recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Ingvald Marius Ormestad** (født 13. desember 1874 i Våle i Vestfold, død 28. mai  1964 i Oslo) var en norsk fagforeningsmann og en sentral leder av Norsk Jern- og Metallarbeiderforbund. I 33 år var han også direktør for Oslo Trygdekasse. 

Etter oppveksten i Våle i Vestfold gikk han i lære som instrumentmaker ved Elektrisk Bureau i Kristiania, der han var aktiv i instrumentmakernes fagforeninger. Han jobbet der til 1898, da han ble valgt til formann i Jern- og Metallarbeiderforbundet. I de årene han sto i spissen for organisasjonen vokste Jern & Met til å bli en av de mest betydningsfulle fagforbund i Landsorganisasjonen. Den landsomfattende tariffavtalen de fikk gjennom i 1907 ble en mønsteravtale for framtiden.

Fra 1909 til 1911 var han sekretær i AFL (LO), og bidro blant annet til at det ble innført systematisk statistikk og oversikt over lønns- og levekostnader. 

Politisk tilhørte han Arbeiderpartiet, der han var nestformann fra 1903 til 1906. Fra 1902 til 1907 representerte han AP i Kristiania bystyre, og fra 1905 satt han i formannskapet. 

I fagbevegelsen arbeidet han blant annet for opprettelser av hjelpekasser, og i 1911 ble han første direktør i Kristiania Kretssykekasse, den senere Oslo Trygdekasse. Direktørstillingen her besatt han fram til 1944, og sørget for at trygdekassen etter hvert omfattet en stadig større del av befolkningen.

Ormestad var styremedlem i Rikstrygdeverket fra 1935 til 1942, formann i Trygdekassenes Landsforening fra 1922 til 1945 og redigerte *Sykeforsikringsbladet* (senere kalt *Sosial Trygd*) fra 1912 til 1945.

Ordener
-------

* Ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden (1938)
* Ridder av Dannebrogordenen
* Ridder av den svenske Vasaordenen
* Kongens fortjenstmedalje i gull.

Bibliografi
-----------

* *Skandinaviske arbeiderkongresser. Beslutninger og resolutioner vedtagne ved de skandinaviske arbeiderkongresser i Gøteborg 1886, i Kjøbenhavn 1888, i Kristiania 1890, i Malmø 1892, i Stockholm 1897 og i Kjøbenhavn 1901*, red. (1906)
* *Norsk jern- og metalarbeiderforbund. Beretning om forbundets virksomhet i 1905–1908* (1909)
* *Sygeforsikring* (1909)
* *Lov om syketrygd av 6. juni 1930 med anmerkninger og henvisninger* (1930)
* *Syketrygden i 25 år. Forberedelse og virksomhet 1885–1911–1921–1936* (1936)
* *Matrikkel for trygdekasser 1939*, red. (1939)
* *De sosiale trygder. Historikk og grunnprinsipper* (1948)
* *Berg-Ormestad-slekten som nedstammer fra gårdbruker Christen Olsen Berg, f. 1699 – d. 1771, Våle i Vestfold*, stensil (1950)

Referanser
----------

1. 1 2   Norsk biografisk leksikon, oppført som Ingvald Marius Ormestad, Norsk biografisk leksikon ID Marius\_Ormestad, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Om Marius Ormestad i Norsk biografisk leksikon
* (no) Digitalt tilgjengelig innhold hos Nasjonalbiblioteket: bøker av Marius Ormestad

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Prabook **·** BIBSYS **·** VIAF
 |
Det kongelige mausoleum Foto: Per E. Hadland 
**Det kongelige mausoleum** er et kongelig gravkapell på Akershus slott i Oslo. 
Det er oppført etter tegninger av Arnstein Arneberg og sto ferdig i 1948.

I mausoleet står to sarkofager: I en hvit marmorsarkofag hviler kong Haakon VII og dronning Maud, i en grønn hviler kong Olav V og kronprinsesse Märtha. Begge sarkofagene er tegnet av Arnstein Arneberg.

Gravkammeret er i kalksten fra Asker og de innvendige veggene er dekket av marmor fra Gjellebekk. Gulvet består av slipte kalkstensfliser. Et alter er plassert i en nisje. Alteret er ved Henrik Sørensen.

I kryptens vegg ved mausoleet er innmurt levningene etter kong Håkon V og dronning Eufemia overført fra Mariakirken.

Referanser
----------

1. 1 2  Byminner nr.3/2012 Arkivert 12. juli 2015 hos Wayback Machine. Trond Norén Isaksen: Nidarosdomen eller Akershus?, side 24 og 25

Eksterne lenker
---------------

* Det kongelige mausoleum på Slektshistoriewiki
* (en) Royal Mausoleum (Norway) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

Portal: Oslo
Scenografi av Bernardo Buontalenti for tredje intermedio fra Medicienes bryllup: Apollo beseirer monsteret som terroriserer Delos.
**Intermedio**, eller **intermezzo** var i den italienske renessansen en forestilling, gjerne med dans, som ble framført som mellomakt i skuespill oppført for å feire spesielle hendelser ved hoffet. 

I byer som Firenze og Ferrara var herskerfamilienes bryllup (eller lignende statlige arrangementer) den vanligste anledningen til storslåtte intermedier. De best dokumenterte ble oppført under Medici-familiens bryllupsfester: storhertugen av Toscana finansierte i 1589 ikke mindre enn 18 festivalbøker og andre trykksaker i forbindelse med bryllupet til Ferdinando de' Medici og Christina av Lorraine.

Blomstringstida var seint på 1500-tallet, men det ble skrevet og framført intermedier fra seint 1400-tall og gjennom hele 1600-tallet. Etter 1600 gikk formen inn i operaen, eventuelt som mellomspill. I enkelte sammenhenger kunne det fortsatt brukes intermedier i skuespill.

Lignende former utenfor Italia
------------------------------

En lignende form utviklet seg i Frankrike på samme tid som i Italia. Den franske formen ble kalt *intermède* og var mer basert på dans enn den italienske. 

Engelske masques har mange likheter med det italienske intermedio, men opphavet var ikke som en "filler" mellom aktene. 

Intermezzoet i 1700-tallets opera seria viser trekk fra renessanseformen og var korte komiske mellomspill som ble plassert mellom aktene i de ellers «heroiske» seria-verkene.

Den nordtyske kirkemusikk-komponisten Thomas Selle flettet flerkorige motetter som han kalte *Intermedien* inn mellom bibelhistoriene i sine pasjoner for å oppsummere og kommentere fortellingene.

Referanser
----------

1. ↑  Reed & Wallace:205-7

Kilder
------

* Elisabeth Th. Hilscher-Fritz: «Intermedien (Intermezzi)» i *Oesterreichisches Musiklexikon*. Onlineutgaven, Wien 2002 ff. ISBN 3-7001-3077-5.
* Artikkelen «Intermedio», i *The New Grove Dictionary of Music and Musicians*, red. Stanley Sadie. 20 bind. London, Macmillan Publishers Ltd. 1980. ISBN 1-56159-174-2

Litteratur
----------

* Warren Kirkendale, *Emilio De' Cavalieri Gentiluomo Romano*, (Florence, 2001).
* Alois Nagler, *Theatre Festivals of the Medicis 1539-1637*, 1964, Yale UP
* *The New Harvard Dictionary of Music*, red. Don Randel. Cambridge, Massachusetts, Harvard University Press, 1986. ISBN 0-674-61525-5
* Reed, Sue Welsh & Wallace, Richard (red.), *Italian Etchers of the Renaissance and Baroque*, 1989, Museum of Fine Arts, Boston, ISBN 0-87846-306-2 eller 304-4 (paperback)
* James Saslow: *The Medici Wedding of 1589', Yale University Press, 1996*
***Det kommer en dag*** var en av de illegale avisene som ble utgitt under den tyske okkupasjonen av Norge under andre verdenskrig.

*Det kommer en dag* lanserte sitt første nummer i januar 1941, og kom ut med 7 – 8 utgaver inntil august. Avisen ble stensilert, og opplaget er anslått til 500 eksemplarer.

Den ble laget av fire elever fra Vahl skole i Oslo: Per Andersen, Anders Guldvik, Ragnar Storm-Larsen og Finn Skedsmo. Lektor August Lange medvirket aktivt.

Avisen var en velredigert publikasjon, med programmatiske artikler, paroler, poesi og humor. Blant smånytt og notiser finner man for eksempel følgende:

*«Kjenner De innskriften på Hitlers gravsteiner, (de er allerede lagd, og han må ha to fordi Ein-stein var jøde). "Dette er mitt absolutt siste territoriale krav i Europa".»*
Guldvik og Lange ble arrestert i juni 1941, og det siste nummeret av avisa kom i august. Det ble sendt ut under navnet «Fritt land», et navn som ble benyttet av en annen illegal avis. Storm-Larsen klarte å ta seg over til England, og kom tilbake etter krigen som flyger. Andersen ble tatt i januar 1942, og satt fengslet i Berlin. Han ble dømt til døden, men dommen ble ikke fullbyrdet.

Falsk NS-utgave
---------------

For å bekjempe motstandsbevegelsen og den illegale pressa benyttet Gestapo og statspolitiet falske «illegale aviser». De ble laget for å skape forvirring og splid i motstanden, eller som rene provokasjoner for å nøste opp motstandsbevegelsen og de illegale avisene. Sensommeren 1941 sendte NS sitt propagandaapparat også ut en falsk utgave av *Det kommer en dag*.

Referanser
----------

1. ↑  Side 44. Hans Luihn: *Den frie hemmelige pressen*, Nasjonalbiblioteket (1999) ISBN 82-7965-010-5
2. ↑  Hans Luihn: *Den frie hemmelige pressen*, Nasjonalbiblioteket (1999) ISBN 82-7965-010-5 og Hans Luihn (red): *Illegale aviser 1940 – 1945*. AL Biblioteksentralen (1995) ISBN 82-7022-165-1 (På side 8 i boka fra 1995 oppgis at det var Sagene skole, på side 44 i boka fra 1999 er angitt Vahl skole)
3. ↑  Side 37 – 39. Hans Luihn: *De illegale avisene*, Universitetsforlaget (1960)
4. ↑  Side 45. Hans Luihn: *Den frie hemmelige pressen*, Nasjonalbiblioteket (1999) ISBN 82-7965-010-5
5. ↑  Side 37. Hans Luihn: *De illegale avisene*, Universitetsforlaget (1960)

Portal: Andre verdenskrig
**Science Museum** er et museum for naturvitenskap og teknologi på Exhibition Road i South Kensington i London. Det ble opprettet i 1857 og er en av Londons fremste turistattraksjoner med 2,7 millioner besøkende årlig.

Som andre offentlig finansierte nasjonale museer i Storbritannia krever Science Museum ikke inngangsbilletter, men enkelte midlertidige utstilling kan innebære tilgangsavgift. Museet er en del av Science Museum Group (SMG) etter å ha blitt slått sammen med Vitenskap- og industrimuseet i Manchester i 2012.

Det ble grunnlagt i 1857 med Bennet Woodcroft som leder. Samlingen ble gitt av Royal Society of Arts og overskuddslageret til The Great Exhibition. I begynnelsen inngått det i South Kensington Museum sammen med Victoria and Albert Museum, men det ble skilt ut som Museum of Patents i 1858 og Patent Office Museum i 1863. I 1865 fikk den vitenskapelige og teknologiske samlingen sitt nåværende navn, mens kunstsamlingen ble overlatt til Victoria and Albert. Patent Office Museum fortsatte som en egen enhet til 1909, da det ble innlemmet i Science Museum. 

Museet har mer enn 300 000 gjenstander i samlingen, med flere berømte utstillingsobjekter som Stephensons The Rocket, Puffing Billy, den første jetmotoren, en rekonstruksjon av Francis Crick og James Watsons modell av DNA, noen av de eldste bevarte dampmaskinene, et fungerende eksemplar av Charles Babbages *Difference engine* og den første prototypen på titusenårsklokken Clock of the Long Now. Det er flere hundre interaktive utstillingsobjekter, og en IMAX 3D-kino, samt Henry Wellcomes medisinhistoriske samling. 

I tillegg til museumsdriften er Science Museum en internasjonalt anerkjent forskningsinstitusjon. Biblioteket var inntil 1960-årene Storbritannias nasjonalbibliotek for naturvitenskap, medisin og teknologi. Det drives sammen med Imperial College Londons bibliotek.

Referanser
----------

1. ↑   2 989 000 (2012): «Visits made in 2012 to Visitor Attractions in Membership with ALVA». *Association of Leading Visitor Attractions*.
2. ↑   «Science Museum Group - About us», *Science Museum Group*
3. ↑   «Manchester's MOSI and London's Science Museum to merge». *BBC News*. 2. desember 2011.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Science Museum, London – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Albertopolis: Science Museum — museets arkitektur og historie

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NLA **·** NKC **·** CiNii
 |
**Science and Engineering Research Council** (**SERC**) var et britisk organ med ansvar for offentlig finansierte forskningsaktiviteter innen vitenskaper som astronomi, bioteknologi og biologi, romforskning og partikkelfysikk. SERC hadde oppsyn over blant annet Royal Greenwich Observatory, Royal Observatory Edinburgh, Rutherford Appleton Laboratory og Daresbury Laboratory.

Fra det ble opprettet i 1965 fram til 1981 var det kjent som **Science Research Council** (SRC). SRC ble opprettet for å forbedre organiseringen av Storbritannias ikke-militære forskning, spesielt med henblikk på å bestemme hvordan den offentlige finansieringen skulle prioriteres og fordeles på tvers av alle vitenskapelige forskningsdisipliner. Denne oppgaven lå tidligere under Finansdepartementet, uten noen direkte vitenskapelig rådgivning. I 1981 endret SRC navn til Science and Engineering Research Council, for å gjenspeile det økende fokuset på ingeniørvitenskap.

I 1994 ble SERC delt i tre: Particle Physics and Astronomy Research Council (PPARC), Engineering and Physical Sciences Research Council (EPSRC) og Biotechnology and Biological Sciences Research Council (BBSRC). De to observatoriene ble lagt under PPARC, og laboratoriene først under EPSRC, og senere til en egen organisasjon, kalt Council for the Central Laboratory of the Research Councils (CCLRC). I 2007 CCLRC og PPARC slått sammen til Science and Technology Facilities Council (STFC), som i tillegg fikk ansvaret for kjernefysikk, som ble flyttet fra EPSRC til STFC.

Eksterne lenker
---------------

* The Science and Technology Facilities Council
* Engineering and Physical Sciences Research Council[*død lenke*]
* Biotechnology and Biological Sciences Research Council Arkivert 23. april 2017 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** NLA **·** NKC **·** CiNii
 |
**Fotballtriks** er betegnelsen på en spesiell egenskap som spillere utfører med en fotball.

Vanlige triks
-------------

Her er noen triks.

### Step-over

**Step-over** er et triks som brukes meget ofte. Først løfter du den ene foten over ballen, så gjør du det med den andre foten. Mange kan gjøre det samme opptil mange ganger.

### Skuddfinte

**Skuddfinte** brukes til å lure motstanderen til å tro at du skyter/sender pasning. Man starter vanligvis med ballen i fart foran seg, ta benet bakover som om du skulle skyte, rett før du treffer stopper du foten. Da vil vanligvis motstanderen gå den du veien fintet skuddet mot, det mest ideelle da er å gå den andre veien som motstanderen fjern seg vekk fra. Det smarte med skuddfinte er at motstanderen aldri vet om du skal skyte eller sende pasning.

### Flikk opp,så skyt

**Flikk opp,s å skyt** er en smart måte også komme seg ut av for eksempel disse knipene:  

Du står fanget i et hjørne  

Du blir presset bakover (Merk deg at du må stå med ryggen mot motstanderen)  

Hvis du blir presset må du ha en god kroppsbeherskelse. Flikk den opp, spark den gjerne opp litt en gang før du sparker den i en bue over motstanderen. Da kan du raskt løpe forbi ham og ta ballen.

### 360/Piruett

**360/piruett** brukes til å snu seg helt rundt en gang for å skjerme ballen fra motspilleren. Du starter med ballen ved siden eller foran deg, du stopper ballen med den ene foten før du bruker den andre til å dra den forbi motstanderen. Utfallene av dette trikset er variert fordi hele trikset kommer an på timing. Med riktig timing kommer du forbi. Sjansen for å klare det er 1:2.5 (40 % sjanse).

Vanskeligere triks
------------------

### Regnbueflikk

**Regnbueflikk (Også kalt Rainbow Flick)** et triks som kan tolkes som en vanskeligere versjon av *Flikk opp, så skyt*. Du løper med ballen i fart foran deg, når farten slakker seg tar du sats og holder den fast helen på den fremste foten og rista på den bakerste foten. Så slenger du føttene rett opp (Når du blir bedre kan man slenge den til siden) og slipper ballen, med litt erfaring får du ballen over kroppen din og du kan løpe videre med ballen.

### Hel-til-hel

**Hel-til-hel** er et triks som brukes til å lure motstanderen til å tro at du stopper opp. Du løper med ballen frem mot motspilleren, bruk en demplingnende bevegelse (Ikke fullfør den) før du drar ballen med den ene foten bak mot den andre foten som du da bruker til å sparke ballen fremover. Forhåpentligvis går motspilleren på finten. Sjansen for det er 1:4,altså 25 %.

### Rabona

**Rabona** er et finesseskudd som kan brukes når du er fanget i et hjørne, men brukes vanligvis til innlegg og pasninger, men det har hendt at spillere har scoret på *Rabona*. Du har ballen ved siden eller foran deg, du setter det valgte benet bak det andre sånn at det bytter plass fra venstre til høyre eller motsatt, da bruker du benet som har byttet plass til å skyte, da avhenger det bare av at du får ballen opp på rista, klarer du det vil du få i beste fall et like bra skudd som du får vanligvis ved å skyte på vanlig måte.
**Det kinesiske biemuseum** (kinesisk: 中国蜜蜂博物馆, pinyin: *Zhongguo mifeng bowuguan*, engelsk: *China Honey Bee Museum*) ligger i Beijings bydistrikt Haidian i Beijings botaniske hage i Xiangshan (de velduftende åser), vest for Wofotempelet. Det ble bygd i 1993 og er tilknyttet *Bieforskningsinstituttet til det kinesiske akademi for landbruksvitenskapene* (中国农业科学院蜜蜂研究所馆, *Zhongguo nongye kexueyuan Mifeng yanjiusuo*).

Utstillingshallen er på 150 kvadratmeter og er delt i tre utstillingsrom, med over 500 fotografier og mer enn 700 utstillingsstykker om bienes tilblivelse, med fossiler, om apikulturens historie, forholdet mellom mennesket og honningbiene, Kinas apikultur, honningbienes biologi, apikulturteknologi, bestøvning, bieprodukter og bieterapi, bedrifter og forskningsresultater innen den kinesiske apikultur, og lignende.

Referanser
----------

1. ↑

Eksterne lenker
---------------

* China Honey Bee Museum[*død lenke*]
* Zhongguo mifeng bowuguan – Chinesisch
* Zhongguo mifeng bowuguan – Chinesisch
***The Shell Game*** er en amerikansk stumfilm fra 1918, regissert av George D. Baker.

Handling
--------

På grunn av sin tro på at folk flest blir mer sentimentale ved juletider, og derfor er et enkelt bytte, forsøker Wilkins å komme tettere på millionæren Lawrence Gray - hvis kone og lille datter Zelda forsvvant under en stor flom atten år tidligere. Etter å ha lovet å finne Grays datter, vender Wilkins tilbake til pensjonatet sitt, hvor han finner Alice Sheldon som forsøker å unnslippe hennes desperate økonomiske nød ved å begå selvmord.

Wilkins overbeviser snart Alice om å posere som Zelda Gray, og varsler deretter Lawrence om at han allerede har funnet igjen hans forsvunne datter. Lawrence behandler Alice så vennlig at når Wilkins krever betaling fra henne julemorgen, nekter hun. Lawrence, som har overhørt samtalen deres, kommer inn og avslører leende at han hadde kjent til svindelen deres hele tiden. Men takknemlig overfor Wilkins for å ha funnet en passende kone til ham, skriver Lawrence ut en stor sjekk til Wikins.

Skuespillere
------------

* Emmy Wehlen som Zlice Sheldon / Zelda Gray
* Henry Kolker som Lawrence Gray
* Joseph Kilgour som Silk Wilkins
* Fanny Cogan som Mrs. Wentworth
* Ricca Allen som en utleier
* Hugh Jeffrey som en servitør
* Richard Thornton som en hotell-manager

Referanser
----------

1. ↑  THE SHELL GAME

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Shell Game* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Shell Game* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *The Shell Game* på American Film Institute Rediger på Wikidata
***The Shepherd of the Hills*** er en amerikansk stumfilm fra 1919, regissert av Harold Bell Wright og Louis F. Gottschalk.

Handling
--------

En gammel mann fra storbyen kommer til Mutton Hollow i Ozarks på grunn av sønnen sin, en kunstner, som hadde forlatt en ung kvinne som poserte for et bilde som gjorde ham berømt. Denne kvinnen fødte også barnet hans, etter at han hadde reist fra henne.

Den gamle mannen begynner som gjeter for gamle Matt Matthews, den unge kvinnens far. Den nye gjeterens vennlige innflytelse og kunnskaper blir verdsatt av flere andre innbyggerne i fjellet, og de stopper hjemmebrent-produsenter fra å drepe den gamle mannen. Men det oppstår også en rekke andre komplikasjoner.

Skuespillere
------------

* Harry Lonsdale som en gjeter
* Catherine Curtis som Sammy Lane
* George A. McDaniel som unge Matt
* Don Bailey som gamle Matt
* Elizabeth Rhodes som Tante Molly
* Lon Poff som Jim Lane
* C. Edward Raynor som lille Pete
* Bert Sprotte som Wash Gibbs
* George Hackathorne som Ollie Stuart

Referanser
----------

1. ↑  THE SHEPHERD OF THE HILLS

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Shepherd of the Hills* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Shepherd of the Hills* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) *The Shepherd of the Hills* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata
Tollhuset i Shanghai (1927)
**Det kinesiske maritime tollvesen** (kinesisk: 中国海关总税务司; før 1912: *Det keiserlige maritime tollvesen*, 大清皇家海关总税务司) var et kinesisk regjeringsorgan for skatteinnkreving og informasjonsinnhentelse. Det ble opprettet i 1854 og bestod som en enhet til 1949 da det fortsatte videre i hver sin versjon i både Republikken Kina (på Taiwan) og i Folkerepublikken Kina.

Organisasjon
------------

Tollhuset i Kanton bygd i 1914, det eldste gjenstående i Kina
Det historiske tollhuset i Hankou (Wuhan)
På de høyere nivåer var tollvesenet stort sett ledet av utlendinger, skjønt det var den kinesiske regjering som var overordnet instans. Tollvesenet kom i stand idet utenlandske konsuler i Shanghai etablerte vesenet i 1854 for å innkreve de maritime handelsavgifter som de kinesiske myndigheter ikke hadde klart å innkreve på grunn av Taipingopprøret. Organisasjonen ble elevert til regjeringsorgan i 1859. Dets oppgaver vokste raskt til også å omfatte innenlands skatteinnkreving, postvesen, havne- og elvevesen, fyrvesen, værmelding og anti-smugler-tiltak. Tollvesenet kartla og politibevoktet den kinesiske kyst og Yangtzeelven. Den bedrev låneforhandlinger, valutareform og økonomisk og finansiell styring. Det publiserte månedlige handelsoversikter, en regulær serie navigasjonshjelpemidler, og rapporter om været og medisinske anliggender. Det representerte også Kina på over tyve verdensutstillinger, drev flere utdannelsesinstitusjoner og utførte enkelte diplomatiske ærender. 

Briter dominerte tollvesenets utenlandske stab, men blant de ansatte var det også en god del tyskere, amerikanere, franskmenn og – etterhvert – japanere. En nordmann var også høyt oppe i systemet: Johan Wilhelm Normann Munthe. Kinesere begynte å bli forfremmet til ledende stillinger fra og med 1929.

Generalinspektører
------------------

* Horatio Nelson Lay，1859－1863
* Robert Hart，1863－1911
* Robert Edward Bredon，1908－1910
* Francis Aglen，1910－1912 og 1912－1929
* Frederick Maze，1929－1943
* Lester Knox Little，1943－1950

Litteratur
----------

* Donna Brunero:  *Britain's Imperial Cornerstone in China: The Chinese Maritime Customs Service, 1854-1949*. Routledge, 2006.

* John K. Fairbank: *Trade and Diplomacy on the China Coast: The Opening of the Treaty Ports, 1842-1854.* 2 bind. Cambridge, MA: Harvard University Press, 1953.

* Johanne Huitfeldt: *General Munthe: eventyrer og kunstsamler i det gamle Kina*. Huitfeldt, 1990 ISBN 82-7003-096-1

* Stanley Fowler Wright: *Hart and the Chinese Customs.* Belfast: published by William Mullen and Son for Queen's University, Belfast, 1950.

* Crawford David S. James Watson, MD, LRCSE – an Edinburgh trained physician and surgeon in northeastern China 1865–1884. J. Royal College of Physicians of Edinburgh. 2006.

Eksterne lenker
---------------

* Bristol University Chinese Maritime Customs Project
* Handlist of L.K. Little papers at Houghton Library, Harvard University
* Maria Bugrova Bumali Project about Chinese Maritime Customs

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN
 |
**Det kollektivt ubevisste** er et begrep innenfor analytisk psykologi, og ble lansert og utarbeidet av Carl Gustav Jung. Jung fremmet det syn at det ubevisste besto av en personlig del, som er spesifikk til det enkelte individ og dets livserfaring, og en del som mer allment rommer, samler og organiserer de personlige erfaringene til alle medlemmer av en art.

Jungs forståelse
----------------

Jung skriver: "My thesis then, is as follows: in addition to our immediate consciousness, which is of a thoroughly personal nature and which we believe to be the only empirical psyche (even if we tack on the personal unconscious as an appendix), there exists a second psychic system of a collective, universal, and impersonal nature which is identical in all individuals. This collective unconscious does not develop individually but is inherited. It consists of pre-existent forms, the archetypes, which can only become conscious secondarily and which give definite form to certain psychic contents.".

Jung koblet slik det kollektivt ubevisste til 'what Freud called "archaic remnants" – mental forms whose presence cannot be explained by anything in the individual's own life and which seem to be aboriginal, innate, and inherited shapes of the human mind'.

### Arketyper og kollektive representasjoner

Jung anså at arketypene Skyggen og Anima/Animus adskilte seg fra de andre arketypene i den forstand av deres innhold var mer direkte relatert til individets personlige situasjon, og mindre til det kollektivt ubevisste.

Lucien Levy-Bruhl, Marcel Mauss og Adolf Bastians arbeider øvet innflytelse på Jungs tanker om det kollektivt ubevisste.

Se også
-------

* Tabula rasa
* Unus mundus

Referanser
----------

1. ↑  C. G. Jung, *The Archetypes and the Collective Unconscious* (London 1996) s. 43
2. ↑  C. G. Jung, *Man and his Symbols* (London 1978) s. 57
3. ↑  Walter A. Shelburne, *Mythos and Logos in the Thought of Carl Jung* (1988) s. 150
4. ↑  C. G. Jung, *Mysterium Coniunctionis* (London 1963) s. 106

Videre lesning
--------------

* Michael Vannoy Adams, *The Mythological Unconscious* (2001)
* Gallo, Ernest. "Synchronicity and the Archetypes," *Skeptical Inquirer, 18* (4). Summer 1994.
* Jung, Carl. (1959). *Archetypes and the Collective Unconscious.*
* Jung, Carl. *The Development of Personality.*
* Jung, Carl. (1970). "Psychic conflicts in a child.", *Collected Works of C. G. Jung, 17*. Princeton University Press. 235 p. (p. 1-35).
* Whitmont, Edward C. (1969). *The Symbolic Quest*. Princeton University Press.

Eksterne lenker
---------------

* *Archive for Research in Archetypal Symbolism*
* Kaleidoscope Forum Arkivert 9. februar 2011 hos Wayback Machine. Jungian Discussion Forum.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** NKC
 |
***The Shadow of Rosalie Byrnes*** er en amerikansk stum dramakriminal fra 1920, regissert av George Archainbaud og med Elaine Hammerstein i hovedrollen. Filmen er basert på en roman fra 1919 av Grace Sartwell Mason.

Handling
--------

Edward Langford og Elaine Hammerstein
Leontine Maddern er en selvsentrert, skruppelløs skuespillerinne. Men tvilling-søsteren hennes Leona er en seriøs og medfølende artist. På grunn av en skandale som Leontine var involvert i, begynner Leona å bruke morens pikenavn Rosalie Byrnes. Rosalie møter og forelsker seg i løytnant Gerald Cromwell. Men etter at de gifter seg, blir Cromwell snart sendt utenlands.

Familien hans, som ønsker at Gerald skal gifte seg inn i en langt mer velstående familie, henvender seg til Leontine og forveksler henne med Rosalie. De tilbyr å kjøpe henne for at ut skal skilles fra Gerald, og hun går med på forslaget deres. Gerald, nå i Frankrike, får vite at hans kone plutselig ønsker å skilles fra ham, så han sender henne et bebreidende brev. I mellomtiden blir Rosalie mistenkt for å ha drept kjæresten Vasco Lamar, og at håndvesken hennes skal være etterlatt der som bevis.

Skuespillere
------------

* Elaine Hammerstein som Leontine Maddern / Leona Maddern
* Edward Langford som Gerald Cromwell
* Anita Booth som Eleanor
* Alfred Hickman som Hugo Stone
* Fanny Cogan som Mrs. Lange
* George Cowl som Vasco Lamar
* Lillian Worth som Mrs. Cromwell
* Juliette Benson som Miss Christine

Referanser
----------

1. ↑  Alan Goble. *The Complete Index to Literary Sources in Film*
2. ↑  «AFI|Catalog». *catalog.afi.com*. Besøkt 14. mai 2023.

Eksterne lenker
---------------

* (en) The Shadow of Rosalie Byrnes – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) *The Shadow of Rosalie Byrnes* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Shadow of Rosalie Byrnes* på American Film Institute Rediger på Wikidata
**Kertemindebåd**, også kalt **bæltbåd**, er en dansk seilbåt som ble brukt som fiskebåt på 1800-tallet. Båten er oppkalt etter Kerteminde, en by på Fyn i Danmark. Båten er nært beslektet med den eldre bæltbåden, som har et karakteristiske hjerteformet akterspeil. Den er i hovedsak av samme konstruksjon, med samme bruksområde, men er gjort spissgattet.

Kertemindebåden
---------------

De første spissgattede fiskebåtene ble tatt i bruk av danske fiskere i løpet av 1800-tallet. Flere ulike båttyper med dekk eller halvdekk ble etter hvert vanlige og erstattet blant annet de eldre åpne storbåtene i sildefisket. De fleste storbåtene ble spissgattede og fikk et «lokk» med åpning til lasterommet midtskips.

Bæltbåden tilhørte en eldre båtbyggingstradisjon der bordgangene satt noe forskuttet på hverandre og var festet med trenagler. Spantesystemet var lite robust. De lokale båtbyggerne langs Storebælt holdt lenge på de gamle byggemetodene, men de nye kom i bruk i siste halvdel av 1800-tallet.

Resultatet var *Kertemindebåden*, som egentlige var en spissgattede bæltbåd av samme størrelse, men bygget som en dekksbåt med et lokk over lasterommet. Den har samme rigg som bæltbåden, med spriseil, toppseil, klyver og et baugspyd fra forskipet. Den er nesten identiske med bæltbådene, bortsett fra akterstavnen og at roret er laget i ett eneste stykke. I likhet med andre danske fiskebåter hadde den heller ikke dyptstikkende kjøl.

Kertemindebådene blir i dag ofte oppfattet som bæltbåder. Dette gjelder for eksempel «Rylen», ekspedisjonsbåten til Achton Friis, en dansk tegner og maler som reiste rundt til 132 av Danmarks 406 øyer mellom 1921 og 1924 og samlet materiale til sitt store verk De Danskes Land. «Rylen» var en seilbåt med hjelpemotor, en DAN motor på seks hestekrefter.

Se også
-------

* Bæltbåd

Litteratur
----------

* Christian Nielsen. *Danske bådtyper* 2005 ISBN 87-90374-30-4

Eksterne lenker
---------------

* De danske øyer og Rylen

Portal: Danmark
**Vincenzo D'Angelo** (født 22. januar 1951 i Napoli, død 6. februar 2008 i Paris) var en italiensk vannpolospiller som deltok i de olympiske leker 1976 i Montréal, 1980 i Moskva og 1984 i Los Angeles.

D'Angelo vant en olympisk sølvmedalje i vannpolo under Sommer-OL 1976 i Montréal. Han var med på det italienske laget som kom på andreplass i vannpoloturneringen bak Ungarn. Det italienske laget vant to kamper og spilte to uavgjort og tapte èn i finalerunden som besto av seks lag. Italia fikk seks poeng, samme som Nederland som kom på tredjeplass. D'Angelo spilte åtte kamper og scoret tre mål i OL-turneringen.

OL-medaljer
-----------

* 1976 Canadas flagg Montréal - Sølv Sølv i vannpolo, Italias flagg Italia

Eksterne lenker
---------------

* (en) Vincenzo D’Angelo – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Vincenzo D’Angelo – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Vincenzo D’Angelo – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Vincenzo D’Angelo – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (it) Vincenzo D’Angelo – Italias olympiske komité Rediger på Wikidata

* (en) Vincenzo D’Angelo – FINA Rediger på Wikidata
***The Severed Hand*** er en amerikansk stumfilm fra 1914, regissert av Wilfred Lucas.

Handling
--------

The Severed Hand, et samfunn av italienske kriminelle og utpressere, sverger å drepe Danny Dawson - som har blitt forræder. Dawson har en datter, Nan, som han ofte mishandler. En dag mens han slår henne, blir han oppdaget av rektoren og rektorens hans, Dick Ralston - som deretter straffer Dawson. Nan blir deretter tatt inn som medlem av rektors husstand. Med jevne mellomrom, hver gang Dawson får tak i datteren sin alene, slår han henne.

En natt mens Dawson leter etter datteren sin blir han forfulgt av Guinio og Pietro, som også er medlemmer av Severed Hand Society. På avstand kan Nan se at italienerne dreper ham, før de to drapsmennene stikker av. Nan løper deretter til sin døde forelder, men noen få øyeblikk etterpå ankommer Dick Ralston og rektoren åstedet. De tror at hun var ansvarlig for farens dødsfall. For å redde seg selv fra å lide etter en forbrytelse som hun ikke kan bevise sin uskyld for, planlegger Nan å stikke av. 10 år senere har Nan blitt kjent under navet grevinnen Messina.

Messina er nå en hemmelig agent for Severed Hand Society. Det skal arrangeres et større ball, ved en utenlandsk ambassade. Nan deltar med det formål å stjele enkelte meget verdifulle dokumenter fra kaptein Korsloff fra den russiske ambassaden. Men Ralstons håndlangere er allerede på sporet. Nan lokker Korsloff til leilighetene hennes, og doper ham ned for å stjele papirene. Når Ralston og mennene hans kommer til leilighetene hennes for å arrestere henne, har hun forsvunnet.

Skuespillere
------------

* Cleo Madison som Nan Dawson.
* George Larkin som Dick Ralston.
* Edwin Alexander som Danny Dawson - faren til Nan.
* Edward Sloman.
* Frank Lanning.
* William V. Mong.

Referanser
----------

1. ↑  The Severed Hand

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Severed Hand* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
***The Shielding Shadow*** er en amerikansk stumfilm-føljetong fra 1916, regissert av Louis J. Gasnier og Donald MacKenzie. Føljetongen består av 15 filmer hvorav de fleste er antatt tapt.

Handling
--------

Stephen Walcott ønsker at den velstående Sebastian Navarro, en spanjol, skal gifte seg med datteren hans Leontine. Men Leontine er dypt forelsket i Jerry Carson, en pengeløs ung forfatter. Men når Jerry er passasjer på et skip, blir skipet hardt skadet i en brann. Alle blir meldt savnet på sjøen, bortsett fra kapteinen og en sjømann. Jerry har imidlertid klart å svømme i land, hvor han i en flaske oppdager et manuskript skrevet av en skipbrudden vitenskapsmann, Matthewson, og handler om en øy hvor det skal ligge en begravet formue.

Matthewson skriver også om noen svarte pellets han har produsert, som kan gi finneren «kraft hinsides alle menneskers drømmer». Sebastian, som tror at Jerry nå er død, forsøker å fremskynde sitt eget ekteskap med Leontine. Men kort tid etter at Jerry ankommer hjemmet deres dør Diego, Sebastians bror, når han faller og hodet hans treffer en tung pyntegjenstand på skrivebordet. Når Jerry deretter blir oppdaget stående bøyd over Diego, blir han raskt arrestert mistenkt for drapet.

Skuespillere
------------

* Grace Darmond som Leontine.
* Ralph Kellard som Jerry Carson.
* Léon Bary som Sebastian Navarro.
* Leslie King som One Lump Louie.
* Hallen Mostyn.
* Madeline Francine.

Referanser
----------

1. ↑  The Shielding Shadow
2. ↑  Rielle Navitski. *Public Spectacles of Violence*
3. ↑  «Silent Era : Progressive Silent Film List». *www.silentera.com*. Besøkt 15. desember 2022.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Shielding Shadow* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Shielding Shadow* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) *The Shielding Shadow* på Silent Era Rediger på Wikidata
En langhåret hollandsk gjeterhund
**Hollandsk gjeterhund** er en hund som ble utviklet i Nederland.

Temperament
-----------

Hollandsk gjeterhund er intelligent, lojal, har sterke drifter, derfor passer den ypperlig som tjeneste- og brukshund. Av natur er den avlet for å brukes, og har gode drifter. Hunden er svært lett å motivere og trene, og kan lett trenes positivt om man klarer å være konsekvent. Som familiehund er den lekende, kjærlig og aktiv.

Arbeidsevne
-----------

Sølvaktig hvithåret hollandsk gjeterhund
Korthåret hollandsk gjeterhund er i utstrakt bruk i Europa og USA som arbeidshund, først og fremst for politiet, skjønt de er mye brukt som redningshund også. En grunn til det er at de er mindre enn schäferhund og derfor er lettere for fører å plukke opp og bære med seg når det er behov for det. Motet til hunden er legendarisk. 

En korthåret hollandsk gjeterhund
En annen grunn til at den er blitt svært populær er at den ikke har vært utsatt for rasedyrking på samme måte som tysk gjeterhund. Slik har den unngått noen av de helse- og temperamentsproblemene som disse har, blant annet med hofteleddsdysplasi.

Eksterne lenker
---------------

* Engelsk side om hollandsk gjeterhund

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Elise Heien Hansen** (født 3. november 1995 på Sandane i Gloppen kommune) er en norsk håndballspiller, som spiller back for Aker Topphåndball. Høsten 2016 ble hun med på den nye samarbeidssatsingen mellom Njård og Ullern.

Bakgrunn
--------

Heien Hansen vokste opp på Sandane i Gloppen. Hun gikk på Firda videregående skole fra 2011 til 2013 og spilte da for ungdomsklubben Sandane (STIL) og Gloppen Håndballklubb. Hun spilte også fotball for STIL før hun bestemte seg for å satse på håndball.

Aker Topphåndballspilleren har en tvillingsøster, Sigrid Heien Hansen, som spiller fotball for Vålerenga Fotball Damer, samt tre eldre søstre. Hennes far, Åge Hansen, var selv en markant fotballspiller for Sandane på 1980-tallet. Hun er niese av journalist og tidligere redaktør, Jan Nik. Hansen.

Før sesongen 2016 gikk hun sammen med Njård til Aker Topphåndball i et nytt samarbeid med Ullern IL.

Se også
-------

* Liste over kjente personer fra Gloppen kommune
* Liste over kjente elever ved Firda videregående skole

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* Handball.no: Arkivert 18. september 2016 hos Wayback Machine. Spillerprofil
* akerhk.topphandball: Spillerprofil
**Imandra** (russisk: Имандра, akkalasamisk: *Eev'er*, skoltesamisk: *Âʹvverjäuʹrr* eller *Âʹvver*, finsk: *Imantero* eller *Imandrajärvi*) er en innsjø i den sørvestlige delen av Kolahalvøya i Murmansk oblast, Russland, like sør for polarsirkelen. Imandra ligger 127 meter over havet, og har et areal på 812 km². Største dybde er 67 meter. Innsjøen er dypt innskåret med mange viker og trange sund og rundt 150 øyer. Den største er Erm på 26 km².

Imandra består av tre hoveddeler. I midten ligger Ekostrovskaja Imandra (areal 351 km²), vest for denne ligger Babinskaja Imandra (akkalasamisk: *Áhkk'ejávvr*) (areal 133 km²), mens Khibinskaja Imandra (eller Store Imandra) (areal 328 km²) strekker seg 55 km nordover. Rundt 20 større elver munner ut i innsjøen, som drenerer til Kandalaksjabukta i Kvitsjøen via elva Niva. 

Imandra er kjent for sitt klare vann og sitt rike fiske. Om sommeren er innsjøen mye benyttet til båtliv, mens den om vinteren er populær blant langrennsløpere.

Byer ved eller nær innsjøen
---------------------------

Byen Montsjegorsk, som ligger ved bukta Montsje Guba i den nordvestre delen av innsjøen, er kjent som et vintersportssenter.

Apatity ligger nær innsjøens sørøstre bredd.

Poljarnye Zori ligger ved Niva-elva, et par kilometer fra utløpet fra innsjøen.

Referanser
----------

1. 1 2  «Imandra». *Russlands statlige vannregister* **(russisk)**. Besøkt 26. august 2015.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF
 |
**Elise Henrikke Svendsen** (født 11. november 1856 i Christiania) var en norsk sangerinne (mezzosopran) og musikkpedagog.

Familie
-------

Elise Svendsen var datter av musikeren Gulbrand Svendsen (1817-1900) og frøken Maren Hansdatter. Hun var halvsøster av komponisten Johan Svendsen (1840-1911). Hun ble 10. oktober 1896 gift i London med John Waegner.

Liv og virke
------------

Elise Svendsen var elev av Barbara Larssen i Kristiania, før hun reiste til Paris, hvor hun studerte under Mathilde Marchesi. Hun gjorde flere mindre opptredener, blant annet i Paris og i Kristiania. Det som regnes som hennes første selvstendige konsert fant sted 17. november 1889 i Kristiania Vestre Arbeidersamfunds festsal, hvor hun blant annet fremførte sanger komponert av broren.

Det som regnes som hennes første store konsert var imidlertid den som fant sted 12. november 1892 i Gamle Logen. Her opptrådte hun med assistanse fra Martin Knutzen, Johan Halvorsen og Barbara Larssen. Hun ga også opptredener i København og London.

Elise Svendsen ga undervisning i sang og pianospill i Kristiania i 1880- og 1890-årene.

Referanser
----------

1. ↑  *Norske Intelligenssedler 1889.11.18*. Norge, Oslo. 1889. s. 2.
2. ↑  *Dagbladet 1892.11.09*. Norge, Oslo. 1892. s. 1, 3.
3. ↑  Benestad, Finn (1990). *Johan Svendsen*. Aschehoug. s. 19. ISBN 8203161499.
4. ↑  *Aftenposten 1893.09.05*. Norge, Oslo. 1893. s. 4.
Det nye museumsbygget til venstre, det gamle torpet til høyre.
**Mus-Olles museum** i Ytterån, Krokom kommune, Jämtland er basert på samlingene til Per-Olof Nilsson («Mus-Olle», 1874-1955).

Museet ligger 800 m nord for E14, ved Alsensjön.

Historie
--------

Mus-Olle livnærte seg som fisker, men var allerede som barn en lidenskapelig samler. Da han åpnet sitt museum først gang i 1906 besto samlingene av 10.000 gjenstander. Et eget museumsbygg fra 1911 er bevart og inngår som en del av dagens museum, sammen med boligene på hjemstedet hans. I tillegg til at han samlet i nærmiljøet hadde han utbytte av kontakt med de kondisjonerte gjestene ved kurbadet i Ytterån, som var i virksomhet fra 1886 til ca 1910.

Samlingene på 150.000 gjenstander ble testamentert til Ytterå Hembygdsförening. Den nye museumsbygningen ble oppført i 1989.

Samlingene
----------

En stor del av de 150.000 gjenstandene utgjøres av frimerkesamlingen med 60.000 enheter, og en samling av 15.000 knapper. Ellers omfatter samlingene 650 fugleegg, 19 hvepsebol, mynter, utstoppede dyr, 1600 insekter, togbilletter, gjenstander fra husholdning og arbeidsliv i det gamle bondesamfunnet, steiner, våpen og tekstiler.

Særlig interessant er 23.000 innpakningspapirene fra perioden 1890-1940: sjokoladepapir, såpeesker, kaffeposer, fyrstikkesker, ølbrikker og emballasje for tobakk, barberblad og konfekt.

Eksterne lenker
---------------

* Mus-Olles museum
**Iman Jacob Wilkens** (født 1936 i Nederland, død 2018 i Frankrike) var en nederlandsk skribent og amatørhistoriker.

Wilkens studerte økonomi ved universitetet i Amsterdam, og flyttet i 1966 til Frankrike. Siden drev han undersøkelser av Homer. I boken *Where Troy Once Stood* fremmer han den oppsiktsvekkende teorien at byen Troja opprinnelig lå i England, og at Homers verk Iliaden og Odysseen opprinnelig er episke dikt av vesteuropeisk opprinnelse. Han har også holdt en forelesning kalt «The Trojan Kings of England» for en studentforening i Cambridge 1992.

Gog Magog Hills: Troja?

Litteratur
----------

* *Where Troy Once Stood*. London, 1990 ISBN 0-7126-2463-5 (ib) / (ISBN 0-7126-5105-5 pback, 1991)
* Newly revised and expanded editions 2005/2009, Gopherpublishers.com, Amsterdam, ISBN 9789051792089

Referanser
----------

1. ↑   www.troy-in-england.com[Hentet fra Wikidata]
2. ↑

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC
 |
**Øyulv Gran** (født høsten 1902 i Vålerenga, Oslo, død 1972) var en norsk populærforfatter. Han skrev under psevdonymene ØG, Øivind/Øyvind Grundt, Brynjulf Bagge (en enkelt gang), Ottar Karlsrud og Alf Rakstad. I Sverige anvendte han psevdonymet Stein Winge

Allerede tretten år gammel fikk han publisert noen historier i Tyrihans. Hans første kriminalfortelling var antaglig den lille føljetongen *Mysteriet i stenbruddet*, som fantes i spalten *Vore barn* i Norske hjem i desember 1918. Her blir leserne kjent med detektiv Harald Ask fra Kristiania og hans assistent Knut Sundt.

I 1923 startet han på farmasøytutdannelse og jobbet i fem år på apotek til han ble arbeidsløs. Han kunne derfor konsentrere seg mer om skrivingen.

Hans navn fantes i alle slags skrifter, fra Detektiv-Magasinet, Romantikk, Øvre Smaalenenes Avis til Krigsropet, i aviser, ukeblader samt julehefter. I 1956 anslo man at hans fortelliger var solgt i fem millioner eksemplarer i Sverige. For Norges del kan man legge til et par millioner.

I sine fortellinger for Detektiv-magasinet la Gran et lag av Edgar Wallace og stumfilmmelodrama på arven fra Stein Riverton, med velorganiserte forbryterbander ledet av maskerte kriminelle genier. Hans språk er høydramatisk, klisjémettet og uten gnist av originalitet eller selvironi;det virker i hovedsak satt sammen av kolportasjelitteraturens mest oppstyltede og forslitte vendinger.

Gran skev flere fortellinger om Knut Gribb.

Han utgav også to bøker på Forlagshuset: *Redselen i det gamle hus* (Nøkkelbok nr. 33 i 1942 med Harald Ask) og *I død manns sko* under psevdonymet Brynjuf Bagge (Nøkkelbok nr. 34 i 1942 med Paul Hodne).

Sommeren 1943–våren 1945 var han redaktør i det da nazifiserte *Kommunen og vi*, som er organet for Kommunale kontorfunksjoners forening.

Sammenlagt skrev han 74 fortellinger for det svenske Alibi-Magasinet i årene 1946–1956.

Referanser
----------

1. ↑  Nordberg, Nils: *Døden i kiosken. Knut Gribb og andre heftedetektiver*

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Prabook
 |
**Murtvang** er brukt som en reguleringsbestemmelse i byer for å redusere brannfaren. Bestemmelsen innebærer at alle hus innenfor et gitt område, som regel en bygrense, skal bygges som murhus. I Norge har murtvang vært betegnelsen på generell påbud i eldre bygningslovgivning, som innebar oppføring av bygninger av mur eller annet brannsikkert materiale. Denne reguleringsbestemmelsen har vært særlig aktuell i Norge fordi det mest naturlige er å benytte tre som byggemateriale.[]

Murtvangen i Christiania (Oslo)
-------------------------------

Utdypende artikkel: Murbyen (Oslo)

Christiania var den første byen i Norge som fikk murtvang. Murtvang ble innført i forbindelse med nyanleggingen av Christiania i 1624 etter den siste av middelalderbyen Oslos mange bybranner. Christiania var i ca. 200 år den eneste byen i Norge med murtvang. Det ble gitt dispensasjon for utmurt bindingsverk, fordi rene murhus var så kostbare at bare de mest velstående borgerne hadde råd til å bygge dem. Mange oppførte likevel ulovlige trehus i tradisjonelt lafteverk uten at myndighetene grep inn, og fra 1657 ble det tillatt å bygge rene trehus i de nye kvartalene på utfylt grunn i Bjørvika. Etter en bybrann i 1708 ble kravet om murtvang innskjerpet og håndhevet, men det ble fortsatt tillatt å bygge i utmurt bindingsverk. Da alle byens eiendommer ble branntaksert i 1766, var ca. 50 % av husene av bindingsverk, 30 % av lafteverk, og bare 20 % av massivt murverk, i datiden kalt «Grundmuur». 

Innføring av murtvang innenfor bygrensene førte til rask fremvekst av forsteder utenfor bygrensene. Etter hvert som byens forsteder ble innlemmet i byen gjennom byutvidelsene 1794, 1839, 1859 og 1878, ble også murtvangen gjeldende for større område. Murtvangen var frem til byutvidelsen av 1878 definert av bygrensene.

Murtvangen i andre norske byer
------------------------------

I Kristiansand ble det innført murtvang etter at Kvadraturen ble rammet av den fjerde, ødeleggende bybrannen i 1892. Påbudet førte blant annet til at Kristiansand stasjon er den eneste stasjonsbygningen langs den opprinnelige Setesdalsbanen som er oppført i mur og at den sørlige delen av sentrum etter hvert ble kalt «murbyen». 

Etter den omfattende bybrannen i Ålesund i 1904 ble det innført generell murtvang i alle norske byer.

Etter den store bybrannen i Skien i 1886 ble det innført murtvang i byen.

Lovverk
-------

Stortinget vedtok 19. mai 1904 en lov som omtales som «murtvangloven». Den bygde på bygningsloven av 27/7-1896, og gav klare regler for hvordan bygninger i sentrale bystrøk skulle være.

Referanser
----------

1. ↑  «murtvang». *Store norske leksikon* **(norsk)**. 28. september 2014. Besøkt 29. desember 2018.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |