recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**ʿAmr Muḥammad Abū Zayd Mūsā** (arabisk: عمرو محمود أبو زيد موسى; egyptiskarabisk uttale: [ˈʕɑmɾe mæˈħæmmæd ˈmuːsæ]; født 3. oktober 1936 i Kairo), også skrevet **Amr Moussa** med variasjoner, er en egyptisk politiker og diplomat, som var generalsekretær for Den arabiske liga fra 2001 til 2011. Han stilte som kandidat til presidentvalget i Egypt i 2012.

Mūsā gikk ut fra Universitetet i Kairo i 1957 med en grad innen rettsvitenskap. Etter å ha jobbet et år som jurist, begynte han i 1958 som diplomat i Egypts utenriksdepartement, der han skulle klatre helt til toppen. Blant annet var han i 1974–1977 rådgiver for utenriksminister Ismail Fahmi, i 1983–86 Egypts ambassadør til India, og i 1990–91 Egypts FN-ambassadør, før han i 1991 ble Egypts utenriksminister under president Hosni Mubarak.

Mūsā har prioritert å jobbe med å finne løsninger på Midtøstenkonflikten, fordi han mener den skaper grobunn for regional ekstremisme, og som utenriksminister var Mūsā populær både i Egypt og andre arabiske land for sin klare kritikk av Israels okkupasjon av Gaza og Vestbredden. En populær sang i Egypt i 2001 av den egyptiske croonsangeren Shaaban Abdel Rahim inkluderte tekstlinjen «Jeg hater Israel, men jeg elsker ʿAmr\_Mūsā». Da Mūsā gikk av i 2001 etter ti års tjeneste, til fordel for en jobb som generalsekretær for den Den arabiske liga, ble det spekulert i om overgangen var et grep fra president Hosni Mubarak for å gjøre en potensiell politisk rival mindre synlig i den egyptiske offentligheten.

Da Mūsā stilte som uavhengig kandidat til presidentvalget i Egypt våren 2012, var hans tilknytning til tidligere president Mubarak en ulempe, men likevel ble han regnet som en av favorittene. Han endte opp med en oppslutning på 11 %. I september 2012 ble han leder for det nystartede Konferansepartiet.

Referanser
----------

1. ↑   Munzinger Personen, oppført som Amr Muhammed Moussa, Munzinger IBA 00000023681, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   AlKindi, oppført som عمرو محمود موسى، 1936‒, General Diamond Catalogue ID 98162[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2  FN: Biography of Amre M. Moussa
4. 1 2 3 4  Thomas Plofchan (27. april 2012). «Candidates in the 2012 Egyptian presidential election». The Cairo Review of Global Affairs. Arkivert fra originalen 25. juli 2012. Besøkt 29. oktober 2012.
5. 1 2  «Profile: Amr Moussa». BBC News. 23. januar 2002. Besøkt 29. oktober 2012.
6. 1 2  «Amr Moussa». New York Times. 25. mai 2012. Besøkt 29. oktober 2012.
7. ↑

Eksterne lenker
---------------

* (en) Amr Moussa – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) ʿAmr Mūsā på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
* ʿAmr Mūsā på Twitter Rediger på Wikidata

* ʿAmr Mūsā på Facebook Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BBC Things **·** Munzinger (iba)
 |
**Keiserinne Xin** (kinesisk: 辛皇后, hennes personlige navn er ukjent; død 761), var keiserinne og hustru til Shi Siming, en general under Kinas Tang-dynasti som ble keiser i opprørsstaten Yan under Anshi-opprøret.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Den fremtidige keiserinne Xin sies å ha vært av adelsslekt. Da Shi Siming var ung og fortsatt fattig, var det hun som instisterte på å gidte ham, og fikk sin vilje til slutt. Han fikk i det minste én sønn med ham, Shi Chaoqing (史朝清); hans eldste sønn Shi Chaoyi var ikke hennes sønn. 

### Keiserinne

Etter at Shi Siming, som hadde tjent under Yans grunnlegger An Lushan, drepte An Lushans sønn og etterfølger An Qingxu i 759, erklærte han seg selv til keiser av Yan og gjorde hustruen til keiserinne. Det blir sagt at han begunstiget både henne og hennes sønn Shi Chaoqing, og muligens også gjorde Shi Chaoqing til sin kronprins. Da han angrep Tang-dynastiets østlige hovedstad Luoyang sammen med Shi Chaoyi, etterlot han henne i sin base Fanyang (范陽, det moderne Beijing), med Shi Chaoqing som sin stedfortreder som leder. I 761, etter at Shi Chaoyi, i frykt for at Shi Siming skulle drepe hamselb, fikk Shi Siming drept først, sendte han ordre i Shi Simings navn til Fanyang om å drepe Shi Chaoqing, og da ble også keiserinne Xin drept.

Noter, referanser
-----------------

1. ↑  Kildene samsvarer ikke om hvorvidt Shi Chaoqing ble gjort til kronprins. Shi Simings biografier i *Tangboken* (*Tangshu*) og *Den nye Tangboken* (*Xin Tangshu*) indikerer at han bare overveide det, men *Jimen Jiluan*, en krønike om Anshi-opprøret forfattet av Tang-historikeren Ping Zhimei (平致美), men som ikke er blitt bevart, skal etter det som siteres derfra i andre kilder  Arkivert 4. februar 2014 hos Wayback Machine. ha angitt av Shi Siming faktisk gjorde Shi Chaoqing til kronprins. Jamfør *Tangboken* bind. 200, del 1, og *den nye Tangboken* bind 225, del 1 Arkivert 28. mai 2008 hos Wayback Machine. Arkivert 2008-05-28 hos Wayback Machine med *Bo Yang-edisjonen av Zizhi Tongjian*, bind 53 [761], som viser til *Jimen Jiluan*.

Kilder
------

* *Tangshu*, vol. 225, part 1.
* *Zizhi Tongjian*, vols. 221, 222.
**Keisergemalinne Zhen** (kinesisk: 珍妃; pinyin: *Zhēn fēi*) født 27. februar 1876, død 15. august 1900 i Beijing), etter sin død kjent som **keiserlige edle gemalinne Ke-Shun** (恪顺皇贵妃), populært, men feilaktig kjent som «perlekonkubinen») var konkubine og gemalinne (ikke keiserinne) til Guangxu-keiseren. Hun spilte en viss politisk rolle med sin innflytelse på keiseren.[]

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Hun var datter av Changxu av Tatara-klanen og yngre søster til keisergemalinne Jin (1874-1924), en annen av Guangxu-keiserens gemalinner. 

### Konkubine, gemalinne

Hun ble konkubine i 1888 og fikk tittelen konkubine Zhen («kostbare konkubine»[]) den 25. februar 1889. Enkekeiserinne Cixi satte lenge pris på hennes talent og engasjerte kunstnere som gav henne undervisning i musikk og malekunst.[] Hun var Guangxu-keiserens favoritgemalinne og oppmuntret ham til å bli sterk og uavhengig, og bedrive en selvstendig politikk og innføre vesterlandske reformer.[] Hun var interessert i fotografi og inviterte vestlige fotografer for å lære seg å fotografere, men hennes begeistring for vestlige seder og hennes tilbøyelighet til å kle seg i mannsklær førte til at hun mistet Cixis gunst.[]

Da hun i samråd med keiseren forsøkte å iscenesette et kupp for å avsette Cixi fikk hun henne satt i husarrest (1898).

### Død

Innen hoffet flyktet fra Beijing da byen ble angrepet av utenlandske tropper under bokseropprøret i 1900, lot Cixi angivelig føre frem Zhen fra hennes fangenskap og oppfordret henne til selvmord. Men Zhen bønnfalt i stedet Cixi om å la keiseren forbli i byen for å møte og forhandle med utlendingene. Cixi skal da ha gitt ordre til at Zhen skulle slenges ned i en brønn i det nordøstre hjørne av Den forbudte by, der hun druknet. Denne historien er, skal man tro Sterling Seagrave, noe som senere ble funnet på av Edmund Backhouse, som var ansvarlig for mange av de ufordelaktige fortellinger og myter om enkekeiserinne Cixi.[] Cixi hadde faktisk forlatt Beijing før 14. august.

Denne historieversjonen er imidlertid ikke bekreftet, og det er tenkelig at Zhen i stedet druknet seg på fritt og eget initiativ, eller ble myrdet av evnukkene uten å ha fått ordre om det fra Cixi.[]

Referanser
----------

1. 1 2  Wu, Shengqing (2009). «Gendering the Nation: The Proliferation of Images of Zhen Fei (1876-1900) and Sai Jinhua (1872-1936) in Late Qing and Republican China». *NAN NÜ*. 11: 1-64.

Litteratur
----------

* Zhao, Erxun (1928). *Draft History of Qing (Qing Shi Gao)* **(kinesisk)**.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** NLA **·** KulturNav
 |
**Keiserkrigen** refererer til Danmark-Norges deltagelse i tredveårskrigen. Kong Christian IV var egentlig mest interessert i å forhindre at den svenske konge kom til å stå i spissen for alliansen mot den tyske keiser.

Tross Riksrådets motstand brakte han Danmark-Norge inn i den tyske religionskrig mellom protestanter og katolikker, på protestantenes side. Deltakelse i krigen var dels på initiativ fra den engelske kong Jacob. I 1626 led han et forsmedelig nederlag ved Lutter am Barenberg. Etter det første store slag hadde han kun 80 ryttere tilbake av en hær på 20 000 mann. Året etter ble Jylland besatt og utplyndret av den tyske keisers tropper under general Wallenstein, og landet var på randen av ruin. Ved freden i Lübeck 1629 slapp kongen med skrekken; men måtte love ikke fremover å blande seg i de tyske forhold.

Referanser
----------

1. ↑  Skeie, Jon (1871-1951) (1953). *Norges forsvars historie*. Oslo: Olaf Norlis forlag i hovedkommisjon.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |
**Kevo naturreservat** (finsk: *Kevon luonnonpuisto*, nordsamisk: *Geavu luonddumeahcci*) er et naturreservat i Utsjok kommune i Finland. Det ble opprettet i 1956 og har et areal på 712 km². Reservatet er en populær destinasjon for fotturister på grunn av den 40 kilometer lange og opptil 80 meter dype canyon-lignende dalen som elva Kevojoki renner gjennom, og som utgjør den sentrale delen av området. Dalen omgis av vidder og slake høyder. I vest hever landskapet seg opp mot de østre delene av fjellområdet Paistunturit, med fjellet Kuivi på 642 meter over havet som høyeste punkt.

Vandring i reservatet er om sommeren kun tillatt langs to merkede stier. Kevo-stien er 64 kilometer lang og følger Kevodalen. Kuivi-stien er 78 kilometer og går langs fjellene i vest. Begge stiene er vanskelige med blant annet flere elvekryssinger.

Naturreservatet omgis i nord, vest og sør av Paistunturi ødemarksområde.

Galleri
-------

|  |
| --- |
| * Kevo CanyonKevo Canyon
* Fiellufossen i Kevo canyonFiellufossen i Kevo canyon
* Høstfarger i Kevo naturreservatHøstfarger i Kevo naturreservat
 |

Referanser
----------

1. 1 2  «Karttapaikka / Kartplatsen». Lantmäteriverket. Besøkt 8. mai 2022.
2. 1 2  «Kevo Strict Nature Reserve». *nationalparks.fi*. Forststyrelsen. Besøkt 8. mai 2022.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Kevo Strict Nature Reserve – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
St. Andrew's Road South er Lhanbrydes hovedgate.

**Lhanbryde** (skotsk-gælisk *Lann Brìghde*) er en landsby i Moray i Skottland, rundt 6,5 km øst for Elgin. Tidligere gjennomtrafikk av motorvegen *A96*, men den tungt trafikkerte hovedvegen ble ledet i bue utenfor landsbyen tidlig på 1990-tallet.

Historie
--------

Lhanbryde har en historie som går tilbake mer enn 3000 år. Som bynavnet indikerer var stedet en gang et piktisk sete og det er også flere stående piktiske steinmonumenter som vitner om den piktiske kulturen. Lhanbryde betyr antagelig «Kirke(stedet) for sankt Bride», men det er uklart hvorfor navnet har blitt bevart i en walisisk form da det i 1215 ble nedtegnet som *Lamanbride*, *Lambride* på slutten av 1300-tallet, *Lambry* på 1600-tallet og *Longbride* i 1750

Kirken som landsbyen er blitt oppkalt etter er bortimot helt forsvunnet. Kirkegården ligger på nordsiden av hovedgaten. Noen få ruiner av kirken som fortsatt er synlige, og den var sannsynlig den siste av en rekke kirkebygg på stedet, og var allerede i 1796 forlatt og revet. Et medlem av Tempelridderordenen er gravlagt i kirkegården.

Arkeologiske utgravninger har frambrakt restene av en rekke vollgraver i Lhanbryde som har blitt tolket som øsesystem eller vannløp for en kvern eller mølle. På nordsiden er det rester av en mulig tørkeovn for korn hvor brent havre og keramikk indikerer 1200-tallet.

Dagens Lhanbryde
----------------

Elever fra den lokale grunnskolen, *Lhanbryde Primary School*, går nå enten til *Milnes High School* eller den ene av de to videregående skolene i Elgin, avhengig hvor de 

Befolkningen i Lhanbryde består i dag av rundt 2000 mennesker. Village Hall danner sentrum for Lhanbrydes moderne bosetning. Hovedgaten som går i en kurve har med tradisjonelle skotske småhus på begge sider.

Det lokale fotballaget heter Lhanbryde United FC.

Referanser
----------

1. ↑  Undiscovered Scotland: *Lhanbryde*
2. ↑  Derek Alexander: *A medieval grain-drying kiln and earlier mill-lade at Lhanbryde, Moray* Arkivert 11. juni 2007 hos Wayback Machine. (PDF)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Vision of Britain **·** VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
Geologisk kart over Nord-Europa, med det baltiske skjold i grått i nord og Avalonia i grått over England-Nederland. Linjen STZ - TTZ angir kollisjonssonen med Baltica i øvre ordovicium, for om lag 450 millioner år siden.
Kart som viser landene som har vært en del av Avalonia-kontinentet.
**Avalonia** er navnet på det tidligere kontinentet som omfatter dagens England, Wales, sørlige Irland, Nederland, nordlige Belgia og nordlige Tyskland. Det omfatter også østkysten av USA og Canada opp til Newfoundland. Kontinentet har sitt navn etter halvøya Avalon ved Newfoundland.

Avalonia var et vulkansk mikrokontinent, kanskje en terran, på kanten av Pannotia i kambriumtiden. Kontinentet ble dannet av vulkansk lava fra 730 millioner år siden og frem til 570 millioner år siden. Antakelig ble terranet bygget opp på klassisk vulkansk vis over en subduksjonssone hvor havbunnsskorpe sank ned under Pannotia-kontinentet.

Pannotia drev nordover og løste seg opp i kambriumtiden, og østsiden av Avalonia støtte sammen med Baltica (Skandinavia) i sen ordovicium og tidlig silur for om lag 450 millioner år siden. De to kontinentene lå på denne tiden på omtrent 30-60° sørlig bredde. I sen silur og tidlig devon kolliderte Avalonia også med Laurentia (Nord-Amerika) for ca. 415 millioner år siden. På den tiden lå England på ca. 30° S og Newfoundland omkring 45° S. Kollisjonen skjedde parallelt med Laurentias kollisjon mot Baltica, og de tre kontinentenes marginer gjennomgikk den kaledonske fjellkjedefolding.

Den neste kollisjonen skjedde i karbon-perm for 320-280 millioner år siden, med det lille kontinentet Armorica (Frankrike, Den iberiske halvøy). Dette kontinentet hadde slitt seg løs fra Pannotia og støtte nå sammen med Avalonia og ble en del av Euramerika-kontinentet («Old Red Continent»). Den iberiske halvøy var da snudd opp ned i forhold til dagens posisjon, og kollisjonssonen ses i fjellområdene i det nordlige Marokko og sørlige Andalucía.

Til sist kolliderte Avalonia med selve Gondwanaland i karbon, som resulterte i den herkyniske fjellkjedefolding langs den Rheno-hyrkeniske sonen. Den belgiske delen av Avalonia-kontinentet var ei øy i karbon-perioden, og inneholder store mengder kull fra denne perioden. Fra 250 millioner år siden, i sen perm og trias, befant Avalonia seg midt inne i det nye superkontinentet Pangea, og da dette ble delt i to ble de to halvdelene av Avalonia separert av Atlanterhavet.

Referanser
----------

1. ↑  Woodcock, N. & Strachan, R. eds, (2000) *Geological History of Britain and Ireland*, Blackwell, pp 127-139
2. ↑  Virtual Explorer

Eksterne lenker
---------------

* (en) Avalonia – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi
 |
***Their Compact*** er en amerikansk stumfilm fra 1917, regissert av Edwin Carewe.

Handling
--------

James Van Dyke Moore forlater et dårlig kjærlighetsforhold i hjem-byen. Men kort tid etter at han slår seg ned i er nytt område møter han Ace High Horton, byens største bølle, som truer med å overta en gruve som Moore eier. Han havner i en konfrontasjon mot Horton, og i denne prosessen imponerer Moore den attraktive Mollie Anderson. En dag kommer Robert Forrest sammen med sin nye kone Verda, som var Moores tidligere kjæreste.

Samtidig som Forrest er ute og inspiserer gruvene hans, blir Verda og Horton kjærester. De planlegger å stikke av sammen, men når Forrest kommer tilbake informerer Verda ham om at hun ønsker å forlate byen for å unnslippe Moores romantiske fremskritt. Den natten blir Forrest vitne til at Verda skyter Horton, men Moore blir snart anklaget for denne forbrytelsen og arrestert.

Skuespillere
------------

* Francis X. Bushman som James Van Dyke Moore
* Beverly Bayne som Mollie Anderson
* Henry Mortimer som Robert Forrest
* Harry Northrup som Ace High Horton
* Mildred Adams som Verda Forrest
* James Robert Chandler som Pop Anderson
* John Smiley som Peters
* Thomas Delmar som Thompson

Referanser
----------

1. ↑  Their Compact
2. ↑  THEIR COMPACT

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Their Compact* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Their Compact* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) *Their Compact* på Silent Era Rediger på Wikidata
*Rhamnus cathartica*
**Geitved** (*Rhamnus cathartica*) er en stor, løvfellende busk eller et lite tre i geitvedslekten innenfor trollheggfamilien. Den har først en opprett vekst, men blir senere overhengende. Hvert skudd ender i en abortert grein, som blir til en torn. Bladene er ovale og rundtakkete med buede nerver. Oversiden er kraftig mørkegrønn. Blomstene er grønne og sees ikke. Den blomstrer i juni, og siden planten er særbu, sitter de hannlige blomstene samlet på rent hannlige individer og motsatt de hunnlige. Fruktene er svarte steinfrukter med en kjerne. Rotnettet består av grove, djuptgående hovedrøtter og fine, høytliggende siderøtter. Hele planten er giftig.

Planten hører hjemme på leiret, mineralrik bunn med konstant fuktighet. Geitved vokser i store deler av Europa, og vest i Asia, spredte lokaliteter i Nord-Afrika. Naturalisert seg i Nord-Amerika, hvor den stedvis blir betegnet som en invasjonsplante. I Norge finnes den bare i områder nær Oslofjorden.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Geitved* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Geitved* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *Geitved* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *Geitved* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *Geitved* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Geitved* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Geitved* hos The International Plant Names Index Rediger på Wikidata

* (en) *Geitved* hos Tropicos Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Rhamnus cathartica* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Rhamnus cathartica* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Rhamnus cathartica* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** LCCN
 |
**Geitungen** er en norsk folkrockband. Utøverne kjente hverandre fra barndommen, og har spilt sammen siden 1997. Geitungen spiller låter hovedsakelig fra Rogaland, men har også noen egne komposisjoner på repertoaret. De setter dansespill høyt, og har et særegent klangbilde med instrumenter som fele, hardingfele, torader, mandolin, ulike gitarer m.m. Gruppa har gitt ut tre plater, og blant annet vunnet prisen for beste plate i åpen/eksperimentell klass ved Folkelarmprisen i 2005 (Norwegian Folk Music Awards). Bandet ble best kjent da de deltok i NRK-programmet Lyden av lørdag i 2007. De har spilt på de fleste norske festivalene som Nordsjøfestivalen (Farsund), Haukeliseterfestivalen, Hilmarfestivalen (Steinkjer), Jørn Hilme-stemnet (Fagernes), Riddu Riððu, Vikedal Roots Music Festival, Folkekulturfestivalen/ Folkedansfestivalen og Den norske folkemusikkveka (Ål). I tillegg har de vært på disse utenlandske festivalene i senere tid: Celtic Connections og Shetland Folk Festival. Høsten 2011 hadde de en lengre turné i USA.

Medlemmer
---------

* Vidar Skrede – gitar, fele og hardingfele
* Olav Rossebø – fele, mandola og gitar
* Håvard Ims – torader

Diskografi
----------

* *Vaniljesaus* (2001) – privat selskap
* *Bra kast* (2005) – Grappa (plateselskap)
* *Langt ute* (2010) – Grappa (plateselskap)
**Edvard Omsen Heiberg** (født 11. juni 1829 på Moss, død 5. november 1884) var en norsk embetsmann.

Liv
---

Han var sønn av embetsmannen Edvard Christie Heiberg (1801–1871) og Engel Arentz Scheel, og bror av offiseren Axel Wulfsberg Heiberg. I 1856 ble han gift med Augusta Vilhelmine Rode, datter av en dansk justisråd. Han var far til dramatikeren Gunnar Heiberg.

I 1847 ble han student fra Trondheim katedralskole og *cand. jur.* i 1852. Deretter oppholdt han seg et år i København for å samle bidrag til norsk historie etter 1537. Blant annet bidro han med avskrifter til Georg Frederik Hallager og Fredrik Brandts utgave av Christian den fjerdes norske lov. Fra 1854 til 1856 var han ansatt som assistent i Riksarkivet og deretter som kopist i Justisdepartementet, hvor han i 1862 ble byråsjef. I 1875 ble han utnevnt til assessor i Kristiania stiftsoverrett, og beholdt denne stillingen til sin død.

Heiberg var i mange år sekretær og kasserer i Selskabet for Folkeoplysningens Fremme, og var fra 1854 i flere år ansatt som historielærer ved Nissens skole.

Fra 1856 var han medarbeider i *Christiania-Posten*, hvor han særlig skrev om svensk politikk. Han skrev også om litteratur i *Christiania Intelligenssedler* i Hartvig Lassens redaktørtid.

Litteratur
----------

* «Heiberg, Edvard Omsen», i Halvorsen, J.B. (1888). *Norsk Forfatter-Lexikon 1814-1880*. Kristiania: Den Norske Forlagsforening.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister **·** Geni
 |
**Edvard Hauff** (født 1948) er en norsk psykiater og professor emeritus i psykiatri ved Universitetet i Oslo. Han forsker særlig på traumatisk stress, tvungen migrasjon, psykisk helse hos innvandrere og global psykisk helse. Hauff er også psykoterapeut. Han var tidligere leder for Psykososialt senter for flyktninger ved Universitetet i Oslo.

Han ble utdannet lege ved Royal College of Surgeons i Irland i 1975, ble godkjent spesialist i voksenpsykiatri i 1983 og ble dr.med. ved Universitetet i Oslo i 1998. Han var leder for Psykososialt team for flyktninger i Helsedirektoratet fra 1986 til 1990. Fra 1990-årene har han jobbet han med flere prosjekter i Kambodsja, og bidratt til å bygge opp en psykiatrisk helsetjeneste i landet. Han ble professor i psykiatri ved Universitetet i Oslo i 1998. Fra 2002 til 2004 var han leder for Psykososialt senter for flyktninger ved Universitetet i Oslo. Han var instituttleder for Institutt for psykiatri ved Universitetet i Oslo fra 2004 til 2009.

Referanser
----------

1. ↑   authority.bibsys.no, besøkt 24. juni 2019[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   uio.academia.edu[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Edvard Hauff, overlege, professor, dr. med.
4. ↑  Skapte psykiatrisk helsetjeneste i traumenes land

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** CRIStin
 |
**Sacha Modolo** (født 19. juni 1987) er en profesjonell italiensk landeveissyklist. Modolo ble profesjonell for det irskregistrerte laget Colnago CSF Inox i 2010.

Karriere
--------

Ble profesjonell i Colnago-laget foran 2010-sesongen, etter en sterk 2009-sesong der høydepunktet var bronsemedaljen under U23 EM på landevei. Starten av debutsesongen var god med noen fine plasseringer i spurtene under Giro di Sardegna og Tirreno–Adriatico. Under den tradisjonsrike endagsklassikeren Milano–Sanremo oppnådde han en fjerdeplass. Han fikk også sin debut i Giro d'Italia hvor han var med i noen av spurtene, men brøt på etappe 8. 2011-sesongen ble innledet med moderate resultater. Denne trenden snudde imidlertid under Albert Achterhes Profronde van Drenthe der han avsluttet som nummer 2. I Giroen var han fremme i en del av spurtene, men brøt på etappe 12.

Meritter
--------

2006
Cavaso del Tomba
Giro del Casentino
2007
San Vendemiano
Etappeseier Giro delle Valli Cuneesi nelle Alpi del Mare
GP Industria del Cuoio e delle Pelli
2008
Piccola Sanremo
Memorial Danilo Furlan
Trofeo Matteotti, U23
Etappeseier Giro delle Valli Cuneesi nelle Alpi del Mare
GP Industria del Cuoio e delle Pelli
2009
Memorial Angel Fumagalli
Giro del Belvedere
GP Liberazione, U23
2011
To etappeseire Tour of Qinghai Lake
Etappeseier Brixia Tour
To etappeseire Post Danmark Rundt
Coppa Agostoni
To etappeseire Giro di Padania
2012
Etappeseier Tour of Turkey
Etappeseier Giro di Padania
2013
Etappeseier Tour de San Luis
6 etappeseire Tour of Qinghai Lake
Coppa Bernocchi
Memorial Marco Pantani
2014
Etappeseier Tour de San Luis
Trofeo Palma
Trofeo Ses Salines
Etappeseier Volta ao Algarve
To etappeseire Tredagers i De Panne
Etappeseier Sveits rundt
Etappeseier Tour of Beijing
2015
Etappeseier Tour of Turkey
To etappeseire Giro d'Italia

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Sacha Modolo – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Sacha Modolo – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Sacha Modolo – UCI Rediger på Wikidata

* (en) Sacha Modolo – ProCyclingStats Rediger på Wikidata

* (en) Sacha Modolo – Cycling Archives Rediger på Wikidata

* (en) Sacha Modolo – Cycling Quotient Rediger på Wikidata

* (en) Sacha Modolo – CyclingDatabase.com Rediger på Wikidata

* (en) Sacha Modolo – CycleBase Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Proceratiinae** er en gruppe (underfamilie) av maur. Gruppen omfatter 121 kjente, nålevende arter fordelt på tre slekter, dessuten blir én fossil art plassert i denne gruppen.

Utseende
--------

Små (arbeiderne gjerne 2 – 5 mm), spinkle til ganske kraftige maur, gjerne gulaktige, rødaktige eller brune. Hodet er avlangt (ganske smalt hos *Probolomyrmex*). Fasettøynene er av normal størrelse hos *Proceratium*, svært små eller helt manglende hos de andre to slektene. Antennene er festet ganske tett sammen rett ved hodets framkant, antennesoklene er åpne og god synlige. Antennene er ganske korte og kraftige, svært kraftige og markert kølleformede hos Discothyrea. Bakkroppen består av en ganske stor, hvelvet petiolus (vepsetalje), gaster domineres helt av de to første leddene, som er sterkt forstørrede, bakeforliggene lett er ganske små. Hos *Proceratium* er det høyt hvelvede og nærmest kuleformede, hos *Probolomyrmex* er de, som resten av dyret, nærmest sylindriske. De er litt kulryggede, og giftbrodden peker nedover eller forover.

Levevis
-------

Lite er kjent om biologien til desse små maurene, som fører et skjult liv. De blir vanligvis funnet mellom løvstrø eller ellers på bakken. I alle fall noen arter har ganske små kolonier som bygger bolene sine inne i små stykker av råttent tre. De holder seg trolig normalt under markoverflaten og er gjerne mest nattaktive.

Systematisk inndeling
---------------------

I tillegg til de beskrevne artene finnes det mange ubeskrevne.

**Treliste**
* ordenen vepser (veps, maur og bier) (Hymenoptera)
	+ underordenen **stilkvepser**, (Apocrita)
		- gruppe **broddvepser**, (Aculeata)
			* familien maur (Formicidae)
				+ underfamilie Proceratiinae
					- slekten *Probolomyrmex* – 16 arter, slanke og langstrakte
					- gruppen Proceratiini – mer robuste maur
						* *Bradopona meieri* – utdødd art, kjent fra fossiler
						* slekten *Discothyrea* – 28 kjente arter
						* slekten *Proceratium* – 77 kjente arter

Litteratur
----------

* Bolton, B. 1995. *A New General catalogue of the Ants of the World.* Harvard University Press. 504 sider. ISBN 0-674-61514-X.
* Hölldobler, B. og Wilson, E.O. 1994. *Journey to the Ants*. Belknap Press. ISBN 0-674-48525-4

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Proceratiinae* hos Fossilworks Rediger på Wikidata

* (en) *Proceratiinae* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Proceratiinae* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Proceratiinae* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* Tree Of Life: Proceratiinae Bilder
* Antweb: Proceratiinae
* Afrikanske Proceratiinae, med nøkkel til slektene
* Bilder av nordamerikansk art
**Linjegods AS** var et logistikkselskap med hovedkontor i Oslo, dannet i 1972, og som opphørte under eget navn i 1992 etter at NSB solgte seg ut. Direktør for Linjegods AS har blant annet vært Øyvind Leonhart Arnt Nordby.

Tidligere Linjegods AS, som i dag er en del av konsernet Schenker, har bakgrunn i stykkgodsavtalen (1970) mellom NSB og NRF (Norges Rutebileierforbund) og Godssentralen som drev de største terminalene utenfor NSB-systemet. Linjegods ble dannet 15. september 1972 med følgende eiere: NSB (47,5 prosent), Norges Rutebileierforbund (47,5 prosent) og Thagaard Investment (5 prosent). 1. januar 1973 ble NSB og Rutebilselskapenes terminaler slått sammen. Linjegods hadde da til sammen 70 terminaler og 4500 ekspedisjonssteder og 3000 ansatte. Eierforholdet ble senere endret ved at NSB og Rutegods – senere TI (Transport Invest) eide 50% hver fra 1980. Svenske Bilspedition kom etter hvert også inn på eiersiden (20 prosent), og NSB og Transportinvest (TI) med 40 prosent hver. I 1992 solgte NSB seg ut av Linjegods. TI eide da 67 prosent og Bilspedition 33 prosent. Bilspedition kjøpte seg også opp i TI og eide nesten 43 prosent av aksjene der. I 2005 solgte TI resten av sine aksjer til Schenker, som i mellomtiden hadde kjøpt opp svenske Bilspedition, og var selv blitt kjøpt av de tyske statsbanene Deutsche Bahn. Fra 1. januar 2007 heter selskapet Schenker AS.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** Brønnøysundregistrene
 |
Ristrup Gods, 1861.
**Sabro** er en by i Østjylland, i Aarhus kommune, Region Midtjylland, med 3 225 innbyggere i januar 2019. Den ligger ca 15 kilometer nordvest for Aarhus sentrum.

Geografi og klima
-----------------

Byen ligger ca 95 meter over havet. Gjennomsnittstemperaturen er 7,2°C, med gjennomsnitt i juli på 16°C som den varmeste måneden og -5,7°C i februar som den kaldeste måneden. Gjennomsnittlig nedbør 658 mm. Sabro ligger på et moreneplatå, som i nord er gjennomskåret av Lilleådalen.

Historie
--------

Opprinnelig var Sabro en liten landsby med kun noen få hus sør og vest for Sabro kirke. Kirken er fra ca 1175, men tårnet er av nyere dato. Navnet Sabro ble skrevet *Sahebroch* rundt 1150 og *Saubro* i 1386, og kommer trolig fra gammeldansk «saghi», som betyr 'noe avskåret' (henviser kanskje til trerydding), og «brōk» som betyr 'sump'. Landeveien Aarhus-Viborg ble anlagt ca 1890, og gikk gjennom sognet, da vokste en liten bebyggelse opp omkring Sabro Korsvej, cirka en kilometer fra den opprinnelige landsbyen. Sabro-Korsvejskolen ble etablert i 1964, og har pr 2019 ca 600 elever.

På 1970- og 80-tallet vokste bebyggelsen ved korsveien og den opprinnelige landsbyen sammen, med sterk vekst, til dagens Sabro. Denne veksten har også fortsatt senere, særlig i øst mot Mundelstrup. 

Fran til 1. april 1970 hørte byen til Sabro-Fårup Sognekommune.

Sabro i dag
-----------

Sabro har i dag en idrettsforening, fotballbaner, butikker, hoteller, en kirke, to rekreasjonssenter, tannlege, helsesenter, bibliotek og en skole; Sabro-Korsvejskolen. 
Gårdsbryggeriet Wintercoat Brewery ligger nær Sabro. 2-3 km vest for Sabro ligger Lading Sø, som kan brukes til rekreasjon. Ristrup Gods fra 1755 ligger nordøst for Sabro.

Referanser
----------

1. ↑  Statistikbanken - *Folketal 1. januar efter byområder og landdistrikter og tid - Sabro*, besøkt 11. juni 2019.
2. ↑  Google Maps - *Aarhus Docklands - Sabro*, besøkt 11. juni 2019.
3. ↑  Geonames - *Sabro*, besøkt 11. juni 2019.
4. ↑  Climate-data.org - *Sabro*, besøkt 11. juni 2019.
5. 1 2  Den Store Danske - *Sabro*, besøkt 11. juni 2019.
6. ↑  Sabro-Korsveiskolen - *Skolens elevtal* Arkivert 1. juli 2019 hos Wayback Machine. besøkt 11. juni 2019.
7. ↑  Google Maps - *Lading Sø*, besøkt 11. juni 2019.

Eksterne lenker
---------------

* Aarhus kommune
* Ristrup Hovedgård

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** GeoNames
 |

Portal: Danmark
***Menghuoius*** er en slekt av selvlysende biller som bare finnes i Asia. De ble tidligere regnet til samme familie som de amerikanske artene i familien Phengodidae, men er nå skilt ut som en egen gruppe.

Utseende
--------

Hannene er middelsstore til store (minst 17 mm), avlange, gulbrune til svarte biller med nokså tynt hupanser. Hodet har store fasettøyne og korte, sagtakkede antenner. Hunnene er mye større og larvelignende (neoteniske), gjerne gulaktige på farge.

Levevis
-------

Larver og hunner lever på bakken, gjerne mellom løvstrø. De er sannsynligvis rovdyr som eter snegler. Hannene flyr godt og blir gjerne tiltrukket til lys. I likhet med mange beslektede familier sender disse billene ut lys. Noen arter utmerker seg ved at de kan sende ut lys i flere farger.

Utbredelse
----------

Slekten er utbredt i Sørøst-Asia (Myanmar, Vietnam, sørlige Kina).

Systematisk inndeling
---------------------

Artene ble tideligere regnet til slekten *Rhagophthalmus*.

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien bløtvinger og lysbiller, Cantharoidea
			* Familien **Rhagophthalmidae**
				+ Slekten ***Menghuoius*** Kawashima, 2000
					- *Menghuoius giganteus* (Fairmaire, 1888)
					- *Menghuoius ingens* (Fairmaire, 1896)
					- *Menghuoius kusakabei* Kawashima, 2002

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Menghuoius* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Menghuoius* hos ITIS Rediger på Wikidata

* *Menghuoius* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**Konsertmester** er tittelen for den førstefiolinisten i et symfoniorkester som er orkesterets kunstneriske talsmann vis-à-vis dirigenten.

Konsertmesteren er også orkesterets spillende leder, og ofte kalt det personlige bindeleddet mellom dirigent og orkester. Han/hun har ansvaret for å få orkesteret til å fungere sammen som en musikalsk enhet.

Det stilles meget høye krav til en konsertmester, både kunstnerisk og menneskelig. Fiolinsoloer som forekommer i orkesterpartituret, spilles av konsertmesteren. Eksempler på dette er Johannes Brahms' symfoni nr. 1 c-moll og Scheherazade av Nicolai Rimsky- Korsakov.

I blåseorkestre er det gjerne en av førsteklarinettistene (janitsjarkorps) eller *principal*-kornettisten (brassband) som har konsertmesterfunksjonen.

Kjente konsertmestere
---------------------

* Ernst Glaser – Oslo Filharmoniske Orkester
* Bjarne Larsen – Oslo Filharmoniske Orkester
* Terje Tønnesen – Oslo Filharmoniske Orkester
* Elise Båtnes – Oslo Filharmoniske Orkester
* Stig Nilsson – Oslo Filharmoniske Orkester
* Atle Sponberg – Kringkastingsorkestret
* Arne Jørgen Øian – Oslo Filharmoniske Orkester
* Øyvind Bjorå – Den norske Opera
* Ole Böhn – Den norske Opera
* Lars-Erik ter Jung – Telemark Kammerorkester
* Ove Kvangarsnes – Ålesund Symfoniorkester
* Arve Tellefsen - Wiener Symphoniker 1977–1981

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** GND **·** NKC
 |
**Konsentrasjonsevne** er evnen til konsentrasjon, en begrensning av oppmerksomheten som er nødvendig for at man bevisst skal kunne styre sine tanker og handlinger.

**Konsentrasjonsevne** består av tre faktorer:

* **1)** *Fokusering*. Avgrensning av mengden sanseinntrykk og tankeprosesser.
* **2)** *Utholdenhet*. Evne til å holde på oppmerksomheten på en hendelse tilstrekkelig lenge.
* **3)** *Delt oppmerksomhet*. Evne til å være bevisst om flere samtidige hendelser, uten at disse forstyrrer oppmerksomheten omkring det man har valgt som er mest vesentlig akkurat nå.

Konsentrasjonsevnen er avhengig av en mengde prosesser som foregår i store deler av hjernen. Disse er blant andre:

Hjernestammefunksjoner som grad av våkenhet (arousal) og evne til å sortere ut og moderere sanseinntrykk.

Perseptuelle og kognitive funksjoner i storhjernen for å bearbeide informasjon og forstå oppgaven. 

I dette ligger også hukommelsesfunksjoner, korttidsminne og langtidsminne, som grunnlag for kategorisering, generalisering og symboldannelse. Mellomhjernen og hippocampus deltar i lagringen av informasjon i langtidsminnet og også i automatiseringen av forskjellige mentale prosesser. 

Høyre hjernehalvdels kapasitet til å bearbeide en stor mengde samtidig informasjon er vesentlig for den generelle oppmerksomheten. 

Pannelappene står for tidsopplevelse og intensjon, nysgjerrighet og evne til å styre tanker og handlinger, planlegge aktiviteter og ha strategier for å løse problemer.

Motivasjonen påvirkes av lysten i sysselsettingen. Disse følelsene av lyst eller ulyst stammer fra det limbiske i de indre delene av tinninglappene. Motivasjonen styres også av tidligere erfaringer, tiltroen til egne evner til å løse oppgaven, selvtilliten.

Vanlig årsak til konsentrasjonsvansker
--------------------------------------

En vanlig årsak til konsentrasjonsvansker er et manglende samsvar mellom individets evner og de motoriske, perseptuelle og kognitive kravene en står overfor. Situasjonen kan da bli vanskelig siden situasjonen må analyseres gjennom individets persepsjonforstyrrelser. Persepsjonforstyrrelser (sanseforstyrrelser) innebærer ofte vansker med å velge ut inntrykk, å se bort fra alt uvesentlig, noe som gir mange forstyrrende momenter.
Mengdetrening er å trene på noe man har innlært, for å komme opp på et automatisert ferdighetsnivå. Det brukes innen områder som idrett, skyting, m.m. for å optimalisere prestasjoner og gi best mulige resultat.

Man kan godt bruke uttrykket overlæring i stedet for mengdetrening. Gammeldags pugging er samme prosess.

Innen føreropplæring er begrepet i de senere år blitt tatt i bruk med den samme betydningen. Man ser da for seg at den som ønsker å trene for å kunne ta førerkort, erverver seg nødvendige ferdigheter, fortrinnsvis ved en trafikkskole (kjøreskole), for deretter å trene på de ervervede ferdighetene sammen med en ledsager. 

Denne treningen blir da mengdetrening – de sammensatte, innlærte ferdighetene trenes på, slik at den som skal lære, i større og større grad får ferdighetene "under huden". Dette vil si at bestanddelene i kjøreprosessen gradvis flyter sammen, og blir til automatiserte helheter, der også tidligere erfaringer inngår. Man får på denne måten, i den tiden mengdetreningen pågår, dannet nye deler av sitt atferdsrepertoar. 

Handlinger vil dermed kunne bli utløst ved gjenkjenning av situasjoner, som man reagerer mer og mer hensiktsmessig på, ved at man automatisk henter opp handlingkjeder, eller reaksjonsmønster, som da altså er nye eller ferske deler av atferdsrepertoaret. Dette innebærer at man ikke lenger trenger å tenke seg om før man handler for å unngå en fare – man trenger ikke analysere situasjonene først, for så å sette sammen hensiktsmessige handlingsrekker – kunnskapen og ferdighetene er allerede kjedet sammen til automatiserte handlingshelheter som utløses.

Man regner med at 3000 – 5000 kjørte km i mengdetreningsøyemed vil ha en meget gunstig innvirkning på sikkerheten til ferske førere – spesielt de unge – i den første tiden etter ervervelsen av førerkort. Forskning tyder på en betydelig redusert risiko for personskadeulykker for gruppen som har mengdetrent i et slikt omfang. Mengdetrening er således et verdifullt trafikksikkerhetstiltak.
***Spor av stein***, (originaltittel: *Spur der Steine*) er en østtysk spillefilm fra 1966 regissert av Frank Beyer, og med Erik Neutschs roman av samme navn som forelegg.

Handling
--------

Historien finner sted ved et fiktivt petrokjemisk anlegg. Det var svært uorganiserte arbeidsforhold ved anlegget, forårsaket av inkompetente tjenestemenn, feil planlegging, materielle underskudd og uregelmessig oppførsel blant mange ansatte. En av hovedpersonene, Hannes Balla (spilt av Manfred Krug) jobber ved anlegget. Han og mannskapet hans er kriminelle, og stjeler ofte materialer fra andre arbeidere for å gjennomføre deres egne prosjekter. En dag tar Balla og arbeiderne hans en dukkert i en andedam i en nærliggende by, og en politimann instruerer dem om å komme seg ut av vannet. De trekker i stedet politimannen inn i dammen sammen med dem. Denne åpenbare ignoreringen av autoritet var et av de viktigste problemene ved anlegget deres.

Werner Horrath blir sendt for å føre tilsyn med anlegget, og temme gjengens kriminelle handlinger. Omtrent samtidig ankommer Kati Klee (spilt av Krystyna Stypułkowska) det samme anlegget som ingeniør, men blir først frarådet fra å arbeide i dette miljø. Balla liker Horraths kontroll og de havner i en konfrontasjon, som til slutt resulterer i at Horrath blir dyttet i bakken. Klee havner snart i et romantisk forhold med Horrath, selv om Balla lenge har vært interessert i henne. Klee blir gravid med Horrath, men Horrath mister etter hvert jobben sin ved anlegget.

Medvirkende
-----------

* Manfred Krug: Hannes Balla
* Krystyna Stypułkowska: Kati Klee  
dubbet av Jutta Hoffmann
* Eberhard Esche: Werner Horrath
* Johannes Wieke: Hermann Jansen
* Walter Richter-Reinick: Richard Trutmann
* Hans-Peter Minetti: Heinz Bleibtreu
* Walter Jupé: Kurt Hesselbart
* Ingeborg Schumacher: Marianne Horrath
* Gertrud Brendler: Frau Schicketanz
* Helga Göring: Elli
* Erich Mirek: Oswald Ziemer

Referanser
----------

1. ↑  «filmen på filmweb.no» **(norsk)**. Besøkt 1. juni 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Spor av stein* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Spor av stein* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Spor av stein* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Spor av stein* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (de) *Spor av stein* på filmportal.de Rediger på Wikidata

* (en) *Spor av stein* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND
 |
Forgylt sporesølje av sølv, fra Gol i Buskerud. Foto: Anne-Lise Reinsfelt / Norsk Folkemuseum, NF.1909-0349.
Sporesølje fra Telemark i forgylt sølv med løv, Foto: Anne-Lise Reinsfelt / Norsk Folkemuseum, NF.1909-1550.
Sporesølje i sølv med hengende ringer, fra Øystre Slidre, Oppland. Foto: Anne-Lise Reinsfelt / Norsk Folkemuseum, NF.1994-0099.
**Sporesølje** er en sølje med 6 eller 8 sporer som står ut fra en ring. Disse taggene kan ligne på ridesporer og har gitt søljen navn. Sporene er ofte tredelt, og mellom sporene er det ofte små tagger. Sporesøljer er støpt. De har vært laget både i sølv og i messing eller andre kobberlegeringer. Sporesøljer i sølv har ofte forgylling.

Bruk av sporesøljer har hatt stor utbredelse. På Østlandet har de vært brukt fra Gudbrandsdalen i nord til Setesdal i sør, og på Vestlandet er de kjent fra Ryfylke og til Sogn. På begynnelsen av 1800-tallet kom det sporesøljer med hengende løv, men disse fikk ikke noen stor utbredelse, og i Valdres er det bruk sporesøljer med hengende ringer.

Alderen på sporesøljer er usikker. Sporesøljer er nevnt i skifter i Telemark på slutten av 1600-tallet. Jorun Fossberg mener den er gammel, men har ikke funnet materiale som kan følge formen tilbake til middelalderen. Men Rikard Berge peker på at formen går igjen et angelsaksisk middelalderfunn,der det er funnet en smykkedel med seks sporer som står i krans rundt en rund plate med et ansikt i midten. 

Sporesøljer har klare felles trekk med støpte glibbsøljer.

Referanser
----------

1. ↑  Berge (1925) spalte 373-375.
2. ↑  Berge (1925), spalte 374.
3. ↑  Fossberg (1991), s. 119.
4. ↑  Berge (1925), spalte373.
5. ↑  Fossberg (1991), s. 71.
6. ↑  Berge (1925), spalte 374-37.
7. ↑  Avbildet i Haberlandt (1906), plansje 59, 6.

Litteratur
----------

* Berge, Rikard, (1925): *Norskt bondesylv*. Risør. Opptrykk utgitt av Noregs Boklag 1975. ISBN 82 522 0102 4
* Fossberg, Jorunn, (1991): *Draktsølv*. Universitetsforlaget. ISBN 82-00-07340-8
* Haberlandt, Michael (1906): *Völkerschmuck mit besonderer Rücksichtigung desmetallischen Schmuckes nebst Einführung und Erläuterungen.* Wien.
* Noss, Aagot, (1986): *Draktsølvet frå DEN NORSKE SAMLINGA, NORDISKA MUSEET STOCKHOLM*. Norsk Folkemuseum, Oslo.
* Noss, Aagot (1970): «Sylvsmeden Eivind G. Tveiten.» I *Norsk Folkemuseums årbok, By og bygd nr 22*, s.11-52, Oslo. (Også publisert som vedlegg i opptrykk av Rikard Berge: *Norsk bondesylv*, 1975.)

Eksterne lenker
---------------

* Se sporesøljer i DigitaltMuseum

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | KulturNav
 |
***The Woman in White*** er en amerikansk stumfilm fra 1917, regissert av Ernest C. Warde.

Handling
--------

På forespørsel fra sin døende far gifter hans arving Laura Fairlie seg med Sir Percival Glyde - til tross for hennes kjærlighet til Walter Hartridge. Hun blir også advart mot å gjøre dette av Ann Catherick, en ung kvinne som ligner veldig mye på Laura. Men etter ekteskapet planlegger Glyde å få tilgang på konas penger. Når han får vite at Ann har stukket av fra et psykiatrisk sykehus og deretter har omkommet, tar han med seg Laura til det samme sykehuset. Glyde sørger for at hun blir innlagt, og påstår at Laura faktisk er Ann.

Deretter informerer han alle han kjenner om at hans kone nylig har dødd, og begraver liket etter den sinnssyke unge kvinnen i hans kones sted. Men Walter og Lauras halv-søster, Marian Halcombe, blir umiddelbart mistenksomme til dette. De husker Anns tidligere advarsler, og oppdager hva Glyde har funnet på. Etter at Glyde møter sin død i en brann, forsøker Walter å redde Laura - slik at de to elskede endelig kan bli gjenforent.

Skuespillere
------------

* Florence La Badie som Ann Catherick / Laura Fairlie
* Richard Neill som Sir Percival Glyde
* Gertrude Dallas som Marian Holcombe
* Arthur Bauer som Grev Fosco
* Wayne Arey som Walter Hartridge
* J.H. Gilmour som Frederic Fairlie
* Claude Cooper som Nicola Pesca

Referanser
----------

1. ↑  ; besøksdato: 13. april 2016.
2. ↑  THE WOMAN IN WHITE
3. ↑  Alan Goble. *The Complete Index to Literary Sources in Film*

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Woman in White* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Woman in White* på Silent Era Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN
 |
***The Wonderful 101*** er et action-eventyrspill utviklet av PlatinumGames og utgitt av Nintendo til Wii U. Det ble utviklet i regi av Hideki Kamiya og produsert av Atsushi Inaba, som begge har vært involvert i utviklingen av spillene *Viewtiful Joe* og *Ōkami*. *The Wonderful 101* ble utgitt i august 2013 i Europa og Japan, og i Nord-Amerika måneden etter.

I *The Wonderful 101* styrer spilleren en gruppe superhelter sett fra et fugleperspektiv. Heltene kan gjøre seg om til ulike gjenstander kalt «Unite Morphs», og spilleren kan bruke disse til å bekjempe fiender, løse gåter eller traversere miljøene i spillet.

En Kickstarter-kampanje ble opprettet i februar 2020 for å finansiere utgaver av spillet til Nintendo Switch, Microsoft Windows og PlayStation 4, med planlagt utgivelse i april 2020.

Referanser
----------

1. ↑  «Wii U: The Wonderful 101». Nintendo. Besøkt 4. februar 2020.
2. ↑  «The Wonderful 101: Remastered by PlatinumGames Inc.». Kickstarter. Besøkt 4. februar 2020.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* (en) *The Wonderful 101* hos MobyGames Rediger på Wikidata

* (en) *The Wonderful 101* på Behind The Voice Actors Rediger på Wikidata

* (en) *The Wonderful 101* hos Internet Game Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Wonderful 101* hos GameFAQs Rediger på Wikidata

Portal: Videospill
**Jan Einar Greve** (født 11. mai 1933, død 12. januar 2022) var en norsk høyesterettsadvokat.

Han ble cand.jur. i 1959 og ble høyesterettsadvokat i 1963. Han var først i familiefirmaet Greve, Greve, Greve & Lorentzen. Firmaet ble i 1991 en del av firmaet Thommessen Krefting Greve Lund i Bergen. Han innehadde en rekke næringslivsverv, blant annet som styreformann i *Bergens Tidende*. Han var styreformann i en rekke selskaper engasjert i kommersialisering av forskningsresultater, blant annet Sarsia Seed og Sarsia Innovation. Han var også styreformann i Høyteknologisenteret i Bergen og i en rekke stiftelser og legater. 

Greve ble i 2007 utnevnt til ridder av 1. klasse av Den Kongelige Norske St. Olavs Orden for innsats for næringsliv og forskning. 

Han var sønn av høyesterettsdavokat Gunnar Greve sr. (1904–1990), sønnesønn av skolemann, ordfører og stortingsmann Einar Greve (1865–1948) og bror til høyesterettsadvokat Gunnar Greve jr. (født 1929).[]

Referanser
----------

1. 1 2   direkte.vg.no[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   www.uib.no[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  «Jan Einar Greve er død». *Bergens Tidende*. 13. januar 2022. Besøkt 13. januar 2022.
4. ↑  Christen Sveaas: *Jan Einar Greve 1933-2022* - Minneord i Aftenposten 25. januar 2022

Eksterne lenker
---------------

* Jan Einar Greve ridder artikkel i Bergens Tidende