recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Arnstein Øverkil** (født 29. mars 1937 i Hegra i Nord-Trøndelag, død 27. februar 2014) var en norsk jurist, politimester og sjef for Politiets sikkerhetstjeneste.

Øverkil ble utdannet cand.jur. i 1965. Han var politimester i Asker og Bærum politidistrikt fra 1985 til 2001. Øverkil var rådgiver da politistyrken i Palestina ble bygd opp, og var personlig rådgiver for Yasir Arafat fra 1994 til 1996.

Etter det var han leder for obervatørmisjonen Temporary International Presence in Hebron (TIPH). Han var konstituert sjef for Politiets sikkerhetstjeneste (PST) 2003–04.

Øverkil ble i 2001 tildelt Politiets hederskors.

Referanser
----------

1. ↑  «Tidligere politimester Arnstein Øverkil er død», *Budstikka*, 1. mars 2014.
2. ↑  Planlegger Palestinapoliti Arkivert 10. april 2014 hos Wayback Machine. *Adressa*, 13. april 2005.
3. ↑  «Observatørene tilbake i Hebron», *Aftenposten*, 30. mai 2006.
4. ↑  «Arnstein Øverkil», *Store norske leksikon*, hentet 14. november 2012.
5. ↑  «Disse har fått Politiets Hederskors», *Politiforum*, 26. april 2012.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Prabook
 |
**Natriumhypokloritt** er et natriumsalt med kjemisk formel {\displaystyle {\ce {NaClO}}}. Natriumhypokloritt blir hovedsakelig brukt til bleking og desinfeksjon. Vanlig husholdningsklorin er en vannoppløsning av 3–8 % natriumhypokloritt, og markedsføres i Norge blant annet som *klorin* av Orkla. Navnet klorin kommer muligens av at klor er den aktive ingrediensen i natriumhypokloritt.[]

Natriumhypokloritt blir også brukt til desinfeksjon av svømmebasseng og medisinsk utstyr. Natriumhypokloritt har bakterie- og virusdrepende egenskaper, og er dessuten etsende i konsentrert oppløsning.

Vannoppløsninger med over 40 % natriumhypokloritt virker sterkt oksiderende: NaClO → NaCl + [O]

Bruksområder
------------

Natriumhypokloritt blir blant annet brukt i blekemidler, vaskemidler og til desinfeksjon av overflater. Natriumhypokloritt brukes også i vannklorering til desinfisering av drikkevann.

Farer
-----

Natriumhypokloritt må aldri blandes med saltsyre eller ammoniakk. I blanding med saltsyre ({\displaystyle {\ce {HCl}}} ) produseres det giftig klorgass ({\displaystyle {\ce {Cl2}}}). I blanding med ammoniakk (vanlig husholdningssalmiakk) produseres det giftig nitrogentriklorid ({\displaystyle {\ce {NCl3}}}) som fører til akutt lungeskade.

I tillegg er natriumhypokloritt i seg selv som nevnt etsende i konsentrert oppløsning.

Andre reaksjoner
----------------

Natriumhypokloritt reagerer med eddiksyre og danner hypoklorsyre: NaClO + CH3COOH → HClO + CH3COONa

Natriumhypokloritt reagerer voldsomt med hydrogenperoksid ({\displaystyle {\ce {H2O2}}}) og danner oksygengass ({\displaystyle {\ce {O2}}}).

Fremstilling
------------

Natriumhypokloritt kan fremstilles ved å absorbere klorgass ({\displaystyle {\ce {Cl2}}}) i en kald og fortynnet natriumhydroksidløsning ({\displaystyle {\ce {NaOH}}}): 2NaOH + Cl2 → NaCl + NaOCl + H2O

Natriumhydroksid og klor fremstilles kommersielt ved hjelp av kloralkaliprosessen. {\displaystyle {\ce {NaClO}}} fremstilles industrielt ved elektrolyse av en fortynnet og avkjølt natriumkloridløsning med minimal avstand mellom anode og katode. Elektrolytten må holdes under 40 °C ved hjelp av kjøling for å hindre dannelse av natriumklorat ({\displaystyle {\ce {NaClO3}}}). Det dannes både natriumhypokloritt og natriumklorid i denne prosessen: Cl2 + 2 NaOH → NaCl + NaClO + H2O

Se også
-------

* Salmiakk

Referanser
----------

1. ↑  KLORIN - Sikkerhetsdatablad - Orkla Home & Personal Care[*død lenke*]
2. ↑  «Hva bør du gjøre med drikkevannet ved storflom? - FHI». Arkivert fra originalen 12. august 2020. Besøkt 3. september 2020.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Sodium hypochlorite – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store medisinske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica
 |
**TPC at Southwind** er en privat golfbane i Memphis i Tennessee, grunnlagt i mars 1988 som del av nettverket Tournament Players Club.

Mesterskapsbanen med par 71 ble tegnet av Ron Prichard med Hubert Green og Fuzzy Zoeller som PGA TOUR-konsulenter. Banen har vært arena for FedEx St. Jude Classic på PGA-touren siden 1989. Under turneringen i 1993 satte Jay Delsing ny banerekord med 61 slag. Rekorden ble tangert i 2001 av Bob Estes.

Banen er svært variert, og vannhindre spiller en viktig rolle. Hull 14 (231 yards) rangeres som et av de vanskeligste par 3-hullene på PGA-touren hvert år. Hullet krever et utslag med lang jernkølle eller wood til en smal green beskyttet av vann langs hele høyre side. Greenen er svært ondulert. Hull 18 sørger for en spektakulær avslutning på runden: utslaget må spilles langs et vannhinder som beskytter venstresiden av fairwayen. Dette vannhinderet fortsetter deretter til venstre for greenen og tvinger spilleren til å tenke to ganger før hen sikter innslaget direkte mot flagget.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* Profil på TPC

| * v
* d
* r
Tournament Players Club |
| --- |
| Avenel **·** Boston **·** Craig Ranch **·** Deere Run **·** Eagle Trace **·** Heron Bay **·** Jasna Polana **·** Louisiana **·** Michigan **·** Myrtle Beach **·** Piper Glen **·** Prestancia **·** River Highlands **·** River's Bend **·** Sawgrass **·** Scottsdale **·** Southwind **·** Sugarloaf **·** Summerlin **·** Tampa Bay **·** The Canyons **·** Twin Cities **·** Valencia **·** Virginia Beach **·** Wakefield Plantation |

Portal: Golf
**Nappstraumen** er et over 15 kilometer langt sund i Flakstad og Vestvågøy kommuner i Nordland.

På vestsiden går sundet fra Storsandnes i nord og sørover til Nusneset, begge på Flakstadøya. På østsiden fra Stabbneset på Vestvågøya i nord til Båtskjæret i sør. På nordsiden ligger Flaget og Norskehavet og på sørsiden ligger Vestfjorden. Gapet er navnet på den helt nordlige delen av sundet hvor E10 krysser i den undersjøiske Nappstraumtunnelen. Sør for Gapet går Offersøystraumen som en forgreining i nordøstlig retning.

Av bosetninger ligger fiskeværet Napp på Flakstadsiden mens det ligger en spredt bebyggelse langs nesten hele Vestvågøykysten som knyttes sammen av Fv843 til Hattan og en lokal vei videre sørover.

Fotnoter
--------

**Type numrering**
1. ↑  Storsandnes-Nusneset. Målt ved bruk av måleverktøy i Statens kartverks Norgeskart.no.

Referanser
----------

1. 1 2  Nappstraumen på Norgeskart.no fra Statens kartverk

Eksterne lenker
---------------

* Om den islandske tråleren Gudrun Gisladottir som sank i Nappstraumen (Dykkepedia).

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Sentralt stedsnavnregister
 |
**Jonathan Drew Groff** (født 26. mars 1985 i Lancaster i Pennsylvania) er en amerikansk sanger og teater- og filmskuespiller.

Groff er kanskje aller best kjent for å gi stemme til karakteren Kristoff i originalversjonen av animasjonsfilmen *Frost* (2013), som blant annet vant to Oscar-statuetter og som var en stor suksess både hos publikum og kritikere verden over. Han spilte også i oppfølgeren Frost 2 fra 2019.

I 2009 fikk han en rolle i filmen Taking Woodstock. Groff spilte også en birolle i den kritikerroste TV-serien *Glee* som Jesse St. James i diverse perioder fra 2010 til 2015. I tillegg spilte han Melchior Gabor i Broadway-musikalen *Spring Awakening*. Han ble nominert til en Tony-prisen for beste mannlige hovedrolle i en musikal for denne rollen. Groff ble også nominert til Tony-prisen for beste mannlige birolle i en musikal for rolleskildringen som Georg III av Storbritannia i musikalen *Hamilton*.

I 2014 medvirket Groff i TV-filmen *The Normal Heart*, som vant og ble nominert til flere Golden Globe- og Emmy-priser. Mark Ruffalo, Julia Roberts, Jim Parsons, Taylor Kitsch, Matt Bomer og Alfred Molina deltok også i TV-filmen.

I 2017 var Groff aktuell med serien Mindhunter på Netflix.

Referanser
----------

1. ↑   Internet Broadway Database, Internet Broadway Database person-id 406200, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Internet Movie Database, IMDb-nummer nm2676147, besøkt 15. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   www.theatreworldawards.org[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Jonathan Groff på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) Jonathan Groff i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) Jonathan Groff på Filmdatabasen Rediger på Wikidata

* (da) Jonathan Groff på Scope Rediger på Wikidata

* (fr) Jonathan Groff på Allociné Rediger på Wikidata

* (en) Jonathan Groff på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) Jonathan Groff hos Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) Jonathan Groff hos Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

* (en) Jonathan Groff hos TV Guide Rediger på Wikidata

* (en) Jonathan Groff hos The Movie Database Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |
Et **dataangrep** er en ondsinnet manipulasjon, endring eller sletting av data som kan medføre at et datalagringsmedium ikke lenger kan brukes slik eieren har bestemt. Det samme gjelder avskjæring av nettilgang. Eksempler er implantering av «trojanske hester» eller virusprogrammer som kan ødelegge data og programmer eller gjøre anlegget sårbart ved å lage sikkerhetshull. Et annet eksempel er handlinger som skaper overbelastning på dataanlegget eller nettverkslinjen, som medfører at anlegget trer ut av funksjon, slik som tjenestenektangrep.

Dataangrep er en form for datakriminalitet – kriminalitet som begås ved utnyttelse av informasjonsteknologi. Det kan også være en del av krigføring, kjent som datakrigføring.

Dataangrep er ikke det samme som hacking. En hacker er en meget dyktig programmerer, uavhengig om hen bruker disse kunnskapene til å begå datainnbrudd.

De vanligste dataangrepene fra internett skjer via e-post og nettsider. En del angrep kommer også fra minnepinner infisert med skadevare, gjerne opprinnelig fra internett.

Referanser
----------

1. ↑  Politi.no Arkivert 4. desember 2014 hos Wayback Machine.
2. ↑  snl.no
3. ↑  «NSM». Arkivert fra originalen 21. august 2016. Besøkt 13. august 2016.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** BBC Things
 |
Utahterritoriets utvikling fra 1850, da det ble dannet av Kongressen, til 1896, da det ble opphøyet til delstat.
**Utahterritoriet** (engelsk: *Utah Territory*) var tidligere et organisert territorium i USA. Territoriet ble dannet etter at mormonernes delstat Deseret ikke ble anerkjent av regjeringen og eksisterte i perioden 9. september 1850–4. januar 1896 og bestod for det meste av det som den 4. januar 1896 ble den amerikanska delstaten Utah. I begynnelsen inngikk blant annet også det som seinere ble delstaten Nevada, som i 1861 brøt ut og dannet Nevadaterritoriet. Territoriet omfattet opprinnelig også mindre deler av de nåværende delstatene: Colorado og Wyoming.

Salt Lake City var hovedstad i Utahterritoriet og er fortsatt hovedstad i den nåværende delstaten Utah.

Det fantes en politisk motstand mot mormonere; spesielt ble de siste dagers helliges utøvelse av polygami kritisert og det drøyde til 1896, etter at flergifte ble avskaffet, før Utah ble akseptert som delstat i USA. Dette er sammenlignbart med naboen Nevada, som ble en delstat allerede 1864.

Referanser
----------

1. ↑  «Utah» **(engelska)**. World Statesmen. Besøkt 20. juli 2015.
2. ↑  Det Norske Akademis ordbok / Ordbok / flergifte

Eksterne lenker
---------------

* (en) Utah Territory – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Utah in 1851, with the text of the 1850 Act of Congress to Establish the Territory of Utah, Central Pacific Railroad Photographic History Museum
* Utah's Role in the Transcontinental Railroad, Central Pacific Railroad Photographic History Museum
**Det lovgivende rådets president** (engelsk: *President of the Legislative Council*, manx: *Eaghtyrane y Choonceil Slattyssagh*) er leder for overhuset til Mans lovgivende forsamling, Tynwald.

Tynwalds president er *ex officio* Det lovgivende rådets president.

Valg
----

Presidenten blir valgt av og blant Tynwalds medlemmer, vanligvis på det siste møtet før et allment valg. Kandidater foreslås og støttes av medlemmene. Hvis det er flere enn én kandidat, avholdes det en felles avstemning i House of Keys og Det lovgivende råd. Kandidaten med flest stemmer blir valgt.

Presidenten velges for en periode på fem år.

Funksjoner
----------

Presidentens hovedoppgave er å lede Det lovgivende råds møter. Hans eller hennes rolle er å sikre at virksomheten drives på en ryddig og objektiv måte. I denne sammenheng tolker presidenten rådets regler og sedvaner. Flere av disse reglene er beskrevet i de stående ordrene, hvor presidentens tolkning er autoritativ. Hen assisteres i denne oppgaven av *Clerk of the Legislative Council*.

Presidenten godkjenner også sakslistene til møtene.

Hans eller hennes rolle er å være upartisk, men avgir stemme ved stemmelikhet.

Presidenten har også som oppgave å nominere medlemmer, som skal være ansvarlige for å fremme lovforslag som skal behandles av rådet.

Sammen med Presidenten for House of Keys signerer hen alle resolusjonene til Tynwald samt verifiserer den kongelige sanksjonen av lovene og promulgasjonen av dem på Tynwald-dagen.

Fungerende president
--------------------

Dersom presidenten er fraværende fra et møte, skal rådet velge et medlem som rådets fungerende president.

Embetsinnehavere
----------------

| Navn(født–død) | Embetstid | Ref. |
| --- | --- | --- |
| **Mans viseguvernører***(ex officio)* | –1980 |  |
| **Jack Nivison**(1910–2003) | 1980–1988 |  |
| **Ian Anderson**(1925–2005) | 1988–1990 |  |
| **Tynwalds presidenter***(ex officio)* | 1990– |  |

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5  «Tynwald Court». Tynwald. Arkivert fra originalen 9. mai 2022. Besøkt 5. mai 2022.
2. 1 2 3 4 5 6  «President of Tynwald». Tynwald. Arkivert fra originalen 5. mai 2022. Besøkt 5. mai 2022.
3. ↑  «NIVISON, Hon John Allen Cowell Kennedy, CBE, CP, JP» (PDF). Tynwald. Besøkt 5. mai 2022.
4. ↑  «ANDERSON, Robert John Gurney JP» (PDF). Tynwald. Besøkt 6. mai 2022.
***Biroguineus*** er en slekt av biller. De utmerker seg ved at de aller fleste artenes larver lever i ferskvann, de voksne derimot på land. Slike livssykler er vanlige hos mygg, øyenstikkere, døgnfluer, steinfluer og vårfluer, men uvanlige hos biller som vanligvis er enten land- eller vannlevende.

Utseende
--------

En middelsstor, bredt oval, noe flat, mørk hårbille. Kroppen er kledt med korte, nedliggende, lyse hår. Antennene er lange og trådformede.

Levevis
-------

De aller fleste artene har larver som lever i stillestående ferskvann, men noen tropiske arter lever i fuktig, død ved, og noen arter lever i rennende vann. Larvene tåler lite forurensning og kan brukes som indikatorer på vannkvalitet. De lever mest trolig av å filtrere detritus (råtnende plantemateriale, mudder). De puster i luft og må opp til overflaten for å hente denne av og til. Når larven er fullt utvokst, kryper den på land for å forvandle seg til en puppe. De voksne insektene finner man ofte i vegetasjonen. De flyr godt, særlig om natten, og blir ofte tiltrukket til lys.

Utbredelse
----------

Slekten er utbredt på Ny-Guinea.

Systematisk innedling
---------------------

* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien hår- og dvergbiller, Eucinetoidea (=Scirtoidea)
			* Familien hårbiller, Scirtidae (=Elodidae, Helodidae)
				+ Underfamilien Scirtinae (=Cyphoninae)
					- Slekten ***Biroguineus*** Pic, 1956
						* *Biroguineus fortipes* Pic, 1956

Referanser
----------

1. ↑  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 26. oktober 2020. Besøkt 26. oktober 2020.
2. ↑  «Artsdatabankens navneopplysninger med artstre». Artsdatabanken. 26. oktober 2020. Besøkt 26. oktober 2020.
3. ↑  Pic, M. 1956: Nouveaux Coléoptères de diverses familles. *Annales historico-naturales Musei nationalis hungarici* 7: 71–92.

Kilder
------

* Lawrence, J.F. Hastings, A.M. Dallwitz, M.J. Paine, T.A. Zurcher, E.J. Elateriformia (Coleoptera).

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen er ikke koblet til Wikidata*
**Insh'Allah** (إن شاء الله DIN: *ʾin šāʾ Allāh*, «om Gud vil», også translitterert **insh Allah**), er et ofte brukt uttrykk i det arabiske språket. Det kan tolkes som tegn på islamsk fatalisme, men også som et tegn på ydmykhet; «uten Guds vilje kan mennesket ikke». I praksis brukes insha'Allah vanligvis for å uttrykke håp eller ønske om at en fremtidig hendelse skal inntreffe; «Hun vinner valget i morgen, insha'Allah». Selv om uttrykket brukes av både muslimer og ikke-muslimer, har det opphav i Koranen: 

> Si aldri om noen ting: ‘Dette vil jeg gjøre i morgen’, uten: ’– om Gud vil.’ Kom Herren i hu når du glemmer, og si: ‘Det kan være at Herren vil lede meg til noe som er det rette nærmere enn dette.’
> 
> 
> Sura 18, vers 23-24 (Einar Bergs oversettelse)
> 
> 

Den islamske skriftlærde Ibn ʿAbbās tolket disse versene dithen at det må være obligatorisk for en muslim å legge til insha'Allah etter ethvert utsagn om hva hen ønsker å gjøre i fremtiden, og noen troende følger denne tolkningen også i dag.

Uttrykket kan også brukes for å unngå en ubehagelig sannhet, som en slags ansvarsfraskrivelse. Fremfor å si rett ut at noe nok ikke går bra, kan en legge saken i Guds hender ved å legge på insha'Allah. Norske sjøfolk som var vant med det spanske begrepet *hasta mañana* (*i morgen – kanskje*, eller – -) oppfattet «'nsch Ala» som et stort «kanskje – kanskje ikke» og var tilbøyelig til å beskrive områdene under ett, dvs. det meste syd for Biskaya, som «mañanaland» der alt tok lang tid, og ingen tok initiativ for å få noe gjort raskt. 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica
 |
Oljemaleri av François Leclerc du Tremblay av Jean-Léon Gérôme
En **grå eminense** (fransk: *Éminence grise*) er en betegnelse for en innflytelsesrik, men uoffisiell rådgiver eller beslutningstaker.

Bakgrunn
--------

Betegnelsen ble opprinnelig benyttet om kapusinermunken François Leclerc du Tremblay (1577-1638), som var politisk rådgiver og høyre hånd for Kardinal Richelieu, og arbeidet for Frankrikes deltagelse i trettiårskrigen. Munkene av denne orden bar en grå, eller brun, drakt; derav tilnavnet grå eminense. 

Brun eller lysebrun (nå beige) ble kalt kalt grå i Frankrike på den tiden. Tittelen eminense er en tiltaleform benyttet om kardinaler. Selv om Leclerc du Tremblay aldri nådde en slik rang, er det sannsynleg at de rundt ham kan ha tiltalt ham på denne måten på grunn av den store innflytelse «den grå munken» hadde på «hans eminense kardinalen», kardinal Richelieu. 

Aldous Huxley skrev en biografi om Leclerc på engelsk med tittelen *Grey Eminence*. Det finnes også et maleri fra 1873 av Jean-Léon Gérôme, *L'Éminence Grise*, som viser Leclerc gå ned den store trappen i Palais Cardinal.

Annen bruk
----------

*Grå eminense* kan også bli benyttet om en eldre person, gjerne gråhåret, som er kjent for hva hen har gjort tidligere, men som nå virker mer som en rådgiver enn som en utøver, og som har innflytelse som følge av tidligere status. Dette kan være en pensjonert professor, en tidligere politikar med godt rykte med videre.

Eksempler
---------

Eksempler på andre personer som er blitt omtalt som grå eminrnser er

* den tyske diplomat Friedrich von Holstein (1837–1909),
* den russiske jurist Konstantin Petrovitsj Pobedonostsev (1827–1907), rådgiver hos tsar Aleksander III,
* eksilpolakken Józef Retinger (1888–1960), som regnes som en av fedrene av Den europeiske union,
* Karl Rove, mangeårig valgkampmanager og sjefsrådgiver for president George W. Bush,
* Zbigniew Brzeziński, mangeårig rådgiver for flere amerikanske regjeringer, med flere avgjørende diplomatiske oppfaver i amerikansk utenrikspolitikk.
* Dan Voiculescu, rumensk mediemogul og organisator av *den sosialliberale union* (USL), som utløste statskrise i Romania i 2012.

Joachim Fest omtalte analogisk Martin Bormann, sjef for NSDAPs partikanselli og innflytelsesrik medarbeider til Adolf Hitler fra 1941, for *brun eminense*.

Referanser
----------

1. ↑  «punkto.ro av 10. januar 2011, lest 16. mars 2011». Arkivert fra originalen 23. juni 2019. Besøkt 23. juni 2019.
2. ↑  tagesspiegel.de Lilo Millitz-Stoica: *Rumäniens umstrittener Ministerpräsident: Ponta klammert sich an die Macht*, 19. juli 2012, lest 25. juli 2012
3. ↑  Jfr *Das Gesicht des Dritten Reiches*, München 1993, S. 175.

Kilder
------

* Idiomordbogen[*død lenke*]

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |
**Sportkring Beveren** er en belgisk fotballklubb fra byen Beveren i Øst-Flandern. Klubben ble grunnlagt i 1936 og lagets draktfarger er gule med rød underdel, mens bortedraktene er helhvite. Waasland-Beveren spiller for øyeblikket i den øverste divisjonen Jupiler Pro League, og spiller sine hjemmekamper på Freethiel stadion.

Klubben het tidligere KFC Red Star Haasdonk inntil de skiftet navn til KV Red Star Waasland i juni 2002 etter å flyttet til den tidligere hjemmebanen til K. Sint-Niklase SKE (som gikk konkurs på samme tid). Navnet Waasland refererer til regionen hvor byene Haasdonk og Sint-Niklaas er hjemmehørende. I løpet av sommeren 2010 slo KV Red Star Waasland seg sammen med KSK Beveren under nåværende navn og flyttet fra Sint-Niklaas til Beveren for å spille på et større stadion. KSK Beveren var for øvrig en tidligere belgisk seriemester som på 2000-tallet slet med økonomiske problemer. 

Klubben har per dags dato ikke vunnet noen trofé av større betydning, og spilte i landets øverste divisjon for første gang fra 2012/2013-sesongen.

Kjente spillere med tilknytting til klubben
-------------------------------------------

* New Zealands flagg Christian Bouckenooghe
* Sveits’ flagg Jean-Pierre La Placa
* Kameruns flagg Hervé Ndjana Onana
* Belgias flagg Jerry Poorters
* Canadas flagg Tomasz Radzinski

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (nl) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
**Cathrine Filstad** (født 1963) er en norsk professor i ledelse og organisasjonspsykologi. Hun har arbeidet ved institutt for ledelse og organisasjonsadferd ved Handelshøyskolen BI i perioden 1996-2020 utnevnt til professor på Handelshøyskolen BI i 2011. Hun har vært professor II ved Universitetet i Tromsø professor II ved i perioden 2015-2018 og professor II ved Politihøgskolen siden 2016. Oktober 2020 ble hun professor ved Høyskolen Kristiania, Institutt for ledelse og organisasjon. Filstad har doktorgrad i organisasjonslæring og kompetanseledelse ved Handelshøjskolen i Århus, Danmark. 

Hun har skrevet 11 bøker, blant annet politiledelse som praksis (2020), organisasjonslæring: fra kunnskap til kompetanse (2. utg. 2016) og Nyansatte i organisasjoner: læringsstrategier og perspektiver (2017). Hun har en mastergrad i organisasjonspsykologi fra BI og en cand.mag-grad i sosiologi fra Universitetet i Oslo.

Referanser
----------

1. ↑   www.bi.edu, besøkt 22. juli 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   www.cristin.no, besøkt 22. juli 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* «Faculty Profile - Cathrine Filstad». Høyskolen Kristiania. Besøkt 22. oktober 2020.
* Offisiell blogg Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** ISNI **·** CRIStin
 |
**Norsk Fortellerforum** (**NOFF**) er en organisasjon for fortellere og andre som er interessert i fortelling. Organisasjonen ble stiftet i Oslo 2. juni i 1996 og er landsomfattende. Organisasjonen har en bred medlemsgruppe som jobber med scenefortelling, fortelling i pedagogisk sammenheng, innen helse, i næringslivet, som litteraturformidling m.m. 

Styret i NOFF arrangerer kurs og fagkvelder for medlemmene, og arbeider i tillegg med å dokumentere fortellerpraksis i Norge, bidra til fagutvikling og fungere som informasjonsportal for norsk fortellerkunst. På sikt arbeides det med å opprette et nasjonalt kompetansesenter. Styreledere har bl.a vært Torgrim Mellum Stene, Kristine Haugland, Karen Høie og Tormod Fuglestad.

Fortellerkunst
--------------

Muntlig fortelling eller fortellerkunst er ikke teater eller opplesning, men en egen kunstart der selve fortellingen og møtet mellom den som lytter og den som forteller står i sentrum. Fortelleren har bare seg selv, sin stemme og sine indre bilder, og viktigst av alt – sine historier. Hen gjenforteller ikke en nedskrevet tekst ordrett, men søker å gi historien sitt personlige særpreg. Kildene er som regel muntlige eller innsamlet tradisjonsstoff som myter, eventyr, legender, sagn og vitser. Skrøner og historier fra eget eller andres liv blir også fortalt.

Æresmedlemmer i Norsk Fortellerforum er Marit Jerstad, som opprettet fortellerkunst som eget studie på Høgskolen i Oslo, tidligere leder Lars Poverud, og Prinsesse Märtha Louise.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* (no) Norsk fortellerforum på Facebook Rediger på Wikidata
* (no) fortellerfestivalen.no

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
For Sørfjorden i Gildeskål, se Sørfjorden (Gildeskål), eller i Sørfold, se Leirfjorden (Sørfold). Se også Sørfjorden.

**Sørfjorden** (pitesamisk: *Årjjevuodna*, lulesamisk: *Oarjjevuodna*) er en fjordarm av Mistfjorden i Bodø kommune i Nordland. Den strekker seg seks kilometer i sørlig retning fra innløpet mellom Bagneset i vest og Aurneset i øst inn til bunnen av Makkosen.

Fjorden ligger i sin helhet i et uberørt og folketomt område innenfor grensene til Sjunkhatten nasjonalpark og er omgitt av dels høye fjell på østsiden, med Ånsvikfjellet på 1 005 meter som det høyeste, og et noe lavere fjell- og berglandsskap på vestsiden, hvor Bagnesfjellet på 418 meter er det høyeste. Ved Langnes i deler Sørfjorden seg i de to korte vikene Makkosen og Storvika. 

I steinalderen gikk det et sammenhengende sund fra fjordbunnen, via det som i dag er Klubbvatnet og Vatnvatnet, sørover til Hopen i Saltfjorden, noe som betyr at området Bodø-Festvåg da lå på en øy.

Bodø jeger- og fiskerforening har en utleiehytte i fjordbunnen. Det er merket tursti over eidet mellom vannene fra sør.

Fotnoter
--------

**Type numrering**
1. ↑  (Innløpet—Makosdalen) Uoffisielt mål gjort midtfjords i Statens kartverks Norgeskart.no.

Referanser
----------

1. 1 2  Sørfjorden på Norgeskart.no fra Statens kartverk
2. ↑  «Eldre steinalder». Bodø kommune, *Historien om Bodø*. Arkivert fra originalen 3. juli 2013. Besøkt 20. november 2012.

Eksterne lenker
---------------

* Bodø jeger- og fiskerforbund: Langnesbu[*død lenke*]
* Direktoratet for naturforvaltning: Sjunkhatten nasjonalpark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Yomiuri Shimbun** (japansk 読売新聞, i tittelen 讀賣新聞) er en japansk dagsavis med redaksjonslokaler i Tokyo. Det har blitt antatt at avisen har verdens største opplag.

Avisen utkommer i en morgenutgave (opplag: ca. 8 057 931) og i en kveldsutgave (opplag: ca. 2 130 441). Sammenlagt har avisen om lag 26 214 000 lesere hver dag.

Den engelsksproglige utgaven, **The Japan News**, hadde per november 2019 et opplag på omtrent 17 000.

Avisens forlag har siden 1949 årlig utgitt Yomiuri-litteraturprisen.

Politisk ståsted
----------------

Avisen er politisk konservativ. Blant annet applauderte Yomiuri Shimbun fjerningen av tekstpassasjer om tvangsprostituerte og Nanjingmassakren fra japanske skolebøker.

Yomiuri Shimbun støtter åpent Det liberaldemokratiske parti.

Historie
--------

Avisforlaget Nisshusha etablerte Yomiuri i 1876 som en liten dagsavis. I løpet av 1880- og 1890-årene ble avisen kjent for sine utgivelser av literære verker, som for eksempel fra forfatteren Ozaki Koyo. I 1924 tok Shoriki Matsutaro over som firmaets direktør. Han innførte sensasjonsjournalistikk og et fullsides radioprogram. Avisens tyngdepunkt ble flyttet i retning alminnelig reportasje, hovedsakelig for lesere bosatt i Tokyo. I 1941 hadde avisen det største opplaget av alle Tokyos aviser. I 1942 slo Yomiuri seg sammen med Hochi Shimbun og har siden den gang gått under navnet Yomiuri Hochi.

Referanser
----------

1. ↑  Orville Schell, «Japan's war guilt revisited», *The Nation*, 1. januar 2007 (aksessert 6. juli 2012)
2. ↑  «19年4月ABC部数» (PDF). Besøkt 18. mai 2020.
3. ↑  The Yomiuri Shimbun: *Media Data 2006-2008*
4. ↑  «The Japan News：会社案内サイト「読売新聞へようこそ」». *読売新聞社の会社案内サイト「読売新聞へようこそ」* **(japansk)**. Besøkt 18. mai 2020.
5. ↑  «Yomiuri and Asahi Editors Call for a National Memorial to Replace Yasukuni | The Asia-Pacific Journal: Japan Focus». *apjjf.org*. Besøkt 18. mai 2020.
6. ↑  Norimitsu Onishi, «Asia Letter: Japan's reach for future runs up against the past», *The New York Times*, 7. april 2005 (aksessert 7. juli 2012)

Eksterne lenker
---------------

* (ja) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Yomiuri Shimbun – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Yomiuri Shimbun på Twitter Rediger på Wikidata

* Yomiuri Shimbun på Twitter Rediger på Wikidata

* Yomiuri Shimbun på Facebook Rediger på Wikidata

* Yomiuri Shimbun på Instagram Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL
 |
***Macrocrates bucephalus*** er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea). Den lever i Sør-Amerika.

Utseende
--------

En middelsstor (hannen 23-33 millimeter, hunnen 18-22 millimeter), svart hjortebille. Hannene hos denne slekten utmerker seg ved at hodet er meget stort sammenlignet med kroppen (mye bredere enn forkroppen) med svært kraftige kjever (mandibler). Hos denne arten er kjevene ganske rette, mørkt brunrøde, og har en liten tann på innerkanten nær roten, og er kløvet i spissen. Hodet er jevnt rundet uten påfallende utvekster, med en liten tann på hver side nær bakhjørnet. Fasettøynene er ganske små. Antennene er forholdsvis lange og tynne, med en liten, tre-leddet vifte ytterst. Pronotum er trapesformet (bredest foran) med en liten tann midt på hver sidekant, omtrent dobbelt så bredt som langt. Dekkvingene er omtrent så brede som midten av pronotum, kan være mørke eller brungule. Hunnen er mindre om mørkere enn hannen, uten forstørret hode og forstørrede kjever, pronotum er rundet.

Utbredelse
----------

Arten er utbredt i det sørlige Brasil (delstatene Paraná og Santa Catarina).

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
			* Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
				+ Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
					- Stammen *Neoprosopocoilini*
						* Slekten *Macrocrates* Burmeister, 1847
							+ ***Macrocrates bucephalus*** (Hope & Westwood, 1845)

Referanser
----------

1. ↑  Takaaki Fujii1 og Paschoal Coelho Grossi (2015) Notes of the Synonymy of *Macrocrates bucephalus* Hope et Westwood (Coleoptera, Lucanidae, Lucaninae). *Elytra, Tokyo, New Series*  5: 57-61.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Macrocrates bucephalus* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata
* Generic Guide to New World Scarabid Beetles – *Macrocrates australis*
* Bildegalleri
* Coleoptera-Atlas, med bilde
**Johannes Geburg Kristian Aasland** (født 13. august 1886 i Kragerø, død 9. april 1970 i Oslo) var en kjent og profilert blindesaksmann og foredragsholder. Av yrke var han organist og komponist.

Liv og virke
------------

Aasland mistet synet som spedbarn. Han ble en av de mest profilerte blinde i Norge gjennom store deler av 1900-tallet. Det var foredragsvirksomheten som gjorde ham landskjent; i nærmere to mannsaldre drog han Norge rundt og holdt musikkforedrag for ulike foreninger.

Særlig kjent ble han under den annen verdenskrig, da hans foredragsvirksomhet brakte ham i konflikt med okkupasjonsmyndighetene. Han brukte sine opptredener til å komme med klare spark til både tyskerne og de norske NS-myndighetene, og ble belønnet med taleforbud juni 1941. Geburg Aasland fant måter å omgå forbudet på. Det går mange anekdoter om Aaslands ulike markeringer av sitt syn på okkupasjonsmakten. Når han opptrådte, fremførte han for eksempel Bjørnsons «Den norske sjømann»; denne teksten fikk dobbel betydning under de rådende omstendighetene. Aasland gjorde det heller ikke helt enkelt for «nazipresten» i Ullern kirke. Da en jøssingprest som skulle preke, ble syk, og nazipresten uventet overtok, spilte Aasland «Hadde jeg vinger, så ville jeg fly» for den fullsatte kirken. Et av mange spark kom han med da den daværende presten i sognet, den profilerte NS-mannen Peder Blessing Dahle, fikk stillingen som «biskop» i Bergen. Han ble hilst farvel av organisten med salmen «Siste reis».

Aasland fikk sin musikkutdannelse ved Kristiania blindeinstitutt 1896–1904 og senere ved Musikk-konservatoriet hvor han også etter endt utdannelse virket som timelærer noen år. I 1910 ble han ansatt som organist i Ullern kirke, en stilling han ble i gjennom hele sitt yrkesaktive liv. Foruten å virke som organisk skrev han komposisjoner for piano, orgel og kor m.m.

Allerede i studietiden holdt Aasland sitt første foredrag for Kristiania Folkeakademi, og han ble etterhvert en meget etterspurt foredragsholder for foreninger av ulike slag, og han turnerte landet med sine musikkforedrag.

Aasland var meget engasjert i blindesaken, blant annet ble Østlandske blindeforbund stiftet på Geburg Aaslands hybel i 1907, og han var den første redaktøren av Norges Blindeforbunds blad rettet mot allmennheten, *Blindesaken*. I 1959 ga han ut boken *Blindesaken i Norge* og i 1968 kom hans selvbiografi *I kamp med skjebnen*.

Geburg Aasland giftet seg med Signe Hennum i 1911 og fikk fire barn. I 1956 ble han tildelt Kongens fortjenstmedalje i gull.

Referanser
----------

1. 1 2   Store norske leksikon, Store norske leksikon-ID Geburg\_Aasland[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Norsk biografisk leksikon, oppført som Johannes Geburg Kristian Aasland, Norsk biografisk leksikon ID Geburg\_Aasland, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** BIBSYS **·** Geni **·** VIAF **·** MusicBrainz
 |
***Alien Trilogy*** er et førstepersonsskytespill til PlayStation, Sega Saturn og MS-DOS som kom ut i 1996. Spillet er basert på den første *Alien*-filmen.

Spillet tar for seg en rekke elementer fra Alien-filmserien, og består av til sammen 30 forskjellige nivåer.

Handling
--------

I rollen som Ellen Ripley opplever spilleren en historie som er løst avledet fra Alien-filmene. Ellen Ripley blir sendt til planeten «LV-426» for å gjenopprette kontakten med en koloni der.

Men hele området har blitt infisert av romvesener, og Ripley må deretter reise gjennom hele denne infiserte kolonien og fengselsanlegget. Til slutt kommer spilleren frem til det havarerte romvesen-skipet, for å ødelegge alle romvesenene og endelig komme seg unna.

Referanser
----------

1. 1 2   Redump.org[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Staff, I. G. N. (22. november 1996). «Alien Trilogy». *IGN* **(engelsk)**. Besøkt 1. mai 2023.
3. ↑  «Alien Trilogy Review». *GameSpot* **(engelsk)**. Besøkt 1. mai 2023.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Alien Trilogy* hos MobyGames Rediger på Wikidata

* (en) *Alien Trilogy* hos Giant Bomb Rediger på Wikidata

* (en) *Alien Trilogy* hos Internet Game Database Rediger på Wikidata

* (en) *Alien Trilogy* hos GameFAQs Rediger på Wikidata

* (en) *Alien Trilogy* hos GameFAQs Rediger på Wikidata

Portal: Videospill
**AS03** er forkortelse for *Adjuvant System 03*, en immunologisk adjuvans produsert av det farmasøytiske selskap GlaxoSmithKline som virkningsforsterker i vaksiner.

AS03 benyttes i vaksinen Pandemrix, den vaksine som benyttes i Den europeiske union og blant annet i Norge i bekjempelsen av influensapandemien i 2009. 

AS03 er en olje-i-vann-emulsjon; i Pandemrix inneholder én dose 10,69 mg skvalen, 11,86 mg DL-α-tocopherol (Vitamin E) og 4,86 mg av emulgatoren polysorbat 80 i en fosfatpufferløsning. Emulsjonen blir før bruken blandet med selve antigenet. 

AS03 ble utprøvd blant annet som adjuvans i pandemiske influensavaksiner mot influensa-A-virus H5N1 i en studie gjennomført i Thailand. Dyreforsøk er gjennomført i Europa.

Bivirkninger
------------

Flere forskere sier at adjuvansen AS03 i vaksinen kan ha vært medvirkende til at den autoimmune sykdommen narkolepsi ble trigget etter vaksinen. Dette var en svært sjelden, men alvorlig bivirkning.

Referanser
----------

1. ↑  Det europeiske legemiddelbyrået (EMEA): *Pandemrix – Zusammefassung der Merkmale des Arzneimittels* (online)
2. ↑  *Safety and Immunogenicity of an AS03-adjuvanted H5N1 Prepandemic Influenza Vaccine – A Phase III Study in Thai Population.* (online Arkivert 12. desember 2009 hos Wayback Machine.)
3. ↑  Barbro C. Carlson, Åsa M. Jansson, Anders Larsson, Anders Bucht und Johnny C. Lorentzen: *The Endogenous Adjuvant Squalene Can Induce a Chronic T-Cell-Mediated Arthritis in Rats.* In: American Journal of Pathology. 2000;156:2057-2065 (online)
4. ↑  M. Satoh et.al.: Induction of lupus autoantibodies by adjuvants. J Autoimmun. 2003 Aug;21(1):1-9 (online)
5. ↑
6. ↑
Rona Nishliu fremfører «Suus» i den første semifinalen i Baku.
«**Suus**» er en ballade fremført og skrevet av den kosovoalbanske vokalisten Rona Nishliu, med musikk komponert av Florent Boshnjaku. Den ble fremført under den 50. utgaven av den albanske musikkonkurransen Festivali i Këngës i desember 2011, hvor den vant med 77 poeng, 22 poeng foran andreplassen. Nishliu ble dermed Albanias representant i Eurovision Song Contest 2012.

Med en andreplass i den første semifinalen, kvalifiserte Nishliu seg til den internasjonale finalen, hvor «Suus» ble fremført som den tredje melodien. Sangen fikk 146 poeng og havnet på femteplass, noe som er Albanias beste resultat i konkurransen noensinne (per 2020).

Den opprinnelige tittelen på sangen var «Personal», men den ble oversatt til det latinske «Suus» av kunstneriske grunner. Selv om tittelen er latinsk, er hele sangteksten på albansk. I Festivali i Këngës ble «Suus» fremført i en versjon som hadde en lengde på 4 minutter og 9 sekunder, mens den på grunn av EBUs regelverk ble fremført i en versjon med en lengde på tre minutter i Eurovision Song Contest.

Versjoner
---------

* «Suus»: 3:04
* «Suus» (offisiell presentasjonsvideo): 3:10
* «Suus» (karaokeversjon): 3:04
* «Suus» (engelsk jazzversjon): 3:10

Poeng gitt i Eurovision Song Contest
------------------------------------

Oversikt over hvor mange poeng som ble gitt til «Suus» i finalen av Eurovision Song Contest 2012:

Før musepekeren over flagget for å se landsnavnet. Land som ikke ga poeng til Albania er ikke med i oversikten.

Referanser
----------

1. ↑  Eurovision.tv 29. desember 2011, Rona Nishliu to represent Albania. Besøkt 23. august 2014. (en)
2. 1 2  Eurovision.tv, Eurovision Song Contest 2012 Grand Final - Scoreboard. Besøkt 23. august 2014. (en)
3. ↑  Eurovision.tv, Albania. Besøkt 23. august 2014.
4. ↑  The Diggiloo Trush, 2012 - Albania. Besøkt 23. august 2014.
5. ↑  youtube.com, videoklipp av fremføringen av «Suus» fra Festivali i Kënges. Besøkt 23. august 2014.
6. ↑  youtube.com, videoklipp av fremføringen av «Suus» fra finalen i Eurovision Song Contest. Besøkt 23. august 2014.
7. ↑  esctoday.com 11. februar 2012. Intervju med Rona Nishliu. Rona Nishliu to sing in Albanian (Arkiv). Besøkt 23. august 2014. (en)
8. ↑  Eurovision Song Conteste 2012. iTunes. Besøkt 23. februar 2014.
9. ↑  youtube.com, offisiell presentasjonsvideo for «Suus». Besøkt 23. august 2014.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Suus* på MusicBrainz Rediger på Wikidata

  

}

| Utmerkelser og prestasjoner |
| --- |
|
| Forgjenger :**«Feel the Passion» med Aurela Gaçe**

 | **Albanias bidrag i Eurovision Song Contest**2012 | Etterfølger :**«Identitet» med Adrian Lulgjuraj og Bledar Sejko** |
**Bypartiet** var et politisk parti i Skien, etablert i 2015 av de to aksjonsgruppene Folkeaksjonen for Alternativ Bypakke Grenland og Aksjon Rett E18. Disse to gruppene ønsket mer helhetlig veiplanlegging på henholdsvis lokalt og regionalt nivå, og dette var også Bypartiets politiske hovedsak.

Av Bypartiets program fremgikk det at partiet definerte seg som et moderne, urbant, religionsnøytralt ja-parti basert på liberale, demokratiske verdier. Partiet var et sentrumsparti, som kunne samarbeide mot både høyre og venstre, men fokuset på veiplanlegging gjorde det mer naturlig å samarbeide mot høyre.

Bypartiet stilte til valg i Skien kommune i 2015 og fikk 3212 stemmer (13,8 % av stemmene) ved valg til kommunestyret, som gjorde partiet til det tredje største, med åtte representanter i Skien bystyre. Størst oppslutning fikk partiet i bydelene Gulset (23,2 %), Åfoss (19,0 %) og Skotfoss (16,1 %).

Ved kommunestyrevalget 2019 fikk partiet 742 stemmer, og to representanter i kommunestyret. I 2023 stilte partiet ikke til valg.

Referanser
----------

1. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 27. august 2017. Besøkt 27. august 2017.
2. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 6. februar 2017. Besøkt 5. februar 2017.
3. ↑
4. ↑
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Danmark Danmarks flagg |
| Orientering |
| Verdenscupseire, enkeltløp: 0
(2 pallplasseringer)  *Per 5. september 2015* |
| Verdensmesterskap |
| Gull | 2015 Skottlands flagg Inverness | Sprintstafett |
| Sølv | 2017 Estlands flagg Tartu | Sprintstafett |
| Sølv | 2014 Italias flagg Venezia | Sprintstafett |
| Bronse | 2014 Italias flagg Venezia | Sprint |
| Bronse | 2018 Latvias flagg Riga | Sprintstafett |

**Tue Lassen** (født 28. november 1985) er en dansk orienteringsløper som løper for den danske klubben Pan Aarhus. 

Lassen har deltatt i VM i orientering, EM i orientering og dansk mesterskap. Han har vært på det danske landslaget, og har siden VM i 2011 deltat på en rekke verdensmesterskap. Høydepunktet i karrieren kom i 2015 da han sammen med Emma Klingenberg, Søren Bobach og Maja Alm ble verdensmester på sprintstafett i Inverness, Skottland. Individuelt ble det bronsemedalje på sprint i Venezia i 2014. Han løp tredje etappe på Danmarks lag som tok sølvmedalje på sprintstafett under VM i Estland i 2017 og andre etappe på laget som tok bronsemedalje på sprintstafett under VM i Latvia i 2018. 

Lassen har tidligere representert den norske klubben Bækkelagets SK og den danske klubben Faaborg OK.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Tue Lassen – IOF Rediger på Wikidata

* (en) Tue Lassen – World of O Rediger på Wikidata
* Løperens hjemmeside
**Per Botolf Maurseth** (født 17. juli 1969 i Trondheim) er en norsk økonom og politiker for Sosialistisk Venstreparti. Han var statssekretær i Kunnskapsdepartementet 2006-07, og er doktor i samfunnsøkonomi.

Fra 1989 til 1990 ledet han Trondheims-avdelingen av Sosialistisk Ungdom – ungdomsorganisasjonen til Sosialistisk Venstreparti og satt da samtidig i landsstyret. Han var der også medlem i sentralstyret fra 1992 til 1994. Han var vararepresentant på Stortingen for Sosialistisk Venstreparti fra 1993 til 1997. 

Maurseth fikk graden cand.oecon med avhandlingen *Privatisering i Øst-Tyskland og Tsjekkia – en komparativ analyse* på Universitetet i Oslo i 1995 og fikk graden dr.polit. i 2001 med avhandlingen *Essays on the nature, the scope and the consequences of knowledge*. Fra 1995 til 2006 jobbet han som forsker på NUPI. Maurseth ble i september 2006 utnevnt til statssekretær i Kunnskapsdepartementet i Stoltenbergs andre regjering. Han sluttet der i oktober 2007 og returnerte til sin stillings som forsker i NUPI.

Per Botolf Maurseth er nå førsteamanuensis på Institutt for samfunnsøkonomi på Handelshøyskolen BI samt at han har en Forsker II-stilling på NUPI.

Han er sønn av professor Per Maurseth ved NTNU.

Kilder
------

* «Per Botolf Maurseth». Stortinget.no.
* Regjeringen.no - biografi
* NUPI – biografi

Eksterne lenker
---------------

* (no) Per Botolf Maurseth hos Stortinget Rediger på Wikidata

* (no) Per Botolf Maurseth hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Stortinget **·** VIAF **·** GND **·** ISNI
 |
I januar 1905 arrangerte forbundet et organisasjonskurs med 16 deltagere.
**Lapparnas Centralförbund** var en samisk interesseorganisasjon som ble grunnlagt i 5. august 1904 på Skansen i Stockholm i Sverige, som verdens første samiske organisasjon. Forbundet var kortlivet, hadde ikke noen virksomhet etter årsmøtet i 1905.

I styret satt tre unge samer; studenten Elsa Laula – som ble den første lederen, den senere juristen og redaktøren Torkel Tomasson og Johan Enok Nilsson. I tillegg reindriftsekteparet Lisa og Lars Stinnerbom – som hadde en sameleir som en del av utstillingene på Skansen denne sommeren, og redaktøren Gustav Z. Hedenström, som ble forbundets sekretær og beskrives som «den egentlige igangsetteren».

Den samme uka utkom Elsa Laulas kampskrift *Inför lif eller död*. Samme høst begynner Tomasson å utgi bladet *Lappernas egen tidning*. Bladet kom med 5 nummer i 1904–05 før det gikk inn. Oppfølgeren Samefolkets egen tidning begynte å utkomme i 1918, fremdeles med Tomasson som redaktør.

Kort tid etter etableringen av Centralförbundet ble det etablert lokale sameforeninger. Først i Fabmie/Fatmomakke, en forening som fremdeles finnes og som er kjent både som *Fatmomakke sameforening* og som *Vilhelmina-Åsele sameförening*  Kort tid etter ble det også dannet sameforeninger i Tärnaby, Glen og Sorsele.

Referanser
----------

1. ↑  Samernas första folkbildningskurs i Stockholm, januari 1905; Jamtli bildarkiv
2. 1 2  Jernsletten, Regnor (1991). «Trondheimslandsmøtet 1917 og samebevegelsen». *Åarjel-saemieh nr 4*. Snåsa: Saemien sijte: 75–81. Arkivert fra originalen 15. mai 2007.
3. ↑  Ansgar Kleven: Elsa Laula Renberg – foregangskvinne og forbilde i samenes historie Arkivert 5. januar 2017 hos Wayback Machine. Helgeland Museum, 13. juni 2013
4. 1 2  Otnes, Per (1970). *Den samiske nasjon: interesseorganisasjoner i samenes politiske historie*. Oslo: Pax. s. 107–109.
5. ↑  Lantto, Patrik (2000). *Tiden börjar på nytt: en analys av samernas etnopolitiska mobilisering i Sverige 1900–1950*. Umeå: Institutionen för nordiska språk. ISBN 91-88466-41-8.
6. ↑  Jernsletten, Regnor (1951-) (1998). *Samebevegelsen i Norge: idé og strategi 1900-1940*. Tromsø: Senter for samiske studier, Universitetet i Tromsø. s. 70.
7. 1 2  Johansen, Siri Broch (2015). *Elsa Laula Renberg*. Karasjok: CálliidLágádus. s. 30–33. ISBN 978-82-8263-171-6.
8. ↑  Om Samefolket ; samefolket.se
9. ↑  Sameföreningar i Sverige; samer.se