recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Inja
**Inja** (russisk: Иня) er ei elv i Kemerovo og Novosibirsk oblast i Russland. Den er ei høyre sideelv til Ob. Den er 663 km lang, med et nedslagsfelt på 17 600 km².

Inja har sitt utspring i et høydedrag i den sentrale delen av Kuznetsk-bekkenet, på 300 moh, og renner deretter gjennom Kemerovo oblast i en hovedsakelig vestlig retning, senere Novosibirsk oblast, og munner til slutt i Ob, kun 5 km sørøst for sentrum av byen Novosibirsk, på 92 moh.

Ved landsbyen Berjosovka, rundt 30 km fra munningen, er elvas middelvannføring på 47,0 m³/s (minimum i februar med 8,6 m³/s, maksimum i mai med 195 m³/s). Nær munningen er elva rundt 60 m bred, 1,5 m dyp, og strømhastigheten er om lag 0,2 m/s. De viktigste sideelvene er Kasma (russisk: Касьма), Ur (russisk: Ур) og Batsjat (russisk: Бачат), alle fra venstre.

Ved Inja ligger byene Polysajevo, Leninsk-Kuznetskij og Togutsjin. Elva renner gjennom et relativt tett befolket område og krysses av flere jernbanelinjer. 

Inja fryser til i begynnelsen av november og er frosset over til vårløsningen i midten av april. Ved høy vannstand benyttes den, sammen med de største sideelvene, til fløting av tømmer.

Kilder
------

* Store sovjetiske encyklopedi
* R-ArcticNET – Et regionalt, elektronisk, hydrografisk datanettverk for den arktiske regionen

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Initiative Frieden und Menschenrechte (IFM)** (norsk: initiativ for fred og menneskerettigheter) var en borgerrettsbevegelse i DDR, som spilte en vesentlig rolle i den demokratiske revolusjonen i kommunistdiktaturet. Den ble grunnlagt 24. januar 1986 og hørte dermed til de eldste borgerrettsorganisasjonene i DDR. Organisasjonen har senere gått opp i partiet Bündnis 90/Die Grünen.

Tidlig historie
---------------

Kimen til dannelsen av IFM var et menneskerettsseminar som ble arrangert i Øst-Berlin i 1985. Til grunnleggerne hørte Bärbel Bohley, Werner Fischer, Ralf Hirsch, Gerd Poppe, Ulrike Poppe og Wolfgang Templin. Initiativet hadde bare en løs organisasjonsstruktur, og bestod i den tidlige fasen av rundt 25 medlemmer. IFM var også virksom i den kirkelige offentligheten, men forstod seg som uavhengig av kirken, og inntok dermed en særstilling i menneskeretts- og demokratibevegelsen i DDR. Organisasjonens viktigste mål var å fremme respekten for menneskerettighetene og sikre freden. Den gikk inn for nedrustning og avmilitarisering av det tungt bevæpnede DDR. Videre søkte organisasjonen å fremme liberale verdier, gikk mot voldsanvendelse og utestengelse av minoriteter og utlendinger. Disse synspunktene gav IFM uttrykk for bl.a. i det illegale tidsskriftet *grenzfall*.

I januar 1988 ble flere medlemmer av organisasjonen arrestert og utvist fra DDR. Også andre tiltak fra Stasis side vanskeliggjorde organisasjonens virke.

Den demokratiske revolusjonen i DDR
-----------------------------------

Organisasjonen ble først fullt aktiv igjen etter at omveltningene i DDR startet i 1989. Medlemstallet var likevel beskjedent i sammenligning med andre opposisjonsgrupper og partier. IFM deltok med to medlemmer i rundebordssamtalene, og i februar 1990 ble IFMs Gerd Poppe minister uten portefølje i Hans Modrows regjering.

Ved det første frie folkekammervalget den 18. mars 1990 inngikk IFM et valgforbund med Neues Forum og Demokratie Jetzt, under navnet Bündnis 90. Valgforbundet Bündnis 90 fikk 2,9 % av stemmene i valget, og 12 mandater i Folkekammeret. Bündnis 90s folkekammermedlemmer inngikk et samarbeid med De grønne, og dannet en felles fraksjon. IFMs medlemmer i Folkekammeret var Marianne Birthler og Gerd Poppe. Bündnis 90 stemte mot Tysklands gjenforening.

Ved det første fellestyske valget til Forbundsdagen 2. desember 1990 samarbeidet IFM, Neues Forum, Demokratie Jetzt, Unabhängiger Frauenverband og partiet De grønne om listen *Bündnis 90/Grüne – BürgerInnenbewegung* (B90/Gr). I det tidligere DDR fikk dette listesamarbeidet åtte mandater. Gerd Poppe var den eneste fra IFM.

Senere utvikling
----------------

I september 1991 gikk Initiative Frieden und Menschenrechte opp i Bündnis 90, som tidligere hadde vært et listesamarbeid, men nå ble en organisasjon. I mai 1993 fusjonerte Bündnis 90 med partiet De grønne, og ble til Bündnis 90/Die Grünen.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** SUDOC **·** NKC
 |
Modell av Ocean Viking, Teknisk Museum, Oslo.
**Ocean Viking** var en boreplattform bygget ved Akers mekaniske verksted i 1967, for det amerikanske selskapet Ocean Drilling & Exploration Co (Odeco). Det var på oppdrag fra Phillips Petroleum at Odeco tok på seg kontrahering av plattformen høsten 1965. Plattformen oppdaget både Codfeltet og Ekofiskfeltet.

Plattformen skulle leveres høsten 1966, men erfaringene med den nesten identiske boreplattformen «Ocean Traveler» førte til at den nye plattformen måtte forsterkes. «Ocean Traveler», som var overflyttet fra boring i Mexicogulfen, fikk store problemer med værforholdene i Nordsjøen som var langt hardere enn områdene utenfor sørkysten av USA. Byggingen av «Ocean Viking» ble derfor forsinket og ferdigstilt først i mars 1967. 

Plattformen foretok, sammen med søsterplattformen «Ocean Traveler», de første prøveboringene på norsk sokkel i Nordsjøen. Den 10. juni 1968 viste norske aviser bilder av «Ocean Viking» som faklet gass på det kommende Codfeltet. Etter 38 boringer fant plattformen den første drivverdige petroleumsforekomsten i august 1969. Her var Phillips operatør på blokk 2/4, og funnet ble siden en del av Ekofiskfeltet. Funnet ble lagt frem for Norges oljedirektorat 23. desember samme år.

Referanser
----------

1. ↑  Weihe, Hans-Jørgen Wallin. (2018, 8. februar). Ocean Viking. I Store norske leksikon. Hentet 8. februar 2018.
En **forklaringsmodell** er en brukbar beskrivelse av og forklaring på, hvorfor og hvordan en ting fungerer eller hvorfor et fenomen er som det er.

Forklaringsmodeller påberoper seg ikke å være noen fullstendig, eller nødvendigvis helt korrekt, beskrivelse av alle detaljer fra den absolutte virkeligheten om tingen/fenomenet. 
Men beskrivelsen/forklaringen i forklaringsmodellen skal likevel passe godt nok, med et stort nok utvalg av de kunnskaper, observasjoner og teoretiske omstendigheter man kjenner til rundt tingen/fenomenet, til at forklaringsmodellen blir nyttig.

Altså skal beskrivelsen/forklaringen være god nok til å være nyttig når man skal ta valg og avgjørelser, eller når man skal prøve å forstå, forklare, eller på annen måte forholde seg til virkeligheten i verden rundt seg.

Ved å være klar over og huske på forskjellen mellom absolutt virkelighet og forklaringsmodeller, så vil man kunne unngå å feilaktig forkaste ny og viktig kunnskap, når den nye kunnskapen strider mot kunnskap man har fra før.

Når man skal forholde seg til vitenskapelig informasjon er det fordelaktig å alltid huske på at denne informasjonen faktisk aldri er noen fullstendig og nøyaktig beskrivelse av den absolutte virkeligheten, men bare består av og bygger på forklaringsmodeller.
Dette fordi man da er klar over at, så lenge informasjonen er fremskaffet etter solid vitenskapelig metode, da vil de gjennomførte observasjonene, som er beskrevet i gamle forskningsrapporter, fortsatt være gyldige og kanskje verdifulle, selv når de avsluttende konklusjonene (forklaringsmodellen) i rapportene blir forkastet fordi de i ettertid har blitt avslørt som altfor mangelfulle eller til og med helt feilaktige.

Se også
-------

* Erkjennelsesteori
* Ontologi
* Virkelighet
* Idiografisk vitenskap
* Nomotetisk vitenskap
* Hermeneutikk#Den\_hermeneutiske\_sirkel
Andrea Pozzos takmaleri i St. Ignazio-kirken i Roma viser et mylder av skikkelser og oppadstrebende søyler. I forstørret utgave, viser bildet en mengde forkortinger
**Forkorting**, også kalt *forkortning*, brukes i kunsten mest om det å fremstille legemer på en slik måte at det ferdig fremstilte uttrykket skal virke mest mulig naturtro ved bruk av perspektiviske regler. Forkortning er et virkemiddel og visuelle effekt i billedkunst for i et mer eller mindre flatt bilde å etterlikne synsopplevelsen av en kropp eller gjenstand som betraktes i dybderetningen i en tredimensjonal virkelighet.

Et eksempel er en arm som peker på noe i øyenhøyde, mens modellen dreier seg rundt. Peker armen vekk fra tilskueren, er den usynlig, mens den blir normalt lang i rett vinkel og sees som gradvis kortere etterhvert som den peker mot den som ser. Samtidig vil fingrene og hånden kunne skjule deler av armen og tildels resten av kroppen – noe avhengig av avstand. 

Forkortningen er en videreføring av perspektivlæren, der en fort ble klar over at den ikke kunne følges slavisk uten å gi tilskueren et lett forvrengt bilde av spesielt levende vesener. Utover i renessansen og ikke minst i barokken ble kunnskap utvidet og brukt, ikke minst i trompe d'oeil- sammenheng.

Motsatt måtte spesielt billedhoggere forlenge og forvrenge sine «naturtro» statuer dersom de skulle stå i en forhåndsbestemt høyde over tilskueren. (Auguste Rodins *«Tenkeren»* ser ikke naturlig ut på nært hold, men virker helt riktig på sin rette plass.)

Se ogs
------

* Sotto in su, takmaleri med figurer sett i ekstremt froskeperspektiv
* Romperspektiv

Referanser
----------

1. ↑  R. Broby-Johansen *Kunstordbok* Tiden norsk forlag 1970 (dansk er fra 1965)
**Injil** (arabisk: إنجيل) er det arabiske navnet for det opprinnelige budskap som i henhold til islam ble gitt til Jesus (Isa) med åpenbaringer fra Gud. Dette budskapet, eller evangeliet er omtalt en rekke steder i *Koranen*. Muhammed bekreftet selv alle tidligere åpenbaringer, inklusive åpenbaringen til Isa, og dermed må muslimene også tro på åpenbaringen som Isa fikk. Injil er en av fire hellige islamske bøker nedtegner som avslørt av Gud fra før *Koranen*, de andre er *Zabur*, boken til *Dawud* (kong David av Israel); *Tawrat* (Tora) av Musa (Moses); og *Koranen* selv.

Ordet injil er en forvansket form av greske Εὐαγγέλιον, *euanggelion*, som har betydningen evangelium, «gode nyheter» eller «det gode budskap», eller fra arameisk ܐܘܢܓܠܝܘܢ (*awongaleeyoon*). Begrepet injil ble også benyttet av kristne arabere for deres evangelium, eksempelvis Evangeliet etter Johannes (arabisk: إنجيل يوحنا‎, *ʾInǧīl Yūḥannā*) foruten også indonesiske kristne, *Injil Yohanes*.

Jesus henviste til sitt budskap som gode nyheter, men aldri til en bestemt tekst med åpenbarelser og mottok aldri noen egen bok med åpenbarelser fra Gud. Begrepet *euanggelion*, evangelium, ble senere benyttet som tittel på de fire biografiene om Jesus, de fire evangeliene i *Det nye testamente* i *Bibelen*. Denne sekundære utviklingen er den åpenbaringen som Muhammed fikk den feilaktige forestilling at Injil var en «bok».

Referanser
----------

1. ↑  *Koranen* 5:46.
2. ↑  *Koranen* 4:47
3. ↑  Maulana Abdul Haq Vidyarthi (1997): *Muhammad in World Scriptures* Arkivert 19. august 2014 hos Wayback Machine. sitat: «It is derived from the Greek term evangelion which means gospel, good news and happy tidings. But in the New Testament it has nowhere been given the name of any book. »
4. ↑  Peshitta (Mark 1:1) - «Literal Aramaic idiomatic (Lit. Ar. id.) name: «Awon-galee-yoon,» or He Reveals.»

Litteratur
----------

* Durie, Mark: *Isa, den muslimske Jesus*

Eksterne lenker
---------------

* En diskusjon om Injil og andre skrifter
Forlandsletta på kartet over SvalbardForlandslettaForlandslettaForlandsletta på kartet over Svalbard
**Forlandsletta** er en lavtliggende slette på den sørlige delen av Prins Karls Forland på Svalbard. Sletta avgrenses av Bogtjørna, Methuenfjellet, Tjørnberget og Archibald Geikiebreen i nord til Vassdammen, det nordligste punktet på Persiskammen og videre øst til kysten. Forlandsletta er 19 km lang, 5–7 km bred og opptil 20 moh.

Sammen med resten av øya inngår Forlandsletta i Forlandet nasjonalpark som ble opprettet i 1973. Nasjonalparken rommer et variert dyreliv, med flere betydelige fuglefjell, en liten bestand av svalbardrein, verdens nordligste bestand av steinkobbe og to liggeplasser for hvalross.

Forlandsletta har sitt navn etter Prins Karls Forland.

Referanser
----------

1. ↑  Forlandsletta *Stadnamn i norske polarområde*, Norsk polarinstitutt
2. ↑  «Norsk Polarinstitutts cruisehåndbok om Svalbards verneområder». Arkivert fra originalen 13. april 2008. Besøkt 3. mars 2009.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GeoNames **·** Norsk polarinstitutt
 |
***Periwinkle*** er en amerikansk stumfilm fra 1917, regissert av James Kirkwood.

Handling
--------

På en øde strand i nærheten av en livredningsstasjon, redder Ira - det yngste medlemmet av livredder-besetningen - en liten jente fra et skipsvrak. Barnet blir tatt hånd om ved stasjonen deres, hvor livredderne gir henne navnet Periwinkle. I nærheten av stasjonen bor også Ephraiam Rawlins og hans barnløse datter Ann, en enke som veldig sterkt ønsker å bli mor.

Med glede tar Ann over ansvaret for Periwinkle, og hun oppdrar den lille jenta som hennes egen. Som voksen er Periwinkle et stort lyspunkt for de ansatte ved livredder-stasjonen. En dag blir Richard Langdon Evans, en velstående ung mann fra New York, kastet i land fra vraket etter yachten hans. Periwinkle, som hjelper de andre livredderne, hjelper til med å bringe ham tilbake til livet. Dick forelsker seg raskt i Periwinkles, og ønsker å gifte seg med henne.

Skuespillere
------------

* Mary Miles Minter som Periwinkle
* George Fisher som Richard Langdon Evans
* Arthur Howard som Jim Curran
* Clarence Burton som Sam Coffin
* Allan Forrest som Ira
* Harvey Clark som Kaptein Sears
* George Periolat som Ephraiam Rawlins
* Anne Schaefer som Ann Scudder
* George Ahearn som Mortimer Hale

Referanser
----------

1. ↑  PERIWINKLE

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Periwinkle* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
Medlemmer av ONR under en demonstrasjon i Kraków, 14. april 2007
**Obóz Narodowo-Radykalny (ONR)** er en høyreekstrem polsk organisasjon. Den har etablert seg i Norge, og engasjerer seg blant annet mot asylmottak og muslimer. 

Navnet kan oversettes med «Den nasjonale radikale leir». Dagens ONR oppfatter seg som etterkommere av det opprinnelige ONR, som ble stiftet i Polen i 1934.

Organisasjonen ble grunnlagt i 1993 og registrert som forening i 2003. I Polen er den anslått å ha minst 1000 medlemmer og støttespillere som organiseres i regionale foreninger. ONR representerer ultranasjonalisme knyttet til bl.a. Adolf Hitlers ideologi. Den er religiøst fundamentalistisk, terroristisk og antisemittisk. Derfor representerer den en trussel mot det polske rikets sikkerhet og mot den jødiske minoritetsbefolkningen i Polen.

Referanser
----------

1. ↑  Polske ekstremister etablert i Norge Arkivert 18. desember 2015 hos Wayback Machine. 16. desember 2015, vepsen.no

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Forkys** (gresk: Φόρκυς) var en havgud i gresk mytologi, de skjulte farer i havets dyp og herre over alle stor monstre i saltvann som hvaler. Han er en opphavlig havgud, generelt sitert (først hos Hesiod) som sønn av Pontos (Havet) og Gaia (Jorden). I henhold til de orfiske hymner var Forkys sammen med Kronos og Rhea de eldste avkommet til Okeanos (urstrømmen som omkranset hele jorden) og Tethys (havgudinne). Károly Kerényi, forsker på antikkens mytologi, slo sammen Forkys med de tilsvarende havgudene Nerevs og Protevs. I bevarte romerske mosaikkbilder er Forkys avbildet som en havmann med fiskehale, krabbeklør til hender og med rød hud.

Forkydene
---------

Forkys hadde sin søster Keto (gresk: Κητώ; «havmonster») som hustru, og Hesiods *Theogonien* («Gudenes tilblivelse») listet avkommet deres som Ekidna (Ἔχιδνα; «hunn-slange»), gorgonene (søstrene Medusa, Stheno og Euryale); graierene (Enyo, Deino og Pemfredo); og draken Ladon. Dette avkommet synes å være konsistente på tvers av kildene, bortsett fra Ladon som tidvis ble sitert som et barn av Ekidna og Tyfon, og er da Forkys og Ketos barnebarn.

*Bibliotheca* og Homer viser til havmonsteret Skylla som en datter av Krataiis (et av de andre navnene til Keto; κραταιίς «mektig») og hvor *Bibliotheca* spesifiserer at hun også var Forkys' datter. *Bibliotheca* refererer også til Skylla som datter av Trienos (et annet navn for Keto, Τρίενος, fra τρίενος, «innenfor tre år»), således antyder at Krataiis og Trienos er det samme vesen. Apollonios Rhodios siterer Skylla som datter av Forkys og av en sammensmeltet Krataiis-Hekate. Den greske poeten Stesichoros fra Sicilia refererte til Skylla som en datter av Forkys og Lamia (muligens oversatt som «haien» og refererer da til Keto framfor den mytologiske libyske dronning).

Skolia («kommenterer») på Apollonios Rhodios siterer Forkys og Keto som foreldre til hesperidene, men denne påstanden er ikke gjentatt i noen andre antikke kilder.

Homer viser til Thoosa, mor til kyklopen Polyfemos med Poseidon, som en datter av Forkys uten at en mor navngis, men det kan antas Keto var moren.

Referanser
----------

1. ↑  Kerenyi (1951), s. 42.
2. ↑  Kerenyi (1951), s. 42-43.
3. ↑  «κραταιίς». Arkivert fra originalen 5. oktober 2013. Besøkt 3. oktober 2013.
4. ↑  «τρίενος». Arkivert fra originalen 5. oktober 2013. Besøkt 3. oktober 2013.

Litteratur
----------

* Kerenyi, Karl [1951] (1980): *The Gods of the Greeks*
* Bloch, Leo (1909): «Phorkys 1)» i: Roscher, Wilhelm Heinrich (red.): *Ausführliches Lexikon der griechischen und römischen Mythologie*. Bind 3,2, Leipzig, spalte. 2431–2435 (digitalisert).

Eksterne lenker
---------------

* Phorcys, *Theoi Project*
* Le Grenier de Clio, *Mythologica* (fransk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Brockhaus Enzyklopädie **·** VIAF **·** SUDOC
 |
**Abbey Wood** er et område øst i Greenwich i sørøstlige London, mellom Plumstead og Erith. Det er lokalisert 17 km øst for Charing Cross. Stedet er omtalt som umoderne område, men allerede påvirket av den framtidige jernbanelinjen Elizabeth line (Crossrail). Det vil da ta kun 11 minutter å reise til Canary Wharf.

Historie
--------

Navnet er avledet fra Lesnes Abbey og Bostall Woods, som begge ligger rett ved i øst. Navnet er avledet fra den gamle skogen som omga levningene av klosteret Lesnes Abbey, grunnlagt i 1178. Klosteret sted lå nær en myr som var jevnlig utsatt oversvømmelser når elven Themsen gikk over sine bredder. Munkene måtte administrere et dike mot elven for å forhindre oversvømmelser, noe som førte til utviklingen av en liten bosetning. Det var rundt hundre mennesker da jernbanen North Kent Railway kom og en liten jernbanestasjon ble åpnet. Stedet forble en landbruksområde ut 1800-tallet.

Stedet ble utviklet først på begynnelsen av 1900-tallet, og var da kjent som «The Village» («Landsbyen»). Området som regnes med ligger rett sør for Abbey Wood stasjon. Mellom 1900 og 1930 ble boligområdet Bostall Estate utviklet av Royal Arsenal Co-operative Society, som kjøpte opp to gårder som lå der. Mellom 1955 og 1959 kom så Abbey Estate, som ble utviklet av Londons grevskapsforvaltning. Til slutt kom det tredje boligområdet i Abbey Wood, Thamesmead, som ble utviklet fra begynnelsen av 1970-årene av Stor-Londons myndigheter.

Kunstneren William Morris bodde i det nærliggende Red House i Bexleyheath, et hus som ble bygget for ham av arkitekten Philip Webb. Morris spaserte jevnlig til jernbanestasjonen, og det er en blå plakett rett utenfor Knee Hill som minnes denne tilknytningen.

Referanser
----------

1. 1 2  «Abbey Wood, Greenwich/Bexley», *Hidden London*
2. ↑  Mills, A.D. (2010): *A Dictionary of London Place-Names*. Oxford University Press, ISBN 9780199566785, s. 1
3. ↑  «Red House», *National Trust*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Vision of Britain **·** GeoNames
 |
Hoelhalvøya på kartet over SvalbardHoelhalvøyaHoelhalvøyaHoelhalvøya på kartet over Svalbard
**Hoelhalvøya** er ei stor halvøy som skjærer seg vestover mellom Engelskbukta i sør og Magdalenefjorden i nord, i Albert I Land på nordvestre Spitsbergen, Svalbard. Halvøya er kupert med fjell og isbreer. Den avgrenses av Sjubreen i øst. I vest ligger neset Magdalenehuken.

Kart over Albert I Land med Hoelhalvøya angitt.
Området er en del av Nordvest-Spitsbergen nasjonalpark. Det ble kartlagt under Den norske nordhavsexpedition 1876–78, hvor professor Georg Ossian Sars var med. Det er en gammel og mye besøkt nederlands gravplass på Gravneset, som stammer fra hvalfangertiden på 1600-tallet. Nesten 20.000 mennesker besøker dette kulturminnet årlig, og det utsettes for stor slitasje. Området er oppkalt etter den norske geologen og Svalbardforskeren Adolf Hoel (1879-1964).

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* Danskøya-Amsterdamøya-Magdelenefjord - kart og beskrivelse av området. Rolf Stange, *Spitzbergen.de*.
* Hoelhalvøya *Stadnamn i norske polarområde*, Norsk polarinstitutt


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Norsk polarinstitutt
 |
**Kampserien** er en tegneserie som ble utgitt i pocketformat i perioden 1964 – 1990. Utgiver var SE-bladene (Stabenfeldt Forlag i Stavanger). Utgivelsen var ukentlig og det kom i alt 1370 hefter før serien stanset. I perioden 1987 – 1989 kom det også 14 hefter i stort format og med freset rygg i samme serie, men da med navnet «Kamp Spesial».

Innholdet
---------

Innholdet i tegneserien var krigshistorier fra den andre verdenskrig. Alle historiene var tegnet slik at det var de allierte som var heltene, mens aksemaktene var skurkene. Tegnerne la stor vekt på at våpen, hjelmer/uniformer og annet krigsmateriell ble gjengitt så korrekt som mulig.

Utgivelsene skjedde i en periode hvor krigshistorier var svært populære og det utkom flere andre tilsvarende hefter i samme periode både i regi av SE-bladene, Fredhøis forlag og andre forlag. Kjente utgivelser var Commandoes, Seriemagasinet og Spion 13.

Utgiveren
---------

Seriene i Kampserien var hentet fra DC Thomson, et skotsk forlag som fortsatt utgir slike blader. Mange av historiene hadde tema fra kjente episoder under den andre verdenskrig.

Referanser
----------

1. ↑  «Tegneseriearkivet: Utgivelser pr år for Kamp-serien». Arkivert fra originalen 14. juli 2014. Besøkt 23. juni 2014.

Knut Eide og Stig Kjelling: Norsk Tegneserieindex 2001

Tarald Lima, Ole Gjesdal og Torfinn Jåsund: Norske Tegneseriekatalog (NTK Forlag AS 2013)

Eksterne lenker
---------------

* Bladblogg: Kampserien og andre krigsblader
**Occupational Personality Questionnaires** (**OPQ**), også kjent som **OPQ32** eller **OPQ32r**, er en personlighetstest som for å beskrive en persons typiske måte å handle, tenke og føle på i jobbsammenheng. Testen har 32 skalaer og 34 støtteskalaer, og bruker probabilistisk testteori (*item response theory*) for korte ned spørreskjemaet til under 30 minutter. Den hevder å gi et nyansert og pålitelig bilde for bruk ved rekruttering og utvikling av ledere og fagspesialister.

Historie
--------

I 1984 ble testen lansert av Saville and Holdsworth Ltd, og distribueres i dag av SHL Group Limited. Det var en av de første kommersielt tilgjengelige testene basert på femfaktormodellen ("Big Five"). Testen ble utviklet av psykologen Peter Saville i samarbeid med flere, inkludert Roger Holdsworth, Gill Nyfield, Lisa Cramp og Bill Mabey.

Bruk
----

OPQ32 gir en indikasjon et individ sin foretrukne atferdsstil på jobben, og kan brukes for å hjelpe arbeidsgivere med å måle hvor godt en kandidat vil passe inn i visse arbeidsmiljø, hvordan de vil jobbe med andre mennesker og hvordan de vil takle forskjellige jobbkrav. OPQ32 brukes i seleksjon, utvikling, lagbygging, etterfølgerplanlegging og organisasjonsendring.

Referanser
----------

1. ↑  BPS Review, 1994 and 2007, Occupational Personality Questionnaires, Concept Model, authors P. Saville, R. Holdsworth, G. Nyfield, L. Cramp and W. Mabey
«Abbotsford» har flere betydninger.
**Abbotsford** er en bydel i Melbourne i Australia. Den ligger 2 km øst for Melbourne sentrum og ligger i lokalstyret City of Yarra. Ved folketellingen i 2006 hadde Abbotsford 4327 innbyggere.

Abbotsford grenser til Collingwood, Richmond og Clifton Hill. På andre siden av elven Yarra ligger Kew. 

Abbotsford er en av de 82 stedene som har blitt utpekt som Major Activity Centres i Melbourne 2030-planen.

Abbotsford har navnet sitt fra landområdet til John Orr som døpte det etter en vadested ved elva Tweed i Skottland. 

Bryggeriet Carlton & United Breweries som produserer Victoria Bitter og Carlton Draught ligger i Abbotsford.

Landemerker og bygninger
------------------------

På samme måte som resten av de indre bydelene i Melbourne er Abbotsford preget av victorianske rekkehus. Rådhuset for det tidligere lokalstyret City of Collingwood ligger i Abbotsford. Abbotsford Convent var tidligere det største klosteret i Victoria.

Sport
-----

Den tidligere hjemmebanen til Collingwood Football Club, Victoria Park ligger i Abbotsford.

Utdanning
---------

Abbotsford har en offentlig barneskole og en Steinerskole.

Transport
---------

Trikkelinjene 109 går langs Victoria Street. Dessuten betjenes Abbotsford av to jernbanestasjoner Collingwood jernbanestasjon og Victoria Park jernbanestasjon. North Richmond jernbanestasjon i Richmond ligger også tett opp til Abbotsford.

Hoddle Street er en av de mest trafikkerte veiene i Melbourne.

Referanser
----------

1. ↑  .

| * v
* d
* r
Bydeler i City of Yarra i Melbourne |
| --- |
| Abbotsford **·** Alphington **·** Burnley **·** Carlton North **·** Clifton Hill **·** Collingwood **·** Cremorne **·** Fairfield **·** Fitzroy **·** Fitzroy North **·** Princes Hill **·** Richmond |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
**Eau de vie**, **eau-de-vie**, er en fransk betegnelse for brennevin og betyr «livets vann». I Norge har betegnelsen *eau de vie* fremfor all vært brukt om brennevin som er fremstilt ved destillasjon av vin fremstilt av druer, men som etter gjeldende lover og regler ikke kan bli merket og markedsført som cognac. I Frankrike er eau-de-vie en vid betegnelse som favner alle typer brennevin, uten hensyn til hvilken råvare som er brukt. Således blir for eksempel akevitt destillert av potet, calvados av eple, rom av reststoffar fra sukkerproduksjonen, omtalt i Frankrike som eau-de-vie.

Betegnelsen «eau de vie» er av latinsk opprinnelse, *aqua vitæ*, (*livets vann)*. Ordbruken skriver seg fra middelalderen, da brennevin ble utviklet av alkymister som ønsket å finne frem til en eliksir som skulle hindre aldring og gi et langt liv. Brennevin tatt regelmessig i små doser ble regnet som livsforlengende, og i lange tider ble brennevin benyttet som medisin og botemiddel for sykdommer og lyte av mange slag. På norsk har det latinske *aqua vitæ* blitt til ordet akevitt og brukes som betegnelsen på potetbrennevin krydret med urter, særlig karve.
***Ebaeus pedicularius*** (Fabricius 1777) er en bille i delgruppen (underfamilien) blærebiller i familiegruppen børstebiller, som har oppblåsbare blærer nær forhjørnene av brystskjoldet (pronotum) og på sidene av bakkroppen. Den finnes lengre sør i Europa. Den er ikke registret i Norge.

Utseende
--------

Kroppen er 3-4 millimeter lang og har en metallisk blåsvart farge og en rødgul flekk på sissen av dekkvingene. Den ligner *Ebaeus thoracicus* men skilles fra denne på størrelsen og fargen på brystskjoldet. Antennene er svartbrune med noe av rotleddene gule. De er festet noe foran fasettøynene, de har elleve ledd. Brystskjoldet jevnt bredt og ikke smalere i bakkanten enn på midten og det er bredere enn det er langt. Dets fram- og bakhjørner er bredt avrundet. Hodet er noe smalere enn brystskjoldet, som begge har en glatt overflate uten en fin mikrostruktur. Dekkvingene har en punktert overflate. De er uten en mørk oppstående behåring sammen med en finere liggende behåring. Dekkvingene slutter ved sidekanten og mangler en innoverbøyd fortsettels litt inn under bakkroppen. Beina er gule med enkelte rødsvarte parti. Beina er ganske slanke, alle føtter har fem ledd.

Levevis
-------

*Ebaeus pedicularius* finnes særlig på tistler. Den tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.

Litteratur
----------

* Hansen, Victor.; Larsson, Sv. G. 1973 (2. utgave). *Biller X. Blødvinger, klannere m. m.: (Malacodermata, Fossipedes, Marcrodactylia og Brachymera)* Danmarks Fauna 44. Side 71. (344 sider) ISBN 8712166936
* Lindroth, C.H. 1993. *Våra skalbaggar och hur man kãnner igen dem* (opptrykk av opprinnelig tre hefter (1942-1945. Bonnier forlag.) Fãltbiologerna. ca. 240 sider. ISBN 91-85094-722

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Ebaeus pedicularius* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Ebaeus pedicularius* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *Ebaeus pedicularius* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *Ebaeus pedicularius* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *Ebaeus pedicularius* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Ebaeus pedicularius* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Ebaeus pedicularius* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* *Ebaeus pedicularius* - Fauna Europaea - om europeiske dyr
**Kampfgruppe Peiper** var navnet på en tysk stridsgruppe under Ardenneroffensiven i desember 1944. Stridsgruppen bar navnet til sin leder, SS-standartenführer Joachim Peiper. Gruppen disponerte totalt 100 stridsvogner av type PZKW IV og V og en bataljon på 42 vogner med tunge "Kongetigere" samt et fullmotorisert Pansergrenaderelement. Stridsgruppen hadde som oppdrag å bryte gjennom amerikanernes linjer og bane veien for 2. SS-Panserkorps (1. og 12. SS-panserdivisjon og 3. fallskjermdivisjon) samt å forårsake maksimal forvirring og ødeleggelse i amerikanernes bakre linjer. Peiper var kjent som en effektiv men hensynløs offiser. Peiper passerte startlinjen ved Losheim den 16. desember og erobret Buchholz stasjon tidlig den 17. desember. Pansergrenaderer under major Diefenthal drepte samme dag 85 amerikanske krigsfanger i den såkalte Malmèdy-massakren, hvilket ikke var gruppens eneste alvolige krigsforbrytelse idet den også holdes ansvarlig for drap på amerikanske krigsfanger ved Ligneuville og Stavelot samt drap på belgiske sivile.

Peiper hadde nå brutt igjennom amerikanernes linjer og veien syntes åpen mot det belgiske slettelandet og store amerikanske drivstoffdepoter som muligens ville gjort det mulig å fortsette framrykningen, på dette tidspunktet begynte krigslykken imidlertid å snu. Om kvelden den 17. desember lot Peiper seg oppholde i 13 timer av en amerikansk veisperring øst for Stavelot for deretter å bli stoppet på nytt av brosprengninger og nye sperringer ved Trois Ponts. En midlertidig bedring av været gjorde det også mulig for de allierte å sette inn sitt overlegne flyvåpen akkurat da Peiper hadde funnet en uskadd bro ved Cheneux.

Amerikanske forsterkninger, primært fra 30. Infanteridivisjon og 82. luftbårne divisjon, strømmet til og om kvelden den 18. desember ble Peiper nødt til å trekke seg tilbake til La Gleize. Tidlig om morgenen den 19. desember lyktes det amerikanerne å gjenerobre Stavelot og derigjennom omringe Peiper. Stridsgruppe Peiper ble i de neste tre dagene klemt sammen i en stadig mindre "lomme" i området La Gleize – Stavemont, inntil Peiper den 23. desember lyktes å bryte ut med restene av sine menn til fots, alt tungt materiell måtte etterlates og bare en liten del av styrken nådde egne linjer ved Sankt Vith.

Standartenführer Peiper skal angivelig ha fått et mentalt sammenbrudd etter dette og dukker først opp igjen i offisielle rapporter i februar 1945, denne gang i Ungarn.

Referanser
----------

1. ↑  80 GIs wurden von der SS bei Malmedy ermordet Welt
Kart over Hebridene som viser the Minch
Little Minch, utsyn mot Loch na Madadh
**The Minch**, eller **The North Minch**, (skotsk-gælisk *An Cuan Sgìth, Cuan na Hearadh, An Cuan Leòdhasach*) er et havområde eller sund beliggende nordvest av Skottland, mellom "fastlandet" Highlands og de nordlige Indre Hebridene fra Lewis og de Ytre Hebridene. Sundet ble på norrønt kalt *Skotlandsfjörð* («Skottlandsfjorden»).

*The Lower Minch* (*an Cuan Canach*), også kalt *The Little Minch*, ligger lenger syd og skiller Skye fra de sørlige Ytre Hebridene, i hovedsak North Uist, Benbecula, South Uist, Barra. I syd ender sundet i Hebridesjøen. The Minch og Hebridesjøen utgjør tilsammen havstykket som går ned til Irland, også kjent som det indre farvatnet (*Inner Seas*) langs vestkysten av Skottland.

The Minch er mellom 30 til 70 km bred og om lag 110 km langt fra nordt til syd. Man tror at sundet er en følge av den største meteoritten som har truffet De britiske øyene. The Lower Minch er omkring 25 km bred.

*Minch Project* er et samarbeid mellom Comhairle nan Eilean Siar, Highland-rådet og den skotske naturarven for å redusere forurensning, minimere erosjon og søppel og fremme turisme — særlig villmarksturisme som delfinsafari — i the Minch. Forurensning er et særlig bidrag til uro ettersom sundet er en travel skipsled — ifølge statistikk passerer skip med 2,5 millioner tonn sundet hver måned.

Referanser
----------

1. ↑  *Orknøyingenes saga*. Oslo: Aschehoug. 1970. s. 127.
2. ↑  IHO Spec. Pub. S-23 (3rd ed, 1953), *Limits of Oceans and Seas*, #18; also Draft 4th ed. 1986
3. ↑  «'Biggest UK space impact found'». BBC News. 26. mars 2008. Besøkt 24. januar 2016.
4. ↑  «House of Commons - Transport Committee - Written Evidence». *www.publications.parliament.uk*. 23. juni 2011. Besøkt 24. januar 2016.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Britannica **·** Nationalencyklopedin **·** GeoNames **·** BBC Things
 |
**Elbe–Lübeck-kanalen** (også kalt «Elbe–Trave-kanalen») er en kanal sørøst i Schleswig-Holstein i Tyskland. Den går mellom elvene Elben og Trave, og danner dermed en forbindelse fra Elben til Østersjøen. Den er 67 kilometer lang, og strekker seg fra Lübeck i nord til Lauenburg i sør. Ved kanalen ligger byen Mölln.

Kanalen ble bygget mellom 1895 og 1900 for å avløse Stecknitzkanalen, som ble tatt i bruk i 1398. Den bruker delvis samme trasé som den gamle kanalen, langs elvene Stecknitz og Delvenau, men antall sluser ble redusert fra 17 til 7 og strekningen ble rettet ut slik at lengden ble redusert fra 94 til 67 kilometer.

Den norske ingeniøren og industribyggeren Sam Eyde arbeidet i flere år som ingeniør på kanalen.

Bilder
------

* Bru over Elbe–Lübeck-kanalenBru over Elbe–Lübeck-kanalen
* Kanalens beliggenhet i Schleswig-HolsteinKanalens beliggenhet i Schleswig-Holstein
* Fra grunnsteinsnedleggelsen i mai 1895.Fra grunnsteinsnedleggelsen i mai 1895.
* Grunnsteinen for kanalen i LübeckGrunnsteinen for kanalen i Lübeck

Referanser
----------

1. ↑  Eyde, Sam (1956). *Mitt liv og mitt livsverk*. Oslo: S. Eide. s. 123.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Elbe-Lübeck Canal – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** GeoNames
 |
**De egadiske øyer** (latin: *Aegates insulae*; italiensk: *Isole Egadi*) er en øygruppe av små fjellkledde øyer i Middelhavet, nordvest for Sicilia i Italia, nær byen Trapani.

Favignana (*Aegusa*) er den største av øyene og ligger 15 km vest for Trapani. Levanzo (*Phorbantia*) ligger 12 km mot vest, mens Marettimo, kalt *Iera Nesos* i antikken, ligger 24 km vest for Trapani. Det er også noen mindre øyer mellom Favignana og Sicilia. 

I 1987 hadde øyene omtrent 5 000 innbyggere totalt. Hovednæringen til øyboerne er fiske, og her ligger blant annet det største tunfiskeriet i Sicilia. 

En har funnet spor etter grottemaleri fra yngre steinalder i grotter på Favigana og Levanzo.

Øyene var åsted for tapet til den kartagesiske flåten for C. Lutatius Catulus i 241 f.Kr. som var slutten på den første punerkrigen.

Øyene hørte til Pallavicini-familien fra Genova fram til 1874, da de ble kjøpt av Florio-familien fra Palermo.

Kilder
------

* (no) De egadiske øyer i Store norske leksikon

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** NKC **·** GeoNames
 |
Her kan vi se øreflippen nederst på øret.
**Øreflippen** finnes både på mennesker og andre arter som aper, og kjennetegnes ofte som den bløte, nedre delen av øret. Øreflippen avgrenses av antitragusen og vi finner den både på venstre og høyre side av hodet. Øreflippen har rikelig med blod hos vanlige mennesker, og er dermed med å varme øret. Sett bort i fra dette har ikke øreflippen noe funksjon i seg selv, selv om det er mange endelser av nerver der. Øreflippen er for mange et svært følsomt område.

Øreflippen blir også populært benyttet for øreflippiercinger.

Størrelse og form
-----------------

Her kan vi (til venstre) se frie øreflipper, og (til høyre) fastgrodde øreflipper.
Gjennomsnittstørrelsen på menneskers øreflipp er på ca. 2 cm, men varierer noe med alder. Mennesker kan ha både frie og fastgrodde øreflipper.

Referanser
----------

* nlm.gov
* plasreconsurg.com
* madsci.org

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
Vinterdag på Kamper Bas.
**Kamper Bas** er en ås og et boligområde på Gokstad i Sandefjord kommune i Vestfold. Området ligger på en gåavstand på 10-15 min fra Sandefjord sentrum. Kamper Bas er plassert øst for Sandefjord sentrum. Kamper Bas grenser til sør og vest med Østerøyveien, Hegnaveien, Breiliveien og Gokstadryggen. Stedet var tidligere kjent som **Kampen Bas**, og lenge et populært friluftsområde i Sandefjord. Til tross for lokal motstand ble Kamper Bas solgt i 1968 med formål om å bygge et nytt boligområde. Den største utbyggingen her fant sted på begynnelsen av 1980-tallet. Området var også kjent som Hjalmarskogen før boligbyggingen fant sted.

Navnets opprinnelse er ukjent, men kan være av nederlandsk, gammelnorsk, fransk eller engelsk opprinnelse. Kamper Bas var tidligere en del av de Øvre Gokstadgårdene.

Fjellmot (49 m.) er det høyeste punktet på Kamper Bas. Fjellmot ligger mellom Gokstadryggen og Kamper Bas. Kamper Bas kan besøkes via Gokstadryggen, Hegnabakken eller via en sti i enden av Mikkelsbakken som leder til Heimdalsveien.

I 1961 foreslo kretsformann Sverre Jensen å legge til rette for å bygge Gokstad skole på Kamper Bas, noe som ble enstemmig vedtatt. Sandar Helseråd frarådet å bygge skolen her i 1962, med begrunnelsen at området hadde en vanskelig beliggenhet og vanskelige trafikkmessige forhold. I 1962 ble det derfor bestemt at skolen allikevel ikke skulle bygges på Kamper Bas.

Referanser
----------

1. 1 2  Davidsen, Roger (1958-) (2008). *Et sted i Sandefjord: lokalhistorisk stedsnavnsleksikon*. [Sandefjord]: Sandar historielag. s. 217. ISBN 9788299456753.
2. ↑  Møller, Vilhelm (1909-1991) (1985). *Sandar: grend og gård 1850-1970, med tidsbilder fra næringsliv og kulturhistorie*. Sandefjord: Sandefjord kommune. s. 166.
3. ↑  Davidsen, Roger (2008). «Hjalmarskogen». *Et Sted i Sandefjord*. Sandar Historielag. s. 214. ISBN 978-82-994567-5-3.
4. ↑  Møller, Vilhelm (1909-1991) (1985). *Sandar: grend og gård 1850-1970, med tidsbilder fra næringsliv og kulturhistorie*. Sandefjord: Sandefjord kommune. s. 166-168.
5. ↑  Davidsen, Roger (2008). «Maiafjellet». *Et Sted i Sandefjord*. Sandar Historielag. s. 226. ISBN 978-82-994567-5-3.
6. ↑  Davidsen, Roger (2008). «Fjellmot». *Et Sted i Sandefjord*. Sandar Historielag. s. 205. ISBN 978-82-994567-5-3.
7. ↑  Davidsen, Roger (2008). «Mikkelsbakken». *Et Sted i Sandefjord*. Sandar Historielag. s. 228. ISBN 978-82-994567-5-3.
8. ↑

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Sentralt stedsnavnregister
 |
***Paren s Marsa*** (originaltittel: *Парень с Марса*) er en russisk film fra 2010, regissert av Sergej Osipjan.

Handling
--------

I sentrum av historien står Petya Starikov, som arbeider ved en gigantisk sjokolade-fabrikk kalt Marz. Når en bil blir stjålet fra ham, gjør Petya alt han kan for å finne igjen bilen sin. Samtidig, på jobb, får Pyotr plutselig en forfremmelse: den utenlandske eieren av fabrikken gjør Petya plutselig til sjef for et viktig prosjekt.

Frem til slutten av måneden skal Pyotr lage et nytt reklame-konsept for sjokoladeplater. Pyotr finner ved et uhell bilen sin selv, men nå fullstendig ødelagt. Politiet anklaget Pyotr for å ha stjålet, og deretter ødelagt, sin egen bil. Alt oppstyret rundt bilen gjør at Pyotr ikke klarer å konsentrere seg ordentlig om arbeidet sitt.

Skuespillere
------------

* Sergej Abroskin — Petja Starikov
* Ksenija Kutepova — Liza Prjalkina
* Angelina Mirimskaja — Julija
* Artjom Tkatsjenko — Kolja
* Igor Tsjernevitsj — Kuzyk

Referanser
----------

1. ↑  В Нью-Йорке началась неделя российского кино
2. ↑  Парень с Марса (2011)

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Paren s Marsa* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Paren s Marsa* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) *Paren s Marsa* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata
Metuje ved Hronov.
**Metuje** (tysk: *Mettau*) er en venstre sideelv til Elben (Labe) i det nordlige Tsjekkia.

Metuje springer ut i Broumov-høylandet (*Broumovská vrchovina*) nordøst for landsbyen Hodkovice i den nordvestlige kanten av den særegne «klippebyen» og sandsteinsområdet Adršpašsko-teplické skály. Den renner deretter gjennom Janovická Vlčí-ravinen inn i det indre av det steinbyen; her er elven blitt oppdemmet. Det finnes flere fossefall nedenfor demningen. Like etter elven forlater steinbyen tar den opp sideelvene Adršpašský potok og Zdoňovský potok. Elven svinger så i en sørlig retning, og strømmer forbi byene Teplice nad Metují, Police nad Metují og Hronov. Like sør for Velké Poříčí tar Metuje opp Brlenka som kommer fra den polske siden av grensen. Et stykke nedenfor Brlenkas tilløp flyter Metuje over en 300-meters strekning tett inntil den polske grensen. Etter Náchod renner elva gjennom en dyp dal som kalles *Peklo* (Helvete), og som er et populært reisemål. Deretter når den Nové Město nad Metují, der den svinger vestover og fortsetter over sletten i det østlige Böhmen. Etter 77 kilometer når den byen Jaroměř, der den munner ut i Elben.

Referanser
----------

1. ↑  Řeka Metuje - Česká republika *infoglobe.cz*

Eksterne lenker
---------------

* (en) Metuje – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | NKC **·** GeoNames
 |
**Ernst Reiter** (født 31. oktober 1962), er en vesttysk tidligere skiskytter som deltok i de olympiske vinterleker 1984 i Sarajevo og 1988 i Calgary.

Reiter vant en olympisk bronsemedalje i skiskyting under vinter-OL 1984 i Sarajevo. Han var med på det vesttyske stafettlaget som kom på tredjeplass på 4 x 7,5 km stafett for menn, bak Sovjetunionen og Norge. De andre på laget var Peter Angerer, Walter Pichler og Fritz Fischer.

Fire år senere, under 1988 i Calgary vant han en sølvmedalje, sammen med Peter Angerer, Stefan Höck og Fritz Fischer ble han nummer to på 4 x 7,5 km stafett, bak Sovjetunionen.

OL-medaljer
-----------

* 1988 Canadas flagg Calgary - Sølv Sølv i skiskyting, 4 x 7,5 km stafett, menn Tysklands flagg Vest-Tyskland
* 1984 Jugoslavias flagg Sarajevo - Bronse Bronse i skiskyting, 4 x 7,5 km stafett, menn Tysklands flagg Vest-Tyskland

VM-medaljer
-----------

* 1987 USAs flagg Lake Placid - Bronse Bronse i skiskyting, 4 x 7,5 km stafett, menn Vest-Tysklands flagg Vest-Tyskland

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (de) Ernst Reiter – Munzinger Sportsarchiv Rediger på Wikidata

* (en) Ernst Reiter – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Ernst Reiter – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Ernst Reiter – IBU Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Munzinger (sport)
 |
**Kvarøy Fiskeoppdrett A/S** er et oppdrettsselskap som driver oppdrett av atlantisk laks. Selskapet ble etablert på Indre Kvarøy i Lurøy kommune, Nordland. 

Kvarøy fiskeoppdrett ble stiftet av Alf Olsen og hans sønn Geir Olsen i 1976. I 2023 drives selskapet i trespann av neste generasjon, med Alf-Gøran Knutsen som daglig leder, Gjermund Olsen som prosjektleder, og Håvard Olsen som produksjonsleder. Oppdrettet har en årlig produksjon på rundt 7,5 tusen tonn sløyd laks i året. 

I 2020 hadde selskapet 28 ansatte, 52 til sammen i konsern, og en omsetning på rundt 550 millioner kroner.[]

Aksjonærer i Kvarøy Fiskeoppdrett AS er Bakkavika Holding A/S, Pionér Holding A/S, Håvard Holding A/S, og Kvarøy Holding A/S.

I TV-serien *Sølvrushet*, som gikk på TV2 i 2019, følges blant annet ansatte i Kvarøy Fiskeoppdrett.

Referanser
----------

1. ↑  Olsen, Stian (14. mai 2019). «Ny dokuserie på TV2 følger Kvarøy Fiskeoppdrett og Nova Sea: - Håper serien kan bryte ned fordommer om oppdrettsnæringen». *iLaks*. Besøkt 5. april 2023.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
**Pareto Asset Management AS** (stiftet 12. februar 1997 som Pareto Forvaltning ASA) er et norsk forvaltningsselskap med hovedkvarter i Oslo og filialer både i Stockholm og i Frankfurt.

Selskapet eies 87 prosent av Pareto AS og tilbyr aksjefond, kombinasjonsfond, rentefond, fond med friere mandater og individuelle avtaler om aktiv forvaltning.

Finansbloggen Paretos optimale publiseres på selskapets nettsider og sendes på mail til selskapets forbindelser.

Historikk
---------

Selskapet ble stiftet 12. februar 1997 som Pareto Forvaltning ASA, etter at forvaltningsvirksomheten i Pareto-konsernet ble skilt ut i eget selskap. Den 15. juni 2015 fusjonerte selskapet med Pareto Nordic Investments (tidligere Orkla Finans Fondsforvaltning) og skiftet navn til Pareto Asset Management. I 2019 overtok selskapet alle aksjene i det svenske forvaltningsselskapet Enter Fonder.

Finansbloggen Paretos optimale publiseres på selskapets nettsider og sendes på mail til selskapets forbindelser.

Referanser
----------

1. ↑   w2.brreg.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Pareto Asset Management AS Arkivert 2016-04-20, hos Wayback Machine. hos *Finanstilsynet.no*
3. ↑  Om oss hos *ParetoAM.com*

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Brønnøysundregistrene
 |
***Setasomus*** er en slekt av biller som hører til familien smellere (Elateridae).

Utseende
--------

Middelsstore (ca. 10-12 millimeter), litt brede, halvblanke, mørke smellere, beina rødlige. **Hodet** er kort og bredt, med små fasettøyne. Antennene er 11-leddete, omtrent så lange som hode + pronotum. **Brystskjoldet** (pronotum) er rundet, omtrent så langt som bredt. Sidekantene er tydelig markerte, og bakhjørnene er mer eller mindre tilbaketrukket. **Dekkvingene** er jevnbrede, omtrent så brede som brystskjoldet, med tydelige lengdestriper.

**Larvene** er sylindriske, glatte med en voksaktige overflate og spredte hår, gjerne rød- eller gulaktige. Hodet er noe flatt med fremoverstrakte kjever. Det bakerste leddet har vanligvis et par kraftige utvekster av varierende form. Beina er ganske korte.

Levevis
-------

Smellernes larver lever i jorda eller i død ved. Hva de spiser kan variere – noen arter synes å være hovedsakelig planteetere, og enkelte kan være brysomme skadedyr, andre er rovdyr. Mange arter bruker flere år på larveutviklingen. De voksne billene flyr godt og treffes ofte flygende, på blomster eller i vegetasjonen.

Utbredelse
----------

Slekten hare en holarktisk utbredelse.

Systematisk inndeling
---------------------

Slekten blir noen ganger ført som en underslekt av *Paraphotistus*.

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien smellere, Elateroidea
			* Familien smellere, Elateridae
				+ Underfamilien tannsmellere, Dendrometrinae Gistel, 1856
					- Stammen Prosternini Gistel, 1856 - noe ganger regnet som en egen underfamilie, Prosterninae
						* Slekten ***Setasomus*** Gurjeva, 1985
							+ Krattsmeller, *Setasomus nigricornis* (Panzer, 1799)
							+ *Setasomus nitidulus* (LeConte, 1853)
							+ *Setasomus rufopleuralis* (Fall 1933)

Eksterne lenker
---------------

* Bilde av *Setasomus nigricornis*
* bugguide.net - bildedatabase over nordamerikanske insekter
* (en) *Setasomus* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* *Paraphotistus (Setasomus)* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata