recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Dansk Atletik Forbund** (offisielt forkortet DAF – med undertittelen «Atletik & Motion») er hovedorganisasjon for friidrett i Danmark.

Forbundet er medlem av Det internasjonale friidrettsforbundet (IAAF) og Det europeiske friidrettsforbundet (EAA) samt Danmarks Idrætsforbund (DIF). Kappgang ble i 2003 en integrert del av Dansk Atletik Forbund, etter å ha vært et selvstendig forbund i ca 50 år (Dansk Gang Forbund).

Forbundet arrangerer utover danske mesterskap hvert år en vinterturnering i løp og et mesterskap i friidrett; Danmarksturneringen i friidrett.

DAFs formål
-----------

* å fremme friidrett i form av elite-, bredde- og mosjonsaktiviteter i Danmark og vareta alle oppgaver i forbindelse med dette.
* å gi DAFs klubber og deres medlemmer aktivitetstilbud og service, som gjør det attraktivt å være medlem.

DAF er øverste myndighet for dansk friidrett, som forbundet representerer ovenfor myndigheter og offentligheten i utland og hjemland.

Eksterne lenker
---------------

* Dansk Atletik Forbunds Hjemmeside
* Dansk Atletik Forbunds Lover
* Danske Mesterskap & Rekorder

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** VIAF
 |
Bridgetown sentrum
**Bridgetown** er hovedstaden og den største byen i den karibiske øystaten Barbados. Bridgetown ligger i prestegjeldet Saint Michael, som ved folketellingen i 2010 hadde 88 529 av landets totalt 277 821 innbyggere.

Det historiske bysenteret ble opptatt på UNESCOs verdensarvliste i 2011.

Navn
----

Stedet er i tidlige skrifter kalt The Indian Bridgetown, The Indian Bridge eller bare The bridge. Navnet kommer av broen amerindianerne bygget over en elv.

Geografi
--------

Parlamentsbygningen
Byen ligger sørvest på øya ved Carlisle Bay. Den tilhører prestegjeldet Saint Michael.

Historie
--------

Britene etablerte seg på stedet i juli 1628. I 1657 fikk de viktigste gatene navn. Navnene er fortsatt i bruk.

Byen har gjentatte ganger blitt ødelagt av brann og orkan. Orkaner rammet byen i 1675, 1780 og 1831. Hyppige bybranner ødela mye av byen, som besto av trebygninger. Særlig alvorlig var bybrannene i 1668, som ødela 800 hus eller 80 % av byen, og den i 1766. Etter bybrannen i 1860 ble et stort område, New Burnt District, kjøpt av myndighetene. Offentlige bygninger ble reist her. På grunn av de mange bybrannene finnes det få bygninger fra før 1860 på østsiden av byen, mens det på vestsiden finnes bygninger fra tiden før orkanene i 1780 og 1831.

Verdensarv
----------

Det gamle Bridgetown og garnisonen ble i 2011 oppført på UNESCOs verdensarvliste som eksempel på britisk koloniarkitektur. St. Ann's Garrison var hovedkvarter for britenes hær- og orlogsstyrker i det østlige Karibia.

Samferdsel
----------

Hovedstaden betjenes av Grantley Adams internasjonale lufthavn. Flyplassen ligger øst for hovedstaden.

Referanser
----------

1. ↑  *2010 Population and Housing Census* Arkivert 18. januar 2017 hos Wayback Machine. Barbados Statistical Service, s. iii.
2. 1 2 3 4  «Bridgetown», i Sean Carrington, Henry Fraser, John Gilmore og Addinton Forde: *A–Z of Barbados Heritage*, 2. utgave, Oxford: Macmillan Caribbean, 2003, s. 30–31.
3. ↑  «Bridgetown fires», i Sean Carrington, Henry Fraser, John Gilmore og Addinton Forde: A–Z of Barbados Heritage, 2. utgave, Oxford: Macmillan Caribbean, 2003, s. 31.
4. ↑  «Historic Bridgetown and its Garrison», World Heritage Centre, UNESCO. Lest 15. september 2018.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
*Denne artikkelen omhandler sognet Hovin i Tinn, som tidligere også var en egen kommune. For andre steder med samme navn se pekersiden for «Hovin».*
Hovin har spredt bebyggelse. Butikken (med skole bak) ligger oppe ved fylkesvei 364.
Hovin brygge ved Tinnsjå var tidligere kommunikasjonssentrum i bygda.
**Hovin** er et kirkesogn i Tinn og en tidligere kommune i Telemark. Hovin var opprinnelig en del av Tinn, men i 1860 ble kirkesognene Hovin i Tinn og Gransherad i Hjartdal slått sammen slik at det ble etablert en ny kommune med navnet «Gransherad». Sognet Hovin hadde på dette tidspunktet 815 innbyggere. Hovin har hatt en økning i folketallet på åtte prosent i 2008, som er 20 nye innbyggere.

1. januar 1886 ble Gransherad delt i to og Hovin ble en egen kommune med 885 innbyggere. 24. mars 1903 ble en ubebodd del av Tinn ved Kongelig resolusjon overført til Hovin.

1. januar 1964 ble det meste av Hovin slått sammen med Tinn til den nye kommunen Tinn. Denne delen av Hovin hadde ved sammenslåingen 461 innbyggere.

Fra den samme datoen ble Rudsgrenda i Hovin med 21 innbyggere slått sammen med kommunene Heddal og Notodden samt det meste av Gransherad til den nye kommunen Notodden.

Se også
-------

* Hovin kirke

Eksterne lenker
---------------

* (no) Historiske arkiver etter Hovin kommune på Arkivportalen

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
Danseinformasjonens «stempel».
**Danseinformasjonen** (DI) er et informasjons- og kompetansesenter for dansekunst i Norge. DI ble opprettet i 1994 av Norsk Ballettforbund (nå Norske Dansekunstnere) med midler fra Kulturdepartementet og er lokalisert i Dansens Hus på Grünerløkka i Oslo.

Danseinformasjonen tilbyr en samlet oversikt og statistikk over aktiviteter, forestillinger, ledige stillinger og gir dansefaglig rådgivning, samt driver bibliotek, videotek og arkiv og leier ut produksjonslokalet Scenehuset på Majorstua. Videre deler kontoret årlig ut Danseinformasjonens ærespris. Danseinformasjonen er også nasjonal koordinator av UNESCOs internasjonale Dansens Dager, som hvert år finner sted i tilknytning til Dansens Dag 29. april. 

Danseinformasjonen forvalter Dansearkivet, som er Norges største samling av dansehistorisk materiale. Samlingen består i dag av 35 hyllemeter med materiale (foto/film/papir dokumenter) fra 52 aktører, Danseinformasjonens eget arkiv som går fra 1994 og frem til i dag og 71 dybdeintervjuer med sentrale aktører som arbeidet i dansefeltet i perioden fra ca. 1945 til 1994. 

Danseinformasjonen etablerte og er eneaksjonær i Dansens Hus AS. Danseinformasjonens styre er generalforsamling i Dansens Hus. Danseinformasjonen ble opprettet under navnet Senter for Dansekunst, men endret navn i november 2007.

Eksterne lenker
---------------

* Danseinfomasjonen
* Dansens Dager

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Brønnøysundregistrene
 |
**Guarda Nacional Republicana** (**GNR**, «den nasjonale republikanergarden») er gendarmeriet i Portugal, med ansvar for polititjenesten (forebygging og veipatruljering) på 94 % av det portugisiske territoriet.

Gendarmene i GNR er militært personell, underlagt militær lovgivning og disiplin, til forskjell fra mannskapene i det borgerlige politiet, Polícia de Segurança Pública. I fredstid er GNR underlagt innenriksministeriets kontroll, men kan i krigs- og krisetid underlegges den militære generalstaben.

GNR har mer enn 26 000 mannskaper i tjeneste i Portugal, og deltar dessuten i internasjonale oppdrag slik som IFOR, SFOR, EUFOR Althea og UNMIT.

Bilder
------

* 
* 
* Bereden patruljeBereden patrulje
* 
*

Referanser
----------

1. ↑  Guarda Nacional Republicana: Polícias e Tecnologias para a Paz

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Guarda Nacional Republicana – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF
 |
**Johan Christian Tandberg Castberg** (født 13. oktober 1827 i Fredrikstad, død 8. desember 1899 i Trondheim) var en norsk tolltjenestemann og avisredaktør samt stortingsrepresentant i tre perioder. Han var sønn av Peter Hersleb Harboe Castberg.

Han var en kort tid til sjøs, før han gjennomgikk middelskolen i Larvik og ble student med haud i 1846, juridisk kandidat med samme karakter i juni 1850. Deretter var han en tid inspektør ved Sandefjords badeanstalt, ble undertollbetjent i 1856 og 26. mai 1866 overtollbetjent først i Brevik, så i Skien.

Han var i mange år medlem av bystyret i Skien, ordfører i flere år. I 1874 startet han avisen *Varden*, som han var redaktør av de ti første årene den kom ut.

Han var stortingsrepresentant fra Skien 1877–1879, var da medlem i protokollkomiteen, og 1880–1882, formann i tollkomiteen. I 1884 ble han valgt av Stortinget til administrator ved Skiens avdeling av Norges Bank. 1886 ble han igjen valgt til Stortinget som 1. representant for Venstre fra Skien.

Han var far til politikeren Johan Castberg og fiolinisten Torgrim Castberg.

Fra 1897 var Castberg tollinspektør i Trondheim, hvor han også døde.

Referanser
----------

1. 1 2   Stortinget og statsraadet: 1814–1914. B. 1 D. 1 : Biografier A-K, side(r) 165[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3 4 5  Lindstøl, Tallak (1857-1925) (1914). *Stortinget og statsraadet: 1814-1914. D. 1 : Biografier A-K*. Kristiania: Steen'ske bogtrykkeri. s. 165.
3. ↑  Biografisk informasjon om Johan Christian Tandberg Castberg , NSD Norsk senter for forskningsdatas politikerarkiv (nedlagt)

Eksterne lenker
---------------

* (no) Johan Christian Tandberg Castberg hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Wikistrinda **·** Lokalhistoriewiki **·** Prabook **·** Historisk befolkningsregister **·** BIBSYS **·** Geni **·** VIAF
 |
Må ikke forveksles med Brigaden (TV-serie).

| Brigadesymboler påNATOs feltkart |
| --- |
|  |
|
|  |
| vennligsinnet brigade |
|  |
| fiendtlig brigade |
|  |
| vennligsinnetinfanteribrigade |
|  |
| vennligsinnet brigade medtaktiske samvirkevåpen(*combined arms*) |
|  |
| fiendtlig pansret brigade |
|  |
| fiendtlig ingeniørbrigade |

En amerikansk infanteribrigade med rundt 3 200 mannskaper, delt inn i åtte grupper på bataljons størrelse
En **brigade** er en større militæravdeling (forband), ofte bestående av flere bataljoner eller regimenter. 

Brigadene er ikke fastsatt i størrelse, men norsk standard tilsier gjerne rundt 3 000–5 000 soldater. Ordet kommer ifra det italienske ordet *brigata* (strid). Man skiller mellom selvstendige og uselvstendige brigader. En selvstendig brigade disponerer støttefunksjonene den trenger selv, som logistikk, artilleri og annen støtte. En uselvstendig brigade trenger en (Divisjon) overbygning som kan bidra med støtte.

Marine Corps Prepositioning Program–Norway er et amerikansk forhåndslagret utstyrslager i Trøndelag på brigadenivå. 

Brigade Nord er den eneste gjenværende brigaden i det norske forsvaret.

Referanser
----------

1. ↑  *APP-6C Joint Military Symbology* (PDF). NATO. Mai 2011. Arkivert fra originalen (PDF) 21. september 2015.
2. ↑  (no) Brigade i Store norske leksikon

| * v
* d
* r
Militær organisasjon |
| --- |
| 
* Armé
* Armégruppe
* Bataljon
* Batteri
* Brigade
* Delta
* Detasjement
* Divisjon
* Eskadre
* Eskadron
* Flotilje
* Flåte
* Kohort
* Kompani
* Korps
* Lag
* Legion
* Regiment
* Skvadron
* Sveit
* Tropp
* Ving

 |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GND
 |
**Service à la française** (fra fransk, «servering på fransk måte») er den serveringsmåte som innebærer at alle rettene settes frem til samme tid. 

Uttrykket kom i bruk i Frankrike for å betegne denne serveringsmåten for å kunne presisere at man benyttet den tradisjonelle metode i franske kretser, til forskjell fra den som ble gjort gjeldende som russisk skikk (*service à la russe*, «servering på russisk måte») med å sette frem rettene sekvensielt - etter hverandre. 

Fransk servering
At en servitør byr frem fatet med mat til gjesten, som forsyner seg med det han vil ha, kan hende kalles dette også *fransk servering*, men metoden er egentlig en annen. Den opprinnelige og tradisjonelle franske metode er å sette rettene ut på bordet.

Litteratur
----------

* *À table au XIX siècle* ; collectif; Flammarion (2001) ; ISBN 978-2-08-010647-6
* *La passion des Arts de la Table* ; Inès Heugel, Christian Sarramon, éditions du Chêne (12 octobre 2005) ; ISBN 978-2-84277-559-9
* *La grande histoire des arts de la table* ; Jacqueline Queneau ; photographies de Christine Fleurent; La Martinière (26 octobre 2006) ; ISBN 978-2-7006-0446-7
* Patrick Rambourg: *Histoire de la cuisine et de la gastronomie françaises*, Paris, Ed. Perrin (coll. tempus n° 359), 2010, ISBN 978-2-262-03318-7
**Johan Dalsgaard** (født 30. april 1966 i København) er en færøysk musiker, skuespiller og humorist.

Han ble født i København av færøyske foreldre, og flyttet til Færøyene i 1970. Han er utdannet kontormaskinmekaniker og begynte i 1988 å arbeide som oljefyrservicemann. Dalsgaard var i mange år bosatt i Kollafjørður, derav pseudonymet *Johan í Kollafirði*. Han giftet seg i 2011 med Rakul F. Debes fra Argir. I årene 2010–2013 var paret bosatt på kongsgården i Fámará ved Vágur på Suðuroy, som de etterhånden mistet festeretten til.

Dalsgaard utgav i 1988 en CD sammen med gruppen Springs. I 1995 utgav han på egen hånd en kassett med rock'n'roll, og fikk en stor hit med den humoristiske sangen *Kollafjarðarsangurin*, noe som førte til hans gjennombrudd som musiker og humorist. Han har utgitt flere humoristiske og satiriske kassetter og CD-er, laget musikkreportasjer for Sjónvarp Føroya, samt ungdomsprogrammer og nyttårsshow for både radio og fjernsyn. I 1999 spilte han i Katrin Ottarsdóttirs komedie *Bye Bye Bluebird*. Dalsgaard etablerte Atlantic Radio i 1999, og har senere arbeidet for Rás 2.

Foran lagtingsvalget i 2004 dannet Dalsgaard det satiriske partiet Hin stuttligi flokkurin. Med 747 stemmer oppnådde ikke partiet representasjon på Lagtinget. Dalsgaard fikk 380 personlige stemmer.

Referanser
----------

1. ↑  Debess, Edvard Nyholm (2014). *Kærleiki og vónir*. Tórshavn: Mentunargrunnur Studentafelagsins.
2. ↑  «Johan Dalsgaard» **(dansk)**. danskefilm.dk. Besøkt 19. juli 2014.
3. ↑  Nielsen, Jakob (19. januar 2014). «Færøsk valgslogan: »Jeg vil gøre ingenting«». *Politiken* **(dansk)**. Besøkt 19. juli 2014.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Johan Dalsgaard – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Johan Dalsgaard på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (da) Johan Dalsgaard på Filmdatabasen Rediger på Wikidata

* (da) Johan Dalsgaard på danskefilm.dk Rediger på Wikidata

* (da) Johan Dalsgaard på danskfilmogtv.dk Rediger på Wikidata

* (da) Johan Dalsgaard på Scope Rediger på Wikidata

* (en) Johan Dalsgaard på AllMovie Rediger på Wikidata

  

Portal: Færøyene

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni
 |
**Ole Tronstad** (født 14. mai 1957 på Inderøy i Nord-Trøndelag) er en norsk offentlig tjenestemann og tidligere politiker (Sp).

Han var ordfører i Inderøy kommune 1995–2003 og 2007–2011 samt leder i Nord-Trøndelag Senterparti 2007–2010.

Tronstad har studiekompetanse fra naturfaglinjen ved Steinkjer videregående skole, utdannelse som sivilagronom fra Norges landbrukshøgskole og mastergrad i offentlig administrasjon fra Copenhagen Business School. Siden 2003 er han stabssjef i Nord-Trøndelag fylkeskommune, der han tidligere har vært personal- og organisasjonssjef. Før dette var han herredsagronom i Inderøy kommune, konsulent og organisasjonssjef i TINE Midt-Norge samt lektor i økonomiske fag ved Mære landbruksskole. Han er også gårdbruker på slektsgården Østre Tronstad på Inderøy.

Referanser
----------

1. 1 2  Arntsen, Håkon (21. november 2007). «Ole skal gjenreise Sp». *Trønder-Avisa*: 14–15.
2. ↑  Cadamarteri, Frank (15. februar 2010). «Sp søker makt i alle kommuner». *Adresseavisen*: 4.
3. ↑  Hjulstad, Guri (24. november 2007). «Ryddegutten». *Trønder-Avisa*: 20.  `|seksjon=` ignorert (hjelp)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Erik Seem** | **Nord-Trøndelag Sps leder**(2007–2010) | Etterfølger:**Bjørn Arild Gram** |
| Forgjenger:**Svein Jørum** | **Inderøys ordfører**(2007–2011) | Etterfølger:**Ida Stuberg** |
| Forgjenger:**Karin Kjølmoen** | **Inderøys ordfører**(1995–2003) | Etterfølger:**Svein Jørum** |
**Mahlsdorf** er en ortsteil i Berlins bydel Marzahn-Hellersdorf. 

Stedet nevnes første gang i skriftlige kilder fra 1345 som *Malterstorp*. Sammen med Kaulsdorf og Biesdorf utgjør ortsteilen Tysklands største sammenhengende område med en- og tofamiliehus.

Geografi
--------

Mahlsdorf grenser i vest til Kaulsdorf, i nord til Hellersdorf, i vest til Brandendburg og i sør til Köpenick.
Mot grensen til Kaulsdorf ligger den såkalte Berlinbalkongen. Den er det eneste sted i Berlin hvor man tydelig kan se høydeforskjellen (ca 15 meter) mellom Barnimhøyden og Berlin urstrømdal.

Historie
--------

Sandmännchen (Jon Blund) ble i DDR-tiden produsert i Mahlsdorf
Innvandrere fra Plattenhardt i Württemberg etablerte i 1753 landsbyen *Kiekmal* i området Barnim. Bosettingen skjedde etter tillatelse av Fredrik II av Preussen. Inntil begynnelsen av 1800-tallet var befolkningen på ca 250 innbyggere. Deretter og særlig under den såkalte Gründerzeit, skjedde en eksplosjonsartet befolkningsutvikling. Dette var delvis tilskyndet av at den første jerbanestasjonen kom i 1885. 

Mahlsdorf tilhørte Landkreis Niederbarnim i den prøyssiske provinsen Brandenburg. I 1920 ble området innlemmet i Stor-Berlin og hadde da ca 6 000 innbyggere. Mahlsdorf tilhørte på dette tidspunkt den administrative bydelen Lichtenberg. Etter den andre verdenskrigen og til Tysklands gjenforening i 1990, lå Mahlsdorf i Øst-Berlin. Fra 1979 tilhørte Mahlsdorf bydelen Marzahn og fra 1986 den nye bydelen Hellersdorf. 

Fra 1959 og til die Wende ble det i Lichtburg kino i Hultschiner Damm produsert mer enn 1 000 Jon Blund-filmer.

Severdigheter
-------------

Landsbykirken fra ca 1250 er stedets eldste bygning. Et Gründerzeitmuseum finnes i Hultschiner Damm 333.

Kollektivtrafikk
----------------

Mahlsdorf stasjon betjenes av S-Bahn linje 5.

Bilder
------

* Mahlsdorfs våpenskjold fra 1800-tallet viser kornband, ljå og rive som tegn på landbruksnæringen i området. Hva treet symboliserer er uklart.Mahlsdorfs våpenskjold fra 1800-tallet viser kornband, ljå og rive som tegn på landbruksnæringen i området. Hva treet symboliserer er uklart.
* Gründerzeitmuseet i MahlsdorfGründerzeitmuseet i Mahlsdorf
* Grunnskolen Friedrich SchillerGrunnskolen *Friedrich Schiller*
* Mahlsdorf stasjon Foto: A.SavinMahlsdorf stasjon Foto: A.Savin
* Foto: Andreas Steinhoff   Turveien på Berlinbalkongen Foto: Andreas Steinhoff  Turveien på Berlinbalkongen

Referanser
----------

1. ↑  Berlins offisielle nettside Besøkt 16. juni 2012

Eksterne lenker
---------------

* (en) Berlin-Mahlsdorf – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Berlin-Mahlsdorf – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Nettside med Mahlsdorf som tema Arkivert 8. februar 2013 hos Wayback Machine. Besøkt 16. juni 2012

| * v
* d
* r
Ortsteiler i Berlins bydel Marzahn-Hellersdorf |
| --- |
| Stadtwappen Berlin | 
* Biesdorf
* Hellersdorf
* Kaulsdorf
* Mahlsdorf
* Marzahn

 | Bezirkswappen Marzahn-Hellersdorf |

Portal: Tyskland

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** GeoNames
 |
**Ole Simonsen Wiggen** (født 30. mai 1830 på Viggen i daværende Børsa prestegjeld, død 11. juli 1906 i Ørland) var kirkesanger og lærer i Ørland fra 1868, og ordfører i Ørland fra 1870 til 1877.

Han arbeidet først som lærer i hjembygda fra 1848, gikk på Klæbu seminar 1853–55 og vendte deretter tilbake til Børsa. I 1868 flyttet han til Ørland. Her bodde han for det meste på klokkergården Hårberg, og en kort periode 1893–96 på gården Selven i nåværende Agdenes kommune på sørsiden av Trondheimfjorden.

Han satt i kommunestyret fra 1870, og var ordfører de 8 første årene. Han var senere varaordfører 1888–91, og hadde også andre offentlige verv: forlikskommissær, medlem av fylkesskolestyret og styremedlem i Ørland Sparebank. Han var fjerde varamann til Stortinget fra Sør-Trøndelag 1889–1891, og mottok Medaljen for borgerdåd i sølv.

Referanser
----------

1. 1 2   Stortinget og statsraadet: 1814–1914. B. 1 D. 2 : Biografier L-Ø : samt tillæg, side(r) 956[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2  *Ørland kommune gjennem hundrede år 1837-1937*. 1937. s. 94.
3. 1 2  *Stortinget og statsraadet 1814-1914. Bind 1, del 2: Biografier L-Ø*. Kristiania: Steenske bogtrykkeri. 1914. s. 956.
Christian Vs sarkofag står på en opphøyet plass i koret i Roskilde domkirke Foto: KDLarsen 
**Johann Christopher Sturmberg** (født ca. 1670, død ca. 1722) var en billedhugger og stukkatør som virket ved det danske hoffet fra ca. 1708 til sin død. Det er usikkert hvor han opprinnelig kom fra, men han kan ha vært av tysk herkomst.

Sturmberg hadde en betydelig virksomhet i Danmark og utførte flere store arbeider, hvorav svært mange er bevart. Hans hovedverk er de overdådige marmorsarkofagene i barokk til kong Christian V og dronning Charlotte Amalie som er plassert i koret i Roskilde domkirke. Et minnesmerke over Otto Krabbe av Sturmberg henger også i domkirken.

Av andre arbeider er det store frontonrelieffet på Kancellibygningen i København og forskjellige stukkarbeider på Fredensborg slott.

I Norge har Sturmberg utført general Casper Herman Hausmanns sarkofag som står i Vår Frelsers kirke, dagens Oslo domkirke.

Referanser
----------

1. ↑   www.kulturarv.dk, besøkt 11. desember 2016[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* (da) Johan Christopher Sturmberg på Kunstindeks Danmark / Weilbachs Kunstnerleksikon
* Arno Berg og Bernhard Hagtvedt: *Vår Frelsers kirke* side 54, forlaget Land og kirke, Oslo 1950

Portal: Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Dansk biografisk leksikon **·** Kunstindeks Danmark **·** KulturNav
 |
**Ole Vig Jensen** (født 17. mai 1936 i Frederikssund, død 22. mars 2016 i Holbæk) var en dansk lærer og radikal politiker. Han er best kjent som Danmarks undervisningsminister 1993–1998.

Han var sønn av førstelærer Olaf Vig Jensen og hustru Kamilla Jensen. Han var gift og hadde barn. Etter realskole og folkehøyskole gikk han lærerseminar. Han underviste i folkeskolen i Holbæk, fra 1970 som viseskoleinspektør. Han var sterkt involvert i folkeopplysningsarbeid. Jensen var også løytnant i Gardehusarregimentets reserve.

Jensens politiske syn hadde utgangspunkt i folkeopplysningstanken og den radikale tradisjonen i Lejre, med Jørgen Jørgensen som det viktigste forbildet. Jensen kom raskt inn i partiarbeidet som formann i Radikale Venstre i Vestsjællands amt 1967–1972 og formann for de radikale aftenskolene i Frit Oplysningsforbund 1969–1978. Jensen var medlem av Store Tåstrup og senere Tølløse kommunestyrer 1966–1980, fra 1975 som viseborgermester.

Jensen var valgt til Folketinget fra Vestsjællands amtskrets 1971–1973 og 1978–1998, etter å ha blitt nominert fra Ringsted krets, deretter fra Holbæk krets. Han ble en «dreven, lavmælt og kompromissøkende» parlamentariker. Han var kulturminister i Poul Schlüters tredje regjering 1988–1990, senere undervisningsminister i Poul Nyrup Rasmussens regjeringer 1993–1998 og kirkeminister 1996–1998. Som undervisningsminister forestod han i 1993 den første folkeskolereformen på 30 år. Han innførte et særløp i videregående opplæring for skolesvake elever (FFU). I 1996 fratok han Tvind-skolene statstilskuddet med en særlov. Særloven ble i 1999 kjent grunnlovsstridig av høyesterett, som for første gang fremstod som en forfatningsdomstol og underkjente en lov vedtatt av Folketinget. Høyesterett kjente inndragelsen gyldig i 2009.

Etter sin tid som politiker var Jensen administrerende direktør i aftenskolenes interesseorganisasjon, Dansk Oplysnings Forbund, 1998–2007. Han døde etter lengre tids sykdom i 2016, 79 år gammel.

Referanser
----------

1. ↑   politiken.dk[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   www.afdoede.dk[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  «Tidligere undervisningsminister Ole Vig Jensen er død». *www.fyens.dk*. 22. mars 2016. Besøkt 25. april 2016.
4. 1 2 3  «Jensen, Ole Vig» **(dansk)**. Folketinget. Arkivert fra originalen 7. april 2016. Besøkt 24. mars 2016.
5. 1 2 3 4 5  Ritzau (22. mars 2016). «Tidligere undervisningsminister Ole Vig Jensen er død». *Fyens Stiftstidende* **(dansk)**. Besøkt 24. mars 2016.
6. 1 2  Skou, Kaare A. (2007). «Vig Jensen, Ole». *Dansk politik A–Å. Leksikon* **(dansk)** (2 utg.). København: Lindhardt og Ringhof. s. 734. ISBN 978-87-11-31440-1.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |

Portal: Danmark
«KNA» omdirigeres hit. For annen bruk, se KNA (andre betydninger).

Til automobilklubbens 25-årsjubileum ble det reist et eget hus med hotell, klubblokaler og kontorer i Oslo; KNA-hotellet i Parkveien og Cort Adelers gate ble tegnet i funksjonalistisk stil av Magnus Poulsson. Foto: S. Gran kortforlag, ca. 1935 / Oslo Museum 
**Kongelig Norsk Automobilklub** (**KNA**) ble stiftet i 1907, og er Norges eldste bilorganiasjon. Den ble stiftet av noen som så muligheter i dette «moderne» fremkomstmiddelet – bilen.

I hele sin historie har KNA arbeidet for best mulig vilkår for bilistene, og bilglede er KNA fremste formål. Internasjonalt er KNA tilknyttet Det internasjonale bilsportforbundet.

KNA stiftet Norges Bilsportforbund i 1932, og inviterte Norges Automobil-Forbund og Norsk Motor Klubb med som medlemmer.

Bilpolitikk
-----------

Foreningen søker å påvirke myndighetene i saker som har interesse for medlemmene, så som avgifter på bil og bilbruk, veistandard, miljøspørsmål og trafikksikkerhet.

Medlemstilbud
-------------

KNA inngår rabattavtaler som medlemmene kan benytte seg av. Det dreier seg om bl.a. forsikring, drivstoff, bilberging, reiser og overnatting. Foreningens medlemsblad er *Bil*, som kommer ut ti ganger i året, og hvor klubben har egne medlemssider. KNA eier campingplassen Oddane Sand ved Nevlunghavn.

Lokalavdelinger
---------------

KNA har 25 lokalavdelinger, hovedsakelig i Sør-Norge som har ulike tilbud til medlemmene, blant annet motorsport som gocart, rallycross eller rally. De mest kjente medlemmene som utøver bilsport er brødrene Petter og Henning Solberg.

Se også
-------

* Norges Bilsportforbund
* Norsk Motor Klubb
* Norges Motorsportforbund
* Liste over racerbaner i Norge

Referanser
----------

1. ↑   kna.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  .
3. ↑  *Bilens historie : bilismens utvikling i Norge og en kronologisk oversikt over bilens historie* (Kongelig norsk automobilklub, 1951)

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Kongelig Norsk Automobilklub – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (no) Kongelig Norsk Automobilklub på Facebook Rediger på Wikidata

* (no) Kongelig Norsk Automobilklub på LinkedIn Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Brønnøysundregistrene
 |
**Johan Conrad Ernst** (født 16. juni 1666 i København, død 23. september 1750 i Avnsøgård) var en dansk arkitekt som virket i Norge i dansketiden.

Allerede etter 1693 ble Ernst kongelig byggmester. Senere ble han *hoffrettsassessor*, i 1709 kanselliråd, deretter justisråd og i 1729 etatsråd.

Man vet lite om hans ungdom og kunstneriske utdannelse. Som kongelig byggmester ble Ernst i 1696 sendt til Stockholm for å arbeide under slottsarkitekt Nicodemus Tessin den yngre. Senere hentet han hjem en modell av et nytt og stort slott for Christian V. Slottet var planlagt utført på grunnen til det nedbrente Sophie Amalienborg slott, men dette ble aldri realisert.

Etter bybrannen i Bergen 19. mai 1702 ble det innkalt utenlandske fagmenn. Ernst foresto gjenreisningen av private og offentlige bygg i samarbeid med byggmester Hans Martin Heintz. I Bergen fikk Ernst oppført Manufakturhuset og Hagerupgården (Stiftsgården) i 1705.

Noen år senere arbeidet Ernst under ledelse av generalbyggmester Vilhelm Platens med oppføringen av Frederiksberg slott. Da Platen la ned sitt embete som generalbyggmester, ble Ernst hans etterfølger (1716) med 1000 Rigsdaler årlig i lønn.

Ernst giftet seg med Magdalene Foss (f. 1676 d. 1718) 23. april 1703. Etter hennes død giftet han seg 6. juli 1719 med Margrethe Elisabeth Weinmann, enke etter borgmester Anders Jacobsen Lindberg. Ernst var en ansett og velhavende mann, eide godset Aunsøgård ved Kalundborg og et herskapelig hus i Stormgade i København. Han døde i 1750 og ble 8. oktober samme år gravlagt i Viskinge Kirkes kapell ved Kalundborg.

Galleri
-------

* Kancellibygningen i KøbenhavnKancellibygningen i København
* Frederiksberg slott Foto: IkiwanerFrederiksberg slott Foto: Ikiwaner
* Hagerupgården eller Stiftsgården i Bergen.Hagerupgården eller Stiftsgården i Bergen.
* ManufakturhusetManufakturhuset
* Johan Joachim Reichborns tegning av Børne, Tugt, og Manufactur, Huset. Anno: 1765.Johan Joachim Reichborns tegning av *Børne, Tugt, og Manufactur, Huset. Anno: 1765.*

Referanser
----------

1. 1 2   Store norske leksikon, Store norske leksikon-ID Johan\_Conrad\_Ernst[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Norsk kunstnerleksikon, Norsk kunstnerleksikon ID Johan\_Conrad\_Ernst, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   KulturNav, KulturNav-ID 2ff30db7-1c29-4d37-a1eb-ce414c250a22, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
4. 1 2   Kunstindeks Danmark, Kunstindeks Danmark kunstner ID 6542, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Kristian Bjerknes om Johan Conrad Ernst i *Gamle borgerhus i Bergen*
* (da) Johan Conrad Ernst på Kunstindeks Danmark / Weilbachs Kunstnerleksikon

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk kunstnerleksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Dansk biografisk leksikon **·** Kunstindeks Danmark **·** VIAF **·** ULAN **·** KulturNav
 |

Portal: Danmark
**Ole Nicolay Torp** (født 17. desember 1951) er en norsk journalist og tidligere programleder i NRK.

Liv og virke
------------

Torp begynte som journalist i 1971 i *Bergens Arbeiderblad*, hvor han skrev særlig om ungdomspolitikk, kultur og musikk. I 1977 gikk han til *Dagbladet*, hvor han ble i 15 år. Torp avslørte at det ble drevet demonutdrivelse (såkalt eksorsisme) i regi av den norske kirke, noe som førte til massiv omtale i media og behandling i bisperådet. Han hadde stillinger som reporter, vaktsjef, reportasjeleder, bergenskorrespondent, New York-korrespondent 1987–1990 og redaksjonssjef (redaktør) i *Dagbladet*, frem til han ble ansatt i NRK i 1991. Der arbeidet Torp i *Dagsrevyen* og i andre nyhets- og aktualitetsprogrammer. Han var NRKs USA-korrespondent i Washington, D.C. fra 1998 til 2002 og Asia-korrespondent i Beijing i perioden 2007–2010. I tillegg til dette var han programleder for debattprogrammet *Aktuelt* fra 2010 til 2015 og for intervjuprogrammet *Torp* fra 2016.

Ole Torp har hatt flere tillitsverv i pressens organisasjoner, vært leder i Bergen Journalistlag og landsstyremedlem i Norsk Journalistlag. Han har også vært leder for SKUP, og har sittet i juryen for Den store journalistprisen.

I 1992 fikk Ole Torp, sammen med journalistkollega Erling Borgen, SKUPs sølvdiplom for å ha avslørt Statoils kartlegging av homofili blant sine ansatte.

I desember 2021 gikk Torp av med pensjon, etter å ha arbeidet for NRK i 30 år.

Referanser
----------

1. 1 2  «Ole Torp går av med pensjon – VG Nå: Nyhetsdøgnet». *VG Nå* **(norsk)**. Besøkt 14. desember 2021.
2. ↑  Ida Wammer (7. januar 2022). «– Så satt der en ung Ole Torp og bare holdt helvete med dem». Dagens Næringsliv. Besøkt 9. januar 2022. «Avsløringen førte til møter i Bisperådet, der prestene ble «omtrent lyst i bann», sier Torp, flere fikk sparken og noen ble sendt til misjonsmarkene på Madagaskar. Ole Paus skrev satirevisen «Satan lever» som ble forbudt på NRK, helsedirektør Torbjørn Mork anmeldte saken (som senere ble henlagt) og det ble skriverier i mange måneder etterpå, forteller han.»
3. ↑  Aarli-Grøndalen, Roger (8. mars 2021). «Rima Iraki er nytt medlem i juryen for Den store journalistprisen». *journalisten.no*. Besøkt 15. desember 2021.
4. ↑  SKUP-diplom 1992: Arkivsaken i Statoil Arkivert 17. august 2007 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* (no) «Nå er Ole Torp ferdig i NRK etter 30 år», m24.no - 14. desember 2021

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
Altocumulus undulatus
**Altocumulus undulatus** er middelhøye altocumulusskyer som blir dannet i 2000-5500 meters høyde. Forskjellen på disse skyene og vanlig altocumulus er små bølger eller «krusninger» i skylaget. Hvert enkelt element eller skydott er større og mørkere enn elementene i cirrocumulus, men mindre enn de i stratocumulus. 

Skyene kan dekke hele himmelen eller vise seg i flak. Tykkheten på skyene er som regel mindre enn 100 m, men hvis skyene er tilstrekkelig tykke kan de produsere regn eller snø. 

Som med andre altocumulusskyer oppstår de gjennom hele året, og er som regel et tegn på at et frontsystem nærmer seg. 

Skyene oppstår på samme måte som vanlige altocumulus: Store luftmasser blir hevet og kondenserer til skyer. I tillegg til at instabilitet i luften danner de kuleformede skydottene, fører vindskjær (en endring med høyden av farten eller retningen til luftstrømmene i skyen) til at det oppstår bølger i lufta som strømmer gjennom skyene. 

Prosessen bak denne bølgedanningen er den samme som for altostratus undulatus.

Eksterne lenker
---------------

* Flere altocumulusbilder
* Australsk skyatlas

| * v
* d
* r
Skyer |
| --- |
| Høye skyer (Type A) | Cirrus (Ci) **·** Cirrus uncinus **·** Cirrus Kelvin-Helmholtz **·** Cirrostratus (Cs) **·** Cirrocumulus (Cc) **·** Pileus **·** Kondensstriper |
| Mellomhøye skyer (Type B) | Altostratus (As) **·** Altostratus undulatus **·** Altocumulus (Ac) **·** Altocumulus undulatus **·** Altocumulus makrellsky **·** Altocumulus castellanus **·** Altocumulus lenticularis |
| Lave skyer (Type C) | Stratus (St) **·** Orografisk stratus **·** Nimbostratus (Ns) **·** Cumulus humilis (Cu) **·** Cumulus mediocris (Cu) **·** Stratocumulus (Sc) |
| Konvektive skyer (Type D) | Cumulonimbus (Cb) **·** Cumulonimbus incus **·** Cumulonimbus calvus **·** Cumulonimbus med mammatus **·** Cumulus congestus  **·** Pyrocumulus |
| Andre skyer | Perlemorskyer **·** Lysende nattskyer |
**Sidney Rae Hinds** (født 14. mai 1900 Newton, Illinois, død 17. februar 1991 i San Antonio, Texas) var en amerikansk skytter som konkurrerte under Sommer-OL 1924 i Paris.

Hinds ble olympisk mester i skyting under OL 1924 i Paris. Han var med på det amerikanske laget som vant lagskytingen med frigevær. Konkurransen ble avviklet 26. og 27. juni og hver deltaker skjøt 10 skudd på en femdelt skive på 400-, 600- og 800 meter og det var 88 deltakere fra 18 nasjoner som deltok i konkurransen. USA skjøt sammenlagt 676 poeng, 30 poeng mer enn sølvvinneren Frankrike. Skytterne på det amerikanske laget var Hinds, Raymond Coulter, Joseph Crockett, Morris Fisher og Walter Stokes.

OL-medaljer
-----------

* 1924 Frankrikes flagg Paris – Gull **Gull** i skyting, lagskyting frigevær (USA)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Sidney Hinds – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Sidney Hinds – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Sidney Hinds – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**David «Dave» Trottier** (født 25. juni 1906, død 13. november 1956) var en canadisk ishockeyspiller som deltok under vinter-OL 1928 i St. Moritz.

Trottier ble olympisk- og verdensmester i ishockey under vinter-OL 1928 i St. Moritz. Han spilte på *Varsity Blues ishockeylag* som representerte Canada under OL-turneringen. Det canadiske laget vant turneringen overlegent. De var direktkvalifisert til finalerunden som besto av fire lag. Canada vant alle sine tre kampene med sammenlagt 38-0; Sverige 11-0, Storbritannia 14-0 og Sveits 13-0. OL-turneringen i ishockey var også verdensmesterskapet i ishockey. Spillerne på Canadas OL-lag var Trottier, Charles Delahay, Frank Fisher, Louis Hudson, Norbert Mueller, Herbert Plaxton, Hugh Plaxton, Roger Plaxton, John Porter, Frank Sullivan, Joseph Sullivan og Ross Taylor.

OL- og VM-medaljer
------------------

* OL 1928 Sveits’ flagg St. Moritz - Gull **OL-Gull** i ishockey Canadas flagg Canada
* VM 1928 Sveits’ flagg St. Moritz - Gull **VM-Gull** i ishockey Canadas flagg Canada

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) David Trottier – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) David Trottier – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) David Trottier – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) David Trottier – National Hockey League (NHL) Rediger på Wikidata

* (en) David Trottier – Eurohockey.com Rediger på Wikidata

* (en) David Trottier – Hockeydb.com Rediger på Wikidata

* (en) David Trottier – Hockey-Reference.com Rediger på Wikidata

* (en) David Trottier – Legends of Hockey Rediger på Wikidata

* (en) David Trottier – Eliteprospects.com Rediger på Wikidata
Denne artikkelen omhandler dropset.  For artikkel om kongen av Danmark, se Danmarks monark.

**«Kongen av Danmark»** er en dropssort som ble og blir fremstilt flere steder i Skandinavia.

Dropsene fikk navn etter brystdråper med anis, som kong Christian Vs livlege fremstilte på 1600-tallet.

Den norske varianten var gjerne sekskantet og brunaktig. Til å begynne med ble dropsene solgt i løsvekt, men leveres nå i ferdigveide poser.

Dropsene lages fortsatt blant annet hos Dropsfabrikken Metier, i Danmark av Evers og i Sverige av Karamellpojkarna. Dropsfabrikken Metier selger også dropsene i løs vekt. Det er også mulig å få kjøpt ingredienser – men da blir det vanskelig å forme dem.

Navneform
---------

Det svenske navnet på dropsene var tidligere «Kungens av Danmark bröstkarameller», et eksempel på genitivattributt. Denne plasseringen av genitivs-s er ikke lenger vanlig i moderne svensk, og dropsene heter i dag *Kungen av Danmarks bröstkarameller* eller bare *Kungen av Danmark*.

Referanser
----------

1. ↑  Bolsje, Den store danske
2. ↑  Varer i løs vekt[*død lenke*] fra Dropsfabrikken
3. ↑  Språknämnden: Sök svar på språkfrågor i Frågelådan! Arkivert 24. desember 2013 hos Wayback Machine. (besøkt 22. desember 2013)
**Kongen på kobberhaugen** (engelsk: *The Raider of the Copper Hill*) er en Disney-tegneseriehistorie skrevet og tegnet av Don Rosa.Første opptreden var i *Uncle Scrooge* 1993. Dette er kapittel 4 i Skrue McDucks liv og levnet. Historiens tidsrom er: 1884 - 1885

Handling
--------

I dette kapittelet bestemmer Skrue seg for å bil gullgraver. Han fant noe han trodde var sølv, men til hans store skuffelse var det bare kobber. Elektrisitet var ny på den tiden, og Skrue fant ut at det var laget av … kobber! Han stormet til Jernvare butikken, men hadde ikke råd til noe. Men han solgte gullgebisset sitt til en fyr, og fikk masse utstyr. Han møter faktisk Gamlerik Rikerud, og slår seg sammen med han. Gamlerik Rikerud finner ut at Skrue eier en hel gullåre, siden at han bor der. Folkene i byen får vite om dette, og følger etter Skrue dit. Men han banker alle sammen. Han tjener femti tusen kroner på Gruven, så får han telegram fra familien sin i Glasgow, som sier at det er krise, og at han må komme hjem.

Barks-kjennetegn
----------------

- "Den lure onkel Skrue" (DD nr. 1/1954)

- "Onkel Skrue og pengene hans" (DD nr. 3/1955)

- "Superkjøreren" (DD nr. 5/1963)
Kongen Foto: C. Hill, 2007. 
Kongen
**Kongen** er Christiania Roklubs klubbhus, og ble bygget i nordisk nybarokk på Lahellegrunnen i Frognerkilen i Oslo med tilgang via en flytebrygge. Klubbhuset ble innviet 18. juli 1925 med blant andre kong Haakon VII til stede. Klubbhuset står på 48 pilarer med dybdevariasjoner fra 1,5 til 8 meter.

Arkitekt for bygget var Ole Sverre. Han var også byggeleder. Byggingen kunne realiseres etter gaver fra flere bidragsytere, deriblant en større gave fra Christoffer Hannevig. Bygget ble skadet under eksplosjonen på Filipstad i 1943. På 1960-tallet hadde bygget lysreklame for Frydenlund Bryggerier på taket. 

Klubbhusets selskapslokaler kan leies, men kun av Christiania Roklubs medlemmer.

Kongens plassering i Frognerkilen, med Bygdøy bak. Foto: 2011 
Tidligere har bygget også huset restaurant Kongen, der Club 7 holdt til på 70-tallet.

Kongen, detalj fra tak.  Foto: C. Hill, 2007.

Kongen og Dronningen
--------------------

Tvers over Frognerkilen ligger Kongelig Norsk Seilforenings tidligere klubbhus, Dronningen, i enden av Huk aveny, på Bygdøy i Oslo, ytterst på Dronningen kjørebro. De to strukturene danner derfor et naturlig par; «Kongen og Dronningen».

Litteratur
----------

* Berg, T. (red.), O. Sverre (tegninger) and A. B. Wilse(foto) (1925). Christiania roklubs nye klub- og baathus. Oslo, Christiania roklub.

Eksterne lenker
---------------

* Christiania Roklubs nettsider
* «Kongen (klubbhus)». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Oslo Byleksikon **·** Riksantikvaren kulturminne
 |
**Alton-traktaten** var en avtale mellom Henrik I av England og hans eldre bror Robert Curthose, hertug av Normandie, signert i 1101, hvor Robert aksepterte å anerkjenne Henrik som konge av England mot at han fikk en årlig apanasje og andre verdier.

Avtalen ble inngått etter at hertug Robert invaderte England med en hær for å fravriste broren den engelske tronen, som han selv mente at han hadde rett og krav på i henhold til en tidligere avtale med den avdøde kongen, Vilhelm Rufus. For Henriks vedkommende var nok avtalen en måte å kjøpe seg tid på. Året før hadde Henrik inntatt tronen etter at hans bror Vilhelm Rufus døde i en jaktulykke i New Forest til tross for at hertug Robert hadde vært Vilhelms anerkjente arving og etterkommer. Robert var bortreist som deltaker på det første korstoget da broren døde, og hans dårlige rykte blant de normanniske baronene gjorde det lett for Henrik å kreve tronen og få baronenes støtte.

Hertug Robert kom først tilbake fra korstoget etter at Henrik var kronet, og oppmuntret av sin rådgiver, Ranulf Flambard, invaderte han England for å ta tronen med makt. Han gikk i land i Portsmouth, men ble møtt av Henrik i byen Alton. Henrik hadde sikret sin støtte hos både adelen og kirken ved å gi lovbestemte innrømmelser. Han synes også å være populær i befolkningen, og sto således vel rustet til å møte invasjonen med makt.

Uenigheten mellom brødrene ble løst diplomatisk. I avtalen sa hertug Robert seg enig å frasi seg sitt krav til den engelske tronen i bytte mot en årlig økonomisk godtgjørelse på 3 000 mark, noe som kom godt med da han var notorisk uten midler, og samtidig overdragelse av samtlige av Henriks eiendommer i Normandie, unntatt én. Robert og hans følge kunne da dra tilbake til hertugdømmet uten represalier fra Henrik og hans hær. Brødrene inngikk også en avtale om at de skulle være arvinger til hverandres kongedømmer (hvis de selv ikke fikk egne arvinger), og støtte hverandre i å straffe forrædere.

Avtalen varte ikke lenge. I 1105 invaderte kong Henrik Normandie og beseiret sin brors hær i slaget ved Tinchebray året etter. Robert ble fengslet og satt livet ut i festningen Cardiff Castle hvor han blant annet forsøkte å lære seg walisisk. Han døde i fangenskap 80 år gammel i 1134. Normandie forble en besittelse for den engelske tronen i over et århundre etter.

Se også
-------

* Liste over engelske traktater

Litteratur
----------

* Cross, Arthur Lyon (1917): *A History of England and Greater Britain*. New York: Macmillan.

Portal: Historie
**David Wasco** er en amerikansk produksjonsdesigner og scenograf kjent for samarbeidet med kona Sandy Reynolds-Wasco. De har ofte samarbeidet med filmregissør Quentin Tarantino og har vært scenografer for filmene *Reservoir Dogs* (Tarantino, 1992), *Pulp Fiction* (Tarantino, 1994), *Kill Bill: Volume 1* (Tarantino, 2003), *Kill Bill: Volume 2* (Tarantino, 2004), *Inglourious Basterds* (Tarantino, 2009) og *La La Land* (Damien Chazelle, 2016). De vant flere priser for arbeidet i *La La Land*, blant annet en Critics' Choice Movie Award og Oscar for beste scenografi under den 89. Oscar-utdelingen.

Referanser
----------

1. ↑  «The 89th Academy Awards (2017) Nominees». *oscars.org*. Besøkt 26. februar 2017.
2. ↑  «Oscar Nominations 2017: See the Full List». Vanity Fair. 24. januar 2017. Besøkt 26. februar 2017.

Eksterne lenker
---------------

* (en) David Wasco på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) David Wasco hos The Movie Database Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** SUDOC
 |
**Brian Greenhoff** (født 28. april 1953 i Barnsley, død 22. mai 2013 i Rochdale) var en engelsk fotballspiller. Han er mest kjent for sin tid i Manchester United.

Han kom til Manchester United som ungdomsspiller i 1968. Han debuterte på førstelaget til United 8. september 1973 borte mot Ipswich Town. Han vant FA-cupen i 1977 med United, og utvikla et bra stopperpar med Martin Buchan. Han spilte for United mellom 1973 og 1979, og spilte 271 kamper og scora 17 mål. Brian Greenhoff spilte sammen med sin bror Jimmy Greenhoff i Manchester United.

I 1979 ble han kjøpt av Leeds United for £350 000. Han spilte 72 ligakamper for Leeds før de rykka ned i 1982. Da gikk han til Rochdale hvor broren hans var spillende manager. Da Jimmy Greenhoff fikk sparken som manager i 1984, la Brian Greenhoff opp.

Han spilte 18 landskamper for England mellom 1976 og 1980.

Referanser
----------

1. ↑   transfermarkt.com, Transfermarkt spiller-ID 176365, oppført som Brian Greenhoff †[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   National-Football-Teams.com spiller ID 16413, besøkt 19. juni 2020[Hentet fra Wikidata]
3. ↑

Eksterne lenker
---------------

* (en) Brian Greenhoff – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) Brian Greenhoff – national-football-teams.com Rediger på Wikidata

* (en) Brian Greenhoff – EU-Football.info Rediger på Wikidata
IRST brukes i Iran.
**Tidssoner i Midtøsten**:  

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|     | UTC+02:00 | Egyptisk standardtid |
|     | UTC+02:00UTC+03:00 | Østeuropeisk tid /Israelsk standardtid /Palestinsk standardtidØsteuropeisk sommertid /Israelsk sommertid /Palestinsk sommertid |
|     | UTC+03:00 | Arabisk standardtid /Tyrkisk standardtid |
|     | UTC+03:30 | Iransk standardtid |
|     | UTC+04:00 | Persiabukta standardtid |

▉▉▉▉ Normaltid observert hele året  
▉ Sommertid observert

**Iransk standardtid** (**IRST**) eller **Irantid** (**IT**) er tidssonen som brukes i Iran. 

IRST er fastlagt til UTC+3:30, som betyr at IRST er tre og en halv time foran UTC. IRST er definert ved meridianen 52,5° øst. Dette er Irans offisielle meridian, og den definerer også den iranske kalender.

Iran brukte ikke sommertid fra 2005 til 2008, etter en avgjørelse av president Ahmadinejad. Det iranske parlamentet bestemte imidlertid i 2007 at sommertid skulle gjeninnføres fra 2008, men den iranske regjeringen motsatte seg dette. Etter en tids diskusjon valgte likevel Ahmadinejads regjering å følge parlamentets vedtak, og Iransk sommertid, kalt **IRDT** (Iran Daylight Time), ble gjeninnført fra 21. mars 2008. 21. september 2022 ble sommertid avskaffet og Iran holder nå normaltid hele året.

Referanser
----------

1. ↑  «Iran will not observe DST» Arkivert 20. mai 2011 hos Wayback Machine. Press TV, 20. mars 2007.
2. ↑  «Iran changes clocks to observe DST», Press TV, 20. mars 2008.
3. ↑  «Daylight Saving Time Ends in Iran». Livingintehran.com. 21. september 2022.