recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Yes we can** er en Emmy-vinnende musikkvideo inspirert av Barack Obamas tale etter nominasjonsvalget i New Hampshire. 

Sangen ble utgitt den 2. februar 2008 av musikkartisten will.i.am fra bandet Black Eyed Peas. Sangen ble og utgitt på nettstedet YouTube under brukernavnet «Wecan08». 

Sangens tekst er omtrent de samme nøyaktige ordene som kom fra Obamas tale. Barack Obamas valgkampanje hadde ingen innvirkning på denne sangen. Musikkvideoen ble filmet i svart / hvitt mens et bilde av Barack Obama blir spilt samtidig som diverse kjente personer synger Obamas «Yes we can»-tale; med en gitarmelodi i bakgrunnen. 

Sangen ble produsert av will.i.am og redigert av Jesse Dylan, Bob Dylans sønn. Musikkvideoen som senere ble klassifisert som «briliant», hadde sin premiere på det internasjonale nyhetsprogrammet «ABC News Now's». Senere fikk videoen støtte av Barack Obamas valgkampanje.

Etter den originale lanseringen på nettstedet YouTube hadde videoen mottatt en rekke tilbakemeldinger og videoer fra andre YouTube brukere. Etter 27. mars hadde videoen blitt sett mer enn 17 millioner ganger på YouTube og andre nettsteder. Videoen gjorde også at will.i.am vant prisen for årets beste artist på prisutdelingen «The Webby Awards».

Gjesteopptredener
-----------------

Følgende kjente personer har deltatt i videoen og sangen:

* will.i.am
* Scarlett Johansson
* Kareem Abdul-Jabbar
* Common
* John Legend
* Bryan Greenberg
* Kate Walsh
* Tatyana Ali
* Harold Perrineau, Jr.
* Aisha Tyler
* Samuel Page
* Enrique Murciano
* Maya Rubin
* Esthero
* Scarlett Johansson
* Eric Balfour
* Nicole Scherzinger
* Taryn Manning
* Amber Valletta
* Auden McCaw
* Kelly Hu
* Adam Rodriguez
* Eric Christian Olsen
* Sarah Wright
* Shoshannah Stern
* Ed Kowalczyk
* Fonzworth Bentley
* Amaury Nolasco
* Hill Harper
* Nick Cannon
* Herbie Hancock
* Johnathon Schaech
* Austin Nichols
* Tracee Ellis Ross
* Fred Goldring
* Anson Mount
* Alfonso Ribeiro
* Cliff Collins
* Vera Farmiga

Parodier
--------

Det er laget enkelte parodier på videoen som for eksempel filmen «No you can't», og filmen «Yes I can» laget av det amerikanske TV-programmet MADtv.

We Are The Ones
---------------

Den 29. februar 2008 ble en ny video til støtte for Obama utgitt av will.i.am, med tittelen «We Are The Ones». Videoen inneholdt i stil med «Yes we can» innspill fra kjente personer, men denne gangen ble videoen basert på menneskenes egne meninger og oppfatninger om Obama med en linje nevnt av Obama på slutten.

Gjesteopptredener
-----------------

* Zoe Kravitz
* Jessica Alba
* Adrianne Palicki
* Andres Levin
* Ryan Phillippe
* Susanna Hoffs
* Jackson Roach
* Regina King
* Kate Del Castillo
* Kerry Washington
* Will.i.am
* Tichina Arnold
* Taboo
* Ryan Key of Yellowcard
* Malcolm Jamal Warner
* Troy Garity
* Freddy Rodriguez
* John Leguizamo
* Nate Parker
* Jesse Plemons
* Macy Gray
* Cheryl James
* Tyrese Gibson
* Eric Mabius
* George Lopez
* Luis Guzmán
* Ryan Key
* Anna David
* Noah Segan
* Omar Benson Miller
* Benjamin McKenzie

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz
 |
**Krisekommunikasjon** ligger under fagområdet Informasjon og samfunnskontakt, og dreier seg om en organisasjons kommunikasjon under en krise.

Definisjoner
------------

En krise vil gjerne, i sammenheng med kommunikasjon, defineres som en «hendelse som fører, eller potensialet kan føre, en virksomhet inn i tilstand av dårlig omdømme, og som truer dens framtidige mulighet til inntjening, vekst, og – i ytterste konsekvens – også dens eksistens». (Lerbinger 1997:4)

Et offentlig utvalg som ble nedsatt i 2000 for å utrede samfunnets sårbarhet og beredskap under ledelse av Kåre Willoch; NOU 2000: 24: «Et sårbart samfunn» definerer krise slik: «En krise er en hendelse som har potensial til å true viktige verdier og svekke en organisasjons evne til å utføre viktige funksjoner».

Tiltak
------

Sentralt i krisekommunikasjon, står en kriseplan. En slik plan er normalt inndelt i tre deler: «Før krisen» handler det om kartlegging, forebyggings og å skape beredskap for kriser som ikke kan forhindres. «Under krisen» handler det om å bruke eksisterende kriseplaner best mulig. «Etter krisen» handler det om gjenreise tillit og å tilegne seg erfaringer. (Robstad 2001:1)

Kilder
------

* Lerbinger, Otto: "The Crisis Manager – Facing Risk and Responsibility", LEA, 1997
* Robstad, Per, "Forutsetninger for god kriseberedskap", Artikkel; Statens Informasjonstjeneste, 2001
* Robstad, Per & Ihlen, Øyvind, "Informasjon & Samfunnskontakt – Perspektiver og praksis, Fagbokforlaget, 2004
* Statens forvaltningstjeneste, NOU 2000: 24: "Et sårbart samfunn", Oslo, 2000

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** NKC
 |
Ytterste del av Kullen, Kullaberg  Foto: David Castor 
Kullen på Jens Husmans Skånekart fra 1677
**Kullen** er en halvøy i det nordvestlige Skåne, Sverige. Den ligger hovedsakelig i Höganäs kommun, med en mindre del i Helsingborgs kommun. Ordet *Kullen* kjennes fra ca. 900 som *Kollæ* fra gammeldansk *kol*, dvs. en rund bakketopp.

Halvøyen ligger mellom Øresund og Skälderviken, og Kullens spiss utgjør sammen med Gilbjerg Hoved på Sjælland den nordlige avgrensningen av Øresund. Hovedbyen er Höganäs, mens noen av de mindre byene heter Arild og Mölle.

Severdigheter
-------------

I *Brunnby gamle kirkeby* ses *Brunnby kirke* fra 1100-tallet med vakre kalkmalerier av *Helsingborgmesteren*.

Mot Øresund ligger *Krapperup slott*, omgitt av voldgraver og en park som er åpen for offentligheten.

Det steile terrenget på Kullens spiss *Kullaberg*, gjør området til et populært område for fjellklatring og vandring. Kullaberg har siden 1965 og 1971 hatt status som naturreservat.

Ytterst på Kullens spiss ligger Kullens fyr. Her var astronomen Tycho Brahe fyrmester i forbindelse med at han ble forlent med *Kullagården*. Lenger inne på halvøyen ligger mikronasjonen Ladonia.

Referanser
----------

1. ↑  *Kullen*, Den store danske. Besøkt 10. august 2015
2. ↑  *Heslingborgmesteren*, kulturarv.dk. Besøkt 10. august 2015
3. ↑  *Kullen*, sydsverige.dk. Besøkt 10. august 2015
4. ↑  «*Kullens fyr*, kullabergsnatur.se. Besøkt 10. august 2015». Arkivert fra originalen 4. mars 2016. Besøkt 10. august 2015.

Eksterne lenker
---------------

* Kullens hjemmeside
Kampanjens logotyp
**Yes California** er en amerikansk politisk handlingskomité (*political action committee*) som arbeider for at California skal bli selvstendig fra USA. Organisasjonen driver en kampanje for at det skal stemmes over et forslag ved guvernørsvalg i California i 2018, som dersom det går igjennom innebærer at en selvstendighetsavstemning kommer til å avholdes i mars 2019. En utmeldelse ville allikevel kreve en endring av USAs grunnlov, noe som krever støtte fra de øvrige 49 delstatene.

Organisasjonen ble dannet i 2015. Navnet og logoen er inspirert av Yes Scotland, som hovedsaklige var kampanjeorganisasjonen bak folkeavstemningen om skotsk uavhengighet 2014. Lederen for Yes California er Louis J. Marinelli som tidligere var partileder for California National Party, et politisk parti som oppstod med det skotsk Scottish National Party som modell. Kampanjen har fått kallenavnet **Calexit**, etter det britiske Brexit.

Referanser
----------

1. 1 2  Robinson, Melia (9. november 2016). «Californians are calling for a 'Calexit' from the US — here's how a secession could work». *Business Insider* **(engelsk)**. Besøkt 1. februar 2017.
2. ↑  Robinson, Melia (15. november 2016). «It would be incredibly difficult for California to pull off a 'Calexit' and secede from the US». *Business Insider* **(engelsk)**. Besøkt 1. februar 2017.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted
***The Wedding Guest*** er en amerikansk stumfilm fra 1916, regissert av Jacques Jaccard.

Handling
--------

Panchita Garcia, den vakreste kvinne i den lille byen hun kommer fra som blir elsket av alle de andre innbyggerne, går hjemmefra for å vandre en tur gjennom resten av byen, hvor alle cowboyene ønsker å møte henne. Pedro, en annen innfødt, legger merke til henne og følger etter. Han forsøker å kysse henne. Men den lokale sheriffen som har gått forbi og gitt Pedros kone penger til å kjøpe mat til de sultende barna deres, får med seg det som skjer mellom Panchita og Jose.

En uke senere blir Jose Del Barra, en kjekk meksikaner, tatt på fersken i å forsøke å stjele storfe fra Jim Stephens. Men Stephens kjenner igjen Jose, som straks forsøker å stikke av. Jose og sheriffen slåss, og Jose slår sheriffen i hodet - noe som forårsaker hukommelsestap, og han glemmer alt.

Skuespillere
------------

* Harry Carey som en Sheriff
* Olive Carey som Panchita
* William Canfield som faren til Panchita
* Joe Rickson som Jose Del Barra
* Peggy Coudray som Faro Lamie
* Hoot Gibson

Referanser
----------

1. ↑  The Wedding Guest

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Wedding Guest* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Wedding Guest* på Silent Era Rediger på Wikidata
**Gaocheng** (kinesisk: 藁城, pinyin: *Gàochéng*) er en by på fylkesnivå tilhørende Shijiazhuang i provinsen Hebei i Folkerepublikken Kina. Byen har et areal på 836 km² og en befolkning på 743 000.

Kulturminner
------------

Arkeologene har avdekket tydelige tegn etter Shang-kulturen i området. Taixi-funnstedet (*Taixi yizhi*, 台西遗址) fra midlere og sen Shang-tid ble i 2006 tilføyd på listen over kulturminner i Folkerepublikken Kina.

Administrative enheter
----------------------

**Storkommunene** Lianzhou (廉州镇)、Gangshang (岗上镇)、Nandong (南董镇)、Xing'an (兴安镇)、Nanmeng (南孟镇)、Meihua (梅花镇)、Chang'an (常安镇)、Zengcun (增村镇)、Xiguan (西关镇)、Zhangjiazhuang (张家庄镇)、Jiashizhuang (贾市庄镇)、Qiutou (丘头镇)、Nanying (南营镇)

**Kommunen** Jiumen for huikineserne (九门回族乡)

Samferdsel
----------

### Jernbane

Qingdao-Taiyuan høyhastighetstog stanser her på sin vei fra Qingdao til Taiyuan.

### Vei

Kinas riksvei 307 passerer gjennom området. Den begynner i Qikou i Hebei og fører gjennom provinsene Shanxi og Shaanxi til Yinchuan i den autonome region Ningxia Hui.

Eksterne lenker
---------------

* Gaocheng Window, offisiell hjemmeside

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Gant** (stilisert som **GANT**) er et internasjonalt klesmerke som har hovedkontor i Stockholm i Sverige. Selskapet ble grunnlagt i 1949 av Bernard Gantmacher, og hadde opprinnelig hovedkontor i New Haven i Connecticut. Selskapet opererer i 70 land og produktene deres er tilgjengelige hos over 4000 utvalgte forhandlere og 583 Gant-butikker over hele verden.

Historie
--------

Bernard Gantmacher ankom New York i 1914, som en jødisk immigrant fra Ukraina. Gantmacher var ansatt på en konfeksjonsfabrikk og sydde skjortekrager mens han studerte til å bli farmasøyt. Etter at Gantmacher kom tilbake fra militærtjeneste under den første verdenskrig, grunnla han Par-Ex Shirt Company med forretningspartneren Morris Shapiro. I april 1949 ble Gant-merket utgitt. I 1968 solgte Gant-brødrene selskapet til Consolidated Foods, men ble værende i selskapet. I 1971 utgav selskapet den første kolleksjonen med fritidstøy, og i 1974 ble Rugger-merket utgitt.

I 1995 kjøpte Phillips-Van Heusen opp Gant-merket i USA fra en produsent av fritidstøy som gikk konkurs, Crystal Brands, Inc. I 1997 åpnet Gant sin første butikk i USA. Phillips-Van Heusen solgte Gant-driften i 1999 til det svenske selskapet Pyramid Sportswear for 71 millioner dollar. Pyramid Sportswears oppkjøp av Gant, som ble Gant Pyramid Aktiebolag, gjorde Gant til et globalt merke. Våren 2006 ble Gant et offentlig selskap og ble oppskrevet i Stockholm-børsens O-liste til det ble oppført på nytt den 20. mars 2008, når det ble kjøpt opp av den sveitsiske forhandlergruppen Maus Frères.

Referanser
----------

1. ↑  «Elliot Gant, Marketer of the Button-Down Shirt, Dies at 89». Besøkt 28. november 2016.
2. ↑  «GANT: The Hip and Historical Brand». Besøkt 28. november 2016.
3. ↑  «Gant Co-Founder Elliot Gant Passes Away at 89». Besøkt 28. november 2016.
4. ↑  «Crystal Brands, Inc. History». Besøkt 28. november 2016.
5. ↑  «Metro Business; For American Chain, Its First U.S. Store». Besøkt 28. november 2016.
6. ↑  «Maus Frères acquires Gant». Arkivert fra originalen 21. august 2016. Besøkt 28. november 2016.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND
 |
Karikaturtegning tegnet av Leis Schjelderup
**Georgia Elise (Leis) Schjelderup** (født 1856 i Kristiansand; død 1933 i Roskilde) var en norsk maler. Komponisten Gerhard Schjelderup var hennes bror.

Liv og virke
------------

Schjelderup fikk sin utdanning ved *Académie Julian* i Paris. der hun studerte vinteren 1881-1882. I 1886 flyttet hun til København. Et stipendium gjorde det mulig for henne å fullføre sine studier i Italia i 1894.

Allerede i studietiden i Paris skapte Schjelderup seg et navn som portrettmaler. Hun portretterte blant andre Edvard Grieg, Amalie Skram, kunsthistorikeren Johan Bøgh, sjefredaktøren i *Bergens Tidende* Olav Lofthus og den danske greve Hans Schack. Portrettet av Grieg eies i dag av Bergen Billedgalleri.

Et selvportrett av Leis Schjelderup finnes i Baroniet Rosendal. Baroniet hadde en stor utstilling av arbeidene til Leis Schjelderup i 2004. Det ble gitt ut en katalog med tittelen *Leis Schjelderup (1856-1933*), med tekster av kunsthistoriker Line Ruud Ørslien og Jørn Øyrehagen Sunde. Ruud Ørsliens tekst het *Leis Schjelderup (1856-1933) Et kunstnerliv med Paris som inspirasjon,* mens Øyrehagen Sundes tekst het Livskunst i eit atelier.

Leis Schjelderup er også omtalt i Line Ruuds hovedfagsoppgave fra Universitetet i Oslo 2003 med tittelen Académie Julian: En studie av tre norske kvinners opphold på 1880-tallet. Leis Schjelderup - Sigrid Bølling - Valborg Olsen Dubois.

Referanser
----------

1. 1 2   nkl.snl.no[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3   www.oxfordartonline.com[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   Benezit Dictionary of Artists, Benezit-ID B00163057[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   RKDartists, RKD kunstner-ID 466432, oppført som Georgia Elise Schjelderup[Hentet fra Wikidata]
5. ↑  Line Ruud om Académie Julian
6. ↑  «Weilbachs Kunstnerleksikon S». *www.rosekamp.dk*. Besøkt 28. august 2021.
7. ↑  Selvportrett[*død lenke*]

Litteratur
----------

* Aasen, Elisabeth (2006): *Bergenske kvinner fra Sankta Sunniva til Karine korgekone*. Bergen: Pax.
* Ørslien, Line Ruud og Sunde, Jørn Øyrehagen (2004): *Leis Schjelderup 1856-1933*. Utstillingskatalog med norsk og engelsk tekst. Baroniet Rosendal.
* Ruud, Line (2003) *Académie Julian: en studie av tre norske kvinners opphold på 1880-tallet. Leis Schjelderup - Sigrid Bølling - Valborg Olsen-Dubois.*

Eksterne lenker
---------------

* Online galleri over Leis Schjelderups bilder på Baroniet Rosendal
* (de) Andante con moto: Grieg, Leis Schjelderup og Brita Utne

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Norsk kunstnerleksikon **·** Historisk befolkningsregister **·** Kunstindeks Danmark **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** KulturNav
 |
***The Empty Gun*** er en amerikansk stumfilm fra 1917.

Handling
--------

Frank har gull verdt 10 000 som han nettopp har hentet opp fra en gruve, som han ønsker å levere til sikker oppbevaring. Men toget er forsinket, og gullet kan ikke reise videre den kvelden. Det hang også to mistenkelige karakterer rundt der, og de som er ansvarlige for oppbevaringen ønsker ikke å ta ansvaret for alt gullet. Mary, nå utslitt av over-arbeid og ensomhet, er gift med Frank. Når han kommer hjem legger Frank merke til henne gråte, men tror at dette bare er fordi Mary angreer på at hun giftet seg med ham. Etter å ha lagt gullet sitt i en skuff, forlater Frank igjen hytten deres.

Samme kveld får Mary besøk av kjæresten sin, Jim, som fremdeles elsker henne. I mellomtiden blir Frank angrepet av en landstryker. Men Frank overmanner kjeltringen, bytter klær med den ukjente personen og skynder seg hjem til hytten. Vinden fra et åpent vindu har blåst ut lampen. Mary hører en lyd og ser bare en manns øyne. Hun tror at hun holder på å bli angrepet, og skyter mot personen hun ikke kjenner igjen i mørket. Men etter at mannen har blitt skutt, og dør av skadene, viser det seg at dette faktisk var ektemannen Frank.

Rolleliste
----------

* Franklyn Farnum som en kjeltring
* Claire McDowell som Mary
* Lon Chaney som Frank
* Sam De Grasse som Jim

Referanser
----------

1. ↑  The Empty Gun

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Empty Gun* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Empty Gun* på Silent Era Rediger på Wikidata
***The Welcome Burglar*** er en amerikansk stum kort dramafilm fra 1909, regissert av D. W. Griffith.

Handling
--------

Alice Pierce, en uskyldig ung kvinne fra landsbygda, er kjæresten til Ben Harris. På grunn av hennes tillitsfulle natur samtykker hun i å stikke av sammen med ham. Men han blir snart lei av Alice, og forlater henne. Alice blir deretter tvunget til å overleve på sin egen måte, for å reise hjem tørr hun ikke. Hun skaffer seg snart en stilling som maskinskriver, og vekker interessen for lederen sin på grunn av hennes beskjedne væremåte. De blir etter hvert forelsket i hverandre, noe som kulminerer i ekteskapet deres. Men snart dukker Ben Harris opp igjen, etter å tidligere ha blitt antatt død.

Ved å sende et telegram til den nye ektemannen hennes lokker han ektemannen hennes bort hjemmefra den natten. Han tar seg deretter til hjemmet deres. Men kort tid før han rekker frem kommer en innbruddstyv seg inn i huset, og lar et vindu stå åpent. Harris blir deretter skutt og drept av innbruddstyven. I dette øyeblikket kommer ektemannen hennes tilbake, og finner det mistenkelig at døren har blitt låst. Når ektemannen bryter inn i værelset, står hun hennes tidligere kjæreste. Hun har innbruddstyvens pistol i hånden, og later som om den livløse kroppen foran henne var en innbruddstyv som hun nettopp hadde skutt.

Medvirkende
-----------

* Marion Leonard som Alice Pierce
* Harry Solter som Ben Harris
* Charles Inslee som arbeidsgiver / ektemann
* Linda Arvidson som hushjelpen
* Edwin August
* Edward Dillon
* George Gebhardt som mann på kontoret / innbruddstyv
* Robert Harron som budbringer
* Anita Hendrie som kvinne på kontoret
* Arthur V. Johnson som mann på kontoret / i baren
* David Miles som mann på kontoret / bartender
* Owen Moore som mann på kontoret / i baren
* Mack Sennett som butler / mann på kontoret / i baren

Referanser
----------

1. ↑  «The Welcome Burglar». *Silent Era* **(engelsk)**. Besøkt 27. april 2019.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Welcome Burglar* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Welcome Burglar* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *The Welcome Burglar* på Silent Era Rediger på Wikidata
**Salvatore Riccobono** (født 31. januar 1864 i San Giuseppe Jato på Sicilia, død 5. april 1958 i Roma) var en italiensk rettshistoriker.

Liv
---

Han studerte rettsvitenskap ved Universitetet i Palermo fra 1885 til 1889, og fortsatte deretter studiene ved tyske universiteter, blant annet under Otto Lenel i Strassburg, under Bernhard Windscheid i Leipzig o g under Alfred Pernice og Otto Gradenwitz i Berlin. I 1894 ble han privatdosent i romerrett ved Universitetet i Parma, og året etter ble han utnevnt til professor ved Universitetet i Camerino. Etter et kort opphold ved Universitetet i Sassari i 1897, ble han professor i Palermo. Han beholdt denne stillingen i mange år. Fra 1908 til 1911 var han universitetets rektor.

Riccobono deltok i lokalpolitikken i Palermo. Fra 1924 sluttet han seg til fascistene og var to ganger (i 1928 og 1929) president i den ekstraordinære regjeringskommisjonen som forvaltet provinsen Palermo.

I 1932 ble Riccobono utnevnt til professor ved Universitetet i Roma, som Vittorio Scialojas etterfølger. Han ble også knyttet til det pavelige Lateran-universitetet i Roma, hvor han underviste helt til 1955.

Fra 1929 var han medlem av *Accademia dei Lincei*, og fra 1932 av *Accademia d'Italia*. I 1942 deltok han sammen med den italienske utdanningsministeren Giuseppe Bottai ved opprettelsen av *Istituto Studia Humantatis* i Berlin. Etter opprettelsen av Salò-republikken ble han visepresident for *Accademia d'Italia*, og godkjente et takketelegram som akademiet sendte til Mussolini i 1944. På grunn av denne tilknytningen til Salò-republikken ble han strøket fra *Accademia dei Lincei* i 1946. Han fikk medlemskapet tilbake i 1949.

Virke
-----

Riccobonos forskningsfelt var romerrettens historie, særlig i den senantikke perioden. Han hevdet at rettens forandringer i denne perioden hadde vært en naturlig, indre utvikling, mot dem som mente at de store omskiftningene i perioden skjedde under påvirkning av bysantinsk rettstenkning. Riccobono sto for utgivelsen av det første bindet av *Fontes iuris anteiustiniani* (1909) og deltok i utgivelsen av den italienske utgaven av *Digestae* (1931) og av *Res gestae divi Augusti* (1945).

Han var medlem av en rekke vitenskapsakademier verden over og æresdoktor i Oxford, Vilnius, Göttingen og Washington.

Referanser
----------

1. 1 2   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3 4   Dizionario Biografico degli Italiani, Dizionario biografico degli italiani salvatore-riccobono, besøkt 21. desember 2020[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2 3 4   www.accademiadellescienze.it, Accademia delle Scienze di Torino ID salvatore-riccobono, besøkt 1. desember 2020[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Mario Varvaro: «RICCOBONO, Salvatore», i *Dizionario Biografico degli Italiani*, bind 87 (2016)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** ICCU **·** CiNii
 |
**Gao Gang** (forenklet kinesisk: 高岗, pinyin: *Gāo Gǎng*, Wade-Giles: *Kao Kang*; født 25. oktober 1905 i fylket Hengshan i provinsen Shaanxi i Kina, død 17. august 1954) var en kinesisk kommunistisk leder under den kinesiske borgerkrig og de første år av Folkerepublikken Kinas historie. Han ble offer for den første store politiske utrenskningen i Folkerepublikkens historie. Omstendighetener rundt den såkalte Gao Gang-affæren er ennå omdiskutert: Lite kildemateriale er offentlig kjent. 

Gao Gang ble medlem av Kinas kommunistiske parti i 1926 og var leder for en kommunistisk geriljabase under den kinesiske borgerkrig. Han var av bondebakgrunn og hadde lav utdannelse – han var neppe særlig lesekyndig. Han vant Mao Zedongs tillit, og ble dramatisk forfremmet mot slutten av borgerkrigen og ble leder for partiet, staten og det militære i nordøst-Kina. 

I 1952 ble han kalt til Beijing for å lede Kinas statsplanleggingskommisjon, der han senere forsøkte å utfordre lederskapet til Liu Shaoqi og Zhou Enlai. Forsøket slo feil og Gao begikk selvmord i august 1954.

Referanser
----------

1. 1 2   Encyclopædia Britannica Online, Encyclopædia Britannica Online-ID biography/Gao-Gang, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Witold Rodzinski: *The People's Republic of China: A Concise Political History*, New York, 1988, s. 39.
3. ↑  Kenneth Lieberthal: *Governing China: From Revolution Through Reform*, New York, 1995, s. 96.
4. ↑  Frederick C. Teiwes: *Politics At Mao's Court: Gao Gang and Party Factionalism in the Early 1950s*, New York, 1990, s. 36-7.
5. ↑  Kenneth Lieberthal: *Governing China: From Revolution Through Reform*, New York, 1995, s. 97.
6. ↑  Frederick C. Teiwes: *Politics At Mao's Court: Gao Gang and Party Factionalism in the Early 1950s*, New York, 1990, s. 129.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Prabook **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** Munzinger (iba)
 |
**String Sisters** er en internasjonal folkemusikkgruppe bestående av seks kvinnelige felespillere fra forskjellige land. Alle medlemmene er etablerte utøvere innen folkemusikk i sitt hjemland. De spiller musikk inspirert av nordiske og keltiske tradisjoner. I tillegg til de kvinnelige felespillerne har de med seg en kvartett av piano, gitar, bass og trommer.

De to første gangene gruppen spilte sammen var under den skotske musikkfestivalen Celtic Connections, i 2000 og 2001. Siden spilte de ikke sammen før de høsten 2005 når de var på en større turne i Norge. Siden har String Sisters spilt sammen ved flere anledninger. Bandet gjennomførte en UK-turné i 2018 som begynte med Orkney Folk Festival, og fortsatte med i Inverness, Edinburgh og London. 

Turneen i 2005 resulterte i livealbumet og DVD, *Live,* som ble tatt opp i Drammens Teater og utgitt på Grappa i 2007, albumet kom på Grammy-listen. Et nytt album, *Between Wind And Water*, ble spilt inn på Shetland i 2017 og utgitt i januar 2018.

Medlemmer
---------

* Catriona MacDonald (Shetland): fele
* Annbjørg Lien (Norge): hardingfele
* Emma Härdelin (Sverige): fele og vokal
* Mairéad Ní Mhaonaigh (Irland): fele og vokal
* Liz Knowles (USA): fele
* Liz Carroll (USA): fele

### Backingband

* James Mackintosh (Skottland): perkusjon
* David Milligan (Skottland): piano
* Tore Bruvoll (Norge): gitar
* Conrad Ivitsky (Skottland): kontrabass

Album og DVD
------------

### Live album

* 2007 — *Live*

### Studio album

* 2018 — *Between Wind and Water*

### Live DVD

* 2007 — *Live*

Referanser
----------

1. ↑  «String Sisters». *String Sisters* **(engelsk)**. Besøkt 5. januar 2021.
2. ↑  «String Sisters». *Grappa.no*. Besøkt 5. januar 2021.

Eksterne lenker
---------------

* (en) String Sisters på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) String Sisters på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (no) String Sisters på Rockipedia Rediger på Wikidata

* (en) String Sisters på AllMusic Rediger på Wikidata
* (en) Hjemmeside

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Rockipedia **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |
***Beasts of No Nation*** er en bok skrevet av Uzodinma Iweala. Boken er basert på hans avhandling ved Harvard. Boken handler om en barnesoldat, og hans opplevelser i en krig som barnesoldat. Boken ble først utgitt i 2005, og er et krigsdrama.

Boken er også blitt filmatisert, Beasts of No Nation, av Netflix, og kom ut i 2015. Hovedrollene spilles av blant andre Idris Elba

Handlingsreferat
----------------

Romanen handler om en ung vest-afrikansk gutt ved navn Agu, som blir tvunget til å begynne som barnesoldat. Når borgerkrigen kom til familiens lille landsby, reiser Agus, søsteren og deres mor sammen med FNs fredsbevarende styrker. Men Agu blir beordret til å bli værende i landsbyen, og slåss sammen med faren og de andre mennene fra landsbyen. Men når soldater angriper området innser landsbyboerne at de enten må gjemme seg, ellers kommer de til å bli drept. Agu kommer seg unna, men faren hans blir skutt og drept kort tid senere.

Agu forsøker å gjemme seg, men blir snart oppdaget av gerilja-krigerne, som tvinger ham til å slutte seg til opprørsstyrkene deres. I en blodig innvielse tvinger sjefen ham til å drepe en ubevæpnet mann. Agu mimrer om den tapte barndommen: familien, kjærligheten til lesing og skole, drømmen om å bli doktor som voksen, og hvordan han pleide å lese i Bibelen hver dag. Agu er redd for at Gud hater ham, etter å ha drept andre mennesker. Men han tvinger seg snart til å tro at det er dette Gud ønsker, fordi Agu er en soldat, og dette er ting soldater gjør i krig. Han blir også venn med en stum gutt som heter Strika, og sammen møter de krigens forbrytelser og vanskeligheter: plyndring, voldtekt, drap og sult.

Agu mister etter hvert oversikten over hvor lang tid han tilbrakte på denne måten. Han føler selv at han var en gutt når borgerkrigen brøt ut, men at han ble en mann etter hvert som konflikten skrider frem. Han ønsker ikke å drepe, men frykter at kommandanten kommer til å ta livet av ham hvis Agu slutter å gjøre som han får beskjed om. Opprørerne får alt for lite mat, så de må spise alt de kommer over: rotter, ville dyr, geiter og enkelte ganger fra andre mennesker. Maten blir heller tilberedt godt nok, i frykt for at andre kommer til å oppdage dem hvis de fyrer opp bål, og vannet de drikker kan inneholde avføring etter både mennesker og dyr.

Kommandanten og resten av bataljonen besøker et bordell - hvor kommandantens nestkommanderende, Luftenant, blir knivstukket av en prostituert. Luftenant blir deretter erstattet av en anenn soldat som med kallenavnet Rambo, som har fått dette navnet på grunn av sin blodtørst. Rambo leder et vellykket opprør mot kommandanten, og alle sammen er frie til å reise sin vei. Utsultet og utmattet forsøker alle soldatene å komme seg hjem. Agu kommer seg etter hver til et misjonær-hjem og sykehus drevet av en predikant. Agu får snart nye klær og nok å spise. Men etter å ha levd gjennom en lang og blodig gerilja-krig, har ikke Bibelen lenger noen betydning for ham.

Referanser
----------

1. ↑
August Strindberg i sitt hjem. Oljeportrett ved Richard Bergh, 1905.
**Strindbergsmuseet** er et litterært museum i Drottninggatan 85 (beliggende på hjørnet mot Tegnérgatan) i Stockholm. Dette var også August Strindbergs (1849–1912) siste bosted, hvor han bodde de siste fire årene av sitt liv. Interiøret i hans hjem finnes bevart på stedet, og dette (stuene og biblioteket med arbeidsværelset på loftet) utgjør selve grunnstammen i museet.

August Strindberg kalte huset sitt for *Blå tornet*. Gården var nybygget i 1908, dengang han selv flyttet inn der.

Den ærverdige **Dramaten** er en av Stockholms viktigste teaterscener for fremførelse av August Strindbergs dramatikk.

Litteratur
----------

* Agneta Lalander: "Tre rum och inget kök och ett bibliotek på vinden" (s. 39-44) *Litterære museer i Skandinavia. Rapport. Seminar på Voksenåsen, Oslo 9.11. januar 1998*. Oslo 1988. ISBN 82-91615-01-2

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Strindbergsmuseet – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** LIBRIS
 |
**Stringfellow Hawke** (portrettert av skuespiller Jan-Michael Vincent) er en fiktiv figur i den amerikanske TV-serien Airwolf (1984-1987). Hawke er en freelance-agent for CIA, og pilot på en prototype av et supersonisk helikopter.

Stringfellow Hawke ble født i 1950. Da Hawke var tolv år, var han og hans foreldre i en båtulykke på en innsjø. Han ble reddet av sin bror, men foreldrene druknet. Fra og med denne hendelsen, vokser Hawke opp i den tro at de han elsker er forutbestemt til å dø en tragisk død, en tro som bare har blitt forsterket av senere hendelser. De foreldreløse Hawke-brødrene vokste opp hos en militær flyger og venn av faren deres. Både Stringfellow og broren Saint John vervet seg til den amerikanske hæren og ble sendt til frontlinjen under Vietnamkrigen. Begge brødrene beviser der sin tapperhet og flygerferdigheter. 

I 1969 inntreffer igjen en tragedie da Saint John blir skilt fra broren og resten av enheten under et oppdrag. Stringfellow ble innlagt på sykehus og mistet kontakten med sin vietnamesiske kjæreste, Nhi Huong. Saint John er oppført som *Missing in action* i Sørøst-Asia, og det forårsaket at Stringfellow trakk seg mer vekk fra samfunnet. Da Hawke returnerer hjem etter krigen tar han en mastergrad i fysikk, og slår seg ned i en avsidesliggende tømmerhytte ved en innsjø i California. Han lever et ensomt liv i fjellet. Hawke er en ivrig fisker, og har en stor kunstsamling. 

Broren hans, Saint John Hawke, (portrettert av Barry Van Dyke), har jobbet i all hemmelighet for en annen etat innen USAs etterretning. Saint John og Stringfellow gjenforenes i USA, og Saint John erstatter hans sårede bror som pilot av Airwolf. I den siste episoden ligger Hawke skadd på sykehus, men han vil ikke dø der, så hans bror bærer ham vekk. Hans videre skjebne er ikke angitt.
Fra venstre til høyre: Yoon Doo-joon, Son Dong-woon, Lee Gi-kwang, Yang Yo-seob, Jang Hyun-seung, Yong Jun-hyung.
**Beast** (eller **∀ΔΣ**) (hangul: 비스트) er et sørkoreansk boyband som består av 6 medlemmer og har sitt utspring fra CUBE entertainment. Bandet het opprinnelig B2ST (Boys to Search for Top), men bare noen dager før de debuterte skiftet bandet navn til Beast (Boys of EAst Standing Tall). Bandets første minialbum, 'BEAST is the B2ST' kom ut 14. oktober 2009.

Beast består av Yoon Doo-joon (leder, rapper, vokalist og danser), Jang Hyun-seung (vokalist og danser), Yong Jun-hyung (hovedrapper og danser), Yang Yo-seob (hovedvokalist og danser), Lee Gi-kwang (vokalist og hoveddanser) og Son Dong-woon (vokalist, rapper, danser).

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Beast (band) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Beast på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Beast på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Beast på Spotify Rediger på Wikidata

* (en) Beast på Songkick Rediger på Wikidata

* (en) Beast på Last.fm Rediger på Wikidata

* (en) Beast på Last.fm Rediger på Wikidata

Portal: Korea

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Shanghai universitet for internasjonale studier** (forenklet kinesisk: 上海外国语大学, pinyin: *Shànghǎi wàiguóyŭ dàxué*, offisielt engelsk navn: **Shanghai International Studies University**, forkortet **SISU**) er et nøkkeluniversitet i Folkerepublikken Kina, og som sådan del av prosjekt 211. Innen sin hovedspesialisering som fremmedspråkuniversitet er det et av Kinas to ledende, sammen med Beijings fremmedspråksuniversitet.

Campus er todelt, begge i Shanghai. Det meste av undervisningen på bachelornivå finner sted i Songjiang sørvest for sentrum, der det nyeste av campusene ligger. Mastergradsundervisningen finner sted på det eldre lærestedet, i distriktet Hongkou inne i byens sentrum.

Universitetet begynte som *Shanghais fremmedspråksinstitutt*, stiftet i desember 1949, og som da gav undervisning i med vekt på språkene russisk, engelsk, fransk, spansk og arabisk.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* Hjemmeside

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** NLA
 |
**Okkupasjonsmuseet i Riga** (latvisk: Latvijas Okupācijas muzejs) er stedet der historien om Latvias nære fortid fortelles. Latvia hadde 51 års okkupasjon bak seg da landet igjen ble fritt i 1991. Museet ble opprettet 1993 etter initiativ fra professor i historie Paulis Lazda. Museets oppgave er å ta vare på gjenstander og arkivmateriale og formidle historien om Latvias okkupasjonshistorie. 

Museet formidler historien om tre suksessive okkupasjoner: Den unge nasjonalstaten Latvia (1918) ble annektert. Presidenten ble deportert til Sibir der han døde to år seinere. Flere av regjeringsmedlemmene led samme skjebne. 15. juni 1940 ble Latvia okkupert av Sovjetunionen. 16. juli 1941 ble Latvia okkupert av Tyskland. De latviske jødene ble under den andre verdenskrig i all hovedsak utryddet. Høsten 1944 ble Latvia igjen okkupert av Sovjetunionen. 

Fra utstillingen
Okkupasjonsmuseet ligger midt i Gamlebyen i Riga, utenfor Svarthodenes hus. Museumsbygningen er bygd av kommunistene som et propagandamuseum for de røde riflemenn i Latvia. Arkitekt var Gunārs Lūsis-Grīnbergs. Museet ble åpnet i 1970. I dag forteller det historien om de lidelser det latviske folk gjennomgikk under kommunistisk og nazistisk åk. 

Store deler av befolkningen i Latvia ble deportert til Sibir. 25.mars 1949 var den store deportasjonsdagen. 

Museet er midlertidig flyttet til et lokale i Raiņa bulvāris 7, like ved frihetsmonumentet. Museet skal etter planen gjenåpnes i 2020 i en oppgradert museumsbygning.

Ved statsbesøk i Latvia inneholder programmet vanligvis et besøk på Okkupasjonsmuseet.

Referanser
----------

1. ↑  «Okupācijas muzeja «Nākotnes nams» durvis vērs ne agrāk kā 2020.gadā» **(latvisk)**. Latvijas Sabiedriskais medijs.
2. ↑  «Apmeklētāji» **(Latvian)**. Museum of the Occupation of Latvia. Besøkt 8. mars 2009. «Muzejs ir iekļauts Latvijas Valsts diplomātiskajā protokolā un to apmeklē daudzu valstu vadītāji un oficiālas delegācijas.»

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) The museum of the Occupation of Latvia – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Norsk presentasjon/anmeldelse av museet

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC
 |
«Colombo» har flere betydninger.

Tempel i Colombo
**Colombo** er en by på Sri Lanka. Den er sete for regjeringen, og dermed en av landets to hovedsteder (den lovgivende forsamling sitter i Sri Jayewardanapura Kotte). Byen er også den største på øya og landets handelssentrum. Navnet var tidligere singalesisk «Kola-amba-thota», som betyr «Mangohavnen». Dette ble forandret av portugiserne til ære for Christofer Columbus, utvilsomt ansporet av uttalen av første del av det singalesiske navnet (Kola-amba). Det er 646 000 innbyggere (2004, beregning) i selve byen, og 2 234 289 (2001) med forstedene.

Historie
--------

Colombo var antagelig kjent for romerske, arabiske og kinesiske handelsreisende for mer enn 2000 år siden. Muslimer slo seg ned det i det 8. århundre, og tok kontroll over mye av handelen mellom de singalesiske kongerikene og resten av verden. 

Portugiserne ankom i det 16. århundre, og bygde et fort der for å beskytte handelen med krydder. Byen ble så tatt av nederlenderne i det 17. århundre. I 1802 var Ceylon blitt en britisk kronkoloni, og Colombo ble hovedstad i denne.

### Borgerkrigen

31. januar 1996 kjørte Tamiltigrene en lastebil fylt med eksplosiver inn i porten til sentralbanken i Colombo. Eksplosjonen drepte minst 86 og såret over 1400. Dette var Tigrenes siste store angrep i byen.

Næringsliv
----------

Svært mange srilankiske selskaper har sitt hovedkvarter i Colombo. Blant industrier i byen finner man produksjon av kjemikalier, tekstiler, glass, sement, lærvarer, møbler og smykker. Det ligger også et oljeraffineri ved byen.

Byen har en av de mest moderne infrastrukturer i det sørlige Asia, og subkontinentets største havn.

Utdanning og kultur
-------------------

University of Sri Lanka og flere høyskoler ligger i byen. Man finner også et observatorium, Nasjonalmuseet og tallrike kirker, moskeer og buddhistiske og hinduistiske templer. 

Sri Lanka Broadcasting Corporation, tidligere kjent som Radio Ceylon, har sitt hovedkvarter i Colombo. Den er det sørlige Asias eldste radiostasjon. 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** NKC **·** GeoNames **·** BBC Things **·** MusicBrainz
 |
Foto: Francisco Welter Schultes 
**Sumpdamsnegl** (*Galba truncatula*) også kalt «leveriktesnegl», er et bløtdyr og tilhører familiegruppen damsnegler som er en del av gruppen vannlungesnegler (Basommatophora). Den er en av de vanligste norske sneglene i ferskvann. Sumpdamsnegl er mellomvert for stor leverikte.

Utseende
--------

Skallhøyde er 8-12 millimeter og det har 5-6 vridninger. Skallet er høyrevridd. Skallet er brungrått og avlangt. Å lese et skall vil si å holde det på en spesiell måte slik at antall vridinger kan telles og høyden kan måles. Åpningen skal vende mot deg og toppen opp. Mål er skallhøyde og nummer er vridninger. Kroppen er liten, lys og grå.

Skallet har litt av samme form som hos blæresnegler. Damsnegler har flate og brede tentakler. Hos blæresnegler er de tynne og runde. Men det er vanskelig å skille mellom artene og noen arter kan bare skilles på indre anatomiske forskjeller.

Levevis
-------

Den lever i ferskvann, i tjern og dammer, med frodig vegetasjon. De finnes på grunt vann, ofte i eller like over vannkanten. Sumpdamsnegl er mellomvert for stor leverikte.

Sumpdamsnegl er tvekjønnet, for å kunne legge egg kreves allikevel to snegler, som under paringen, befrukter hverandre gjensidig.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* bløtdyr (Mollusca)
	+ snegler (Gastropoda)
		- lungesnegler (Pulmonata)
			* vannlungesnegler (Basommatophora)
				+ overfamilie Lymnaeoidea
					- familie damsnegler (Lymnaeidae)
						* **sumpdamsnegl** (*Galba truncatula* (O.F. Müller 1774) )   
						synonym: *Lymnaea truncatula*

Referanser
----------

1. 1 2  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 11. august 2020. Besøkt 11. august 2020.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *sumpdamsnegl* – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen Rediger på Wikidata

* (en) *sumpdamsnegl* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *sumpdamsnegl* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *sumpdamsnegl* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *sumpdamsnegl* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *sumpdamsnegl* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *sumpdamsnegl* hos Fossilworks Rediger på Wikidata

* (en) *sumpdamsnegl* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *sumpdamsnegl* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Galba truncatula* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Galba truncatula* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata
**Sumpengfly** (*Apamea ophiogramma*) er en sommerfugl som tilhører familien nattfly (Noctuidae). Den er funnet langs kysten til Rogaland i Norge.

Utseende
--------

Et middelsstort (vingespenn 30–33 mm), kraftig, lyst gulaktig nattfly med karakteristisk vingemønster. **Forvingen**s grunnfarge er lyst gulgrå. Ved forkanten er det en stor, trekantet gråbrun flekk som opptar mer enn halve forkanten og når litt bakenfor midten av vingen. I den indre delen er flekkens bakkant S-formet og kantet med hvitt. Denne hvite kanten gir opphav til artens latinske artsnavn, som betyr "slangetegnet". Nyremerket sitter i ytterkanten av den mørke flekken som en lys innskjæring. Det er også en mørk flekk ved vingens ytterkant nær bakhjørnet. Ytterkanten er bølgete. **Bakvingen** er ensfarget lyst gråbrun.

Levevis
-------

Arten lever i sumper, fuktige enger og fuktige skogkanter. Larven utvikler seg inne i stengler av de storvokste grasartene takrør (*Phragmites australis*), strandrør (*Phalaris arundinacea*) og kjempesøtgras (*Glyceria maxima*). Den overvintrer nede i bakken. De voksne sommerfuglene flyr om natten i juli–august.

Utbredelse
----------

Den er utbredt i Europa, unntatt lengst i nord, og i det nordlige Asia østover til Japan. I Norge finnes den bare langs sørkysten, nordover til Sandnes på Vestlandet og til Bærum på Østlandet. Den er funnet én gang ved Gjøvik.

Kilder
------

* Norges sommerfugler – Sumpengfly [*død lenke*]
* Aarvik, L. Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) *Catalogus Lepidopterorum Norvegiae*. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe/Norsk Institutt for Skogforskning. ISBN 82-995095-1-3
* Nettsiden *Svenska Fjärilar*, med bildegalleri:
* *Apamea ophiogramma* på UK moths:

Eksterne lenker
---------------

* (en) *sumpengfly* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *sumpengfly* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *sumpengfly* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *sumpengfly* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *sumpengfly* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *sumpengfly* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Apamea ophiogramma* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Lateroligia ophiogramma* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
En mørk Tim Tam.

**Tim Tam** er en sjokoladekjeks laget av det australske firmaet Arnott's Biscuits. En Tim Tam består av to lag sjokoladekjeks separert av lys sjokoladekremfyll og dekket av et tynt lag sjokolade.

Ifølge Arnott's blir det solgt omkring 35 millioner pakker hvert år – nesten 400 millioner kjeks, hvilket i gjennomsnitt er ca. 1,7 pakker per australier. Tim Tam ble første gang produsert og satt på markedet i 1964. De ble navngitt av Ross Arnott, som hadde medvirket i Kentucky Derby i 1958, hvoretter han besluttet at navnet på den vinnende hesten Tim Tam var perfekt til den nye linjen av kjeks.

En pall med Tim Tam i Vest-Australia 2017

Referanser
----------

1. 1 2  Pulley, Roz (24. september 2005). «Welcome to Cairns... Tim Tam capital of OZ». *The Cairns Post* **(engelsk)**. News Corporation. s. 3.  Bruk av `|besøksdato=` krever at `|url=` også er angitt. (hjelp)
2. ↑  «Arnott's Product Range - Tim Tam» **(engelsk)**. Arnott's Biscuits Limited. 2005. Arkivert fra originalen 4. oktober 2006. Besøkt 20. oktober 2006.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | TasteAtlas
 |
Rakettflyet Messerschmitt Me 163 «Komet»
**Rakettfly** er som navnet indikerer, et fly hvis fremdrift blir besørget utelukkende av en eller flere raketter. De viktigste fordelene med rakettfremdrift er større skyvekraft og lavere luftmotstand, siden rakettmotoren ikke trenger luftinntak. Ulempene er eksplosjonsfarlig drivstoff, begrenset brenntid (og dermed rekkevidde), og vanskeligheter med å justere pådraget.

Historie
--------

Verdens første rakettfly var «Lippisch Ente». Ente (tysk for and) var et glidefly designet av den tyske flykonstruktøren Alexander Lippisch. To svartkrutt-raketter ble montert på det haleløse flyet, og 11. juni 1928 gjennomførte testpiloten Fritz Stamer en vellykket flyvning. Under den andre flyvningen eksploderte den ene raketten og ødela flyet. Stamer greide imidlertid å nødlande, og overlevde. 

Det første masseproduserte operative rakettflyet var det tyske Messerschmitt Me 163 «Komet» som ble utviklet under andre verdenskrig. Me 163 hadde en rakettmotor som var drevet av et tokomponents flytende drivstoff, C-stoff og T-stoff. Disse etsende og giftige væskene reagerte voldsomt når de ble blandet, og forårsaket mange eksplosjoner under drivstoffylling og motor-start. På grunn av sin enorme klatre-evne ble Me 163 et fryktet fly for de allierte bombeflyformasjonene underveis til Tyskland.

Flere av USAs eksperimentfly var rakettfly. De mest berømte er kanskje Bell X-1 som brøt lydmuren i 1947, og North American X-15 som satte flere hastighetsrekorder. Det (foreløpig) siste rakettflyet er SpaceShipOne som i november 2004 ble tildelt «Ansari X-Prize» (10 millioner US Dollar) for å ha fullført 2 bemannede romferder med samme fartøy i løpet av 2 uker.

Referanser
----------

1. ↑  Ansari X Prize - Offisielt nettsted Arkivert 13. september 2014 hos Wayback Machine. Besøkt 31. desember 2015

Eksterne lenker
---------------

* Daviddarling.info – Lippisch Ente (engelsk) Besøkt 31. desember 2009

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN
 |
Den synlige delen av en R-12U-silo in Plokštinės rakettbase, Litauen
Vedlikeholdsarbeid på en Minuteman II i siloen
En Peacekeeper MX skytes ut fra silo
En **rakettsilo** er en underjordisk, vertikalt plassert sylindrisk installasjon for oppbevaring av interkontinentale ballistiske missiler(ICBM-er).

Frem til 1960-tallet ble alle ICBM-er skutt ut fra overflatebaser, noe som gjorde våpnene svært sårbare for bombeangrep. Storbritannia startet på 1950-tallet et prøveprosjekt med underjordiske rakettramper, men dette ble avblåst i 1960. Selv om det originale prøveprosjektet var avsluttet var ideen med underjordiske rakettoppskytingsinstallasjoner født, og USA overtok ideen.

Noe av bakgrunnen for rakettsiloenes suksess var overgangen fra superavkjølte til tempererte drivstoff, som gjorde at rakettene kunne stå lagret med drivstoffet ombord. Den videre overgangen til fast drivstoff bidro i enda sterkere grad her.

Siden 1960-tallet har siloen vært det primære landbaserte rakettutskytningssystemet, men økt nøyaktighet i ulike treghetsnavigasjonssystemer førte utover 1970- og 1980-tallet til at den store fordelen med underjordisk lagring er blitt noe redusert. USA har brukt store ressurser på å forsøke å utvikle erstatninger, men ingen av disse er satt i produksjon. Sovjetunionen/Russland og Kina har tatt i bruk flyttbare ICBM-ramper.

De senere år har nedrustning og overgang til andre våpensystemer medført at flere rakettsiloanlegg er blitt nedlagt, og i USA har enkelte av disse blitt solgt til privatpersoner, som har brukt dem til forskjellige formål. Mest spesielt her kan kanskje sies å være William Pickards sak, hvor han ble dømt for å ha planlagt produksjon av massive mengder LSD i en nedlagt silo i Kansas.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |