recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Sigert O. Patursson** (født 15. oktober 1869 i Kirkjubøur, død 17. september 1931) var en færøysk eventyrer og reiseskildringsforfatter.

Han var sønn av kongsbonden Poul Peder Pedersen (Páll Patursson) og Ellen Cathrine Djonesen (Elin Dalsgarð). Søskenene Helena, Jóannes, Sverri, Gazet og Petur ble alle fremtredende skikkelser i det færøyske samfunnet. Søskenene fikk som små hjemmeundervisning av Joen Hans Jakob Petersen, bror av prost Fríðrikur Petersen.

I 1889, tjue år gammel, dro Sigert Patursson til vestlige Sibir og Karahavet. Reisen varte i seks år, og da han vendte tilbake til Færøyene skrev han *Sibirien i vore dage*. Verket kom ut i 12 hefter i 1900 og 1901, og ble samlet i en bok med samme navn i 1901. Boken tar for seg, foruten selve reisen, også kulturhistorie som han oppdaget der. Blant annet skildret han et lokalt bondebryllup. En færøysk oversettelse ved Sigrið av Skarði Joensen ble utgitt i 1994. Patursson besøkte også land som Mongolia og Egypt, noe som var svært uvanlig for en færøying på den tiden.

Sigert Patursson skrev også flere skrifter til støtte for færøysk selvstyre. Han ønsket også at Færøyene skulle bli mer selvberget og utvikle et mer variert næringsliv, og så for seg skogplanting, tanghøsting, kullgruvedrift, tekstilfabrikker, ullspinnerier og vannkraftverk. Patursson ble mye latterliggjort i samtiden for disse tankene, blant annet under avisoverskrifter som «Er manden rigtig klog?», men høstet også ros.

Referanser
----------

1. ↑  «Vítt um verøld. Ferðaminni og ferðafrásagnir» **(færøysk)**. Føroya Landsbókasavn. Arkivert fra originalen 26. oktober 2004. Besøkt 12. juni 2017.
2. ↑  Justinussen, Jens Christian Svabo (1997). *Fanget i fisken? En analyse af den politiske økonomi på Færøerne i efterkrigstiden* (Masteroppgave i teknologisk-samfunnsvitenskapelig planlegging) **(dansk)**. Roskilde: Roskilde Universitetscenter. s. 1. ISBN 87-7753-142-6. Arkivert fra originalen 14. september 2016.

Litteratur
----------

* Patursson, Sigert: *Sibirien i vore dage* (1901). Færøysk oversettelse: *Á ferð í Sibiriu* (1994).
* Sigurðardóttir, Turið: *Sigert* (1994), biografi.

| * v
* d
* r
Familien Patursson |
| --- |
| Jóannes Patursson, kongsbonde, politiker og forfatter  **·** Helena Patursson, redaktør og feminist  **·** Sverri Patursson, skribent, forfatter og ornitolog  **·** Sigert Patursson, eventyrer  **·** Gazet Patursson, gartner  **·** Páll Patursson, kongsbonde og forfatter  **·** Erlendur Patursson, redaktør og politiker  **·** Tróndur Patursson, kunstner  **·** Rói Patursson, rektor og forfatter |

Portaler: Litteratur | Færøyene

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** LIBRIS
 |
**Dombås Hotel** er et hotell på Dombås i Dovre kommune i Innlandet.

På grunnen hvor hotellet ligger, ble det drevet skysstasjon siden 1858. I forbindelse med utbyggingen av Dovrebanen ble hotellet skilt ut som egen eiendom fra gården *Søre Dombås*. Hotellets hovedbygning ble bygget i årene 1915-1917 og arkitekt var Arnstein Arneberg, selv om navnet "Domaas Hotell" ble brukt siden 1892. Siden ble hotellet utvidet som en forlengelse av det gamle hotellets bakside med da moderne bygninger og flere sengeplasser. Spisesalen og resepsjonen lå i den gamle hovedbygningen.

Hotellet ble i sin tid kjent som et av de flotteste hotellene i hele Gudbrandsdalen, og i 1927 ble det det første hotellet i dalen som hadde innlagt både varmt og kaldt vann på alle rom.

Lørdag 19. mai 2007 ble det nesten 100-år gamle hotellet tapt i en brann som startet på loftet. Hovedbygget brant ned til grunnen, mens den nye fløyen (nå gamlefløyen) ble stående.

I mars 2014 åpnet hotellet på nytt dørene til et nybygd og moderne hotell. Det nye hotellet ble bygget i oppdalsskifer og tre og ble designet av arkitektfirmaet Madsø Sveen arkitekter, med fokus på miljø, funksjonalitet og lokal tilhørighet. Hotellet ble bygd på grunnen der det gamle hotellet stod.

Frem til brannen var hotellet et Rica hotell. Etter brannen var hotellet et Scandic Partner hotell frem til starten av 2017.

Hovedinngangen på det nye Dombås Hotel.
Foto: Sjur-Magnus Aaboen

Det nye hovedbygget til Dombås Hotel, reist i 2014.
Foto: Sjur-Magnus Aaboen

Referanser
----------

1. ↑  Gudbrandsdølen Dagningen: Dombås hotell brenner (Publisert 19. mai 2007) Besøkt 17. mars 2010
2. ↑  «Om hotellet». *dombas-hotell.no*. Arkivert fra originalen 17. januar 2018. Besøkt 21. januar 2018.
3. ↑  Heitkøtter, Vidar (19. oktober 2011). «Slik blir Dombås Hotell». *Gudbrandsdølen Dagningen*.

Eksterne lenker
---------------

* Dombås Hotell
**Dome Karukoski** (født 29. desember 1976 i Nikosia, Kypros) og er en finsk filmregissør. Da han var fem år flyttet han fra Kypros til Finland. Hans mor er finsk journalist, mens faren, George Dickerson, er en amerikansk skuespiller. Karukoski studerte film ved kunsthøgskolen i Helsingfors.

Biografi
--------

Han begynte sin karriere med kortfilmene *Käytösrangaistus* («straff») og *Verenperintö* («blodsarv») i 2003. 

I 2005 debuterte han som spillefilmregissør med ungdomsfilmen *Skjønnheten og bastarden* (*Tyttö sinä olet tähti*), som også var hans eksamensfilm. Den handler om overklassejenta Nelli som drømmer om å bli R’n’B-stjerne, og arbeiderklassegutten Sune, som jobber som Hiphop DJ. Sune inngår et veddemål med kameratene sine om å få Nelli til sengs, mens Nelli ser en mulighet til å få spille inn en demo med hans hjelp. Begge utnytter de hverandre, og ender etter hvert opp med å blir forelsket. I 2006 vant filmen en Amandapris i Haugesund i klassen Canal+ Nordisk debutant Amanda. Filmen ble også nominert til en Jussi-pris i hjemlandet for beste regi. 

I 2008 kom han med filmen *De mørke sommerfuglers hjem (Tummien perhosten koti)*, etter Leena Landers roman *Svarte sommerfugler*. Hans tredje film *Kielletty hedelmä* («Forbuden frukt») hadde premiere i 2009. I 2011 ble det annonsert at Karukoski skulle regissere en film om den finske marskalken og presidenten Mannerheim, med premiere i 2012. Per i dag har denne filmen enda ikke blitt laget.

I tillegg til spillefilmer har han laget over 100 reklamefilmer, flere musikkvideoer og kortfilmer.

Filmografi
----------

### Spillefilm

* 2005 *Skjønnheten og bastarden (Tyttö sinä olet tähti)*
* 2008 *De mørke sommerfuglers hjem* (*Tummien perhosten koti*)
* 2010 *Lapland Odyssey (Napapiirin sankarit)*
* 2009 *Forbidden Fruit* *(Kielletty hedelmä)*
* 2013 *Heart of a Lion (Leijonasydän)*
* 2014 *Mielensapahoittaja*
* 2017 *Tom of Finland*

### Kortfilm

* 2003 *Käytösrangaistus*
* 2003 *Verenperintö*

### Fjernsyn

* 2008 *Suojelijat* (to episoder)
* 2008 *Veljet* (TV mini-serie)

Referanser
----------

1. ↑   filmportal.de, Filmportal-ID b9d88607eaaa406d93ff9a11995f0e93, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* Nordisk Film AS Finland
* Nordisk Filmdistribusjon AS Norge

Eksterne lenker
---------------

* (en) Dome Karukoski på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) Dome Karukoski i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) Dome Karukoski på Filmdatabasen Rediger på Wikidata

* (da) Dome Karukoski på Scope Rediger på Wikidata

* (fr) Dome Karukoski på Allociné Rediger på Wikidata

* (en) Dome Karukoski på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) Dome Karukoski hos The Movie Database Rediger på Wikidata
* Solarfilsm Inc.: The Home of Dark Butterflies
* Bergen Internasjonale Filmfestival - De mørke sommerfuglers hjem[*død lenke*]
* 

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** BBC Things
 |
**Rugao** (kinesisk: 如皋; pinyin: *Rúgāo*) er et byfylke i byprefekturet Nantong i Jiangsu i Folkerepublikken Kina. 

Befolkningen var på 1 462 063 innbyggere i 1999.

En av Kinas best kjente erotiske forfattere fra overgangstiden Ming/Qing, Li Yu, stammet fra Rugao.

Kulturminner
------------

Shuihuihagen (*Shuihui yuan*, 水绘园) fra qing-dynastiets tid ble i 2001 tilføyd på listen over kulturminner i Folkerepublikken Kina.

Administrative enheter
----------------------

**Storkommunene** Rucheng, Chaiwan, Taoyuan, Changjiang, Xue'an, Dongchen, Dingyan, Baipu, Linzi, Xiayuan, Jiuhua, Guoyuan, Shizhuang, Wuyao, Jiang'an, Gaoming, Banjing, Motou, Yuanqiao og Changqing.

Samferdsel
----------

Kinas riksvei 204 løper gjennom området. Den løper fra Yantai i Shandong sørover til Shanghai, og er innom blant annet Lianyungang, Nantong og Taicang.

Kinas riksvei 328 i løper gjennom området, fra Nanjing via blant annet Yangzhou til Nantong.

Referanser
----------

1. ↑  National Population Statistics Materials by County and City – 1999 Period, *i* China County & City Population 1999, Harvard China Historical GIS

Eksterne lenker
---------------

* Lokalregjeringens hjemmesider

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
Skip ved kai i Tromsø
En **kai** er en konstruksjon i ei havn, ved sjø eller annen vannvei, hvor fartøyer kan legge til for fortøyning og for å frakte last og/eller passasjerer fra eller til land. Ei kai har forbindelser til landbaserte kommunikasjoner, og er som regel utstyrt med tilstøtende lagringsplass for frakt. 

Kaier kan bygges parallelt med strandlinjen, eller som en utstikker eller pir. Høyden er vanligvis minst 0,5 meter over høyeste vannstand, og dybden ved kaia må være tilstrekkelig i forhold til de fartøyer den er ment å betjene. Kaifronten utstyres med fendere for å beskytte fartøyene og kaia mot skader ved sammenstøt.

De fleste større kaier blir i dag bygget i armert betong. Mindre kaier bygges fremdeles i tre, på frittstående pæler. Det finnes også kaier bygget i stål eller mur.

Se også
-------

* Brygge
* Pir
* Pongtong
* Havn
* Fortøyning

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** NDL
 |
**Kai Friis Møller** (født 15. august 1888 i København, død 22. februar 1960 på Frederiksberg) var en dansk dikter, litteraturkritiker, journalist og oversetter.

Kai Friis Møller debuterte i 1908 med noen dikt i tidsskriftet *Tilskueren*.
Diktene ble godt mottatt, og i 1910 kunne han gi ut samlingen *Digte 1908-10*.

Samtidig hadde han blitt ansatt som litteraturanmelder i avisen *Riget*. I 1913 byttet han til *Politiken* der han med jevne mellomrom opptrådte som litteraturanmelder til 1950. Hans forbilder i litteraturen var blant andre Voltaire og de engelske humanistene.

I årenes løp utga Kai Friis Møller en lang rekke bøker, bl.a. diktsamlinger (f.eks. *Indskrifter* (1920), essaysamlinger (f.eks. *Profane profeter* (1922) og *Skribenter og bøger* (1942)) og erindringsbøkene *Memoirer i utide* (1942) og *Memoirer paa høje tid* (1960).

Kai Friis Møller virket også som oversetter. Allerede i 1908 hadde noen av bidragene til *Tilskueren* vært oversettelser av den franske middelalderpoeten François Villons dikt. I 1932 utkom en samling av Villons *Ballader og andre vers* oversatt av Kai Friis Møller.

Han er gravlagt på Frederiksberg Ældre Kirkegård.

Priser og utmerkelser (utvalg)
------------------------------

* 1959 – Dansk Oversætterforbunds Ærespris
* 1945 – Otto Benzons Forfatterlegat

Bibliografi
-----------

* Kai Friis Møller, *Memoirer i utide*, Thaning & Appel, København, 1942.
* Kai Friis Møller, *Memoirer paa høje tid*, G.E.C. Gads forlag, København, 1960.
* Kai Friis Møller, *Skribenter og Bøger*, Gyldendal, 1942.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4   Dansk Biografisk Leksikon, 3. utgave, besøkt 9. mai 2020[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   LIBRIS, libris.kb.se, utgitt 18. september 2012, besøkt 24. august 2018[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Kai Friis Møller på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (da) Kai Friis Møller på Filmdatabasen Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Dansk biografisk leksikon **·** Nationalencyklopedin **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** LIBRIS **·** SUDOC
 |

Portaler: Litteratur | Danmark
Rheinland-Pfalz’ flagg
**Rheinland-Pfalz’ flagg** er en vannrett delt trikolor i fargene svart, rødt og gult og har forbundslandets våpen midt i kantonen. Våpenet viser merkene for erkebispedømmet og kurfyrstedømmet Trier, et rødt kors på hvitt felt, for kurfyrstedømmet Mainz, et hvitt hjul på rødt felt, og for Kurpfalz, en gul løve på svart felt. 

Fargene i Rheinland-Pfalz’ er de flaggfargene. Fargene er valgt til minne om *Hambacher Fest* i 1832 og står som en tilslutning til tankene om et samlet og demokratisk Tyskland. Flagg og våpen ble innført ved lov av 10. mai 1948, på et tidspunkt da fransk innflytelse gjorde seg sterkt gjeldende i Rheinland-Pfalz. De tyske fargene ble altså valgt før Forbundsrepublikken Tyskland selv var konstituert og hadde antatt flagget i de samme farger.

Flagget er i forholdet 2:3. Rheinland-Pfalz fører ikke noe eget statsflagg.

Tre tyske forbundsland har flagg basert på de tyske fargene svart, rødt og gult. I tillegg til Rheinland-Pfalz er det Niedersachsen og Saarland.

Litteratur
----------

* Jörg-M. Hormann og Dominik Plaschke: *Deutsche Flaggen. Geschichte – Tradition – Verwendung*, 2006
* Harry D. Schurdel: *Flaggen und Wappen Deutschland*, 1995

Eksterne lenker
---------------

* Landeswappen Rheinland-Pfalz
**Alti Førde** er et kjøpesenter som ligger midt i Førde sentrum. Med over 45 butikker er dette det største kjøpesenteret mellom Bergen og Ålesund. Senteret har blant annet apotek, Vinmonopolet, dagligvare, treningssenter og flere serveringsplasser. De har ca. 500 gratis parkeringsplasser, og rutebilstasjonen er like ved. 

Senteret er forvaltet av Alti Forvaltning AS og eies av Handelshuset AS. 

Alti Førde ble opprinnelig bygd som et slaktehus på 1960-tallet. På 1980-tallet flyttet slakteriet til nye lokaler på Reset og private investorer kjøpte bygget og bygde det om til et moderne kjøpesenter, som åpnet i 1987. Dette het da Handelshuset og var det første kjøpesenteret i Sogn og Fjordane. Kjøpesenteret har vært gjennom mange ombygginger siden da. Den største utbyggingen åpnet i 2005; da ble det bygd en gangbro – en «skywalk» – som binder de to byggene i senteret sammen. Kjøpesenteret hadde navnet Handelshuset frem til 2016, da de ble AMFI Førde. 19. september 2019 endret senteret navn til Alti Førde, og ble en del av kjøpesenterkjeden Alti.

Eksterne lenker
---------------

* Alti Førde hjemmeside
* Facebook
* Instagram
Redningsskjøyta «Drottning Silvia»
**Sjöräddningssällskapet**, tidligere **Svenska Sällskapet för Räddning af Skeppsbrutne**, er en svensk ideell organisasjon grunnlagt i 1907. Organisasjonen arbeider med sjøredning langs kysten av Sverige og i enkelte innsjøer. Den driver 68 sjøredningsstasjoner og har omkring 190 redningsskøyter, bemannet med omkring 2 100 frivillige sjøreddere, av hvilke ca. 300 inngår i en vaktordning som innebærer at de kan rykke ut innen 15 minutter, døgnet rundt.[]

Sjöräddningssällskapet inngår, gjennom en avtale med Sjöfartsverket, i den svenske organiserte sjøredningen. Organisasjonen medvirket i 2013 i 70 prosent av sjøredningsutrykningene i Sverige.

Sjöräddningssällskapet finansieres av donasjoner, for eksempel fra Postkodlotteriet, samt medlemsavgifter. Organisasjonen har hovedkontor i Långedrag i Göteborg.

Referanser
----------

1. ↑  Årsbok Arkivert 19. januar 2015 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Sjöräddningssällskapet – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND
 |
Kart over Rhein-Ruhr-området
**Rhein-Ruhr-området** i delstaten Nordrhein-Westfalen i Tyskland hører til de store metropolområdene i verden, og har 10,1 millioner innbyggere fordelt på 7 100 km². Det strekker seg fra konurbasjonen Ruhr i nord til Düsseldorf, Wuppertal og Köln i syd.

Det er mange ulike definisjoner av hva som hører til Rhein-Ruhr-området. Etter en av definisjonene inkluderes 130 byer; den nordligste Dülmen, den østligste Soest, den sydligste Bad Honnef og den vestligste Venlo i Nederland. Etter denne definisjonen er Rhein-Ruhr-området sete for mer enn 300 000 selskaper og 45 universiteter.

Byer med mer enn 500 000 innbyggere
-----------------------------------

### Ruhr-området (westfalsk del)

* Dortmund

### Ruhr-området (rhinsk del)

* Duisburg, Essen

### Rhindalen

* Köln, Düsseldorf

Byer med mer enn 100 000 innbyggere
-----------------------------------

### Ruhr-området (westfalsk del)

* Bochum
* Bottrop
* Gelsenkirchen
* Hagen
* Hamm
* Herne
* Iserlohn
* Recklinghausen
* Witten

### Ruhr-området (rhinsk del)

* Moers
* Mülheim an der Ruhr
* Oberhausen

### Bergisches Land

* Bergisch Gladbach
* Remscheid
* Solingen
* Wuppertal

### Rhindalen

* Bonn
* Krefeld
* Leverkusen
* Mönchengladbach
* Neuss

Eksterne lenker
---------------

* Megacities

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN
 |
Fantrainer 600
**Rhein Flugzeugbau GmbH (RBF)** var en tysk flyfabrikk som ble etablert i 1957 på flyplassen i Mönchengladbach. Virksomheten opphørte på 1990-tallet. 

Fabrikkens kanskje mest kjente konstruksjon ble skoleflyet RFB Fantrainer 400, som ble levert til det tyske flyvåpenet og det thailandske flyvåpen på 1980-tallet.
I 1972 ble fabrikken kontaktet av det amerikanske North American Rockwells flydivisjon om et samarbeide om å utvikle en jetversjon av Bronco. Flyet som var utstyrt med en GE J-85 motor, fikk modellbetegnelsen OV-lOB og ble anvendt av RBF som slepemål for det tyske forsvaret.

På 1990-tallet fikk fabrikken spørsmål om et nytt skolefly for grunnleggende trening. Ettersom Malmö flygindustri MFI-10 Vipan allerede til stor del oppfylte de ønskede kravene, kjøpte man et utstillingsfly fra Flygvåpenets museum. På fabrikken byttet man ut motoren og monterte en tre-bladet propeller. Deretter ble flyet stilt ut på flymessen på Le Bourget 1994. Kjøpere valgte tilslutt et fly fra en konkurrerende leverandør.

Fabrikkens produksjon
---------------------

* Rhein Flugzeugbau RW 3 Multoplan
* Rhein-Flugzeugbau RF-1
* RFB X-113
* RFB/Grumman American Fanliner
* RFB X-114
* RFB Fantrainer
* North American Rockwell OV-10 Bronco
* RBF Sirius

Eksterne lenker
---------------

* (en) Rhein Flugzeugbau – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
Med **altervin** menes vin som brukes i feiringen av nattverd i kristen liturgi. Hvilken vin som brukes, eller om det i det hele tatt er vin, varierer mellom de forskjellige kirkesamfunnene.

Ortodoks, anglikansk og katolsk altervin
----------------------------------------

I Den ortodokse kirke, Den anglikanske kirke og Den katolske kirke brukes kun alkoholholdig vin av druer. Dersom noe annet brukes, er ikke nattverden lovlig eller gyldig feiret. Det eneste unntaket er at katolske prester som er alkoholikere kan få dispensasjon til å bruke gjæret druesaft, hvor gjæringen er stoppet før det er utviklet alkohol, såkalt *mustum*. 

I enkelte kirker (blant annet den katolske og den anglikanske) er det tillatt med sterkvin, såfremt den er basert på vin fra druer. Fordelen er at den har lang holdbarhet, og fordi det vanligvis bare er presten som drikker av kalken under messen, går det ikke med mye vin ved hver nattverd.

Om vinen er rød eller hvit har ingen betydning, og siden det 17. århundre har vært vanlig med hvit vin. Årsaken er bruken av kalkduker av hvitt lin til å tørke kalken med; med rødvin er det vanskelig å få dukene ren etterpå.

Protestantisk altervin
----------------------

I protestantiske kirker varierer praksisen veldig. En del praktiserer samme regler som nevnt ovenfor, mens andre foretrekker enten alkoholfri vin, druesaft eller saft av forskjellige bær. 

I Den norske kirke brukes "Hvilken som helst type ren, vanlig druevin – hvit eller rød" (Gudstjenestebokens Generalrubrikker). Det er menighetsrådet i hver enkelt menighet som avgjør om det skal brukes rød eller hvit vin, og om vinen skal være alkoholfri eller alkoholholdig. Alkoholholdig vin kan blandes opp med inntil 50 prosent vann dersom menighetsrådet godkjenner dette. Mange menigheter bruker Vinmonopolets kirkevin, som er alkoholfri. 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND
 |
**Gunstein Instefjord** (født 1965) er en norsk organisasjonsarbeider, statsviter, direktør og politiker for KrF. Han har arbeidet som rådgiver for partiet i flere perioder. Han har også arbeidet mye med bistandspolitikk.

Instefjord født og oppvokst i Høyanger i Sogn og Fjordane. Han har hovedfag i statsvitenskap fra UIO.

Han begynte sin politiske karriere i KrfU og satt som dens leder i perioden 1988–1990. 

På 1990-tallet arbeidet han ved Nordisk råds Oslo-kontor og var i samme periode rådgiver for partileder Valgerd Svarstad Haugland. I perioden 1997–2000 var han politisk rådgiver for statsminister Kjell Magne Bondevik, deretter var han informasjonssjef i Akademikernes Fellesorganisasjon og leder i utviklingspolitisk avdeling i Kirkens Nødhjelp. I 2011 ble han ansatt som fagdirektør i Forbrukerrådet.

Han har også vært styreleder i Initiativ for Etisk Handel og leder for det regjeringsoppnevnte Utviklingsutvalget som leverte en rapport om hvordan norsk politikk, innenfor andre sektorer enn bistand, kunne bidra til utvikling i fattige land (2008).

I 1990 meldte han seg ut av Krf i en kort periode i protest mot at bystyregruppen i Oslo ønsker et samarbeide med Frp.

Referanser
----------

1. ↑   Proff, www.proff.no, besøkt 30. juli 2022[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Vårt land, utgitt 4. juni 2015, besøkt 30. juli 2022[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   gamlelavik.net, besøkt 30. juli 2022[Hentet fra Wikidata]
4. ↑  Steen, Anita. «Gunstein Instefjord». *Forbrukerrådet*. Besøkt 30. juli 2022.
5. ↑  «Vær skikkelig ambisiøse». *VG*. 2006. Besøkt 25. desember 2008.
6. ↑  «Ny kunnskapspolitikk fra Utviklingsutvalget». *www.forskningsradet.no* **(norsk)**. 12. september 2008. Arkivert fra originalen 10. desember 2017. Besøkt 10. desember 2017.
7. ↑  Christensen, Per Aage Pleym (28. mars 2005). «1990: FrP inntar byrådet i Oslo». *Liberaleren*. Besøkt 25. desember 2008. «*I KrF ble det flere utmeldelser som følge av samarbeidet med FrP, blant annet fra KrFUs leder Gunnstein Instefjord.*»

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** ISNI
 |
**Altes Land** er et landskap langs Elbens venstre bredd i de tyske delstatene Hamburg og Niedersachsen. Den er en del av marsken langs elva (Elbmarsch) og omfatter kommunene Jork og Lühe og bydelen Rübke i Neu Wulmsdorf i Niedersachsen og bydelene Neuenfelde, Cranz og Francop i Hamburg. 

Landskapet omfatter med sine 170 kvadratkilometer, Nord-Europas største sammenhengende fruktdyrkingsområde.

Altes Land er inndelt i tre deler, de såkalte «drei Meilen», tysk for «tre mile». Den første går fra elven Schwinge til elven Lühe, den andre til elven Este og den tredje til Süderelbe, en arm av Elben.

Landskapet ble opprinnelig bosatt i det tredje århundret. På 1100-tallet kom nederlandske migranter til området og drenerte marsken. Navnet Altes Land kan ha sitt utspring navnet på de områdene som da allerede var dyrket opp, og siden har blitt til navnet på hele området.

* Kart over Altes Land.Kart over Altes Land.
* Landbrukshus i byggestil typisk for Altes Land.Landbrukshus i byggestil typisk for Altes Land.
* Eplegård i RübkeEplegård i Rübke

Referanser
----------

1. ↑  «Startseite». *www.urlaubsregion-altesland.de*. Besøkt 11. mai 2023.
2. 1 2 3  Mehling, Marianne. *Knaurs Kulturführer in Farbe Hamburg*. s. 243.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** VIAF **·** GND **·** GeoNames
 |
Portal: Videospill

***Gunship*** er et AH-64 Apache flysimulator-spill utviklet og utgitt av MicroProse i 1986. Spillet ble utviklet under ledelse av Andy Hollins, en av MicroProses grunnleggere, og blant annet Sid Meier var med på programmeringen.

Spillet har oppdrag i syv regioner, blant annet USA, Sentralamerika, Midtøsten og Vest-Europa. Flytiden inngår i vurderingen av oppdraget, så om man velger å ligge i skjul bak et fjell for så å hoppe fram og angripe, eller om man flyr uforutsigbart og håper å skyte alle andre før de skyter deg, så har begge metodene fordeler og ulemper. *Gunship* har ikke noen slutt, men etter å nå graden Oberst kan man ikke lenger forfremmes, men man kan få flere medaljer.

 MicoProse-jakke med Gunship motiv
*Gunship* ble utgitt i 1986 til blant annet DOS, Atari ST, Amiga, Commodore 64, og kom til Sega Mega Drive i 1993.

*Gunship* ble MicroProse tredje best-selgende spill i 1987. I 1996 ble det listet som det 102. beste spillet i historien.

En oppfølger *Gunship 2000* kom i 1991 og enda en *Gunship!* i 1999.

Referanser
----------

1. ↑  «Gunship (1986) - PC - IGN». Pc.ign.com. 15. februar 2000. Arkivert fra originalen 1. november 2010. Besøkt 8. februar 2016.
2. ↑  «Gunship». Mobygames. 1986. Besøkt 8. februar 2016.
3. ↑  Ferrell, Keith (desember 1987). «The Commodore Games That Live On And On». *Compute's Gazette*. s. 18-22. Besøkt 8. februar 2016.
4. ↑  *CGW* 148: 150 Best Games of All Time

Eksterne lenker
---------------

* *Gunship* for Amiga på The Hall of Light (HOL)
* Bilder av Commodore 64-versjonen av *Gunship*, boksen og manualen på C64Sets.com
**Truncus coeliacus kompresjonsstenose syndrom** er en usedvanlig sjelden diagnose. 

Tilstanden er sannsynligvis medfødt og kjennetegnes ved alvorlig innsnevring (stenose) på blodåren som forsyner mageregionen. Den befinner seg dypt inne i messenteriet (mellomgulvet) nær ryggsøylen og er derfor svært utilgjengelig. Stenosen skyldes ytre press (derav «kompresjon»), altså ikke forkalkning eller blodpropp, av vev som ligger som spente strenger over blodåren og presser den sammen. 

Det menes årsaken er en abnormal massiv vevsutvikling som gradvis forårsaker en slags mesenteriell anginga i tidlig voksen alder. Symptomene i forkant er diffuse i form av økende smerter i forbindelse med matinntak og har ikke blitt oppdaget før indre organer bl.a. lever er i ferd med å dø på grunn av blodmangel. Forløpet er derfor dramatisk da eneste behandling er umiddelbar gjenopprettelse av blodtilførselen ved et kirurgisk inngrep via et vertikalt snitt fra navel til brystben (laparatomi) hvor alt overflødig vev fjernes i forkant av stenosen og det legges inn fysisk beskyttelse (gortexpatch) mot arrvevet som ellers vil klemme åren flat igjen. 

Prognosen antas å være relativt dårlig da tendensen er nye stenoser som nødvendiggjør reoperasjoner og dette blir nærmest umulig på grunn av massivt arrvev som hindrer tigjengeligheten.
«**Marie og Ole**» er et skillingstrykk. Alf Prøysen presenterte det i sin visespalte i «Magasinet for alle» årgang 1957. Han forteller at det finnes mange varianter av denne i eldre visebøker. August Bondesson har blant annet tatt den i sine samlinger «Upptecknad år 1895 av Augusta Bengtson kappsömmerska i Göteborg, nu bosatt i Chicago».

Teksten
-------

**1.**Å kjære min Marie å lukk meg da inn  

og la meg ei utenfor stå.  

Den kolde og bitende nordenvind  

den kjøler fra topp og til tå.  

Hver skapning om meg den uthviler seg  

jeg hører kun nattuglens heslige slag  

kom la meg innlukkes av deg.  

  

**2.**Hva er det for dårlig og underlig snakk  

du står her og plager meg med,  

jeg beder for hastig fra døren deg pakk  

forstyrr ei min nattlige fred.  

Gå annensteds hen du dårlige venn.  

Jeg har meg utkåret en annen til venn  

gå bort og kom aldri igjen.  

  

**3.**Er det min Marie som svarer meg så  

som før haver holdt meg så kjær.  

Av sorg og bedrøvelse jeg neppe kan stå,  

så si meg hva årsaken er.  

Ja si meg vår ve på tid eller sted,  

jeg har ei forvoldt deg den minste fortred,  

så si meg hva årsaken er.  

  

**4.**Å kjære min Ole forlat meg min skjenn,  

jeg elsker deg ennu som før.  

Ja du er min eneste trofaste venn  

se nu har jeg åpnet min dør.  

Kom inn i min arm min seng er så varm,  

gå stille så moder ei vekkes av larm   

kom la oss bortkysse min harm.  

  

**5.**Nei nu kan det være som du haver sagt  

du kjøper ingen narr utav meg,  

men nu skal du fylles med spott og forakt  

for det du har gjort urett mot meg.  

En annen du får jeg dette deg spår,  

som skjenn og forargelse ikke forstår,  

farvel og lev lykkelig med ham.

Kilder
------

* De gamle visene 3 med Alf Prøysen, Forlaget For Alle, Oslo 1974
**Parlamentsvalget i Skottland 2011** var det fjerde valget til Skottlands parlament og ble avholdt 5. mai 2011.

Valget ble en ny en seier for Scottish National Party (SNP) som ble det største partiet med 67 mandater, en økning på 20, mens Scottish Labour Party ble en av valgets tapere med 37, en tilbakegang fra 46 mandater. Det skotske konservative partiet fikk 15, (tilbake 2) Scottish Liberal Democrats 5 (tilbake fra 16) og Skottlands grønne parti (Scottish Green Party) fikk 2 mandater, som ved det foregående valget. I tillegg ble det valgt inn 2 partiløse. Labours dominans ble brutt etter over 50 år som Skottlands største parti da partiet gjorde sitt dårligste valg ved valget i 2007, og dette ble forverret i 2011. []

|  | Valgresultat |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|   | Scottish National Party (*Det skotske nasjonale partiet*) | 69 | Partioppslutningen etter landsdel. |
|   | Scottish Labour Party (*Det skotske arbeiderparti*) | 37 |
|   | Scottish Conservative and Unionist Party (*Det skotske konservative partiet)* | 15 |
|   | Scottish Liberal Democrats (*De skotske liberaldemokratene* | 5 |
|   | *Scottish Green Party* (Det skotske grønne partiet) | 2 |
|   | Uavhengige | 1 |
|  |  | 129 |

Referanser
----------

1. ↑  «Election results 2011: Lib Dems suffer worst losses in a generation». *the Guardian* **(engelsk)**. 6. mai 2011. Besøkt 7. mai 2021.

| * v
* d
* r
Parlamentsvalg i Skottland |
| --- |
| Parlamentsvalg | 1999 **·** 2003 **·** 2007 **·** 2011 **·** 2016 **·** 2021 |  |
| ... |
**Joleklokkor yver jordi** er ei salme av Anders Hovden. Han skrev salma i 1923 og salma kom med i Nynorsk Salmebok i 1925. Den hadde da samme melodi som Overmåte full av nåde. I Norsk Salmebok har salma fått en melodi av Rikard Nordraak og den melodien er videreført i Norsk Salmebok 2013. Her er teksten igjen på fire vers. Teksten finnes også i boka Song for deg og meg som Odd Nordstoga har redigert.

Opprinnelig tekst
-----------------

Joleklokkor over jordi,  

ring no høgt frå tårn og tind,  

ring no ut dei sæle ordi:  

Fred frå Gud i alle sinn!  

Ring for heile folkehopen,  

ring og kim i nord og sud,  

til me skodar himlen open,  

til me fær ein smil av Gud!  

   

Fader, send din fred til alle  

deim som sit i sorg og sut.  

Ljose himmelklokkor kalle  

deim or lidingsnatta ut!  

Vis: På jordi alle stader  

bur ei ætt av same blod,  

kjøpt til born av same Fader,  

brør med same hug og mod.  

   

Send oss, Gud, din kjærleiks Ande,  

gjer det millom kristne greidt,  

knyt i nåde broderbandet,  

samanbind oss rett til eitt!  

Våre stridar må du jamna,  

småleg kiv og ovmods ferd,  

alle kristne brøder samna  

til ein samlyndt Herrens hær!  

   

Klokkor vidt um verdi kime  

mildt til alle hjarto ned:  

I vår Frelsars fødselstime,  

arme jord, hav jolefred!  

Ring for heile folkehopen,  

ring og kim i nord og sud,  

til me skodar himlen open,  

til me fær ein smil av Gud!  

 

I andre verset var det en direkte allusjon til 1. verdenskrig. Den kom ikke med i salmebøkene:

Sår ligg verdi etter krigen,  

hatet brenn som eld og eim:  

Fader, reis no himmelstigen  

upp til deg frå kvar ein heim!

Tekst i Norsk Salmebok
----------------------

Her er teksten omarbeidet og har bare tre vers. 

Joleklokker over jorda,  

ring no høgt frå tårn og tind,  

ring no ut dei sæle orda:  

Fred frå Gud i alle sinn!  

Klokker vidt om verda kime  

mildt til alle hjarto ned.  

I vår Frelsars fødselstime,  

arme jord, ha jolefred!  

   

Fader, send din fred til alle  

dei som sit i sorg og sut,  

ljose himmelklokker kalle  

dei frå lidingsnatta ut!  

Vis: På jorda alle stader  

bur ei ætt av same blod,  

kjøpt til born av same Fader,  

sysken, eitt i hug og mod.  

   

Send oss, Gud, din kjærleiks Ande,  

gjer det mellom kristne greitt,  

knyt i nåde syskenbandet,  

samanbind oss rett til eitt!  

Våre stridar må du jamna,  

småleg kiv og ovunds ferd,  

alle kristne sysken samna  

til ein samlynd Herrens hær!

Innspillinger
-------------

Sangen er å finne på flere innspillinger:

* Familien Akselsen: Blå juleglede 2012
* Marianne Beate Kielland: Sæle jolekveld (2012)
* Kvinnelige studenters sangforening: Arme jord, ha jolefred med Kvinnelige studenters sangforening (2009)
* Kristin Skaare: Lille Messias (2005)
* Sigmund Groven, Iver Kleive: Innunder jul (2000)
* Vinje Songlag, dirigent Liv Lofthus: Jol i Vinje (1978)

Eksterne lenker
---------------

* Tekster hos aasentunet.no Arkivert 24. desember 2013 hos Wayback Machine.
**Ove Hansen** (født 27. april 1957 i Haugesund) er en norsk tidligere sprangrytter. Han har drevet profesjonelt med hest i 30 år. Han gikk i lære hos Jens Christian Eriksen på Foss Eikeland i Sandnes og hos N.K. Hansen i Danmark. Hansen har som rytter og som trener vunnet over 100 mesterskapsmedaljer, som fordeler seg på norgesmesterskap, nordisk mesterskap og europamesterskap. Han deltok under sommer-OL for Norge i 1984 i Los Angeles og i 1988 i Seoul. Han deltok også i verdensmesterskapet i sprangridning i Aachen i 1986 med en 21.-plass.

Meritter
--------

* Åtte kongepokaler og norgesmesterskap i tillegg til flere sølv- og bronsemedaljer
* To ganger nordisk mester individuelt
* Åtte ganger norgesmester for lag

Referanser
----------

1. ↑   snl.no[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Ove Hansen – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Ove Hansen – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata
* Ove Hansens hjemmeside

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Gerard Willem le Heux** (født 7. mai 1885 i Deventer, død 8. juni 1973 i Haag) var en nederlandsk rytter som deltok i de olympiske leker 1928 i Amsterdam og 1936 i Berlin.

Le Heux vant en olympisk bronsemedalje under OL 1928 i Amsterdam. Han var med på det nederlandske dressurlaget som kom på tredjeplass i lagkonkurransen sammen med Jan van Reede på hesten «Hans» og Pierre Versteegh på «His Excellence», bak gullvinnerne fra Tyskland og sølvvinnerne Sverige. I den individuelle dressurkonkurransen kom le Heux på tolvteplass med hesten «Valerine»

Åtte år senere, under OL 1936 i Berlin kom han på femteplass i lagkonkurransen og på niendeplass i den individuelle konkurransen i dressur.

OL-medaljer
-----------

* Bronse 1928 Nederlands flagg Amsterdam - Bronse i hestesport, dressur lag Nederlands flagg Nederland

Eksterne lenker
---------------

* (en) Gerard le Heux – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Gerard le Heux – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Gerard le Heux – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
Tittelsida på P. Chr. Asbjørnsens *Fornuftigt madstel* utgitt i 1865. (Dobbeltklikk på bildet for å åpne en digital blåkopi av boka.)
**Den store grautstriden** var en offentlig debatt som foregikk i Norge i 1860-årene, hvor hoveddeltakerne i debatten var Peter Christen Asbjørnsen og Eilert Sundt.

Debatten gikk på hvorvidt norske bondekvinner laget grøt på en optimal måte eller ei. Bakgrunnen for debatten var at P. Chr. Asbjørnsen i 1864 ga ut boka *Fornuftigt Madstel* under pseudonymet Clemens Bonifacius, hvor han ved bruk av nyvunnet kjemikunnskap hevdet at det var uklokt av norske bondekvinner å blande mel i grauten etter at den var kokt, da han mente at kroppen ikke kunne nyttegjøre seg dette melet.

Eilert Sundt mente på den annen siden at man burde ha tillit til at kvinnene lagde grøt på bakgrunn av kunnskap opparbeidet gjennom generasjoner. Dette førte til en heftig debatt i pressen, hvor flere andre blandet seg inn.

Sundt måtte på bakgrunn av denne debatten gå av som redaktør for bladet han arbeidet for - selv om det i ettertid har vist seg at Sundt hadde rett i sine antakelser.

Kilder
------

* Dag og tid, 20. august 2013 "Grautstriden"
* Grind.no, "Norskdomsrørsla og dei to høgkulturane" av Wigdis Jorunn Espeland
**Nepal Federation of Indigenous Nationalities** (forkortes offisielt NEFIN) er en samleorganisasjon for nasjonale minoriteter i Nepal.
Organisasjonen ble grunnlagt som **Nepal Federation of Nationalities** men byttet navn til det nåværende i 2003.
NEFIN har 54 underorganisasjoner som representerer de individuelle folkegruppene.

Som den største og mest anerkjente fellesorganisasjonen for nasjonale minoriteter, har NEFIN vært oppfattet som en moderat og ikke spesielt militant organisasjon.

Etter det omfattende opprøret med krav om økt politisk representasjon i Tarai i januar 2007, tok NEFIN også fra februar 2007 for første gang i bruk mer radikale metoder for å støtte kravet om større politisk makt til minoritetene i Nepal. I tillegg til demonstrasjoner organiserte NEFIN en bandh i Kathmandudalen, for så å ta i bruk denne aksjonsforma i flere andre distrikter forskjellige steder i Nepal. 

NEFIN var også en av flere agiterende organisasjoner som ble invitert til å forhandle med regjeringa. Dette sa organisasjonen ja til, etter å ha kommet med 42 krav som bl.a. gjaldt at Nepal skulle omgjøres til en føderal republikk med valg organisert ut fra nasjonale valgkretser, og økte rettigheter til minoritetsspråk.

Referanser
----------

1. ↑  Kumāra, Braja Bihārī (2007). *Problems Of Ethnicity In The North East India*. New Delhi. s. 225–226. ISBN 9788180694646.
2. ↑  Lawoti, Mahendra (2005). *Towards a democratic Nepal*. New Delhi. s. 94. ISBN 9788178294490.
3. ↑  Lawoti, Mahendra (2012). *Nationalism and Ethnic Conflict*. Routledge. s. 20. ISBN 9780415780971.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
*Se også Joseph Sullivan (roer)*

**Joseph «Joe» Albert Taylor Sullivan** (født 8. januar 1901 i Toronto i Ontario, død 30. september 1988) var en canadisk ishockeyspiller som deltok under vinter-OL 1928 i St. Moritz. Senere ble han en kjent politiker.

Sullivan ble olympisk- og verdensmester i ishockey under vinter-OL 1928 i St. Moritz. Han var målvakt på *Varsity Blues ishockeylag* som representerte Canada under OL-turneringen. Det canadiske laget vant turneringen overlegent. De var direktkvalifisert til finalerunden som besto av fire lag. Canada vant alle sine tre kampene med sammenlagt 38-0; Sverige 11-0, Storbritannia 14-0 og Sveits 13-0. OL-turneringen i ishockey var også verdensmesterskapet i ishockey. Spillerne på Canadas OL-lag var Joseph Sullivan, Charles Delahay, Frank Fisher, Louis Hudson, Norbert Mueller, Herbert Plaxton, Hugh Plaxton, Roger Plaxton, John Porter, Frank Sullivan, Ross Taylor, David Trottier.

OL- og VM-medaljer
------------------

* OL 1928 Sveits’ flagg St. Moritz - Gull **OL-Gull** i ishockey Canadas flagg Canada
* VM 1928 Sveits’ flagg St. Moritz - Gull **VM-Gull** i ishockey Canadas flagg Canada

Referanser
----------

1. 1 2   Find a Grave, oppført som Dr Joseph Albert Taylor "Joe" Sullivan[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Joseph Sullivan hos Canadas parlamentsbibliotek Rediger på Wikidata
* (en) Joseph Sullivan – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Joseph Sullivan – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Joseph Sullivan – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Gerard Gustave Waegeneire** (født 25. mars 1947) er en fransk-norsk kunstmaler.

Han har sammenlagt åtte års kunstutdannelse i Norge: Statens Håndverks- og Kunstindustriskole og Statens kunstakademi. Waegeneire begynte først med økonomiutdannelse, men fant raskt ut at det ikke var noe for ham.

Han anvender hovedsakelig akvareller når han maler. Hans kunst er forenklet, og er inspirert av art premier. Et eksempel på en sådan kunst kan være afrikansk maske.

Waegeneire er opptatt av organiske former, av hvorledes ting vokser og blir formet av naturen. Et eksempel kan være hvorledes en stein blir slipt og formet av vær og vind. Han er bosatt i Oslo og lærer ved NISS.

Referanser
----------

1. ↑   Norsk kunstnerleksikon, oppført som Gérard Waegeneire, Norsk kunstnerleksikon ID Gérard\_Waegeneire, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   KulturNav, oppført som Gérard Waegeneire, KulturNav-ID eddea4ac-88c0-47e7-b824-a737c46ecca8, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Norsk kunstnerleksikon **·** KulturNav
 |
CW-3 OX5 Airster (1925) med regulerbare vinger
**Buhl-Verville CA-3 Airster** (også kjent som **J4 Airster**, etter sin motor), ble  bygget i USA i 1926, kjent som det første flyet som ble typesertifisert  i USA, (dvs. **A. T. C. No. 1**) utstedt av Aeronautics Branch  av Department of Commerce 29. mars 1927.[]

Det var en vanlig dobbeltdekker med like lange vinger, plassert rett over hverandre (unstaggered). Pilot og passasjerer satt i tandem i åpne cockpiter. Det ble markedsført som et flerbruksfly, for spredning av insektsmidler, flyfoto, frakt og transport. Bare  en håndfull ble bygget, noen med vannkjølte motorer som **CW-3**, og andre med luftkjølt motorer som **CA-3**. En CA-3 kom på andreplass i 1926 i Ford Reliability National Air Tour.

I Ford Air Tour i 1926 ble det ført Louis Meister, og et annet (CA-3A) tok tredjeplassen i Air Derby i 1927, ført av Nick Mamer. To fly, en CW-3 og en CA-3 ble vurdert av United States Army som skolefly, men ingen ble kjøpt.

Referanser
----------

Litteratur
----------

* Taylor, Michael J. H.: *Jane's Encyclopedia of Aviation'". Utgiver: Studio Edition, London. (1989)*

Eksterne lenker
---------------

* Mer om Airster
* Arkivert 4. mars 2016 hos Wayback Machine.
Arkeologisk utgraving på Amborneset i 2009. Foto: Brynja Bjørk Birgisdottir, NTNU-Vitenskapsmuseet 
Leksviks kommunevåpen kan både forklares som en båtstavn, og som et nes i havet.
**Amborneset** er et sted i Leksvik kommune, i bygda Seter langs fylkesvei 755 mellom Leksvik sentrum og Vanvikan. Neset regnes som grunnlaget for Leksviks kommunevåpen, en odde som stikker ut i havet. Her finnes en ruin av en bygdeborg.

I 2015 åpnet *Matematikkbølgen - Amborneset matematikkpark* i lokalene etter tidligere Hindrem skole, bygget i 1956. Tidligere drev *Svenska sport og dykambassaden* virksomhet i gammelskolen. Utenfor Anborneset ligger Tauterryggen marine verneområde med attraktive kaldtvannskorallrev.

Utenfor Amborneset sto *Slaget på Strindfjorden* den 8. juni 1199 mellom Sverre Sigurdsson og birkebeinerhæren mot Nikolaus Arnesson og baglerhæren. Et monoment over kong Sverre ble reist på Amborneset i oktober 2005.

Referanser
----------

1. 1 2  Tormod Aune og Steinar Johansen (1995). *Hilsen Nord-Trøndelag*. Namsos: Trønderbok. s. 251. ISBN 82-993613-0-3.
2. ↑  Skevik, Olav (1997). *Folk og fylker i fjerne tider: Inntrøndelags historie før 1600*. Steinkjer: Nord-Trøndelag fylkeskommune. s. 135. ISBN 8291316287.
3. ↑  Sæter, Jon Arne (1956-) (1996). *Naturen i Trøndelag*. Sjetnemarka: Sæter forl. s. 129. ISBN 8291671001.
4. ↑  Matematikkbølgen
5. ↑  Nå skjer det ting på Amborneset; Fosna-Folket, 20.5.2015
6. ↑  Kruken, Edvard (1991). *Skolehistoria*. [Leksvik]: Bygdaboknemnda. s. 205, 213f. ISBN 8299253608.
7. ↑  dykambassaden.no
8. ↑  Jørn Sandnes (2000). «Kong Sverre og slaget på Strindfjorden 1199». *Trondheim, havn i tusen år-*. Trondheim: Trondheim havn. ISBN 8299580013.
Kongehøyden **Ambohimanga**, 21 km nord for hovedstaden Antananarivo på Madagaskar regnes av mange gassere som nasjonens vugge og et hellig sted, en status området har hatt i 500 år. 

Området, som er på 59 hektar, med en buffersone på 425 hektar rundt, ligger på 1 468 moh, mens landskapet rundt ligger på ca. 1300 moh. På 1500-tallet, da Ambohimanga først ble bebygd var øya delt inn i småkongedømmer, og slike befestede høyder var lokale maktbaser. På 1700-tallet var stedet landets hovedstad, og etter at Antananarivo ble hovedstad i 1794 vedble Ambohimanga å være kongelig gravplass og helligdom. Dronning Ranovalona I lot oppføre to nye porter ca. 1830. Palasset *Fandriampahalemana* og glasspaviljongen *Tranofitaratra* kom 1871. I 1897 ble de kongelige levningene flyttet fra stedet og til Antananarivo av de franske konlonimyndighetene. Hensikten var å svekke Ambohimangas betydning som nasjonalt symbol, og okkupantene fulgte opp ved å rasere bygninger og oppføre en militærleir på samme sted. Dette virket, rimelig nok, mot sin hensikt, og Ambohimanga ble et valfartssted for gasserne gjennom 1900-tallet og er fremdeles en nasjonalhelligdom. 

Området inneholder 10 ulike anlegg av betydning: høyden og skogen; murer som omkranset et 2,5 km² stort område og med opptil 12 tonn tunge porter; den befestede kongebyen hvor gravkammerne var inntil 1897; kongelige trær; dommersetet; en hellig kilde; den hellige sjøen Amparihy (kunstig); en hellig skog; dyrkningsterrasser i skråningene nedenfor; og diverse andre hellige steder. 

Området ble vedtatt av UNESCO som verdensarvminne i 2001. Begrunnelsen er at stedet er det tydeligste symbolet for det gassiske folkets identitet, og at stedet inneholder kulturhistoriske anlegg fra flere århundrer. 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
Afro-cubanske gutter i Trinidad på Cuba
**Afro-cubanere** betegner den befolkningen på Cuba som nedstammer fra svarte afrikanere bragt til det amerikanske kontinentet som slaver under den transatlantiske slavehandelen. Uttrykket *afro-cubansk* brukes om historiske og kulturelle elementer fra Cuba som man mener stammer fra det afro-cubanske samfunnet, f.eks. sider ved religioner, musikk, språk, kunst eller klassebetinget kultur.

Demografi
---------

Ifølge folketellingen i 2001, som omfattet 11,2 millioner cubanere, beskriver 1,1 millioner cubanere seg som svarte, mens 2,8 millioner beskriver seg som mulatter eller mestiser. Dermed aksepterer en betydelig del av befolkningen å ha i det minste delvis afrikanske aner. Deler av befolkningen regner fremdeles sin tilhørighet til bestemte afrikanske folkegrupper, sælig yoruba, igbo og kongo, men også arará, mandingo, fula, makua og andre. Rasediskriminering er fortsatt vanlig på Cuba, selv om det ikke er offisiell politikk. Mange afro-cubanere mener at de nektes arbeid i den lukrative turistindustrien.

Den forholdsmessige andelen afro-cubanere har økt etter kommunistrevolusjonen i 1959, fordi store deler av den hvite middelklassen (og det meste av overklassen) har forlatt øya. De som har blitt igjen er de fattigere lagene i befolkningen, særlig svarte. Det finnes mindre antall afro-cubanere eller etterkommere av afro-cubanere i flere amerikanske land, særlig USA, og i noen afrikanske land som Ekvatorial-Guinea, Nigeria og Angola.

Uavhengige undersøkelser anslår tallet på personer av afrikansk opprinnelse på Cuba til mellom 33,9 % og 62 %. Minority Rights Group International mener antallet mulatter er 51 %.

Referanser
----------

1. ↑  Cuba census 2001
2. ↑
3. ↑  «World Directory of Minorities and Indigenous Peoples - Cuba : Afro-Cubans».
4. ↑  «World Directory of Minorities and Indigenous Peoples - Cuba : Overview». Arkivert fra originalen 10. mai 2011.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |