recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
***Drapsalarm*** (orig: *Murder Call*) er en australsk krim- og dramaserie som gikk på Nine Network fra 1997 til 2000. Serien handler om politidetektivene Tessa og Steve som løser mordgåter i storbyen Sydney. Sammen utgjør de drapsavsnittets elitegruppe. Hovedrollene ble spilt av Lucy Bell og Peter Mochrie. Serien ble skapt på bakgrunn av bøkene til Jennifer Rowe.

Serien gikk på NRKs Detektimen fra 1999.

Handling
--------

26 år gamle Tessa er den yngste og smarteste medarbeideren i drapsavsnittet. Hun er snartenkt, energisk og utålmodig, og hennes arbeidsmetoder er temmelig uortodokse. Steve er en tålmodig og jordnær type som oppnår resultater ved hjelp av metodisk arbeid og logikk. Han er kontrollert og holder folk på avstand, og i likhet Tessa er han singel og lar alltid jobben komme foran private relasjoner.
I hver sak arbeider de tett sammen med drapsavsnittets rutinerte laboratoriegruppe, som består av patologen dr. Imogen "Tootsie" Soames (Glenda Linscott), fotografen Dee Suzeraine (Jennifer Kent) og laboratoriesjefen Lance Fisk (Geoff Morell). En sentral rolle har også gruppens sjef, den dyktige og ambisiøse Malcolm Thorne (Gary Day).

Hvert avsnitt i serien besto av en avsluttet episode.

Om serien
---------

Serien ble i 1998 tildelt en Golden Tripod av Australian Cinematographers Society.

I rollene
---------

* Lucy Bell ... Det. Tessa Vance (31 episoder, 1997-2000)
* Peter Mochrie ... Det. Steve Hayden (31 episoder, 1997-2000)
* Geoff Morrell ... Det. Sen. Serg. Lance Fisk (31 episoder, 1997-2000)
* Glenda Linscott ... Dr. Imogene 'Tootsie' Soamses (31 episoder, 1997-2000)
* Jennifer Kent ... Const. Dee Suzeraine (31 episoder, 1997-2000)
* Gary Day ... Det. Insp. Malcolm Thorne (31 episoder, 1997-2000)

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Drapsalarm* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Drapsalarm* på The Movie Database – TV Rediger på Wikidata
**Dâmreifjellene**, bokstavelig oversatt *Elefantfjellene*, er en fjellkjede som ligger i Kampotprovinsen sørvest i Kambodsja.

Beskrivelse
-----------

Disse fjellene er en avlegger av Krâvanhfjellene, men de er adskillig mindre. Det høyeste punktet er Phnom Bokor på 1081 meter (3547 fot) over havet. Fjellene ligger like ved bredden av Thailandgulfen, og de tett skogkledde åsene får i snitt 3800-5000 mm nedbør årlig på vestsiden (som følge av sørvestlige monsunvinder), men bare 1000-1500 mm på regnskyggesiden mot øst. 

Dâmreifjellene var frem til 1975 det viktigste sentrum i Kambodsjas pepperdyrking. Etter de mellomliggende år med borgerkrig og omveltninger har dette landbruket langsomt begynt å ta seg opp igjen fra slutten av 1990-tallet.

Turisme
-------

Phnom Bokor nasjonalpark opptar det meste av øvre nivåene og toppene av Dâmreifjellene. Myndighetene prøver å dempe ulovlig hogst. Parken har et stort utvalg av plantearter, inkludert sjeldne orkidéer, samt noen spektakulære fosser i regntiden. 

Det er en forlatt fransk by på toppen av Phnom Bokor, kjent som Bokor Hill Station (station Climatique du Bokor), der eliten av franske offiserer tilbrakte ferien i den varme årstiden. Stedet har også en kirke og et kasino, alt i en falleferdig tilstand. Her er også en utpost for den Kambodsjanske hæren som også fungerer som et ungdomsherberge i mangel av andre overnattingsmuligheter. Begge stedene har nå blitt turistattraksjoner, men veien opp dit, bygget i 1907, er i dårlig stand.

* Veien til BokorVeien til Bokor
* Utsikt over Kampot og sjøen fra Phnom BokorUtsikt over Kampot og sjøen fra Phnom Bokor

Se også
-------

* Bokor Hill Station

Referanser
----------

1. ↑  Evolution of pollinaria structure in cambodian orchids (engelsk)
2. ↑  Mogenet Luc,*La Création de la stasjon climatique du Bokor (Cambodge)*, presentasjon commentée de kilder d'arkiver inédites, Péninsule, 2007 (2) N ° 55, Paris, 2008

Eksterne lenker
---------------

* Parc national de Bokor au Cambodge[*død lenke*]
* Wildlife Alliance Cambodia Conservation Program
* Conservation International Cambodia Program
* Phnom Sampeou – Climbing, Hiking & Mountaineering
* Bokor Mountain Tourism

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Draugtare** (*Saccorhiza polyschides*) er den taren i Norge som lever kortest, bare ett år.

Draugtaren er gulgrønn.
Den har et opptil 30 cm bredt vortete sekklignende feste med flere festekroker inni sekken (*heptar*) som er opprinnelsen til det latinske navnet (*saccorhiza* er "sekkrot"). Videre har draugtaren en opptil 10 cm bred stilk (*stipes*). Øverst har den et stort bredt, rundt oppsplittet blad (*lamina*) som på våren vokser raskt (opptil 7 cm i døgnet) og gir planten en lengde på opptil 4-5 meter før den altså dør innen året er omme.

Den kan ligne på den jevnstore stortaren som derimot har noe lengre stiv stilk med rundt tversnitt.
Bladet er prikkete, det ligger sporer som utpå høsten og vinteren spres og fester seg på bunnen, der det som hos andre tarer blir kjønnsplanter som befruktes og lager babytarer.
Draugtaren er ikke særlig utbredt i Norge, og liker egentlig litt varmere vann enn de andre tarene i Norge. Den finnes fra Marokko opp til kysten av Helgeland, fra lavvannsmerket ned til 25 meter. Best liker den seg der det er bølgeutsatt.

Referanser
----------

1. ↑  (no) Draugtare i Store norske leksikon
2. ↑  «Artsportalen». Artsdatabanken. Arkivert fra originalen 14. september 2013. Besøkt 25. november 2013.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *draugtare* – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen Rediger på Wikidata

* (en) *draugtare* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *draugtare* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (en) *draugtare* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *draugtare* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Saccorhiza polyschides* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Saccorhiza polyschides* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Saccorhiza polyschides* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
***The Innkeepers*** er en amerikansk skrekkfilm fra 2012, med Sara Paxton, Pat Healy og Kelly McGillis i hovedrollene.

Sammendrag
----------

Claire og Luke er to ansatte ved et hotell som snart skal stenge for godt. Claire, som har alvorlig astma, har nylig droppet ut av college. Luke har et nettsted om spøkelser, inkludert legenden om Madeline O'Malley. En brud som hang seg på 1800-tallet da hun ble forlatt på bryllupsdagen sin. Kroppen hennes ble angivelig gjemt i kjelleren av hotellets daværende eiere. Om ettermiddagen kommer en eldre kvinne som Claire gjenkjenner som Leanne Rease-Jones, en tidligere skuespiller. Samme natt hører Claire lyder fra en garasje, hvor det er en dør til kjelleren. Hun låser døren med en hengelås.

Claire spiller inn elektronisk stemme-fenomen, og hører svake stemmer og musikk. Et stort flygel spiller av seg selv, og Leanne avslører hun faktisk har forlatt sin karriere som skuespiller for å bli medium. Hun advarer Claire om å ikke gå ned i kjelleren. Tidlig neste morgen våkner Claire av den døde Madeline på rommet sitt. Senere kommer en eldre mann, og ber om et hotellrom for natten. Luke og Claire bestemmer seg for å undersøke kjelleren, hvor liket av Madeline ble gjemt.

De oppdager paranormal aktivitet, og Luke blir livredd. Leanne kommer i kontakt med en ånd i kjelleren, og sier de må forlate hotellet umiddelbart. Claire løper ovenpå for å hente den eldre mannen, men han har begått selvmord. Konfrontert med spøkelset av Madeline, får Claire et kraftig astma-anfall. Neste morgen, forteller Lukas at han hørte Claire skrike fra kjelleren, men døren var låst. Luke og Leanne reiser sin vei. Filmen avsluttes med Claire stående ved vinduet i et tomt rom. Hun snur seg og ser utover rommet, så smeller en dør igjen helt av seg selv.

Rolleliste
----------

* Sara Paxton som Claire
* Pat Healy som Luke
* Kelly McGillis som Leanne Rease-Jones

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Innkeepers* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *The Innkeepers* hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (da) *The Innkeepers* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata

* (en) *The Innkeepers* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *The Innkeepers* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *The Innkeepers* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *The Innkeepers* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

* (en) *The Innkeepers* på Metacritic Rediger på Wikidata

* (en) *The Innkeepers* på Box Office Mojo Rediger på Wikidata
* Film-trailer, youtube.com

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BBC Things
 |
***Drapsmenn*** (originaltittel: *The Killers*) er en amerikansk action-krim fra 1964 regissert av Don Siegel. Hovedrollene spilles av Lee Marvin og Angie Dickinson. Filmen er basert på en bok av Ernest Hemingway.

Handling
--------

Charles (Marvin) og Lee (Gulager) er to profesjonelle drapsmenn som har fått i oppdrag å drepe eks-racerbil-kjøreren Johnny North (John Cassavetes) – som nå jobber som lærer på en blindeskole. Til tross for at han er advart mot de to leiemordernes hensikter gjør han ingenting for å flykte og lar seg myrde av de to. Dette er noe som plager Charlie, den eldste og meste erfarne av leiemorderne. Han og Lee bestemmer seg derfor for å lete opp folka som kjente North for finne ut hvorfor han ikke prøvde å flykte. Dette inkluderer hans mekaniker og beste venn Earl og hans elskerinne Sheila (Angie Dickinson).  
 De to leiemorderne setter omsider bitene sammen. Han ble forelsket i Sheila som overbeviste ham om å være sjåfør for et væpnet ran som var planlagt av Sheilas kjæreste Jack Browning (Ronald Reagan). Men når Browning fant ut av forholdet mellom ham og Sheila førte ranet galt avsted.

### Om filmen

*Drapsmenn* ble opprinnelig lagt som TV-film, men ble kjørt over på kino når den ble for sterk for fjernsyns-selskapet.

Dette var den siste spillefilmen som Ronald Reagan medvirket i før han gikk inn in politikken.

I rollene
---------

* Lee Marvin .... Charlie Strom
* Angie Dickinson .... Sheila Farr
* John Cassavetes .... Johnny North
* Clu Gulager .... Lee
* Claude Akins .... Earl Sylvester
* Norman Fell .... Mickey Farmer
* Ronald Reagan .... Jack Browning

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Drapsmenn* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Drapsmenn* hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (sv) *Drapsmenn* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) *Drapsmenn* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata

* (en) *Drapsmenn* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Drapsmenn* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Drapsmenn* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Drapsmenn* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *Drapsmenn* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *Drapsmenn* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

### Nett-TV

* Filmtrailer

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** LCCN **·** BBC Things
 |
**Henrik Anker Steen** (født 26. november 1912 i Berlin, Tyskland, død 14. mars 1970) var en norsk skuespiller, regissør og oversetter.

Biografi
--------

Anker Steen var engasjert ved Det Nye Teater, Trøndelag Teater, Folketeatret, Oslo Nye Teater, Det norske teatret og Nationaltheatret. Ved siden av teater virket han som film- og TV-skuespiller. Anker Steen debuterte i 1949 i Edith Carlmars *Døden er et kjærtegn*. På 1960-tallet var han virksom ved Fjernsynsteatret. Anker Steen gjorde sammenlagt et tyvetalls roller i filmer og på TV 1949–1970.

Som regissør var han virksom ved teateret, men regisserte også Fjernsynsteater-forestillingen *Duell* i 1962.I tillegg oversatte han dramatikk fra engelsk og dansk.

Familie
-------

Henrik Anker Steen var sønn av depotsjef Bernt Anker Steen (1885-1953) og Maren Louiose Rudolph (1876-1951). Han var gift med skuespilleren Ragnhild Michelsen.

Filmografi (et utvalg)
----------------------

* 1949 – *Døden er et kjærtegn*
* 1952 – *Andrine og Kjell*
* 1956 – *Gylne ungdom*
* 1957 – *På slaget åtte*
* 1961 – *Hans Nielsen Hauge*
* 1961 – *Bussen*
* 1962 – *Stompa & Co*
* 1966 – *Hurra for Andersens*
* 1968 – *Smuglere*
* 1970 – *Operasjon V for vanvidd*

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  «Henrik Anker Steen». Sceneweb. Besøkt 7. juni 2016.
2. 1 2  «Henrik Anker Steen». IMDb.com. Besøkt 7. juni 2016.
3. ↑  Larsen, Svend Erik Løken. «Ragnhild Michelsen». *Norsk biografisk leksikon*. Besøkt 7. juni 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Henrik Anker Steen på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) Henrik Anker Steen hos Sceneweb Rediger på Wikidata

* (en) Henrik Anker Steen hos The Movie Database Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister **·** VIAF **·** ISNI
 |
***The Invisible*** er en amerikansk thrillerfilm fra 2007. Filmen ble sluppet på kino i USA den 27. april 2007, og på DVD og Blu-ray den 16. oktober 2007. The Invisible er en remake av den svenske filmen, *Den osynlige,* som var basert på en roman med samme navn av Mats Wahl.

Sammendrag
----------

Nick Powell har planer om å hoppe av utdannelsen sin, og reise utenlands. Til tross for planene som hans kontrollerende mor, Diane, har lagt for ham. Hans beste venn, Pete Egan, blir mobbet av en annen tenåring, Annie Newton. Annies nærmeste venner er voldelige kriminelle, og kjæresten Marcus ble nylig prøveløslatt for flere lovbrudd. Nick forteller Pete om sine planer om å reise til London. Samme kveld raner Annie en smykke-butikk. Hun blir arrestert, og hun tror at Pete tystet på henne.

Annie og gjengen hennes prøver å banke en tilståelse ut av Pete. Han påstår at det var Nick som anmeldte henne til politiet, og han tror at Nick allerede sitter på fly til London. Pete vet ikke at Nick ombestemte seg om å reise. Når Annie og vennene hennes finner igjen Nick, blir han banket opp. Etterpå dumper de kroppen hans i skogen. Neste morgen går Nick til skolen. Men ingen kan se eller høre ham. Nick innser at han fremdeles lever, men er bevisstløs - og han har en ut-av-kroppen-opplevelse.

Rolleliste
----------

* Justin Chatwin - Nick Powell
* Margarita Levieva - Annie Newton
* Marcia Gay Harden - Diane Powell
* Chris Marquette - Pete Egan
* Alex O'Loughlin - Marcus
* Callum Keith Rennie – detektiv Brian Larson

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Invisible* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (da) *The Invisible* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata

* (en) *The Invisible* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *The Invisible* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *The Invisible* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *The Invisible* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *The Invisible* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

* (en) *The Invisible* på Metacritic Rediger på Wikidata

* (en) *The Invisible* på Box Office Mojo Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN
 |
**Hugo Aasjord** (født 27. mars 1955 i Lofoten) er en norsk billedkunstner. Aasjord har utdannelse fra Fachhochschule FB Design, Münster i Tyskland (1973–1977). Hugo Aasjord har deltatt på en rekke separat- og kollektive samtidsutstillinger siden debuten på galleri Destille i Tyskland i 1975 og har gjennomført en rekke utsmykkingsoppdrag på offentlige bygg. Han er blitt innkjøpt av blant andre Norsk kulturråd, Nordnorsk Kunstmuseum, Troms fylkeskommune og Riksgalleriet. 

Hans malerier har ofte et maritimt preg, som også kan assosieres med menneskets seilas mot det ukjente. Aasjord, som jobber både, to- og tredimensjonalt, bruker ofte mektige og massive symboler som minner om en urnorsk eller keltisk billedverden. Jordfarger er sentrale i de fleste maleriene. 

Aasjord har eget galleri på Engeløya i Steigen.

Referanser
----------

1. ↑   Artists of the World Online, AKL Online kunstner-ID 42155499[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Norsk kunstnerleksikon, Norsk kunstnerleksikon ID Hugo\_Aasjord, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   KulturNav, KulturNav-ID cfa20322-1fde-4933-aa9c-3477926fdb95, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Portal: Kunst

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Norsk kunstnerleksikon **·** VIAF **·** KulturNav
 |
En **etikettskriver**, også kalt **etikettmaskin** eller **merkeskriver**, er en skriver som kan skrive ut selvklebende etiketter. Ulike etikettskrivere kan brukes til et bredt spekter av applikasjoner, som for eksempel navnelapper, adresselapper, prislapper, og så videre. Den kan være en være en frittstående enhet med eget tastatur og skjerm, eller koblet til datamaskin.

Etikettskrivere skiller seg fra vanlige skriver ved etikettene ofte kommer på ruller, og at etikettskriveren ofte har en mekanisme for å skjære utskriftene til passende lengde i henhold til teksten.

Mekanismer
----------

En Brother P-Touch 540 etikettskriver.
Selve etikettene kan være laget av ulike materialer, som for eksempel plast og/eller papir.

Av skriverteknologier det mekanismer som bruker laser, men termiske skrivere er mer vanlige. Det finnes to hovedtyper termiske skrivere.

* **Direkte termiske skrivere** (engelsk *direct thermal*) bruker varmesensitivt papir. Disse etikettene har en tendens til å falme over tid (vanligvis 6-12 måneder) dersom de blir utsatt for varme, direkte sollys eller kjemiske stoffer. Termiske etiketter brukes derfor primært til kortsiktige applikasjoner, som for eksempel fraktetiketter.
* **Termisk overføring** (engelsk *thermal transfer*) bruker varme for å overføre blekk fra et bånd til etiketten permanent. Noen slike skrivere kan også skrive med direkte termisk overføring. Bruk av PVC-vinyl kan øke levetiden på etiketten, og brukes for eksempel til sikkerhetsmerking i industrien.

For termisk overføring finnes det videre tre ulike typer bånd:

* **Voks** alene er den mest populære, og er egnet til matte og halvblanke papiretiketter.
* **Voks og harpiks** er mer motstandsdyktig mot smuss, og er egnet for halvblanke papiretiketter og enkelte syntetiske etiketter.
* **Harpiks** alene er motstandsdyktig mot skraping og en kjemisk bestandig, og egner seg for syntetiske etiketter.

Etikettskrivere til personlig bruke er som regel håndholdte eller små stasjonære enheter. De er ment for hjemmekontor og små bedrifter. Kostnaden for disse skriverne er generelt relativt lave, men selve etikettbåndene ofte dyre. Før var det vanlig med mekaniske varianter hvor en hane formet bokstavtrykk gjennom et hardt plastbånd, som så kom til syne på den andre siden av båndet. Den hevede plasten ble da misfarget, hvilket gav visuell kontrast. Slike typer etikettskrivere har i dag nesten blitt fortrengt av skrivere med elektronisk termisk overføring.

* Typisk innstegsmodell av etikettskriver med LCD-panel (fra rundt 2005).Typisk innstegsmodell av etikettskriver med LCD-panel (fra rundt 2005).
* Etiketter skrives ut. Skriveren har en skjærefunksjon (lilla knappen i hjørnet).Etiketter skrives ut. Skriveren har en skjærefunksjon (lilla knappen i hjørnet).
* Bakdekselet er tatt av for å vise matemekanismen.Bakdekselet er tatt av for å vise matemekanismen.

Se også
-------

* Strekkode
* Skriver
* Radiofrekvensidentifikasjon (RFID)
**Eosinofil granulomatose med polyangiit** er en sykdom. Den er en systemisk vaskulitt (blodårebetennelse) som før 2011 ble kalt **Churg-Strauss vaskulitt**. Den forårsaker av ukjente årsaker at immunsystemet angriper kroppens eget vev og skader små blodårer i ulike organer. Noen har ganske mild sykdom, mens andre får et svært alvorlig sykdomsforløp. Typisk er at neste alle har en forhistorie med økende astmaplager og allergier.

Diagnose
--------

Sykdomsforløpet frem til diagnose kan deles inn i tre faser som ofte strekker seg over flere år:

1. Astma, allergisk rhinitt eller KOLS i flere år (prodromalt stadium)
2. blodprøver viser gradvis økende antall eosinofile hvite blodlegemer (eosinofilt stadium)
3. Vaskulittsykdommen bryter ut (vaskulitt stadium)

De fleste føler seg syke, har redusert appetitt og vekttap samt nattesvette, og blodprøver viser forhøyet senkningsreaksjon (SR) og CRP som tegn på revmatisk betennelse. Typisk er også uttalt eosinofili (>10%) og høy serum IgE (immunglobulin E). ANCA (oftest MPO-ANCA) foreligger hos 38-78%. CT av lunger viser ofte fortetninger. Diagnosen stilles på grunnlag av typisk sykdomsforløp, blodprøver, lungeforandringer og iblant vevsprøve (biopsi). Hos noen angripes nerver i armer eller ben slik at en mister følelse og kraft i hånd eller fot. Ved mistanke om EGPA henvises pasienten vanligvis til videre utredning på sykehus.

Behandling
----------

EGPA behandles vanligvis med kortison som Prednisolon tabletter eller metylprednisolon intravenøs i høye doser til å begynne med, etterfulgt av annen immundempende behandling. Denne behandlingen har for de fleste pasienter god effekt, og gir derfor en god prognose. I svært vanskelige tilfeller gis utprøvende behandling ved universitetssykehus.

Referanser
----------

1. 1 2  Gran, Jan Tore (2009). «4». *Innføring i Klinisk Revmatologi*. Oslo: Gyldendal Norsk Forlag AS. s. 115. ISBN 978-82-05-39207-6.
2. ↑  «Churg-Strauss vaskulitt». Besøkt 28. august 2016.

Eksterne lenker
---------------

* Churg-Strauss vaskulitt, Revmatologisk seksjon, OUS, Rikshospitalet
* Churg-Strauss vaskulitt, Vaskulitt.no

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN
 |


| * v
* d
* r
Helsemessige forbehold |
| --- |
| Helsenotis | Du bør aldri bruke informasjon fra internett, inkludert Wikipedia, som eneste kilde til avgjørelser eller tiltak i helsemessige spørsmål. Ved legemiddelspørsmål bør du rådspørre apotek eller lege, ved helsespørsmål relevant autorisert helsepersonell, og ved dyresykdom bør du rådspørre veterinær. Bruk aldri reseptbelagte legemidler uten etter råd fra lege. Søk råd på apoteket ved bruk av reseptfrie legemidler, kosttilskudd og naturmidler, spesielt om du også bruker reseptbelagte midler. Bruk av flere legemidler samtidig kan gi utilsiktede effekter. |
**Ringvoll** er en gård i Algarheim i Ullensaker kommune i Akershus. Gården ligger i Nybakkrysset, krysset mellom E16 (tidligere rv 2) (Kongsvingerveien) og fylkesvei 174 (Algarheimveien) ved Dalstua nær grensen til Nes kommune.

Gården har vært modernisert og utvidet flere ganger

Historikk

Bureisingsbruk fra 1924, et av første i Onsrudfeltet. Staten kjøpte ca. 2000 mål av Østre Onsrud i 1923, dyrket opp ved hjelp av militærnektere og utparsellerte som småbruk. Arbeidet ble ledet av agronom M. Ulstad (fra Trøndelag) og han bodde i denne tida på Ringvoll. Prosjektet var ferdig i 1935 og Ulstad solgte da bruket til Kristian Langbakk.

Beskrivelse

Stabburets første etasje skal være gammelt, kanskje fra 1700-tallet og sto opprinnelig på Langbakk. Det er påbygd og gitt nasjonalromantisk form på 1900-tallet. Til Ringvoll ble det flyttet i 1936 og iflg. registreringene skjedde endringene før den tid. Stabburet står i et tun med våningshus og låve fra bureisingstida 1923 og 1924, men som siden er endret og påbygd og har et modernisert preg. Det er bygd stort nytt fjøs 1990. Bjørkeallé langs oppkjørsel. Tunet ligger til Kongsvingervegen, ved krysset mellom gammel og ny veg til Algarheim. Lendet er flatt. De nærmeste omgivelsene er et par andre bureisingbruk fra samme tid og Dalstua med bakgrunn som gammel husmannsplass.

I dag er gården typisk for moderne mellomstore bondegårder på Østlandet der det er hovedfokus på melkeproduksjon. Ved siden av melk produseres det også en del korn (typisk for Østlandet) og en del kjøttfe.

Ringvoll forpakter også jord fra nabogårder som har jord som grenser til gårdens egen.

Ringvoll eies og drives av Eline Stokstad Oserud og Lars Halvor Stokstad Oserud

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Sentralt stedsnavnregister
 |
***The Innocence of Lizette*** er en amerikansk stumfilm fra 1916, regissert av James Kirkwood.

Handling
--------

Ashby Leene, tidligere en berømt skuespiller, sliter nå med fattigdom. Når han dør må barnebarnet hans, Lizette, flytte til bestemor Page. Paul, bestemors unge nevø, driver en avis-kiosk. Bestemor hjelper til i butikken når Paul er bortreist. En dag selger Lizette en avis til Henry Faure, en eldre millionær, som umiddelbart blir tiltrukket av den unge kvinnen. Faure har slitt med deprimert etter at hans kone og lille jenta døde.

I lengsel etter noen å elske, tilbyr Faure å adoptere Lizette som hans egen datter. Paul og bestemor samtykker til dette forslaget. En stund trives Lizette i sitt nye hjem. Når Faure er bortreist på forretningsreise, besøker Lizette sine tidligere venner. Til Faures forferdelse ber Lizette om at han lar henne flyte en stund til sin bestemor. Han samtykker motvillig, men hans gamle depresjon kommer snart tilbake igjen.

Husholdersken hans skriver til slutt et brev til Lizette, og ber henne komme tilbake for Faures skyld. Men Lizette oppdager et forlatt spedbarn på dørstokken deres, når hun kommer tilbake. Hun tar med seg barnet, og påstår at hun er babyens virkelige mor. Faure spør henne om barnets far, men Lizette påstår at hun ikke vet hvem barnefaren er. Men snart kommer også barnets biologiske mor tilbake, og ønsker babyen sin tilbake.

Skuespillere
------------

* Mary Miles Minter som Lizette.
* Eugene Forde som Paul.
* Harvey Clark som Henri Faure.
* Eugenie Forde som Granny Page.
* Ashton Dearholt som Dan Nye.
* Blanche Hanson som Mrs. Bunn.

Referanser
----------

1. ↑  The Innocence of Lizette
2. ↑  THE INNOCENCE OF LIZETTE

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Innocence of Lizette* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Innocence of Lizette* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *The Innocence of Lizette* på Silent Era Rediger på Wikidata
Menneskerettighetslogoen
**FNs menneskerettighetsdag** er en FN-dag som har blitt avholdt årlig den 10. desember siden 1950. På denne dagen i 1948 ble De forente nasjoners verdenserklæring om menneskerettighetene vedtatt. FN bruker denne dagen til å sette fokus på menneskenes ulike rettigheter, og brudd på disse rettighetene.

Erklæringen ble undertegnet av 48 land, men det var 8 land som avsto fra å underskrive. Seks av disse, med Sovjetunionen i spissen, var imot rettighetene som forhindret land i å krenke sivile og politiske rettigheter. Saudi-Arabia avsto fra å stemme i hovedsak fordi de ikke ville godta artikkel 16 i erklæringen om like ekteskapsrettigheter og artikkel 18 om retten til religionsfrihet. Apartheid-regimet i Sør-Afrika avsto fra å underskrive på grunn av at deres politikk og ideologi gikk på tvers av erklæringen.

Menneskerettighetserklæringen er et av de mest oversatte dokumentene i verden, og har utkommet på minst 360 språk.

Den norske avdelingen i Amnesty International ble stiftet på FNs menneskerettighetsdag den 10. desember 1964.

Se også
-------

* Liste over FN-dager
* Den internasjonale dagen mot kvinnelig kjønnslemlestelse
* Den internasjonale jentedagen
* Verdens dag for sosial rettferdighet

Referanser
----------

1. ↑  Chandler Green (5. desember 2018). «70 Years of Impact: Insights on the Universal Declaration of Human Rights» **(engelsk)**. UN Foundation. Besøkt 9. desember 2020.
2. 1 2  Peter Danchin. «Drafting History – Plenary Session of the Third General Assembly Session» **(engelsk)**. Colombia University. Besøkt 9. desember 2020.
3. ↑  Nisrine Abiad (2008). *Sharia, Muslim states and international human rights treaty obligations: a comparative study* **(engelsk)**. BIICL. s. 60–61. ISBN 978-1-905221-41-7.

Eksterne lenker
---------------

* (ar) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (fr) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (ru) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (es) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (zh) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Human Rights Day – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) The Universal Logo For Human Rights, via humanrightslogo.net
* Menneskerettighetsdagen, via FN-sambandet

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Paal Johan Frisvold** (født 5. mai 1962 i Oslo) er en norsk organisasjonsmann bosatt i Brussel siden 1997.

Frisvold var leder av Europabevegelsen i Norge 2009–2013. Frisvold arbeidet for miljøstiftelsen Bellona i Brussel 2005–2013, og var arbeidende styreleder i Bellona Europa. 

I 2002 begynte Frisvold i miljøstiftelsen Bellona hvor han bygget opp Bellonas europakontor og aktive deltakelse i EUs energi- og klimapolitikk på fulltid 2005-2013. 2005-2012 etablerte og drev Frisvold EUs teknologiplattform for CO2-fangst og lagring, ZEP, hvor han blant annet ledet ekspertgrupper for rammevilkår for Karbonfangst og -lagring og deltok i den daglige styringsgruppen.  

I 2001 grunnla han konsulentselskapet Brusselkontoret AS som drev med lobbying for norske bedrifter og organisasjoner mot EU-institusjoner som Europaparlamentet og Europakommisjonen. Medarbeiderne ved kontoret hadde bakgrunn fra blant annet statsvitenskap, økonomi, EU-studier og journalistikk.[]

Han har tidligere arbeidet for OECD-sekretariatet i Paris, Norges Rederiforbund, Utenriksdepartementet og på Innovasjon Norges kontor ved ambassaden i Beijing. Frisvold har fire års erfaring fra EFTA-sekretariatet, hvor han blant annet jobbet på generalsekretærens kontor som sekretær for EFTA-landenes faste komité og EØS-komiteen. Han har mastergrad i internasjonal politikk fra Paul H. Nitze School of Advanced International Studies ved Johns Hopkins University. 

I 2022 ble han valgt til nestleder i Miljøpartiet De Grønne i Oslo.

Fra 1980 til 1984 deltok Frisvold på det norske fektelandslaget, som tok 11.-plass under Sommer-OL 1984 i Los Angeles. 

I 2007 ble han kåret til Årets europeer av Europeisk Ungdom.

Han er nevø av generalløytnant Paal Frisvold.

Litteratur
----------

* Frisvold, Paal J. (2014). *Mot Europa: Fortellingen om et nølende Norge.* Oslo: Origami Dokumentar. ISBN 9788299916073.

Referanser
----------

1. ↑  Nelson, Kjersti (7. juni 2009). «Paal Frisvold ny leder i Europabevegelsen». E24.no.
2. ↑  Moe, Ingeborg (30. januar 2013). «Går av etter EØS-kritikk». *Aftenposten*.
3. ↑  Hellum, Camilla (1. juni 2023). «GK etablerer seg i Brussel». *goo.gl*. Besøkt 1. juni 2023.
4. ↑  Frisvold, Paal (29. mai 2009). «Svensker bør sjekke vår EØS-avtale». E24.no.
5. ↑  «Sigrid Z. Heiberg gjenvalgt som leder i Oslo MDG – Norge må ikke bli krigsprofitør». Besøkt 23. mars 2022.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Paal Frisvold – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Paal Frisvold – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata
* «Paal Frisvold». Bellona. Arkivert fra originalen 17. juni 2013.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
**Eustace III** (død etter 1125) var en greve av Boulogne som etterfulgte sin far Eustace II av Boulogne. Hans mor var Ida av Lorraine.

Eustace var til stede ved slaget ved Hastings i 1066 som en alliert av Vilhelm Erobreren, og han er oppgitt som en av de mulige som egenhendig drepte Harald Godwinson. Det er antatt at Eustace var den som ga Vilhelm sin egen hest da hertugens egen ble drept under ham av Gyrth Godwinson, bror av Harald.

Eustace etterfulgte som greve av Boulogne i 1087.

I 1096 dro han med det første korstog sammen med sine brødre Gottfrid av Bouillon (hertug av Nedre Lothringen) og Balduin av Boulogne. Eustace kom dog snart tilbake til Europa for å ta seg av sine landområder. Han giftet seg med Mary av Skottland, datter av kong Malcolm III av Skottland og Margaret av Skottland, søster av Edith av Skottland, hustru av kong Henrik I av England. Mary må således ha vært betegnet som et godt gifte. De fikk kun en datter, Matilda av Boulogne, men som ble gift med Stefan av Blois, greve av Mortain, og som siden ble konge av England.

Da hans yngste bror Balduin, da konge av Jerusalem, døde i 1118 ble den eldre Eustace tilbudt tronen. Eustace var i begynnelsen ikke interessert, men ble overtalt til å akseptere tilbudet. Da han var kommet halvveis, til Puglia i det sørlige Italia, fikk han vite at en fjern slektning, Balduin av Bourcq, hadde latt seg bli kronet i hans sted. Eustace reiste tilbake til Boulogne. I 1125 giftet hans datter seg med Stefan. Eustace abdiserte, og trakk seg tilbake til et kloster det samme året. Grevskapet ble slått sammen med Mortain, og tilsvarende med en engelsk tittel som Matilda arvet, og endte således inn under den engelske trone. Når Eustace døde er ikke kjent, men antagelig ikke lenge etter 1125.

Litteratur
----------

* Payne, Robert: *Dream and the Tomb*, 1984
* Howarth, David Armine: *1066: The Year of the Conquest*, 1977
* Foundation of Medieval Genealogy


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Eustace II av Boulogne** | **greve av Boulogne**(1087–1125) | Etterfølger:**Matilda av Boulogne** |

Portal: Historie
***Neprosjtsjonnyj*** (originaltittel: *Непрощённый*) er en russisk film fra 2018, regissert av Sarik Andreasjan.

Handling
--------

Vitalij Kaloyev arbeider som arkitekt i Moskva. Han er gift med Svetlana, og de har to barn Konstantin og Diana. En kveld forteller Vitalij at han har fått tilbud om å være med på et prosjekt i Barcelona. Før han reiser sin vei gir han Konstantin et nytt sjakk-brett, og Diana får et perle-kjede. Broren Yuri kjører ham til flyplassen. Ett år senere ber Vitalij sin kone og barna deres på ferie til Spania, og hun samtykker. Vitalij venter på familien sin på Barcelona internasjonale lufthavn. Men flyet som familien hans reiser med kolliderer i luften med et annet fly, i nærheten av den tyske byen Überlingen.

Peter Nielsen, som arbeider på et kontrolltårn, hadde jobbet på to forskjellige skjermer samtidig. Han fikk derfor ikke med seg hva som skjedde med de to flyene. Vitalij reiser snart til ulykkesstedet, hvor redningsarbeidere allerede arbeider. Han blir med for å hjelpe til under lete-arbeidet, og finner etter hvert Diana og Svetlanas kropper. En måned senere vender Vitalij tilbake til Moskva. Yuri og søsteren deres, Zoya, forsøker å hjelpe Vitalij etter tapet av familien hans. Han får høre om Peter Nielsen, og bestemmer seg for å møte ham. Vitalij får tilbud om erstatning, men han ønsker ikke penger.

Vitalij krever bare at selskapet skal si unnskyld, fordi han mener at de hadde drept familien hans. Besatt av å finne noen å klandre for dødsfallene til hans kone og barn, reiser Vitalij til Zürich. Han klarer å finne ut hvor Nielsen bor, og beordrer ham til å be om unnskyldning for å ha drept hans kone og datter. Men Nielsen beordrer ham i stedet til å gå sin vei. En rasende Vitalij knivstikker ham, og han dør av skadene. Vitalij blir kort tid senere arrestert av politiet, og dømt til fengsel. To år senere blir Vitalij løslatt, og han returnerer til Moskva.

Skuespillere
------------

* Dmitrij Nagijev som Vitalij Kalojev
* Marjan Avetisyan som Svetlana Kalojeva
* Artjom Shkljaev som Konstantin "Kostja" Kalojev
* Karina Kagramanjan som Diana Kalojeva
* Samvel Muzhikyan som Jurij Kalojev

Referanser
----------

1. ↑  .
2. ↑  В Пекине открылась Неделя российского кино
3. ↑  Непрощенный (2018)

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Neprosjtsjonnyj* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
**Paal Frisvold** (født 22. januar 1908, død 16. mars 1997) var en norsk offiser og motstandsmann.

Andre verdenskrig
-----------------

### Felttoget i Norge i 1940

Under felttoget i Norge i 1940 deltok Frisvold i kampene på Vestlandet som løytnant. Han tjenestegjorde i 4. divisjon som stedfortredende stabssjef for plasskommandanten på Voss, Sverre Blom.

### I Milorg

Etter demobiliseringen arbeidet han i Geografisk oppmåling sammen med blant annet Jacob Schive

Under okkupasjonen var han med i Milorgs ledelse inntil han måtte forlate landet og dra til Sverige og videre til Storbritannia. I Storbritannia tjenestegjorde han i Forsvarets overkommando (FOK). Han underviste også på den norske Krigsskolen i London.

Etter krigen var han i perioden 1961–1966 Sjef Hærens overkommando.

Referanser
----------

1. ↑  Gravferdsetaten i Oslo kommune
2. ↑  Hansteen, Wilhelm (1971). *Operasjonene til lands på Vestlandet og i Hallingdal og Numedal*. Oslo: Gyldendal. s. 233. ISBN 8205001227.

Selvbiografi
------------

Frisvold, Paal (1984). *Litt om det jeg var med på i de fem krigsårene*. [Oslo]: P. Frisvold.

Litteratur
----------

* Moland, Arnfinn (1951-) (1991). *Milorg 1941-43: fremvekst, ledelse og organisasjon*. [Oslo]: Norges hjemmefrontmuseum. ISBN 8299102693.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Prabook **·** Historisk befolkningsregister **·** BIBSYS **·** Geni **·** VIAF
 |

Portal: Andre verdenskrig
**Nepotisme** betegner favorisering av slektninger, ektefelle eller venner, og det å sette kjennskap foran kompetanse i forbindelse med utnevnelser. Begrepet kom i forbindelse med middelalderens paver, som ofte utnevnte sine nevøer til viktige verv i den katolske kirke. Praksisen anses i moderne tid som en form for korrupsjon.

Et eksempel på hvordan nepotismen fungerte er Callistus IIIs utnevnelse av to av sine nevøer til kardinaler. Den ene av dem ble senere pave Alexander VI. 

Praksisen endte i 1692 da Innocent XII la ned forbud mot at paver kan utnevne mer enn én slektning til høye embeter og spesielt til kardinalsverdigheten. Man beholdt muligheten for å utnevne én, ettersom et totalforbud kunne forhindre utnevnelsen av kompetente personer.

I nyere tid har blant annet president i USA, Donald Trump, blitt anklaget for nepotisme da han ansatte sin svigerdatter Lara Trump for å jobbe med media. Han hadde da allerede ansatt sin egen datter Ivanka Trump som assistent og sin svigersønn, Jared Kushner som seniorrådgiver.

Fotnoter
--------

**Type numrering**
1. ↑  fra italiensk eller fransk via latin *nepos*, «barnebarn», «nevø»

Referanser
----------

1. ↑  «nepotisme» Arkivert 23. august 2019 hos Wayback Machine. *Bokmålsordboka*
2. ↑  «nepotism (n.)», *Online Etymology Dictionary*
3. ↑  «Nå sender presidenten svigerdatteren i nyhetskrigen. Dette er Lara Trump». *Dagbladet.no* **(norsk)**. 25. oktober 2017. Besøkt 26. oktober 2017.

Eksterne lenker
---------------

* «Nepotism: is it back?», *New Statesman*, 29. september 2003.
* «Hollywood Nepotism. Talent is relative», *Hollywoodnepotism.net*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data)
 |
**Paal Kaasen** (født 14. november 1883 i Oslo, død 11. juli 1963 samme sted) var en norsk seiler som deltok i De olympiske leker i 1920 i Antwerpen.

Kaasen ble olympisk mester i seiling under Sommer-OL i 1920 i Antwerpen. Han vant sammen med Andreas Brecke og Ingolf Rød olympisk gull i klassen «6 meter type 1919» med den norske båten «Jo». Det var kun to båter i denne klassen, en norsk og en belgisk. «Jo» vant og den belgiske båten «Tan-Fe-Pah» kom på andre og siste plass.

OL-medaljer
-----------

* 1920 Belgias flagg Antwerpen - Gull **Gull** i seiling, 6-metersklassen type 1919

Eksterne lenker
---------------

* (en) Paal Kaasen – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Paal Kaasen – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Paal Kaasen – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Paal Kaasen – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Paal Kaasen – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni
 |
**Alam I**, eller *Bahadur Shah I* (født 14. oktober 1643 i Burhanpur i India fødselnavnet *Muazzam*, død 27. februar 1712 i Lahore) var indisk stormogul. 

Han var eldste sønn av stormogulen Aurangzeb. Da Alam hadde nedkjempet sine rivaler om tronen var han 63 år. Han regjerte ikke lenge nok til å befeste riket igjen. I sine fem år som stormogul (1707–1712) regjerte over et rike som var på hell. Han måtte først befeste sin egen stilling overfor broren, og forsøkte deretter uten særlig fremgang å komme til en ordning med de stadig mer selvstendighetskjære rajputer og marather.

I Alams tid gjorde sikhene opprør under guru Gobind Singh. Det endte med at sikhene klarte å løsrive seg fra Mogulriket. 

Etter Alams død i Lahore fulgte som sedvanlig en tronfølgekrig. Tre av hans sønner falt, og den fjerde, Djahandar Shah, besteg tronen.

Alam I ble gravlagt i Delhi.

Referanser
----------

1. 1 2   Encyclopædia Britannica Online, oppført som Bahadur Shah I, Encyclopædia Britannica Online-ID biography/Bahadur-Shah-I, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN
 |
**Tese** av gresk *thesis* (setning) brukes i dag om en vitenskapelig påstand eller læresetning. Antitese er et motsatt synspunkt. Syntese er av samme greske rot, og betyr sammenkopling, sammensetning.

I marxistisk filosofi opereres med en virkelighetsbeskrivelse, der virkeligheten i dag kan kalles en tese, mens en annen og kanskje mere rettroende og motvendt beskrivelse utgjør dennes antitese. Motsetningen vil kunne gå opp i en syntese (sammensmelting) som i sin tur blir en ny tese som får sin antitese osv.

Ved helgenkåringer i den katolske kirke, vil en komité fremsette en tese, mens der oppnevnes en djevelens advokat som har i oppgave å fremme antitesen, det vil her si å finne og fremme motargumenter.

Tese, antitese og syntese er også mye i fokus når man snakker om samtalens kunst, og dens mester Sokrates, hvor tese er en påstand, antitese er et motstående argument og syntese er konklusjonen.

Se også
-------

* Hypotese

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |
**Sergio Siorpaes** (født 20. juli 1934) er en italiensk bobkjører som deltok i de olympiske vinterleker 1964 i Innsbruck.

Siorpaes vant to olympiske bronsemedaljer i bobsleigh under Vinter-OL 1964 i Innsbruck. Han var med på de italienske lagene som kom på tredjeplass i både toer- og firerbob. I toerbob sammen med Eugenio Monti og de andre på firerboben var Eugenio Monti, Benito Rigoni og Gildo Siorpaes.

Han ble verdensmester fem ganger, tre i toerbob og to i firerbob. Han vant toerbob i 1961 i Lake Placid, 1963 Innsbruck og 1966 i Cortina d'Ampezzo. Han ble verdensmester i firerbob 1960 i Cortina d'Ampezzo og 1961 i Lake Placid.

OL-medaljer
-----------

* 1964 Østerrikes flagg Innsbruck - Bronse Bronse i bobsleigh, toerbob Italias flagg Italia
* 1964 Østerrikes flagg Innsbruck - Bronse Bronse i bobsleigh, firerbob Italias flagg Italia

Eksterne lenker
---------------

* (en) Sergio Siorpaes – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Sergio Siorpaes – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Sergio Siorpaes – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

* (it) Sergio Siorpaes – Italias olympiske komité Rediger på Wikidata

* (en) Sergio Siorpaes – TheSports.org Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Henrik Børge Høegh** (født 25. februar 1952 på Lolland) er en dansk gårdbruker og politiker (V).

Han ble født i Alsø i Fuglse sogn på Lolland som sønn av gårdbruker Børge Høegh og Jytte Høegh (født Clausen). Etter realskolen tok han landbruksutdannelse i Danmark og Canada. Høegh har vært gårdbruker i Fuglse siden 1974. Han har hatt en rekke verv i landbrukets organisasjoner, blant annet som 1. viseformann i Dansk Landbrug 1998–2007.

Høegh har vært valgt til Folketinget fra Sjællands storkrets fra 2007 til 2015, etter å ha blitt nominert fra Guldborgsund krets. Han var medlem av Folketingets energiutvalg, matvareutvalg og grønlandske utvalg og nestformann i Europa-utvalget før han var matvareminister i Lars Løkke Rasmussens regjering 2010–2011. Fra 2011 er han Venstres miljøvernpolitiske ordfører og medlem av Folketingets miljøvernutvalg, matvareutvalg, Europa-utvalg og klima-, energi- og bygningsutvalg. I 2013 ble han innvalgt i Lolland kommunestyre med flest personlige stemmer.

Høegh er utnevnt til ridder av Dannebrogordenen.

Referanser
----------

1. ↑  Ritzau (23. november 2013). «Eks-minister står bag borgmesterkup på Lolland». *Politiken*. Besøkt 22. desember 2013.

Eksterne lenker
---------------

* (da) Henrik Høegh hos Folketinget Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |

Portal: Danmark
**Thor Einar Andersen** (født 13. januar 1960) er professor ved Norges Idrettshøyskole og lege, spesialist i fysikalsk medisin og rehabilitering, medisinsk leder Norges fotballforbund og Idrettens helsesenter og tidligere fotballspiller fra Kristiansand og Start. 

Andersen er utdannet lege fra Universitetet i Oslo og fysioterapeut fra Berlin og tok i 2005 doktorgraden i medisin på temaet "How do football injuries occur? - Video analysis of injury situations and mechanisms in elite football". Han var lege for det norske landslaget i fotball fra 2002-2014, i tillegg til forsker ved Senter for idrettsskadeforskning ved Norges idrettshøgskole og styremedlem i Norsk idrettsmedisinsk forening.

Andersen spilte på Start i 1977-80 og 83-84 og ble seriemester i 1978 og 1980. Han har også spilt på Lærdal, KFUM Oslo og U-landslaget og har vært engasjert i Nordstrand som leder i fotballgruppen siden 2012 og trener for aldersbestemte lag. Andersen er gift med Anne Kjersti Kværner og er far til tidligere Stabæk-spiller Torstein Andersen Aase og David Kværner-Andersen.

Referanser
----------

1. ↑   transfermarkt.com, oppført som Tor Einar Andersen, Transfermarkt spiller-ID 301924, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Thor Einar Andersen disputerer torsdag 17. og fredag 18. mars  Arkivert 20. november 2011 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Thor Einar Andersen – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) Thor Einar Andersen – WorldFootball.net Rediger på Wikidata

* (no) Thor Einar Andersen – Norges Fotballforbund Rediger på Wikidata
* 

* (no) Publikasjoner av Thor Einar Andersen i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
* 

* (no) Publikasjoner av Thor Einar Andersen i BIBSYS

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | CRIStin
 |
Barn og speil.
**Speilstadiet** beskriver utviklingen av egoet gjennom identifisering. Egoet ses som et resultat av å identifisere seg med sitt eget speilbilde. Barnet lærer å kjenne igjen sitt eget speilbilde før det har kontroll over sine egne kroppsbevegelser. Det ser bildet sitt som en helhet, og syntesen av bildet skaper en følelse av motsetning med den manglende kroppskontrollen. Det oppleves som en fragmentert kropp. Denne motsetningen føles først som en rivalisering med sitt eget bilde. For å løse konflikten identifiserer subjektet seg med bildet: denne identifikasjonen med speilbildet er det som former egoet. Identifiseringen oppleves positivt for subjektet og skaper en innbilt følelse av selvbeherskelse. Subjektet kan også oppleve en negativ reaksjon når det sammenligner sin stolthet med morens allmakt. Speilstadiet viser at ego er et produkt av misforståelse, en falsk gjenkjennelse, hvor subjektet blir fremmedgjort fra seg selv.

Den franske psykoanalytikeren Jacques Lacan beskrev dette som en grunnleggende funksjon for jeg-et. Tidlig på 50-tallet anså han det som det ikke lenger som et øyeblikk i et barns liv, men som representert som en permanent subjektiv struktur. I denne fasen er subjektet konstant fanget og fokusert av sitt eget bilde.

Selv om Lacan lanserte teorien om speilstadiet i 1949, er i stor grad basert på psykiateren Henri Wallons arbeid fra 1931 om effekten speilbildet har på barnets utvikling.