**Svenska Aero Jaktfalken** var et svenskbygget dobbeltdekkerjagerfly som ble konstruert på slutten av 1920-tallet. I svensk tjeneste ble den kalt **J 6**.

Historie
--------

Jaktfalken ble konstruert og bygget av Svenska Aero for egen regning og risiko.[] Fabrikken hadde uten hell kontaktet ledelsen i det svenske flyvåpenet (Flygvapnet) med spørsmål om retningslinjer og ønskemål for et jagerfly. Med manglende tilbakemelding startet de derfor utviklingen på egenhånd, gjennom å undersøke ulike utenlandske konstruksjoner. Jaktfalken var et konvensjonelt biplan med en Armstrong Siddeley Jaguar nisylindret, luftkjølt stjernemotor. Understellet var fast og under halen fantes en haleski. Flykroppen besto av en sveiset stålrørskonstruksjon kledt med duk. Den fremre og bakre delen av flykroppen var dekket med lett avtagbare aluminiumsplater. Mellom motoren og førerplassen var det montert en drivstofftank som hadde kapasitet til ca 2,5 timers flyvning.

Flyvåpnets prøveflyver, Nils Söderberg, fikk i oppdrag å fly prototypen ved Barkarby Flygplats utenfor Stockholm. Etter en av prøveflyvningene berømmet han flyet og sa at det var «det bästa flygplan han dittills flugit».[]

Den 11. november 1929 ble Jaktfalken demonstrert for representanter for myndighetene og pressen. Flygvapnet besluttet at tre av Jaktfalkene og tre engelske jagerfly av typen Bristol Bulldog skulle anskaffes for å kunne gjøre sammenlignbare tester.

Testflyene ble innkjøpt den 9. januar 1930 og fikk betegnelsen **J 5**. I februar 1930 besluttet Flygvapnet i stedet å gå for Bristol Jupiter-motoren, som var flyvåpenets standardmotor. Dermed ble Carl Clemens Bücker tvunget til å modifisere de to bestilte flyene med nye motorfester, samt gjøre endringer på fremre del av skroget. Disse ble hetende **Svenska Aero Jaktfalk I J 6**. Samme år ble det bestilt ytterligere fem fly med Jupiter VI-motor. Under prøveflyvningene ble det oppdaget vibrasjoner i halepartiet under glideflukt. Både Svenska Aero og det Sentrale Flyverkstedet i Västerås (CFV) forsøkte å løse problemet uten å lykkes. Til tross for dette ble flyet godkjent av Flygvapnet. Etter leveransen arbeidet Bücker og CFV med en endring av understellet slik at flykroppen fikk en mer kantete form enn på tidligere Jaktfalker. Som alternativ motor ble den nyutviklede Jupiter VIIF-motoren valgt. Flygvapnet anskaffet i 1932 tre Jaktfalk II, som varianten ble kalt.

Svenska Aero arbeidet hardt med å eksportere Jaktfalken. Militære representanter fra Argentina og Japan prøvefløy flyet uten at det resulterte i bestillinger. Den eneste eksportordren kom fra Norge, som i 1931 bestilte et fly med Armstrong Siddeley Panther IIIA-motor, som ble brukt til sammenlignende testing mot en Hawker Fury. Da Flygvapnet i 1933 ønsket å bestille ytterligere syv fly, var Svenska Aero kjøpt opp av ASJA (jernbaneverkstedets flyavdeling), og leveransene ble gjort herfra, med noen mindre modifikasjoner av stabilisatoren og frontvinduet.

Tre fly tjenstegjorde i det finske flyvåpnet under vinterkrigen i 1939-40. Deretter ble flyene brukt som skolefly fram til 1945.

Spesifikasjoner
---------------

Jaktfalken II, Finlands flyvåpen

| Tekniske data  |  |
| --- | --- |
| Mannskap | 1 |
| Lengde | 7,50 m |
| Vingespenn | 8,80 m |
| Høyde | 3,46 m |
| Vingeareal | 22,00 m² |
| Vekt (uten last) | 975 kg |
| Vekt (maksimalt) | 1 470 kg |
| Motor | 1 × Bristol Jupiter VIIF (1 × 388 kW) |
| Ytelser |  |
| Maksimal hastighet | 310 km/t |
| Marsjfart | 260 km/t |
| Rekkevidde | 550 km |
| Marsjhøyde | 7 800 m |
| Klatrefart | 5 000 m/9 min |
| Bevæpning |  |
| Maskingevær | 2 × ksp m/22, 7,9 mm |
|

Referanser
----------

1. ↑  BALOUS, Miroslav. J-6 Jaktfalk. Letectví a kosmonautika. mai 1983, kull LIX. tall 10, s. 395.

Eksterne lenker
---------------

* Svenska Aero SA.14 Jaktfalken II J 6A / J 6B

Kilder
------

* Timo Heinonen: *Thulinista Hornetiin, Keski-Suomen ilmailumuseon julkaisuja 3*, 1992. ISBN 951-95688-2-4
* Svenska militära flygmotorer 1926-1999