recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
***Argulus siamensis*** er en art av fiskelus. Dette er en type krepsdyr som lever som parasitter på større dyr, i regelen fisk. Arten ble beskrevet i 1926.

Anatomien er særegen, kroppen er sammenklemt og et stort skjold dekker det meste av den, men på undersiden er kroppens ledd og anatomi godt synlig. Inndelingen i hode, kropp (thorax) og bakkropp (abdomen) er tydelig. Arten er mellomstor, den er noen mm lange. Øynene er store tydelige, og de har også et *naupilus*-øye. Begge antenne-parene er omdannet til haker som holder fiskelusen fast i vertsdyret.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Argulus siamensis* – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen Rediger på Wikidata

* (en) *Argulus siamensis* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Argulus siamensis* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Argulus siamensis* hos NCBI Rediger på Wikidata
* Argulus - oversikt og omtale av artene i *WORMS*-databasen. Besøkt 5. januar 2014.
*Denne artikkelen handler om danske forhold. For de tilsvarende norske, se Politivedtekter.*
En **politivedtægt** er i Danmark et lokalt regelsett som er utarbeidet av politiet og kommunene i hver politikrets. Reglene skal sikre ro og orden på offentlige steder.

Politivedtægter inneholder for eksempel bestemmelser om forbud mot støyende adferd som kan forstyrre andre, mot ulovlig opphold på offentlige steder, fornærmelig adferd og forstyrrelse av den offentlige orden. I bestrebelsene på å skape større ensartethet i reglene for de forskjellige politikretser utarbeidet Justitsministeriet i 1968 en såkalt «*normalpolitivedtægt*»,[1] som skulle tjene som modell for de lokale politivedtektene.

Fra 2005 ble mange av de regler som tidligere var bestemt i de enkelte politivedtektene, samlet i Ordensbekendtgørelsen, som gjelder for hele landet. Der finnes dog stadig en rekke supplerende vedtekter i forskjellige områder.[2]

Referanser
----------

1. ↑  Meddelelse om ny normalpolitivedtægt (retsinformation.dk)
2. ↑  Ordensbekendtgørelsen - Bekendtgørelse om politiets sikring af den offentlige orden og beskyttelse af enkeltpersoners og den offentlige sikkerhed mv. samt politiets adgang ti...
Må ikke forveksles med virtuell assistent.
En **fjernassistent** eller **virtuell assistent** (engelsk: *virtual assistant*) er et yrke som ble beskrevet i USA på 1990-tallet om selvstendige tilbydere av fjernleverte administrative tjenester og sekretærfunksjoner. Begrepet har ennå ikke fått noen fullgod norsk oversettelse,[*bør utdypes*] men «fjernassistent» har vært benyttet.

En fjernassistent utfører gjerne arbeid for små og mellomstore bedrifter, meglere og konsulentselskaper. Han/hun jobber på oppdragsbasis, men inngår gjerne langvarige kontraktsforhold med sine oppdragsgivere. 

Fjernassistenter er uavhengige leverandører som, i motsetning til fast ansatte eller vikarer, selv definerer sine egne priser og oppdragsbetingelser og betaler sin egen arbeidsgiveravgift. Mens andre selvstendige næringsdrivende gjerne spesialiserer seg i ett område (for eksempel regnskapsførere eller webdesignere som jobber hjemmefra), tilbyr en «ekte» fjernassistent de fleste typer administrativ kontorbistand.

Selv om fenomenet har grepet om seg de senere årene, er det usikkert hvor mange fjernassistenter det finnes på verdensbasis. Anslagene varierer mellom 5000 og 35 000. Fjernassistenter sies å særlig være på fremmarsj i sentraliserte økonomier, med typisk «fly-in, fly-out» (FIFO) ansettelsespraksis.

Eksterne lenker
---------------

* Virtual assistant
**Redokstitrering** er en form for titrering der det skjer en redoksreaksjon i kolben. Standardløsningen kan enten redusere eller oksidere stoffet i prøveløsningen.

Eksempel
--------

### Permanganat

En kaliumpermanganatløsning blir brukt som standardløsning for oksidasjon av mange stoffer. Når man skal titrere med kaliumpermanganat må prøveløsningen være sur, noe en kan få til ved å tilsette svovelsyre. Under redokstitreringa blir manganet redusert fra oksidasjonstall +VII i MnO4-, til +II i Mn2+. Reaksjonsligningen blir følgende:

{\displaystyle MnO\_{4}^{-}(aq)+8H^{+}(aq)+5e^{-}\ \to \ Mn^{2+}(aq)+4H\_{2}O(l)}
I en redokstitrering med permanganat trengs ingen indikator fordi standardløsningen er sterkt farget. Så lenge det er noe i kolben som kan oksideres, vil den fiolette permanganaten bli omdannet til den fargeløse manganen. Ved endepunktet, når det ikke er noe mer igjen i kolben som kan bli oksidert, vil tilsetting av mer standardløsning farge stoffet rosa. 

Kaliumpermanganat er et sterkt oksidasjonsmiddel og kan brukes til å oksidere mange ulike stoffer.

### Jodometri

Et annet eksempel er å titrere en løsning av jod med et reduksjonsmiddel og bruke stivelse som indikator. Jod danner et kraftig blått kompleks sammen med stivelse. Jod (I2) kan reduseres til jodid (I−) med f.eks. tiosulfat (S2O32−), og når alt jod er brukt opp forsvinner blåfargen. Dette blir kalt jodometrisk titrering.

Som oftest er reduksjonen av jod til jodid det siste trinnet i en serie reaksjoner der de innledende reaksjonene blir brukt for å forandre en ukjent mengde av analytten (det stoffet en vil analysere) til en tilsvarende mengd jod, som så kan titreres. Noen ganger blir andre halogener enn jod brukte i mellomreaksjonene fordi de finnes i bedre målbare standardløsninger og/eller reagerer lettere med analytten. De ekstra reaksjonene i jodometrisk titrering kan være verdt bryet fordi omslagspunktet fra blått jod-stivelse til fargeløst jodid er tydeligere enn alternative analysemetoder.

En slik serie av reaksjoner i vannløsning med resorcinol som analytt, bromat som standard, tiosulfat som titrant og stivelse som indikator, kan være som følger: (Oksidasjonstall er gitt i parentes.

1. {\displaystyle BrO\_{3}^{-}(5)+5Br^{-}(-1)+6H^{+}\ \to \ 3Br\_{2}(0)+3H\_{2}O}
  
 Bromat + overskudd av bromid i sur løsning → Brom + vann. Brom går videre til ii.
2. {\displaystyle 3Br\_{2}(0)+resorcinol\ \to \ 3HBr(-1)+tribromo(+1)resorcinol}
  
 Brom + resorcinol → Hydrogenbromid + tribromoresorcinol. Ureagert brom går videre til iii.
3. {\displaystyle Br\_{2}(0)+2I^{-}(-1)\ \to \ 2Br^{-}(-1)+I\_{2}(0)}
  
 Brom + overskudd av jodid → Bromid + jod. Jod går videre til iv.
4. {\displaystyle I\_{2}(0)+2SSO\_{3}^{2-}(-1,5)\ \to \ 2I^{-}(-1)+(SSO\_{3})\_{2}^{2-}(0,5)}
  
 Jod + tiosulfat → Jodid + tetrationat.

La oss kalle startmengdene av resorcinol og bromat for *R* og *B*, og mengden av tiosulfat for *T*, der *B* og *T* er kjent og *R* er ukjet – men en må sørge for at *R* er mindre enn *B*/3. (Alle mengdene er i mol). Da blir ***R* = *B* - *T*/6**

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Viral video** er en videofilm som tilsiktet eller utilsiktet blir svært populær på internett i en prosess med deling av videoen på sosiale medier. Delingen foregår slik at noen sender videoens nettadresse som en lenke på e-post eller legger den ut på det som kalles for veggen, altså den offentlige oppdateringen til brukeren. Videoene er ofte korte og oppsiktsvekkende på et eller annet vis. Suksessen skyldes ofte at filmen vekker sterke følelser.

På engelsk brukes uttrykket «viral» om suksesser og fenomener om spres på nettet svært fort og bred, på samme måte som et smittsomt virus. Et annet eksempel enn viral video er viral markedsføring. Enkelte internettfenomener, særlig humoristiske og selvironiske, kalles også ofte mem, norsk for engelske «meme», en idé som spres i en «kulturell evolusjon».

Eksempler
---------

Den amerikanske artisten Rebecca Black ble offer for negativ spredning av hennes video *Friday*. Likevel anses dette som et gjennombrudd for artisten. Mest kjent er den sørkoreanske musikkvideoen *Gangnam Style,* som har oppnådd langt over en milliard visninger på nettstedet YouTube.

I løpet av høsten fra september til nyttår 2013 oppnådde Ylvis' musikkvideoparodi *What Does the Fox Say?* over 300 millioner visninger på YouTube og ble nettstedets mest sette film dette året. Samme år kom også en kort humoristisk video med *Harlem Shake* og dansende norske soldater i Bardufoss; den ble lagt ut på Youtube i februar 2013 og var ved årets slutt sett 95 millioner ganger.

Se også
-------

* Viral markedsføring
* Viral nettspredning

Referanser
----------

1. ↑  FastCompany: These Scientists Studied Why Internet Stories Go Viral. You Won’t Believe What They Found
2. 1 2  kjendis.no (*Dagbladet*) 11. desember 2013: *To norske blant årets ti mest populære videoer* Arkivert 26. desember 2013 hos Wayback Machine.
Fra en oppsetning av *1812-ouverturen* i Melbourne i 2005.
***1812-ouverturen*** er et musikkstykke for orkester komponert av Pjotr Illitsj Tsjajkovskij. Musikkstykket feirer Russlands seier over Napoléon Bonapartes Frankrike under Napoleonskrigene.

Ouverturen ble uroppført i Frelseren Kristus-katedralen i Moskva den 20. august 1882.

Oversikt
--------

*1812-ouverturen* er et typisk eksempel på programmusikk. Verket åpner med en russisk kirkesang, noe som symboliserer at krigserklæringen kunngjøres under russiske gudstjenester. Deretter følger en sang som ber om russisk suksess i krigen.

Den første halvdelen av verket tar for seg den franske fremgangen. Man hører en militær marsj, sammen med den franske nasjonalsangen «La Marseillaise».

Etter den franske erobringen av Moskva i september 1812 ble de invaderende franske styrkene slått tilbake. Dette symboliseres med elementer av russisk folkemusikk. Et diminuendo følger så, som symboliserer det franske tilbaketoget.

Mot slutten av ouverturen hører man artilleriild, sammen med den daværende russiske nasjonalsangen. Dette symboliserer de siste slagene som drev Napoleon ut av russisk jord. Det er imidlertid ikke vanlig å bruke ekte kanoner under oppføringer av ouverturen.

Senere tillegg
--------------

I sovjettiden ble stykket skrevet om slik at det ikke lenger inneholdt 1800-tallets russiske nasjonalsang, som priste tsaren, da dette var politisk uakseptabelt i Sovjetunionen.

På 1960-tallet skrev Igor Buketoff om 1812-ouverturen, og la til elementer av korsang. Åpningssekvensen ble her gjort om til sang, i stedet for Tsjajkovskijs originale bruk av cello og fiolin.

Referanser
----------

1. ↑  Oversikt over fremføringer (avsnitt 2), sist oppdatert 1. juli 2012 Arkivert 19. april 2012 hos Wayback Machine.
2. ↑  Oversikt over ouverturens oppbygging. Punkt 5, side 2. Arkivert 16. februar 2008 hos Wayback Machine.
3. ↑  Sergei Rachmaninov sin versjon av 1812-ouverturen Arkivert 4. desember 2008 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

Notene til 1812-ouverturen fra easybyte.org Arkivert 10. mai 2005 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data)
 |
**Fjernlån** er lån og kopileveringer mellom bibliotek.

Offentlige bibliotek samarbeider i et nettverk. Dersom brukerens primærbibliotek mangler etterspurt materiale, kan de velge å låne det inn fra et fylkesbibliotek, fra Depotbiblioteket, fra universitetsbibliotek, eller fra andre offentlig eller privat bibliotek. Bibliotekene samarbeider også internasjonalt om fjernlån. 

Andre medier, som mikrofilm, lydopptak, noter, filmer og artikkelkopier fra tidsskrifter biblioteket mangler, er også å regne for et fjernlån. Fjernlån er vanligvis gratis for sluttbruker.

Tidligere ble fjernlån i Norge koordinert via en katalogkort-basert *Samkatalog* som var en avdeling av Universitetsbiblioteket i Oslo, som den gang fylte rollen som nasjonalbibliotek. I dag løses arbeidet med å identifisere og lokalisere bøker ved hjelp av elektroniske kataloger som Bibsok.no og Oria.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL **·** NKC
 |
Et **tema** er materialet, vanligvis en gjenkjennelig melodi, som hele eller deler av en komposisjon er basert på. I motsetning til et motiv er et tema vanligvis en fullstendig frase eller en periode. Temaer vokser fram gjennom bruken av motiver og blir bearbeidet og omvandlet i et musikkstykke, sats eller satsdel. 

Temaet har som musikalsk enhet spilt en viktig rolle i komposisjonen av europeisk musikk siden renessansen, og særlig siden barokken og wienerklassisismen. Ikke all musikk har temaer som grunnleggende element, i muntlig overlevert folkemusikk snakker man ikke om temaer, men heller om karakteristiske sang- dans- og melodiformer.

Begrepet *tema* er særlig fremtredende i den strenge fugeformen som er typisk for barokkmusikken: Fugen begynner alltid med en enkeltstemme som introduserer temaet. Ytterligere stemmer kommer til og tar opp temaet, gjentar det på andre tonetrinn og det veves sammen med de øvrige stemmene. Temaet er det vesentligste, men ikke eneste, materialet som blir bearbeidet videre kompositorisk og som bestemmer verkets forløp. Gjennom dette kan det i henhold til de kontrapunktiske reglene forvandles på en mengde forskjellige måter. 

I klassisismen har temaet den sentrale plassen i sonatesatsformens eksposisjon. Der opptrer den som en akkompagnert, stort sett strengt symmetrisk oppdelt melodi. Et nytt kontrasterende tema blir gjerne introdusert etter det første, og med utgangspunkt i motiver og figurer fra begge temaene utvikler komponisten den midtre delen av en sonatehovedsats, den såkalte *gjennomføringen*, før det første temaet gjentas i *reprisen*, og stykket avsluttes. 

I romantikken ble temaet som en selvstendig melodisk-harmonisk ide håndhevet mindre strengt, slik at det mistet sin klart avgrensede kontur. Hos Schumann spilte for eksempel idealet om en «uendelig», evigvarende melodi en viktig rolle.

Se også
-------

* Temadualisme

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Britannica
 |
**Redonda** er ei øy i Karibia. Den tilhører staten Antigua og Barbuda og ligger 56 km vest-sørvest for øya Antigua. Øya er ubefolket.

Geografi
--------

Utsyn mot Redonda fra Nevis. Montserrat i bakgrunnen
Redonda ligger øst i Det karibiske hav og er en del av De små Antiller. Det er den minste av de tre øyene som utgjør Antigua og Barbuda. Øya ligger 22 km nordvest av Montserrat, 32 sørøst av Nevis og 56 km vest-sørvest av Antigua.

Øya er resten av en utslokt vulkan som stiger bratt opp av havet til en høyde på 305 meter. Arealet er 1,3 km². Øya er preget av bratte klipper og det er bare én strand der det er mulig å gå i land fra båt. Suppeskilpadde og karett er observert i havet ved Redonda.

Øya er hekkested for sjøfugl. Særlig viktig er koloniene av praktfregattfugl, maskesule, rødfotsule  og brunsule, mens det finnes også brunnoddy. Det antas at graveugle er standfugl. Det finnes seks krypdyrarter, hvorav tre øglearter er endemiske.

Vegetasjonen er preget av gras, kaktus i slekten *Opuntia* og med enkelte trær av arten *Ficus citrifolia*.

Det finnes en populasjon av geiter på øya.

Historie
--------

Kristoffer Columbus kom over øya på sin andre Amerika-ferd i 1493 og gjorde krav på den for Spania. Han kalte den Santa Maria la Redonda. Columbus gikk imidlertid aldri i land. Første kjente europeiske strandhogg fant sted i 1687.

I 1860-årene ble det hentet ut fosfat fra guanoforekomster på øya ved hjelp av arbeidskraft hentet fra Montserrat. Et amerikansk selskap, Redonda Phosphate Company, sto bak driften, med eksport for det meste til USA og Tyskland. I 1901 bodde 120 personer på øya. Da første verdenskrig kom, holdt guanodriften opp og arbeiderne flyttet. Bygninger og utstyr ble ødelagt i en orkan i 1929 og de siste vaktmennene forlot da øya. Den har vært ubebodd siden.

Storbritannia gjorde krav på Redonda i 1869 for å komme USA i forkjøpet. I 1872 ble øya underlagt Antigua.

Redonda er i offentlig eie.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5  «Redonda», Sites - Important Bird and Biodiversity Areas (IBAs), BirdLife International. Lest 15. desember 2016
2. 1 2 3   «Redonda», *Encyclopædia Britannica Online*. Lest 12. mars 2016.
3. 1 2 3  *Important Bird Areas in the Caribbean – Antigua and Barbuda*, BirdLife International, s. 40.
4. 1 2 3  «Redonda» i Kenneth J. Panton: *Historical Dictionary of the British Empire*, Lanham: Rowman & Littlefield, 2015, s. 431.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Redonda – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
Antigua og Barbudas administrative inndeling |
| --- |
| *Parishes* | Saint George **·** Saint John **·** Saint Mary **·** Saint Paul **·** Saint Peter **·** Saint Philip | Antigua og Barbudas flagg |
| *Dependencies* (avhengige områder) | Barbuda **·** Redonda |
| ISO 3166-2:AG |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** GeoNames
 |
Generalsekretæren i det kinesiske kommunistpartiet Hu Jintao har jobbet med redningspakken

|  |
| --- |
| Artikkelen inngår i serien om |
| 

| Finanskrisen fra 2008 |
| --- |
| 

| Hovedårsaker |
| --- |
| * Subprime
* Subprime-krisen
* Energikrisen på 2000-tallet
* Resesjon i Europa 2008-2009
 |

 |
| 

| Redningspakker |
| --- |
| * USA 2008
* Kina 2008
* Norge 2008 og 2009
 |

 |
| 

| Aktuelle bedrifter |
| --- |
| * Bradford & Bingley
* Citigroup
* Dexia
* Fannie Mae
* Fortis
* Freddie Mac
* Glitnir
* Grupo Santander
* Lehman Brothers
* Merrill Lynch
* Northern Rock
* Wachovia
* Washington Mutual
 |

 |
| 

| Relaterte artikler |
| --- |
| * Finanskrise (begrep)
* Matvareprisøkningen i 2007–2008
* Too big to fail
* Statens finansfond
* Statens obligasjonsfond
 |

 |

 |

En **redningspakke for det kinesiske finanssystemet** ble foreslått av kinesiske myndigheter etter at det ble klart at det kinesiske kabinettet har godkjent en plan om å investere milliarder av dollar i infrastruktur og velferdstjenester innen 2010. Kinesiske myndigheter skal skyte inn hele 586 milliarder dollar i sin egen økonomi. Dette gjøres for å stimulere til økt produksjon og økonomisk vekst. Nasjonalbudsjettet øker dermed med fire billioner kinesiske yuan. En andel av pengene skal også komme fra privat sektor. Man vet foreløpig ikke noe om hvor mye som skal investeres i nye prosjekter, og hvor mye som skal brukes til å få fullført allerede igangsatte prosjekter raskere.

Kinas eksporttunge industri har altså begynt å merke ringvirkningene av den økonomiske krisen i USA og Europa på realøkonomien, og myndighetene har allerede kuttet styringsrenten tre ganger på under to måneder for å få fart på økonomien. For den økonomiske veksten i Kina falt til «bare» ni prosent i tredje kvartal, det laveste nivået på fem år og en skarp nedgang fra fjorårets 11,9 prosent. Myndighetene anser dette som dramatisk, da de behøver å skape jobber for millioner av nye arbeidere som kommer i arbeidsfør alder hvert eneste år.

Referanser
----------

1. ↑  «Asian giants agree economic plan», BBC News 13. desember 2008; besøkt 5. juni 2011.

Se også
-------

* Finanskrisen fra 2008
**Teltowkanalen** (tysk *Teltowkanal*), er en 38,39 kilometer lang kanal i Berlin og Berlins sydlige omland. Den forbinder Dahme ved Köpenick med Havel ved grensen til Potsdam (Glienicker Lake) og har funksjon som Berlins sydomkjøring for skipstrafikk. 

Som vannvei blir Teltowkanalen forvaltet sammen med Griebnitzkanalen og Britz forbindelseskanal. Den rundt 1 km lange *Zehlendorf stikk-kanal* tilhører egentlig også kanalsystemet, men denne er ikke lenger tillatt brukt på grunn av planlagt landskapsvern.

Posisjon
--------

Kanalstrekningen begynner i vest ved Glienicker Lake ved Potsdam og går deretter gjennom Griebnitzsee. Fra østenden av denne grener Griebnitzkanalen av mot Großer Wannsee. Den passerer deretter stedene Stahnsdorf og Kleinmachnow med Machnower See. Ved det borglignende godset Hakeburg i Kleinmachnow finnes kanalens eneste sluseanlegg med 3 sluser og en fallhøyde på 2,7 m. 

Slusen ved Kleinmachnow
Mellom Zehlendorf og Teltow er kanalen samtidig delstatsgrense mellom Berlin og Brandenburg, her grener Zehlendorf stikk-kanal av mot nord. Videre østover følger Lichterfelde, Steglitz, Lankwitz, Tempelhof, Neukölln, Treptow og Grünau der den møter Dahme. Ved Neukölln ligger kanalkrysset Britz østhavn, derfra grener Neuköllner Schiffahrtskanal av mot Landwehrkanal og Britz forbindelseskanal mot Spree.

Det første spadestikket ble satt 22. desember 1900 i Babelsberg, den ble tatt i bruk 2. juni 1906 av keiser Vilhelm II med hans yacht «Alexandria» ved slusen ved Kleinmachnow. Kanalen forkortet skipsveien mellom Elben og Oder med 16 km.

Sommeren 2006 feiret Teltowkanalen 100-årsjubileum med en festuke i Steglitz.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Teltowkanal, Bäke – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GeoNames
 |
**Redrama** (egentlig **Lasse Mellberg**, født 1977 i Helsingfors) er en finsk rapper. Han begynte allerede som femåring å spille gitar sammen med sin far, hovedsakelig blues. Senere var han gjennom både rock og grungemusikk, før gitarspillingen i tenårene ble mer inspirert av jazz, blues, funk og soul. 

I 1994 ble han tatt opp som elev ved Pop/Jazz Conservatory of Helsinki. Her lærte han å spille flere instrumenter som fløyte, bass og piano, og det var også gjennom disse årene han falt for hiphop og begynte å skrive egne tekster samt produsere egne sanger.

Fra instrumenter til hiphop
---------------------------

Redramas første utgivelse var en EP gitt ut uten plateselskap. EP-en ble solgt på en finsk hiphop-butikk, The Funkiest, i Helsingfors. Etter å ha opptrådt overalt hvor det var mulig å opptre, vant han det finske mesterskapet i rap i 2001. Dette gjorde noen plateselskap interesserte og han signerte med Fume – Virgin i 2002.

Albumet *Everyday Soundtrack* (2005) toppet albumlistene i Finland og han mottok European Border Breaker prisen. Alle sporene ble produsert av Redrama selv, utenom singelen «Hang It Up» som ble produsert av «The Merchants» – et produksjonsteam basert i New York. Madcon og Paperboys bidrar også på albumet.

Hans andre album *Street Music* kom også ut i 2005. For dette mottok han finsk grammy for beste hiphop-album. EA Sports tok med «I Don't Know What To Tell You» på soundtracket til spillet NBA Live 2007.

I juni 2009 kom hans tredje offisielle album. Det heter *The Getaway*, utgitt på det finske plateselskapet Rähinä Records.

Samarbeidspartnere
------------------

Redrama har samarbeidet og produsert for en rekke kjente og ukjente artister som: Asa, Steen1, Elastinen, Kapasiteettiyksikkö, LX-Beats, Ceebrolistics, Eero Koivistoinen, Fat Beat Soundsystem, Jonna, Dallas Superstars, Promoe, Ken Ring, Prop Dylan, Madcon, Paperboys, The Woodsmen (Canada), Copywrite og Proof of D12 (USA)

Diskografi
----------

* *Redrama EP* (Independent, 2001)
* *Everyday Soundtrack* (Fuma – Virgin, 2005)
* *Street Music* (Fuma – Virgin, 2005)
* *The Getaway* (Rähinä Records, 2009)
* *Reflection* (2014)

Referanser
----------

1. ↑   ČSFD person-ID 162467, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Redrama – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Redrama på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
* (en) Redrama på Apple Music Rediger på Wikidata

* (en) Redrama på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Redrama på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Redrama på Spotify Rediger på Wikidata

* (en) Redrama på Songkick Rediger på Wikidata

* (en) Redrama på AllMusic Rediger på Wikidata
* Redrama på Twitter Rediger på Wikidata

* Redrama på Facebook Rediger på Wikidata

* Redrama på Instagram Rediger på Wikidata

* Redrama på Myspace Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** VIAF **·** BNF **·** BNF (data) **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |
***Wee Lady Betty*** er en amerikansk stumfilm fra 1917, regissert av Charles Miller.

Handling
--------

Wee Lady Betty styrer O'Reilly-slottet med en streng hånd, men har også et stort hjerte. Frem til hun får vite at Roger, arvingen til O'Reilly-familien, snart kommer for å ta denne eiendommen i besittelse. Ute av stand til å forsørge sin gamle far på noen annen måte, tenker Betty frem en mulig ordning. Hun later som hun skal forlate slottet, men hun kommer tilbake rett etter mørkets frembrudd for å gjemme faren hennes i et kammer ved slottet som det påstås å vøre hjemsøkt av spøkelser.

Dagen etter, når Roger ankommer sammen med moren sin, blir han møtt av en rekke landsbyboere som er irriterte på grunn av Bettys forvisning fra jobben hennes ved slottet. I skikkelse av en vanlig hushjelp viser Betty frem slottet for O'Reilly. Hun legger spesiell vekt på det hjemsøkte kammeret. Men ingenting utvikler seg som Betty planlagt, og i mellomtiden stormer flere av landsbyboerne eiendommen - og Roger går ut i forsøk på å blidgjøre de lokale innbyggerne.

Skuespillere
------------

* Bessie Love som Wee Lady Betty
* Frank Borzage som Roger O'Reilly
* Charles K. French som Fergus McClusky
* Walter Perkins som Shamus McTeague
* L. Jeffries som Lanty O'Dea
* Walt Whitman som Mr. O'Reilly
* Aggie Herring som Mrs. O'Reilly
* Thornton Edwards som Connor O'Donovan
* Alfred Hollingsworth som pastor Dan
* J.P. Lockney som Michael O'Brien

Referanser
----------

1. ↑  ; besøksdato: 14. mai 2016.
2. ↑  WEE LADY BETTY

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Wee Lady Betty* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Wee Lady Betty* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) *Wee Lady Betty* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *Wee Lady Betty* på Silent Era Rediger på Wikidata
**Aadel Wilhelmine Bülow-Hansen** (født 24. september 1906, død 18. november 2001) var en norsk fysioterapeut. Hun er verdenskjent for å ha utarbeidet norsk psykomotorisk fysioterapi sammen med psykiater Trygve Braatøy, i årene 1947–53.

Gjennom sin praksis hadde Bülow-Hansen sett hvor viktig pusten var for fysioterapeutisk behandling. En kontrollert respirasjon var blant annet medvirkende til å holde fast ved dårlige spenningsmønstre i kroppen. En kontrollert pust kan også betraktes som kontroll av følelser. 
Bülow-Hansen var opptatt av mennesket som helhet, og likte ikke tanken på kropp og psyke som to atskilte deler. 

Selv om hun ikke hadde skolegang utover Christiania Orthopediske og Medico Mekaniske Senter, leste hun mye og var opptatt av litteratur. Hun vokste opp i et borgerlig miljø, der faren var lege med stor kontaktflate. Hun beveget seg i «de øvre sjikt». Selv samarbeidet hun tett med leger og psykiatere, men hadde lite til overs for psykologer, som hun syntes behandlet pasientene for teoretisk. 

Under krigen jobbet hun sammen med dr. H. Seyffarth for å finne en tilfredsstillende behandling for yrkesnevrose, som var et økende problem. Hun syntes ikke hun kom noen vei med disse pasientene, men forsto tidlig at det måtte være en sammenheng mellom muskelspenninger, respirasjon og psykiske traumer.

Bülow-Hansen var vital og levende opptatt av faget, til tross for sin høye alder. Hun jobbet mye med pasientene og aldri etter noen oppskrift. Hun tok pasientene hver for seg og hadde ikke teorien, men pasienten i sentrum. 

Alle snakker om hendene til Bülow-Hansen, og fremhever måten hun brukte dem på. Hun hentet mye ny kunnskap ut fra det hun kjente med hendene, en kunnskap som i perioder har vært nedprioritert i fysioterapien. Hennes råd var at vi må prøve oss fram: «Er det noe du ikke forstår, klø deg i hodet og prøv å forstå. Og les anatomien!»

Hun ble som første fysioterapeut utnevnt til ridder 1. klasse av St. Olavs Orden, og i 2000 ble hun valgt som århundrets fysioterapeut i Norge.

Referanser
----------

1. 1 2   Store norske leksikon, Store norske leksikon-ID Aadel\_Bülow-Hansen[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Aadel Bülow-Hansen». Store norske leksikon. Besøkt 1. februar 2019.
3. ↑  «Trygve Braatøy». Norsk biografisk leksikon. 29. september 2014. Besøkt 1. februar 2019.
4. ↑  «Psychomotor Physiotherapy». *Encyclopedia of Pain*. Encyclopedia of Pain. 2007. s. 2058. ISBN 978-3-540-43957-8. doi:10.1007/978-3-540-29805-2\_3644.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Wehrmacht Gefolge-nål** (Abzeichen für das Wehrmachtgefolge) er et merke som ble båret av sivile som arbeidet i organisasjoner som støttet det tyske Wehrmacht under andre verdenskrig. Slike organisasjoner var blant andre Luftschutzwarndienst, Nationalsozialistisches Kraftfahrkorps, Organisation Todt, Reichsarbeitsdienst, Reichsluftschutzbund og Sicherheits-Hilfdienst.

Merket ble innstiftet 1. oktober 1941, og ble produsert av C.E. Juncker i Berlin. Personer som ikke var tyske bar et hvitt armbånd med skriften «Im Dienst der Deutschen Wehrmacht» (*i tjeneste for det tyske Wehrmacht*) i tillegg til merket.

Design
------

Merket er designet av Otto Placzek, og er rundt med et ørnehode i profil på topp og bokstavene WG under. I bunn er et hakekors. Baksiden er merket: FEC. OTTO PLACZEK. BERLIN/AUSF. C. E. JUNKER. BERLIN. Det kom i to typer, ett 23 millimeter bredt merke med lang nål for menn, og ett 35 millimeter bredt merke med kort nål (sikkerhetsnål) for kvinner. De kom i to typer finish, grunnet forskjellige metaller brukt ved produksjonen.

Bilder
------

* Forside 23 mm merke  Foto: KENForside 23 mm merke  Foto: KEN
* Bakside 23 mm merke  Foto: KENBakside 23 mm merke  Foto: KEN
**Aage Aagaard** (født 22. desember 1787 i Levanger, død 19. juni 1846 i Hammerfest) var en norsk kjøpmann, skipsreder og politiker.

Han var sønn av kjøpmann Zacharias Aagaard og Anna Øwre. Han giftet seg i 1811 med Birgitte Marie Nørager, datter av kjøpmann Andreas Nørager i Bossekop. De fikk fire barn.

Aage Aagaard dro i 1805 til Finnmark som handelsmann, først i Talvik, senere i Kvalsund. Han kom til Hammerfest før Napoleonskrigene, og fikk borgerskap i 1819. Aagaard etablerte sitt eget handelshus, som hadde en allsidig virksomhet med blant annet fraktfart mellom Nord-Norge, Tyskland og Nederland, flere fiskevær, reperbane og bankierforretninger, og åpnet en filial i Tromsø i 1835. En ene sønnen, Bernhard Aagaard, kom inn i 1839 som medeier i handelshuset, som fikk navnet A. Aagaard & Søn. Den andre sønnen, Andreas Aagaard, etablerte eget firma i Tromsø. Aage Aagaard døde av tyfoidfeber i 1846.

Aagaard var innvalgt på Stortinget fra Finnmarkens amt 1836–1838, etter å ha vært suppleant i de tre foregående stortingsperiodene, og satt i Stortingets næringskomité. Han var medlem av Hammerfest bystyre og formannskap 1839–1843, og skjøttet flere andre kommunale verv. I 1844 var han medlem av en kongelig kommisjon om tollforhold i Nord-Norge.

Kong Karl Johan utnevnte Aagaard til ridder av 1. klasse av Vasaordenen i 1840.

Referanser
----------

1. 1 2   Stortinget og statsraadet: 1814–1914. B. 1 D. 1 : Biografier A-K, side(r) 1[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2  Krogh, Adam von (1919). *Den nordenfjeldske Aagaardslegt og dens kvindelige medlemmers efterslegt indtil nutiden*. Kristiania: A.W. Brøggers Boktrykkeri. s. 20.
3. 1 2 3 4 5  Lindstøl, Tallak (1914). *Stortinget og statsraadet: 1814-1914. Del 1, biografier A-K*. Kristiania: Steen'ske bogtrykkeri. s. 1.
4. ↑  Sivertsen, Jørgen (1973). *Hammerfest: 1789-1914*. Hammerfest kommune. s. 39.
5. ↑  «Ministerialbok for Hammerfest prestegjeld 1843-1856 (2001Q). Aage Aagaard». Digitalarkivet. Besøkt 29. desember 2014.
6. ↑  Sivertsen, Jørgen (1973). *Hammerfest: 1789-1914*. Hammerfest kommune. s. 150–151.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Aage Aagaard hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister **·** Geni
 |
**Landkreis Dahme-Spreewald** er en *Landkreis* i den tyske delstaten Brandenburg. Området har navn etter elven Dahme og landskapet Spreewald som ligger her.

*Landkreis Dahme-Spreewald* ligger nord for Landkreisene Spree-Neiße, Oberspreewald-Lausitz og Elbe-Elster, øst for Teltow-Fläming, sørvest for Oder-Spree, og sør for Berlin. Administrasjonsbyen er Lübben.

Området, og særlig Spreewald har alltid vært sentrum for den sorbiske kulturen. I middelalderen vekslet byene Lübben og Luckau på å være hovedstad og viktigste by i det nedre Lausitz. Fra 1815 ble det nedre Lausitz en del av Preussen. Gjennom 1800-tallet forble området et gjennomgående landbruksområde, med urbanisering og bymessig bebyggelse bare helt i nord mot Berlin.

Da delstaten Brandenburg ble gjenopprettet i 1990, ble distriktene Lübben, Luckau og Königs Wusterhausen etablert. I 1993 ble disse tre distriktene slått sammen.

Referanser
----------

1. ↑  «Bevölkerung im Land Brandenburg nach amtsfreien Gemeinden, Ämtern und Gemeinden 31. Dezember 2014».

Eksterne lenker
---------------

* (de) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Landkreis Dahme-Spreewald – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Landkreis Dahme-Spreewald – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** GeoNames
 |
**Wee Kim Wee** (født 4. november 1915, død 2. mai 2005) var den fjerde presidenten i Singapore og satt i dette embetet fra 2. september 1985 og frem til 1. september 1993. Han var også kjent under navnet **Huang Jinhui**. 

Faren til Wee døde da han var åtte år gammel, og han studerte ved Outram School. Han begynte å jobbe som kontorist for den kjente avisa The Straits Times, før han ble reporter med fokus på politiske spørsmål. Han ble til slutt en av avisens viktigste reportere. I 1941 ble han med i United Press Associations og var dets sjef og korrespondent på 1950-tallet. Han returnerte til The Straits Times i 1959, og han ble utnevnt til assisterende redaktør i Singapore. I 1966 intervjuet han den tidligere indonesiske presidenten, general Suharto.

Wee var redaktør da han i 1973 ble utnevnt til høykommissær og ble sendt til Malaysia, en stilling han beholdt i syv år. Han ble utnevnt til ambassadør i Japan i september 1980, og til Sør-Korea i februar 1981. På slutten av sin diplomatiske karriere i 1984, ble han utnevnt til formann for The Singapore Broadcasting Corporation, en forgjenger til dagens MediaCorp Studios. Året etter ble han utnevnt til president. 

Frem til Wees andre periode som president, ble valget av presidentkandidat utelukkende bestemt av parlamentet i Singapore. I Wees andre periode endret Singapores parlament grunnloven i januar 1991, slik at direkte valg av presidenten ble utført etter valg fra befolkningen. Etableringen av en valgt president var en av de største konstitusjonelle og politiske endringene i Singapore historie.

I 2004 utga han sin selvbiografi, kalt *Glimt og refleksjoner*. Pengene som han tjente på selvbiografien ble gitt til en rekke forskjellige veldedige organisasjoner. Wee døde på grunn av prostatakreft i sitt hjem 2. mai 2005 i en alder av 89 år. Wee hadde en sønn og seks døtre, tretten barnebarn og fjorten oldebarn da han døde. 

Før sin død hadde han bedt om å bli kremert og om at asken skulle plasseres på Mandai Columbarium sammen med de vanlige borgerne, i stedet for ved Kranji War Cemetery hvor myndighetspersoner vanligvis ble begravet. Under hans statsbegravelse samlet det seg en stor folkemengde utenfor krematoriet som ville vise ham den siste ære.

Referanser
----------

1. 1 2   Munzinger Personen, Munzinger IBA 00000020697, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Find a Grave, Find a Grave 15013168, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   eresources.nlb.gov.sg[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   www.nas.gov.sg, besøkt 7. april 2021[Hentet fra Wikidata]

  


| * v
* d
* r
Presidenter i Singapore |
| --- |
| Yusof bin Ishak (1965–70) **·** Benjamin Henry Sheares (1971–81) **·** Devan Nair (1981–85) **·** Wee Kim Wee (1985–93) **·** Ong Teng Cheong (1993–99) **·** Sellapan Ramanathan Nathan (1999–2011) **·** Tony Tan Keng Yam (2011–) | Singapores flagg |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** Munzinger (iba)
 |
**Skipsopphugging** er en prosess for å destruere et skip med mål om å gjenvinne byggematerialene. Skipsopphugging vil være et alternativ når skipets salgsverdi for videre bruk i skipsfart er lavere enn gjenbruksverdien på skipets byggemateriale fratrukket kostnad for hugging.

I tidligere tider hvor skip ble bygget i tre kunne man kvitte seg med skip ved å brenne eller senke dem. I noen tilfeller ble imidlertid også treverk gjenvunnet. Etter hvert som motorkraft overtok for seilkraft og stål avløster tre som byggemateriale, utgjorde selvsenking av skip en potensiell miljøtrussel. Siden 1970-årene har det derfor skipsopphugging vokst frem som en stor industri, i hovedsak i asiatiske land.

Et negativt begrep som har blitt benyttet om kontroversiell skipsopphugging er *beaching*. Dette gjenspeiler fremgangsmåten ved de store plassene for skipsopphugging i Asia hvor kondemnerte skip kjøres inn på en strand ved høyvann, og at arbeidet med å hugge opp skipene utføres uten relevant fokus på helse, miljø og sikkerhet.

Referanser
----------

1. ↑  «Opphugging av skip». Sjøfartsdirektoratet.
2. ↑  «Hittil ukjente norske skip på «verstingliste»: – Beaching er alvorlig». *E24*. 11. august 2018.
**Bertwald av Canterbury** (født ca. 650, død 13. januar 731 i Canterbury) var den åttende erkebiskopen av Canterbury, fra 693 til sin død. Han var den første angelsakser som ble utnevnt til dette embetet.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Han var av kongelig byrd, men lite er kjent om hans tidlige liv.[] Beda forteller at han var godt kjent med Bibelen, og med kirkelig vitenskap. Bertwald førte korrespondanse med Bonifatius, Aldhelm av Sherborne og Ulfrid, som alle senere ble regnet som helgener.

### Abbed

Cenwalh av Wessex utnevnte ham i 667 til den første angelsaksiske abbeden i Glastonbury, noe kongens venn Benedict Biscop hadde rådet ham til. Bertwald fikk en stor eiendom ved Meare av kongen omkring fire år senere. Omkring 676 ble han abbed i Reculver i Kent.

### Erkebiskop

Da han ble utnevnt til erkebiskop av Canterbury reiste han til Frankrike, hvor han ble konsekrert av erkebiskop Godwin av Lyon. Han opprettet nye bispedømmer i Wessex, og kongedømmet Sussex ble, som det siste av de angelsaksiske rikene, omvendt til kristendommen i hans tid som erkebiskop.

Bertwald presiderte ved konsilet i Easterfield i 702, som avsatte og ekskommuniserte biskop Wilfrid av York. 

Wilfrid ble i 703 fullt ut rehabilitert av pave Johannes VI etter en prosess på 70 sammentredender.[] Bertwald forsonte seg i 706 med Wilfrid. Til tross for pavens avgjørelse gav Wilfrid avkall på bispedømmet til fordel for Johannes av Beverley. Senere ledet Bertwald han et annet konsil, hvorved Wilfrid ble innsatt som biskop av Hexham, som var et nyopprettet bispedømme. Han fikk også beholde sitt kloster i Ripon.

Erkebiskop Berhtwald døde 13. januar 731.

En epitaf i verseform over ham har overlevd, og kan ha vært satt over hans grav, som var i Canterbury. Han ble senere kanonisert med festdagen 9. januar. Lite er kjent om hans venerasjon, men han er nevnt i en senmiddelaldersk engelsk helgenkalender.

Berhtwald var den første av sammenhengende rekke angelsaksiske innfødte biskoper i England, skjønt det hadde vært to tidligere angelsaksiske erkebiskoper av Canterbury - Deusdedit og Wighard.

Referanser
----------

1. ↑  Fryde, et al. *Handbook of British Chronology* s. 213
2. ↑  Lapidge "Berhtwald" *Blackwell Encyclopedia of Anglo-Saxon England*
3. ↑  Blair "Handlist of Anglo-Saxon Saints" *Local Saints and Local Churches* p. 517
4. ↑  Delaney *Dictionary of Saints* p. 90
5. ↑  Farmer *Oxford Dictionary of Saints* p. 55
6. ↑  Blair *Introduction to Anglo-Saxon England* s. 142

Kildeskrifter
-------------

* Beda Venerabilis, Historia Ecclesiastica Gentis Anglorum
* Symeon av Durham, Historia regum Anglorum et Dacorum
* The Anglo-Saxon Chronicle i Project Gutenberg


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**St. Theodor** | **Erkebiskop av Canterbury**(693–731) | Etterfølger:**St. Tatwin** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Catholic-Hierarchy **·** Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND
 |
Ellingsøyfjorden med Flatholmen i forgrunnen og Ellingsøya i bakgrunnen.
**Ellingsøyfjorden** er en fjord i Ålesund kommune på Sunnmøre, delvis i tidligere Skodje kommune. Den ligger på nordsiden av Nørvøya, der selve byen Ålesund ligger, og Oksnøya og sør for Ellingsøya, som den er oppkalt etter, og strekker seg 24 kilometer østover til Skodjevika. Medregnet Skodjevika er fjorden 29 kilometer lang.

Fjorden har innløp i vest mellom Kverve på Ellingsøya og Verpinsvika i Ålesund by. Vest for innløpet ligger Valderhaugfjorden. Øst for Ellingsøya ligger Taftesund der Fv107 krysser sundet via Taftasundsbrua. På nordsiden av Taftesund ligger Grytafjorden. Mellom Ellingsøyfjorden og Skodjevika krysser de to Skodjebruene fjorden. Fra Skodjevika går det trange sund sørover til Storfjorden. Fjorden er mellom en og to kilometer bred og på det dypeste er den 113 meter. 

I Ellingsøyfjorden ligger flere tidligere bosatte øyer og holmer. Fra vest mot øst finner man Svinøya, Litje-Kalvøya, Vikholmen, Langøya, Bjørgeholmen, Dyrøya og Vemøya. 

Havnen i Ålesund, Gangstøvika, ligger ved Ellingsøyfjorden. Områdene ved havnen og ved Flatholmen er sterkt forurenset.

Ellingsøytunnelen er en 3 500 meter lang tunnel under fjorden, mellom Ålesund og Ellingsøya. Lenger øst kan man krysse fjorden over Straumsbrua.

Deler av den britiske påskekrimserien *Malstrøm* ble spilt inn i Ellingsøyfjorden på 1980-tallet.

Referanser
----------

1. ↑  Ellingsøyfjorden på Norgeskart.no fra Statens kartverk

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
Skipsbevegelser: Duving (1), sidejaging (2), jaging (3), giring (4), stamping (5) og rulling (6).
**Skipsbevegelser** er definert av de seks frihetsgradene som et skip eller en båt kan være utsatt for.

De seks bevegelsene kan inndeles i de overordnede kategorier forskyvning og rotasjon.

Forskyvning
-----------

### Duving

Skipet forflytter seg opp/ned. 

### Sidejaging

Skipet forflytter seg fra side til side.

### Jaging

Skipet forflytter seg frem/tilbake.

Rotasjon
--------

### Giring

Et skip girer når det dreier rundt det vertikale aksen (z).

### Stamping

Et skip stamper når det dreier rundt tverrskipsaksen (y). 

### Rulling

Et skip ruller – "gynger fra side til side" – når det dreier rund langsskipsaksen (x) fordi det blir utsatt for et tverrskipsmoment, typisk bølger eller dønninger. 

Rulling kan dempes blant annet vha. stabilisatorfinner og vanntanker.

Referanser
----------

1. ↑  Øystein Johnsen. «Hovedprosjekt i Nautikk - kap. 2.0: Skip i sjøgang, belastning i bølger». *NauticalCampus*. Besøkt 11. november 2022.
**De tolv små profeter** eller **Tolvprofetboken** (arameisk: תרי עשר‎, *Trei Asar*, «Tolv») er en kollektiv betegnelse på de siste tolv bøkene i Den hebraiske Bibelen og Det gamle testamente. Grunnen til at bøkene kalles små, er at deres lengde og omfang er langt kortere, og således mindre betydningsfulle enn de tre store profetbøkene *Jesajas bok*, *Jeremias bok*, *Esekiels bok*, tidvis medregnes også *Daniels bok*, noe som øker antallet til fire store profetbøker.

Det er ikke kjent om disse korte verkene ble samlet og overført til en enkel skriftrull, men det første bevis for De tolv som en kollektiv samling er fra rundt 190 f.Kr. i skriftene til den hellenistiske, jødiske skriveren og lærde Ben Sirak (kjent for blant annet *Siraks bok*). Dessuten fra dødehavsrullene som antyder at den moderne, velkjente orden ble etablerte allerede ved 150 f.Kr. Det er antatt at i begynnelsen ble de første seks samlet, og senere ble ytterligere seks lagt til; de to gruppene synes å utfylle hverandre, med *Hoseas bok* og ut *Mikas bok* som løfter spørsmålet om synd, og *Nahums bok* og ut *Malakis bok* foreslår oppløsning. Den 16. mars 2021 kom nyheten at israelske arkeologer har funnet deler av en bibelsk skriftrull som er ca. 2.000 år gammel. Fragmentet inneholder de 12 små profeter og omtales som et av de mest betydelige funnene siden Dødehavsrullene. 

Betegnelsen over de 12 små profeter er i rekkefølge:

 

|  |  |
| --- | --- |
| * Hoseas bok
* Joels bok
* Amos' bok
* Obadjas bok
* Jonas bok
* Mikas bok

  | * Nahums bok
* Habakkuks bok
* Sefanjas bok
* Haggais bok
* Sakarjas bok
* Malakis bok

  |

Referanser
----------

1. ↑  Zvi (2004), s. 1139–1142
2. ↑  Redditt (2003), s. 1.
3. ↑  Coggins & Han (2011), s. 4.
4. ↑  NTB (16.03.2021). «Israel har funnet deler av 2.000 år gammel bibelsk skriftrull». Besøkt 17.03.2021.

Litteratur
----------

* Coggins, Richard; Han, Jin H. (2011): *Six Minor Prophets Through the Centuries: Nahum, Habakkuk, Zephaniah, Haggai, Zechariah, and Malachi*, John Wiley & Sons. ISBN 978-1-44434279-6.
* Redditt, Paul L (2003): «The Formation of the Book of the Twelve», Redditt, Paul L; Schart, Aaron: *Thematic threads in the Book of the Twelve*. Beihefte zur Zeitschrift für die Alttestamentliche Wissenschaft. Walter de Gruyter. ISBN 978-3-11017594-3.
* Zvi, Ehud Ben (2004): «Introduction to The Twelve Minor Prophets», i: Berlin, Adele; Brettler, Mark Zvi: *The Jewish Study Bible*. Oxford University Press. ISBN 978-0-19529751-5.

Eksterne lenker
---------------

* Aster, Shawn: «The 12 Minor Prophets», *My Jewish Learning*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
Argos Panoptes var i greske sagn en uhyrlig kjempe med «argusøyne» som aldri var lukket samtidig. Motivet viser Argos, på latin kalt Argus, med øyne over hele kroppen og Hermes som lukker dem med fløytespill. Kua bak er kongsdatteren Io, Zevs' elskerinne som den altseende Argos skulle overvåke. Maleri: Pinturicchio ca. 1493 
**Argusøyne** kommer fra Argus, et latinsk navn på Argos Panoptes («Argos den altseende») i gresk mytologi som er et monster med hundre årvåkne øyne over hele kroppen. Den som har «argusøyne» er i overført betydning svært vaktsom og årvåken. Å følge eller vokte noe med «argusøyne» eller «argusblikk» vil si å observere meget nøye og svært mistenksomt. Argusøynene er ofte kritiske.

I myten fortelles at Hera forvandlet Argos til en påfugl, der øynene angivelig gjenfinnes på påfuglens hale. Dette gjenfortelles i Ovids *Metamorfoser*.

Ordet benyttes gjerne som en litterær klisje, for eksempel slik:

> Beret fulgte henne med argusøyne da hun strente mot døren uten et ord om hvor hun skulle.
> 
> 
> Torill Karina Børnes (2015): *Spinnesteinens løfte 5: Ulykkesfugl*
> 
> 

> I løpet av de kommende månedene skulle Greenwalds egen form for kampanjejournalistikk bli gjenstand for offentlighetens argusøyne i en grad han aldri hadde sett for seg.
> 
> 
> Luke Harding (2014): Snowden-filene
> 
> 

Uttrykket «argusøyne» brukes bare i flertall.

Referanser
----------

1. ↑  Søk etter *Argusøyne* i Bokmålsordboka og Nynorskordboka eller i Det Norske Akademis ordbok
2. ↑  Finn Stefánsson: argusøjne i Symbolleksikon, 2009, Gyldendal. Hentet 29. desember 2019 fra
3. ↑  Børnes, Torill Karina (2015): *Spinnesteinens løfte 5: Ulykkesfugl*, Aller Forlag
4. ↑  Harding, Luke (2014): *Snowden-filene*, Forlaget Press
5. ↑  «Argusøyne», *Bokmålsordboka*