recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Grønt eikefly** (*Dichonia aprilina*) er en sommerfugl som tilhører familien nattfly (Noctuidae). Denne vakre arten finnes i de fleste områder der det vokser eik i Norge.

Utseende
--------

Et middelsstort (vingespenn 43 – 48 mm), kraftig nattfly. Hodet, forkroppen og forvingene er lysgrønne med svarte og hvite tegninger, arten kan ikke forveksles med noe annet norsk nattfly. **Forvingen** har mange svarte tegninger av ulik form, ring- og nyremerkene er tydelige, men ikke påfallende. **Bakvingen** er mørk grå med tre kileformede, hvite flekker nær bakhjørnet, og hvite frynser langs kanten. Larven er naken, gråbrun eller rødbrun med lyse tegninger.

Levevis
-------

Arten forekommer i eikeskog og blandingsskog med innslag av eik. Larvene utvikler seg på eik (*Quercus* spp.) om våren og forsommeren, først på knopper, så på blomster og til slutt på de unge bladene. De voksne sommerfuglene flyr i august – oktober. Forvingenes farge og mønster ligner lav som vokser på greiner, og gir dermed god kamuflasje.

Utbredelse
----------

Grønt eikefly er utbredt i Europa, unntatt lengst i nord, i Lilleasia og østover til Kaukasus og Iran. I Norge følger den stort sett eikas utbredelse. Den er ganske vanlig på Sørlandet og det sørligste Østlandet, på Vestlandet forekommer den nord til Bergens-området.

Kilder
------

* Norges sommerfugler – Grønt eikefly [*død lenke*]
* Aarvik, L. Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) *Catalogus Lepidopterorum Norvegiae*. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe/Norsk Institutt for Skogforskning. ISBN 82-995095-1-3
* Nettsiden *Svenska Fjärilar*, med bildegalleri:
* *Dichonia aprilina* på UK moths:

Eksterne lenker
---------------

* (en) *grønt eikefly* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *grønt eikefly* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *grønt eikefly* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (en) *grønt eikefly* hos NCBI Rediger på Wikidata
Stilisert GFP, til venstre hele proteinet og til høyre med en side av tønnestrukturen kuttet vekk for å vise fluoroforet (uthevet med full struktur).
**Grønt fluorescerende protein** (**GFP**, eng; *green fluorescent protein*) er et protein som skinner grønt når det belyses med blått lys. Denne egenskapen gjør at proteinet, som først ble isolert i maneten *Aequorea victoria*, har blitt mye brukt for å studere biokjemiske prosesser i celler. Martin Chalfie, Osamu Shimomura og Roger Y. Tsien delte Nobelprisen i kjemi i 2008 for sin oppdagelse og anvendelse av GFP.

I cellebiologi og molekylærbiologi brukes GFP ofte som et rapporteringsgen for å studere genuttrykk. Modifiserte former av proteinet har blitt brukt som biosensorer, og genet som enkoder for GFP har blitt satt inn i mange dyr for å vise at et gen kan være uttrykt i en hel organisme. Genet for GFP kan introduseres i organismer og opprettholdes i genomet gjennom oppdrett, eller injiseres lokalt gjennom et virus.

Struktur og lysegenskaper
-------------------------

GFP består av 238 aminosyrer og har en klassisk β-tønneform bestående av elleve β-flak med en eller flere α-helikser i midten som inneholder fluoroforet. Det tettpakkede tønneskallet beskytter fluoroforet fra å undertrykkes av det omliggende mikromiljøet, mens de innovervendte sidegruppene i tønnen fremkaller reaksjoner som leder til fluorofordannelse. Dette skjer i en serie diskrete tidssteg med bestemte eksitasjons- og emisjonsegenskaper.

Eksitasjonsspekteret til GPF fra *A. victoria* har sin høyeste topp ved en bølgelengde på 395 nm og en sekundær topp på 475 nm. Emisjonsspekteret har en topp på 509 nm, som ligger i den lavere delen av det grønne spekteret. GFP isolert fra *Renilla reniformis* har én enkelt topp i eksitasjonsspekteret ved 498 nm.

Referanser
----------

1. ↑  Prendergast F, Mann K (1978). «Chemical and physical properties of aequorin and the green fluorescent protein isolated from Aequorea forskålea». *Biochemistry*. 17 (17): 3448–53. PMID 28749. doi:10.1021/bi00610a004.
2. ↑  RCSB PDB: Sequence Details Report

Eksterne lenker
---------------

* (en) Green fluorescent proteins – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica
 |
**Willem Konjore** (født 30. juli 1945 i Kais i Sørvest-Afrika, død 10. juni 2021 i Windhoek i Namibia) var en namibisk politiker.

Liv og virke
------------

Konjores fødested Kais var en liten bosetning som ligger i Karas-regionen.

Han var medlem av SWAPO, og satt i National Assembly of Namibia fra den konstituerende forsamling i 1989 frem til 2010, da det var valg til forsamlingen for femte gang. Han var visepresident i forsamlingen fra 2000 til 2005.

Han tok lærerutdannelse i 1966 og 1967 at Döbra og studerte teologi fra 1976 til 1979. Han ble utnevnt til departementet for miljø og turisme i 2005, og ble overført til departementet for ungdom, nasjonaltjeneste, sport og kultur i 2008.

Konjore var gift med Elsie Atanasia Konjore fra Vaalgras; de fikk fem barn. Hans hustru døde i 2013. På Heroes' Day i 2014 ble han hedret med andre klasse av Most Brilliant Order of the Sun.

Konjore døde av covid-19 den 10. juni 2021 i Windhoek.

Referanser
----------

1. ↑  Willem Konjore Arkivert 11. juni 2011 hos Wayback Machine. at Namibia Institute for Democracy
2. ↑  «Konjore Willem». Parliament of Namibia. Arkivert fra originalen 10. august 2020. Besøkt 1. august 2020.
3. ↑  Upula, Levi. «Beloved Mother of Vaalgras laid to rest». SWAPO. Arkivert fra originalen 30. august 2018. Besøkt 1. august 2020.
4. ↑  «Namibians honoured by President». *New Era*. 28. august 2014. Arkivert fra originalen 29. juni 2018. Besøkt 20. juni 2021.
5. ↑  «Voormalige parlementslid en minister, eerwaarde Willem Konjore, sterf in Windhoek». *Republikein* **(afrikaans)**. NAMPA. 11. juni 2021.
**Hestehus** er et frittstående bygg, bygd av mennesker og bygd for at hester som lever i løsdrift, kan søke ly for vær og vind, når de selv ønsker det. 
Hestehus må ikke forveksles med stall i tradisjonell betydning. Løsdrift av hest skyldes at en mener at det er unaturlig for hesten velferd at den skal stå inne nesten 24 timer i døgnet, og uten muligheter for fri bevegelse. 

Mattilsynet stiller formelle krav til hestehold, også krav til ly for hester i løsdrift. Teksten i paragraf 7 i «Forskrift om velferd av hest» er gjengitt her: «§ 7 Bygning, rom m.m. og § 24 Innredning av stall»: «Det skal ikke være flere hester på stedet enn at kravene til bygninger, rom og innredning til enhver tid er oppfylt for hver enkelt hest. Hold av flere hester enn det er stallplasser til, der hester er ute og inne på skift, skal ikke anses som å oppfylle forskriftens krav. De mål som angis nedenfor, er normer basert på nåværende kunnskap om hesters behov.»

Loven om dyrevern kravstiller et visst antall m² for hver hest, avhengig av hestenes størrelse. Arealkravene varierer fra 4 m² til 10 m². Hestehus må også ha takhøyde tilpasset hestenes størrelse. Dyrevernloven sier noe om krav til takhøyde. Det er også et krav om at alle hester skal kunne ligge samtidig. Det er reduksjonsfaktorer for arealkrav for ett og 2 år gamle hester. Det er også krav til egne avlukkede arealer for hester under sykdom.

Hestehus er bygg som bør lett kunne settes opp, tas ned og flyttes til nye områder, uten å ødelegge materialene. Frem til 2008 har det i Norge ikke vært lett tilgjengelig bygg som egner seg for løsdrift av hest. Noen har valgt å sette opp stålhaller i kulturlandskapet, andre har laget enkle bygg i tradisjonelt bindingsverk. Ulempen ved stålhaller er at de ikke er særlig vakre i kulturlandskapet og de er krevende å sette opp, ta ned og flytte. Skal de flyttes innen samme område, kan noen modeller flyttes ved traktor, uten å demontere hallen. Det er en fordel. 
Ulempen ved bygg i bindingsverk er at de krever en viss bygningsteknisk kunnskap å planlegge og sette opp. Det tar forholdsvis lang tid å sette de opp, og materialene blir ofte ødelagt eller skadet, når man river de / tar de ned. Dermed blir det svært kostnadskrevende over tid å velge hestehus av bindingsverk.

I 2008 kom det på markedet i Norge enkle hestehus spesielt målrettet mot løsdrift av hest. Det finnes hestehus som kan settes opp uten bygningsteknisk bakgrunn, hvor byggene kan tas ned uten i særlig grad å ødelegge materialene.

Referanser
----------

1. ↑
**Kjell Hovland Olsen** (født 23. juni 1944) er en norsk bandyspiller, bandydommer og bandyleder fra Drammen. Han var president i Norges Bandyforbund fra 1996 til 2006 og representerer Sparta/Bragerøen. Han innehar Norges Bandyforbunds gullmerke.

Spillerkarriere
---------------

Hovland Olsen vokste opp i umiddelbar nærhet til Brakerøyabanen, hjemmebanen til det som den gang het Bragerøens Ballklubb. Han debuterte som 15-åring i 1959 og fikk drøye 500 kamper fram til han ga seg som spiller i 1980. Han ble omtalt som en hurtig og teknisk midtbanespiller.

Dommerkarriere
--------------

Hovland Olsen ble utnevnt til forbundsdommer i bandy i 1971 og til internasjonal dommer i 1979. Han har dømt fire NM-finaler og i tre verdensmesterskap, i 1987, 1991 og i 1993. Totalt har han dømt 33 A-landskamper. Han dømmer fremdeles i Eliteserien.

Lederkarriere
-------------

Da Hovland Olsen var 20 år ble han spurt om å være kasserer i styret til Bragerøen. Dette var innledningen på en lang lederkarriere. I 1986 ble Hovland Olsen for første gang valgt inn i Norges Bandyforbunds hovedstyre og var en stund visepresident, før han i 1996 ble valgt til president. Dette vervet hadde han i ti år fram til 2006. Han er den som har sittet lengst som president siden forbundet ble stiftet i 1920. Samme år som han gikk av ble han tildelt bandyforbundets gullmerke. Hovland Olsen har også sittet i styret i det internasjonale bandyforbundet (FIB).

Referanser
----------

1. ↑  «Innehavere av Norges Bandyforbunds gullmerke.». Arkivert fra originalen 29. januar 2005. Besøkt 18. januar 2010.
2. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 14. juni 2008. Besøkt 18. januar 2010.
3. ↑  Drammens Tidende 2. august 2006[*død lenke*]

Eksterne lenker
---------------

* Sparta/Bragerøens offisielle hjemmeside
* Norges bandyforbund
* Det internasjonale bandyforbundet (FIB)
***A Yoke of Gold*** er en amerikansk stumfilm fra 1916, regissert av Lloyd B. Carleton.

Handling
--------

Historien er lagt til California, mellom mellom 1834 og 1850. I denne perioden var det et enormt økonomisk gap. De velstående unnbyggerne fortsatte å øke deres rikdom, men de fattige sank ytterligere ned i fattigdom. En av disse innbyggerne er Luis, som ser på seg selv som en lokal Robin Hood. Luis påstår at han ønsker å plyndre fra de rike, og omfordele rikdom blant de fattigste innbyggerne. Den godtroende Jose Garcia faller for Luis sin retorikk, og blir også fast bestemt på å finne en måte å hjelpe de mindre heldige på.

Siden de nå deler felles mål, blir de raskt venner. Luis og Jose begynner å utvikle en plan, for å nå målene sine; Jose skal rane den velstående grunn-eieren Don Ortega, som bor i Santa Barbara, California. Luis skal rane den velstående Don Mendoza. Etter at de har gjennomført begge innbruddene, sverger begge på å dele alle gevinstene mws de fattige. Men begge to opplever sart en rekke komplikasjoner som følge av innbruddene deres, og ingenting går som planlagt.

Skuespillere
------------

* Dorothy Davenport som Carmen.
* Emory Johnson som Jose Garcia.
* Alfred Allen som Luis Lopez.
* Richard Morris som Padre Amador.
* Harold Skinner som Castro Arellanes.
* Frank Whitting som Otega.
* Gretchen Lederer.

Referanser
----------

1. ↑  A Yoke of Gold
2. ↑  A YOKE OF GOLD

Eksterne lenker
---------------

* (en) *A Yoke of Gold* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *A Yoke of Gold* på AllMovie Rediger på Wikidata
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Tsjekkia Tsjekkias flagg |
| Orientering |
|  Seire sammenlagt i Verdenscupen: 0 |
| Verdenscupseire, enkeltløp: 0
(1 pallplassering) |
| Verdensmesterskap |
| Sølv | 2008 Tsjekkias flagg Olomouc | Mellom |
| Junior-VM |
| Gull | 2000 Tsjekkias flagg Nové Město | Mellom |
| Gull | 2000 Tsjekkias flagg Nové Město | Stafett |
| Gull | 2001 Ungarns flagg Miskolc | Stafett |
| Bronse | 2001 Ungarns flagg Miskolc | Lang |
| Bronse | 2001 Ungarns flagg Miskolc | Mellom |

**Mihal Smola** (født 21. desember 1981 i Praha er en tsjekkisk orienteringsløper som konkurrerer for den svenske orienteringsklubben IFK Moras OK. Han løper for det tsjekkiske landslaget.

Karriere
--------

Smola har gjennom flere sesonger vært en del av den internasjonale orienteringseliten. Han hadde en lysende juniorkarriere der han tok hele fem medaljer i junior-VM. Han tok to gull i Nové Město i sitt eget hjemland i 2002. Gullene kom på mellomdistanse og stafett. Det tsjekkiske laget Smola var en del av, greide å forsvare tittelen året etter, da junior-VM ble arrangert i ungarske Miskolc. I senior-VM tok Smola en særdeles populær sølvmedalje da han på hjemmebane ble nummer to på mellomdistansen i Olomouc. Kun Thierry Gueorgiou var foran tsjekkeren på resultatlisten da samtlige løpere var kommet i mål. I 2009 løp Smola siste etappe for Tsjekkias lag på VM-stafetten i Ungarn. Han lå i tet sammen med Norge, Frankrike og Sverige, da svenske Martin Johansson skadet seg stygt. Johansson hadde fått en pinne stukket inn i leggen og Smola, Anders Nordberg og Thierry Gueorgiou bestemte seg for å gi opp sine lags sjanser i stafetten for å hjelpe den hardt skadde svensken. 

Michal Smola løp tidligere for Södertälje-Nykvarn Orientering. Med denne klubben oppnådde han 4.-plass i Jukola i 2006 og 5.-plass i samme stafett i 207.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Michal Smola – IOF Rediger på Wikidata

* (en) Michal Smola – World of O Rediger på Wikidata
***Hesten og hans gutt*** (*The horse and his boy*, 1954) er en av de sju Narniabøkene av C.S. Lewis.

Romanen er egentlig uavhengig av *narniansk kronologi*, i og med at ingen barn fra «vår verden» spiller noen førende rolle i handlingen. Boka ble skrevet som den sjette av bøkene, men er tidfestet til begivenheter som foregår i den andre av bøkene i serien, *Løven, Heksa og Klesskapet*. 

Hovedpersonen Shasta er en gutt som har levd nesten hele sitt liv med en gammel sjømann, men som tydeligvis kommer fra et av landene i nord. Han finner ut at han skal bli solgt som slave til en mektig Tarkaan av Calormen, og han bestemmer seg for å rømme. Sammen med den talende hesten Bri legger han ut på en ferd mot Narnia. På veien møter de nok en snakkende hest, og en jente. De heter Hwin og Aravis, slår seg sammen med Shasta og Bri. Typer og miljø i boka gjenskaper konfliktene mellom middelalderens kristne korsfarere og muslimske stater.

Samtidig planlegger Prins Rabadash av landet Calormen å invadere både Narnia og nabolandet Archenland. Han samler fort en hær som nærmer seg med raske skritt. Dersom ingen advarsel kommer i tide, vil de garantert knuse begge landene. De to barna opplever mye spennende og farlig, og Aravis overhører tilfeldigvis samtalen mellom Rabadash og Tisroc, faren hans der de planlegger invasjonen. Nå har de ingen tid å miste: Archenland og Narnia må bli advart, og de får bare håpe at de har marginene – og Aslan – på sin side.

Referanser
----------

1. ↑  Narnia in the Eyes of A Young Muslim Reader; Huffington Post, 4.4.2012

  



| * v
* d
* r
Narnia-bøkene av C.S. Lewis |
| --- |
| Bøkene | *Drømmen om Narnia* **·** *Løven, heksa og klesskapet* **·** *Hesten og hans gutt* **·** *Prins Caspian* **·** *Reisen til det ytterste hav* **·** *Sølvstolen* **·** *Den siste striden* |
| Film & tv | *Drømmen om Narnia* (1988–90) | Legenden om Narnia (film): *Løven, heksa og klesskapet* (2005)  **·** *Prins Caspian* (2008)  **·** *Reisen til det ytterste hav* (2010) |
| Rollefigurer | Digory **·** Polly **·** Jadis (Heksa Hvit) **·** Peter **·** Susan **·** Edmund **·** Lucy **·** Eustace **·** Jill **·** Caspian **·** Aslan **·** Tumnus  **·** Dysterpytt **·** Rippipip |
| Steder | Charn **·** Narnia **·** Cair Paravel **·** Calormen **·** Telmar |

Portal: Litteratur
Stilleben med døde fugler og jaktvåpen. 1660. Olje på lerret, 86,5 cm x 68 cm.  
Staatliche Museen zu Berlin
Stilleben med frukt
**Willem van Aelst**  (døpt 16. mai 1627, død ca. 1683) var en nederlandsk maler. Van Aelst var en betydningsfull maler av blomster, frukt og jaktstilleben. Han var en briljant kolorist og nådde et høyt nivå når det gjaldt mestring i gjengivelsen av tekstiler, metaller og fuglefjær. På denne tiden var det ikke vanlig å male jaktstilleben i Nederland.

Van Aelst var født i Delft hvor han gikk i lære hos sin onkel, stillebenmaleren Evert van Aelst. I 1643 ble han medlem av Sint-Lucasgildet i byen.

Mellom 1645 og 1649 bodde han i Frankrike. I 1649 reiste han til Firenze, hvor han arbeidet som hoffmaler hos Ferdinando II de' Medici. På samme tid hadde Ferdinando to andre nederlandske malere engasjert ved hoffet; Matthias Withoos og Otto Marseus van Schrieck, sistnevnte var også stillebenmaler og har sannsynligvis hatt innvirkning på Van Aelsts stil.

I 1656 returnerte han til Nederland og bosatte seg i Amsterdam. Blant hans elever var Isaac Denies, Ernst Stuven, Rachel Ruysch, Geertje Pieters og fremfor alt Maria van Oosterwijk.

Willem van Aelst er representert på flere museer.

Referanser
----------

1. ↑   RKDartists, RKD kunstner-ID 565, besøkt 15. november 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Aelst, Willem van i Grove Art Online
3. 1 2 3  Willem van Aelst[*død lenke*] i RKDs database
4. ↑  Getty Museum

Eksterne lenker
---------------

* (en) Willem van Aelst – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

Portal: Nederland

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Deutsche Biographie **·** Nationalencyklopedin **·** Kunstindeks Danmark **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** BPN **·** BPN **·** ULAN **·** KulturNav
 |
**Tongas herrelandslag i fotball** representerer Tonga i fotball på herresiden. Laget er underlagt landets fotballorganisasjon, Tonga Football Association, som er medlem av OFC og FIFA. De spilte sin første landskamp mot Tahiti 29. august 1979, og tapte da med 0-8.

Tongas største fotballtriumf hittil var deres seier i den aller første Polynesian Cup som ble arrangert i 1993, der de vant over Samoa og Cookøyene. Selv om lokale spillere ennå ikke har satt sitt preg i utlandet, ble direktøren i Tonga Football Association, Ahongalu Fusimalohi, utnevnt til FIFAs *Executive Committee* i 2002. Tongas fotballforbund er den eneste idrettsorganisasjon på øya som sysselsetter heltidansatt administrativt personale.

Tongas andre «*Goal*»-prosjekt skal utvikle og forbedre det nasjonale fotballakademiet og fotballforbundets hovedkvarter i Atele på Tongatapu, som ble bygget i landets første «*Goal*»-prosjekt. Dette utviklingsarbeidet skal sikre at alle fotballforbundets behov er dekket. Lokale kamper vil bli spilt på fotballakademiet, mens forbundets krav, herunder spillernes, funksjonærernes og tilskuernes behov, også vil bli dekket. Fotballskolen skal bli omgjort til et «*House of Football*».

VM-resultater
-------------

* 1930-1994: Deltok ikke
* 1998-2010: Ikke kvalifisert

Resultater fra Oceania Nations Cup
----------------------------------

* 1973 – Deltok ikke
* 1980 – Deltok ikke
* 1996–2000 – Ikke kvalifisert

Resultater fra South Pacific Games
----------------------------------

* 1963–1975 – Deltok ikke
* 1979 – Runde 1
* 1983 – Runde 1
* 1987–1995 – Deltok ikke
* 2003 – Runde 1
* 2007 – Runde 1

Spillere og rekorder
--------------------

Lagets høyeste FIFA ranking er 163.-plass, som de hadde i oktober 1998. Deres laveste ranking er 192.-plass, fra juli 2007.

Den største seieren de har greid er 7–0, mot Mikronesiaføderasjonen i juli 2003. Deres største tap er 22–0 mot Australia, i 2001.

Toppscorer er Ben Perry, med 7 mål.

Hovedtrenere
------------

* Tysklands flagg Rudi Gutendorf (1981)
* Australias flagg Gary Phillips (2001)
* Tongas flagg Heinave Kaifa (2002-2003)
* Serbias flagg Milan Janković (2003-2005)
* Tongas flagg Kilife Uele (2007-)

Eksterne lenker
---------------

* Tonga Football Association - Offisiell hjemmeside Arkivert 5. april 2008 hos Wayback Machine.
* OFC - Tonga Football Association
* FIFA - Tonga Football AssociationArkivert 29. august 2011 hos Wayback Machine.
* Internasjonale resultater på rsssf.com

| * v
* d
* r
Nasjonale fotballandslag i Oseania (OFC) |
| --- |
|  | Amerikansk Samoa **·** Cookøyene **·** Fiji **·** Kiribati **·** Mikronesiaføderasjonen **·** New Zealand **·** Ny-Caledonia **·** Niue **·** Palau **·** Papua Ny-Guinea **·** Salomonøyene **·** Samoa **·** Tahiti **·** Tonga **·** Tuvalu **·** Vanuatu |  |
***Pay Day*** er en amerikansk stumfilm fra 1918, regissert av Sidney Drew og Lucile McVey.

Handling
--------

Komikerne Mr. og Mrs. Sidney Drew bestemmer seg for å filme et nytt melodrama som skal få tittelen «Pay-Day» hvor Sidney skal spille rollen som den ondskapsfulle Kirke Brentwood. Selv om Kirke er velstående, tvinger han Doris Fenton - som håper på muligheten til å gifte seg med ham - til å stjele for ham. Men når hun blir oppdaget og havner i fengsel, gifter Kirke seg med en annen kvinne ved navn Isabel.

Etter at Doris blir løslattt fra fengsel vender hun straks tilbake til Kirke, akkurat i det han kveler Isabel. Han anklager Doris for å stå bak dette mordet, og hun blir dømt til fengsel på livstid. Men etter fem år bak murene stikker hun av, og konfronterer Kirke - som i mellomtiden har giftet seg med enda en kvinne: Ruth.

Skuespillere
------------

* Sidney Drew som Kirke Brentwood
* Mrs. Sidney Drew som Doris Fenton
* Florence Short som Vampire
* Emily Lorraine som Mrs. Fenton
* Charles Riegel som Dr. Grayson
* Linda Farley som Isabel
* Dan Baker som Watkins
* Richard A. Rowland

Referanser
----------

1. ↑  PAY DAY

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Pay Day* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Pay Day* på American Film Institute Rediger på Wikidata
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Sovjetunionens flagg Sovjetunionen/Estland Estlands flagg |
| Orientering |
|  Seire sammenlagt i Verdenscupen: 0 |
| Verdenscupseire, enkeltløp: 2 
(2 pallplasseringer) |
| Verdensmesterskap |
| Bronse | 1991 Tsjekkoslovakias flagg Marienbad | Klassisk |

**Sixten Sild** (født 19. juni 1964 i Tartu i Sovjetunionen (nå: Estland)) er en estisk, tidligere sovjetisk orienteringsløper som representerte den svenske orienteringsklubben OK Triangeln, det sovjetiske og det estiske landslaget. Han er faren til orienteringsløperne Lauri Sild og Timo Sild.

Karriere
--------

Sixten Sild var med å prege internasjonal orienteringssport i flere sesonger. Han debuterte i VM-sammenheng i svenske Skövde i 1989 hvor han var med på Sovjetunionens lag som ble nummer fire på stafetten. Høydepunktet i karrieren kom i 1991, da han tok bronsemedalje på den klassiske distansen under VM i tsjekkoslovakiske Marienbad. Han ble kun slått av den svenske duoen Jörgen Mårtensson og Kent Olsson. Sild tok i løpet av sin karriere to verdenscupseire, i 1996 og 1998.

Referanser
----------

1. ↑   Eesti spordi biograafiline leksikon, ESBL athlete ID Sixten\_Sild, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Sixten Sild – World of O Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Stjørdalselva** er en elv i Nord-Trøndelag som strekker seg fra svenskegrensen i Meråker kommune til Trondheimsfjorden i Stjørdal kommune – like ved Trondheim lufthavn, Værnes. Selve Stjørdalselva dannes ved samløpet mellom Torsbjørka og Dalåa i Meråker, mens elvas øverste kilde er like øst for Storlien i Sverige, hvor Tevla har sitt utspring. Elva er 55,02 km lang (83,63 km medregnet Dalåa og Tevla), og har et nedbørfelt på 2 113,12 km². Middelvannføringen ved munningen er 78,44 m³/s.

Historie
--------

Stjørdalselva hadde sitt utløp mellom Tangen og Sutterøya inntil slutten av femtiårene. Da ble det gravd nytt utløp tvers gjennom Langøra slik at flyplassen kunne utvides over det gamle elveleiet.

Fiske
-----

Stjørdalselva er en av de beste lakseelvene i Midt-Norge og kan by på en lakseførende strekning på totalt 48 km, hvorav 34 km er i Stjørdal kommune og 14 km i Meråker kommune. Hvert år blir det tatt store mengder smålaks, og storlaksen holder en størrelse på 6-15 kg.

Laksefisket i Stjørdalselva har lange tradisjoner, der blant annet engelske adelsmenn utøvde sin edle sport i store deler av elva helt tilbake til midten på 1800-tallet.

Flommer
-------

*Hovedartikkel: Flommen i Nord-Trøndelag 2006*
Ispropper og oversvømmelser den 31. januar 2006 gav den største flommen siden NVE startet flommåling i området for 90 år siden. I løpet av tre døgn falt det 150-300 mm nedbør som regn over området og snøsmeltingen bidro med 10-50 mm.

Referanser
----------

1. 1 2  «NVE Atlas». Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 7. desember 2014

Litteratur
----------

* Aasvold, Gunnar (1984). *Sagbruk og fløting i Stjørdalsvassdraget gjennom 350 år 1610–1960* (utgitt av Stjørdalsvassdragets fellesfløtingsforening). Stjørdal: Stjørdal trykkeri. ISBN 82-7358-001-6.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Stjørdalselva – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Stjørdalselva
* Stjørdal Jeger- og Fiskeforening

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GeoNames
 |
**Stjørnfjorden** er en fjordarm av Trondheimsfjorden i Ørland og Indre Fosen kommuner i Trøndelag. Fjorden har innløp mellom Jektvikan i nordvest og Bakstein i sørøst. Fjorden strekker seg 20 km nordøstover til stedet Nordfjorden i enden av fjordarmen med samme navn. Stjørnfjorden deler seg innerst i to armer, i nevnte Nordfjorden og Sørfjorden.

Utsikt utover Sørfjorden mot Stjørnfjorden Foto: Tommy Gildseth 
Like innenfor innløpet ligger bygda Austrått på nordsida. Litt lenger innover ligger tettstedet Høybakken. På sørsiden av fjorden ligger Fevåg. Råkvåghalvøya deler den indre delen av fjorden i to deler, Nordfjorden og Sørfjorden. Råkvåg ligger ved starten av Nordfjorden, mens tettstedet Sørfjorden ligger innerst i fjorden med samme navn. Bjugnfjorden ligger rundt 6 kilometer nord for Stjørnfjorden.

Fv718 går langs sørsida av fjorden, mens Fv231 går langs deler av nordsida.

Referanser
----------

1. ↑  «Stjørnfjorden». *Faktaark*. Kartverket. Besøkt 4. november 2016.
2. ↑  Stjørnfjorden på Norgeskart.no fra Statens kartverk

Eksterne lenker
---------------

* (en) Stjørnfjord – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GeoNames
 |
**Pax Romana** ble innført av Augustus
**Pax Romana** (latin for «romersk fred»), også kjent på norsk som **romerfreden**, var en betegnelse for en periode (27 f.Kr. – 180 e.Kr.) med relativ fred og minimal ekspansjon under Romerriket. Betegnelsen kommer av at det romerske styret og dets lovsystem pasifiserte regimer, ofte med makt, som tidligere led under stridigheter mellom rivaliserende ledere. Roma bedrev kriger også i denne perioden, stort sett mot germanske stammer og Persia. Det var en relativt rolig periode der romerne verken led under borgerkriger, som de gjorde i senrepublikken, eller seriøse invasjoner, som de gjorde under den andre punerkrig to århundrer tidligere.

Perioden er regnet å ha vart fra 27 f.Kr. da Augustus erklærte slutten på de store romerske borgerkrigene av det første århundre f.Kr. og fram til 180 e.Kr. da keiser Marcus Aurelius døde, eller til dødsåret til hans sønn Commodus i 192, det vil si før begynnelsen på krisen i det tredje århundret. I løpet av denne tiden nådde Romerriket sin topp i arealutbredelse og dens befolkning økte med rundt 70 millioner mennesker. Ettersom freden ble etablert av Augustus, er den tidvis kalt for *Pax Augusta*.

Referanser
----------

1. ↑   Wasson, Donald L. (8. desember 2015): «Pax Romana», *Ancient History Encyclopedia*
2. ↑   «6c. The Pax Romana», *Ancient History, US History.org*
3. ↑   «Pax Augusta, Pax Romana (‘The Augustan (or Roman) Peace’)», *Oxford Reference*

Eksterne lenker
---------------

* United Nations of Roma Victrix History: Pax Romana
* Pax Romana Discussion group

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** World History Encyclopedia **·** Nationalencyklopedin
 |
**Erik Johansson** (født 29. september 1927, død 16. desember 1992) var en svensk ishockeyspiller som deltok i de olympiske vinterleker 1952 i Oslo.

Johansson vant en olympisk bronsemedalje i ishockey i vinter-OL 1952 i Oslo. Han var med på det svenske ishockeylaget som kom på tredjeplass i turneringen bak Canada og USA.

Ishockeyturneringen ble avviklet som en enkeltserie med ni lag, der alle lagene møttes en gang. Canada vant serien med femten poeng foran USA som fikk tretten poeng, Sverige og Tsjekkoslovakia fikk begge tolv poeng og samme målforskjell +29. De møttes i en kamp om bronsemedaljene 25. februar, Sverige vant kampen med 5-3. 

Johansson ble verdensmester i ishockey 1953 og europamester tre ganger 1951, 1952 og 1953. Han spilte 142 landskamper for Sveriges herrelandslag i ishockey i perioden 1946 til 1959. Han ble svensk mester i ishockey to ganger med Södertälje SK. Han spilte 17 sesonger for klubben 1944 til 1960 tilsammen 224 kamper og scoret 132 mål.

OL-medaljer
-----------

* 1952 Norges flagg Oslo - Bronse Bronse i ishockey Sveriges flagg Sverige

VM-medaljer
-----------

* 1953 Sveits’ flagg Zürich/Basel - Gull **Gull** i ishockey Sveriges flagg Sverige
* 1947 Tsjekkoslovakias flagg Praha - Sølv Sølv i ishockey Sveriges flagg Sverige
* 1954 Sveriges flagg Stockholm - Bronse Bronse i ishockey Sveriges flagg Sverige

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Erik Johansson – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Erik Johansson – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (sv) Erik Johansson – Sveriges olympiske komité Rediger på Wikidata

* (en) Erik Johansson – Eurohockey.com Rediger på Wikidata

* (en) Erik Johansson – Eliteprospects.com Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Erik Knutstad** (født 26. juli 1930, død 30. november 2014) var en norsk utenrikstjenestemann og politiker (Sp).

Han ble kadettfenrik fra Krigsskolen før han utdannet seg til økonom ved University of Colorado, Boulder. Fra 1960 til 1962 var han president i ANSA. Knutstad kom fra stillingen som ambassadesekretær ved Norges ambassade i Warszawa da han ble ansatt som generalsekretær i Senterpartiet i 1964. I 1966 gikk han tilbake til utenrikstjenesten, idet han ble chargé d'affaires ved Norges ambassade i Tel Aviv. Knutstad var sentral i oppbyggingen av Folkebevegelsen mot norsk medlemskap i EEC.

I 1973 ble Knutstad byråsjef ved 5. handelspolitiske kontor i Utenriksdepartementet. I 1974 ble han utpekt som sikkerhetsrisiko av Forsvarets sikkerhetsstab, og Knutstad ble forflyttet i departementet noe senere. Senere saksøkte han Utenriksdepartementet fordi han følte seg uberettiget forflyttet, men tapte i både byretten og lagmannsretten. I 1976 gikk han på nytt til rettssak, denne gang fordi han mente han hadde blitt ulovlig overvåket siden 1966. Den såkalte Knutstad-saken endte med avskjedigelse for Knutstad ved kongelig resolusjon i 1991, etter at han hadde vært i konflikt med departementet i 15 år. Knutstad fikk ikke medhold i ankesakene og ble derfor endelig avskjediget i 1995.

Ved stortingsvalget 1985 stod Knutstad oppført på Frie Folkevalgtes liste i Oslo.

Referanser
----------

1. ↑  «Anmeldte dødsfall 1. desember 2014–31. desember 2014» (PDF). Oslo byfogdembete. Arkivert fra originalen (PDF) 10. mars 2018. Besøkt 9. mars 2018.
2. ↑  «Hemmelig UD-rapport». *VG*. 4. desember 1979.
3. ↑  «Så agenter på lys dag». *VG*. 5. november 1983.
4. ↑  «Knutstad avskjediget». *Aftenposten*. 12. november 1991.
5. ↑  «Byråsjef fikk sparken, men får beholde lønnen». *Aftenposten*. 16. august 1995.
6. ↑  «Stortingsvalget 1985» (PDF). Statistisk sentralbyrå. 1986.
**Ansgar Torvik** (født 9. juni 1925 i Lesja, død 18. august 2019 i Oslo) var en norsk professor i medisin ved Universitetet i Oslo (UiO).

Torvik ble født på Lesja og tok examen artium i Molde i 1945, Han ble tidlig engasjert i det internasjonale forskningsmiljøet ved Anatomisk institutt ved UiO. I 1958 tok han den medisinske doktorgrad på kartlegging av ansiktets følenerver og deres forbindelse til hjernestammen. Han tok klinisk utdannelse i nevrokirugi i Sverige og ved Ullevåls sykehus. Han var også research fellow ved Massachussetts General Hospital og Havard Medical School i USA. I 1963 ble han ansatt som assisterende overlege patologisk-anatomisk laboratorium ved Ullevåls sykehus. Han ble deretter dosent og senere professor i nevropatologi ved UiO.

Han var medlem av Det Norske Videnskapsakademi, flere nasjonale og intrnasjonale tidsskriftkomiteer i tillegg til styrer og komiteer ved Det medisinske fakultet. Han var også formann i programkomiteen da Skandinavisk Nevropatologisk Foening arrangerte verdenskongress i Stockholm i 1986.

Referanser
----------

1. 1 2 3   www.begravdeioslo.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Nekrolog i Aftenposten 28. august 2019
**Endosymbiontteorien** er en teori som angår mitokondrier og kloroplaster og deres mulige opprinnelse. Nå er disse celleorganeller som finnes i eukaryote celler. Men ifølge denne teorien var de opprinnelig separate prokaryote organismer, som skal ha gått i symbiose med cellene. De utviklet seg da fra å være ulike bakterier til å bli en del av cellen, og ute av stand til å leve uavhengig av den.

Teorien ble først brakt opp av Andreas Schimper i 1883. I 1905 foreslo Konstantin Mereschkowsky muligheten for at kloroplaster opprinnelig var endosymbionter, mens Ivan Wallin i 20-årenenutvidet teorien til også å gjelde for mitrokondrier. Teorien ble først avvist fordi man trodde de ikke hadde DNA, noe som ble motbevist i 1960-årene. 
Dette førte til at Henry Ris brakte teorien fram i lyset igjen, før Lynn Margulis utdypet og populariserte den rundt 20 år senere.

Mulige beviser på denne hypotesen er blant annet:

* De har DNA som ligner på en bakteries.
* De har dobbelt beskyttende membran, hvorav den innerste ligner på membranet til en prokaryot celle.
* Ribosomene deres ligner på de som finnes i bakterier.

Selv om mitokondriene og kloroplaster ikke kunne overlevd utenfor cellen nå, så kan det være på grunn av at de har tapt de nødvendige genene for dette opp igjennom årene. På grunn av de overbevisende argumentene er teorien generelt akseptert blant de fleste av dagens biologer.
**Paybackmetoden** eller **tilbakebetalingsmetoden** er en metode for å beregne hvor lang tid det tar å tjene inn igjen investeringsutlegget. Metoden tar ikke hensyn til hva som skjer etter tilbakebetalingsperiodens utløp, og neglisjerer pengenes tidsverdi. 

Formelen for paybackmetoden er:

{\displaystyle Tilbakebetalingstid=\left({\frac {investeringsbelop}{forventet\ {\dot {a}}rlig\ kontantstrom}}\right)}

Metoden bygger på kontantstrømmer og ikke på regnskapsmessige resultater.

Eksempel
--------

Kontantstrømbildet i kronebeløp: 

| PROSJEKT/TIDSPUNKT | 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Prosjekt *A* | -1 200 | 200 | 400 | 600 | 800 |

I prosjekt *A* finner man tilbakebetalingstiden ved å se på akkumulert kontantstrøm. Etter to år er akkumulert kontantinnstrømning 600 og etter tre år 1 200. Det tredje året er således opprinnelig investering på 1 200 fullt tilbakebetalt, og tilbakebetalingstiden er derfor tre år.

Se også
-------

* Nåverdimetoden
* Internrente

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Amy Rose** er en karakter fra videospillet *Sonic the Hedgehog.*

Amy er skapt av Kazuyuhiki for *Sonic the Hedhehog (1993),* selv om hun først dukket opp i Kenji Terades-mangaen året før. Hoshino skapte henne i spillgrafikken med mange ansatte som bidro til designet hennes. Pannebåndet og treningsskoene gjenspeilte Sonic CD-regissør Nauto Oshimas smak, og oppførselen hennes gjenspeilte egenskapene Hushino så etter kvinner på den tiden. Pelsen hennes var rødt og skjørtet oransje. Karakteren hadde to andre navn i forhåndsvisninger av spillet: Rosy the Rascal og Princess Sally (en karakter fra Sonic the Hedgehod-serien) Amy mottok sitt nåværende design med rød kjole og støvler i *Sonic Adventure* (1998) med tillatelse fra designeren Yuoi Uekawa. I spillene er Amy fremstilt som dreven og konkurransedyktig. Hun bruker mye av tiden på å følge Sonic for å få hans oppmerksomhet eller sørge for at han er trygg mens hun viser sin hengivenhet. Seriens medskaper Yuoi Nakader sa at Amy ble designet «for alltid å jage på Sonic», og har gjort det til sin livsoppgave å gifte seg med Sonic en dag.

Portal: Videospill
**Jack Dalton** er et norsk hardcoreband fra Oslo. 

Bandet vant 4. februar 2010 Zoom Urørt.

Som vinner av Zoom Urørt-finalen, la bandet ut på en landsdekkende turné sammen med Urørt-vinneren The Pink Robots, som startet under by:Larm februar 2010. I februar 2010 slapp bandet bandet sin debutplate *Never mute noise, just turn down sleep*. Bandet består av Jimmy Nymoen (vokal/gitar), Tom Andre Hånsnar (bass), Frederik Otello (gitar) og Bjarne Lutnæs Olafsen (slagverk). Navnet på bandet er tatt fra TV-serien MacGyver, der Jack Dalton er en venn som stadig bringer MacGyver i trøbbel.

Medlemmer
---------

* Jimmy Nymoen – vokalist gitar
* Tom Andre Hånsnar – bassist
* Frederik Otello – gitarist
* Steffen Grønneberg - gitarist
* Bjarne Lutnæs Olafsen – slagverk

Diskografi
----------

* *Never Mute Noise, Just Turn Down Sleep* (2010)
* Past Swallows Love (2015)

Referanser
----------

1. ↑  nrk.no, 4. februar 2010: Jack Dalton til topps!
2. ↑  nrkp3.no, 30. november 2009: Trøndertrøkk

Eksterne lenker
---------------

* jackdalton.no
*For sjakkspilleren med samme navn, se Wang Yue, for paraskiskytteren med samme navn, se Wang Yue (paraskiskytter).*

| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Kinas flagg Kina |
| Paralympiske vinterleker |
| Paralangrenn |
| Sølv | 2022 Kinas flagg Beijing |  10 km |
| Paraskiskyting |
| Bronse | 2022 Kinas flagg Beijing |  10 km |

**Wang Yue** (født 5. august 1999) er en kinesisk funksjonshemmet idrettsutøver som konkurrerer i paralangrenn og paraskiskyting. Hun er klassifisert i klassen B2, som er en av klassene for synshemmede utøvere.

Bakgrunn
--------

Wangs synshemming er medfødt, og hun begynte med paralangrenn i 2016.

Idrettskarriere
---------------

Hun representerte Kina under Paralympiske vinterleker 2022, med Li Yalin som ledsager. Der fikk hun bronse på 10 km mellomdistanse i skiskyting, bak Leonie Maria Walter og Oksana Sjysjkova. Hun deltok også på skiskyttersprinten, der hun kom på fjerdeplass. Hun deltok også i langrenn under Paralympiske vinterleker 2022, og fikk der sølv på mellomdistansen, og hun kom på fjerdeplass på langdistanse og sjetteplass på sprinten.

Referanser
----------

1. 1 2 3  Beijing 2022 - *Yue Wang* Arkivert 12. mars 2022 hos Wayback Machine. (skiskyting), besøkt 15. mars 2022.
2. ↑  Beijing2022.cn - *Yue Wang* Arkivert 15. mars 2022 hos Wayback Machine. (langrenn), besøkt 15. mars 2022.

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen har ingen egenskaper for sportsdatabaser i Wikidata*
* Profil, Paralympiske vinterleker 2022 Arkivert 12. mars 2022 hos Wayback Machine. (skiskyting)
* Profil, Paralympiske vinterleker 2022 Arkivert 15. mars 2022 hos Wayback Machine. (langrenn)
**Jack F. Paulus Skiway** (ICAO: **NZSP**) er en flyplass på Sydpolen som betjener den amerikanske forskningsstasjonen Amundsen-Scott.

Flyplassen har én rullebane som er 3658 m lang, og betjenes av Lockheed LC-130-fly, en variant av Lockheed Martin C-130 Hercules som er utstyrt med ski. I sommerhalvåret (oktober–februar) går det daglige flyvninger mellom Amundsen-Scott og McMurdo Station for å bringe forsyninger til stasjonen. Det amerikanske forsyningsprogrammet går under navnet Operasjon Deep Freeze.

Når stasjonen skal forsynes må flyenes størrelse tas i betraktning. Stort forskningsutstyr eller andre store forsyninger (som delene til den nye basen som ble bygget fra 1999) deles inn i mindre deler og settes sammen når de kommer fram. Begrensningene i flykapasiteten er ifølge den amerikanske National Science Foundation en av hovedgrunnene til at Sydpoltraversen ble laget.

Eksterne lenker
---------------

* Flyplassinformasjon for NZSP[*død lenke*] fra World Aero Data.
* Værdata for NZSP Arkivert 23. august 2016 hos Wayback Machine. fra NOAA/NWS

Portal: Antarktis
Den høyeste harmonis port
**Den høyeste harmonis port** (tradisjonell kinesisk: 太和門, forenklet kinesisk: 太和门, pinyin: *Tàihémén*; mandsjuisk: *Amba hūwaliyambure duka*) er den annen større port når man trer inn i Den forbudte by i Beijing fra sør. 

Porten ble opprinnelig bygget under Mingdynastiet, og ble da kalt **Fengtianmen** (奉天門). Etter at Qing-dynastiet kom til makten i Kina fikk porten sine nåværende kinesiske og mandsjuiske navn.

Den flankeres av to mindre porter, Zhenduporten i vest og Zhaodeporten i øst. 

Denne porten og Meridianporten danner den nordlige og sørlige avgrensning av den store plassen (*Shi Zi*) som i sin tur er delt av en buktende bekk/kanal, med sine broer over (*De gyldne elvebroer*). 

På nordsiden av Den høyeste harmonis port ligger den storslagne  høyeste harmonis hall.

Oppsatt rundt trappene opp til porten er et stort antall store røkelseskogger. 

Den midtre trappen opp til porten var forbeholdt keiseren og hans nærmeste tjenere og ledsagere. Det samme gjaldt ved Meridianporten.

Referanser
----------

1. ↑  Kinesisk artikkel om Den forbudte by

Eksterne lenker
---------------

* World heritage immersive panorama – I dette panoramaet er betrakteren nær en stor bronseløve, ett av et par tradisjonelle keiserlige vaktløver. Hunnen (som minner veldig om en hann) er alltid til venstre for den person som trenger inn, og er gjengitt som lekende med en løveunge. Hannen, til høyre, vil hvile sin venstre pote på en globe, og slik «føle verden på pulsen».

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**ArtScene Trondheim** (AST) er et uavhengig nettmagasin for samtidskunst med base i Trondheim. AST publiserer fortløpende kritikk, artikler og kommentarer som tar for seg kunstoffentligheten, og den regionale kunstscenen dokumenteres i tillegg gjennom bildereportasjer og videosnutter.

AST ble etablert januar 2009 som en ren billedblogg av billedkunstner Pernille Elida Fjoran. Høsten 2009 lanserte en redaksjon bestående av Fjoran, Per Kristian Nygård, Daniel Slåttnes og Erik Friis Reitan en ny nettportal som kombinerte billedblogg med kunstkritikk.

ArtSceneTrondheim er støttet av Norsk kulturråd, Fritt Ord, Bildende Kunstneres Hjelpefond, NTNU, Sør-Trøndelag fylkeskommune og Trondheim kommune.

AST fikk i 2010 NATT&DAGs pris for Beste Kunst med begrunnelsen 

> ArtSceneTrondheim er etter vår mening et uvurderlig bidrag til å spre Trondheims kunstscene til et videre publikum. Så godt som alt som skjer i byen blir dokumentert og kan sees i ro og mak på nettet uavhengig av hvor man måtte befinne seg. I tillegg til anmeldelser og tekster av høy kvalitet er dette et uvurderlig bidrag til å heve nivået og synliggjøre kunstlivet i regionen. I det hele tatt er det allerede vanskelig å se for seg kunstlivet i Trondheim uten denne kanalen.
> 
> 
>

Referanser
----------

1. ↑  «Om ArtScene Trondheim – ArtScene Trondheim». Besøkt 8. mars 2023.
2. ↑  Redaksjonen (11. januar 2011). «Årets kunst 2010». *NATT&DAG*. Besøkt 8. mars 2023.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* (no) ArtSceneTrondheim på Twitter Rediger på Wikidata

* (no) ArtSceneTrondheim på Facebook Rediger på Wikidata

* (no) ArtSceneTrondheim på Instagram Rediger på Wikidata
**Frank Joseph Floyd** alias **Jack Egan** (født 27. mai 1878 i Philadelphia i Pennsylvania, død 15. mars 1950) var en amerikansk bokser som deltok i de olympiske leker 1904 i St. Louis. 

Eagan vant to olympiske medaljer i boksing under OL 1904 i St. Louis. Han kom på andreplass i vektklassen lettvekt bak sin landsmann Harry Spanger og på tredjeplass i weltervekt. 

I november 1905 ble sølv- og bronsevinneren Jack Egan diskvalifisert av AAU på grunn av at han bokset under falskt navn, han het egentlig Frank Joseph Floyd. Dette førte til at Russell van Horn ble sølvmedaljevinner og Peter Sturholdt som kom på fjerdeplass fikk bronse i vektklassen lettvekt. I weltervekt ble det ikke noen endring, unntatt Egan som mistet sin bronsemedalje, av medaljene ettersom begge tapende semifinalistene hadde fått bronse.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Jack Egan – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Jack Egan – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Jack Egan – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Jack Egan – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Jack Egan – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata
***A Yellow Streak*** er en amerikansk stumfilm fra 1915, regissert av William Nigh.

Handling
--------

Barry Dale, en Wall Street-megler, blir økonomisk ødelagt på grunn av sin troløse kone og hennes følgesvenn, Richard Marvin - en annen megler, som har utgitt seg for å være Dales beste venn. Når Dale til leiligheten oppdager henne i omfavnelsene til Marvin. De ler av ham, og Marvin - den sterkeste av de to mennene - kaster bokstavelig talt Dale ut av hans eget hjem. Marvin gir ham også en pistol, og forteller ham at hele saken best kan løses, til alles tilfredshet, hvis Dale tar livet av seg.

Dale går planløst gjennom gatene, men når han går til Brooklyn Bridge observerer han en ung kvinne som er i ferd med å hoppe ut i elven. Men et utrop fra Dale får henne til å snu, og flykte fra området. Både Dale og Mary er bare silhuetter i det svake lyset om natten, og ser aldri hverandres ansikter. Denne kvinnen viser seg å være Mary Austin.

Mary hadde planlagt å begå selvmord ved broen, for å unnslippe å gifte seg med Jack Rader - en gambler, for å dekke en gjeld faren hennes skyldte til Rader. Barry vandrer til en jernbane-stasjon og kjøper en billett vestover, så langt pengene hans kan frakte ham. Etter hvert kommer Barry til en liten gruve-by. Der møter han en fredløs, som blir ettersøkt av en lokal lensmann.

Skuespillere
------------

* Lionel Barrymore som Barry Dale.
* Irene Howley som Mary Austin.
* Dorothy Gwynne som Virginia Dale.
* John Goldsworthy som Richard Marvin.
* Niles Welch som Tom Austin.
* R.A. Bresee som Parke Austin.
* William Cowper som Tobias Rader.
* Martin Faust som en fredløs.

Referanser
----------

1. ↑  A YELLOW STREAK

Eksterne lenker
---------------

* (en) *A Yellow Streak* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *A Yellow Streak* på American Film Institute Rediger på Wikidata