recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Jesu Kristi Kirke av Siste Dagers Hellige på Tonga** er, ifølge Kirken selv, den største nasjonale mormonerkirken (i forhold til innbyggertall), med 54 281 registrerte medlemmer. Dette tilsvarer omtrent 48 % av befolkningen. Andre kilder, setter dette tallet betraktelig lavere; folketellingen foretatt i 1996, viste at kun 14 % av befolkningen oppgav at de var mormonere.

De første mormon-misjonærene ankom Tonga i 1891, men hadde ikke videre hell, og det ble besluttet at misjonærene skulle trekkes tilbake fra Tonga. Først i 1916 returnerte misjonærene, men arbeidet deres var vanskelig og deres status tvilsom, p.g.a. en lov som forbød utenlandske misjonærer; denne loven ble opphevet i 1924. I Tonga har utdannelsesinstitusjoner vært en viktig del av misjonsarbeidet, og kirken driver en rekke skoler i landet. I 1946 ble Mormons bok for første gang utgitt på tongansk. 9. august 1983, innviet Gordon B. Hinckley mormontempelet i Nuku'alofa.

Referanser
----------

1. ↑  «Country Profiles: Tonga». www.lds.org. Arkivert fra originalen 16. desember 2008. Besøkt 15. desember 2008.
2. ↑  Bureau of Democracy, Human Rights, and Labor (19. september 2008). «Tonga. International Religious Freedom Report 2008». Besøkt 15. desember 2008. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)
3. ↑  «Tonga». Global Mormonism Project. Arkivert fra originalen 24. september 2018. Besøkt 15. desember 2008.
**Oslo Mikrobryggeri** er et bryggeri og en pub (brewpub) i Oslo. Bedriften var ved etableringen i 1989 blant de første nyetablerte bryggeriet på 1900-tallet i landet, bare slått av det kortlivede Jæren bryggeri. Det var det første pubbryggeriet i Norden. I 2009 var Oslo Mikrobryggeri det eneste bryggeriet i Oslo.

Bryggeriet og puben ligger i tilknytning til hverandre med inngang i Holtegata på Hegdehaugen (adresse Bogstadveien 6), og bryggekjelene kan ses gjennom glassvegg fra puben. Alt øl som selges er brygget på stedet i småskala, såkalt mikrobryggeri i motsetning til industribryggeriene. 

Bryggeriet bruker fersk aromahumle, som bryggeriet mener gir bedre smak enn det ølet industribryggeriene leverer. Ølet lagres i 2-3 uker, som er mye kortere enn vanlig i industribryggeriene. Øltypene i 2009 er pils (Oslo pils), steamer, bitter, porter, India Pale Ale, stout og amber.

Referanser
----------

1. ↑  Christensen <anders@beerblog.no>, Anders. «Wikipedia om «bryggeri»». *Det står en-og-førti øl..*. Besøkt 12. juli 2022.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Oslo Mikrobryggeri – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Brønnøysundregistrene
 |
Nicéphore Niépces eldste overlevende fotografi, cirka 1826
**Joseph Nicéphore Niépce** (født 7. mars 1765, død 5. juli 1833) var en fransk oppfinner, mest kjent som en pioner innen fotografi.

Det første vellykkede permanente fotografiet ble lagd av Niépce. Han begynte å eksperimentere med prosessen å lage bilder allerede i 1793. Noen av disse eksperimentene resulterte i bilder, men de ble raskt visket ut. Han skal ha lagd de første bildene med lang levetid i 1824. Det tidligste kjente overlevende eksemplaret av et fotografi fra Niépce (eller noen annen fotograf) ble tatt i juni eller juli 1827 (noen kilder sier 1826). Niépce kalte prosessen **heliografi**, som direkte oversatt betyr sol-skriving. Eksponeringstiden på disse første bildene diskuteres den dag i dag, men ligger på et sted mellom 8 og 20 timer. Dette gjorde at prosessen bare kunne brukes til å ta bilde av bygninger og ubevegelige objekter. Det var ikke praktisk mulig å ta bilde av mennesker. 

I 1829 begynte han et samarbeid med Louis Daguerre, for å forbedre fotograferingsprosessen. Niépce døde imidlertid brått av slag i 1833. 

Et krater på månen er kalt opp etter ham, som en anerkjennelse av de resultatene han har oppnådd. 

Fra 2004 er hans fotografi, *Utsikt fra vinduet i Le Gras* utstilt i **Harry Ransom Humanities Research Center** ved Universitetet i Texas. Bildet ble gjenoppdaget i 1952 av historikerne Alison Gersheim og Helmut Gernshiem.

Referanser
----------

1. 1 2   Encyclopædia Britannica Online, oppført som Nicephore Niepce, Encyclopædia Britannica Online-ID biography/Nicephore-Niepce, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 27. april 2014[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
4. 1 2   Archive of Fine Arts, cs.isabart.org, abART person-ID 26197, besøkt 1. april 2021[Hentet fra Wikidata]
5. ↑   Roglo, Roglo person ID p=joseph+nicephore;n=niepce, oppført som Joseph Nicéphore Niepce[Hentet fra Wikidata]
6. ↑   Union List of Artist Names, ULAN 500054905, utgitt 18. februar 2011, besøkt 21. mai 2021[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* University of Texas – utstillingen «The First Photograph»
* For mer informasjon, se www.niepce.com

  

Portal: Kunst

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Prabook **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Deutsche Biographie **·** Encyclopædia Universalis **·** Nationalencyklopedin **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** ULAN **·** NDL **·** NKC **·** BNE **·** KulturNav
 |
**Ola Skuterud** (født 10. juli 1942) er en norsk hjelpearbeider innen Det internasjonale forbundet av Røde Kors- og Røde Halvmåneforeninger. Han har ledet arbeidet organisasjonen har for hjelpetrengende i Palestina med base i Ramallah i flere perioder.

I juli 1998 ble Skuterud kidnappet av opprørere i Somalia, hvor han sammen med ni andre hjelpearbeidere ble holdt som gissel i ni dager. Etter det fortsatte han sin tjeneste i Somalia i to år før han ble kalt til nye oppdrag for organisasjonen, denne gangen på Vestbredden. To uker etter at Skuterud kom til Ramallah i 2000, brøt intifadaen løs, så tjenesten der ble heller ikke rolig.

I 2003 dro han tilbake til Afrika som delegasjonsleder for Røde Kors sitt arbeid i Eritrea. Oppdraget var å hjelpe til med å bygge opp Røde Kors sin nasjonalforening i landet. Etter jordskjelvet i Indiahavet 2004 var det bruk for ham i Indonesia, hvor han i 18 måneder ledet hjelpearbeid i Banda Aceh. Deretter gikk turen tilbake til Palestina i 2006.

I 2003 ble han tildelt Palestina Røde Halvmånes høyeste utmerkelse for sin innsats. Han er den første utenlandske hjelpearbeider som er blitt tildelt denne utmerkelsen. I 2002 fikk han Menneskerettighetsprisen for Nordjæren-regionen. Skuterud ble i 2017 utnevnt til ridder 1. klasse av Den Kongelige Norske Fortjenstorden «for fortjenstfullt internasjonalt humanitært virke.»

Referanser
----------

1. ↑  «Tildelinger av ordener og medaljer», Kongehuset. Lest 20. august 2017.

Eksterne lenker
---------------

* Skuterud tilbake til Afrika.
* Ingen økonomiske problemer for hjelpearbeidet i Indonesia[*død lenke*]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF
 |
**Syretårnet** er et tidligere absorpsjonstårn plassert ved Rjukan Næringspark i Rjukan, Tinn kommune. Tårnet står i dag utendørs, er 23 meter høyt og består av store blokker av drammensgranitt med blåasbestfuger og 58 strekkbånd av jern med strekkfisk på hver av tårnets flate sider.

«Rjukan I»
----------

Syretårnet er det siste gjenværende element av det første absorpsjonsanlegget knyttet til «Rjukan I», som startet produksjonen av ammoniumnitrat og «Norgesalpeter» i november 1911. Tårnet var opprinnelig ett av 32 slike granittårn og 14 jerntårn som var plassert i et 7 mål stort tårnhus. Sammen med Claus Nissen Riiber og Birger Fjeld Halvorsen gav den svenske kjemikeren Gunnar Elias Cassel ved Stockholms tekniske høyskole viktige bidrag til utviklingen av absorpsjonssystemet.

Det opprinnelige fabrikkanlegget «Rjukan I» besto blant annet av et ovnshus med åtte Birkeland-Eyde-ovner og 96 Schönherr-ovner, et kjelehus på 1 mål for kjøling av nitrogenoksidgass, en emballasjefabrikk på 2,5 mål samt pakkeri, verksteder, kontorer, lagre m.m. Mellom 1913-1916 ble produksjonen utvidet («Rjukan II») og anlegget fikk nå totalt 50 absorpsjonstårn.

Produksjonsanlegget ble i stor grad revet tidlig på 1980-tallet og erstattet av en ny salpetersyrefabrikk som var i drift til juli 1991. Sammen med en original AEG vannpumpe i pumpehuset, som leverte vann til produksjonen, er syretårnet det eneste av fast produksjonsutstyr som er bevart *in situ* på Rjukan. Av demontert produksjonsutstyr finnes skjoldet til en Birkeland-Eyde-ovn oppstilt i Kinoparken utenfor Folkets hus på Rjukan og en demontert synteseovn plassert på en jernbanevogn ved Mæl stasjon.

Fredning
--------

Syretårnet ble fredet ved vedtak av Riksantikvaren i 2003. Fredningen var begrunnet i at dette er det siste som er igjen av det opprinnelige produksjonsanlegget, at tårnet fremstår som meget autentisk i sin tekniske oppbygning, selv om kontekst er endret ved at de øvrige tårnene og tårnhuset er revet, og at tårnet representerer en lang epoke innen elektrokjemisk industri med sine 70 år i produksjon.

Eksterne lenker
---------------

* Wilse, absorpsjonstårn, foto 1913
* Wilse, «Saaheim Blanding og oppløsning», foto 1913
* Wilse, Tårnhuset, foto 1910
* Kulturminner i Tinn kommune[*død lenke*]
* NGU: Drammensgranitt
* (no) «Syretårnet». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Riksantikvaren kulturminne
 |
**Overkonstabel Finn Jerven** er en fiktiv person fra serien om Oslodetektiven Knut Gribb. Sammen med betjent Harald Brede er han detektivens nærmeste medarbeider, og har opptrådt som detektivens hjelp og støtte i en rekke fortellinger. Jerven er den yngste av Gribbs medarbeidere, og fremstilles gjerne som en stor kvinnebedårer. 

Jerven beskrives slik av tidligere Gribb-produsent og Radioteater-sjef Nils Nordberg:

Finn Jerven er en ekte Kristiania-gutt, født i 1905. Hans far, agent Oscar Jerven, døde tidlig og Jerven var en av mange unge som kom ut på skråplanet i forbudstiden, men Gribb fikk tauet ham inn før det var for sent, og skaffet ham jobb ved politiet etter realskoleeksamen.

Han begynte som kontorist – Jerven var for liten av vekst til å komme inn på politiskolen – men da han etter hvert avslørte et betydelig talent som etterforsker fikk Gribb ham over i oppdagelsesavdelingen, og han har avansert til overkonstabel. 

Jerven har brunt hår og brune øyne i et smalt, gutteaktig ansikt, han løper som en sprinter og klatrer som en ape og er en mester i ju-jitsu og judo, til stadig overraskelse for dem som tror seg større og sterkere. 

Hans spesialitet er "skygging", å følge etter personer uten å bli oppdaget. Jerven er dandyaktig velkledd, har en lett og ubesværet tone som "klientellet" liker, og et svært godt øye til damene. 

Og de til ham, noe som delvis er grunnen til at han ikke klarer å bestemme seg for hvem han skal velge. Han er av og til på nippet til å fri, men tar seg alltid inn igjen i siste øyeblikk. Han bor i Frognerveien, i en leilighet som han arvet etter en ugift tante.

Referanser
----------

1. ↑  «Knut Gribbs hjelpere». *NRK*. Besøkt 17. oktober 2015.
**Klippen Veavågen** er en menighet tilknyttet De Frie Evangeliske Forsamlinger (DFEF). Menigheten har samlinger i menighetslokalet i Veavågen i Karmøy kommune (Rogaland). Menigheten hadde 439 tilskuddstellende medlemmer i 2019.

Klippen Veavågen driver et aktivt barne- og ungdomsarbeid. Det er også en stor misjonsmenighet med to utsendte misjonspar i henholdsvis Argentina og Brasil. 

Klippen har samlinger nesten hver dag. Lokalet til Klippen har en publikumsrekord på ca. 600. Klippen arrangerer også en del konserter og lignende arrangementer, både selv og sammen med andre menigheter, spesielt med DFEF Saron Åkra

Menigheten ledes av et eldsteråd etter modell fra Bibelen, og har for tiden to ansatt ved lokalet i Vedavågen. 
Klippen ble startet i 1937 på Losjen i Veavågen, og er nå i sitt andre selveide lokale. Det nåværende lokalet ble ferdigstilt i 1993.

Referanser
----------

1. ↑  Regjeringen. «Tilskuddstellende medlemmer i norske trossamfunn 2019» (PDF). Besøkt 7. januar 2020.
Tømmerkirken fra 1671 tegnet like før den ble revet i 1845
På denne kirkegården i Hegglandsgrend i Fyresdal har det stått to kirker. Foto: Jan-Tore Egge 
**Heggland gamle kirke** betegner to tidligere kirker i Hegglandsgrend i Fyresdal kommune, et stykke nord for kommunesenteret. Alt som er igjen i dag, er den tomme kirkegården, som er omgitt av et lavt steingjerde.

De to kirkene har begge vært valfartskirker og lovekirker. De mottok altså ikke tiende, men var avhengige av gaver. Den eldste kirken, en stavkirke, skal ha blitt bygget mellom 1395 og 1526 og revet i 1670–71. Kirke nummer to ble bygget i 1671. Den ble drøyt hundre år senere beskrevet som en liten, vakker bygning med tårn og spir som var rødmalt utvendig. Kanskje kan den ha hatt en takrytter som råtnet opp og ble fjernet, for en tegning fra 1845 viser ikke noe tårn.

Kirken ble revet i 1845, og sognet ble delt mellom Veum og Moland. Inventar og bygningsdeler ble solgt på auksjon og spredt på gårder i området. Altertavlen har senere funnet veien til Moland kirke, som også har en bjelke fra Heggland med følgende innskrift: «DENNE KIERCHE ER BLEFVEN BYGT ANNO 1671. H.T.O.S.B.B.T.S.B.M.»

Kirkegården virker relativt intakt, om enn uten særlig mange gravminner. Noen steiner i grunnen kan tenkes å være rester av kirketuften.

Kilder
------

* Lokalhistoriewiki – Heggland valfartkyrkje
* Oppslag på stedet
* (no) «Heggland gamle kirke». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
**Den internasjonale fysikkolympiaden** (International Physics Olympiad, IPhO, Fysikk-OL) er en fysikkonkurranse for elever i videregående skole. Konkurransen ble første gang arrangert av professor Czesław Ścisłowski i Polen i 1967, og har med få unntak blitt arrangert hvert år siden. På 70-tallet begynte vestlige land å delta og etter hvert også å arrangere konkurransen. Norge deltok første gang i 1984 og var arrangør i 1996.

Uttagning og finaler
--------------------

Hvert deltakerland stiller med fem deltakere. I Norge blir disse fem plukket ut gjennom en konkurranse, arrangert av Norsk Fysikklærerforening i samarbeid med Skolelaboratoriet ved Fysisk institutt, UiO. Alle fysikkelever kan delta i første runde; normalt deltar nærmere 1000. Prøven foregår lokalt på skolene og blir rettet av skolens fysikklærere. De om lag 60 - 70 beste går videre til andre runde. Også denne foregår lokalt, men prøvene blir rettet sentralt. De 18 beste fra andre runde går til norsk finale. Finalistene får et ukes opphold ved Universitetet i Oslo, med undervisning og en avsluttende prøve. De fem beste går videre til Den Internasjonale Fysikkolympiaden.

Norske resultater
-----------------

Norge har tatt én gullmedalje. Det var Morten Kloster som tok den i 1991, da IPhO ble arrangert på Cuba. Norge har også tatt ni bronsemedaljer: Roar Lauritzen i 1988 (Østerrike), Øyvind Tafjord og Hans Olav Sundfør, begge i 1989 (Polen) og Øyvind Grotmol i 1999 (Italia). Videre Knut Andreas Meyer og Eirik Løhaugen Fjærbu i 2009 (Mexico), Robert Hagala i 2010 (Kroatia), Nikita Klimenko (utvekslingselev fra Hviterussland) i 2017 (Indonesia) og Ola Tangen Kulseng i 2019 (Israel). I tillegg har 26 norske deltakere fått hederlig omtale.

IPhO 2007
---------

Den 38. Internasjonale Fysikkolympiaden ble arrangert i Isfahan i Iran 13. til 22. juli 2007. Det norske laget i 2007 besto av Yi Luo fra Bryne vidaregåande skule, Øyvind Indrebø fra U. Pihl vgs. Olav Røthe Bakken fra Danielsen vgs. og Martin Hauge og Ivar Staurseth, begge fra Skeisvang vgs.Martin Hauge fikk hederlig omtale. 73 land deltok, med 327 deltakere og over 135 ledere, i tillegg til 86 observatører og 17 gjester. Absolutt vinner ble Youngjoon Choi fra Sør-Korea.

Eksterne lenker
---------------

* www.fys.uio.no
* 
* www.ipho2007.ir
* www.jyu.fi
* [*død lenke*]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** NKC
 |
**Stadler Rail AG** er en sveitsisk togprodusent, basert i Bussnang. Den ble grunnlagt som *Ingenieurbüro Stadler* i 1942 av Ernst Stadler i Zürich. Stadler har også produsert trikker (bybanevogner) og fikk i 2014 sin første bestilling av tunnelbanemateriell.

Storaksjonær Peter Spuhler kjøpte seg inn i selskapet i 1989. Siden da har selskapet vokst fra et par titalls ansatte i Sveits til 6000 ansatte pr. 2013 - hvorav halvparten i Sveits, resten i land som Tyskland, Ungarn, Polen og Hviterussland. Omsetningen lå på ca. 17 milliarder kr i 2013.

Stadler er kanskje mest kjent for sine FLIRT-tog. Pr. 2014 har de levert over 900 av dem. NSB bestilte 50 slike motorvognsett i 2008 og har økt bestillingene siden; de første kom på skinner i 2012.

Togtyper
--------

Stadler har blant annet levert følgende togtyper:

* Stadler Allegra
* Stadler FLIRT
* Stadler GTW
* Stadler KISS
* Stadler SPATZ
* Stadler Variobahn
* Bernina Express panoramavogner
* Glacier Express panoramavogner

Under produksjon:

* Stadler EC250

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Stadler Rail – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
To kolber for å destillere «livets vann» i alkymien.
**Aqua vitae** (også skrevet *aqua vitæ*; latin, bokstavelig «livets vann») er et gammelt navn fra minst tidlig på 1400-tallet for en konsentrert vannløsning av etanol. Begrepet er et generelt et generisk for alle destillerte former, og kom etter hvert til å referere særskilt til destillerte alkoholkonsentrater.

Aqua vitae var vanligvis fremstilt ved destillasjon av vin, og er noen ganger kalt «Vinens sjel» i engelske tekster. «Vinens sjel» er et spesifikt betegnelse på brandy, destillert gjentatte ganger. Fra 1540-tallet har det fått betydningen brandy, whiskey, etc. På fransk finnes også betegnelsen *eau-de-vie* for sprit og brandy, bokstavelig betydning «livets vann». Aqua vitae er også opprinnelsen til det norske ordet akevitt, som henviser til skandinavisk krydret brennevin med fra 36 til 41, 5 volumprosent alkohol.

Navnet er familiært tilknyttet til de ledende folkelige brennevinsarter fra spesielle regioner. Whisky (fra gælisk språk *uisce beatha*, «livets vann») i Skottland og Irland. Når uttrykket brukes i England, refererer det oftest til fransk brandy. Det er *acquavite* i Italia, *okowita* i Polen, оковита (*okovyta*) i Ukraina, акавіта (*akavita*) i Hviterussland, og яковита (*yakovita*) i sørrussiske dialekter.

Referanser
----------

1. 1 2  «Aqua vitae», *Bokmålsordboka*
2. 1 2 3  «aqua vitae (n.)», *Online Etymology Dictionary*
3. ↑  Scully, Terence (1995): *The Art of Cookery in the Middle Ages*, ISBN 0-85115-611-8, s. 159,
4. ↑  «akevitt», *Bokmålsordboka*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
Den nåværende kinesiske ambassaden i Berlin var tidligere hovedkvarter for FDGB
**Freie Deutsche Gewerkschaftsbund** (**FDGB**) var fagorganisasjonen i DDR. Den var en paraplyorganisasjon som samlet rundt 15 enkeltstående fagforbund. Imidlertid var dette kun på papiret. De fleste medlemmer i FDGB visste ikke at de var med i et fagforbund som igjen var med i FDGB. Kun en håndskrevet notis bakerst i den røde medlemskapsboken viste hvilket individuelt fagforbund medlemmet var med i.

Offisielt var medlemskap i FDGB frivillig, men uoffisielt var det vanskelig å unngå dette. I 1986 var 98 prosent av alle arbeidere og ansatte organiserte i FDGB som da hadde 9,6 millioner medlemmer. Dette betydde at organisasjonen var en av verdens største fagbevegelser.

30. september 1990, kort før gjenforeningen av Tyskland, ble FDGB oppløst. De enkelte foreninger som hadde vært medlemmer meldte seg inn i det vesttyske motstykket til FDGB; DGB.

Ledere av organisasjonen
------------------------

* Hans Jendretzky
* Herbert Warnke
* Harry Tisch
* Annelies Kimmel
* Helga Mausch

Litteratur
----------

* Wolfgang Eckelmann, Hans-Hermann Hertle, Reiner Weinert: *FDGB Intern, Innenansichten einer Massenorganisation*, Treptower Verlagshaus GmbH 1990, ISBN 3-7303-0635-9

Eksterne lenker
---------------

* (en) Freier Deutscher Gewerkschaftsbund – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Freier Deutscher Gewerkschaftsbund – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* FDGB-Lexikon

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** BNE **·** CiNii
 |



1. ↑   invenio.bundesarchiv.de[Hentet fra Wikidata]
***Hun, den fraskilte*** (originaltittel: *The Divorcee*) er et amerikansk drama fra 1930 med Norma Shearer og Chester Morris i hovedrollene som har romanen *Ex-Wife* av Ursula Parrott som forelegg. Filmen er regissert av Robert Z. Leonard, som også ble nominert til Oscar for beste regi for sitt arbeide. Den ble i tillegg nominert til Oscar for beste film, samt beste skuespillerinne for Norma Shearers bidrag, hvilket hun vant.

Handling
--------

Ted, Jerry, Paul og Dorothy er bosatt i New York. Jerrys beslutning om å gifte seg med Ted knuser Paul. Han blir alkohol-påvirket og under en kjøretur forårsaker han en ulykke som gjør Dorothys ansikt vansiret. Av skyldfølelse gifter Paul seg med Dorothy. Ted og Jerry har vært gift i tre år når hun oppdager at han har hatt en kort affære med en annen kvinne. En opprørt Jerry tilbringer deretter natten sammen med sin beste venn, Don. Når Ted kommer tilbake fra en forretningsreise påstår Jerry at hun har vært utro, men sier ikke hvem hun har vært sammen med.

Ted blir opprørt, og de krangler. Dette ender med at Ted forlater henne, og paret søker om skilsmisse. Paul og Jerry møtes, og hun oppdager at han fremdeles elsker henne og han er villig til å forlate Dorothy - som han er i et kjærlighetsløst ekteskap med. De to tilbringer ett par uker sammen, og de planlegger en fremtid sammen. Men ingenting går som de hadde planlagt.

Medvirkende
-----------

* Norma Shearer - Jerry Martin
* Chester Morris - Ted Martin
* Conrad Nagel - Paul
* Robert Montgomery - Don
* Helen Johnson - Dorothy
* Florence Eldridge - Helen Baldwin
* Helene Millard - Mary
* Robert Elliott - Bill Baldwin
* Mary Doran - Janice Meredith
* Tyler Brooke - Hank
* Zelda Sears - Hannah

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Hun, den fraskilte* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Hun, den fraskilte* hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (en) *Hun, den fraskilte* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Hun, den fraskilte* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Hun, den fraskilte* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Hun, den fraskilte* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *Hun, den fraskilte* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *Hun, den fraskilte* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Sven Karsten Sønsteby** (født 20. mai 1933, død 5. mai 2014) var en norsk tegner og illustratør. 

Han var utdannet ved SHKS. Sønsteby laget særlig vitsetegninger og karikaturer, og leverte bidrag til *Aftenposten* fra 1950-årene, *A-magasinet* fra 1963 (med tegneserien *Grynt* og tegninger til tekstkonkurransen) og i billedbladet *NÅ* fra 1954. Han illustrerte også bøker og fagtiddsskrifter, og fikk publisert tegninger i aviser og blader verden rundt. 

Sønsteby deltok på en rekke utstillinger, og er blant annet representert i Sammlung Karikaturen & Cartoons i Basel.

Referanser
----------

1. ↑   Norsk kunstnerleksikon, Norsk kunstnerleksikon ID Sven\_Sønsteby, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   KulturNav, KulturNav-ID 8e541f1a-490c-42b9-9f7f-d01fbf370627, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑

Eksterne lenker
---------------

* (no) Publikasjoner av Sven Sønsteby i BIBSYS

  

Portaler: Litteratur | Kunst

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk kunstnerleksikon **·** Prabook **·** VIAF **·** KulturNav
 |
***Hotel Chevalier*** er en kortfilm som er skrevet av Wes Anderson, og utgitt i 2007. I rollene er Jason Schwartzman og Natalie Portman som spiller et tidligere kjærestepar gjenforenes i et hotellrom i Paris. Filmen er en prolog til Andersons dramakomedie *The Darjeeling Limited*. Den tretten minutter lange filmen foregår på Hotel Chevalier før Schwartz rollefigur Jack møter sine to eldre brødre i India. Skuespillerne ble ikke betalt for innsatsen.

Filmen fikk mye kudos, og ble en av de mest omdiskuterte kortfilmene i 2007. Kritikere sammenlignet filmen, men det kritikerroste etterfølgeren *The Darjeeling Limited*, og roste filmens rikdom og sin varsomme struktur.

Handlingsreferat
----------------

I en hotell-lobby svarer en ansatt på en telefon fra en gjest. En mann (spilt av Jason Schwartzman) ligger på en hotellseng, ser på en film på TV, og leser avisen. Etter å ha bestilt Room-Service fra den ansatte på fransk, mottar han en samtale fra en kvinne hvis stemme han kjenner igjen. Hun forteller at hun er på vei fra flyplassen og ber om rom-nummeret hans på hotellet. 

Kort tid senere åpner mannen døren og slipper inn en kvinne (spilt av Natalie Portman) som gir ham en bukett blomster. I den påfølgende samtalen kommer der blant annet frem at mannen har bodd på hotellrommet i over en måned, og han hadde reist for å unnslippe forholdet deres.

Medvirkende
-----------

* Jason Schwartzman som Jack Whitman
* Natalie Portman som Jacks eks-kjæreste

Referanser
----------

1. ↑  Thielman, Sam (26. september 2007). «'Hotel Chevalier' checks into iTunes». *Variety*. Reed Business Information. Besøkt 18. februar 2015.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Hotel Chevalier* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) *Hotel Chevalier* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (en) *Hotel Chevalier* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Hotel Chevalier* på Allociné Rediger på Wikidata

* (en) *Hotel Chevalier* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata
***Blindt begjær*** (originaltittel: *Human Desire*) er en amerikansk film-noir fra 1954 regissert av Fritz Lang. Hovedrollene spilles av Glenn Ford, Gloria Grahame og Broderick Crawford.

Den er løst basert på Émile Zolas roman *Menneskedyret* som har blitt filmatisert to ganger før; i 1938 regissert av Jean Renoir, og i 1920 som *Die Bestie im Menschen*.

Handling
--------

Den hjemvendte Koreakrigen-veteranen Jeff Warren vender tilbake til hjembyen sin, og begynner som ingeniør. Warren jobbet tidligere sammen med Alec Simmons, og bodde hjemme hos ham, før han reiste til krigen. Alecs datter Ellen er forelsket i Warren. Carl Buckley er en barsk, hardt-drikkende psykopat, og gift med den yngre Vicki. Etter at Carl får sparken for å ha kranglet med sjefen sin, ber Carl om at Vicki burde besøke John Owens, en mann fra fortiden hennes og en viktig kunde ved den samme jernbanen som Warren arbeider for.

Carl håper at Owens sin innflytelse kan hjelpe ham å få jobben hans tilbake. Men når Vicki er borte i timevis, antar Carl at hun har vært utro. Carl dreper Owen med en kniv, tar lommeboken hans og et lommeur for å få drapet til å se ut som et ran, og tar også brevet som Vicki hadde skrevet. I løpet av etterforskningen blir Jeff og flere andre kalt inn som vitner av politiet. Men Jeff nekter for å ha sett noen mistenkelige personer i området.

Rolleliste
----------

* Glenn Ford - Jeff Warren
* Gloria Grahame - Vicki Buckley
* Broderick Crawford - Carl Buckley
* Edgar Buchanan - Alec Simmons
* Kathleen Case - Ellen Simmons
* Peggy Maley - Jean
* Diane DeLaire - Vera Simmons
* Grandon Rhodes - John Owens

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Blindt begjær* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) *Blindt begjær* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (en) *Blindt begjær* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Blindt begjær* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Blindt begjær* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (de) *Blindt begjær* på filmportal.de Rediger på Wikidata

* (en) *Blindt begjær* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *Blindt begjær* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *Blindt begjær* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

Portal: Film
**Barrow AFC** er en engelsk fotballklubb fra Barrow-in-Furness, Cumbria.

Klubben ble opprettet i 1901, og spilte på forskjellige baner før deres nåværende stadion, Holker Street, ble tatt i bruk i 1909. Etter å ha spilt i regionale serier ble klubben en av grunnleggerne av Football Leagues «3. division north» i 1921. Barrow spilte for det meste i den laveste divisjonen av Football League, med enkelte unntak. Klubben ble i 1972 stemt ut av Football League, og sluttet seg deretter til Northern Premier League. Senere var klubben med på opprettelsen Football Conference. Klubben pendlet mellom Northern Premier League og Football Conference.

I 1990 vant klubben FA Trophy-finalen mot Leek Town. På 1990-tallet dukket finansielle problemer opp. I 2004/05 var klubben med på opprettelsen av enda en ny liga, Conference North, som er plassert mellom Conference National og Northern Premier League. I sesongen 2009/10 kom klubben på 15.-plass i Conference National og vant FA Trophy-turneringen etter en spennende finale mot Stevenage Borough.

I 2020 kom klubben tilbake til Ligaen etter 48 års fravær, etter å ha vunnet National League.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Barrow A.F.C. – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Barrow AFC's supporterklubb

| * v
* d
* r
EFL League Two 2023–2024 |
| --- |
|  | 
* Accrington Stanley
* AFC Wimbledon
* Barrow
* Bradford
* Colchester
* Crawley
* Crewe
* Doncaster
* Forest Green
* Gillingham
* Grimsby
* Harrogate
* Mansfield
* MK Dons
* Morecambe
* Newport County
* Notts County
* Salford City
* Stockport
* Sutton
* Swindon
* Tranmere
* Walsall
* Wrexham

 |  |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN
 |
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Mexicos flagg Mexico |
| Friidrett |
|  Paralympiske leker |
| Sølv | Atlanta 1996 | Kulestøt - F41 |
| Bronse | Atlanta 1996 | Diskos - F41 |
| Para-VM i friidrett |
| Gull | Villeneuve d'Ascq 2002 | Kulestøt - F58 |
| Parapanamerikanske leker |
| Sølv | Lima 2019 | Diskos - F57 |
| Sølv | Toronto 2015 | Diskos - F56/57 |
| Sølv | Guadalajara 2011 | Kulestøt - F57/58 |
| Sølv | Rio 2007 | Diskos - F55-58 |
| Sølv | Rio 2007 | Kulestøt - F55-58 |

**Catalina Rosales Montiel** (født 18. januar 1966) er en meksikansk funksjonshemmet friidrettsutøver, som konkurrerer i klassen F57. Dette er en klasse for sittende utøvere innen parafriidrett.

Hun representerer klubben DIF Nacional i Mexico by og begynte med parafriidrett i 1988. Hun driver hovedsakelig med kastøvelser, og ble verdensmester i kulestøt i klassen F58 i 2002. Hun har også paralympisk sølvmedalje i kulestøt og paralympisk bronsemedalje i diskos fra Paralympiske sommerleker 1996.

Bakgrunn
--------

Rosales er rullstolbruker etter at hun har hatt polio.

Idrettskarriere
---------------

Rosales deltok i sine første paralympiske leker da hun deltok i Paralympiske sommerleker 1992 i Barcelona. Der fikk hun fjerdeplass i spydkast (THS2) som beste resultat, og hun kom på femteplass i kulestøt og sjuendeplass i diskos. Under Paralympiske sommerleker 1996 fikk hun sølv i kulestøt, bak Malda Baumgarde fra Litauen, og hun fikk bronse i diskos. Hun deltok også i spydkast, der hun kom på 15.-plass. Hun vant kulestøt i F58-klassen under Para-VM i friidrett 2002, og kom på fjerdeplass i diskos.

I 2004 deltok hun i Paralympiske sommerleker 2004 i Athen, og kom der på femteplass i kulestøt og 14.-plass i diskos. To år senere kom hun på fjerdeplass i kulestøt og sjetteplass i kulestøt i F58-klassen under Para-VM i friidrett 2006, og hun deltok i Parapanamerikanske leker 2007, der hun fikk sølv i diskos, bak Roseane Santos, og sølv i kulestøt, bak Angeles Ortiz. Hun deltok i Paralympiske sommerleker 2008, og kom der på femteplass i kulestøt og ellevteplass i diskos, og i Paralympiske sommerleker 2008, der hun kom på åttendeplass i kulestøt og 12.-plass i diskos.

Parapanamerikanske leker 2011 ble arrangert i Guadalajara i Mexico, og Rosales fikk der sølv i kulestøt, bak Maria Ortiz. Året etter deltok hun i Paralympiske sommerleker 2012 i London, og kom der på åttendeplass i kulestøt og 12.-plass i diskos. Hun kom på andreplass i diskos under Parapanamerikanske leker 2015 i Toronto i Canada, og kom på åttendeplass i diskos under Paralympiske sommerleker 2016. Hun kom på sjuendeplass i diskos under Para-VM i friidrett 2017.

Hun deltok i Parapanamerikanske leker 2019 i Lima i Peru, og fikk der sølv i diskos i klassen F57.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  IPC - *Catalina Rosales Montiel*, besøkt 20. november 2019.
2. ↑  IPC - *Result book - Parapan Rio 2007*, besøkt 20. november 2019.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Profil hos IPC
* (en) Profil hos Parapanamerikanske leker 2019 Arkivert 20. november 2019 hos Wayback Machine.
**Narva** (estisk: *Narva jõgi*; russisk: Нарва) er ei grenseelv mellom Estland og Russland. Elva renner fra innsjøen Peipus og nordover til Narvabukta i Finskebukta. Ved elva ligger den estiske byen Narva på vestsiden, mens den russiske byen Ivangorod ligger på østsiden. Elva er 75 kilometer lang, og har et nedbørfelt på 56 200 km². Den er i gjennomsnitt 300 meter bred og 5 meter dyp. Elva har gitt navn til Narvakulturen og byen Narva. *Narva* betyr trolig elv eller stryk på vepsisk.

Elva renner nordover fra innsjøen Peipus, som har en rekke tilførselselver i det lave landskapet sør for innsjøen. De har utspring vesentlig i Russland, noe i Estland og Latvia, og helt sør så vidt også i det aller nordligste Hviterussland.

Elveleiet er stort sett myrlendt eller skogkledt. Den er regulert for vannkraft ved Narva, hvor det russiskeide Narva vannkraftverk på 125 MW siden 1955 har demmet opp Narvareservoaret på 191 km². Utbyggingen utnytter vannfallet som skjer der elva renner ned Baltiske Klint og danner et naturlig fossefall. Her ble tekstilfabrikanten Kreenholmi Valduse etablert allerede i 1857 basert på vannkraften.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  «Нарва (река)». *Store sovjetiske encyklopedi* **(russisk)**. Besøkt 28. januar 2016.

Narva er en grenseelv, her med estiske Narva festning til venstre, og russiske Ivangorod festning til høyre.
Portal: Estland

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** NKC **·** GeoNames
 |
**Akademikernes Fellesorganisasjon** (**AF**) var en hovedsammenslutning av norske fagforeninger for medlemmer med eksamen fra universitet, høgskole eller tilsvarende, som ble etablert i 1975.

I 1996 brøt Den norske legeforening ut, året etter flere medlemsforbund med Norske Sivilingeniørers Forening i spissen. Det tyngste slaget for AF var likevel da de to største forbundene, Lærerforbundet og Norsk Sykepleierforbund, bestemte seg for å forlate organisasjonen. Flere av utbryterne var med på å etablere den nye og konkurrerende hovedorganisasjonen Akademikerne.[]

Et forsøk i 2000 på å slå AF sammen med YS førte ikke fram. De gjenværende medlemmene av AF vedtok å legge ned organisasjonen i 2001. Et av de siste vedtakene var å bevilge penger til å skrive AFs historie, i form av boken *Et akademisk fellesskap : Akademikernes fellesorganisasjon 1975-2001*. Flere av de gjenværende medlemsorganisasjonene var blant stifterne av Hovedorganisasjonen for universitets- og høyskoleutdannede i 2001.[]

AF representerte på det meste over 200 000 medlemmer, men hadde vel 120 000 medlemmer ved avviklingen. Siste AF-leder var Aud Blankholm.[]

Litteratur
----------

* Trond Bergh: *Et akademisk fellesskap: Akademikernes fellesorganisasjon 1975-2001*. (ISBN 9788241903489)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |


1. ↑   Store norske leksikon, Store norske leksikon-ID Akademikernes\_Fellesorganisasjon, besøkt 29. juli 2022[Hentet fra Wikidata]
**Afrocoryninae** er en gruppe av biller som hører til gruppen snutebiller (Curculionoidea).

Utseende
--------

Stort sett små (ofte 3 – 5 mm), avlange, noe flate biller, brune, rødlige eller svarte. Oversiden er snau eller med spredte, fine hår eller skjell, ofte noe glinsende, gjerne kraftig og tett punktert. **Hodet** er i midten trukket ut til en snute som er lengre enn resten av hodet. Antennene sitter festet ved roten av snuten, rett ved øyets framkant. Antennenes to-tre ytterste ledd danner en løs kølle. **Brystskjoldet** (pronotum) er bredere enn langt, tilsmalnet framover, med markerte sidekanter. Det er ofte tett og sterkt punktert. **Dekkvingene** er avlange og parallellsidige. **Beina** er ganske korte og kraftige, baklårene gjerne sterkt fortykkede. På mellom- og bakbeina har leggene og lårene en rekke av kraftige knøler på oversiden. Framleggene (protibiae) har en kam av børster som brukes til å rense antennene. Føttene er fem-leddete, men det fjerde leddet er svært lite og knapt synlig. Det tredje og ofte også det andre leddet er tolappede. På framføttene er det ytterste leddet lengre enn de fire innerste til sammen.

Levevis
-------

Artene er knyttet til slektene *Asparagus* (aspargesfamilien), *Putterlickia* (Celastraceae) og *Rhoicissus* (Vitaceae).

Utbredelse
----------

Artene lever i Sør-Afrika.

Systematisk inndeling
---------------------

Underfamilien Aglycyderinae har av og til blitt regnet som en egen familie, Aglycyderidae. På den andre siden blir alle oxycorynidene av og til regnet til Belidae.

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
	+ Underordenen Polyphaga Emery, 1886
		- Gruppen (Infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
			* Overfamilien snutebiller, Curculionoidea Latreille, 1802
				+ Familien **Oxycorynidae** Schönherr, 1840
					- Underfamilien **Afrocoryninae** Voss, 1957
						* Slekten *Afrocorynus* Marshall, 1955 - 2 arter
						* Slekten *Hispodes* Marshall, 1955 - én art

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen har ingen egenskaper for arter i Wikidata*


1. ↑  Marshall, G.A.K. 1955: New South African Curculionidae (Col.) *Annals and magazine of natural history* (12), 8: 1–24.
Den Samiske Folkehøyskole i 1956. Bild: Norsk folkemuseum
**Samisk folkehøgskole** ble opprettet i 1936 i Karasjok av Norges Samemisjon. Skolen holdt til i leide lokaler og den første rektor var Ottar Bondevik. I 1944 ble skolen brent under Tvangsevakueringen og nedbrenningen av Finnmark og Nord-Troms. Den kom i gang igjen i 1949 og i 1951 kunne den flytte inn i egne bygninger. I 1985 fikk ikke skolen nok elever til å drive som vanlig. I 1988 brant skolebygningene, men de ble bygget opp igjen og skolen startet nye kurs i 1991, nå med samisk personale. I 2000 ble den nedlagt for godt og i 2009 ble bygningene solgt.

Da skolen ble opprettet, var offisiell norsk politikk fornorsking av samer. Mange ønsket at skolen skulle være et alternativ til fornorskingspolitikken, men skolen var avhengig av statsstøtte, og da måtte man ikke utfordre staten for mye. Skoledirektør Lyder Aarseth skrev i 1938 i en hilsen til Samemisjonens 50-årsjubileum om DSF: «Denne skole er ingen reaksjon mot fornorskningen, men et middel til å løfte den samiske ungdom op til like rettigheter med all annen ungdom i landet.» Paul Ryan, rektor ved skolen 1957–77, sa det slik: «Skolens innhold og program var nok ikke det samme som Otterbech hadde tenkt. Men den var dog en skole ulik alle andre i landet. Om ikke bruken av samisk hadde et samepolitisk sikte, så ble språket brukt både i sang, ved andakter og møter. Dessuten ble det gitt undervisning i horn- og beinsløyd, kuftesøm og bandvev. Skolen hadde så å si bare samiske elever og samisk var naturlig nok det levende talemål.»

Rektorer
--------

* Ottar Bondevik 1936-1950
* Thor With 1950-57
* Paul Ryan 1957-1977

Kilder
------

* Folkehøgskolen og samane Artikkel av Svein Lund
***Hispodes*** er en slekt av biller som hører til gruppen snutebiller (Curculionoidea).

Utseende
--------

Stort sett små (ofte 3 – 5 mm), avlange, noe flate biller, brune, rødlige eller svarte. Oversiden er snau eller med spredte, fine hår eller skjell, ofte noe glinsende, gjerne kraftig og tett punktert. **Hodet** er i midten trukket ut til en snute som er lengre enn resten av hodet. Antennene sitter festet ved roten av snuten, rett ved øyets framkant. Antennenes to-tre ytterste ledd danner en løs kølle. **Brystskjoldet** (pronotum) er bredere enn langt, tilsmalnet framover, med markerte sidekanter. Det er ofte tett og sterkt punktert. **Dekkvingene** er avlange og parallellsidige. **Beina** er ganske korte og kraftige, baklårene gjerne sterkt fortykkede. På mellom- og bakbeina har leggene og lårene en rekke av kraftige knøler på oversiden. Framleggene (protibiae) har en kam av børster som brukes til å rense antennene. Føttene er fem-leddete, men det fjerde leddet er svært lite og knapt synlig. Det tredje og ofte også det andre leddet er tolappede. På framføttene er det ytterste leddet lengre enn de fire innerste til sammen.

Levevis
-------

Artene er knyttet til slektene *Asparagus* (Asparagaceae) og *Putterlickia* (Celastraceae).

Utbredelse
----------

Artene lever i Sør-Afrika.

Systematisk inndeling
---------------------

Underfamilien Aglycyderinae har av og til blitt regnet som en egen familie, Aglycyderidae. På den andre siden blir alle oxycorynidene av og til regnet til Belidae.

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
	+ Underordenen Polyphaga Emery, 1886
		- Gruppen (Infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
			* Overfamilien snutebiller, Curculionoidea Latreille, 1802
				+ Familien **Oxycorynidae** Schönherr, 1840
					- Underfamilien **Afrocoryninae** Voss, 1957
						* Slekten ***Hispodes*** Marshall, 1955 - 3 arter
							+ *Hispodes spicatus* Marshall, 1955

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen er ikke koblet til Wikidata*


1. ↑  Marshall, G.A.K. 1955: New South African Curculionidae (Col.) *Annals and magazine of natural history* (12), 8: 1–24.
**Jørgen Grave** (født 28. mars 1909 i Drangedal, død 21. januar 1988) var en norsk politiker for Kristelig Folkeparti. Han gikk et år på Vestmar folkehøgskole 1926–1927 og to års predikantkurs på Indremisjonsselskapets bibelskole 1933–1935. 

Han var på Stortinget fra Telemark fra 1954 til 1957, men falt ut perioden etterpå. Fra 1961 til 1965 var han igjen KrFs representant fra Telemark. Før han ble valgt inn på Stortinget, var han medlem av Drangedal kommunes kommunestyre fra 1947–1957.

Utenfor politikken var Jørgen Grave reisesekretær i Det norske lutherske Indremisjonsselskap, og fra 1958 til 1961 var han redaksjonssekretær i For Fattig og Rik. Han jobbet også i Vårt Land og var redaktør for et par kristelige aviser.

Bibliografi
-----------

* Drangedal kirke 200 år 1975 44 sider
* *I fedrenes spor* : Langesundsfjordens indremisjonsselskap gjennom 100 år 1966 191 sider
* *Kristus vårt håp*. Andaktsbok for hver dag i året 1958 516 sider
* *Hverdagsliv og gudsliv*, Oslo 1952 135 sider

Eksterne lenker
---------------

* (no) Jørgen Grave hos Stortinget Rediger på Wikidata

* (no) Jørgen Grave hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Stortinget **·** Geni
 |
**Breivika videregående skole** er en videregående skole i Tromsø. Skolen er nylig blitt slått sammen med Tromsø maritime skole, og dens nye navn er Ishavsbyen videregående skole. er en yrkesrettet skole og er den største videregående skolen i Troms.

Historie
--------

Skolen ble opprettet i 1956 som Nord-Troms Yrkesskole. Den var da et interkommunalt samarbeid mellom Karlsøy, Tromsø, Tromsøysund, Balsfjord, Storfjord, Lyngen, Kåfjord, Skjervøy og Nordreisa. Det ble opprettet to klasser for jern- og metall som holdt til i leide tyskerbrakker på Skattøra. I 1964 skiftet skolen navn til Tromsø Yrkesskole før den i 1976 fikk navnet Breivika videregående skole. Den første rektoren for skolen var Brynjulf Roaldsen som var rektor fra 1960 til 1986. I 1960 flyttet skolen til Breivika og tilbød faglinjene Jern og metall, Baker og konditor, Maskinarbeidere og Motormekanikere. I 2001 ble Tromsø kokk- og stuertskole lagt inn under Breivika videregående skole.

I 2015 ble det bestemt at skolen skulle slås sammen med Tromsø maritime skole. Det har vært en prosess der det administrative i første omgang er felles. Fra januar 2017 ble navnet endret til Ishavsbyen videregående skole. Neste skritt er å bygge nytt på skolested Breivika slik at all undervisning flyttes til Breivika. (Når dette skjer er enda ikke fastsatt)

Skolen i 2007
-------------

I 2007 har skolen ca. 700 elever og tilbyr fag innenfor studieretningene:

* Allmenne fag
* Arbeid, Produksjon og Opplæring (APO)
* Elektrofag
* Helse- og oppvekstfag
* Medier- og kommunikasjon
* Restaurant- og matfag
* Teknikk og industriell produksjon
* Teknisk fagskole.

Skolen har en administrasjon som består av rektor, assisterende rektor, kontorsjef, åtte avdelingsledere og et kontorpersonale på fem. Totalt har skolen ca. 180 ansatte.

Referanser
----------

1. ↑  «Ishavsbyen videregående skole». Besøkt 28. februar 2017.

Eksterne lenker
---------------

* Breivika videregående skoles hjemmesider

| * v
* d
* r
Videregående skoler i Troms og Finnmark |
| --- |
| Tromsø: | 
* Tromsdalen vgs
* Breivang vgs
* Ishavsbyen vgs
	+ Breivika
	+ Rambergan
* Kongsbakken vgs
* Kvaløya vgs
* Norsk Privatgymnas
* NTG Tromsø

 |  |
| Harstad: | 
* Stangnes Rå vgs
* Heggen vgs
* Harstad tekniske fagskole

 |
| Lenvik: | 
* Senja vgs
	+ Gibostad
	+ Finnfjordbotn
* Nordborg vgs

 |
| Målselv: | 
* Bardufoss Høgtun vgs

 |
| Balsfjord: | 
* Nordkjosbotn vgs

 |
| Kvæfjord: | 
* Rå vgs

 |
| Nordreisa: | 
* Nord-Troms vgs

 |
| Salangen: | 
* Sjøvegan vgs

 |
| Skjervøy: | 
* Nord-Troms vgs

 |

Portal: Tromsø

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** Nasjonalt skoleregister
 |
**Nuvsvåg skole** var en norsk offentlig grunnskole i Loppa kommune, Finnmark fylke. Høsten 2011 var det 11 elever i 2 skoleklasser.

25. mai 2012 ble skolen vedtatt nedlagt fom. høsten 2013 av et flertall bestående av Kystpartiet, Høyre og Senterpartiet.

Elevene som skulle begynne på skolen høsten 2013 ble flyttet til Høgtun skole i Øksfjord. Foreldrene, som nektet å sende sine unger på en lang og rasutsatt vei, valgte høsten 2013 enten å hjemmeundervise sine unger (2 elever) eller å flytte ut av kommunen (4 elever). Høsten 2014 var alle elevene flyttet ut av kommunen.

De gjenværende foresatte stiftet foreningen Nuvsvåg Skoles Venner sammen med Fabrice Caline, som var lærer på skolen i 2011-12, for å kjempe for opprettholdelse av et skoletilbud i Nuvsvåg. Foreningen søkte om privatskole høsten 2012, men fikk avslag i november 2013 på grunn av for få elever. Våren 2014 jobber foreningen videre for å få til en undervisningsløsning delt mellom Nuvsvåg og nærmeste skole i Øksfjord for et barn som begynner i 1. klasse høsten 2014. Oppvekstkontoret har så langt ikke gått med på en slik løsning, men uten å gi noen begrunnelse. Saken ventes tatt opp i Levekårsutvalget før sommeren.

Referanser
----------

1. ↑  «Nusvåg skole». *Skoleporten*. Utdanningsdirektoratet. Arkivert fra originalen 1. februar 2016. Besøkt 1. februar 2016.

Eksterne lenker
---------------

* Loppa kommune
* Nuvsvåg Skoles Venner[*død lenke*]
**Tanabru skole - Deanusálddi skuvla** er en 1.-10 skole i Tana kommune. 

Tanabru skole er den nyeste og største skole i Tana kommune og var ferdig i 2016. Da avviklet Tana kommune de andre ungdomsskolene (Boftsa Oppvekstsenter og nedlagte Seida skole) og alle ungdomsskole elevene ble samlet på Tanabru skole. Tanabru skole rekrutterer også egne elever til ungdomsskolen.

Tanabru skole en norsk offentlig grunnskole som ligger sentralt i Tanabru i Tana kommune, Finnmark fylke.

Det er flerbrukshall og svømmebassenger ligger tett opp ved skolen. Det er også skiløyper, skiskytterstadion og fotballbane i umiddelbar nærhet til skolen.  

Deanu sámeskuvla – Tana Sameskole er naboskolen til Tanabru Skole.

Skolen legger stor vekt på godt læringsmiljø.

Tanabru skole ledes av rektor Øystein Albrigtsen fra desember 2021. 

(Tidligere rektorer Else Maria Seim, Henrik Øyvind Kolstrøm, Heidi Merete Wilsgård)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Nasjonalt skoleregister **·** Brønnøysundregistrene
 |