recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Sultan Aji Muhamad Sulaiman lufthavn** (IATA: **BPN**, ICAO: **WALL**) ligger på Sepinggan, på grensen mellom Batakan og Bakaran bydeler i Balikpapan. Den er Borneos største flyplass. Lufthavnen har et relativt stort rutenett i Indonesia, og det finnes også direkteruter fra lufthavnen til enkelte destinasjoner på andre øy, som Sulawesi og Java.

Flyplassen ble i 2012 trafikkert av over 6,6 millioner passasjerer, noe som gjør Sultan Aji Muhammad Sulaiman lufthavn til Indonesisk fjerde største lufthavn, etter Sultan Hasanuddin lufthavn.

Fasiliteter
-----------

  

Sultan Aji Muhammad Sulaiman lufthavn dekker et område på totalt 3 kvadratkilometer, med én rullebane og to terminaler.

### Terminalen

Terminalen er på 17 000 kvadratmeter og er 275 meter lang. Omtrent 6% av lufthavnens inntekter kommer fra detaljhandel. Det er rundt 6 spisesteder spredt rundt om i terminalen, i tillegg til enkelte butikker som fører blant annet elektronikkvarer, bøker, kioskvarer, suvernirer og merkeklær.

### Kunst og arkitektur

Terminalen har et enkelt design, hvor hovedelementene brukt i konstruksjonen var betong, tre og glass. Man finner også flere skulpturer rundt om i terminalbygningen. Ved innkjøringen til lufthavnen står det også en skulptur av en 7 meter høy Dajak mønster.

### Rullebane og flytrafikkontroll

Lufthavnen har en rullebane, med retningene 07/25. Den rullebanen måler 2 495 meter. Lufthavnen er utstyrt med taksebaner til å håndtere opptil 7 flybevegelser i timen. Rullebanen er utstyrt med ILS, kategori 1. Kontrolltårnet er 25 meter høyt. Det er det høyeste i Borneo.

Flyselskaper og destinasjoner
-----------------------------

### Innland

Susi Air

|  | Flyselskap | Destinasjoner |
| --- | --- | --- |
| Indonesias flagg | Susi Air | Melak |
| Indonesias flagg | Avia Star | Samarinda, Melak |
| Indonesias flagg | Lion Air | Tarakan |
| Indonesias flagg | Kalstar Aviation | Samarinda |
|

### Utland

|  | Flyselskap | Destinasjoner |
| --- | --- | --- |
| Malaysias flagg | Air Asia | Kuala Lumpur |
| Singapores flagg | SilkAir | Singapore |
| Indonesias flagg | Garuda Indonesia | Singapore |

Antall reisende
---------------

| År | Antall passasjerer | Endring |
| --- | --- | --- |
| 2011 | 5,7 millioner | 11,8  % |
| 2010 | 5,1 millioner | 18,6  % |
| 2009 | 4,3 millioner | 19,4 % |
| 2008 | 3,6 millioner | 12,5 % |
| 2007 | 3,2 millioner | 10,3 % |
| 2006 | 2,9 millioner | 16,0 % |
| 2005 | 2,5 millioner | 13,6 % |
| 2004 | 2,2 millioner | 15,8 % |
| 2003 | 1,9 millioner | 35,7 % |
| 2002 | 1,4 millioner | – |

Referanser
----------

1. ↑  2013, Angkasa Pura Target 7 Juta Penumpang Arkivert 2014-02-22, hos Wayback Machine.
2. ↑  KALSTARonline.com: Rute Arkivert 18. januar 2013 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Sepinggan International Airport – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Charles Samuel Bovy-Lysberg** (født 1. mai 1821 i Genève i Sveits, død 14. februar 1873) var en sveitsisk pianist og komponist. Han er også kjent under navnet **Charles Lysberg**. 

Lysberg fikk sin første musikkopplæring ved forskjellige musikkskoler i Genève og i 1835 dro han til Paris, der han studerte under ledelse av anerkjente musikere som Frédéric Chopin og Franz Liszt. Lysberg giftet seg i 1848 og bosatte seg etter giftermålet i sin kones slott i Dardagny, som ligger i nærheten av Genève. Lysberg var bosatt der resten av livet, og holdt flere konserter i Genève og de​​ omkringliggende byene, i tillegg til å arrangere flere konserter med en rekke andre musikere. Han publiserte også sin egen musikk. 

Lysberg underviste også i musikk ved det anerkjente Conservatoire de Musique de Genève i 1848 og 1849 og igjen mellom 1870 og 1973. Lysberg komponerte mer enn 150 musikalske verk, de fleste av disse stykkene var korte verker som egnet seg best for piano. Stykkene var veldig populære i Genève på Lysbergs egen tid, men de fleste av dem er nesten helt glemt i dag. En gate i Genève ble oppkalt til minne om Lysberg og ble omdøpt til rue Bovy-Lysberg.

Referanser
----------

1. 1 2   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   International Music Score Library Project, IMSLP-identifikator Category:Bovy-Lysberg,\_Charles\_Samuel, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   Archivio Storico Ricordi, Archivio Storico Ricordi person-ID 2904, besøkt 3. desember 2020[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   Musicalics, oppført som Charles Bovy, Musicalics komponist-ID 82689[Hentet fra Wikidata]
5. ↑   Geneva cemeteries - history and guide[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Charles Bovy-Lysberg – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Charles Samuel Bovy-Lysberg på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Charles Samuel Bovy-Lysberg på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Charles Samuel Bovy-Lysberg på AllMusic Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Deutsche Biographie **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** HDS **·** NLA **·** NKC **·** BNE **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |
*For utøveren av amerikansk fotball, se: Charles Scott (amerikansk fotball)*

**Charles Hubert Scott** (født 27. oktober 1883, død 7. november 1954) var en britisk lacrossespillere som deltok i de olympiske leker Sommer-OL 1908 i London.

Scott vant en olympisk sølvmedalje i lacrosse under Sommer-OL 1908 i London. Han var med på det britiske laget som kom på andreplass i lacrosse bak Canada. Det var kun to lag med i turneringen så det ble kun spilt en kamp, finalen, som Storbritannia tapte med 10-14 til Canada.

OL-medaljer
-----------

* Sølv 1908 Storbritannias flagg London - Sølv i lacrosse Storbritannias flagg Storbritannia

Referanser
----------

1. 1 2   Social Networks and Archival Context, oppført som Charles Scott (lacrosse), SNAC Ark-ID w6739d9f, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Charles Scott – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Charles Scott – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** LCCN
 |
**Kjempevedfluer** er en liten familie av til dels meget store fluer som bare finnes i den neotropiske region som omfatter Sør- og Mellom-Amerika.

Utseende
--------

Overflatisk ligner de mye på klegger, men kan skilles fra disse på at munndelene er små og ikke bitende. De er gjerne mørke på farge. 

Brystet (thorax) har tre lengdestriper. Vingene er forholdvis små med flere lukkede celler, ofte mer eller mindre mørkfargede. 

Bakkroppen er stor, flat og gjerne firkantet sett ovenfra. Hunnene har et spisst eggleggingsrør. Noen arter blir opptil 5 cm lange, og siden de også er kraftig bygd er de mellom de største fluene.

Hodet er stort, bredere enn langt, med store fasettøyne. Antennene er ganske smale og tilspisset ytterst.

**Larvene** er korte og tykke, sylindriske, tilspisset i begge ender.

Levevis
-------

Hunnene legger små eggklumper i sprekker i bark og larvene ganger seg inn i veden. Man vet ikke hva de spiser der, men larveutviklingen tar mer enn ett år.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Orden Tovinger, (Diptera)
	+ Underorden Fluer, (Brachycera)
		- Lavere fluer (Orthorrhapha)
			* Overfamilien **Stratiomyioidea**
				+ Familien **Kjempevedfluer**, (Pantophthalmidae)
					- Slekten ***Opetiops*** Enderlein – bare én art
					- Slekten ***Pantophthalmus*** Thunberg

Kilder
------

McGavin, G.C. 2001. *Insekter*. N.W. Damm & Søn.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Kjempevedfluer* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Kjempevedfluer* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Kjempevedfluer* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Kjempevedfluer* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Pantophthalmidae* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Pantophthalmidae* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
Svensk reklame for Toy med Alice Babs
**Toy** var et svensk tyggegummimerke som ble lansert i Norge i 1934. Tyggegummien var populær i Norge fra 1960-årene og fram til 1980-årene. I deler av Finnmark og i Solør i Innlandet bruker befolkningen fortsatt «toy» som begrepsderivat for ordet tyggegummi[].

Merket slo igjennom med ett av tidenes kanskje mest kjente slagord i Norge: *«Ta det rolig, tygg Toy.»*

Produksjonen av Toy ble stanset i 1998. Dermed «døde» ett av Norges mest kjente varemerker. Dette har i ettertid blitt brukt som et kroneksempel på hvordan et markedsledende produkt kan gå fra toppen til bunnen i løpet av kort tid. I Toys tilfelle fulgte man ikke strukturendringene i markedet. Toys dødsstøt var inntreden av sukkerfri tyggegummi. Daværende eier, Freia, mente at sukkerfri tyggegummi ikke kom til å bli noe stort, men sverget til sukker i Toy-resepten, for å opprettholde best mulig smak. Dette viste seg å bli en alvorlige feilvurdering. I dag er nesten all tyggegummi på markedet sukkerfri. 

I forbindelse med Toys 70-årsjubileum i 2005 lanserte nåværende eier, Leaf, en sukkerfri variant. Re-lanseringen ble en suksess, men utkom kun et begrenset opplag. I 2009 lanserte også Leaf en ny sukkerfri tyggegummi under merkenavnet Läkerol, der Toy-merket brukes på pakken, og hevdet at det var «original flavor» av Toy.
En Spantax Convair 990 «Coronado» under landing ved Basel-Mulhouse-Freiburg lufthavn.  Foto: Eduard Marmet (1976) 
**Spantax** var et spansk flyselskap som opererte fra 1959 til 1988. Selskapet, som var basert på Kanariøyene, ble grunnlagt 6. oktober 1959 som **Spanish Air Taxi**. Charterflyvninger for turister på vei til og fra Kanariøyene og Spansk Sahara, i tillegg til transport av last og personell til oljefeltene i Laâyoune (El Aaiún) var med på å bidra til selskapets ekspansjon. I 1963, da selskapet ble omdøpt til **Spantax S.A.**, vokste det videre da det begynte å tilby transatlantiske charterflyvninger, og selskapet utvidet sin flåte.

Den 3. desember 1972 krasjet et Convair 990-fly tilhørende Spantax-flåten på flyplassen i Los Rodeos, som senere var åsted for Tenerife-katastrofen (1977). 13. september 1982 styrtet et DC-10-30CF-fly operert av Spantax ved avgang fra flyplassen i Málaga. På 1980-tallet var selskapet plaget av finansielle problemer og hyppige streiker, og selskapets økonomiske problemer førte til at det ble solgt til Aviation Finance Group, basert i Luxembourg. Forsøk på å styrke og refinansiere selskapet, samt forhandlinger med China Airlines med tanke på videre ekspansjon, lyktes ikke. Spantax kollapset økonomisk og ble oppløst 29. mars 1988.

Flyflåten
---------

Utdypende artikkel: Flyflåten fra Spantax S.A.

Det første flyet som fløy for det spanske selskapet var et fly av type Airspeed Consul, da det ennå var lufttaxi mellom Kanariøyene og spansk Sahara. Dette var begynnelsen på flyflåten som gjennom årene utvides fram til 20. januar 1988 da det siste flyet, en McDonnell Douglas DC-10, ble levert.

Ulykker og nærulykke
--------------------

3. desember 1972 — Spantax Flight 275 kræsjet på Los Rodeos-flyplassen på Tenerife, og alle sju i besetningen døde sammen med 148 passasjerer.

### Nestenulykke i Norge

I Norge fløy et Spantaxfly i lav høyde inn over Drøbak og Mosseveien søndag 22. januar 1978. Flyet, en firemotors Coronado var på vei fra Las Palmas til Gardermoen med ca. 150 charterturister. Dette kunne endt med katastrofe hvis ikke radaren og flyvelederen hadde oppdaget flyets meget lave posisjon i tide. 
Den spanske kapteinen fikk øyeblikkelig beskjed om å stige. Det er naturlig å tro at kapteinen var i ferd med å gå inn for landing på Fornebu i stedet for Gardermoen siden landingshjulene allerede var ute og alt var klargjort for landing. 
Denne hendelsen inspirerte i ettertid den norske komikeren Harald Heide-Steen jr. til å lage et humoristisk innslag om den spanske piloten.

Referanser
----------

1. ↑  Spantax S.A. s. 49, s. 56
2. ↑  (Kilde:Passasjer Tom Andrésen og Dagbladet tirsdag 24.01.1978)

Litteratur
----------

* Daniel Gonzalo og Paul Howard; artikkel *Spantax S.A. - The Sunseeker`s "El Cid"*, Airliners - The World`s Airline Magazine No. 74, mars/april 2002

Eksterne lenker
---------------

* (en) Spantax – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Ulykker med Spantax-fly fra Aviation Safety Net´s Database

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Socialistiske arkitekters forening** ble stiftet i Oslo i 1932 av Carsten Boysen og Erik Rolfsen. Foreningen var en forgrening av Mot Dag og besto, i tillegg til Boysen og Rolfsen, av andre sosialt engasjerte funksjonalister, som Frode Rinnan og Johs. Borchsenius. Hovedbakgrunnen for etableringen av foreningen, var en skepsis til måten de borgerlige partiene og Arbeiderpartiet ville løse boligspørsmålet på.

I 1933 startet gruppen utgivelsen av tidsskriftet *Plan : tidsskrift for boligspørsmål og arkitektur* og skapte dermed et organ for sine funksjonalistiske ideer for by- og boligplanlegging.

I 1936 ble Mot Dag kollektivt innmeldt i Arbeiderpartiet. Tidsskriftet Plan gikk inn og Socialistiske arkitekters forening ble innlemmet i Teknisk forening av DNA.

Litteratur
----------

* Kvarv, Sture (2003) *Yrkesroller og fagideologiske brytninger i fysisk planlegging i Norge, 1920-1970*. Oslo, Arkitekthøgskolen i Oslo (CON-TEXT. Avhandling ; 12). ISBN 82-547-0159-8
* *Plan : tidsskrift for boligspørsmål og arkitektur* (1933–1936) Oslo, Socialistiske arkitekters forening
**Hanna Wolf** (født *Haschka* 4. februar 1908 i det daværende tyske Gonionds, det nåværende Goniądz i Polen, død 22. mai 1999) var en tysk kommunistisk politiker.

Hanna Wolfs grav på Friedhof Pankow III i Berlin

Liv
---

Hun var medlem i det polske ungkommunistiske forbund, studerte fra 1927 til 1932 ved Humboldt-universitetet i Berlin og ble i 1930 medlem i KPD. I 1932 emigrerte hun til Moskva og arbeidet 1935-37 ved Kominterns Internasjonale Lenin-skole og var fra 1943 til 1948 leder for de tyske krigsfangenes sentralskole i Krasnogorsk. 

Etter hennes tilbakevenden til Tyskland var hun i SEDs partiapparat og ble medlem i sentralkomiteen. 12. september 1950 ble hun innsatt som direktør for Partihøyskolen «Karl Marx», som hun ledet til 1983.

Hun er gravlagt i Berlin-bydelen Pankow.

Eksterne lenker
---------------

* Rosa-Luxemburg-Stiftung Kurzbiographien 2005 (pdf, 873 KB)
* (de) Verk av og om Hanna Wolf i katalogen til det tyske nasjonalbiblioteket

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** ISNI
 |
**«Polythene Pam»** er en sang med rockebandet The Beatles, utgitt på albumet *Abbey Road* i 1969. Skrevet av John Lennon, men kreditert på vanlig vis Lennon/McCartney.

«Polythene Pam» handler tilsynelatende om en mystisk tøs fra Liverpool kledd i en søppelsekk. Det er sagt en av inspirasjonskildene var en gang John Lennon tilbrakte tid sammen med poeten Royston Ellis og hans venninne, kledd i plast (polyethylene), men mer sannsynlig er nok en underlig kvinnelig fan fra den første Beatles-perioden på The Cavern Club som hadde den eksentriske uvanen med å tygge og spise plastikkbiter. Hun het Pat Dawson Hodgetts, men hun var aldri kledd slik som i sangen, det er nok lagt til fra en pike ved navn Stephanie som Lennon møtte på en av Kanaløyene i august 1963, hvis man skal tro Beatles-ryktene.

*She’s killer diller when she’s dressed to the hilt.*
*She’s the kind of a girl that makes the News of the World.*
*Yes you could say she was attractively built – Yeah.*
På albumet er sangen sømløst lenket til den foregående sangen, også tekstmessig; «Mean Mr. Mustard», som nevner at det gjerrige fyren Mr. Mustard har en søster ved navn Pam som tar ham med for å se dronningen. «Polythene Pam» løper også direkte over i neste sang «She Came in Through the Bathroom Window», men teknisk sett slutter «Polythene Pam» når gitarsoloen ender, ved det stedet hvor Lennon sier: *«We'll listen to that now»*, fulgt opp av, *«Oh, look out!»*

Tidsmessig, ved 0:47, er det noen som plukker opp en marraka og deretter i den høyre høytaleren kan Paul McCartney høres når han sier *«Yeah!»* mens Lennon svarer *«Great!»*.

Personell
---------

* John Lennon: 12-Strengers Akustisk.Gitar, Vokal og Kor
* Paul McCartney: Bass og Kor
* George Harrison: El.Gitar og Kor
* Ringo Starr: Trommer, Maracas, Tamburin og Kubjelle

Eksterne lenker
---------------

* Alan W. Pollack's Notes on «Polythene Pam»
* What Goes On?
* Lyrics
***Polyptychus carteri*** er en sommerfugl som tilhører familien svermere (Sphingidae).
Den lever i Vest-Afrika.

Utseende
--------

En middelsstor svermer (vingspenn 65 – 80 mm), blekt brun med noen flekker som varierer i farge fra ganske bleke til nesten svarte. Hodet er stort til Smerinthinae å være, bakkroppen påfallende lang og sylindrisk. Brystet har en T-formet, rødbrun tegning. Forvingene er svakt sigdformede, med markerte bakhjørner. De har fire tynne, brune tverrlinjer, en rund, brun flekk ved roten og en like innenfor bakhjørnet. Bakvingen er blekbrun med to små, mørke flekker ved bakhjørnet.

Utbredelse
----------

Denne arten lever i tropisk Vest-Afrika, fra Sierra Leone østover til den Den sentralafrikanske republikk.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Polyptychus carteri* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Polyptychus carteri* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Polyptychus carteri* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Polyptychus carteri* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Polyptychus carteri* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Polyptychus carteri* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
«Tofte» har flere betydninger.

**Tofte**, med underbruket ***Toftemo***, er en gammel storgård i Dovre kommune i Gudbrandsdalen, 10 km sørøst for tettstedet Dombås. Den omtales som kongsgård under Harald Hårfagre, og var krongods i middelalderen.

Historie
--------

Tofte gård fotografert i 1940. Foto: Halvor Vreim / Riksantikvaren 
Harald Hårfagre overnattet på sine reiser til Trondhjem, Pilegrimsleden og Vårstigen her. Tofte er derfor kanskje den eldste gården i Dovre hvor alle bygningene er fredet. Harald Hårfagre gikk Haraldsstigen over Einbugga-gjelet da han besøkte Snøfrid på Skjellstad (prestegården).

På 1600-tallet tilhørte gården den dansk-norske adelsmannen og stattholderen Ulrik Frederik Gyldenløve, men ble endelig odelsgård i 1688. Stabburet eller «loftet» på oversiden av tunet er fra 1685, mens våningshuset er fra 1783. Bygningen med klokketårnet, som kan ses fra veien, er fra 1822, mens «Stolpestugu» som ligger ut mot elvegjelet er fra 1783. Kong Karl III Johan skal i senere tid ha vært gjest her. 

Det var både vertshus, overnatting og skysstasjon på *Toftemoen*, og lenge var dette siste skysskifte før Dovrefjell. Men midt på 1800-tallet var det også skysstasjonen 10 km lengre nord, på Dombås.

Gårdens inn- og utmark er på hele 4 900 dekar, hvorav 560 dekar dyrket mark. Det er flotte bygninger til gården, hvorav ti av dem er fredet.

SS-leder Heinrich Himmler besøkte Tofte i løpet av sitt 3 uker lange opphold i Norge januar 1943.

Referanser
----------

1. ↑  Sturlason, Snorre. *Heimskringla: Harald Hårfagres saga avsnitt 25*.
2. ↑  Bayard Taylor, *En reise i Norge i 1857*, New York/London 1857, Frifant Forlag 2009, side 37.
3. ↑  Flyum, Ola (1. oktober 2013). «Nazi-sjefens norske rase-safari». *NRK*. Besøkt 13. oktober 2022.

Eksterne lenker
---------------

* «Tofte (Dovre)». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Riksantikvaren kulturminne
 |
**Tofargefly** (*Hecatera bicolorata*) er en sommerfugl som tilhører familien nattfly (Noctuidae). Den finnes nord til Møre og Romsdal i Norge.

Utseende
--------

Et middelsstort (vingespenn 29 – 32 mm) nattfly med markert tofargede vinger. Forkroppen og forvingens grunnfarge er gråhvit til lysgrå, forvingens midtfelt gråsvart. Mellomlinjene, som avgrenser midtfeltet, er brede, lyse og bølgete. I den fremre delen av midtfeltet er det lysgrå nyre- og ringmerker. I vingens ytre del er det noen mørke flekker, men ikke noen tydelig bølgelinje. Bakvingen er grå mørkere ytterst.

Levevis
-------

Arten forekommer på åpne steder, også på skrotemark og inne i byer. Larvene lever på planter i kurvplantefamilien, særlig sveve (*Hieracium*), haukeskjegg (*Crepis*) og dylle (*Sonchus*). De voksne sommerfuglene flyr i juni–august.

Utbredelse
----------

Arten er utbredt i Europa. I Norge er den funnet spredt nord til Møre og Romsdal.

Kilder
------

* Aarvik, L. Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) *Catalogus Lepidopterorum Norvegiae*. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe/Norsk Institutt for Skogforskning. ISBN 82-995095-1-3
* Nettsiden *Svenska Fjärilar*, med bildegalleri:
* *Hecatera bicolorata* på UK moths:

Eksterne lenker
---------------

* (en) *tofargefly* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *tofargefly* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *tofargefly* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *tofargefly* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *tofargefly* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *tofargefly* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Hecatera bicolorata* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Hecatera bicolorata* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata
**Publius Cornelius Scipio** (død 211 f.Kr.) var en general og statsmann i den romerske republikk.

Scipio tjente som konsul i 218 f.Kr. det første året i den andre punerkrigen, og seilte med en armé fra Pisa til Massilia for å hindre Hannibals fremrykning mot Italia. Han klarte ikke å finne sin fiende og skyndte seg tilbake over sjøen til Gallia Cisalpina etter å ha sendt sin hær videre til Hispania under kommandoen til sin eldre bror Gnaeus Cornelius Scipio Calvus med instruksjoner om å holde de karthagenske styrkene der i sjakk.

Da han kom tilbake til Italia rykket han umiddelbart frem for å møte Hannibal. I en kavaleritrefning nær Ticinus, en sideelv av Po, ble han beseiret og alvorlig såret. I desember samme år var han igjen vitne til det fullstendige nederlaget til den romerske arméen ved Trebia. Hans medkonsul Titus Sempronius Longus hadde insistert på å kjempe mot Scipios råd.

Til tross for de militære nederlagene hadde han fremdeles støtten til det romerske folk. Hans lederperiode ble utvidet og året etter var han i Hispania sammen med sin bror, vant seirer over karthagerne og styrket Romas posisjon på Den iberiske halvøy. Han fortsatte den iberiske kampanjen frem til 211 da han ble drept i et nederlag ved Øvre Baetis. Detaljene i disse kampanjene er ikke nøyaktig kjent, men det ser ut til at det endelige nederlaget og døden til de to Scipioene skyldtes deserteringen til keltiberere som var blitt bestukket av Hasdrubal, Hannibals bror.

Han var sønn til Lucius Cornelius Scipio og far til Scipio Africanus, som opprinnelig også het Publius Cornelius Scipio.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Deutsche Biographie **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ULAN
 |
**Ieng Sary** (født 24. oktober 1925 i Trà Vinh i Mekongdeltaet i Vietnam, død 14. mars 2013 i Phnom Penh) var en lederskikkelse innen Røde Khmer i Kambodsja. Hans plass innen Røde Khmers hierarki framgikk av tilnavnet hans, *Bror nummer tre*.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Han vokste opp som del av minoritetsgruppen khmer-krom i Sør-Vietnam. Han ble utdannet i Paris i 1950-årene. Fra 1971 til 1975 oppholdt han seg i Folkerepublikken Kina. 

### Røde Khmer *(Khmer Rouge)*

Han var utenriksminister i Den demokratiske folkerepublikken Kampuchea fra 1975 til 1979. Ieng var svoger til Pol Pot, gift med Ieng Thirith, søster av Pol Pots første hustru Ieng Ponnary. 

Da han ble Røde Khmers utenriksminister 1975-1979 og samtidig visepresident, oppfordret han alle landets diplomater og utenlandsstudenter til å komme hjem for å være med på å bygge opp kommunismen i fedrelandet. Av de rundt 1 000 kambodsjanere som fulgte oppfordringen, overlevde bare rundt 200 skrekkveldet.

Han tok imot utenlandske besøkende, og var samtidsig ansvarlig for utrenskninger og arrestasjoner i regjeringsministeriene. Sent i 1977 avviste han i De forente nasjoner kambodsjanske flyktningers beskyldninger om forholdene i landet og ønsker om en åpen diskusjon med Khmer Rouge-regjeringen.

### Etter Røde Khmers regjeringstid

Etter at vietnamesiske styrker okkuperte Kambodsja, ble Ieng Sary *in absentia* stilt for en folkedomstol i Phnom Penh i august 1979 (sammen med Pol Pot) og dømt til døden.

I 1996 ble han innvilget amnesti av Hun Sens regjering i Phnom Penh. Han bosatte seg da sammen med sin kone i Pailin i det nordvestlige Kambodsja.

Den 12. november 2007 ble han og hans kone arrestert for å bli stilt for Røde Khmer-tribunalet. Anklagene var brudd mot Kambodsjas vietnamesiske og muslimske minoritetsbefolkningen som krigsforbrytelser og forbrytelser mot menneskeheten. Han døde før det falt dom.

Referanser
----------

1. 1 2   Gemeinsame Normdatei, besøkt 28. april 2014[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Munzinger Personen, Munzinger IBA 00000014406, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   «Ieng Sary, Former Official of Khmer Rouge, Dies at 87|nytimes.com»[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 31. desember 2014[Hentet fra Wikidata]
5. ↑  Lemonde, Marcel (3. januar 2013). *un juge face aux khmers rouges*. Éditions du Seuil. s. 250. ISBN 978-2021055740. Arkivert fra originalen 2. januar 2014.  «Arkivert kopi». Archived from the original on 2. januar 2014. Besøkt 22. november 2018. CS1-vedlikehold: Uheldig URL (link)
6. ↑  n-tv.de, *Terror der Roten Khmer – 'Bruder Nr. 3' verhaftet*, 12. november 2007

Litteratur
----------

* Ieng Sary-intervju i *Le Nouvel Observateur*, 17. november 1991.
* Munzinger *Internationales Biographisches Archiv* 44/1996 av 21. oktober 1996

Eksterne lenker
---------------

* (en) Ieng Sary – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Deutsche Biographie **·** Encyclopædia Universalis **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** Munzinger (iba)
 |
**Mohave kraftverk** (engelsk: *Mohave Power Station*) var inntil 2005 et varmekraftverk i Clark County delstaten Nevada i det vestlige USA. Anlegget lå sørøst for Las Vegas helt i sør i delstaten, nær grensen til California og Arizona, og ved Mojave nasjonalpark. Det hadde en installert produksjonskapasitet på inntil 1 580 – 1 636 MW, fordelt på 2 blokker av 790-818 MW hver. Kraftverket stod ferdig utbygd i 1971. 

Brenseltypen var lav-bitumenøst kull. Utslippene var meget høye, mer enn 40.000 tonn SO2 årlig, og anslått godt over 20 millioner tonn CO2.

Anlegget ligger i Sonoraørkenen ved Colorado-elva i Clark County, ikke langt fra byen Laughlin. I 2009 ble det igangsatt demontering av kraftverket. Det er vedtatt at kullet som ble fraktet hit skal brukes i Navajo kullkraftverk som ligger over grensen i Arizona, og som har enda større kapasitet med 2 250 MW.

Referanser
----------

1. ↑   Form EIA-860M, utgitt desember 2022, besøkt 20. februar 2023[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Indust Cards – «Coal-Fired Power Plants in California & Nevada».
* Electric Generating Capacity 2008 – EIA, USAs energidepartement. Besøkt 4. juli 2010.
* Beskrivelse av delstatens kullindustri med lenke til kraftverk - WourceWatch. Besøkt 5. juli 2010.
Moheganenes og andre indianerfolks tradidjonelle bosettingsområder i det sørlige New England.
**Moheganene** er en algonkintalende indianerstamme i østre Connecticut. Den ble dannet av en liten skare misfornøyde pequotkrigere med Uncas (født ca 1605; død 1682) som høvding. De talte et algonkinspråk og levde i Connecticut.

Forholdet til pequotene og fremfor alt Sassacus var svært spent og resulterte i at moheganene, narragansettene og engelskmennene angrep pequotenes største by og drepte alle der. Engelskmennene fortsatte å drepe flyktende indianere et stykke, men sluttet til slutt.

Moheganene vendte seg seneren mot narragansettene og drepte en stor del og spredte dem, om enn ikke like fremgangsrikt som med pequotene. Uncas drepte Miantonomoh med sine egne hender etter engelksmennenes godkjennelse, og måtte bøte med sitt eget liv en tid etter.

Moheganene bor nå i et reservat i Connecticut.

Ltiteratur
----------

* Bruce G. Trigger (utg.): *Handbook of North American Indians.* Band 15. *Northeast.* Smithsonian Institution Press, Washington D.C. 1978 ISBN 0-16-004575-4.
* Alvin M. Josephy jr.: *500 Nations.* Frederking & Thaler GmbH, München 1996 ISBN 3-89405-356-9.
* Alvin M. Josephy jr.: *Die Welt der Indianer.* Frederking & Thaler GmbH, München 1994 ISBN 3-89405-331-3.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Mohegan – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
* Mohegan Tribe Homepage

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** LCCN
 |
**Moheschunder Bannerjee** (fl. 1850) var en sterk indisk sjakkspiller fra Bengal som mellom 1848 og 1860 spilte flere hundre bevarte partier mot skotten John Cochrane, en av Storbritannias sterkeste sjakkspillere.

Liv og virke
------------

Det lille som er kjent om Bannerjee stammer fra artikler som John Cochrane skrev for Londons sjakkmagasiner i 1840-årene. Cochrane, som var skrankeadvokat i Calcutta, hadde problemer med å finne likeverdige motstandere inntil et medlem av *Calcutta Chess Club* introduserte ham for Moheschunder Bannerjee, en brahmin rundt 50 år som angivelig aldri var blitt slått i sjakk. Cochrane vant over Bannerjee, men ble så imponert over motstanderen at han engasjerte ham som betalt «attaché» i *Calcutta Chess Club*, der Bannerjee forbedret sitt spill radikalt.

Blant Bannerjees bidrag til sjakken hører en gruppe åpninger som nå kalles indisk forsvar (1. d4 Sf6 2. c4). Bannerjee spilte opprinnelig tradisjonell indisk sjakk og var opprinnelig knapt kjent med europeisk sjakk. I indisk sjakk kan ikke bøndene starte med å hoppe to felter, og mange av Bannerjees åpninger er basert på at bøndene starter med å gå et felt fram. Sannsynligvis av samme grunn foretrakk han fianchettering under åpningsfasen i et forsøk på å kontrollere sentrum på avstand i stedet for ved hjelp av sentrumsbøndene.

Et medlem av *Calcutta Chess Club* skrev: *«Den eneste spilleren her som på like vilkår har noen som helst sjanse mot Mr. Cochrane er en brahmin ved navn Moheschunder Bonnerjee. Mr. Cochrane har selv uttalt om ham at han har et minst like stort naturlig sjakktalent som hvilken som helst annen sjakkspiller han har møtt, uten et eneste unntak»*.

Referanser
----------

1. 1 2  P. W. Sergeant (1934). *A Century of British Chess*. s. 68–69.
2. ↑  «The only player here who has any chance whatever with Mr Cochrane, upon even terms, is a Brahmin of the name of Moheschunder Bonnerjee. Of this worthy, Mr Cochrane has himself remarked that he possesses as great a natural talent for chess as any player he ever met with, without one single exception.»
3. ↑  Brev av et medlem av *Calcutta Chess Club, Chess Player’s Chronicle*, 1850, s. 318–319

Eksterne lenker
---------------

* (en) Moheschunder Bannerjee – chessgames.com Rediger på Wikidata
*Se pekerside for flere forekomster av Langgata.*
**Langgata** (1–105, 2–102) er en gate i Sandnes sentrum som strekker seg fra Oalsgata ved Krossen nordøstover til Strandgata ved Jernbanekaien. Gaten ble anlagt i 1847 som en del av ny hovedvei mellom Lura og Sandved. Gaten er 1 km lang, hvorav 500 meter er gågate. En rekke bygninger og miljøer i gaten er bevarings- eller verneverdige.

Byens første reguleringsplan ble laget i 1858 der nord-sør-gatene i kvadraturen ble kalt langgater, mens de påstøtende vinkelrette ble kalt tverrgater. Gatene ble navngitt for seg, og det antas at Langgata som siste gate ut fikk navnet i 1899 som den viktigste av langgatene og del av hovedveien gjennom byen mellom Jæren og Stavanger.

I 1974 ble en lengre del av gaten regulert til gågate på dagtid, og i 1978 ble ordningen utvidet til å gjelde døgnet rundt. Gågatedelen er hjem for store deler av handelen i Sandnes sentrum. Den starter ved gatens start i Krossen og ender ved Olav Kyrres gate. Første kvartal fra sør tilhørte opprinnelig Jærveien, men ble del av Langgata da den ble stengt mot Oalsgata og gjort om til gågate.

Bygninger
---------

Viktige bygninger i Langgata:

* **6** Øglænds første sykkelfabrikk.
* **8** Nygårdshuset, fredet midtgangshus bygget 1835 i empirestil. Opprinnelig bolighus, nå galleri.
* **74** Murgård i historisme/nyrenessanse bygget 1899. Opprinnelig Sandnes Folkeskole, nå kommunal kulturskole.

Galleri
-------

* Gågata ved KrossenGågata ved Krossen
* NygårsdhusetNygårsdhuset
* Langgata 74Langgata 74

Referanser
----------

1. ↑  Postens adressesøk

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Sentralt stedsnavnregister
 |
*Se pekerside for flere forekomster av Langgata.*
**Langgata** (1a–47, 2a–46) er ei gate på Rodeløkka i bydel Grünerløkka i Oslo. Den går fra Rodes plass i enden av Verksgata til Dælenenggata.

Bebyggelsen er i hovedsak en- og to-etasjers trehus fra rundt 1870, samt noen seinere murhus, ettersom det blei murtvang på Rodeløkka ved innlemmelsen i Christiania i 1878. Det meste er rehabilitert i de seinere år, og det er også foretatt noe fortetting med moderne bygg, for eksempel i bakgårder. Aller øverst er det noe nyere blokkbebyggelse.

Langgata 30 er det opprinnelige løkkehuset til stiftsprost Frederik Rode, som eide området fra 1854 til 1859. Huset er fra 1700-tallet, men blei flytta til Tromsøgata 7 rundt 1855. I 1985 blei det flytta til nåværende plassering og gitt en oppbygd ark.

På motsatt side av gata går det kvartalet svært dypt, og det ligger flere hus innover langs et lite nett av smug over mot Tromsøgata. Nr 31b er interessant, ettersom det ser svært gammelt ut, mens det i virkeligheten i all hovedsak er fra 1980-tallet.

Litteratur
----------

* Knut Are Tvedt, red. (2010). «Langgata». *Oslo byleksikon* (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 327-328. ISBN 978-82-573-1760-7.

Eksterne lenker
---------------

* «Oslo kommune – Bydelsoversikt (L)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
* Arc! om Langgata 31b

Portal: Oslo

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Oslo Byleksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Nina Goga** (født 17. januar 1969) er en norsk litteraturviter som særlig arbeider med barne- og ungdomslitteratur. Hun er førsteamanuensis ved Høgskolen i Bergen siden 2008 og er i dag professor. 

Goga ble cand.philol. i allmenn litteraturvitenskap ved Universitetet i Bergen i 1993. Hun arbeidet siden blant annet som lærer i ungdomsskolen. Fra 2002 til 2005 var Goga redaktør for tidsskriftet *Norsklæreren*, og fra 2005 til 2007 stipendiat ved Høgskolen i Bergen. I 2008 tok hun doktorgrad ved Universitetet i Bergen med avhandlingen *Kunnskap og kuriosa. Merkverdige lesninger av tre norske tekstmontasjer for barn og unge*.

Hun er ansvarlig redaktør for *Barnelitterært forskningstidsskrift*. Goga har også vært bokanmelder i *Bergens Tidende* og barnebokkritikk.no. Goga har vært medredaktør av skoleboka *Alfabeta : leseboka*, utgitt i 2006.

Referanser
----------

1. ↑  Intervju om doktorgradsavhandlingen 2008
2. ↑  Nytt digitalt tidsskrift Arkivert 25. mai 2014 hos Wayback Machine.; hib.no, 11.10.2010
3. ↑   Artikler og anmeldelser av Nina Goga på barnebokkritikk.no Arkivert 11. desember 2007 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Publikasjoner av Nina Goga i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
* (no) Publikasjoner av Nina Goga i BIBSYS

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** NKC **·** CRIStin
 |
**Anthony «Tony» Burrows** (født 14. april 1942 i Exeter, Devon) er en engelsk studiovokalist som særlig var kjent og mye brukt på 1970-tallet med en rekke listetopper på *UK Singles Chart* og den amerikanske *Billboard Hot 100*.

Karriere
--------

Tidlig på 1960-tallet var han med i vokalgruppen The Kestrels sammen med blant andre de sentere sentrale låtskriverne Roger Greenaway og Roger Cook. Senere ble han med i gruppen The Ivy League, og var fortsatt med da denne ble en del av gruppen The Flower Pot Men, sammen med blant andre Jon Lord og Nick Simper, som senere var med å danne Deep Purple. The Flower Pot Men hadde blant annet listetoppen «Let's Go to San Francisco» som blant annet nådde en 9.-plass i Norge.

Senere var Burrows med i en rekke små og store prosjekter og fikk en rekke listeplasseringer, blant annet med:

* Edison Lighthouse og sangen «Love Grows (Where My Rosemary Goes)» (februar 1970)
* White Plains og sangen «My Baby Loves Lovin'» (mars 1970)
* The Pipkins og komisangen «Gimme Dat Ding» (april 1970)
* Brotherhood of Man med sangen «United We Stand» (1970)
* The First Class og sangen «Beach Baby» (juli 1974)

I februar 1970 var han den eneste som noen gang har opptrådt i BBC-programmet *Top of the Pops* med sanger for tre ulike grupper samtidig: Edison Lighthouse, White Plains og Brotherhood of Man.

Han har også deltatt på innspillinger med blant andre Elton John, Cliff Richard og James Last.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Tony Burrows på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Tony Burrows på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Tony Burrows på Genius — sangtekster Rediger på Wikidata

* (en) Tony Burrows på AllMusic Rediger på Wikidata
* (en) Intervju med Tony Burrows
* (en) Tony Burrows nettside og diskografi

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |
**Hannah Løvenskiold** (født 2. april 1860 i Drøbak, død 2. juni 1930) var en norsk komponist. Hun ble født Hannah Parr, datter av skipsreder Søren A. Parr og gikk på pikeskole i Brussel. Hun lærte å spille piano av Erika Nissen og fikk også noe undervisning av Edvard Grieg. Hun hadde ingen komponistutdannelse. Hun giftet seg med kammerherre Leopold Løvenskiold i 1883 og bosatte seg på Fossum gård ved Skien. 

Hannah Løvenskiold var en dyktig pianist men hadde liten kontakt med musikklivet. Forelegger Carl Warmuth og svigersønnen Fridtjof Backer-Grøndahl hjalp henne med notasjonen slik at hun etterhvert fikk gitt ut omtrent 40 klaverstykker. I 1922 da ektemannen døde, konverterte hun til katolisismen og flyttet til Roma. Hennes siste verk ble til der, et verk for sangstemmer og orgel kalt *Ave Maria*.

Seilskipet «Hannah Parr» er oppkalt etter henne. Leopold og Hannah Løvenskiold fikk fire barn, 3 døttre og 1 sønn. Datteren Sofie Eugenie, født 1894, giftet seg med musiker Fridtjof Backe-Grøndahl.

Referanser
----------

1. ↑   Présence Compositrices[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   «Kammerherreinne Løvenskiold, Fossum, død.», publisert i Breviksposten, utgitt 12. juni 1930[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   «VÅRE FEDRES GAMLE KRISTENTRO», besøkt 23. juni 2023[Hentet fra Wikidata]
4. ↑  Lindhjem, Anna. Kvinnelige komponister, 1931 hentet fra
5. ↑  Dahm, Cecilie (1928-) (1987). *Kvinner komponerer: ni portretter av norske kvinnelige komponister i tiden 1840-1930*. Oslo: Solum. ISBN 8256004851.
6. ↑  «Løvenskioldslegten».

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND
 |
**Anthony Curcillo jr.** (født 27. mai 1931 i Long Branch i New Jersey i USA, død 8. desember 2020 i Riverside i California) var en amerikansk utøver av amerikansk fotball i National Football League og Canadian Football League.

Karriere
--------

Curcillo var startende quarterback for Ohio State Buckeyers i 1950 og 1951, og spilte som linebacker, tailback og center i 1952.

Chicago Cardinals plukket opp Curcillo i sjette runde av NFL Draft i 1953. Han klarte ikke å utkonkurrere de to andre nykommerne Jim Root og Ray Nagel for stillingen som startende quarterback, og endte opp med å spille som defensive back og halfback i 1953-sesongen. Etter sesongen gikk han inn i hæren, hvor han spilte quarterback for laget i Fort Carson i 1954 og 1955.

Curcillo ble igjen en del av Cardinals i 1956, men fikk ikke noe spilletid som reserven til Lamar McHan. Halvveis inn i sesongen gikk han over til Hamilton Tiger-Cats i Interprovincial Rugby Football Union, en av forløperne til dagens Canadian Football League. Han erstattet den kontroversielle Ronnie Knox, og i en sluttspillkamp mot Montreal Alouettes den 17. november 1956 kastet han pasninger for 518 yards, som fremdeles er en sluttspillrekord i den canadiske ligaen. Da Bernie Faloney ble en del av Tiger-Cats i 1957 gikk Curcillo over til å bli en all-star linebacker, samtidig som han var reservequarterback.

Curcillo døde av covid-19 den 8. desember 2020 i Riverside i California i en alder av 89 år.

Referanser
----------

1. ↑   Dan Hope, «Tony Curcillo, Woody Hayes' first starting quarterback at Ohio State, dies at 89», utgitt 10. desember 2020[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Tony Curcillo, Woody Hayes' First Starting Quarterback At Ohio State, Dies At 89

| * v
* d
* r
Chicago Cardinals NFL draft picks i 1953 |
| --- |
| 
* Johnny Olszewski
* Jim Psaltis
* Dale Samuels
* Gerdes (Buck) Martin
* Bill Shalosky
* Tom Curcillo
* Tom Higgins
* Jerry Watford
* Ed Husmann
* Avatus Stone
* Charley Berndt
* Ed Woodsum
* Charley Spaulding
* Frank McPhee
* Ronnie Morris
* Dick Sprague
* Nick Chickillo
* Jimmy Lear
* Earl Heninger
* Joe Yukica
* Tom Donahue
* Len D'Errico
* Joe Curtis
* Hal Lokovsek
* Jim Root
* Brad Glass
* Haywood Sullivan
* Don Ringe
* C.O. Brocato
* Mike Prokopiak
* Earl Wrightenberry
* Bill Gaudreau

 |
Ussuri
**Ussuri** (kinesisk: 乌苏里江, russisk: Уссури) er grenseelv mellom Kina og Russland. Den har sitt utspring i Russland og renner nordover til den kommer til et sted der den får Kina på sin venstre (vestre) bredd og Russland på sin høyre, og renner helt i nord ned i elven Amur, som også i et langt stykke danner grensen mellom de to landene. 

Ussuri er omkring 897 km lang. Nedslagsfeltet er på 193 000 km². Elva har ofte hatt oversvømmelser med katastrofale følger. Den er islagt fra rundt november til april. Elva er rik på mange sorter fisk, som harr, gjedde, pukkellaks (russisk: «*gorbusha*») og ketalaks.

Det har vært en betydelig uenighet om Ussuri som grenselinje i og med at elven har mange øyer og ofte har endret seg slik at dens thalweg har forskjøvet seg, og i mars 1969 oppstod det en væpnet konflikt i området mellom Kina og Sovjetunionen, med fokus om Zhenbao-øya. Det var en reell fare for storkrig.

I 1977 kom det i stand en avtale som regulerer navigeringen av Ussuri. 

Moderne russisk-kinesiske grenseavtaler har regulert grenseforløpet; den siste omtvistede biten, knyttet til øyene nederst der Ussuri forener seg med Amur tett ved den russiske byen Khabarovsk, ble regulert i 2008 – for det meste ved at de kinesiske kravene ble innfridd, unntatt den del av den største øya som strekker seg helt ned til motsatt bredd av Khabarovsk sentrum.

Ussuri sammen med sideelven Sungatsja (også grenseelv mellom Kina og Russland) kan om sommeren befares i en strekning på 750 km.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** NDL **·** NKC **·** GeoNames
 |
Rasebiologien på 1800-tallet ble blant annet brukt for å bevise at den hvite, kaukasoide rase var overlegen andre menneskeraser. Denne «vitenskapelige» plansjen fra 1868 forsøker å vise at mørkhudete mennesker er like forskjellig fra hvite som sjimpansene er det.
Dette amerikanske kartet fra 1920 viser «fordelingen av hovedrasene» i verden. Menneskene er delt inn i hvite (rød farge på kartet), brune, gule, svarte (grå farge) og amerikansk-indianske (oransje farge).
Kart som viser hvordan det moderne menneske, *Homo sapiens*, som art har spredt seg fra Afrika og videre utover i verden. Rød farge angir *Homo sapiens sapiens*, mens oransje angir neandertalere og grønn tidlige hominider (nærmennesker). Tallene viser hvor lenge siden menneskene først ankom forskjellige områder. Kartet baserer seg på arkeologiske funn og genetiske undersøkelser. 
**Rasebiologi** var en vitenskap som forsket på forskjeller mellom menneskeraser. Rasebiologiens blomstringstid var fra 1800-tallet frem til 1940-årene. I dag er det stor enighet blant biologer om at rasebiologien må betegnes som misbruk av (og ikke som en fagdisiplin innen) biologien.

Grunnen til at rasebiologisk forskning ble forlatt, er fordi det ideologiske og politiske misbruket av resultatene, som resulterte i ufattelige menneskelige lidelser.

Det vitenskapsteoretiske problemet bestod i at rasebiologer ikke satte frem testbare hypoteser, men selektivt lette etter støtte for sine antakelser – antakelser som i sin tur var basert på fordommer og politiske overbevisninger. At de funnene som ble gjort på denne måten, i neste omgang ble brukt til å rettferdiggjøre politikken, gjorde ikke saken bedre.

Rasebiologiens teoretiske fundament kan sies å ha vært sosialdarwinismen, som så dagens lys i Storbritannia i 1860-årene. Dette utløste blant annet den eugeniske forskningen som ble gjennomført i store deler av den vestlige verden i begynnelsen av 1900-tallet. Mens man i USA overveiende omtalte den som *eugenikk*, ble denne betegnet som *rasehygiene* i mange europeiske land. Det mest dramatiske eksempelet på rasebiologisk forskning var imidlertid menneskeforsøkene i nazi-Tysklands konsentrasjonsleirer.

Raseforskning i dag
-------------------

Forskningen som i dag skjer på etniske forskjeller mellom menneskegrupper, har lite til ingenting til felles med 1800- og 1900-tallets rasebiologi, og omtales derfor heller ikke som rasebiologi. Forskningen er i hovedsak genetisk og prøver bl.a. å avdekke menneskeartens evolusjon før og etter at denne utvandret fra opphavsregionen i Afrika. Resultatene kan langt på vei sies å ha avkreftet rasebiologiens grunnantakelse:
De genetiske forskjellene mellom etniske menneskegrupper er små. I den grad humangenetikere uttaler seg om politiske konsekvenser, tar de vanligvis eksplisitt avstand fra politisk (mis)bruk av funnene.
Tvert imot har enkelte humangenetikere hevdet at det ikke fins noe vitenskapelig grunnlag for rasebegrepet.

Se også
-------

* Rase
* Menneskeraser
* Eugenikk, rasehygiene

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Torridal** er en V-dal og er siden 1965 en del av Kristiansand kommune. Torridal omfatter områdene nord for Kristiansand på begge sider av Otra. Betegnende nok bruker mange navnet *Torridalselva* om elvas nedre løp.
Områdene og gårdsnavnene Skråstad, Lian, Hagen, Glattetre og Sødal på østsiden av elva og Strai, Hommeren, Augland, Mosby og Høie på vestsiden hører til Torridal i tillegg til utkantene Espestøl, Hemmes-Augland, Stølen, Mestad, Aurebekk, Rypestøl og Kulia.
Delbydelen Mosby, tettbebyggelsen rundt Mosby stasjon og boligområdet Høietun, har 2 113 innbyggere, og delbydelen Strai, Øvre Strai, Ytre Strai og boligområdet Gangdalen, har 1865 innbyggere pr. 2014. Torridal er egen menighet i Kristiansand domprosti og har fra 1978 egen kirke, Torridal kirke. Ved Hommeren ligger Torridal idrettspark, som innbefatter Torridalshallen og utendørs sandvolleyball- og fotballbaner.

Setesdalsveien (Riksvei 9) og Sørlandsbanen går langs *vestsiden* av Otra, gjennom Torridal.

Langs *østbredden* av Otra (*«Sødalsida»*) går Fylkesvei 482 (Torridalsveien) fra Lund til Kvarstein bru.

Eksterne lenker
---------------

* Om Torridal Torridal historielag