recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Kinas flagg Kina |
| Boccia |
|  Paralympiske leker |
| Sølv | London 2012 | BC4, individuelt |

**Zheng Yuansen** (født 17. juli 1989 i Guangzhou) er en kinesisk handikappet bocciaspiller, som konkurrerer i klassen BC4, som er en av klassene for utøvere med alvorlige funksjonshemminger, som ryggmargsskade, duchennes muskeldystrofi eller tetraplegia, men ikke cerebral parese. Han begynte å spille boccia i 2008.

Karriere
--------

Han fikk gull individuelt ved Asian Para Games 2010, der han slo Kim Sung-Kyu 8-1 i finalen.

Ved Paralympiske sommerleker 2012 i London fikk han én sølvmedalje; han fikk sølv individuelt i klassen BC4. Han slo Stephen McGuire 12-0 i semifinalen, men tapte for Dirceu Pinto i finalen, på tie-break etter at stillingen var 3-3 etter fire runder i finalen.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* Profil hos IPC Arkivert 4. mars 2016 hos Wayback Machine.
* London 2012 - Yuansen Zheng
* London 2012 - Athletics - Boccia (resultater PL 2012)
**Olav Sylte** (født 1970) er en norsk advokat. 

Olav Sylte ble advokat i 2001. Før dette arbeidet Sylte som dommerfullmektig i Kristiansand tingrett. Sylte har også arbeidet som politijurist og i skattevesenet. Han har siden 2001 arbeidet som advokat i Advokatfirmaet Sylte. 

Sylte er blant annet kjent for å ha representert ofre for de store pyramidespillene som var aktive i Norge i perioden 2002 - 2005, blant annet T5PC og WGI. Sistnevnte saksøkte ham på grunn av ærekrenkelser i forbindelse med dette arbeidet, og krevde flere millioner i erstatning for å ha ødelagt for pyramiden både i Norge og i utlandet med uttalelser om svindel og lignende. Sylte ble frifunnet og motparten ble dømt til å betale 290 000 kroner i saksomkostninger.

I 2008 ble Sylte anmeldt og senere tiltalt for overtredelser på bokføringsloven, ligningsloven, merverdiavgiftsloven og toll-loven. Har ble også tiltalt for dokumentfalsk. Han ble frikjent for dokumentfalsk, og vedkommende som anmeldte Sylte ble selv dømt for forfalskning. Sylte ble dømt til 45 dager betinget fengsel for de andre forholdene I 2014 fikk Sylte kritikk for å ha brutt god advokatskikk ved å bryte taushetsplikten i en disiplinær klagesak mot seg selv.

Referanser
----------

1. ↑   www.proff.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Rune idne Reinertsen. «Sylte frifunnet». *Fædrelandsvennen 2006.11.17*. Kristiansand. s. 13.
3. ↑  Berge, Jørgen (22. mai 2008). «Kjendisadvokat dømt». *Nettavisen* **(norsk)**. Besøkt 10. januar 2022.
4. ↑  «Nyheter og innsikten du trenger om bevegelsene på verdens børser. Ingen norsk avis dekker børsnyheter og finansbransjen tettere og bredere enn Finansavisen.». *finansavisen.no* **(norsk)**. Besøkt 10. januar 2022.
5. ↑  Brakstad, Tommy H. S. (5. februar 2014). «Kjendisadvokat får smekk på pungen». *Nettavisen* **(norsk)**. Besøkt 10. januar 2022.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Advokatsylte.no
**Mariakirken** eller **Vor Frue kirke** var en av Tønsbergs middelalderkirker. Den ble revet i 1864.

Kirken lå ved det nåværende Torvet, omtrent ved det gamle rådhuset. Anslag for byggeår varierer mellom slutten av 1000-tallet og midten av 1100-tallet. Kirken er første gang nevnt i Håkon Håkonssons saga, i skildringer av begivenheter i 1217. Dette var Tønsbergs viktigste middelalderkirke ved siden av Lavranskirken.

Bygningen skal ha vært ganske smal og langstrakt, med et kvadratisk tårn. Den hadde vinduer bare i sør. Lavranskirken ble revet i 1811-14, da man valgte å konsentrere seg om én kirke for byen, i første omgang Mariakirken. I 1858 ble det så oppført ny kirke der Lavranskirken hadde stått (i dag Tønsberg domkirke), og Mariakirken ble ofret i stedet, delvis på grunn av begrensede utvidelsesmuligheter.

Noe av inventaret fra Mariakirken er i dag å finne andre steder. Alterbildet (malt i 1569) fant veien til Andebu kirke (men er senere erstattet), og selve altertavlen (skåret av Jens Jølsen i 1764) er tatt i bruk i domkirken med et maleri fra 1770 og enkelte rekonstruerte figurer. Et annet bilde fra Mariakirken (fra 1600-tallet) henger i domkirkens kor, og domkirkens eldste klokke (fra 1530) er også fra Mariakirken. Dessuten finnes det gjenstander fra den i Slottsfjellsmuseet.

På 2000-tallet har det vært gravearbeider på Torvet, og det har vært uttrykt ønske om å bevare restene oppe i dagen. Til tross for enkelte protester ble det imidlertid besluttet å dekke til restene. Kirkens beliggenhet er imidlertid markert, og en liten modell av kirken ble avduket på Torvet i 2014.

* Prekestol fra Mariakirken som også har vært i Andebu kirkePrekestol fra Mariakirken som også har vært i Andebu kirke
* Døpefont fra MariakirkenDøpefont fra Mariakirken
* Døpefat fra MariakirkenDøpefat fra Mariakirken
* Grunnplan, lengdesnitt og tverssnitt av koretGrunnplan, lengdesnitt og tverssnitt av koret

Referanser
----------

1. ↑  De gamle kirkene i Tønsberg Arkivert 2016-09-02, hos Wayback Machine.
2. ↑  Vestfolds vakre middelalderkirker
3. ↑  Olhov.net
4. ↑  Se f.eks. Tønsberg Blad 9/7-2010.
5. ↑  F.eks. fra domprosten
6. ↑  Tønsberg Blad 31/8-2010
7. ↑  NRK

Litteratur
----------

* De gamle kirkene i Tønsberg (Høyskolen i Vestfold)
* Vestfolds vakre middelalderkirker, s. 27
* Tobiasen, Erling (1958). *Tønsberg domkirke. Kirkehusets vitnesbyrd 1858-1958*. Tønsberg.
* NRK om utgravningene

Eksterne lenker
---------------

* (no) «Mariakirken i Tønsberg». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Riksantikvaren kulturminne
 |
Reisadalen med elva sett nedstrøms.
**Reisadalen** (kvensk: **Raisinvankka**) er et dalføre i Nordreisa kommune i Nord-Troms. Dalen begynner innerst i Reisafjorden, og går i sørøstlig retning mot den sørvestligste delen av Finnmarksvidda. Gjennom hele dalføret renner Reisaelva, som dalen er oppkalt etter. 

Den nedre delen av dalen er bred og åpen med store jordbruksområder, lyngmoer, og store strekninger med bjørk- og furuskog. Fra Bilto og opp til Imofossen har dalen imidlertid karakter av et trangt gjel med stupbratte sider. Fra øst stuper den 269 meter høye Mollisfossen ned i dalen. I øvre del av Reisadalen ligger Reisa nasjonalpark.

Europavei 6 krysser den nedre delen av dalen ved kommunesenteret Storslett, og fylkesvei 865 følger dalen fra Storslett opp til Bilto.

Referanser
----------

1. ↑  «Kvenske stedsnavn». *www.kvenskestedsnavn.no*. Besøkt 11. juli 2017.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Tamokdalen** (nordsamisk: *Dápmotvuovdi*) er en 30 kilometer lang dal i Troms. Dalen strekker seg fra Balsfjordeidet i nord til den møter Målselva i sør. Dalbunnen ligger cirka 200 meter over havet, og de høyeste fjellene ligger 1600 meter over havet. Navnet kommer av det finske (kvenske) ordet *tammukka* som betyr ørret, altså «Ørretdalen».
Tamokelva som renner gjennom den sørlige delen av dalen og ut i Målselva, starter ved inngangen til Finndalen ved Harkinn gård. I den nordlige delen av dalen renner Nordkjoselva, som munner ut i Balsfjorden. Dalen er omgitt av høye fjell, karakteristiske for Indre Troms, blant annet Rostafjellet, Hattavarre og Tamokfjellet.

Kommunegrensen mellom Balsfjord kommune og Målselv kommune går gjennom dalen helt i sør, omtrent ved Erikbufossen i Tamokelva.

### Ulykker

Onsdag 2. januar 2019 ble 4 utenlandske skiturister tatt av snøskred da de var på topptur opp Blåbærtinden som ligger i Tamokdalen. En femte turist og en del av følget snudde av ukjente årsaker før skredet gikk. Det var han som fikk varslet om hendelsen. Grunnet dårlig vær og høy skredfare ble det vurdert at det var for farlig å starte en leteaksjon. Personene som ble tatt av skredet, var Mikael Sten (29), Niklas Nyman (36) og André Stenfors (32), alle fra Finland, samt Disa Bäckström (29) fra Sverige.

Skiløperne hadde på seg skredsøkere, og et redningshelikopter som fløy over skredområdet kort tid etter skredet, fikk inn signaler fra skredsøkerne, og disse områdene ble markert for senere søk. 13 dager etter skredet gikk, ble det sprengt bort snømasser for å utløse skred. Dagen etter kunne gravingen etter de omkomne starte. Det ble denne dagen funnet 1 av 4 skiløpere. Dagen etter ble 2 personer funnet, mens den siste ble funnet i et søk 10. juli samme år. I forbindelse med søket ble det brukt moderne utstyr som radar og magnetsøker.

Referanser
----------

1. ↑  «Skredulykken i Tamokdalen». *politiet.no*. 2. januar 2019. Arkivert fra originalen 25. mars 2019. Besøkt 7. april 2019.
2. ↑  «Den siste av de fire omkomne er funnet etter skredet i Tamokdalen i januar». *www.aftenposten.no*. Besøkt 30. desember 2020.

Eksterne lenker
---------------

* Fotografier fra Tamokdalen på Digitalt Museum
* Balsfjord historielag
***Heterhelus*** er en slekt av små stumpglansbiller som lever på blomster. De ble tidligere gjerne regnet til familien glansbiller (Nitidulidae). De ligner på blomsterglansbiller (Meligethinae), som også lever på blomster, men kan skilles fra disse på at dekkvingene ikke dekker de bakerste bakkroppsleddene.

Utseende
--------

Små (gjerne 1,5 – 3 mm), brede og nokså flate biller. **Hodet** er ganske lite, antennene er middels lange, kraftige og mer eller mindre tydelig kølleformede. På farge er de brune eller svarte, av og til med matt metallglans. Oversiden er dekket med kraftig mikroskulptur som gjør overflaten temmelig matt, og fine, korte, nedliggende hår. **Brystskjoldet** (pronotum) er mye bredere enn langt, omtrent halvsirkelformet sett ovenfra. **Dekkvingene** er korte og brede, parallellsidige, tvert avkuttet bak slik at de bakerste bakkroppsleddene ikke er dekket. **Beina** er temmelig korte og kraftige.

Levevis
-------

Stumpglansbillene lever det meste av sitt liv i blomster, der de spiser pollen. De er nokså spesialiserte når det gjelder plantearter, og hver billeart lever bare på én eller noen få planter. De er særlig tallrike på stornesle (*Urtica dioica*) og torskemunn (*Linaria* spp.). Det er påvist at billenes aktivitet kan redusere frøproduksjonen hos vertsplantene, men de er ikke regnet som skadedyr da ingen av deres vertsplanter er viktige kulturplanter.

Utbredelse
----------

Slekten er vidt utbredt i Holarktis.

Systematisk oversikt
--------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Gruppen (infraorden) Cucujiformia
			* Overfamilien glans- og flatbiller, Cucujoidea
				+ Familien **stumpglansbiller**, Kateretidae
					- Slekten ***Heterhelus*** Jacquelin du Val, 1858
						* *Heterhelus abdominalis* (Erichson, 1843)
						* *Heterhelus nigricans* Hisamatsu & Lee, 2007
						* *Heterhelus satoi* Hisamatsu & Lee, 2007
						* *Heterhelus scutellaris* (Heer, 1841) - finnes i Norge
						* *Heterhelus sericans* (LeConte, 1869)
						* *Heterhelus solani* (Heer, 1841)

Referanser
----------

1. ↑  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 15. oktober 2020. Besøkt 15. oktober 2020.

Kilder
------

* Silfverberg, H. 1992. *Enumeratio Coleopterorum Fennoscandiae, Daniae et Baltiae* (Liste over Nordens biller). Helsinki.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Heterhelus* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *Heterhelus* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *Heterhelus* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *Heterhelus* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *Heterhelus* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Heterhelus* hos NCBI Rediger på Wikidata

* *Heterhelus* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Beachhåndball |
| Konkurrerte for Norges flagg Norge |
| VM i beachhåndball |
| Bronse | Budapest 2016 | Senior |
| Bronse | Recife 2014 | Senior |
| World Games |
| Bronse | Colombia 2013 | Senior |
| EM i beachhåndball |
| Gull | Zagreb 2017 | Senior |

**Martine Welfler** (født 27. oktober 1991 i Porsgrunn) er en norsk håndballspiller som spiller både håndball og beachhåndball.

Hun spiller til daglig håndball i Oppsal Håndball, men spiller også beachhåndball, og har to VM-bronser og et EM-gull sammen med Norges kvinnelandslag i beachhåndball.

Karriere
--------

Welfler begynte å spille for Pors Håndball da hun var syv år gammel. Hun spilte også for Stridsklev Håndball, før hun gikk til Gjerpen Håndball da hun var 16 år gammel. Hun debuterte i eliteserien 18 år gammel, og hun scoret 19 mål for Gjerpen i Postenligaen 2009/10. Gjerpen rykket ned til 1. divisjon etter 2010-sesongen, og Welfler scoret der 55 mål i 2010/11-sesongen.

Welfler gikk til Bækkelaget i juni 2011. Denne sesongen fikk hun sølv i junior-NM i håndball.

I august 2013 deltok hun på Norges lag i beachhåndball som deltok i World Games 2013. De vant alle sine tre kamper i gruppespillet, men tapte 1–2 for Ungarn i semifinalen. De måtte dermed spille bronsefinale mot Kinesisk Taipei. I denne kampen vant Norge begge omgangene, med 28–11 og 19–17, og kom dermed på tredjeplass. Dette var Welflers debut på Norges landslag i beachhåndball.

Welfler deltok på det norske laget som spilte i VM i beachhåndball 2014 i Recife i Brasil i juli 2014. Det norske laget spilte seg fram til semifinalen, der de tapte 1–2 mot Brasil, og måtte spille bronsefinale. I bronsefinalen slo de Ukraina 2–1, og vant med det bronse i VM.

I VM i beachhåndball 2016 i Budapest fikk Norge bronse, etter seier 2–1 over Ungarn i bronsefinalen, der Welfler scoret to poeng. Norge deltok i EM i beachhåndball 2017 i Zagreb, og Welfler deltok i dette mesterskapet. Norge vant EM, etter å ha slått Polen i finalen.

Hun signerte for Oppsal Håndball i mai 2017.

Referanser
----------

1. ↑  IHF - *Teamroster for: Women of Norway (NOR)*, besøkt 28. juni 2017.
2. ↑  Norges håndballforbund - *Topscore Postenligaen Kvinner Gjerpen Sesongen 2009/2010*, besøkt 6. august 2013.
3. ↑  Norges håndballforbund - *Topscore 1. divisjon Kvinner Gjerpen Sesongen 2010/2011*, besøkt 6. august 2013.
4. ↑  Nordstrands Blad - *Mange nye i Bækkelaget*, besøkt 5. august 2013.
5. ↑  World Games 2013 - *Beach Handball*, besøkt 4. august 2013.
6. ↑  Norges Håndballforbund - *Bronse i Beach-VM*, besøkt 30. august 2016.
7. ↑  Norges Håndballforbund - *Troppen til EM Beach*, besøkt 27. juni 2017.
8. ↑  Oppsal IF - *Martine Welfler klar for Oppsal*, besøkt 28. juni 2017.
**Jovian Auroral Distributions Experiment** (**JADE**) er et instrument om bord på romsonden *Juno* som oppdager og måler ioner og elektroner. JADE inkluderer JADE-E, JADE-I og EBox. JADE-E og JADE-I er sensorer som er fordelt utover romskipet, og EBox befinner seg på innsiden av Juno Radiation Vault. EBox står for *Electronics Box*. JADE-E er for å detektere elektroner fra 0.1 til 100 keV, og der er tre JADE-E sensorer ombord på *Juno*. JADE-I er for å detektere ioner fra 5 eV til 50 keV. Den er konstruert for å returnere data *in situ* om Jupiters polar-region og magnetosfæriske plasma, ved å observere elektroner og ioner i denne regionen. Den er primært fokusert på Jupiter, men den ble slått på i januar 2016 mens den fortsatt var i rute for å studere det interplanetariske rom (den var flere millioner kilometer unna Jupiter på denne tiden).

Referanser
----------

1. ↑  TEGNA. «Spacecraft carrying S.A. parts successfully enters Jupiter's atmosphere». *KENS* **(engelsk)**. Arkivert fra originalen 1. desember 2017. Besøkt 9. juni 2023.
2. 1 2 3 4 5 6 7  D.J. McComas; Alexander, N. et. all. (25. mai 2013). «The Jovian Auroral Distributions Experiment (JADE) on the Juno Mission to Jupiter». *Space Science Reviews*. 213 (1–4): 547–643. Bibcode:2017SSRv..213..547M. doi:10.1007/s11214-013-9990-9.
3. ↑  «NASA's Juno and JEDI: Ready to Unlock Mysteries of Jupiter». *www.jhuapl.edu*. Arkivert fra originalen 24. mars 2017. Besøkt 7. februar 2017.
**Kristin Bakken** (født 1959 i Bamble) er en norsk språkhistoriker som jobber innenfor kulturminnevern.

Hun ble cand.philol. i 1987 med nordisk hovedfag. I 1996 tok hun doktorgrad i nordisk språkvitenskap med avhandlingen *Leksikalisering av sammensetninger. En studie av leksikaliseringsprosessen belyst ved et gammelnorsk diplommateriale fra 1300-tallet.* Universitetsforlaget 1998 ISBN 8200129411. Fra 1988 til 1990 var hun sekretær for Statens navnekonsulenter, deretter ble hun i 1994 selv Statens navnekonsulent for bokmål og hadde stillingen fram til hun begynte i Norsk Ordbok. Hun var også førsteamanuensis ved Universitetet i Oslo. 

Bakken var hovedredaktør (med tittel *prosjektdirektør*) for Norsk Ordbok fra 2002 fram til 2008, da Åse Wetås overtok. Etter tiden i Norsk Ordbok ble hun avdelingsdirektør i Nasjonalbiblioteket fra 2008 til 2012. Der etablerte hun og redigerte skriftserien *Nota Bene*. 

Fra 2012 til 2017 var hun avdelingsdirektør i avdeling for kunnskapsutvikling hos Riksantikvaren. I 2017 ble hun direktør for Norsk institutt for kulturminneforskning. Kristin Bakken sitter i styret til Nynorsk kultursentrum, er medlem av Klagenemnda for stadnamnsaker i Språkrådet, er medlem i fagrådet for språksamlingene ved Universitetet i Bergen og er styremedlem i Forskningsinstituttenes fellesarena (FFA).

Referanser
----------

1. ↑   www.allkunne.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Kristin Bakken blir ny direktør i NIKU». *Norsk institutt for kulturminneforskning*. 24. mai 2017. Besøkt 6. mai 2019.

Kilder
------

* Biografi i Helene Urdland Karlsen, Lars S. Vikør og Åse Wetås : *Livet er æve og evig er ordet*. Norsk Ordbok 1930 – 2016. Samlaget, 2016 ISBN 978-82-521-9008-3

Eksterne lenker
---------------

* «Kristin Bakken» på allkunne.no

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** SUDOC
 |
**Håkon Alf Bjercke** (født 1973) er en norsk kommunikasjonsrådgiver, sportsjournalist og kommentator i Discovery Networks, samt markedssjef i Norges Tennisforbund.

Bjercke vokste opp på Snarøya i Bærum og gikk på Stabekk videregående skole. Fra 1992-1996 studerte og bodde han i Salt Lake City i Utah, der han ble utdannet innenfor TV- og radiojournalistikk ved University of Utah. Han kombinerte studier i Utah med en idrettskarriere innen alpint. Han måtte gi seg med ryggskade allerede som 21-åring. Han hadde sine beste resultater fra utfor, men kjørte alle disipliner på FIS-nivå i Norge og USA.

Han har erfaring fra lokal-TV i ABTV i *Asker og Bærums Budstikke* og radio fra Kanal 24 (Radio Norge). Han var medie- og kommunikasjonssjef i Stabæk Fotball. Han har siden 2016 arbeidet i Norges Tennisforbund som markeds- og kommunikasjonssjef.

Bjercke var kommentator på alpint for TVNorge, Eurosport og Discovery, også under OL i PyeongChang i 2018.

Håkon Bjercke er storebroren til artisten og TV 2-profilen Martin «Danielle» Bjercke fra CLMD og eldste barnebarn av en av malingselskapet Jotuns stiftere - gründer og tidligere friidrettspresident Alf R. Bjercke.[]

Referanser
----------

1. ↑   Proff, www.proff.no, oppført som Håkon Alf Bjercke[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Tv-kommentator skal løfte norsk tennis». *Kampanje*. 24. mai 2016. Besøkt 21. april 2023.
3. ↑
4. ↑
5. ↑
6. ↑

Eksterne lenker
---------------

* (en) Håkon Bjercke – FIS (alpint) Rediger på Wikidata
* Håkon Bjercke på Twitter Rediger på Wikidata

* Håkon Bjercke på Instagram Rediger på Wikidata
**Rodrigo José Queiroz Chagas** (født 19. mars 1973), kjent som **Rodrigo Chagas** eller bare **Rodrigo**, er en brasiliansk tidligere fotballspiller.

Rodrigo ankom Vitória i 1992 som 19-åring. Han spilte sine første seniorkamper for laget i 1992, og etablerte seg på laget i 1993. Han var en av flere unge, jevngamle spillere som gjorde seg gjeldende for Vítoria i en framgangsrik periode for klubben.

I 1995 ble han innkalt av landslagstrener Mário Zagallo til Brasils landslagstropper til Umbro Cup i juni og til Copa América i juli. I samme periode betalte tyske Bayer Leverkusen $2 millioner for å hente Rodrigo og hans lagkamerat Ramon Menezes til Bundesliga. Landslagsdebuten fikk han først 9. august i en treningskamp borte mot Japan, da han spilte hele kampen som venstreback. Han beholdt plassen på laget da han tre dager senere bekledte samme posisjon mot Sør-Korea i en kamp han måtte forlate banen med skade sent i første omgang. Tre måneder senere spilte han sin tredje og siste landskamp med Argentina som motstander da han kom inn som innbytter på sin vante plass som høyreback da Cafu måtte forlate banen med skade.

Oppholdet hos Leverkusen ble med én sesong, før han vendte hjem til brasiliansk fotball til fordel for Corinthians. Årene han spilte for Corinthians ble de mest vellykkede av hans klubbkarriere. Senere spilte han bl.a for Cruzeiro og to ytterligere perioder for Vítoria, før spillerkarrieren fikk en brå slutt da han i 2006 ble tvunget til å legge opp etter en bilulykke.

### Landskamper

| Nr. | Dato | Hjemmelag | Resultat | Bortelag | Arena | Mål | Bytte | Merknader |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 1995-08-099. august 1995 | Japan  | 1–5 |  Brasil | Tokyo nasjonalstadion, Tokyo  |  |  | Vennskapskamp |
| 2 | 1995-09-1212. september 1995 | Sør-Korea  | 0–1 |  Brasil | Suwon stadion, Suwon  |  | Ut | Vennskapskamp |
| 3 | 1995-11-088. november 1995 | Argentina  | 0–1 |  Brasil | Estadio Monumental, Buenos Aires  |  | Inn | Vennskapskamp |

Referanser
----------

1. ↑   Argentine Soccer Database, oppført som RODRIGO jose queiroz das chagas, BDFA player ID 32271[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Rodrigo José Queiroz Chagas – national-football-teams.com Rediger på Wikidata

* (en) Rodrigo José Queiroz Chagas – WorldFootball.net Rediger på Wikidata

* (en) Rodrigo José Queiroz Chagas – FootballDatabase.eu Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
Brasils tropp – Copa América 1995 andreplass |
| --- |
| 
* 1 Taffarel
* 2 Jorginho
* 3 Aldair
* 4 Ronaldão
* 5 César Sampaio
* 6 Roberto Carlos
* 7 Edmundo
* 8 Dunga
* 9 Túlio
* 10 Juninho Paulista
* 11 Zinho
* 12 Danrlei
* 13 Rodrigo
* 14 André Cruz
* 15 Narciso
* 16 Leandro Ávila
* 17 Beto
* 18 Leonardo
* 19 Souza
* 20 Ronaldo
* 21 Sávio
* 22 Dida
* Landslagstrener: Mário Zagallo

 | Flagget til Brasil |
**Fernanda Nissens gate** (1A–7B, 2A–10B) ligger i Nydalen (området ble tidligere kalt Lillo) i bydel Sagene i Oslo. Den går som blindvei sørover fra Kristoffer Aamots gate og har gangveiforbindelse videre til Lillogata.

Opprinnelig (1923–2003) ble navnet brukt om en gate på Sagene. Denne utgjør nå østre del av Fjørtofts gate og går fra Gustav Jensens gate og nedover mot Griffenfeldts gate. I 2003 besluttet imidlertid bydelsutvalget å bruke navnet på det som tidligere var en del av Sandakerveien. Følgelig ble Sandakerveien 110 og 112 omdøpt til Fernanda Nissens gate 1-7.

Gaten er oppkalt etter kvinnesaksforkjemper og politiker Fernanda Nissen.

Frem til 2010 var det kun industrivirksomhet i Fernanda Nissens gate, men utover 2010-tallet vil hele området rundt gaten bli bebygd av leilighetskomplekser.

Litteratur
----------

* Knut Are Tvedt, red. (2010). «Fernanda Nissens gate». *Oslo byleksikon* (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 163. ISBN 978-82-573-1760-7.

Eksterne lenker
---------------

* «Oslo kommune – Bydelsoversikt (F)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.

Portal: Oslo

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Oslo Byleksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Kangaatsiaq** er en by i Qeqertalik kommune på vestkysten av Grønland. Byen hadde 552 innbyggere i 2018.

Navn
----

Kangaatsiaq er grønlandsk og betyr «det temmelig store neset» eller «et mindre nes».

Geografi
--------

Kangaatsiaq ligger på sørenden av halvøya Kangaatsiaap Nunaa, som ligger i et 150 km langt fjordområde med mange øyer og bukter ut mot åpent havet i Davisstredet. Byen ligger litt sør for Aasiaat.

Havet ved Kangaatsiaq er isfritt fra mai til desember.

Bygdene Attu, Niaqornaarsuk, Ikerasaarsuk og Iqnniarfik ligger i nærheten.

Historie
--------

Området har vært bebodd i flere hundre år på grunn av gode fiskeforhold og muligheter for fangst av havpattedyr og reinsdyr. Kangaatsiaq fikk bystatus først i 1986 og er dermed Grønlands yngste by.

Fram til 2009 var Kangaatsiaq sentrum i Kangaatsiaq kommune. Den var så en del av Qaasuitsup kommune fra 2009 til den ble delt fra 1. januar 2018 og Kangaatsiaq ble en del av Qeqertalik kommune.

Samfunn
-------

Fiske og fangst er de viktigste inntektskildene for byens beboere. Fiskefabrikken i byen produserer tørrfisk, blokkfryst torsk, reker og steinbitrogn. 

Turismen er basert på et lite hotell og privat innkvartering. Om vinteren tilbys turistturer med hundeslede til Kangerlussuaq, mens turistene om sommeren tilbys båtturer i området. Kangaatsiaq trafikkeres av en av bygdeskipslinjene til Royal Arctic Line. I sommersesongen er det også annen passasjertrafikk til Aasiaat, dit det om vinteren også går helikopter.

Referanser
----------

1. ↑  Befolkningen i lokaliteterne 1. Januar 1977-2018 Arkivert 24. juli 2018 hos Wayback Machine. Statistikbanken, Grønlands Statistik.
2. 1 2 3 4 5 6 7  «Kangaatsiaq» Arkivert 22. juli 2018 hos Wayback Machine. *Den grønlandske Havnelods*, Geodatastyrelsen. Lest 25. juli 2018.

Eksterne lenker
---------------

* Bilder fra Kangaatsiaq

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** GeoNames
 |
Attraksjoner i Särkänniemi.
**Särkänniemi** er en fornøyelsespark i Tammerfors i Finland. Den ble etablert som sådan i 1975. Den er Finlands nest største fornøyelsespark, etter Borgbacken i Helsingfors. Särkänniemi rommer blant annet syv berg-og-dal-baner; et akvarium og et planetarium, åpnet i 1969; en dyrehage, åpnet i 1970; en temapark basert på *Angry Birds*, åpnet i 2012; en innendørs aktivitetspark, åpnet i 2016; og det 168 m høye utsiktstårnet Näsinneula, innviet i 1971, som er Finlands høyeste, frittstående bygning. I tilknytning til parken er også et samtidskunstmuseum med samlingen etter kunstmesénen Sara Hildén.

Referanser
----------

1. ↑  Zitting, Marianne og Pesonen, Heidi (6. april 2019). «Kuvat näyttävät Särkänniemen muutoksen: Näin entisestä teollisuusalueesta tuli 50 vuodessa suosittu huvipuisto». *Aamulehti* **(finsk)**. Arkivert fra originalen 28. januar 2020. Besøkt 19. november 2019. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)
2. ↑  Lindberg, Johan m.fl. «Tammerfors». *Uppslagsverket Finland* **(svensk)**. Besøkt 15. november 2019.

Eksterne lenker
---------------

* (fi) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Särkänniemi – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Mor Gohjertas vei** (1–29, 10–22) er en blindvei på Bjølsen i Oslo som går nordøstover fra krysset Maridalsveien/Sarpsborggata. Veien ble i 1947 oppkalt etter Mor Go'hjerta som hadde en matvarebutikk i området og som var så hjelpsom mot fattige at hun fikk dette tilnavnet.

Mor Gohjertas vei 1 og 3, nummer 3 er nærmest kamera.
Nummer 1 og 3 er to murgårder fra rundt 1870–1900. Begge er lokalt listeførte kulturminner. Bygningene hadde tidligere adresse til Maridalsveien. Nummer 3 ligger på hjørnet mot Riflegata, som går ned til Heftyeløkken.

På samme side av veien ligger to femetasjes boligblokker med nummer 11-13-15 og 17-19-21. Dette er Bjølsenhagen borettslag som er tilknyttet OBOS. Blokkbebyggelsen er fra 1957 og er tegnet av arkitekt Victor Schaulund. Opprinnelig var dette personalboliger for ansatte i Oslo Sporveier. Borettslaget består av 65 leiligheter.

På den andre siden av veien ligger to femetasjes boligblokker med nummer 10-12-14 og 16-18-20. Disse tilhører borettslaget Nordvoll og er tegnet av samme arkitekt som Bjølsenhagen borettslag. Disse blokkene er imidlertid noe eldre, de var ferdigstilt i 1950 og består av 60 leiligheter.

Nummer 22 ligger i enden av veien, ved rundkjøringen og huser Akerselva sykehjem. Blokken har 10 etasjer og er fra 1958. Opprinnelig var det blant annet trygdeboliger og studentboliger i blokken, men den ble fraflyttet og bygget om til sykehjem. Sykehjemmet ble innviet i 2002.

Nummer 23 og 25-27-29 ligger på den andre siden av borettslaget Nordvoll og vender på baksiden ut mot det opparbeidede parkanlegget kalt Bjølsendumpa som ligger ved Akerselva.
Nummer 23 inneholdt tidligere Bjølsen servicesenter, men den ble solgt på 2000-tallet og rehabilitert.

I nummer 25-27-29 er det leiligheter i tillegg til at Bjølsendumpa barnehage holder til i deler av første etasje. Barnehagen har adresse nummer 29.

Referanser
----------

1. ↑  Mor Go'hjertas vei 1 ID-nr.164120 fra Kulturminnesøk
2. ↑  Mor Go'hjertas vei 3 ID-nr.164057 fra Kulturminnesøk
3. ↑  «Bjølsenhagen borettslag». Arkivert fra originalen 4. mars 2016. Besøkt 21. juli 2013.
4. ↑  Oslo kommune om Bjølsendumpa barnehage

Litteratur
----------

* Knut Are Tvedt, red. (2010). «Mor Go'hjertas vei». *Oslo byleksikon* (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 367. ISBN 978-82-573-1760-7.

Eksterne lenker
---------------

* «Oslo kommune – Bydelsoversikt (M)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.

Portal: Oslo

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Oslo Byleksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
***GoldenEye 007*** er et førstepersonsskytespill til Wii utviklet av Eurocom, som kom ut i 2010. Det kom også ut en versjon til Nintendo DS utviklet av n-Space. Spillet er basert på *GoldenEye 007* til Nintendo 64, og dermed igjen James Bond-filmen *GoldenEye*.

En versjon til PlayStation 3 og Xbox 360, kalt *GoldenEye 007: Reloaded*, kom ut i 2011.

Handling
--------

Midt mellom Quantum of Solace og Skyfall får MI6-agentene James Bond og Alec Trevelyan i oppgave av M å infiltrere et anlegg som produserer kjemiske våpen i Arkhangelsk, Russland, som de mistenker blir brukt av en terrorist-celle for å angripe britiske ambassader over hele verden. Men oppdraget deres går snart galt når Trevelyan blir tatt til fange og skutt av general Ourumov. James Bond kommer seg unna ved å detonere eksplosiver han hadde plassert over hele anlegget, før han flykter fra Arkhangelsk via et fly.

Senere viser det seg at general Ourumov har kontakt med den russiske gangsteren Valentin Zukovsky, samtidig som Ourumov forsøker å skaffe seg et helikopter som har blitt modifisert for å overleve en elektromagnetisk puls. En motvillig Zukovsky tar med seg Bond til en våpen-messe i Dubai, kort tid før Zukovsky blir myrdet av Xenia Onatopp - en agent for Ourumov, som utgir seg for å være en servitør. Onatopp og Ourumov får tak i et helikopter, som MI6 klarer å spore til en base i Sibir. Bond klarer ikke å forhindre tyveriet av en GoldenEye-satellitt, som blir detonert av Ourumov. Men Bond redder dataprogrammerer Natalya Simonova, før begge to blir arrestert av det russiske militæret.

Den russiske forsvarsministeren Dmitri Mishkin mistenker at James Bond og Natalya Simonova var ansvarlige for GoldenEye-eksplosjonen, og han forhører dem i St. Petersburg. Mishkin blir imidlertid myrdet av Ourumov, som deretter bortfører Natalya. Bond oppdager snart at Trevelyan faktisk hadde overlevd henrettelsen, og at han nå var hjernen bak tyveriet av GoldenEye. Det viser seg at han planlegger å bruke GoldenEye-satellitten for å rane Londons banker, noe han håper kommer til å fullstendig ødelegge deres økonomi.

Referanser
----------

1. 1 2  Harris, Craig (2. november 2010). «GoldenEye 007 Review». *IGN* **(engelsk)**. Besøkt 22. mai 2023.
2. ↑  «Review: GoldenEye 007 (DS)». *Nintendo Life* **(engelsk)**. 10. november 2010. Besøkt 22. mai 2023.
3. ↑  Drake, Audrey (2. november 2011). «GoldenEye 007: Reloaded Review». *IGN* **(engelsk)**. Besøkt 22. mai 2023.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *GoldenEye 007* hos MobyGames Rediger på Wikidata

* (en) *GoldenEye 007* på Metacritic Rediger på Wikidata

* (en) *GoldenEye 007* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *GoldenEye 007* på Behind The Voice Actors Rediger på Wikidata

* (en) *GoldenEye 007* hos Giant Bomb Rediger på Wikidata

* (en) *GoldenEye 007* hos GameFAQs Rediger på Wikidata

* (en) *GoldenEye 007* hos GameFAQs Rediger på Wikidata

* (en) *GoldenEye 007* hos GameFAQs Rediger på Wikidata

Portal: Videospill
**Radikalisering** benevnes ofte som tilslutning til voldelig (ekstrem) ideologi. Politiets sikkerhetstjeneste (PST) definerer radikalisering som prosessen som leder en person til å bli villig til å bruke vold for å oppnå et mål. Hva målet er, er mindre viktig for at benevningen skal brukes. Det er derfor ikke, nødvendigvis noen sammenheng mellom radikalisering og radikal politikk: Man kan jobbe fredelig for å oppnå en radikal endring i samfunnet. Radikalisering er ofte nevnt i forbindelse med ungdom som slutter seg til ytterliggående grupper og nettverk, som er villig til å bruke vold for å oppnå et politisk mål.

I Norge er det særlig Politiets sikkerhetstjeneste som er tillagt arbeidet med å følge med utvikling av samt motvirke radikalisering.

Referanser
----------

1. ↑  Politiets sikkerhetstjeneste (2012) Åpen trusselvurdering 2012, fn. 3.

Eksterne lenker
---------------

* regjeringen.no Handlingsplan mot radikalisering og voldelig ekstremisme 10.06.2014
* Alex P. Schmid, *Radicalisation, De-Radicalisation, Counter-Radicalisation: A Conceptual Discussion and Literature Review* International Centre for Counter-Terrorism - Haag, 2014 (engelsk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** NKC
 |
**Handley Page Halifax** var et britisk fire-motors tungt bombefly som ble benyttet av blant annet Royal Air Force under den andre verdenskrig. Flyet fløy første gang 25. oktober 1939, og var i tjeneste under hele krigen. Det siste flyvåpenet som brukte Halifax var det pakistanske, som pensjonerte sine fly i 1961.

Flyet ble også benyttet av Royal Canadian Air Force, Royal Australian Air Force, Royal New Zealand Air Force og av flyvåpenet i en rekke andre land.

Handley Page Halifax *NA337* ble i 1995 hevet fra Mjøsa. Flyet ble deretter restaurert og utstilt i Canada.
Det finnes i dag kun tre nogenlunde komplette Halifax på muséer rundt omkring i verden. To av disse ble hentet ut som relativt velbevarte vrak fra lokaliteter i Norge. Et av disse var med på angrepet mot slagskipet «Tirpitz» og måtte nødlande på innsjøen Hoklingen. Dette flyet ble hentet ut i 1973 og er utstilt på Royal Air Force Museum London. Et annet fly, *NA337*, ble hevet fra Mjøsa og fraktet til Canada i 1995. Etter ti år med restaurering, sto *NA337* ferdig på RCAF Memorial Museum i Trenton i provinsen Ontario i Canada. Et tredje fly landet i Trondheimsfjorden ved Malvik, og fire overlevde av seks i flymannskapet. Flyet ble funnet av studenter fra Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet i 2014.

Halifax har stor betydning sett med norske øyne. Flere norske flygere og flymannskap fløy Halifax bombere under krigen. Flyet ble også nyttet av 138 og 161 skvadronene som stod for en rekke slipp av agenter og utstyr i Norge. Dette var operasjoner til støtte for MILORG og av SOE og SIS.

Spesifikasjoner
---------------

| Dimensjoner | Halifax B.Mk III |
| --- | --- |
| Vingespenn | 31,75 m |
| Lengde | 21,36 m |
| Høyde | 6,32 m |
| Vingeareal | 118,45 m² |
| Nettovekt | 17 345 kg |
| Ytelser |  |
| Topphastighet | 454 km/t |
| Maksimal lastet vekt | 29 484 kg |
| Annet |  |
| Motor | 4× Bristol Hercules XVI stjernemotorer (1 615 hk hver) |
| Bestykning | 9× 7,7 mm mitraljøser |
| Våpenlast | Opptil 5 897 kg |

Referanser
----------

1. ↑   «Flyet som kom opp fra dypet». Oslo: *NÅ*. 1973. s. 34–35.
2. ↑  «Studenter fant britisk bombefly på havets bunn». Adresseavisen. 24. oktober 2014. Besøkt 14. mars 2017.
3. ↑  «Arnfinn og Torbjørn så bombeflyet styrte i 1942». Adresseavisen. 25. desember 2014. Besøkt 14. mars 2017.

Eksterne lenker
---------------

* Handley Page Halifax

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN
 |

Portal: Andre verdenskrig
Kart som viser Jamalhalvøya.
Satellittbilde over Jamalhalvøya.
**Jamalhalvøya**, også kalt **Samojedhalvøya**, er en halvøy i Jamalo-Nenetsk nordvest i Sibir i Russland, som strekker seg om lag 700 km utover i Karahavet. Den grenser til Bajdaratskajabukta i vest og til Obbukta i øst. I nord skiller det stort sett islagte Malyginastredet halvøya fra Bely-øya. På språket til de innfødte innbyggerne, nenetsene, betyr *Jamal* «verdens ende».

Halvøya er stort sett dekket av permafrost og er geologisk et ungt landområde, mindre enn 10 000 år gammelt.

Jamalhalvøya har godt bevarte tradisjoner for nomadisk reinsdyrhold. Flere tusen nenetser og khantyer holder om lag 500 000 rein.

Noen av de største gassfeltene i Russland ligger på Jamalhalvøya. Bovanenkovskoje er et felt utviklet av Gazprom i 2011–2012.

Sommeren 2007 ble godt bevarte levninger av en 10 000 år gammel mammutkalv funner av reingjetere. Dyret var om lag seks måneder gammelt da det døde.

Fotnoter
--------

**Type numrering**
1. ↑  russisk полуостров Ямал; *Poluostrov Jamal*

Referanser
----------

1. ↑  NY Times – 11. juli 2007

Eksterne lenker
---------------

* (en) Yamal Peninsula – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** NKC **·** GeoNames
 |
**OperaNorge** er et nettverk for aktører som befatter seg med operaproduksjon i Norge. Nettverket ble etablert i 2008 med formål å arbeide for bedre betingelser for operakunsten, styrke og utveksle kompetanse hos lokale produsenter og aktører og legge til rette for rasjonaliserende samarbeidsformer mellom de forskjellige medlemsinstitusjonene. OperaNorges ambisjoner er i tråd med Stortingets uttalte målsetting for operakunsten, og foreningen arbeider for å synliggjøre, spisse og realisere myndighetenes vedtak for operakunsten i et nasjonalt perspektiv.

OperaNorge har 20 medlemmer. Blant dem er Den Norske Opera & Ballett, regionsoperaene, distriktsoperaene og en rekke andre aktører, som baserer seg på samhandling mellom profesjonelle, amatører og frivillige. OperaNorge er medlem av Opera Europa.[]

Styret består for perioden 2020-2021 av 

* Nicolai Riise (programsjef, Bergen Nasjonale Opera)
* Randi Stene (operasjef, Den Norske Opera & Ballett),
* Kari Standal Pavelich (daglig leder, Opera Nordfjord)
* Tom Huseby (styreleder, Vestfold symfoniorkester),
* Karl Bøe Skogen (daglig leder, Opera Rogaland)
* Pål Scott Hagen (varamedlem, operasjef Opera Østfold)

Administrativ leder: Kari Eikli (Den Norske Opera & Ballett).

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted
* Opera Europa
**ABK-Qviller**, tidligere **ABK AS** er et norsk selskap som importerer ulike typer varmepumper for boliger, næringsbygg og industri, og leverer i tillegg en rekke produkter og løsninger innen aircondition, varmeopptak, og energi- og vannbrønner. ABK-Qviller har i tillegg en egen avdeling som prosjekterer varme- og kjøleløsninger og energibrønner. Selskapet tilbyr dessuten teknisk support, vedlikehold av varmepumpesystemer, reparasjoner og montasjearbeid.

Historie
--------

ABK-Qviller ble etablert i 1991 som en entreprenørbedrift. I dag er ABK-Qviller AS Norges største importør og kompetansesenter for varmepumper, varmeopptak, varmefordeling, klimakjøling og befuktning. I tillegg selges produkter for å etablere energi- og drikkevannsbrønner, samt fundamenter. ABK-Qviller er godkjent lærebedrift, har 108 ansatte og omsatte i 2020 for 507 millioner kroner.

De mest profilerte merkevarene er Toshiba, NIBE, Samsung, Epiroc Enrad, Condair og Kermi. Produktene distribueres til mer enn 800 faghandlere og tekniske entreprenører.

ABK-Qviller har representert Toshiba varmepumper i Norge siden 2000, og har et nettverk av forhandlere over hele landet. ABK samarbeider med Toshiba for å utvikle varmepumper tilpasset nordiske klimaforhold, og ansatte for en periode en japansk produktutvikler med 40 års erfaring fra Toshiba i Japan.

Fra 2010 har ABK vært enrepresentant for NIBEs produkter i Norge. NIBE er Nordens største produsent av varmeløsninger for boliger. NIBE kjøpte 50 % av aksjene i ABK AS i 2010. I juni 2018 kjøpte ABK Ingeniørfirmaet Theodor AS fra GK Gruppen.

Hovedkontoret er lokalisert på Brobekk i Oslo, og har avdelingskontorer i Stavanger, Bergen, Larvik, Hamar, Trondheim og Bodø.

Eierforhold
-----------

ABK-Qviller AS er 100 % eid av det svenske børsnoterte selskapet NIBE Industrier AB  med 16.600 ansatte og en omsetning på 23 milliarder svenske kroner.

Referanser
----------

1. 1 2  «ABKs hjemmeside - Om ABK AS». Arkivert fra originalen 20. april 2018. Besøkt 19. april 2018.
2. ↑  Bedriftssiden på Utdanning.no
3. ↑  Han er mannen bak testvinner-varmepumpen - Teknisk Ukeblad
4. ↑  Hjemmesiden til NIBE Arkivert 15. november 2017 hos Wayback Machine. (besøkt 26 september 2017)
5. ↑  ABK Klimaprodukter solgt til NIBE - VVSforum (besøkt 15 november 2017)
6. ↑  «ABK kjøper Theodor Qviller AS.». Norsk VVS. Besøkt 10. september 2018.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Brønnøysundregistrene
 |
Må ikke forveksles med Byrding.
Marine nationale øver bordingssituasjon.
**Bording** er å i strid entre (ta seg ombord på) et fiendtlig fartøy. Bording var en vanlig stridsmetode i seilskutenes tid, og utføres stadig blant annet av sjørøvere på Somalias kyst.

Bording ble mindre viktig som taktikk i sjøstrider på 1600–1700-tallet, da kanonene ble effektive på stadig større avstand. Striden mellom to fartøy kunne da ofte være avgjort før man kom nær nok for å borde fiendefartøyet. Fartøyene ble konstruert for å kunne bære så effektivt artilleri, og seile så bra som mulig, snarere enn for å lempe seg for å borde andre fartøy. Forsvar mot bording, såsom entringsnett og kanoner for nærstrid, ble dog beholdt.

Mellom fartøy av ulike typer og i spesielle situasjoner kunne bordingen fortsatt være en effektiv taktikk. For eksempel hadde sjørøvere ingen interesse for å skyte istykker det fartøyet de skulle plyndre, hvilket dessuten ofte var kraftigere bestykket, men mindre lettmanøvrert enn sjørøverskipet.

Se også
-------

* Bordingen av Gaza-konvoien i 2010

Referanser
----------

1. ↑  «Alltid beredt : Bli med på øvelse med Marinejegerkommandoen.». *forsvaretsforum.no*. 27. februar 2017. Besøkt 12. juni 2022.
2. ↑  «7 norske skip utsatt for piratangrep». *www.vg.no*. 30. mars 2005. Besøkt 12. juni 2022.
3. ↑  Kleppe, Helene (25. juli 2016). «Kraftig fall i piratvirksomhet». *www.hegnar.no* **(norsk)**. Besøkt 12. juni 2022.
4. ↑  «HMS Carlskrona ingrep mot fartyg – pirater gav upp - Försvarsmakten». *archive.ph* **(svensk)**. 16. juli 2013. Archived from the original on 16. juli 2013. Besøkt 12. juni 2022. CS1-vedlikehold: Uheldig URL (link)

Eksterne lenker
---------------

*Artikkelen har ingen egenskaper for offisielle lenker i Wikidata*
***Golden Sun: Dark Dawn*** (黄金の太陽：漆黒なる夜明け, *Ōgon no Taiyō Shikkokunaru Yoake*) er et japansk konsollrollespill utviklet av Camelot Software Planning til Nintendo DS. Spillet ble utgitt i Japan i oktober, i Nord-Amerika i november, og Europa i desember 2010. *Golden Sun: Dark Dawn* er det tredje spillet i *Golden Sun*-serien, og spillets handling foregår 30 år etter handlingen i de to første spillene.

Historien finner sted i Weyard, hvor alkymi både er en kraftkilde for både å skape sivilisasjon og for å ødelegge verden. Takket være innsatsen til hovedpersonene i de forrige spillene, ble seglet som inneholdt denne kraften ved Mount Aleph fjernet på slutten av The Lost Age. Men kraften til alkymi, i form av den gylne sol, begynte å gjenopprette den fallende verden. Som et resultat forandret kontinentene seg, nye land dukket opp, og nye arter dukket opp i Weyard. Dark Dawn følger eventyrene til etterkommerne etter hovedpersonene fra de forrige spillene.

I begynnelsen av spillet kan spilleren bare kontrollere Matthew, Karis og Tyrell. Men antall spillbare karakterer øker etter hvert som historien utvikler seg, og mot slutten av historien kan spilleren kontrollere åtte forskjellige karakterer. Lederen for denne gruppen er Matthew, sønn av Isaac og Jenna fra de originale Golden Sun-spillene.

Handling
--------

I løpet av spillet møter de blant annet sjørøver-kapteinen Briggs, som ber spilleren om hjelp til å redde sønnen Eoleo fra fangenskap i Morgal-hovedstaden Belinsk. Gruppen blir også guidet til Mountain Roc av en kvinne ved navn Sveta, og de blir nødt til å snike seg inn på Morgals slott gjennom en underjordisk labyrint med Svetas hjelp. Morgals konge Volechek blir avslørt for å være Svetas eldre bror. Etter å ha passert gjennom Reyong, en gammel by, ankommer de Valika - en landsby i fjellet.

En gammel legende påstår at det eksisterer en passasje i Valika som kan tillate dem å nå byen Biblin, hvor Kraden kommer til å vente på dem. Men The Alchemical Forge, maskinen som styrer denne passasjen, har blitt ødelagt. Så spilleren må reparerer denne maskinen først. Men Kraun, ordfører i Valika, sier at for at maskinen skal kunne aktiveres fullt ut, er de nødt til å finne igjen Mask of Sol - som blir oppbevart i Ouroboros, en gigantisk labyrint som strekker seg under det krigsherjede Kaoocho.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Golden Sun: Dark Dawn* hos MobyGames Rediger på Wikidata

* (en) *Golden Sun: Dark Dawn* hos Giant Bomb Rediger på Wikidata

* (en) *Golden Sun: Dark Dawn* hos Internet Game Database Rediger på Wikidata

* (en) *Golden Sun: Dark Dawn* hos VGMdb Rediger på Wikidata

* (en) *Golden Sun: Dark Dawn* hos GameFAQs Rediger på Wikidata
* *Golden Sun* Universe (engelsk)

Portal: Videospill
**Marc Platt** (født i 1953 i Wimbledon i London i England) er en forfatter. Han er mest kjent for sine *Doctor Who*-relaterte arbeider.

Platt studerte catering på college og jobbet først for Trust House Forte før han fikk jobb i administrasjonen for BBC. Han skrev *Doctor Who*-historien *Ghost Light*, som var basert på to forslag han la frem for serien. Det ene av forslagene ble senere til boken *Lungbarrow*. Mange fans så frem til denne romanen fordi den var kulminasjonen av Andrew Cartmels såkalte masterplan, som han begynte på da han var manusredigerer for *Doctor Who* for seriens tre siste sesonger før den ble lagt ned i 1989. Den avslørte detaljer om Doktorens bakgrunn og familie.

Etter at serien ble lagt ned, skrev Platt hørespillet *Spare Parts*. Den ble brukt som inspirasjon for *Doctor Who*-historien *Rise of the Cybermen* / *The Age of Steel* i 2006. Platt ble kreditert i rulleteksten og fikk betaling for disse episodene.

Bibliografi
-----------

### Historie for TV-serien *Doctor Who*

* *Ghost Light*.

### Hørespill for Big Finish Productions

* Doctor Who: *Loups-Garoux*.
* Doctor Who: *Spare Parts*.
* Doctor Who Unbound: *Auld Mortality*.
* Doctor Who Unbound: *A Storm of Angels*.

### Hørespill for Noise Monster

* Space 1889: *The Siege of Alclyon*.

### Romaner

* Doctor Who: *Ghost Light* – basert på historien fra TV-serien.
* Doctor Who: *Battlefield* – basert på historien fra TV-serien.
* Doctor Who: *Cat's Cradle: Time's Crucible*.
* Doctor Who: *Downtime*.
* Doctor Who: *Lungbarrow*.

### Tegneserie

* Doctor Who (i *Doctor Who Magazine* nr. 192, 1992).

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Marc Platt på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) Marc Platt hos The Movie Database Rediger på Wikidata
* *Lungbarrow* – gratis e-bok hos bbc.co.uk.
* Biografi hos On Target.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** MusicBrainz
 |