recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Aljena Amjaljusik**, belarusisk Алена Васільеўна Амялюсік (født 6. februar 1989 i Babrujsk) er en belarusisk syklist, som konkurrerer i landeveissykling og banesykling. Hun representerer klubben Be Pink i Italia.

Meritter
--------

2012
15.-plass - landeveisrittet ved sommer-OL 2012 (London)
Gull - det belarusiske mesterskapet i landeveissykling, tempo
Sølv - Tour Féminin en Limousin (Frankrike)
Bronse - det belarusiske mesterskapet i landeveissykling, fellesstart
4.-plass - Emakumeen Bira (Spania)
5.-plass - GP Città di Cornaredo (Italia)
8.-plass - Vuelta Ciclista Femenina a el Salvador
10.-plass - Flandern Rundt
2011
Gull - det belarusiske mesterskapet i landeveissykling, tempo
Gull - det belarusiske mesterskapet i landeveissykling, fellesstart
Bronse - det belarusiske mesterskapet i banesykling, forfølgelsesritt lag
Bronse - det belarusiske mesterskapet i banesykling, poengritt
Bronse - det belarusiske mesterskapet i banesykling, scratch
Sølv - U23-EM i landeveissykling, fellesstart (Italia)
4.-plass - Puchar Prezesa LZS (Polen)
7.-plass - U23-EM i landeveissykling, tempo (Italia)
2010
Sølv - det belarusiske mesterskapet i landeveissykling, fellesstart
2009
Bronse - det belarusiske mesterskapet i landeveissykling, tempo
7.-plass - U23-EM i landeveissykling
2007
Bronse - Junior-EM i landeveissykling, tempo
Bronse - det belarusiske mesterskapet i landeveissykling, tempo
Bronse - det belarusiske mesterskapet i landeveissykling, fellesstart

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Alena Amialiusik – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Alena Amialiusik – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Alena Amialiusik – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Alena Amialiusik – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Alena Amialiusik – UCI Rediger på Wikidata

* (en) Alena Amialiusik – ProCyclingStats Rediger på Wikidata

* (en) Alena Amialiusik – Cycling Archives Rediger på Wikidata

* (en) Alena Amialiusik – Cycling Quotient Rediger på Wikidata

* (en) Alena Amialiusik – CycleBase Rediger på Wikidata
* London 2012 - Alena Amialiusik
* Profil på Cycling Fever

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Commodore Amiga 500 Plus** er en hjemmedatamaskin som ble solgt fra desember 1991, men først offisielt lansert i januar 1992. Maskinen tilhører den tredje generasjonen Amiga-maskiner, som var basert på ECS-brikkesettet og ble levert med operativsystemer i Amiga OS 2-serien. Den første maskinen av denne generasjonen var Amiga 3000, som ble lansert året før og markedsført som arbeidsstasjon for det profesjonelle markedet, og Commodore fulgte derved opp konseptet fra den andre generasjonen Amiga-modeller, med å lansere én maskin for det profesjonelle markedet og én for hjemmemarkedet i hver generasjon. Amiga 500 Plus var således ment å være arvtakeren til Commodore Amiga 500, den mest populære hjemmedatamaskinen på slutten av 1980- og begynnelsen av 1990-årene. 

På grunn av at Commodore på dette tidspunktet verken hadde en enhetlig utviklingsplan eller oversikt over situasjonen i hjemmedatamarkedet, ble maskinen allerede tre måneder etter lansering faset ut til fordel for Amiga 600, og er således den Amiga-modellen som ble produsert kortest tid. Den ble kun solgt i et utvalg europeiske land, men det er uklart om den dermed også er den Amiga-modellen som ble solgt i minst antall. Den regnes i hvert fall for å være den sjeldneste Amiga-modellen ved siden av Amiga 3000T, ut fra hvor sjelden den dukker opp på bruktmarkedet i internettsalgskanaler som eBay og AmiBay. 

Amiga 500 Plus var helt lik sin forgjenger, Amiga 500, utseendemessig og når det gjaldt funksjonalitet, tilkoblinger og utvidelsesmuligheter. Hovedforskjellen var først og fremst ECS-brikkesettet (Enhanced Chip Set) som var mer kostnadseffektivt, men likevel noe kraftigere og ga 1 mB RAM (utvidbart til 10 mB til sammen) og noe større utvalg i skjermoppløsninger enn forgjengeren. Dette tillot maskinen å kjøre Amiga OS 2.05, et vesentlig oppgradert og forbedret operativsystem i forhold til Amiga OS 1-serien. I motsetning til Amiga 3000, som hadde en relativt kraftig Motorola 68030-prosessor på 16 eller 25 MHz (avhengig av modell) og Motorola 68882 FPU, hadde Amiga 500 Plus den samme prosessoren som sin forgjenger, nemlig en Motorola 68000 på 7,09 MHz (i PAL-versjon). Denne var kraftig utdatert på lanseringstidspunktet, slik at Amiga 500 Plus lå etter sine hovedkonkurrenter i prosessorkraft. I tillegg hadde Amiga 500 Plus i likhet med sin forgjenger ikke mulighet for en intern harddisk, dette måtte kjøpes som tilleggsutstyr i et eksternt kabinett. Denne løsningen var fullstendig adekvat da Amiga 500 ble lansert i 1987, men i 1992 var interne harddisker blitt vanlig hos konkurrentene, inkludert PC-er, Apple Macintosh-er samt Atari Falcon (som ble lansert senere samme år). 

Alt i alt representerte ikke Amiga 500 Plus en tilstrekkelig fremskritt til å gjøre Amigaen konkurransedyktig på hjemmemarkedet igjen. Dessuten var den kun i begrenset grad var bakoverkompatibel med Amiga 500 og 2000. Dermed opplevde brukere at deler av deres eksisterende programvare og spill ikke fungerte på den nye maskinen. Dette avskrekket også eksisterende Amiga-eiere fra å kjøpe den og bidro ytterligere til at modellen ble en flopp.
**Jacques Hamel** (født 30. november 1930 i Darnétal i departementet Seine-Maritime i Frankrike, død 26. juli 2016 i Saint-Étienne-du-Rouvray) var en fransk katolsk prest. Han virket ved sin død i menigheten *Saint-Étienne-du-Rouvray*.

Drept av islamister
-------------------

Den 26. juli 2016 ble fader Hamel myrdet mens han feiret messe i kirken, av to muslimske menn som påkalte seg bånd til ISIL. Han fikk strupen skåret over under angrepet i Saint-Étienne-du-Rouvray nær Rouen i Normandie. Han var 85 år gammel.

Minnemesser, begravelse, saligkåringsprosess
--------------------------------------------

Hamel ble omtalt som martyr i deler av internasjonal presse kort etter sin død.

En messe til hans ihukommelse be feiret i Notre Dame de Paris den 27. juli 2016. Den ble celebrert av erkebiskopen av Paris, André Vingt-Trois, og i menigheten var blant andre president François Hollande, statsminister Manuel Valls og ministrene Jean-Marc Ayrault, Bernard Cazeneuve, Emmanuel Macron og Najat Vallaud-Belkacem, så vel som de tidligere presidenter Nicolas Sarkozy og Valéry Giscard d'Estaing. Blant de koncelebrerende var erkebiskopen av Rouen, Dominique Lebrun, og den apostoliske nuntius til Frankrike, Luigi Ventura.

Hamels grav på Basilique Notre-Dame de Bonsecours' gravlund
Requiemmessen fant sted i katedralen i Rouen, feiret av erkebiskop Lebrun den 2. august 2016, med tusender tilstedeværende. Foruten mange ledende geistlige var også innenriksminister Bernard Cazeneuve og tidlegere statsminister Laurent Fabius til stede. Pave Frans bad erkebiskop Lebrun om å få plassert bilder av fader Hamel i alle lokale kirker.

Ønsker om at paven skulle helligkåre ham fremkom kort etter at han ble drept. Kanoniseringsprosess på bispedømmenivå ble åpnet formelt i april 2017, etter at pave Frans hadde dispensert fra den ellers foreskrevne femårsperiode etter vedkommendes død før slik granskning kunne igangsettes.

Litteratur
----------

* Jan De Volder, Andrea Riccardi: *Martyr. Vie et mort du père Jacques Hamel*, Paris, Éditions du Cerf, 2016, ISBN 978-2-204-11725-8
* Armand Isnard: *Père Jacques Hamel*, Paris, Artège, 2018.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4   fichier des personnes décédées, deces.matchid.io, besøkt 14. januar 2023[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   GeneaStar, GeneaStar person-ID hamelj[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   Autorités BnF, BNF-ID 17118073n[Hentet fra Wikidata]
4. 1 2 3   www.nytimes.com[Hentet fra Wikidata]
5. ↑   www.lefigaro.fr[Hentet fra Wikidata]
6. ↑  Wolf-Mandroux, Pierre (27. juli 2016). «L'hommage au P. Hamel réunit politiques et religieux à Notre-Dame de Paris». *La Croix* **(fransk)**.
7. ↑  «Annonce de la dispense du pape François du délai des 5 ans pour l’ouverture du procès de béatification du père Jacques Hamel» **(fransk)**. Église Catholique de Rouen. 3. oktober 2016.
8. ↑  «Hezbollah salutes Father Jacque Hamel».

Eksterne lenker
---------------

* (en) Jacques Hamel – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
Sølvrupi mynter, utstedt av Det britiske Ostindiske kompani, var en praktisk standard for tolaen.
**Tola** (hindi तोला; urdu |تول ; fra sanskrit तोलकः *tolaka*) er en sydlig asiatisk tradisjonell enhet for masse som også oversettes **tolah** or **tole**. Den er i dag standardisert som 180 troy grains (=1/480 troy unser) og tilsvarer (11,663 8038 gram). Det var baseenheten for masse i det britisk-indiske vektsystemet som ble innført i 1833. Enhetene hadde imidlertid vært i bruk lenge før dette. Den var også i bruk i Aden og Zanzibar: i sistnevnte var en tola lik 11,398 gram (0,9772 britiske tola, 175,90 troy grains).

Tolaen er et vedisk mål, og navnet er avledet fra sanskrit *tol* (तोलः rot तुल्) som betyr "veiing" eller "vekt". En tola var tradisjonelt vekten av 100 tolafrø, og den eksakte vekten varierte derfor med sted og tid. Dette er også en passende vekt for mynter; flere mynter fra før britisk kolonitid, som for eksempel mynter slått under Akbar den store (1556–1605), hadde med mindre avvik masse en tola. Den første rupi (urdu: رپيا *rupayā*), slått under Sher Shah Suri (1540–45), hadde en vekt på 178 troy grains, eller bare 1% lettere enn en britisk-indisk tola. Det britiske Ostindiske kompani utga en sølvrupi mynt som veide 180 troy grains, og dette ble den praktiske standard referansemassen for tolaen langt inn i det 20. århundre.

Den britiske tola på 180 troy unser fra 1833 kan derfor sees som en standardisering mer enn en redefinisjon. Den tidligere standarden i Bengal presidency, det såkalte "sicca vektsystemet", hadde en masse på en Murshidabad rupi på 179,666 troy grains. For vektenheter brukt i handelen før 1833 var variasjonen i standarder større enn 1833 justeringen.

Tolaen var grunnenheten for masse i det britisk-indiske systemet, og var også standard mål for gull og søvbarrer. Selv om tolaen ble erstattet av metriske enheter i 1956, er den fortsatt i daglig bruk og en vanlig enhet for gull og sølvbarrer i Bangladesh, India, Nepal, Pakistan og Singapore. Barrer med en vekt på ti tola (ca. 117 gram og en pris på 24 400 kr for gull, feb 2010) er de mest vanlige i handelen. Den brukes også i de fleste gullmarkeder i De forente arabiske emirater og andre GCC-land.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5  Prinsep, James (1840), *Useful tables, forming an appendix to the Journal of the Asiatic Society: part the first, Coins, weights, and measures of British India* (2nd utgave), Calcutta: Bishop's College Press, ss. 65–74, 79–90,  .
2. ↑   *tola*, Sizes, Inc.
3. ↑  Platts, John T. (1884), *A dictionary of Urdu, classical Hindi, and English*, London: W. H. Allen & Co. s. 344, arkivert fra originalen on 2012-05-27,  .
4. ↑  Prinsep (1840), pp. 45–53.
5. ↑   *Mughal Coinage*, RBI Monetary Museum, arkivert fra originalen on 2008-05-16, besøkt 2008-05-04  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 5. oktober 2002. Besøkt 14. februar 2010. .
6. ↑  Silberrad, C. A. (1922), «New Weights and Measures for India», *Nature* **110**: 735, DOI:10.1038/110735a0,
7. ↑  Standards of Weights and Measures Act, 1956 (No. 89 of 1956) Arkivert 28. september 2009 hos Wayback Machine..
Seminary Hall (Cherokee Female Seminary) om vinteren.

 **Northeastern State University**  er et delstatseid universitet i Cherokee-hovedstaden Tahlequah ved Ozark-fjellene i delstaten Oklahoma, USA. Det ble grunnlagt av Cherokee Tribal Government i 1846 som Cherokee National Female Seminary, og flyttet inn i den fortsatt brukte Seminary Hall i 1889.

I 1909 kjøpte delstaten grunnen og bygningen og grunnla Northeastern State Normal School, og ga lærerskolen status og navn som universitet i 1974. Det gis både campus- og fjernundervisning.

Indian Territory Genealogical and Historical Society er lokalisert i John Vaughan Library på campus, og det også to andre bibliotek i henholdsvis Tahlequah sentrum og på campus (Muskegon Library). Det finnes egne samlinger av Cherokee og annet indianerrelatert litteratur, kart, osv.

Ved *Northeastern* var det 9 540 studenter og 459 vitenskapelig ansatte i 2006. Samme år var skolepengene US$ 3 489 for studenter fra delstaten. Studiene gis opp til mastergradsnivå og *First Professional* (profesjonsgrad).

Ved siden av spesialitenene American-Indian Studies og Cherokee Education (Cherokee-lærerskole), undervises det i blant annet businessfag, entreprenørskap, *liberal arts*-fag, politifag, IT-fag, miljøfag, reiselivsfag, kommunikasjon, teater, musikk, sykepleie og psykologi. Det er også et eget college for studier i optometri.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Northeastern State University – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* CTL fjernundervisning

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |


1. 1 2   *Intergrert IT-system for akademisk utdannelse*, Wikidata Q6042926,
På Spornes er det en liten sandstrand i *Raet landskapsvernområde*, med svaberg på den ene siden og rullestein lenger vest mot Hoveodden  Foto: Karl Ragnar Gjertsen 
**Raet landskapsvernområde** er en tidligere regulering av en del av det området som i dag er Raet nasjonalpark. Området ligger i Agder fylke, i Arendal kommune, og omfatter lokaliteter som Tromlingene, Alvekilen, Bjelland, Spornes, Hove, Gjesøya, Merdø, Havsøya, Ærøya, Jerkholmen og Torungene. Diskusjonen om området burde bli Raet nasjonalpark startet i 2012.

Vernet gjelder først og fremst de ubebygde delene av disse øyene. Området er ca. 15 km langt og utgjør ca. 18 396 dekar hvorav det meste er sjøareal. Området grenser til Hasseltangen landskapsvernområde i Grimstad kommune. Formålet med vernet er å *«bevare det egenartede natur- og kulturlandskapet med kvartærgeologiske forekomster og særegent dyre- og planteliv knyttet til Raet i Aust-Agders kystområde»*.

Innenfor området er det tre naturreservater: Indre Halvorsholmen, Store Torungen og Tromlingene. De to førstnevnte er for å verne hekkende sjøfugl, mens det på Tromlingene er våtmark. Østre del av Tromlingene har såkalt fuglelivsfredning, som inngår i verneforskriften for landskapsvernområdet. Skogen på yttersiden av Tromøya har fra 1914 vært fredet etter skogloven. Å beskytte oppvekst for verneskog var da formålet. Skogen er fortsatt vernet.

Det er flere offentlig sikrede friluftsområder innen Raet landskapsvernområde. Fra øst: Spornes, Hove, deler av Merdø, deler av Havsøya, Ærøya, Tvisteinen, Flatskjær, Skjelbergholmen og Jerkholmen. Friluftsområdene eies dels av stat eller kommune, og dels av private som det er inngått avtale med. 

Den store endemorenen fra istida, Raet, er et viktig kriterium for vern av området. Raet har avsatt store mengder løsmasser. På yttersiden er massene gjennom lang tid vasket ut slik at bare de groveste rullesteinene er tilbake. Strandvoller av grus og stein er det mange steder. Nærheten til Skagerrak gjør at Raet landskapsvernområde har et typisk kystklima. Agder er et av de steder i Norge som har flest soldager. 

Raet landskapsvernområde ligger langt sør, og her finnes mange planter som hører hjemme på sørligere breddegrader. Mange av disse har sin nordgrense her på nordsiden av Skagerrak. Fremmede arter som har kommet hit som ballastplanter finnes det eksempler på.

Referanser
----------

1. ↑   Raet kan bli nasjonalpark - *Fædrelandsvennen*, 7. januar 2013.

Kilder
------

* Raet landskapsvernområde – informasjon fra Fylkesmannen i Aust-Agder.

Eksterne lenker
---------------

* Miljøstatus i Aust-Agder - Raet landskapsvernområde
* Fylkesmannen i Aust-Agder - Forvaltningsplan 2012-2021[*død lenke*] (PDF-fil)

Portal: Arendal
**Seløya** er en liten øy som ligger 5,7 km utenfor de nordlige strendene i Falsebukta, i nærheten av Cape Town i Sør-Afrika. Øya er oppkalt etter det store antallet av sørafrikanske pelsseler som har sitt hjem der. Det finnes også noen sjøfugler på øya. Øya er en forhøyning av kappgranitt og stiger bare ca. 6 meter over høyvannsmerket. Seløya er et høydedrag siden den er lang og smal, 800 meter lang og kun 50 meter bred. Det finnes ikke noe vegetasjon og jord av merkverdig betydning. En radarmast ble bygd på øya under andre verdenskrig. Den ble bygd av et mannskap som levde på øya i prefabrikkerte hytter under utbyggingen, men masten ble revet bort i en vinterstorm i 1970 og det eneste som gjenstår i dag er rustent og bøyd metall. Ruiner av enkelte hytter og andre bygg fra tiden for selfangst og innsamling av guano (første halvdel av det 20. århundre) finnes også. Noen steininskripsjoner laget av selfangere på 1930-tallet er fortsatt synlige.

Hvithaier
---------

Den store og tette populasjonen av pelsseler på visse tidspunkter av året tiltrekker selenes viktigste predator, hvithaiene. Seløya gir unike muligheter for de som ønsker å observere hvithaier angripe de sørafrikanske pelsselene og observere sosiale interaksjoner blant begge arter. Øya er godt kjent for den interessante og spennende måten haiene fanger sitt bytte på: De kommer opp fra havoverflaten og drar bokstavelig talt selene fra land med deres store munn. Det har blitt vist at dersom selene beveger seg inn i «Dødens ring» (der haiene sirkler rundt øya) på overflaten i stedet for på den mørke og utydelige bunnen, vil de bli plukket av hvithaier som er raskere og mer aggressive enn de vanlige.

Eksterne lenker
---------------

* Youtube-video av havhaiens spektakulære angrep på selen
* Video – en hvithai jakter på en sørafrikansk pelssel på havoverflaten utenfor Seløya
* (en) White Shark Predatory Behavior at Seal Island
* (en) Om Seløya på University of Cape Town Avian Demography Unit
* (en) Fotografering av Afrikas «flyvende haier»

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Ivangorod festning** ligger i byen Ivangorod i Leningrad oblast i Russland. Den ligger på østre bredd av elva Narva, ved grensen mellom Russland og Estland, og rett overfor festningen Hermannsfeste i Narva.

Historie
--------

Festningen ble opprettet i 1492 under styret til Ivan III av Moskva og ble oppkalt etter ham. Festningen hadde til hensikt å forsvaret området mot Sverdbroderordenen som kontrollerte området på andre siden av elven, herunder festningen Hermannsfeste. Festningen er firkantet, og dekker et område på 150 m² og har 14 meter høye murer.

Festningen kom under svensk kontroll i 1581, men freden i Teusina i 1595 ga den tilbake til russisk kontroll. I 1612 ble den igjen erobret av svenskene, og freden i Stolbovo i 1617 gjorde slutt på den ingermanlandske krigen og gjorde hele Ingermanland til svensk område under Gustav II Adolf. I 1704 ble festningen igjen russisk etter erobring av Peter den store under den store nordiske krig.

Festningen er i dag et museum.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Ivangorod fortress – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Museets nettsider
* Artikkel om Ivangorod festning
* Artikkel og bilder om Ivangorod festning
* Høyoppløselig satellittfoto fra Google Maps
**Kevin Duré** (født 8. mars 1993 i Bergen) er en norsk tidligere fotballspiller. 

Han har tidligere spilt for Løv-Ham, hvor han ble hentet opp i A-stallen før 2009-sesongen og debuterte som innbytter den 26. juli 2009 mot Moss, og for Fredrikstad og Nest-Sotra. Han har spilt 50 kamper og scoret ett mål i 1. divisjon, og har også 13 kamper og ett mål i Tippeligaen, før han signerte for Åsane.

Duré har flere landskamper for aldersbestemte landslag og har vært på treningsopphold i den østerrikske klubben Red Bull Salzburg. I 2010 spilte han som innbytter for Brann i en treningskamp mot Leeds, og var sammen med Fredrik Haugen ønsket av Brann. Duré valgte å takke nei av frykt for å få lite spilletid, han har også vært ønsket av de tyske klubbene Freiburg og Werder Bremen til prøvespill. Før han gikk til Fredrikstad var han også aktuell for Rosenborg.

Etter en god førstesesong i FFK, skadet Kevin seg stygt i en duell med Tommy Høiland tidlig i sesongen (3. mai) 2012. Skaden holdt han ute resten av sesongen.

Referanser
----------

1. ↑  «Kevin Duré har signert!». 13. januar 2015. Arkivert fra originalen 15. januar 2015.
2. ↑  Trond Roger Nydal (6. desember 2008). «Får prøve seg i utlandet». ba.no. Besøkt 6. april 2009.
3. ↑  «bt.no Kampen direkte». Arkivert fra originalen 30. juli 2010. Besøkt 30. juli 2010.
4. ↑  bt.no Dure sa nei i frykt for lite spilletid Arkivert 2. september 2010 hos Wayback Machine.
5. ↑  bt.no - Dure går til Fredrikstad

Eksterne lenker
---------------

* (en) Kevin Duré – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) Kevin Duré – Soccerway Rediger på Wikidata

* (no) Kevin Duré – Norges Fotballforbund Rediger på Wikidata

* (en) Kevin Duré – FBref Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
Bygningen for Christiania Tekniske skole i Cort Adelers gate 30 ble tegnet av Victor Nordan i 1889-1889. Foto: Mahlum 
**Oslo ingeniørhøgskole** var en høgskole for ingeniørutdanning. Skolen ble opprettet i Christiania i 1873 under navnet Christiania Tekniske skole og hadde lokaler i Kristian IVs gate 8b i Oslo. Skolen fikk egen bygning i Cort Adelers gate 30 i 1889 tegnet av arkitekt Victor Nordan.. Skolen ble i 1994 en del av Høgskolen i Oslo (HiO), nå Oslomet – storbyuniversitetet.

Historie
--------

Skolens navn gjennom tidene har vært Christiania tekniske skole 1873–1896; Kristiania tekniske skole 1897–1912; Kristiania Tekniske Mellomskole 1912–1924; Oslo Tekniske Mellomskole 1924–1936; Oslo tekniske skole 1936–1976 og Oslo ingeniørhøgskole 1977–1994. *Oslo tekniske skole* og *Oslo elementærtekniske skole* flyttet sammen på Sofienberg videregående skole, og er siden blitt Fagskolen Oslo. Oslo ingeniørhøgskole ble videreført som Avdeling for ingeniørutdanning ved Høgskolen i Oslo, som og ble flyttet til Pilestredet 35 i juni 2007. Ved sammenslåinga med Høgskolen i Akershus i 2011 ble denne en del av fakultetet for teknologi, kunst og design ved Høgskolen i Oslo og Akershus.

Høsten 2011 ble bygget tatt i bruk som midlertidig lokale for Ullern videregående skole i påvente av at Ullern fra august 2015 kunne flytte inn i samlokaliserte lokaler med Oslo Cancer Cluster. Fra høsten 2018 flyttet Ruseløkka skole inn i bygget i påvente av at ny skole skal stå ferdig der i 2021. Det er bestemt at den nye Myntgata videregående skole skal ta over bygget høsten 2021 i påvente av at skolebygget i Myntgata 2, skal stå klart for innflytting høsten 2025.

Referanser
----------

1. ↑  «Oslo ingeniørhøgskole – Oslo Byleksikon». *oslobyleksikon.no*. Besøkt 5. oktober 2022.
2. ↑  Christiania tekniske skole, Cort Adelers gate 30 fra Artemisia
3. ↑  *Oslo ingeniørhøgskole 1873–1993: festskrift til 120 års jubileet*, Ingeniørhøgskolen, 1993

Eksterne lenker
---------------

* (no) «Oslo ingeniørhøgskole». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.

Portal: Oslo

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Oslo Byleksikon **·** VIAF **·** Riksantikvaren kulturminne **·** Forvaltningsdatabasen
 |
**«We'll Meet Again»** er en sang gjort kjent av den britiske sangerinnen Vera Lynn.

Sangen er skrevet av Ross Parker og Hugh Charles i 1939, og er en av de mest kjente sangene fra andre verdenskrig.

Tematikk
--------

Sangen handler om soldater som skal ut å kjempe, og om deres familier og kjærester. Gjennomgangstemaet, at «vi møtes igjen» (engelsk: «We'll meet again»), var egnet til å skape fremtidstro i en situasjon da mange soldater ikke kom til å vende levende tilbake fra krigen, og derfor ikke ville få se sine kjære igjen. Sangteksten kunne derfor også tolkes som et løfte om at man skulle møtes igjen i det hinsidige etter døden.

Senere referanser og fremføringer
---------------------------------

I populærkulturen finnes det mange senere referanser til denne sangen. Ett eksempel er sangen «Vera» av Pink Floyd. «We'll meet again» har også blitt benyttet i TV-programmer og på film, og blitt fremført av flere andre artister, eksempelvis av Johnny Cash.

*Dr. Strangelove* (1964) inneholder Lynns originalversjon og filmen bidro til å gi sangen og Lynn fornyet popularitet.

Norsk versjon
-------------

Jan Thoresen har skrevet en norsk tekst med tittelen «Vi ses igjen».[]

Referanser
----------

1. 1 2  Phillips, Gene; Kubrick, Stanley (1971). «Kubrick». *Film Comment*. 4. 7: 30–35. ISSN 0015-119X. Besøkt 26. august 2023.

Portal: Andre verdenskrig
**Rødseidet** ei bygd i Nærøysund kommune i Trøndelag. Den ligger på, og har navn etter, det lave og rundt 0,5 km lange eidet mellom Rødsfjorden i nord og Rødsbotnet, den nordligste utløperen av fjorden Nordsalten, i sør. 

Fv525 passerer gjennom bygda, og Fv526 går fra Rødseidet til Bjørkneset ved Sørsalten.

Bygda ligger 18 km nord for Kolvereid og 9 kilometer øst for Måneset.

Rødseidet Lyslag (Velforening) og Rødseidet Vannlag er bedrifter som er registrert i bygda.

Ungdomslaget *Fjell og Fjord* holder til på Rødseidet.

Fra Rødseidet går det tursti til Skavdalsfjellet.

Rødseidet har rundt 29 fastboende innbyggere. 

Fra Rødseidet er det bussforbindelse til Kolvereid og Måneset.

Rødseidet er et gammelt poststed. Rødseidet brevhus, i Gravik herred, Nordre Trondhjem amt, ble opprettet den 1.10.1911. Brevhuset ble omgjort til Rødseidet poståpneri 1.7.1913, og omgjort til underpostkontor fra 01.11.1973. Fra 01.01.1977 ble Rødseidet postkontor. Postkontoret 7985 RØDSEIDET ble nedlagt 31.12.1991.

Referanser
----------

1. ↑  «Rødseidet Lyslag - 180.no». *100002296375798*. Besøkt 30. juli 2021.
2. ↑  «Rødseidet Vannlag - 180.no». *100002296375798*. Besøkt 30. juli 2021.
3. ↑  «Topptur til Skavdalsfjellet». *www.ut.no*. Besøkt 30. juli 2021.
4. ↑   (PDF). Arkivert fra originalen (PDF) 30. juli 2021. Besøkt 30. juli 2021.  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)
Plassering av NEIU i Chicago.
**Northeastern Illinois University**  er et delstatseid universitet helt nord i Chicago i delstaten Illinois, USA. Det ble grunnlagt i 1961 men kan føre historien tilbake til den første lærerskolen Cook County Normal School i 1867. Chicago Teachers College etablerte seg Cook County i 1949, og på dagens campus i 1961. Fra 1965 er lærestedet eid av delstaten.

Ved *NEIU* var det 12 056 studenter og 701 vitenskapelig ansatte i 2006. Samme år var skolepengene US$ 6 261 for studenter fra delstaten. Studiene gis opp til mastergradsnivå. Studentmassen er blant de mest etnisk blandede av alle universiteter i USA, med jevnt over 50 % hvite, 25 % hispanics, 12 % afroamerikanere, og 10 % asiater.

Det er tre hovedretninger i fagtilbudet: lærerutdanning, businessutdanning, og allmennfag. Dr. Sharon K. Haas har vært rektor siden 2007.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Northeastern Illinois University – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** GeoNames
 |
**Lincoln University**  er et delstats-tilknyttet, men uavhengig universitet i Chester County i Pennsylvania i USA. Center for Graduate Studies ligger i en egen campus inne i Philadelphia. Det ble opprettet i 1854 som Ashmun Institute og var fra starten et av de historiske, svarte colleger. Dagens navn fra 1866 ble tatt etter attentatet mot president Abraham Lincoln.

Lærestedet har en klar profil som afroamerikansk, og en rekke, ledende afrikanske politikere har studert ved dette universitetet.

Skolene ved *Lincoln* er:

* School of Humanities
* School of Graduate Studies
* School of Natural Sciences & Mathematics
* School of Social Sciences & Behavioral Studies
* Lincoln University Center for Graduate and Continuing Education Programs
* Horace Mann Bond Honors Program

Det er 2 423 studenter og 193 vitenskapelig ansatte ved universitetet i 2006, samtidig var skolepengene US$ 7 892 for studenter folkeregistrert i Pennsylvania.

Blant tidligere studenter finner vi Thurgood Marshall og Kwame Nkrumah.

Langston Hughes Memorial Library har om lag 185 000 titler og 700 tidsskrift-abonnement.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Lincoln University (Pennsylvania) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Langston Hughes Memorial Library Arkivert 3. februar 2008 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** ISNI **·** GeoNames
 |
**Metro State College of Denver** er et delstatseid fireårig universitet i Denver, Colorado i USA. Det ligger på Auraria Campus, samlokalisert med University of Colorado.

Det ble grunnlagt i 1963 og gir lavere, yrkesrettet profesjonsutdanning opp til Bachelornivå. Tanken siden grunnleggelsen har vært å gi studenter fra alle samfunnslag mulighet til å få en collegeutdanning.

Det gis undervisning innen *liberal arts*fag, businessfag, lærerutdanning, og politifag. Det utdannes også flygere, og på campus er det installert en DC-10 flysimulator og anlegg for utdanning innen trafikkontroll.

Det var 20 761 studenter og 1 141 vitenskapelig ansatte i 2006, og skolepengene samme år var US$ 3.431 for lokale studenter folkeregistrert i Colorado. Det utdannet spesielt mange *hispanics* ved dette lærestedet.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |



1. ↑   *Intergrert IT-system for akademisk utdannelse*, Wikidata Q6042926,
***Macho Like Me*** er en dokumentarfilm fra 2009 som er  regissert og fremført av Helie Lee. Hun utfører en sosialt eksperiment der hun ved å klippe håret og bytte til manneklær forvandler sitt utseende fra å være en etablert kvinne til en «mann», og tar steget inn i den maskuline verdenen. Dokumentaren er en blanding av en presentasjon på scenen og råopptak, og ble presentert på San Diego Asian Film Festival og DC Asian Pacific American Film Festival i 2010.

Handling
--------

I dokumentaren får Helie hjelp av venninnene sine til å vise frem hele forvandlingen til en mann som heter «Harry», en rolle som hun inntar i seks måneder. I begynnelsen blir hun positivt overrasket over hva det mannlige livet har å tilby, men etter en kort stund opplever hun vanskeligheter med å måtte undertrykke sine følelser, og har en konstant frykt for å bli sett på som homoseksuell. Hun havner deretter oppi en pinlig og nesten katastrofal episode med noen svært macho gutter. På en fest i Playboy Mansion begynner hun å forstå at menn har det vanskeligere enn hun noensinne hadde forestilt seg, og hennes syn på menns privilegier og relasjoner testes.

Motivasjon og erfaring
----------------------

Hennes motivasjon for å lage dokumentaren var mange strandede forhold med menn og en stereotypisk oppfatning av at menn har det lettere i livet enn kvinner etter å vokst opp med å se broren bli «behandlet som en kronprins, mens hun og hennes søster utelukkende ble sett på som ekteskapsmateriale». Lee setter derfor i gang for å se om menn har det bedre enn kvinner med all den styrke og friheten hun tillegger dem. Det viser seg imidlertid at hun får et nytt syn som overrasker henne, og hennes erfaring som mann gir henne overraskende konklusjoner som fører til at hun setter spørsmålstegn ved kjønnsrollene og hva det virkelig vil si å være en «kvinne» eller «mann». Det som startet som en kritikk av menns fordeler, blir etterhvert en uventet personlig opplevelse, hvor hun dekonstruerer den mannlige identiteten og beskriver alle slags typer menn på randen av nervøse sammenbrudd.

Referanser
----------

1. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 30. mai 2012. Besøkt 5. januar 2013.
2. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 23. februar 2013. Besøkt 5. januar 2013.
3. ↑
4. ↑
5. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 23. februar 2013. Besøkt 5. januar 2013.
6. ↑
7. ↑
8. ↑

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Macho Like Me* på AllMovie Rediger på Wikidata
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Russlands flagg Russland |
| Bueskyting |
|  Paralympiske leker |
| Gull | London 2012 | Recurve stående |
| Gull | London 2012 | Recurve lag |

**Timur Tutsjinov** (født 26. oktober 1987) er en russisk funksjonshemmet bueskytter, som konkurrerer i klassen ST.

Meritter
--------

Ved Paralympiske sommerleker 2012 i London fikk han gull individuelt med buetypen recurve, i klassen for stående utøvere. I plasseringsrunden fikk han nest beste poengsum av de 24 som deltok, med 638 poeng, kun slått av Kenny Allen (651 poeng). I kvartfinalen slo han ukrainske Roman Tsjaika 6-0, og i semifinalen slo han Eric Bennett fra USA med 6-2. I finalen vant han 7-3 over russiske Oleg Sjestakov.

Han deltok også i lagkonkurransen, der det russiske laget vant gull, etter å ha slått Sør-Korea 206-200 i finalen. Tutsjinov deltok der sammen Mikhail Oyun og Oleg Sjestakov.

Referanser
----------

1. ↑  London 2012 - *Men's Individual Recurve - W1/W2*, besøkt 8. september 2012.
2. ↑  London 2012 - *Men's Team Recurve - Open*, besøkt 8. september 2012.

Eksterne lenker
---------------

* Profil på Para-archery.com[*død lenke*]
* London 2012 - Timur Tuchinov
Poteter er stengelknoller.
Søtpoteter er rotknoller.
En **knoll** i botanisk sammenheng er oppsvulmede røtter eller stengler som lagrer opplagsnæring hos flerårige planter. **Stengelknoller** dannes på deler av stengelen, enten over jorden, eller under jorden på jordstengler. Det er et klart skille på stengelknoller og **rotknoller**, der sistnevnte er oppsvulmede røtter. Røtter danner aldri blad, men det kan stengler gjøre, enten de vokser over eller under jorden. Det er en uklar grense mellom *ammerøtter* hvor bare deler av roten er svulmet opp, og rotknoller hvor store deler av roten svulmer opp. Hos noen planter dannes det knoller som består av både vev fra stengelen og vev fra roten samtidig.

Poteter er stengelknoller dannet i spissen av sideskudd som vokser ut fra jordstengelen. Noen andre planter som danner slike knoller er jordskokk (*Helianthus tuberosus*), tidløs (*Colchicum autumnale*) og krokus (*Crocus* spp.). Søtpoteter er rotknoller som dannes av rotvev. Noen andre planter som danner rotknoller er kassava og yamsrot.

Stivelse er det mest utbredte stoffet som lagres i planters lagringsvev. Det lagres i plastider. Fruktaner er et annet stoff som lagres i vakuoler i blad og stengler, foruten i røtter eller rotstokk hos noen kurvplanter. Det er lange kjeder av molekylet fruktose som kan være både lineære og greinete molekyler. På grunn av det høye innholdet av næring er mange knoller er viktige næringskilder for dyr og mennesker.

Referanser
----------

1. ↑  «rot» i *Botanisk- og plantefysiologisk leksikon* hos UiO.
2. ↑  «stengelknoll» i *Botanisk- og plantefysiologisk leksikon* hos UiO.
3. ↑  «opplagsnæring hos planter» i Store norske leksikon på snl.no. Hentet 6. november 2021
4. ↑  Aarnes, Halvor: «fruktaner» i Store norske leksikon på snl.no. Hentet 6. november 2021

Eksterne lenker
---------------

* (en) Tubers – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Tuber – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Nationalencyklopedin **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data)
 |
**Kulwin jernbanelinje** ligger i det nordvestlige Victoria, Australia. Den går fra Robinvalelinje i Korong Vale og blir bare brukt av godstog.

Historie
--------

Linjen ble åpnet fra Korong Vale til Wycheproof i 1883, og utvidet til Sea Lake i 1893, og til Nandaly i 1914, Mittyack i 1919, og Kulwin i 1920. Man kom seg opprinnelig til Bendigo jernbanelinjen via Bridgewater. I 1888 kunne man imidlertid bruke Dunolly–Inglewood-ruten til Mildura jernbanelinjen.

Den siste vanlige passasjertrafikken på linjen gikk fra Bendigo til Sea Lake den 7. mai 1977 og toget ble drevet av en dieselelektrisk jernbanemotor. I april 2008 ble det offentliggjort at Korong Vale – Charlton seksjonen av linjen skulle oppgraderes som en del av Victorias kornnettverk som en del av en pakke på $ 23,7 millioner sammen med 6 andre stekninger.

I februar 2010 ble bruken stoppet på grunn av den forverrede tilstanden på sporene. Dette var fornuftig da mesteparten av korntogene bare gikk så langt som til Sea Lake.

Stasjoner
---------

Stasjonen ved Wycheproof med et Steamrail Victoriatog i bakgrunnen
Stasjoner og sidespor langs linjen innbefatter:

* Korong Vale, revet
* Wychitella, stengt
* Buckrabanyule, revet
* Barrakee, stengt
* Charlton, revet
* Teddywaddy
* Glenloth
* Fairview
* Wycheproof, stengt (nylig renovert og brukt som rådhus).
* Dumosa
* Nullawill
* Warne
* Culgoa
* Berriwillock, stengt
* Boigbeat
* Sea Lake, stengt
* Ninda
* Nyarrin
* Nandaly
* Pier Millan
* Mittyack
* Leitpar
* Kulwin, revet

Referanser
----------

1. ↑  Sid Brown (1990). «Tracks Across the State». *Newsrail*. Australian Railway Historical Society (Victorian Division): side 71–76.
2. ↑  Chris Banger (1997). «Rail Passenger Service Withdrawals Since 1960». *Newsrail*. Australian Railway Historical Society (Victorian Division): side 77–82.
3. ↑  «$43m to upgrade rail freight lines». *The Age*. Arkivert fra originalen 6. desember 2012. Besøkt 27. april 2008.
4. ↑  Premier Postal History. «Post Office List (Filtered by \*R.S.)». Arkivert fra originalen 10. mai 2008. Besøkt 11. april 2008.
**Camille Bombois** (født 3. februar 1883, død 6. juni 1970) var en fransk naivistisk maler som er spesielt kjent for sine bilder fra sirkusmiljøet.

Bombois ble født i Venarey-les-Laumes i Côte-d'Or i fattigslige kår. Barndommen ble tilbragt på en husbåt, og han forlot skolen i 12-årsalderen for å arbeide på gård. På fritiden tegnet han og var deltaker på brytekamper i nabolaget. Han ble nabolagsfavoritten i bryting før han dro med et sirkus som sterk mann og bryter.

I 1907 gjorde han alvor av en drøm om å flytte til Paris, hvor han giftet seg og fikk jobb ved jernbanen inntil han fikk seg en nattejobb ved et avistrykkeri, med å flytte rundt på store ruller med avispapir. Selv om jobben var slitsom, brukte han dagene til å male, og i liten grad til søvn. Han viste bildene på fortausutstillinger i Montmartre, men solgte lite av klassiskinspirerte bilder med dempede farger.

Fra 1914 og framover var han soldat i frontlinjen i første verdenskrig. Han kom hjem med tre tapperhetsmedaljer. I løpet av krigen var flere av bildene blitt solgt, noe som gjorde at han fortsatte med nattarbeide og maling på dagtid. Fra 1922 av ble han oppmuntret av flere kunstsamlere som kjøpte, og kunsthandleren Wilhelm Uhde, som «oppdaget» ham. Arbeidene hans ble nå sammenlignet med Henri Rousseau sine. Likheten fantes i de klare konturene og nøye utpenslede detaljene, alt i en naiv og direkte malemåte. Forskjellen lå i at Bombois malte mindre fantasifullt.

Hans modne verker er klare i fargene, med sterke kontraster mellom svart, klart rødt, blått og lyserødt. Han malte ofte sirkusscener og landskaper med fiskere. Hans kvinner er sanselige og landskapene har nøye uttenkt romlighet og omhu med lysreflekser i vann. Han deltok i 1955 i den første Documenta i Kassel, Tyskland. Arbeidene finnes i dag i flere offentlige samlinger, kanskje flest i Musée Maillol i Paris.

Referanser
----------

1. ↑   Benezit Dictionary of Artists, «Camille Bombois», Benezit-ID B00022328[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   RKDartists, «Camille Bombois», RKD kunstner-ID 10215[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   Archive of Fine Arts, cs.isabart.org, abART person-ID 58674, besøkt 1. april 2021[Hentet fra Wikidata]
5. ↑   Museum of Modern Arts online samling, MoMA kunstner-ID 652, besøkt 4. desember 2019[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* WWAR
* MOMA

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Prabook **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Deutsche Biographie **·** Encyclopædia Universalis **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** ULAN
 |
**Al-Busayrah** (arabisk: البصيرة), tidligere **Circesium**, er en by øst i Syria i guvernementet Deir ez-Zor. Byen ligger ved samløpet mellom Eufrat og Khabur, sørøst for Deir ez-Zor. Av steder i nærheten finner man Muhassan i nordvest og al-Asharah, Mayadin og Hajin i sørøst. Ifølge Syrias statistisk sentralbyrå (CBS) hadde al-Busayrah et folketall på 6 199 i 2004.

Historie
--------

Byen var kjent med det latinske navnet Circesium under romerene.

Circesium ble grunnlagt under den romerske keiseren Diokletian. Circesium erstattet en enda eldre by, kalt **Sirhi** i assyriske tekster.

Circesium falt midlertidig på persiske hender ved en traktat inngått av keiser Jovian i 363.

Ifølge *Notitia Dignitatum* var byen på begynnelsen av 400-tallet sete for prefekten av *Legio IIII Parthica*.

Byen ble restaurert av Justinian I.

Benjamin av Tudela og mange etter ham identifiserte byen feilaktig med Kharkamis (Carchamish) (kjent av grekerne som Europos ellerr Oropos), en av hittitenes hovedsteder, ved Jirbas eller Jerablus.

Referanser
----------

1. ↑  Folketelling 2004. Syrias statistisk sentralbyrå (CBS). Deir al-Zor guvernement.
2. 1 2 3  Sophrone Pétridès: «Circesium», i *Catholic Encyclopedia* (New York 1908)
3. ↑  Encyclopaedia of Islam. Nw Ed. IV: Karkisiya. s. 654.
**MF «Gloppefjord»** er en batteridrevet bilferge som ble overlevert rederiet Fjord1 i november 2017. Fergen var byggnummer 1073 ved det tyrkiske verftet *Tersan Tersanecilik Sanayi ve Ticaret* i Yalova nær Istanbul. MF «Gloppefjord» og søsterfartøyet MF «Eidsfjord» er hybridferger med elektrisk fremdriftssystem. Hovedkraftkilden er batterier, men fergene har også dieselgeneratorer som reservekraftkilde. Både «Gloppefjord» og «Eidsfjord» er tegnet av Multi Maritime i Førde. Begge fergene trafikkerer sambandet Anda–Lote på Europaveg 39 i Sogn og Fjordane

Historie
--------

I de nye kontraktsvilkårene fra Statens vegvesen på sambandet Anda - Lote var det krav om nullutslippsferger, 11 minutters overfartstid og minimum 110 personbilenheter. 16. mai 2016 ble kontrakten med verftet i Tyrkia underskrevet, og byggestarten ble markert med kjølstrekkingen 25. november samme år. Fergene skulle etter planen settes i drift ved årsskiftet 2017/2018, men seilingen fra Tyrkia ble forsinket av dårlig vær. Først 4. januar ankom «Gloppefjord» Florø. Sambandet Anda–Lote er det første fergesambandet i Norge med krav om nullutslipps-løsning, og selv om kontrakten tillater hybriddrift med batteri og biodiesel/gass, er Fjord1s mål å seile utelukkende på batteridrift.

Fartøyet
--------

MF «Gloppefjord» har enkeltskrog bygd i stål. DNV GL har gitt fergen klassifiseringen *1A1 Car ferry B Battery(Power) E0 R4(nor)*. Fartøyet er en pendelferge, og har to kompassthrustere (azimuth) - én i hver ende. Thrusterne er levert av Kongsberg Maritime - Propulsion i Ulsteinvik. Dieselmotorene som driver de to generatorene skal gå på biodiesel, og er av type DI16M levert av Scania CV (datterselskap av Scania). Styrhuset er plassert sentrisk midtskips. Fergen er sertifisert for 349 passasjerer, og har sidesalonger for disse.

Begge fergekaiene vil ha vakuumfortøyning levert av Cavotec, og automatiske ladesystemer for opplading av batteriene mens fergene ligger til kai. Ladestrømmen overføres til fergen ved hjelp av et pantograf-system levert av det tyske selskapet Stemmann.

Referanser
----------

1. ↑  Multi Maritime: MM 103 FE EL Arkivert 5. januar 2018 hos Wayback Machine. Besøkt 4. januar 2018
2. ↑  Statens vegvesen: Nye miljøferjer Anda–Lote (publisert 11. februar 2016) Arkivert 5. januar 2018 hos Wayback Machine. Besøkt 4. januar 2018
3. ↑  Firda: Gloppefjord på plass i Florø (publisert 4. januar 2018) Besøkt 4. januar 2018
4. ↑  Sunnmørsposten: Superferje på plass i Norge (publisert 4. januar 2018) Besøkt 4. januar 2018

Kilder
------

* DNV GL Vessel Register: Gloppefjord Besøkt 4. januar 2018
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Sør-Koreas flagg Sør-Korea |
| Bueskyting |
|  Paralympiske leker |
| Sølv | London 2012 | Recurve lag |
|  VM i bueskyting |
| Sølv | Torino 2011 | Recurve, stående |
| Sølv | Torino 2011 | Recurve, lag |

**Kim Suk Ho** (født 11. februar 1964) er en sørkoreansk funksjonshemmet bueskytter, som konkurrerer i klassen ST.

Meritter
--------

Han fikk to sølvmedaljer ved VM i bueskyting i 2011. Individuelt fikk han sølv i recurve, etter tap i finalen for kinesiske Zhi Dong. Sør-Korea fikk også sølv i lagkonkurransen, etter tap for Russland.

Ved Paralympiske sommerleker 2012 i London deltok han individuelt med buetypen recurve for stående. I plasseringsrunden fikk han 15. beste poengsum av de 24 som deltok, med 594 poeng. Han slo iranske Amin Alikhani Nezhad 6-2 i 1/32-finalen, men tapte 4-6 for russiske Timur Tutsjinov i 1/16-finalen.

Han deltok også i lagkonkurransen, der det sørkoreanske laget fikk sølv, etter å ha tapt 206-200 for Russland i finalen. Kim deltok der sammen Jung Young Joo og Lee Myeong-Gu.

Referanser
----------

1. ↑  London 2012 - *Men's Individual Recurve - Standing*, besøkt 8. september 2012.
2. ↑  London 2012 - *Men's Team Recurve - Open*, besøkt 8. september 2012.

Eksterne lenker
---------------

* Profil på WorldArchery.com
* London 2012 - Suk Ho Kim
**Rød roteter** (*Triodia sylvina*) er en sommerfugl som tilhører familien rotetere (Hepialidae). Den er utbredt på det sørlige Østlandet i Norge, dessuten er den funnet i Øst-Finnmark.

Utseende
--------

En middelsstor (vingespenn 26–50 mm, hunnen større enn hannen) sommerfugl. Som hos andre rotetere er kroppen sylindrisk, antennene ganske korte og for- og bakvingene ganske like på form. Hannen kjennes lett på at den har kamformede antenner, dette er ikke like tydelig hos hunnen. Forvingen er brunoransje hos hannen, gråbrun hos hunnen, med to lyse skråbånd som møtes eller nesten møtes nær bakkanten og danner en bred V. Omtrent midt i vingen er den lys, V- eller U-formet tegning. Bakvingen er gråbrun. Begge vingepar har gulaktige frynser.

* ♂♂
* ♂  △♂ △
* ♀♀
* ♀ △♀ △

Levevis
-------

Denne arten lever på enger og andre åpne, solrike steder. Larvene lever i bakken på røttene av ulike urter, også på einstape (*Pteridium aquilinum*). De voksne sommerfuglene flyr i juli – august. Hannene flyr en times tid i skumringen på jakt etter hunner som sitter i vegetasjonen, der de parer seg med hannen hengende under hunnen. Hunnen flyr litt senere på kvelden og slipper de små eggene ned på bakken, enten i flukt eller sittende i vegetasjonen. En hunn kan legge 2000 egg. Larvene bruker to år på utviklingen.

Utbredelse
----------

Den er utbredt i Europa, bortsett fra de aller vestligste delene, og østover til Sentral-Asia. I Norge er den funnet på østalndet, nordover til de sørlige delene av Hedmark og Oppland og vestover til Telemark, dessuten i Øst-Finnmark, men sistnevnte kan skyldes transport med mennesker, for eksempel av jord med larver.

Kilder
------

* Bengtsson, B.Å. Palmqvist, G. og Johansson, R. (2008) Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna. Fjärilar: Käkmalar – säckspinnare. Side 73–91. ISBN 978-91-88506-60-3
* Aarvik, L. Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) *Catalogus Lepidopterorum Norvegiae*. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe/Norsk Institutt for Skogforskning. ISBN 82-995095-1-3
* Nettsiden *Norges sommerfugler*, rød roteter:
* Nettsiden *Svenska Fjärilar*, med bildegalleri:
* *Hepialus sylvina* på UK moths:

Eksterne lenker
---------------

* (en) *rød roteter* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *rød roteter* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *rød roteter* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *rød roteter* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *rød roteter* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *rød roteter* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Triodia sylvina* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Triodia sylvina* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Triodia sylvina* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata