recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Nansensenteret**, formelt: **Stiftelsen Nansen senter for miljø og fjernmåling**, engelsk: *Nansen Environmental and Remote Sensing Center* (NERSC), er et norsk forskningsinstitutt for miljø og fjernmåling. Det er en av fire partnere i Bjerknessenteret som i 2003 ble tildelt rolle som senter for fremragende forskning. Senteret ble etablert 1986 i Bergen. 

Nansensenteret ble etablert i samarbeid med Universitetet i Bergen og de to private aktørene Tenneco Oil i Stavanger, og GC Rieber fra Bergen. Sistnevnte huset senteret gratis de første årene. Første senterleder var professor Ola M. Johannessen (født 1938) som satt 1986 til 2010. Det nye G. C. Rieber Klimainstitutt ble etablert i 1996 med dr. scient. Helge Drange (født 1965) som instituttleder. Med 25 millioner kroner i pengegave fra Trond Mohn åpnet man i 2004 *Mohn-Sverdrup senter for globale studier av havet og værvarsling i havet*, oppkalt etter meteorolog og oseanograf Henrik Mohn (1835–1916; bror til Mohns bestefar) og oseanograf Harald Ulrik Sverdrup (1888–1957). Senteret har fire områder de forsker på: 

* klimamodeller
* overvåkning av Arktis og havområder (se sjøis)
* oseanografisk modellering (av havstrømmer) og
* sosio-økonomiske sider ved miljø og klima.

Nansensenteret ble i 2005 nominert til EU sin Descartes-pris for prosjektet *Climate and Environmental Change in the Arctic*. Ny direktør i 2010 etter Johannessen ble Stein Sandven, som var professor ved Universitetssenteret på Svalbard. Etter en kort periode fra januar 2012 med Peter M. Haugan som direktør er Sandven fra august 2012 konstituert senterleder.

Internasjonale avdelinger
-------------------------

Nansensenteret etablerte *Nansen International Environmental and Remote Sensing Center* (NIERSC) i St. Petersburg i 1992, *The Nansen Environmental Research Center – India* (NERCI) i Cochin i 1998, *The Nansen–Zhu International Research Centre* (NZC) i Peking ved Inst. of Atmospheric Physics ved Chinese Academy of Sciences i 2003, *The Nansen-Tutu Centre for Marine Environmental Research* (NTC) ved University of Cape Town i 2010 og *The Nansen‐Bangladesh International Centre for Coastal, Ocean and Climate Studies* (NABIC) ved Bangladesh Centre for Advanced Studies i Dhaka i 2012. Nansensenteret og disse utenlandske sentrene utgjør i dag det som heter **Nansen Group**.

Referanser
----------

1. ↑  «Stiftelsen Nansen senter for miljø og fjernmåling (943432449)». *Stiftelsesregisteret*. Lotteri- og stiftelsestilsynet. Besøkt 27. august 2019.

Eksterne lenker
---------------

* nersc.no, Nansensenterets nettside

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Bergen byleksikon **·** Brønnøysundregistrene
 |
**Asbjørn Antoni Holm** (født 9. april 1921 i Alsvåg, død 4. februar 2001) var en norsk politiker (Sosialistisk Folkeparti (SF)) som var stortingsrepresentant i periodene 1961–1969 for fra Nordland. 

Før SF ble dannet, var han lokalpolitiker for Arbeiderpartiet i Langenes og Øksnes kommuner

Kings Bay
---------

I 1963 var han sammen med Finn Gustavsen sentral i Kings Bay-saken hvor de to SF-representantene valgte ikke å støtte den sittende Arbeiderparti-regjeringen. Det førte til at Einar Gerhardsens tredje regjering måtte gå, og Lyng-regjeringen overtok. Tre uker senere bidro SF til å felle også denne, og Gerhardsen kom tilbake.

Redningsskipper
---------------

I sitt yrkesliv var Holm fisker og senere skipper på ei redningsskøyte. Han ble også distriktssekretær i Redningsselskapet.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Asbjørn Holm hos Stortinget Rediger på Wikidata

* (no) Asbjørn Holm hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Stortinget **·** VIAF
 |
**«Yes Sir, That's My Baby»** er en populær amerikansk sang fra 1925 med melodi av Walter Donaldson og tekst av Gus Kahn, som ble en slager med Ace Brigode i 1925 og med Eddie Cantor i 1930.

«Yes Sir, That's My Baby» ble senere en slager med Rick Nelson i 1950-årene og med Frank Sinatra i 1960-årene. Sangen har blitt en standard og har blitt spilt inn av mer enn hundre artister i genrer fra jazz til rock, marimba og country.

Åpningslinjen: «Yes sir, that's my ba-by. No Sir, I don't mean may-be. Yes sir, that's my ba'by now».

Ifølge en kilde ble sangen skrevet da Donaldson og Kahn var på besøk hos Cantor. Datteren Marjorie tok med seg ut sitt favorittleketøy, en gående, mekanisk gris. Den begynte å gå i rytme, mens to toner kom fra det lille vesenet. Kahn ble inspirert og startet med å skrive tekst til tonene i rytme med grisen og kom opp med åpningslinjen og refrenget i kort rekkefølge.

En jiddisk versjon med tittelen «Yes Sir, Iz May Kalleh» ble spilt inn av Peisachke Bernstein.

Sangen ble dessuten fremført av Jason Robards i spillefilmen *A Thousand Clowns* (1965).

Blant de tallrike artistene som har spilt inn «Yes Sir, That's My Baby» kan en nevne Roy Acuff, Ruth Brown, The Clovers, Nat King Cole, Bing Crosby, Frankie Valli & the Four Seasons samt Al Jolson.

Norske versjoner
----------------

Gunnar Jørstad og Ivar Hovden har skrevet norske tekster. Jørstad norske tittel er «Heisann, sprett opp Johan». Hovdens norske tittel er «Hei sveis».

### Innspillinger

| År | Sangtittel | Albumtittel | Artist | Tekstforfatter | Platetype | Platemerke og katalognummer |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1975 | «Heisann, sprett opp Johan» | *12 «freske» låter og en 11-åring* | Arne Fagerholt | Gunnar Jørstad | LP | Nett 540 |
| 1975 | «Hei sveis» |  | New Jordal Swingers | Ivar Hovden | Single | On Records 6084 503 |

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑  «New Jordal Swingers Singler». Arkivert fra originalen 4. mars 2016. Besøkt 16. august 2009.
Den fjerde Dalai Lama
**Yonten Gyatso** (født 1589 dagens i Høyre Tumed-banner i Baotou i Indre Mongolia, død 1616 i Drepungklosteret i Lhasa) var den fjerde inkarnasjonen av Dalai Lama i Gelug-skolen i den tibetanske buddhisme. Yonten Gyatso var mongol, og med mulig unntak av den sjette Dalai Lama, som tilhørte det med tibetanerne nært beslektede folkeslaget monpa, er han den eneste Dalai Lama som ikke var av tibetansk byrd.

Da den tredje Dalai Lama døde forutså statsorakelet at den neste inkarnasjonen av Dalai Lama skulle fødes i Mongolia, og derfor ble en grupper munker og embetsmenn sendt dit for å identifisere den nye Dalai Lama. De fant der en gutt som var sønnesønn fra den mongolske Chokur-stammen som var barnebarn av Altan Khan og dennes annen hustru PhaKhen Nula. Gutten forlot Mongolia i 1599, da han var ti år gammel, og kom til Tibet i 1603 for å bli kronet til Dalai Lama.

Mellom Yonten Gyatsho og Penchen Lama Lobsang Chökyi Gyeltshen i Trashilhünpo begynte transisjonen med deres gjensidige religiøse undervisning. Det regjerende religiøse overhode for Gelugpa, Ganden Thripa, foreslo for Yonten Gyatsho at han skulle begi seg til Trashilhünpo og la seg undervise der av ham som den gang ble ansett for Tibets fremste lærde. Det var til slutt Penchen Lobsang Chökyi Gyeltshen som mottok hans munkeløfter.

Litteratur
----------

* Günther Schulemann: *Die Geschichte der Dalai Lamas*. Leipzig 1958.
* Andreas Gruschke: *Diederichs kompakt - Dalai Lama*. Kreuzlingen - München 2003, ISBN 3-7205-2461-2.
* Martin Brauen (Hrsg.): *Die Dalai Lamas*. Völkerkundemuseum der Universität Zürich, Zürich 2005, ISBN 3-89790-219-2.
* Karl-Heinz Golzio, Pietro Bandini: *Die vierzehn Wiedergeburten des Dalai Lama*. O. W. Barth, Bern/München/Wien 1997, ISBN 3-502-61002-9.

Referanser
----------

1. 1 2   Gemeinsame Normdatei, besøkt 9. april 2014[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Faceted Application of Subject Terminology, oppført som Dalai Lama IV Yon-tan-rgya-mtsho, FAST-ID 112255, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   BDRC Resource ID P177[Hentet fra Wikidata]
4. ↑  «过往千年事 包头觅遗踪» **(kinesisk)**. 北京九三学社. 22. desember 2010. Arkivert fra originalen 7. februar 2016. Besøkt 14. desember 2014.  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 23. september 2015. Besøkt 6. februar 2016.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC
 |
Øskje med lagget korpus og sveipet lokk. Den er datert 1805 og har trolig vært brukt til smør eller ost. Øskjen er dekorert med karveskurd og har innskriften OLS Ao 1805. Den er innkommet fra Nittedal i Akershus. Lengde 30 cm. Foto Anne-Lise Reinsfelt/Norsk Folkemuseum, NF.1926-0490.
Sveipet øskje, ant. fra 2. halvdel av 1800-tallet og dekorert med viksdalsmaling. Slike øskjer ble produsert i store mengder i Viksdalen i Sogn og Fjordane og solgt rundt i landet. Denne er innkommet til Norsk Folkemuseum fra Flesberg i Numedal. Diameter 40 cm. Foto Anne-Lise Reinsfelt/Norsk Folkemuseum, NF.1921-1622.
**Øskje** er en rund eller oval eske eller beholder med sveipet eller lagget korpus og sveipet lokk.

Øskjer med sveipet korpus ble brukt langt opp på 1900-tallet til oppbevaring av klær, smykker og andre småsaker. Øskjer med lagget korpus har i hovedsak vært brukt til oppbevaring og transport av smør og ost.

Synonymer: Ask, eske, esje, smørøskje, sponeske, sponøskje.

Litteratur
----------

* Gjærder, Per (1981):*Esker og tiner.* Oslo. ISBN 82-7003-029-5
* Hopstad, Johann (1989): *Sveiping av øskjer og tiner.* Oslo. ISBN 82-529-1338-5
* Østby, Jon Birger (1982): *Foreløpig nomenklatur for esker, tiner og skrin m.m. Med tegninger av Torill Sand.* Oslo.[*død lenke*]

Eksterne lenker
---------------

Se øskjer i DigitaltMuseum
**Ünal Üstel**, født 1955, er en tyrkisk-kypriotisk politiker som fra 12. mai 2022 har vært statsminister i den ikke-anerkjente republikken Nord-Kypros.

Biografi
--------

Han er født i Páfos og utdannet ved odontologisk fakultet ved Istanbul University i 1983. Etter studiene returnerte han til Nord-Kypros hvor han ble valgt inn i parlamentet i 1991 fra valgkretsen Kyrenia (Girne) for det (tyrkisk-)nasjonalistiske, konservative partiet Det nasjonale enhetspartiet (Ulusal Birlik Partisi, UBP). I 2001 og 2002 var han visepresident i parlamentet. Han ble gjenvalgt i 2003, 2009 og 2013. I perioden fra april 2011 til juni 2013 var han statsråd for turisme, kultur, ungdom og miljø i regjeringen til İrsen Küçük, før han igjen ble parlamentets visepresident fra 4. september 2013 til 9. oktober 2015.

Fra 20. februar 2021 til 5. november 2021 var han helseminister i regjeringen til Ersan Saner.  Etter at Faiz Sucuoğlu dannet ny regjering i november 2021 ble Üstel innenriksminister fra 21. februar 2022.

12. mai 2022 ble Üstel utnevnt til statsminister og dannet egen regjering.

Üstel er gift og har to barn.

Referanser
----------

1. 1 2   www.cm.gov.nc.tr[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   247newsbulletin.com[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2  «The task of forming the TRNC government was given to the Minister of the Interior, Üstel. - 247 News Bulletin». 247newsbulletin.com.
4. ↑  «KIBRIS GAZETESI :. İç Haberler». kibrisgazetesi.com.
5. 1 2  «Kim kimdir?» **(tyrkisk)**. www.starkibris.net.
6. ↑  «The task of forming the government in the TRNC was given to the Minister of Interior, Ustel.». turkeynewsen.com. 10. mai 2022.
7. ↑  «Northern Cyprus gets new health minister». www.aa.com.tr.
8. ↑  «KKTC'de UBP-DP-YDP koalisyon hükümeti kuruldu» **(tyrkisk)**. www.cumhuriyet.com.tr.
**Mette Vågnes Eriksen** (født 1968) er en norsk samfunnsøkonom. Fra 2018 er hun generalsekretær i Polyteknisk Forening. Hun har tidligere vært direktør for bærekraft i DNV GL, hatt stillingen som Vice President innen samfunnsansvar i solenergiselskapet REC og har flere år i Statkraft og SWECO bak seg.

Vågnes Eriksen har en M. Economics fra Universitetet i Oslo samt Global Leadership Program og Leading Digital Transformation fra INSEAD Executive. Hun er styremedlem i ZERO, medlem av juryen for Norwegian Tech Awards og medlem av innstillingsrådet for teknologi og innovasjon i Handelens Miljøfond. Hun har vært programstyremedlem i CLIMIT, styremedlem i PV Cycle og delegat til World Business Council for Sustainable Development (WBCSD), SolarPower Europe, Eurelectric samt NHO.

Referanser
----------

1. ↑   Proff, oppført som Polyteknisk Forening: Daglig leder Mette Vågnes Eriksen (f 1968), besøkt 12. juni 2020[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Generalsekretæren». *Polyteknisk Forening* **(engelsk)**. 16. oktober 2019. Arkivert fra originalen 12. juni 2020. Besøkt 12. juni 2020.
3. ↑  «Generalsekretæren». *Polyteknisk Forening* **(engelsk)**. 16. oktober 2019. Arkivert fra originalen 12. juni 2020. Besøkt 12. juni 2020.
**Svein Erik «Spiker'n» Paulsen** (født 30. mars 1946 i Trondheim) er en norsk tidligere proffbokser. Han bokset i vektklassen super fjærvekt.

Paulsen innledet karrieren ved å bli norsk juniormester i 1962. Han ble norsk seniormester i 1964, 1966, 1968, 1969, 1970 og 1972 og nordisk mester i 1967 og 1970. Han var
OL-deltager i 1972 der han oppnådde en femteplass i lettvekt.

Paulsen var profesjonell 1973–1978. Han bokset 25 kamper som proff, 21-2-1 (5 KO). 
I 1974 ble Paulsen Norges første europamester i proffboksing da han beseiret Lothar Abend. Paulsen gjorde totalt fire forsvar av sin EM-tittel.
I 1975 utfordret han Alfredo Escalera om WBC-tittelen, men tapte via TKO i 9. runde. 

Beste motstandere: Alfredo Escalera, Lothar Abend, Antonio Puddu, Ugo Poli, Arnold Taylor.

Paulsen var på sitt beste rangert som nr. 2 i verden av Ring Magazine. I 1974 ble han tildelt Olavstatuetten.

Referanser
----------

1. ↑   arkiveringsdato 13. desember 2012, arkiv-URL web.archive.org, www.sports-reference.com[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Alister Scott Ottesen (21. september 2006). «De ti beste i boksehistorien». Nettavisen. Arkivert fra originalen 27. september 2007. Besøkt 3. november 2006.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Svein Erik Paulsen – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Svein Erik Paulsen – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Svein Erik Paulsen – BoxRec Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
***Sphalma*** er en slekt av barkflatbiller som lever under barken på døde trær. De er derfor ganske flate. På grunn av deres skjulte levevis ser man dem sjelden. Slekten omfatter bare én kjent art fra Nord-Amerika.

Utseende
--------

En liten, avlang og flat, blankt brunsvart bille, beina brune. Antennene er perlekjede-formede og omtrent så lange som hode + pronotum. Hodet er rundet med litt framstående kjever og små, rundet utstående fasettøyne. Pronotum er rundet, innsnevret ved roten, omtrent så langt som bredt. Dekkvingene er jevnbrede, tett og ganbske kraftig, ikke radvis punkterte.

Levevis
-------

Larvene utvikler seg under barken på døde trær, og også de voksne billene finner man sjelden utenfor dette habitatet.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Gruppen (infraorden) Cucujiformia
			* Overfamilien heteromerer, Tenebrionoidea Latreille, 1802
				+ Familien **barkflatbiller**, Pythidae Blanchard, 1845
					- Slekten ***Sphalma*** Horn, 1872
						* *Sphalma quadricollis* Horn, 1872

Referanser
----------

1. ↑  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 17. oktober 2020. Besøkt 17. oktober 2020.

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen er ikke koblet til Wikidata*
«Dommens dag», maleri av Stefan Lochner, ca. 1435. Wallraf-Richartzmuseet, Köln.
**Dommens dag** (også kjent som **Dommedag** eller **Den siste dom**; hebraisk: **יום הדין**, *Yom ha-Dīn*; arabisk: یوم القيامة, *Yawm al-Qiyāmah*) er etter den kristne dogmatikk teologien om dommen den dag da Kristus ved alle tings ende og etter de dødes oppvåkning, ved sin gjenkomst på jorden skal holde dom over jorden og dens gode og onde mennesker. Tanker om de siste tider eksisterer også i andre religioner og kommer innunder det temaet som gjerne kalles *eskatologi*.

Kristendommen anser Jesu Kristi gjenkomst for å innebære den endelige dommen fra Gud over alle mennesker som noen gang har levd, som resulterer i godkjenning av noen og straff for andre. Konseptet finnes i alle de kanoniske evangeliene, særskilt i *Matteusevangeliet*: 

*«Men når Menneskesønnen kommer i sin herlighet, og alle englene med ham, da skal han sitte på sin trone i herlighet, og alle folkeslag skal samles foran ham.»*
Den kristne tradisjonen følges også av islam, der den er nevnt i det 43. kapittel (Az-Zukhruf) i *Koranen*, ifølge noen tolkninger.

I kunstens fremstillinger er dommedag vanligvis fremstilt slik at Kristus sitter i midten på sin trone med en glorie. På hans høyre side blir de salige ført gjennom Himmelens porter, på hans venstre side drar djevler de fordømte inn i helvete.

Blant veggmalerier, miniatyrer og mosaikker allerede fra det 11. århundre og senere også ofte på kirkeportaler og i tavlebilder, er det tallrike fremstillinger av de mest fremragende kunstnere. Her kan nevnes Fiesole og Luca Signorelli i Orivetodomen, Michelangelo i Det sixtinske kapell i Roma, Hans Memling i Mariakirken i Danzig, Rubens i Pinakoteket i München, og Peter von Cornelius i Ludwikskirkens kor og tverrskip.

Referanser
----------

1. ↑  General Judgment, *Catholic Encyclopedia*
2. ↑  5 Sanchez, Adriel (13. juni 2022): «Facts About the Final Judgment», *Core Christianity*
3. ↑  «The Last Judgment, Resurrection of the Body, and Eternal Life», *Christian Library*
4. ↑  Evangeliet etter Matteus 25,31-32, *Bibel.no*
5. ↑  «Quran 43», *Clear Quran translation*

Eksterne lenker
---------------

* «Verden går snart under», *Nettavisen* 13. januar 2011
* «Judgment Day Past and Future» Arkivert 28. august 2011 hos Wayback Machine. billedvisning ved magasinet *Life*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** LCCN **·** NKC
 |
**TKTV** (tidligere: Nordmøre Lokal-TV, TV Nordmøre, TV Nordvest) var en reklamefinansiert lokal-TV-stasjon som eid av lokalavisa *Tidens Krav*. Den dekker i hovedsak Nordmøre. Stasjonen hadde hovedkontor i Kristiansund. Den var en sammenslutning av TV Nordmøre og TV Romsdal etter at sistnevnte gikk konkurs i 1998. I begynnelsen videreformidlet kanalen TVNorges signaler, men brøt samarbeidet med virkning fra 1. januar 2003 og har siden 30. juli 2007 disponert hele sendeflaten selv. Kanalen produserte omtrent én time fjernsyn om dagen, og denne sendes i hovedsak på kveldstid, alle hverdager. 
TKTV ble nedlagt i 2015

Program
-------

* **TKTV** – Nyheter fra Nordmøre
* **Ukespeilet** – Tilbakeblikk på ukas viktigste saker
* **Været** – Lokalt værvarsel
* **FRI** – Reiseprogram

Det blir ofte laget andre programmer med fokus på Nordmøre, men disse programmene går fast. TV Nordvest sender nyheter, sport og kulturnyheter fra lokalsamfunnet hver ukedag, og har et tilbakeblikk på disse nyhetene på lørdager og søndager. Kanalen er nå eid av lokalavisen i Kristiansund, *Tidens Krav*. Kanalen har skiftet navn til TKTV etter at Tidens Krav kjøpte oppe TV Nordvest. Kanalen sender mange av sendingene flere ganger.

Referanser
----------

1. 1 2 3  «TKTV» Arkivert 12. mai 2015 hos Wayback Machine. *rikstv.no*

Eksterne lenker
---------------

* Tvnordvest.no


| * v
* d
* r
Norges flagg TV-kanaler i Norge |
| --- |
| NRK | 
* NRK1
* NRK2
* NRK3
* NRK Super
* NRK Tegnspråk

 |
| TV 2 | 
* TV 2 Direkte
* TV 2 Livsstil
* TV 2 Nyheter
* TV 2 Sport (Premium)
* TV 2 Zebra

 |
| Discovery | 
* TVNorge
* FEM
* MAX
* VOX
* Discovery
* Eurosport
* ID
* TLC

 |
| Viaplay | 
* TV3
* TV3+
* TV6

 |
| Lokal-TV | 
* Bergen Student-TV
* fvntv
* SeByen
* Trønder-TV
* TVA
* TV Halden
* TV Haugaland
* TV Modum
* TV Nordvest
* TV Nord
* TV Telemark
* TV Vest
* TV Vestfold
* TV Østfold 24
* TV8 Follo
* TV8 Sunnmøre
* Viking TV

 |
| Øvrige | 
* Auto Motor Sport
* Empo TV
* Kanal 10
* Matkanalen
* MTV
* Utrop TV
* VGTV
* Visjon Norge

 |
Gresk tekst med digrafer uthevet. De var tidligere diftonger, men blir nå uttalte som monoftonger.
**Monoftongering**, også kalt «diftongforenkling», er et lingvistisk fenomen med tyngdepunkt i Nord-Østerdal og langs svenskegrensa på østlandet, det vil si at fenomenet er spredt utover dette, men at det ikke gjelder like sterkt overalt. Det går ut på at en diftong utvikler seg til *monoftong*.

Eksempler
---------

Det vanligste er at ord som *stein* blir til *sten* og at *aust* blir til 'øst'. Mer drastiske eksempler er at ord som *nei* blir til *næ* eller at *veit* blir til *væt* (eller den svært utbredte *vet*).

Referanser
----------

1. ↑  «monoftongering», *NAOB*
2. ↑  «diftongforenkling», *Ordbøkene*
3. ↑   Kulbrandstad, Lars Anders (1998): *Språkets mønstre. Grammatiske begrep og metoder*. Universitetsforlaget, s. 27. Sitat: «Diftonger skilles også ut som en egen lydtype, selv om det er vokallyder det dreier seg om. Hver diftong består av to forskjellige vokaler som kommer etter hverandre i samme stavelse. Under uttalen glir vi fra den ene vokalen til den andre. Når vi snakker om enkle vokallyder i motsetning til diftonger, kaller vi dem monoftonger.»

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GND
 |
**Andrusovo-traktaten** (polsk: Rozejm w Andruszowie, russisk: Андрусовское перемирие (*Andrusovskoje peremirie*), ukrainsk: Андрусівське перемир'я, (*Andrusivske peremirja*) var en våpenhvile på 13 og et halvt år, undertegnet i 1667 mellom Storfyrstedømmet Moskva og Det polsk-litauiske samvelde, som en avslutning på en krig som hadde pågått siden 1658 over områdene som dekker dagens Ukraina og Belarus. I praksis ble traktaten en oppsummering av utfallet av krigene fra 1654 etter Perejaslav-traktaten, i og med at Niemież-traktaten fra 1656 var kun av midlertidig karakter. Den var også knyttet til Sveriges militære suksesser i Karl Gustav-krigene, som utgjorde en trussel mot begge nasjonene.

Traktaten ble undertegnet den 30. januar 1667 i landsbyen Andrusovo, nær Smolensk, fra russisk side signerte diplomaten og statsmannen Afanasij Ordin-Nasjtsjokin mens Jerzy Chlebowicz signerte for Det polsk-litauiske samvelde. Polen-Litauen godtok å avgi Smolensk og Tsjernihiv voivodskap og aksepterte russisk kontroll over Ukraina øst for Dnepr. Vest for Dnepr og Belarus skulle fortsatt være under polsk-litauisk styre. Byen Kiev skulle kun ligge under Russland til 1669, men Russland klarte å beholde byen ved å undertegne Den evige fredstraktaten med Polen-Litauen i 1686, som også stabiliserte den østlige grensen mellom de to nasjonene i nesten 100 år, frem til Polens første deling i 1772. Området Zaporizjzja skulle være under felles styre mens de to landene skulle samarbeide om å forsvare seg mot Det osmanske rike. 

Traktaten medførte store territoriale tap for Polen-Litauen, og ble en endelig stopper for samveldets aktive politikk i øst. Til tross for indre konflikter greide Russland, takket være ytre forhold som Khmelnytskyj-oppstanden og den såkalte Syndfloden, å overvinne Storhertugdømmets nesten 100-årige dominans og gikk slik over til offensiv politikk, i tillegg til å danne et grunnlag for den senere ekspansjon som gav Russland status som europeisk stormakt. 

I Russland ble avtalen stort sett lovprist og dessuten sett som et viktig steg for å slå sammen tre øst-slaviske nasjonaliteter; ukrainere, belarusere og russere innenfor en stat, Det russiske keiserdømmet. I Ukraina blir traktaten ofte sett som et ledd i delingen av Ukraina mellom dets mektige naboer.

Referanser
----------

1. ↑  Andrusovo-forliget i Den Store Danske

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica
 |
**Paramecolabini** er en gruppe av biller som tilhører gruppen snutebiller (Curculionoidea), selv om mange av artene ikke har påfallende lang snute. De fleste av artene lever i tropene og bare én finnes i Norge.. De lever på trær, busker og urter, og mange arter ruller sammen blader til en sekk- eller fingerbølformet kapsel der larvene utvikler seg.

Utseende
--------

Små til middelsstore, kroppen er avlang, glatt og blank, mer eller mindre rødlig eller gulaktig. Hodet er forlenget bak fasettøynene, snuten ganske kort, antennene ikke knebøyde. Forbeina er lange og kraftige, særlig lårene tykke.

Levevis
-------

Alle bladrullerne er planteetere, de fleste lever på busker og trær, men noen også på urter. Mange arter ruller sammen blad til kapsler der larven utvikler seg, disse er som oftest eske- eller fingerbølformede, til forskjell fra snutebladrullere (Rhynchitidae) som vanligvis lager sigarformede bladruller. Det er vanlig at de to kjønnene samarbeider om å lage bladrullen, og hannenes forlengede hals hjelper dem til å gnage dype huller i bladene som virker som sting med sammenføyingen av bladene. Billene gnager gjennom bladet, bortsett fra midtnerven, helt eller delvis, slik at de blir lett å brette. Hunnen legger et eller flere egg i den ferdige beholderen. Dette er et eksempel på yngelpleie som er ganske uvanlig blant biller.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
	+ Underordenen Polyphaga Emery, 1886
		- Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
			* Overfamilien snutebiller, Curculionoidea Latreille, 1802
				+ Familien **bladrullere, Attelabidae** Billberg, 1820
					- Underfamilien Attelabinae Billberg, 1820
						* Stammen Paramecolabini Legalov, 2003
							+ Slekten *Catalabus* Voss, 1925 - 9 arter
							+ Slekten *Paramecolabus* Jekel, 1860 - 13 arter

Referanser
----------

1. 1 2  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 29. august 2020. Besøkt 29. august 2020.

Kilder
------

* Gønget, H. 2003. *The Nemonychidae, Anthribidae and Attelabidae (Coleoptera) of Northern Europe*. *Fauna Entomologica Scandinavica* 38. E.J. Brill, Leiden/Boston.

Eksterne lenker
---------------

* *Paramecolabini* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* Fotogalleri over Attelabidae, ved A.A. Legalov
Gjertrud Raschs minnesten

**Vebostad** eller **Vebbestad** er en gård/grend på Kveøya i Kvæfjord kommune i Troms.

Vebostad er en av de eldste gårdene i Kvæfjord, med spor etter fast bosetning fra eldre jernalder, ca. 300 f.Kr. En tydelig gårdshaug viser hvor det viktigste bruket har ligget. Navnet kommer av det norrøne ordet *vé*, som betyr helligdom, og bosted. Dette kan bety at det kan ha vært et hov eller en offerplass her i førkristen tid.

Som en gammel, sentral gård med gode avlinger ble Vebostad sentrum i Kvæfjord i middelalderen, og var Kvæfjords tingsted. På 1600-tallet var Vebostad-bonden Kvæfjords bondelensmann. Gjertrud Rasch, som giftet seg med Hans Egede, var fra Vebostad, og var datter av bondelensmann Niels Rasch. I 1946 eller 1947 ble det reist en minnestein for Gjertrud Rasch på Vebostad.

I 1896 gikk gården Vebostad konkurs. Den ble da delt opp i fire, og solgt som mindre enheter til nye folk. Siden ble en husmannsplass også til en femte del av det som i dag er Vebostad.

Rundt år 1900 fikk Kveøy skolekrets sitt eget skolehus, som ble bygget på Vebostad. I 1950 ble det bygget en ny skole, som nå er nedlagt. Barn i skolealder fra Kveøya går nå på Borkenes skole. Kveøyas grendehus som ble bygget midt på 1980-tallet huser Kveøy barnehage og ligger like ved skolen.


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Sentralt stedsnavnregister
 |
| Virvelløse dyr |
| --- |
| Vitenskapelig navn: | «InvertebrataEvertebrata» |
| I tradisjonell systematikk har *Virvelløse dyr* vært eller er i bruk om en parafyletisk samling av de følgende gruppene:

* Acoela
* enteropneuster
* kappedyr
* lansettfisker
* Nemertodermatida
* nesledyr
* pigghuder
* protostomier
* pterobrankier
* kammaneter
* svamper
* *Trichoplax adhaerens*
 |
| Sammen med **virveldyr** utgjør virvelløse dyr **dyr**. |

**Virvelløse dyr** eller **invertebrater** er et samlebegrep for alle dyr som mangler en ryggsøyle. De fleste virvelløse dyr er protostomier.
Blant disse er bløtdyr, leddyr, leddormer og flatormer de dominerende gruppene.

Ser man bort ifra de egenskapene som man finner hos *alle* dyr, og at virvelløse dyr mangler de egenskapene som kjennetegner virveldyr, fins det ikke noen fellestrekk for virvelløse dyr. Virvelløse dyr omfatter alt fra svamper og maneter til muslinger, insekter og sekkdyr, og variasjonen i kroppsbygninger er mye større enn blant virveldyrene.

Virvelløse dyr omtales ofte som «evertebrater» eller «invertebrater»). Dette er imidlertid ikke et «vitenskapelig» navn i samme betydning som navn på de store dyregruppene. De virvelløse dyrene er uten tvil en parafyletisk gruppe, og regnes ikke som et formelt taxon. Begrepet er likevel fremdeles i bruk i biologien, for eksempel i økologien, som en bekvem forkortelse for «alle slags forholdsvis små dyr som ikke er virveldyr». Når man for eksempel sier at størfisker lever av «bunnlevende virvelløse», så kan dette betegne bl.a. små krepsdyr, leddormer, slimormer og snegler.

Referanser
----------

1. ↑  «Physico-chemical Parameters and Macrobenthic Invertebrates of the Intertidal Zone of Gusa, Cagayan de Oro City, Philippines». *www.academia.edu*. Besøkt 27. oktober 2015.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Invertebrates – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Canadian Encyclopedia **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL **·** NKC
 |
Pancetta.
 Pizza pancetta.
**Pancetta** er en italiensk bacon som vanligvis ikke er røkt, men konservert med pepper, salt og krydder. Mange bruker nitrittsalt siden dette reduserer faren for botulisme, men bruken av dette er omstridt.

Det er mange varianter; nesten alle områder i Italia har sin egen variant. På Korsika regnes det som øyas spesialitet.

Pancetta lages av tynnribbe eller buklist som krydres og tørkes i ca. tre måneder. Den er vanligvis rullet sammen som en pølse eller rull, men kan også være i andre utseender og varianter avhengig av produksjonsmetoder i området der den er produsert.

Bra innpakket pancetta kan oppbevares i kjøleskap i mer enn 3 uker og i fryser opptil 6 måneder.

Eksterne lenker
---------------

* Hvordan lage pancetta hjemme
* Andreas Viestads pancetta-oppskrift
* Oppskrift på Spagetti med tomater og pancetta
* Oppskrift på kjøttragu med pancetta

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** TasteAtlas
 |
Støpte aluminiumlegeringer brukes i bilfelger.
**Aluminiumlegeringer** er legeringer med aluminium som det primære legeringselement. I ren form er aluminium et metall med lav styrke. Styrken kan økes gjennom å tilsette små mengder av andre metaller, disse elementene introduserer spenninger i krystalligitteret. Dette hindrer bevegelse av dislokasjoner i materialet, og vil registreres som en styrkeøkning. Vanlige legeringselementer er kobber, magnesium, silisium, sink, mangan, titan og jern. Disse tilsatsene vil også påvirke andre egenskaper som korrosjonsmotstand, elektrisk ledningsevne, glans og seighet.

  

Aluminiumlegeringer kan grupperes etter 

* Anvendelsesområde. Man snakker da om *støpelegeringer*, som benyttes i støpte produkter, og *knalegeringer*, som bearbeides mekanisk gjennom smiing, valsing eller ekstrudering til et ferdig produkt. Knalegeringer vil imidlertid også gjennomgå støping i produksjonsprosessen.

* Herdemekanisme, dvs. måten materialet herdes på. Man snakker da om utherdbare legeringer, hvor legeringen herdes gjennom en varmebehandling, og ikke-utherdbare legeringer, hvor styrken kommer fra spenninger i materialet etter den mekaniske bearbeidingen, deformasjonsherding.

  

**Standarder for aluminiumlegeringer**

Det finnes en rekke ulike standarder for å klassifisere aluminiumlegeringer. Den mest brukte er utviklet av The Aluminum Association og bruker bokstavene AA etterfulgt av et legeringsnummer. Støpelegeringer vil ha et tresifret nummer, mens knalegeringer vil ha et firesifret nummer. En vanlig støpelegering som brukes i motorblokker i biler er for eksempel AA356. En vanlig knalegering er AA6060 som brukes til dører og vinduer. I tillegg til AA er DIN-standarden også mye brukt.

* AA1xxx – Rent aluminium
* AA2xxx – Aluminium legert med kobber
* AA3xxx – Aluminium legert med mangan
* AA4xxx – Aluminium legert med silisium
* AA5xxx – Aluminium legert med magnesium
* AA6xxx – Aluminium legert med magnesium og silisium
* AA7xxx – Aluminium legert med sink, kobber og magnesium
* AA8xxx – Aluminium legert med litium og andre typer legeringmetaller

I tillegg til dette, kan aluminiumslegeringer defineres videre med en bokstav- og tallkode. Denne koden angir hvilken tilstand som legeringen er i. Eksempelvis: 

* 0 – Mykglødet
* H - Herdet gjennom bearbeiding
* T – Varmebehandlet (herdet gjennom en varmebehandling), tall angir herdetilstand

  

**Handelsnavn på aluminiumlegeringer**

* Alclad
* Duraluminium

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Aluminium alloys – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL **·** NKC
 |
Kolvereid kirke
**Kolvereid prestegjeld** var et prestegjeld tilhørende Namdal prosti. Det omfattet sogn i Nærøy kommune i Nord-Trøndelag fylke, og hovedkirken var Kolvereid kirke.

Kolvereids kirkesogn er nå en del av Nærøysund kirkelige fellesråd, og underlagt Namdal prosti i Nidaros bispedømme i Den norske kirke.

Historikk
---------

I Reformatsen 1589 lå Kolvereid under *Nerø Præstegjeld*, og det nevnes ingen kirke der. Derimot var Follens kircke oppført som annekssogn under Nærø. Eldste omtale av et korshus i Kolvereid er i 1597, men det er rimelig å anta at gudshuset var eldre. Korshuset ble avløst av en ny Kolvereid kirke i 1656, innviet i 1658, og Kolvereid ble på samme tid eget kirkesogn.

Ved kgl.res. av 7.april 1797 ble Nærøy prestegjeld delt slik at Kolvereid som hovedkirke, med Leka og Foldereid som anneks ble utskilt som eget *Kolvereid sognekall*. Det residerende kapellaniet i Nærøy ble inndratt ved at kapellanen ble sogneprest i Kolvereid.

Kolvereid prestegjeld dannet grunnlaget for Kolvereid og Foldereid formannskapsdistrikt, som ble opprettet i 1837.

Ved kgl.res. av 20. april 1861 ble prestegjeldet delt ved at Lekø sogn ble utskilt som eget Lekø prestegjeld. Ved kgl.res. av 12. mai 1939 ble sognegrensen mellom Foldereid og Vassås i Bindal prestegjeld i Nordland fastlagt. Salsbruket kapell ble oppført i 1950.

Kolvereid prestegjeld ble lagt ned og kirkesognene overført til Nærøy prestegjeld, gjeldende fra 1. januar 2005.

Referanser
----------

1. ↑  (no) «Kolvereid gamle kirkested». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
2. 1 2  Prestegjeld og sogn i Nord-Trøndelag, arkivverket.no
3. ↑  *Kommune- og fylkesinndelingen i et Norge i forandring*. no#: Statens forvaltningstjeneste, Seksjon Statens trykking. 1992. s. 364-70. ISBN 8258302612.
4. ↑  Fornyings-, administrasjons-og kirkedepartementet (20. desember 2011). «Endringer i gravferdsloven og kirkeloven». *Regjeringen.no* **(norsk)**. Besøkt 5. mars 2023.
Dverberg kirke
**Dverberg prestegjeld** var et prestegjeld tilhørende Vesterålen prosti. Det omfattet sogn i Andøy kommune i Nordland fylke, og hovedkirken var Dverberg kirke.

Dverbergs kirkesogn er nå en del av Andøy kirkelige fellesråd, og underlagt Vesterålen prosti i Sør-Hålogaland bispedømme i Den norske kirke.

Historikk
---------

*Dvergaberg sókn* (norrønt) har sin opprinnelse fra kristningen av landet. Dverberg antas å være lagt under Andenes i førreformatorisk tid, da det var behov for å tilpasse den kirkelige inndelingen til folketallet og bosetningsmønsteret etter Svartedauden.

I katolsk tid viser kildene at Andenes kirke var hovedkirke i Andenes prestegjeld, men det antas at dette ble endret etter reformasjonen. I 1589 angis at Dverberg kirke var blitt hovedsogn i Andenes prestegjeld. Sognepresten skulle betjene Dverberg kirke og Bjørnskinn korshus, mens en residerende kapellan skulle betjene Andenes kirke. Omkring 1770 ble dette prestegjeldet delt i to, Andenes og Dverberg. Ved kgl.res. av 13. april 1808 ble Andenes igjen lagt som annekssogn til Dverberg prestegjeld.

Dverberg prestegjeld dannet grunnlaget for Dverberg formannskapsdistrikt, som ble opprettet i 1837.

Ved kgl.res. av 20. januar 1967 ble Andenes sogn igjen utskilt fra Dverberg som eget Andenes prestegjeld.

Fra 2004 ble prestegjeldene som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk de også ut av lovverket.

Menigheter
----------

Prestegjeldet hadde ved sin avvikling følgende menigheter:

* Dverberg
* Bjørnskinn

Referanser
----------

1. 1 2  Rygh, O. (Oluf) (1905). *Norske Gaardnavne*. xx: Fabritius. s. 401.
2. ↑  Dietrichson, L. (Lorentz) (1888). *Sammenlignende Fortegnelse over Norges Kirkebygninger i Middelalderen og Nutiden*. Malling. s. 124.
3. ↑  Haugen, Odd (2000). *Narvik og kirken*. Narvik menighetsråd. s. 14.
4. ↑  Borgos, Johan (1994). *Andøy bygdebok*. no#: Andøy kommune. s. 148. ISBN 8299322405.
5. 1 2  Prestegjeld og sogn i Nordland, arkivverket.no
6. ↑  Erlandsen, Andreas (1857). *Biographiske Efterretninger om Geistligheden i Tromsø Stift*. Chr. Tønsbergs Forl. s. 194.
7. ↑  *Kommune- og fylkesinndelingen i et Norge i forandring*. no#: Statens forvaltningstjeneste, Seksjon Statens trykking. 1992. s. 364-70. ISBN 8258302612.
8. ↑  Fornyings-, administrasjons-og kirkedepartementet (20. desember 2011). «Endringer i gravferdsloven og kirkeloven». *Regjeringen.no* **(norsk)**. Besøkt 5. mars 2023.
9. ↑  «Kirkelig enheter og endringer i prosti og menigheter». *docplayer.me*. Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste AS. 2009. Besøkt 5. mars 2023.
***Crusader Kings II*** er et strategispill utviklet og utgitt av Paradox Interactive som en oppfølger til *Crusader Kings.* Spillet ble utgitt for Microsoft Windows 14. februar 2012 og fikk positive kritikker.

Spillet er en dynastisimulator hvor spilleren kontrollerer et middelalderdynasti fra 1066 til 1453. Utvidelsespakken Old Gods legger til startdatoen 867 som forlenger spilletiden med 199 år. I 867 startdatoen så kan du spille som for eksempel Harald Hårfagre og vikingen Hastein. Gjennom strategisk bruk av blant annet giftemål og snikmord forsøker spilleren å oppnå suksess for dynastiet sitt.

Spillet benytter et genetisk- og et utdanningsystem hvor hvert barn arver egenskapene, kulturen, religionen og evnene til foreldrene eller oppdragerne sine. Derfor er det også mulig for spilleren å avle frem de beste individuelle egenskapene for å sikre kvaliteten på senere avkom.

Det finnes fem føydale nivå i spillet; hver fire er mulige å spille som: Baron (ikke mulig å spille som), Greve/Jarl, Hertug, Konge eller Keiser.

En demo ble gitt ut 4. februar 2012 med muligheter for å spildre som fire ulike karakterer gjennom 20 år. Spillet fikk jevnt over en god mottagelse.

Referanser
----------

1. ↑   Humble Store[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Crusader Kings II». *Paradoxplaza* **(engelsk)**. Besøkt 2. mars 2016.
3. ↑  «Crusader Kings II». *Metacritic*. Besøkt 2. mars 2016.
4. ↑  «The Old Gods - Crusader Kings II Wiki». *ck2.paradoxwikis.com*. Besøkt 18. november 2019.
5. ↑  «Crusader Kings II Demo». *www.fileplanet.com*. Besøkt 2. mars 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Crusader Kings II* på Steam Rediger på Wikidata

* (en) *Crusader Kings II* hos MobyGames Rediger på Wikidata

* (en) *Crusader Kings II* på Metacritic Rediger på Wikidata

* (en) *Crusader Kings II* hos Giant Bomb Rediger på Wikidata

* (en) *Crusader Kings II* hos Internet Game Database Rediger på Wikidata

Portal: Videospill
**Vollebekk** er et strøk i bydel Bjerke i Groruddalen nordøst i Oslo. Området ligger med Risløkka mot vest og Linderud mot øst. Vollebekk består i stor grad av boligbebyggelse med eneboliger, rekkehus og boligblokker. 

Veien Lunden skjærer gjennom Vollebekk fra Økernveien i nord til Østre Aker vei i sørøst. Vollebekkveien, navngitt i 1982, krysser øst-vest i området. Vollebekk skole fra 2017 ligger sentralt på Vollebekk. Thon Hotel Linne, fra 1969, ligger på grensen mot Linderud og har de senere år utvidet på østsiden av Lunden.

Vollebekk T-banestasjon, åpnet 1966, ligger sør i området langs Østre Aker vei.

Vollebekk gård
--------------

Vollebekk ligger på området til Vollebekk gård. Den ble utskilt fra Økern gård og senere delt i Nedre Vollebekk gård og Øvre Vollebekk gård. Gårdeier Carl Nielsen, som tok navnet Carl Wollebæk, åpnet sin store potetkjeller på Vollebekk til samlingsplass for Carl Fredriksens Transport i desember 1942. Herfra kjørte lastebiler med flyktninger til svenskegrensen. Wollebæk kjørte selv en flyktningetransport til grensen med sin egen lastebil.

### Norsk Champignon

På Øvre Vollebekk gård etablerte brødrene Wollebekk bedriften Norsk Champignon, et anlegg for dyrking og pakking av matsopp. Etter utbyggingen av området i 1960-årene flyttet selskapet i 1969 til Hellerudsletta, i daværende Skedsmo. Fabrikkbygget var et landemerke i området.

#### Sjampinjongstien

Sjampinjongstien er en gangvei som løper parallelt nord-sør mellom Lunden og Brobekkveien og Vollebekk T-banestasjon. Gangveien fikk navn etter Norsk Champignon i 2018. Veien går igjennom Sameiet Lunden 27-47, krysser Vollebekk skoles skolegård, Vollebekkveien og OBOS borettslag til Vollebekk stasjon.

Referanser
----------

1. ↑  «*Thon Hotel Linne*». thonhotels.no. Besøkt 21. april 2023.
2. ↑  
«*Vollebekk (strøk)*». Oslo byleksikon. Besøkt 21. april 2023.
3. 1 2  
«*Vollebekk gård*». Oslo byleksikon. Besøkt 21. april 2023.
4. 1 2  
«*Sjampinjongstien*». Oslo byleksikon. Besøkt 17. mai 2023.

  

Portal: Oslo
***Hearts of Iron IV***, eller **HOI4** er et storstrategispill utviklet av Paradox Development Studio og utgitt av Paradox Interactive den 6. juni 2016. Spillet er en oppfølger til Hearts of Iron III, og er det fjerde spillet i serien.

Spillet
-------

Spillet er et storstrategi krigsspill som omhandler tiden rundt andre verdenskrig. Det er spillerens oppgave å lede en nasjon gjennom denne periodenved hjelp av politiske, ideologiske og strategiske valg for å sikre at nasjonen beholder sin suverenitet gjennom krigene som følger.

Spilleren kan velge å spille som ethvert land i 1936 eller 1939, og kan spille alene eller i flerspiller. Spillet har ingen slutt, men det er ikke ment for å spilles etter 1948.

Spillet sentreres rundt tre grupper: Aksemaktene (ledet av Nazi-Tyskland), De allierte (ledet av Storbritannia) og Komintern (ledet av Sovjetunionen). Alle andre land kan sakte, ved hjelp av politikk og diplomater, justeres mot disse gruppene. For land som har samme ideologi som lederen av en av gruppene, blir det lettere å justere mot vedkommende gruppe.

Referanser
----------

1. ↑   Humble Store[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Hearts of Iron 4 Wiki». *hoi4.paradoxwikis.com*. Besøkt 7. mai 2023.
3. ↑  «Paradox Interactive reveals release dates for Hearts of Iron IV and Stellaris». *PCWorld* **(engelsk)**. Besøkt 7. mai 2023.
4. ↑  «Hearts of Iron IV - Paradox Interactive». *paradoxinteractive.com* **(engelsk)**. Besøkt 7. mai 2023.

Eksterne lenker
---------------

```
Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

```
Strand på Ekkerøy Foto: Johannes Grødem 
**Ekkerøy** (nordsamisk: *Ihkkot*, kvensk: *Ekrea*) er ei halvøy og ei bygd på Varangerhalvøya i Finnmark. Den ligger 15 kilometer øst for Vadsø, og har rundt 40 innbyggere. Ekkerøy er en turistattraksjon for fugletittere.

Ytre del av halvøya er vernet som Ekkerøya naturreservat.

Skuespilleren Renée Zellwegers mor kommer fra Ekkerøy.

Kjeldsenbruket
--------------

På Ekkerøy ligger Kjeldsenbruket som er et museumsanlegg som tilhører Varanger museum avd Vadsø museum-Ruija Kvenmuseum bestående av en landhandel, et fiskebruk, en tranfabrikk og en mindre fugleutstilling. Åpent i sommerhalvåret med cafe og utstilling. 

|  |
| --- |
| Bilder fra Ekkerøy |
| 

|  |
| --- |
| Fra Ekkerøy Foto: Magne Thyrhaug 
 |
| Fra Ekkerøy Foto: Magne Thyrhaug 
  |

|  |
| --- |
| Fuglefjell med krykkjer på Ekkerøy Foto: Johannes Grødem 
 |
| Fuglefjell med krykkjer på Ekkerøy Foto: Johannes Grødem 
  |

 |

Se også
-------

* Lille Ekkerøy
* Okkupasjonsmaktens fangeleirer i Norge

Eksterne lenker
---------------

* Nettsted for Ekkerøy
* Kjeldsenbruket


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GeoNames
 |
*Se også: Sinsen videregående skole*

**Oslo Voksenopplæring Sinsen** (*Oslo VO Sinsen*, eller *Sinsen VO*) er en skole for voksenopplæring rettet mot all eksamensrettet grunnopplæring for voksne i Oslo. Skolen har rundt 1500 elever fordelt på forberedende Vg1, Vg2 og en rekke yrkesfaglige utdanningsprogram, studiespesialiserende opplæring samt fordypning i ulike realfag. Skolen ble opprettet i 2002.

Skolen har samarbeidsavtaler om undervisning innen programfagene til yrkesfag, som helse- og oppvekstfag fra blant annet Kuben videregående skole og bygg- og anleggsteknikk fra Hellerud videregående skole.

Elevene ved Oslo VO Sinsen varierer fra 20 til 65 år i alder, men de fleste er fra 25 til 35 år. Elevene må være bosatt i Oslo, men kommer fra alle deler av Norge. Ca 75 % av elevene har bakgrunn fra andre land enn Norge.

Historie
--------

Bygningen som Oslo VO Sinsen holder til i er fra 1939 og mange ulike skoler har holdt til her. Navnene skiftet med ulike skolereformer. Den første var Sinsen høyere skole og ved nedleggelsen av skolen for elever fra 16 -19 år i 1990 var det Sinsen videregående skole. Deretter har det vært mange ulike kommunale og statlige opplæringstilbud for voksne. Videregående opplæring for voksne har holdt til mange ulike steder i Oslo. 

I 1958 opprettet Oslo kommune *Oslo Realskole og Gymnas* for voksne som ønsket videregående opplæring. Denne opplæringen foregikk på Foss, deretter Frogner, flere år på Hegdehaugen, for så å bli flyttet til Sinsen i 1990 da staten overtok ansvar for opplæringen av voksne. Skolen het da Statens ressurs og Voksenopplæringssenter, forkortet SRV. 

I 1999 ble SRV, NFU (Norsk Fjernundervisning) og NOV (Norsk Voksenpedagogisk Institutt) slått sammen under navnet VOX. VOX fikk 1. januar 2017 endret navnet til Kompetanse Norge. Det er et nasjonalt fagorgan for kompetansepolitikk, og er en etat underlagt Kunnskapsdepartementet. De har ikke lenger ordinære opplæringstilbud for voksne i videregående opplæring. 

Oslo Kommune overtok ansvaret for voksenopplæringen i 2002 ved opprettelse av Oslo Voksenopplæring. Det første året var videregående opplæring lokalisert på Skullerud, men har siden august 2003 vært i skolebygningen på Sinsen.

Rektorer
--------

* Bjørg Haugland (2002-2016)
* Kirsti Moxnes (2016-2023)
* Gørild Steen (2023- fra Oslo Voksenopplæring Skullerud)

Eksterne lenker
---------------

* Skolens hjemmesider

| * v
* d
* r
Voksenopplæringssentra i Oslo |
| --- |
|  | Grønland VO **·** Oslo VO Helsfyr **·** Oslo VO Hovinbyen **·** Oslo VO Nydalen **·** Oslo VO Rosenhof **·** Oslo VO Sinsen **·** Oslo VO Skullerud **·** Oslo VO Servicesenter | Norges flagg |

Portal: Oslo

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Oslo Byleksikon **·** Nasjonalt skoleregister **·** Brønnøysundregistrene
 |
**Vollebekkveien** (2-4H) er en vei i strøket Vollebekk i bydel Bjerke i Oslo. Den går fra Brobekkveien til Lunden.

Veien går over grunn som i sin tid tilhørte Vollebekkgårdene, hvorav navnet, som ble vedtatt i 1982. Det er ingen adresser knyttet til den nordlige oddetallssiden av veien. Der følger Vollebekk skoles skolegård hele veiens lengde. Det er en avkjøringslomme fra Vollebekkveien til skolen for levering og henting av elever. På veiens sørside ligger to OBOS borettslag, med adresse 2 og 4, som per 2023 er under utvikling. Vestover på sørsiden ligger et næringsbygg med blant annet matbutikk og apotek. Bygget har adresse Brobekkveien selv om det løper langs halve Vollebekkveien.

Sjampinjongstien, en gangvei som løper parallelt nord-sør mellom Lunden og Brobekkveien og Vollebekk T-banestasjon krysser nord-sør omtrent midt på Vollebekkveien.

Referanser
----------

1. ↑  
«*Sjampinjongstien*». Oslo byleksikon. Besøkt 17. mai 2023.

Kilder
------

* Knut Are Tvedt, red. (2000). «Vollebekkveien». *Oslo byleksikon* (4. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 482. ISBN 82-573-0815-3.

Eksterne lenker
---------------

* «Oslo kommune – Bydelsoversikt (V)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.

Portal: Oslo

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Oslo Byleksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Sentralt stedsnavnregister
 |