**Keiser Āi av Hàn** (tradisjonell kinesisk: 漢哀帝; forenklet kinesisk: 汉哀帝; hanyu pinyin: *Hàn Āidì*; 27-1 f.Kr.), født **Liú Xīn** (劉欣), tempelnavn **Xiàoāi** (孝哀), var den trettende keiseren av det tidlige kinesiske Han-dynastiet, kjent som det Det vestlige Han-dynasti, fra 7 til 1 f.Kr. Han ble gjort til keiser da han var tjue år gammel, siden han hadde blitt gjort til sin onkel, Han Chengis arving, da Chengdi selv var barnløs.[]

Folket og embetsmennene hadde først forventninger til den nye keiseren, siden han (så vel som Chengdi) ble regnet for å være intelligent, artikulert og dyktig.[] Det viste seg derimot at under keiser Āi ble korrupsjonen enda mer utbredt, og folket ble påført høye skatter.[] I tillegg ble keiser Āi i stor grad kontrollert av sin bestemor, konkubine Fu, som hadde vært hans bestefar Han Yuandis konkubine, som nå, upassende, krevde tittelen storenkekeiserinne, selv om hun aldri før hadde vært keiserinne og derfor ikke egentlig kunne få denne tittelen, og dette førte til den enestående situasjonen i Kinas historie hvor fire kvinner samtidig hadde tittelen enkekeiserinne: keiserinne Wang (Yuandis keiserinne, Chengdis mor), keiserinne Zhao Feiyan (Chengdis keiserinne), Fu og konkubine Ding (Āidìs mor).[]

Fus kontroll over politikken varte helt fram til hennes død i 2, og på grunn av sjalusien fra konkubine Feng Yuan, en av Chengis andre konkubiner (og dermed en rival) og bestemora til Āidis etterfølger Han Pingdi, ble Feng Yuan beskyldt for hekseri og tvunget til å begå selvmord.[] I keiser Āis regjeringstid mistet også Wáng-klanen (keiserinne Wangs klan) mye av sin politiske makt, og medlemmer av Fu- og Ding-klanene ble innsatt i deres stillinger, noe som ironisk nok førte til at folket, som opprinnelig ikke likte wángene særlig godt, ønsket at disse fikk tilbake sin makt siden de forbant fratakelsen av makten fra wángene med administrasjonsudugeligheten under keiser Āi.[] En av Āidìs dårlig mottatte beslutninger var at han fikk myrdet sin statsminister Wang Jia (ikke beslektet med Wáng-klanen nevnt ovenfor) for at Wang Jia hadde kritisert ham, noe som fikk ham til å fremstå tyrannisk.[] Keiser Āis manglende evner brøt ned folkets bilde av administrasjonen, og kom til å føre til Wang Mangs maktovertagelse kort tid etter Āi døde i 1.[]

Keiser Āi var også berømt for sin homoseksuelle legning. Tradisjonelle historikere har beskrevet forholdet mellom keiser Āi og Dong Xian som et homoseksuelt kjærlighetsforhold.[] Under keiser Āi ble Dong Xian øverstkommanderende for hæren, men etter Āidìs død ble han tvunget til å begå selvmord.

Æranavn
-------

* *Jìanpíng* (建平) 6 – 3
* *Yúanshòu* (元壽) 2 – 1

Referanser
----------

1. ↑   Buddhist Studies Person Authority Databases[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Encyclopædia Britannica Online, «China», besøkt 8. mars 2020[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   China Biographical Database[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Josef Guter: *Lexikon zur Geschichte Chinas. Sieben Jahrtausende im Überblick.* Marix-Verlag, Wiesbaden 2004, ISBN 3-937715-40-1.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Han Chengdi** | **漢朝皇帝Keiser av Hàn**(7 f.Kr.–1 f.Kr.) | Etterfølger:**Han Pingdi** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |