalingrad Paris Metrolinje 2 Paris Metrolinje 5
* Louis Blanc Paris Metrolinje 7bis
* Château-Landon
* Gare de l'Est Paris Metrolinje 4 Paris Metrolinje 5
* Poissonnière
* Cadet
* Le Peletier
* Chaussée d'Antin - La Fayette Paris Metrolinje 9
* Opéra Paris Metrolinje 3 Paris Metrolinje 8
* Pyramides Paris Metrolinje 14
* Palais Royal - Musée du Louvre Paris Metrolinje 1
* Pont Neuf
* Châtelet Paris Metrolinje 1 Paris Metrolinje 4 Paris Metrolinje 11 Paris Metrolinje 14
* Pont Marie
* Sully - Morland
* Jussieu Paris Metrolinje 10
* Place Monge
* Censier - Daubenton
* Les Gobelins
* Place d'Italie Paris Metrolinje 5 Paris Metrolinje 6
* Tolbiac
* Maison Blanche …

*Linjen splittes i to etter **Maison Blanche**. De to løpene går slik:*
* … Maison Blanche
* Porte d'Italie
* Porte de Choisy
* Porte d'Ivry
* Pierre et Marie Curie
* Mairie d'Ivry

* … Maison Blanche
* Le Kremlin Bicêtre
* Villejuif - Léo Lagrange
* Villejuif - Paul Vaillant-Couturier
* Villejuif - Louis Aragon

 | Paris Metrolinje 7 |
**Styrsö** er et tettsted og en øy i Göteborg kommune i Västra Götalands län i landskapet Västergötland i Sverige. 

For å komme seg til Styrsö kan man ta skjærgårdsbåten fra Saltholmen i utkanten Göteborg (Gøteborg trikken går dit), det tar 15-25 minutter. Styrsö har en broforbindelse med øyen Donsö, som er den tettest befolkede øya i den sørlige skjærgården. Det er ingen biler på Styrsö, kun mopeder og golfbiler.

Stedet er et kirkested for Styrsö menighet og var en del av Styrsö fylkeskommune til 1974, det var et kommunalt samfunn på øya fra mai 1923 til desember 1959.

Distriktet har et areal på 21 072 hektar. I 2010 hadde tettstedet 1 304 innbyggere.

Det er ca. 45 kjente forhistoriske minner, en tredjedel er steinalderboplass og de øvrige er gravhaugene fra bronsealderen. Fra historisk tid kan man se åtte kirkegårder, noen labyrinter og mer enn 400 bosetninger. 

Under svenskekongen Karl XIIs første felttog inn i Norge i 1716 kom det til trefninger ved Styrsö mellom den svenske flåten og den dansk-norske orlogsflåten bestående av syv orlogsskip, et av skipene var Tordenskjolds «Hvide Ørn».

Styrsö kirke ble bygget i 1751-1759, men innvielsen fant sted allerede i 1754, før kirken var helt ferdig. Det er en kirkegård, en tidligere prestegård og et menighetshjem ved kirken.

Det var populært å reise ut av byene til bade-anlegg på slutten av 1800-tallet og begynnelsen av 1900-tallet, så det ble bygget ett større bade-anlegg på Styrsö. I 1902 ble Styrsö Hafsbads restaurant innviet, etter tegninger av Sven Steen. Husene forfalt på 1950- og 1960-tallet og ble brent ned av brannvesenet i 1969. I dag er det noen overnattingsteder på øya og det finnes noen koselige kafeteriaer. Det er også to matvareforretninger på øya.

* 
* 
* 
* 
* 
* 
*

Referanser
----------

1. 1 2   (på sv) *Statistiska tätorter 2020, befolkning, landareal, befolkningstäthet per tätort*, Statistiska centralbyrån, 24. november 2021, Wikidata Q112914414,
2. ↑  «Sveriges tätorter 2010» (PDF). Statistiska centralbyrån. Arkivert fra originalen (PDF) 16. juni 2011. Besøkt 2. april 2016.
3. ↑  «Styrsö Sockens Hembygdsförening» **(svensk)**. Besøkt 20. januar 2021.

  


| * v
* d
* r
Göteborg kommune i Västra Götalands län i Sverige |
| --- |
|  | Andalen **·** Angered **·** Asperö **·** Billdal **·** Björlanda **·** Brännö **·** Donsö **·** Gundal och Högås **·** Göteborg **·** Hjuvik **·** Kvisljungeby **·** Låssby **·** Mysterna **·** Nolvik **·** Olofstorp **·** Rödbo **·** Stenared **·** Styrsö **·** Säve **·** Trulsegården **·** Tumlehed **·** Vrångö |  |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
Fullt uniformert SS-Obersturmbannführer, med jernkorsets ridderkors
Kragespeil for SS-Obersturmbannführer
Skulderklaff for SS-Obersturmbannführer
**Obersturmbannführer** var en paramilitær grad i Schutzstaffel (SS) og Sturmabteilung (SA). Den ble først innført i SA i 1932, da man trengte en ekstra feltoffisersgrad over SA-Sturmbannführer. Den ble samtidig innført i SS for at offiserer skulle være på samme nivå i de to organisasjonene. 

Den var under *Standartenführer* og over *Sturmbannführer*.

Navnet betyr «over-stormenhetsfører», og graden tilsvarte Oberstleutnant i Wehrmacht (kommandørkaptein i marinen).

Graden ble i 1961 en av de mest kjente av de mange i SS' og SAs spesielle hierarki, ettersom Adolf Eichmann hadde hatt denne graden. Da han i rettssaken i Jerusalem hevdet at han kun var en kontorarbeider som fulgte ordre, spurte anklageren Gideon Hausner: «Var du en Obersturmbannführer, eller en kontorpike?». Blant andre beryktede innehavere av graden var kommandanten i Auschwitz, Rudolf Höss. Obersturmbannführerene Herbert Kappler og Joachim Peiper var skyldig i massakrene i henholdsvis Ardeatine og Malmedy. 

Insigniene var fire sølvknapper og en stripe, plassert på venstre jakkeslag. Man bar også skulderklaffene til en Oberstleutnant i Wehrmacht. Graden var den høyeste hvor man hadde enhetsmerke på høyre jakkeslag; i de høyere gradene hadde man insignier på begge sider. 

To nordmenn mottok graden SS-Obersturmbannführer, Egil Reidar Hoel og Arthur Qvist. Begge mottok graden i 1945.

Referanser
----------

1. ↑  *Norsk krigsleksikon 1940-45*. Oslo: Cappelen. 1995. s. 393. ISBN 8202141389.
2. ↑  «SS-Rank Table showing equivalents in the German, American and British Armies» **(engelsk)**. Besøkt 5. juli 2017.
3. ↑  *Norsk krigsleksikon 1940-45*. Oslo: Cappelen. 1995. s. 393. ISBN 8202141389.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Lavere grad:**Sturmbannführer** | ***Grad i SS og SA*****Obersturmbannführer** | Høyere grad:**Standartenführer** |
Verrasundet på sitt smaleste, ved Trongsundet.
**Verrasundet** er en 22 kilometer lang fjordarm av Trondheimsfjorden som strekker seg sørvestover fra Beitstadfjorden i kommunene Steinkjer, Indre Fosen og Inderøy i Trøndelag.

Fjorden har innløp mellom Skjelstad i vest og Finnsvika i øst. Verrastranda ligger på vestsiden like innenfor innløpet. En rekke bruk ligger utover fjorden på vestsiden, som Bolmset, Stavrem og Vølset. Sør for Vølset, på andre siden av fjorden ligger Hindberg. Omtrent halvveis inn i fjorden stikker Hovdklumpen (lokalt: Høgklompen) ut i fjorden fra østsiden. Fjorden er her på det smaleste, cirka 200 meter, og sundet forbi neset blir kalt Trongsundet. Ytterst (dvs. lengst vest) i fjorden ligger Verrabotn med Fines kirke.

Fra gammelt av sier man «utover» mot fjordbunnen (Verrabotn) og «innover» om retningen inn i landet mot Innherred. 

720Fylkesvei 720 går langs hele vestsiden av fjorden, mens Fv191Fylkesvei 191 går langs deler av østsiden.

Referanser
----------

1. ↑  Verrasundet på Norgeskart.no fra Statens kartverk

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Verran Sparebank** var en norsk sparebank fra 1907 til 2006, i Framverran i Mosvik kommune. Den fusjonerte med Grong Sparebank i 2006, som tok over selskapets aktiva og lokale kunder. Banken hadde aktiva til en verdi av 85 millioner kroner, og tre ansatte da den ble oppløst i 2006. Verran Sparebank hadde lokaler i Venneshamn, men den nye banken flyttet til Mosvik sentrum i 2008, og til Straumen i 2013.

Historie
--------

Verran Sparebank ble etablert i 1907 som en lokal bank i Verran og Mosvik kommuner. Den første styreformannen var tidligere ordfører Jørginus Stavrum. Andre ordførere som senere var styreformann var Peter Å. Gipling og Per Vennes.

Banken var medlem av bankalliansen Terra, og var ved fusjonen den fjerde siste av de små, lokale sparebankene i Nord-Trøndelag. De andre små sparebankene hadde tidligere deltatt i fusjonsprosesser som i 1985 førte fram til Sparebanken Midt-Norge. Grong Sparebank, Verran Sparebanks fusjonspartner, er en av de tre frittstående sparebankene i fylket.

På fusjonstidspunktet var Verran Sparebank den minste banken i Norge.

Referanser
----------

1. ↑  Per Vennes. *Jubileumsberetning 1907-2007, Verran sparebank*. Utgitt av Grong sparebank, 2007. ISBN 978-82-303-0973-5
2. ↑  Ragnar Prestvik. *Grong Sparebank - samfunnsbygger i 150 år 1862-2012. Utgitt av banken, 2012.*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Veronika Shishkina** (født 18. august 2003) er en kasakhstansk skihopper, som debuterte i kontinentalcupen i skihopping den 15. desember 2017 på Notodden under 2017/18-sesongen.

Shishkina ble tatt ut i den kasakhstanske troppen til Ski-VM 2019 i Seefeld. Først deltok hun i lagkonkurransen for kvinner, på lag med Valentina Sderzhikova, Dayana Pekha og Alina Tukhtaeva, før hun dagen etterpå kvalifiserte seg til normalbakkerennet og endte på en delt 35.-plass. Shishkina deltok også i mikslagkonkurransen der Kasakhstan endte sist på en 13.-plass.

Hun deltok i skihopping under Vinter-OL for ungdom 2020, der hun kom på 17.-plass i den individuelle konkurransen for jenter.

Referanser
----------

1. 1 2   www.lausanne2020.sport, besøkt 12. januar 2020[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Lausanne 2020 - *Veronika Shishkina* Arkivert 3. mars 2020 hos Wayback Machine. besøkt 3. mars 2020.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Veronika Shishkina – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Veronika Shishkina – FIS (kombinert) Rediger på Wikidata

* (en) Veronika Shishkina – FIS (skihopping) Rediger på Wikidata

* (pl) Veronika Shishkina – skijumping.pl Rediger på Wikidata

* (en) Veronika Shishkina – TheSports.org Rediger på Wikidata
**Maison Brillet** er et konjakkhus (Frankrike). De har ca. 70 ha med vinmarker, som ligger dels i Grande Champagne, dels i Petite Champagne.

Historie
--------

*Guy Brillet* (f. 1656) etablerte huset i sin tid, og siden har det vært i familien. I over 300 år har ti generasjoner drevet dette huset. I 1850 slo sjette generasjon Brillet seg ned der de holder til den dag i dag; på eiendommen *Les Aireaux*, midt på grensen mellom de to beste konjakkområdene. Der plantet de nye vinstokker, og fikk bygd en skikkelig vinkjeller, med «le paradis», der de eldste konjakkene samles. Fram til dette hadde de kun solgt konjakk på tønner til andre produsenter. Nå etablerte de i stedet sitt eget merke, selv om fortsatte å selge konjakk kun på tønner. Ikke før åttende generasjon begynte de å selge konjakk og Pineau des Charentes på flaske. I mellomkrigstiden brukte de store mengder av konjakklagrene sine til å produsere Pineau des Charentes, samtidig som de solgte ut mye av lagrene sine til de store negociantene. 

Fra 1985 bestemte de seg for å markedsføre konjakken sin under eget navn. Nå var det 10. generasjon Brillet, ved *Jean-Louis Brillet* som styrte huset. De hadde fortsatt mye konjakk i vinkjelleren sin, og har etter dette satset mye på *single cru* konjakk, dvs at man ikke blander årganger, og de blander heller ikke Grande og Petite Champagne. Rene årganger er ikke veldig vanlig i konjakk.

Utvalg
------

**Konjakk**

* VSOP Reserve Grand Cru – 6 års fatlagring, ugni blanc-druer, ren Petite Champagne
* Très Vieille Réserve XO – 20 års fatlagring
* Extra Premier Grand Cru – 30 års fatlagring
* Très Rare Heritage – 50 års fatlagring, ren Grande Champagne, 45% alkohol.
* Très Rare Réserve Limitée – 100 år gammel konjakk, 50 års fatlagring, ren Grande Champagne
* Très Rare Centenaire – En ren Grande Champagne destillert i år 1900, lagret på fat i 65 år før den ble tappet over på glassballonger, og tappet på flaske i 1999

**Andre drikker**

* Rød og hvit Pineau des Charentes (bl.a. *Brillets Pineau des Charentes Extra Vieux*, *Pineau des Charentes Blanc Brillet* og *Pineau des Charentes Blanc Prestige)*
* Pærelikør (*Belle De Brillet* og *Perle de Brillet Cocktail*)
**Maj Helen Nymoen**, tidligere **Maj Helen Nymoen Sorkmo** (født 14. august 1969 i Os i Hedmark) er en tidligere norsk langrennsløper, som representerte Os Idrettslag.

I løpet av karrieren oppnådde hun fem individuelle pallplasseringer i verdenscupen, samtlige i sprintrenn. Hun var også med på å vinne to verdenscupstafetter, i Kiruna 24. november 2001 og to uker etterpå i Davos.

Hun deltok i OL to ganger, og oppnådde 19.-plass på 30 km fristil i Nagano 1998 og 6.-plass på sprinten i Salt Lake City 2002.

Hun fikk også med seg tre VM-deltakelser (Trondheim 1997, Ramsau 1999 og Val di Fiemme 2003) med to fjortendeplasser som beste resultater.

Medaljer i norske mesterskap
----------------------------

| Plassering | Øvelse | År |
| --- | --- | --- |
| Gull | Stafett | 1995 |
| Sølv | 10 km jaktstart | 2000 |
| Sølv | Stafett | 1992 |
| Bronse | 15 km langrenn | 1996 |
| Bronse | 30 km langrenn | 1997, 1999, 2002 |
| Bronse | Sprint | 2000 |
| Bronse | Stafett | 1994 |

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Maj Helen Nymoen – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Maj Helen Nymoen – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Maj Helen Nymoen – FIS (langrenn) Rediger på Wikidata
**Maj Christin Stenersen Lund** (født 13. januar 1953) er en norsk politiker (SV).

Stenersen Lund var fylkesråd i Hedmark mellom 2003 og 2007. Hun har tidligere vært kommunepolitiker i Åsnes, men bor nå i Hamar. 

Hedmark SV valgte Christian Haugen som sin kandidat da nytt fylkesråd skulle settes sammen etter valget i 2007, og Stenersen Lund gikk derfor tilbake til fylkestinget, hvor hun i perioden 2007-2011 var SVs gruppeleder og komitéleder for videregående opplæring, kompetanse (og forskning), kultur (og idrett) og internasjonalt arbeid. Stenersen Lund var Hedmark SVs andrekandidat til fylkestingsvalget høsten 2011.

Referanser
----------

1. ↑  «Siste ord er ikke sagt», *Hamar Dagblad*, 16. oktober 2006

Eksterne lenker
---------------

* (no) Maj Christin Stenersen Lund hos Stortinget Rediger på Wikidata

* (no) Maj Christin Stenersen Lund hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Stortinget
 |
I grammatikken er et **objekt** et setningselement som er del av setningspredikatet. Objektet er noe eller noen som er involvert i subjektets «utførelse» av verbet. Som et eksempel gis følgende setning:

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| S | V | **O** |
| *Ivar* |  *sparker*  | ***ballen**.* |

«Ivar» er subjektet, den som utfører handlingen, mens «sparke» er verbet, handlingen, og «ballen» er hva det som blir påvirket av handlingen.

Typer objekter
--------------

Det er tre klasser av objekter: direkte objekter, preposisjonsobjekt og indirekte objekter. Et indirekte objekt er mottakeren av et direkte objekt, eller en deltaker i hendelsen på en annen måte. Eksempler på hver type er:

* I *Vi kastet kniver.* Her er *kniver* direkte objekt av verbet *kastet*.
* I *Vi hørte på læreren.* Her er *læreren* et objekt av preposisjonen *på*, og preposisjonsobjektet av verbet *hørte*.
* I *De sendte ham et postkort.* Her er *ham* det indirekte objektet av verbet *sendte*.

I mange språk, blant annet tysk, latin og klassisk arabisk, kan objektene endre form (deklinere) for å indikere hva slags objekt de er (de endrer kasus). Dette gjøres ikke i norsk, utenom i enkelte pronomen som har egne subjekts- og objektsformer. I stedet angis objektstype av ordstillinga i setningene.

Preposisjonsuttrykk (preposisjon + styring/preposisjonsobjekt) ble tidligere kalt komplement. Indirekte objekt ble tidligere kalt omsynsledd eller hensynsledd.

Se også
-------

* Subjekt

Eksterne lenker
---------------

* Grammatiske termer til bruk i skoleverket[*død lenke*] (Språkrådet)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Bessvatnet** er en næringsfattig innsjø i Vågå kommune i Innlandet. Navnet kommer av elven Bessa som renner ut av innsjøen. Bunnen av innsjøen har tre groper som spor etter tre forskjellig breer som har gravd ut vannet. Den dypeste gropen på bunnen er 102 meter under overflaten. Før istiden var det trolig en elvedal som hadde skåret seg dypt ned i det høyfjellsvidde der Bessvatnet ligger nå. Senere har isbreer erodert og slipt ned fjellet og dannet bassenget som Gjende og Bessvatnet fyller.

Det smale Bandet som hindrer Bessvatnet å falle som en høy foss ned i Gjende (til venstre)
Bessvatnet er velkjent for alle som har gått Besseggen, da en har det klare blå Bessvatnet på den ene siden av eggen og det smaragdgrønne Gjende på den andre siden. Fargeforskjellen skyldes at Bessvatnet får lite tilsig av smeltevann fra isbre, mens Gjende får store mengder bresmeltevann (blant annet fra Memurubreen) som inneholder fine leirpartikler (slam). Fjellet Besshøe ligger rett ved Bessvatnet. Mot Gjende er det bare en tynn «vegg» ved Bandet/Besseggen som hindrer Bessvatnet å drenere til Gjende - istiden var over før breen hadde gnagd seg gjennom berget.

Referanser
----------

1. 1 2  «NVE Atlas». *Vassdrag – Innsjødatabase.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 14. april 2015
2. 1 2 3  Grønvold, Svein (1998). *Jotunheimen*. [Oslo]: Gyldendal fakta. ISBN 8276431232.
3. ↑  «NVE Atlas». *Vassdrag – Nedbørfelt – Regine-enhet.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 14. april 2015
4. ↑
5. ↑  Andersen, Bjørn G. (2000). *Istider i Norge: landskap formet av istidenes breer*. Oslo: Universitetsforl. ISBN 8200451348.
6. ↑  Kopperud, Lasse (1995). *Besseggen og Gjende: skjønnhet og myte*. Oslo: Grøndahl Dreyer. ISBN 8250422201.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
*Må ikke forveksles med Hetlevik (Askøy).*

**Hetlevik** er et boligområde i Loddefjord i Laksevåg bydel i Bergen, som ligger mellom Bjørndalspollen i øst og Storavatnet i vest, like sør og vest for boligområdet Vadmyra og Vestkanten kjøpesenter. I sør ligger Mathopen med Sjøforsvarets hovedbase Haakonsvern.

Området består av boligområder med blokker, rekkehus og eneboliger. Hovedveiene i området er Haakonsvernveien, Mathopsveien og Hetlevikåsen.

Hetlevik omfattes av grunnkretsene Hetlevik, Hetlevikåsen og Peneset i Bergen kommune, med til sammen 2 206 innbyggere 1. januar 2012, og et samlet landareal på 1,34 km² og 0,70 km² ferskvann.

Referanser
----------

1. ↑  Hetlevik på Norgeskart.no fra Statens kartverk

Strøk og boligområder i Bergen kommune

| * v
* d
* r
Laksevåg bydel |
| --- |
| 
* Alvøen
* Bjørndal
* Damsgård
* Godvik
* Gravdal
* Hetlevik
* Håkonshella
* Kjøkkelvik
* Kringsjå
* Loddefjorddalen
* Lyngbø
* Mathopen
* Melkeplassen
* Nygård
* Olsvik
* Vadmyra
* Damsgårdsfjellet
* Lyderhorn

 |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Styrkeprøven Rett Vest** er et ultraløp som arrangeres i fjellheimen i Bergen.

I 1984 gjennomførte de tre brødrene Håkon, Harald og Peter Kryvi den lange turen fra Gullbotn til Kjøkkelvik, og dette inspirerte i 1989 Geo Wilson til å samle en liten gruppe som arrangerte en ny tur i samme løype. Da dette ga mersmak gjentok de turen året etter og fikk med seg flere mosjonister. På få år utviklet det seg til å bli en årlig tradisjon for et hundretall sprekinger. Løyperekordene innehas av Thorbjørn Ludvigsen med tiden 4 timer og 40 minutter, og Sara Rebekka Færø med tiden 6 timer og 3 minutter.
I 2013 feiret Styrkeprøven Rett Vest 25-årsjubileum.

Løypebeskrivelse
----------------

Løypen starter på Gullbotn og går opp til Gullfjellstoppen og løypens høyeste punkt på 987 meter. Derfra går ruten videre vestover og innom toppene Austlirinden, Sletteggen og Livarden. For å komme fra fjellmassivet Gullfjellet og over til Byfjellene må man nesten helt ned på havnivå på Haukeland før oppstigningen igjen mot Ulriken starter nærmest umiddelbart. Etter å ha passert dette fjellet fortsetter løypen ned til Bergen by hvor man må gjennom 2-3 km med asfalt og brostein før man starter signingen mot Løvstakken fra Solheimsviken. Derfra følger Damsgårdsfjellet og til slutt Lyderhorn før målgang i Kjøkkelvik.

Totalt er løypen ca. 43 km lang og har en total stigning på mer enn 3000 høydemeter.

Ulykker
-------

I 2004 omkom to deltakere da de falt utfor Markskilfossen da de deltok i Styrkeprøven Rett Vest. Arrangøren måtte dengang tåle kritikk for ikke på forhånd å ha avlyst arrangementet på grunn av dårlig vær, men fikk også ros fra Politiet for måten arrangøren håndterte ulykken på.

I 2009 omkom også en deltaker etter at han hadde brutt løpet og falt utfor en høy skrent da han skulle ta seg ned til nærmeste bebyggelse.

Referanser
----------

1. ↑  *Mistet balansen – styrtet i døden*, Bergens Tidende
2. ↑  *Mann (28) omkom på Gullfjellet*, Bergens Tidende

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
Hetlandshallen 2010  Foto: Jarle Vines 
**Hetlandshallen** er en idrettshall på Kristianslyst i Stavanger som stod ferdig i 1971. Hallen ligger like ved Kristianslyst skole. Hallen er en «kombihall» og består av både svømmehall og idrettshall. Idrettshallen har en tilskuerkapasitet på 800 og gulvflaten er 44 gange 22 meter, dekket med parkett. Her er det en idrettsflate som kan brukes som innebandybane og håndballbane, og som i tillegg kan deles opp til å bli fire volleyballbaner og et område med fire badmintonbaner eller fire mindre basketballbaner. Det er også seks garderober, egen scene, et styrketreningsrom og møterom. Viking og Hinna håndball har mest tilhørighet her.
Svømmehallen har et basseng som er 25 meter langt, med fem baner og stupebrett. I tilknytning til svømmehallen er der også to garderober, badstue og tre solsenger. Svømmehallen er tilrettelagt for aktivt bruk av alle skolene i Stavanger på dagtid og som treningsarena for svømmeklubbene i kommunen på kveldstid. Det er også publikumsbading enkelte dager i uken. Det er også gode utearealer i tilknytning til hallen, med blant annet fotballbaner og sandvolleyballbaner.
,

Eksterne lenker
---------------

* Stavanger.kommune.no: Hetlandshallen[*død lenke*]
* Stavanger.kommune.no: Hetlandshallen svømmeanlegg[*død lenke*]
* vikinghandball.no: Hetlandshallen[*død lenke*]