recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Fort McKenzie** var et handelsfaktori ved Missourifloden 1832-1844, i det nåværende Chouteau County i Montana.

Etablering
----------

Stor pieganleir nær Fort McKenzie, 1833.
Fortet ble bygd i 1832 på oppdrag av Kenneth McKenzie for American Fur Companys regning. Byggingen ble gjennomført med hast og under stor frykt, ettersom arbeidsplassen var omgitt av tusentalls mistenksomme svartfotindianere. Disse var imidlertid interesserte i å få tilgang til handelsvarer, og ingen fiendtlige handlinger fant sted.

Faktoriet ble bygd om lag 120 skritt fra elvebredden, i form av en palisadeomgitt firkant med om lag 45 skritts side. I to av hjørnene var det kanonbestykkede blokkhus. Bostedshusene hadde en etasje, de fleste med stampet jordgulv. I hvert hus var det bare ett lite vindu, dekket med pergament i stedeet for glass. Takene var flate og av torv og ved alarm stod man på dem og siktete over palisaden med sine geværer.

Virksomhet
----------

Handelen gikk for seg i en handelsbod mellom en ytre og en indre port til faktoriet. Når indianerne ble sluppet inn i boden var den indre porten stengt og bevæpnede vakter tilgjenglige. Svartfotindianerne var glade for å ha fått en handelsstasjon i sin nærhet og resultatet av pelshandelen vinteren 1832-33 var svært godt. Sommeren 1834 ble fortet besøkt av Karl Bodmer og Maximilian zu Wied-Neuwied. Hestetyverier var en stadig fare, men problemet kunne i det minste delvis løses ved at dyrene fikk beite på en øy i elven og tas inn i fortet om nettene.

Nedlegging
----------

Konkurrerende pelshandlere myrdet i 1844 et antall svartfotindianere. Den almene usikkerheten i området som fulgte, førte til at fortet ble oppgitt. Etter at det var dtømt, ble det brent ned.

Referanser
----------

1. 1 2  Fort McKenzie 2014-05-04.
2. 1 2  Fort McKenzie 2014-05-04.
**Gjermund Nilsson Grivi** (født 5. april 1867 på Hvåla i Lunde, død 10. mars 1954) var en norsk sakfører, gårdbruker, sorenskriver og stortingsmann fra Telemark. Han var sentral da venstrelag ble stiftet i Bø i Telemark i 1893, og representerte partiet på Stortinget i til sammen 18 år.

Grivi var sønn til lensmannen i Bø i Telemark. Han ble student i 1886 og cand. jur. fem år senere. Fra 1891 var han overrettssakfører, og fra 1894 drev han i tillegg farsgården Grivi. Han var også poståpner fram til 1913. I perioden 1915–36 var han sorenskriver for Nedre Telemark, bosatt på Gvarv.

Han var medlem av herredsstyret i Bø i en rekke år, ordfører 1899–1915. I mange år satt han i amtsstyret og amtsvegstyret og i flere jernbanerelaterte utvalg.

I 1913 ble han medlem av vassdragskommisjonen, en posisjon han hadde til 1920. Grivi var en ledende talsmann mot at utenlandsk kapital skulle få makt, under striden om konsesjonslovene.

I perioden 1903–06 var Grivi 2. representant fra Bratsberg amt på Stortinget. Fra 1906 til 1912 representerte han enmannskretsen Østre Telemark. Alle disse ni årene hadde han plass i konstitusjonskomiteen, fra 1908 var han sekretær i komiteen. Stortingsperioden 1910–12 var han også sekretær i en særkomite om vassdrags- og reguleringsloven og medlem av fullmaktskomiteen.

Han var deretter stortingsrepresentant i tre atskilte perioder. I 1916–18 var igjen innvalgt for Østre Telemark og var formann i landbrukskomiteen og fra 1917 også medlem i utenrikskomiteen. Han var odelstingspresident 1916–17. I 1922–24 og 1928–30 var han innvalgt for Telemark. Han var formann i skog- og vassdragskomiteen 1922–24 og medlem av utenrikskomiteen 1923–24. I sin siste periode på Stortinget var han medlem av skog- og vassdragskomiteen.

Han var også formann i mottakelseskomiteen da kong Haakon skulle presenteres for Stortinget i 1905.

Han var også en sterk pådriver for å få jernbanen om Bø og ikke direkte fra Gvarv til Lunde (denne strekninga ble populært kalt Grivisvingen).

Grivi var leder av Stortinget sin avholdsgruppe 1910–12, og hele tiden en aktiv målmann.

Han var innehaver av 7. juni-medaljen og Haakon VII's jubileumsmedalje.

Referanser
----------

1. ↑   Stortinget og statsrådet : 1915–1945. B. 1 : Biografier, side(r) 267[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Stortinget og statsraadet: 1814–1914. B. 1 D. 1 : Biografier A-K, side(r) 303[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2 3 4 5 6 7 8  Vilhelm Haffner: *Stortinget og statsrådet 1915–1945*, bind 1, Oslo 1949, side 267.
4. ↑  *Norges prokuratorer, sakførere og advokater 1660–1905,* bind III, del 2, utgitt av Den norske sakførerforening 1984, side 194.
5. ↑  Ivar Mæland: *Bø tè tusen – gata i hondre,* Varsko forlag 1999, side 40.
6. ↑  Kjell Haugland: *Striden kring sidemålsstilen,* Universitetsforlaget. 1971, side 115.

Kilder
------

* Lindstøl, Tallak:*Stortinget og Statsraadet 1814–1914*. Kristiania, 1914

Eksterne lenker
---------------

* (no) Gjermund Grivi hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
Fort Laramie, 1874
**Fort Laramie** er en «National Historic Site» i Goshen County i Wyoming i USA. Det var en viktig handelsstasjon på 1800-tallet og militær utpost for United States Army.

Historie
--------

Opprinnelig het det **Fort Williams** og ble anlagt i 1834 som handelsstasjon for selskapet Sublette & Campbell for pelshandelen, så året etter overtatt av American Fur Company, og overtatt av hæren i 1849. En kortere tid het det også **Fort John**.

Det første fortet slik det så ut før 1840. Malt etter hukommelsen av Alfred Jacob Miller
Mange av hærens kampanjer under indianerkrigene utgikk fra Fort Laramie, og to traktater med indianerstammer i området er knyttet til fortet: Fort Laramie-traktaten av 1851 og Fort Laramitraktaten av 1868.

Fortet ble nedlagt i august 1889 og drives nå som et historisk minnesmerke av National Park Service. 

Fortet ligger ved Laramie River nær dens utløp i North Platte River, rett over elven fra den moderne byen Fort Laramie i Goshen County.

Eksterne lenker
---------------

* Offisiell NPS webside: Fort Laramie National Historic Site

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | NKC
 |
*For tidligere kringkastingssjef, se Thor Gjermund Eriksen.*

**Gjermund Stenberg Eriksen** (født 1973) er en norsk manusforfatter og programleder. Eriksen kommer fra Mysen.

Eriksen var en av tekstforfatterne i serien *Aber Bergen* som ble sendt i 2016.

Eriksen var manusforfatter for TV-serien *Mammon* som ble sendt på NRK i 2014 og 2016. Sesong to vant Emmy-prisen for beste dramaserie i 2017.

Fra 2019 til januar 2021 var Eriksen sammen med Shaun Henrik Matheson programleder for podkasten *Trump mot verden*. Eriksen beskrives som en nerd på amerikansk politikk, og podkasten omhandler hvordan Trump benytter seg av dramaturgiske virkemidler. I august 2021 begynte Eriksen og Matheson som programledere i podkasten *Popkorn og politikk* som en oppfølger til *Trump mot verden* der de i tillegg til amerikansk politkk også omtaler politikk i andre land.

Eriksen er manusforfatter og hadde ideen bak serien *Livstid* fra 2020 som er en variant av Nordic Noir. Han har også laget TV-serien *Furia* som ble utgitt i 2021 og omhandler kamp mot høyreekstremisme i Europa.

Referanser
----------

1. ↑   www.proff.no[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3  «Gjermund Eriksen Biography». imdb. Besøkt 21. september 2020.
3. ↑  «NRK-serien «Mammon» vant Emmy for beste drama». *NRK*. 21. november 2017. Besøkt 21. september 2020.
4. ↑  «Scenekunst og sensur». scenekunst.no. 30. oktober 2019. Besøkt 21. september 2020.
5. ↑  «Popkorn og politikk» - podkasten som vil kapre lyttere med politisk drama. NRK. Besøkt 16. september 2021.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Gjermund Stenberg Eriksen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Gjermund Stenberg Eriksen på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
* Gjermund Stenberg Eriksen på Facebook Rediger på Wikidata
Oversiktstegning
**Fort Dearborn** var et viktig militært støttepunkt ved utløpet av Chicagoelven. Fortet hadde som oppgave å beskytte amerikanske nybyggere, tropper og interesser. 

Fortet ble oppkalt etter medlem av Representantenes hus og krigsminister da fortet ble bygget i 1803, Henry Dearborn. Byggingen ble gjennomført av rundt 40 amerikanske soldater under ledelse av kaptein John Whistler. 

Fortet hadde militær betydning fram til 1837, bortsett fra årene 1812 til 1816 da det stod nedbrent etter Fort Dearborn-massakren 15. august 1812. 

Alt som var bevart av Fort Dearborn forsvant i bybrannen i Chicago i 1871. 

Området hvor fortet stod er i dag krysset mellom Michigan Avenue og Wacker Drive, og dette ble i 1971 et Chicago Landmark og markert med minneplakett om markeringer i vei/fortau.

Referanser
----------

1. ↑   webapps1.chicago.gov[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** GeoNames
 |
Trerasp
Kjøkkenrasp
En **rasp** er et verktøy/redskap som har flere former og funksjoner. Raspen er enten, i likhet med filen, laget i hardmetall med piggene ut fra selve «kroppen» Denne er ca. 40 cm lang og har håndtak i enden. Andre varianter er utstanset av en plate, ofte i rustfritt stål og montert på holder i forskjellig utforming etter bruksområde.

En rasp brukes til å avvirke overflaten av et emne. I mange tilfeller kan den erstatte høvelen, og med alle varianter er den mere fleksibel når arbeidsstedet sitter vanskelig til.

En kjøkkenrasp er enten flat eller firkantet med åpne ender. Kjøkkenraspen blir hovedsakelig brukt til å raspe opp rotfrukter slik som f.eks. gulrot og kålrot, men også til å raspe ost. De mange åpningene kan variere i størrelse fra 1 mm og opp til ca. 5 mm.

Det finnes også rasper til mekanisk bruk, f.eks. til bruk ved biloppretting; til å forme herdet sparkel til ønsket fasong.

Se også
-------

* Fil
* Rivjern
* Sandpapir

Eksterne lenker
---------------

* (en) Files and rasps – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica
 |
**Fort Jesus** er en befestning fra 1593 i som ligger på øya Mombasa utenfor havnebyen Mombasa i Kenya. Fortet ble bygget av portugisiske sjøfarere. Anlegget ble i 2011 oppført på UNESCOs verdensarvliste, og det regnes som en av de best bevarte eksemplene på portugisisk 1500-talls festningsbyggverk.

Anlegget ble bygget av Giovanni Battista Cairati fra Milano mellom 1593 og 1596; han var ansvarlig arkitekt for Portugals interesser i østen. Fortet fikk raskt avgjørende betydning for evnen til å kontrollere innseilingen til Mombasa og havna der. Mellom 1631 og 1875 var det ni skifter mellom ulike nasjoner om å ha kontroll over fortet. Både arabiske sjøfarere fra Oman og Britisk Øst-Afrika har hatt kommando der. I britenes tid var fortet brukt som fengsel. Anlegget ble fredet i 1958 og er i dag et museum. 

Festningsmurene. Fortet har et menneskelignende omriss, sett fra luften.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Fort Jesus – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Kenyas nasjonalmuseum

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** GeoNames
 |
**Sydrussisk ovtcharka** (FCI #326, Ioujnorousskaïa Ovtcharka) er en gigantstor gjeterhund/vokterhund med opprinnelse fra det sørlige Russland.

Opprinnelse og alder
--------------------

*Ovtcharka* betyr *gjeterhund*, men sydrussisk ovtcharka er ikke mer gjeterhund enn de andre ovtcharkaene, men en typisk vokterhund. Allikevel blir altså denne rasen av FCI klassifisert sammen med andre gjeterhunder i gruppe 1. Hunden ble første gang anerkjent som en egen hunderase av Sovjetunionen i 1952.

Det hersker uenighet om opprinnelsen til denne hunden, men de fleste kynologer er enige om at rasen var fullstendig utviklet på 1790-tallet. Før den tid mener noen historikere og kynologer at typen kan ha oppstått fra enten pre-slaviske ariske hunder som innvandret fra øst alt i det 4. årtusen eller fra europeiske hunder fra vest. Det siste begrunnes blant annet med at sydrussisk ovtcharka ligner svært på flere europeiske gjeterhunder, både anatomisk og pelsmessig.

Utseende, anatomi og fysikk
---------------------------

Sydrussisk ovtcharka
Sydrussisk ovtcharka er en stor, massiv, slank og rubust hund med godt utviklet muskulatur og kraftig pels. Den karakteristiske ull-lignende pelsen er 10-15 cm lang og består av dekkhår og underpels. Dekkhårene bølger og danner sammenflettinger. Mest vanlig er helhvit, gul/hvit (stråfarget) og grå/hvit (lys askegrå) i flere nyanser. Pelsen krever daglig stell, men sies å være nærmest «selvrensende». Til tross for pelsen tilpasser denne hunden seg godt alle typer klima.

Hannene skal ha en skulderhøyde på minst 65 cm, tispene 62 cm. Vekten ligger typisk på omkring 50 kg, avhengig av type og kjønn. Rasen har tydelig kjønnspreg.

Bruksområde
-----------

Sydrussisk ovtcharka er en utpreget brukshund med lange tradisjoner som vokterhund og vakthund. Den jobber normalt i små grupper på 4-5 hunder per 1000 sau.

Lynne og væremåte
-----------------

Sydrussisk ovtcharka har et primitivt lynne og passer ikke som en typisk familiehund. Dette er en rase for eksperter. Den trenger en tydelig leder, mye mosjon og en god del pelsstell for å trives. Dens primitive lynne gjør den til en naturlig vakthund. Rasen er ofte dominant og gjerne også territorial.

Se også
-------

* Kaukasisk ovtcharka (Kavkazskaïa Ovtcharka)
* Sentralasiatisk ovtcharka (Sredneasiatskaïa Ovtcharka)
**Hagåtña** (IPA: [həˈɡɑtɲə]; tidligere engelsk **Agana**, spansk **Agaña**) er hovedstaden på den amerikanske stillehavsøya Guam. Byen ligger på øyas vestkyst, og hadde i 2000 1 100 av øyas 154 805 innbyggere.

Byens navn ble endra fra **Agana** (uttalt /agaɲa/ (IPA)) for å passe bedre til navnets uttale på chamorro.

Historie
--------

Bilde av Agana tatt før andre verdenskrig.
Hagåtña var allerede før den spanske koloniseringa en stor by. I 1668 ankom den første spanske misjonæren Diego Luis de San Vitores øya. Høvding Kepuha donerte San Vitores et område i Hagåtña for at han skulle bygge en kirke der.

Under det spanske styret ble mange av de innfødte på Guam og resten av Marianene tvunget til å flytte til byen. Restene av bygningene til den spanske administrasjonen kan ses bak katedralen til erkebispedømmet Agana. Steinpilarer fra før spansketiden, kjent som Latte-steiner kan ses i den nærliggende Latte Park.

Etter at Guam ble overdratt fra Spania til USA etter Den spansk-amerikanske krigen i 1898, forble Agana hovedstaden på Guam. Rundt 1940 hadde byen et innbyggertall på nesten 10 000, og nesten halvparten av øyas innbyggere bodde der.

Under Guams frigjøring fra japanerne under andre verdenskrig ble byen hardt skadd av bombardement fra sjøen, og mange av byens tidligere innbyggere flytta til andre deler av øya. Som en del av Guams gjenoppbygningsplan anla den amerikanske marinen rette veier som gikk gjennom eksisterende eiendommer, noe som førte til at mange eiendommer fikk flere eiere. Dette er fortsatt et hinder for byens videre utvikling.

Referanser
----------

1. ↑  .
2. ↑  Rapport fra US Census Bureau

Litteratur
----------

* Rogers, Robert F. *Destiny's Landfall: A History of Guam*, University of Hawaiʻi 1995. ISBN 0-8248-1678-1
* Carter, Lee D. Carter, Rosa Roberto og Wuerch, William L. *Guam History: Persepectives Volume One*, MARC 1997. ISBN 1-878453-28-9

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Hagåtña, Guam – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Virtual Hagåtña

| * v
* d
* r
Hovedsteder i Oseania |
| --- |
| Adamstown **·** Alofi **·** Apia **·** Avarua **·** Canberra **·** Funafuti **·** Hagåtña **·** Honiara **·** Kingston **·** Majuro **·** Mata-Utu **·** Melekeok **·** Nouméa **·** Nuku'alofa **·** Pago Pago **·** Palikir **·** Papeete **·** Port Moresby **·** Port Vila **·** Saipan **·** Sør-Tarawa **·** Suva **·** Wellington **·** Yaren |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN **·** GeoNames **·** MusicBrainz **·** GNIS **·** GNIS
 |
**Klubi Sportiv Luftëtari Gjirokastër**, også kjent som kun **Luftëtari Gjirokastër** er en albansk fotballklubb fra byen Gjirokastër i distriktet med samme navn sørøst i Albania. Klubben ble grunnlagt i 1930 og lagets draktfarger er svarte med blå detaljer, mens bortedraktene er hvite med svarte og blå detaljer. Luftëtari Gjirokastër spiller for øyeblikket i landets øverste divisjon Kategoria Superiore, og spiller sine hjemmekamper på Stadiumi Subi Bakiri. Nåværende trener er Edi Martini.

Klubben har aldri vunnet hverken det albanske seriemesterskapet eller den albanske fotballcupen Kupa e Shqipërisë, men endte opp på andreplass i øverste divisjon under 1977/1978-sesongen. Klubben har per dags dato ikke deltatt i europeisk mesterskapssammenheng.

Kjente spillere med tilknytting til klubben
-------------------------------------------

* Albanias flagg Altin Haxhi
* Serbias flagg Milan Nikolić
* Albanias flagg Arjan Xhumba

Referanser
----------

1. ↑  UEFA.com – Albania, Teams – KS Luftëtari (Besøkt 19. november 2012)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Gordon Smith** (født 14. februar 1908, død 22. oktober 1999 i Massachusetts) var en amerikansk ishockeyspiller som deltok i De olympiske leker i 1932 i Lake Placid og 1936 i Garmisch-Partenkirchen.

Smith vant en olympisk sølvmedalje i ishockey i Vinter-OL i 1932 i Lake Placid. Han spilte på det amerikanske laget som kom på andreplass, bak Canada, i OL-turneringen. Det var fire lag som deltok og alle lagene møttes to ganger. Det var to meget jevne kamper mellom USA og Canada; den første vant Canada 2–1 etter forlengning og den andre sluttet uavgjort 2–2. Canada vant sitt fjerde strake olympiske gull i ishockey foran USA og Tyskland. Den fjerde olympiske turneringen i ishockey var også det sjette verdensmesterskapet i ishockey. Spillerne på USAs lag var Osborn Anderson, John Bent, John Chase, John Cookman, Douglas Everett, Franklin Farrell, Joseph Fitzgerald, Edwin Frazier, John Garrison, Gerard Hallock, Robert Livingston, Francis Nelson, Winthrop Palmer og Gordon Smith. Smith spilte fem kamper i OL-turneringen og scoret ett mål.

Fire år senere, i Vinter-OL i 1936, vant han en bronsemedalje i ishockey. Han spilte alle åtte kampene og scoret ett mål for USA.

OL-medaljer
-----------

* 1932 USAs flagg Lake Placid - Sølv Sølv i ishockey, USAs flagg USA
* 1936 Tysklands flagg Berlin - Bronse Bronse i ishockey, USAs flagg USA

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Gordon Smith – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Gordon Smith – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Gordon Smith – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Gordon Smith – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Gordon Smith – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Gordon Smith – Eurohockey.com Rediger på Wikidata

* (en) Gordon Smith – Eliteprospects.com Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND
 |
En **luftmasse** er et stort volum av luft med nesten ensartede egenskaper. Dette er egenskaper som temperatur, lufttrykk og innhold av vanndamp. Luftmasser kan dekke hundrevis til tusenvis av kvadratkilometer, og endrer seg sakte i takt med terrenget de er over.

Klassifisering
--------------

Luftmasser blir klassifisert ut fra temperaturen og fuktinnholdet sitt. Temperaturen til en luftfmasse blir definert som enten *Arktisk*, *Polar* eller *Tropisk*, der den arktiske luften er den kaldeste og den tropiske luften den varmeste. Fuktinnholdet til en luftmasse defineres som enten *Maritim* eller *Kontinental*. Disse blir så brukt i kombinasjon med hverandre. For eksempel er en *martitim tropisk* luftmasse varm og fuktig, mens en *kontinental arktisk* luftmasse er kald og tørr.

Bevegelser og fronter
---------------------

Luftmassene kan endre egenskapene sine etter hvilket terreng de er over. En kald arktisk luftmasse er mest vanlig i arktiske områder, og en maritim luftmasse oppstår hovedsakelig over vann. Luftmassene kan så flytte på seg, og en maritim luftmasse som flytter seg over land vil etter hvert miste fukten sin og bli kontinental. På samme måte kan en tropisk luftmasse som flytter seg nordover bli avkjølt og bli polar eller arktisk. Grensene mellom to forskjellige luftmasser er myke, men en har ofte et smalt område i overgangen mellom to luftmasser. Dette området kaller vi en værfront eller en frontsone, og ofte kan vi se disse frontene i form av synlige værfenomen. Luftmasser blander seg sjelden sammen, og flytter seg heller rundt og erstatter hverandre. De tilhørende frontene flytter seg også, og fører til endringer i været på overflaten under. Fronter blir også oppkalt etter luftmassen som presser den bort, og vi kaller det en kaldfront når en kaldere luftmasse erstatter en varmere luftmasse. 

Luftmasse er derimot ikke det samme som småskalafenomen som mikroutbrudd. Disse småfenomenene involverer også luftmasser, men uttrykket luftmasse blir bare benyttet for værsystemer over store områder.

Andre luftmasser
----------------

I Europa blir en *ekvatorial* luftmasse definert som en luftmasse som har sitt opphav nær ekvator og som skiller seg fra tropiske luftmasser som utvikler seg i subtropiske strøk. Andre definisjoner er *monsun*luftmasser og *overordnede* luftmasser.

Se også
-------

* Værfront

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Universalis **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data)
 |
**Luftforsvarets kontroll- og varslingsskole** (LKVS) var Luftforsvarets utdannelsesinstitusjon for opplæring av kontroll- og varslingspersonell. Skolen lå på Luftforsvarets stasjon Sørreisa i Sørreisa i Troms. Skolen hadde cirka 10 ansatte, og et varierende antall elever fordelt på grunnleggende kontroll- og varslingsutdanning, spesialistlinjen Fighter Control og spesialistlinjen Air Surveillance. Skolen hadde også diverse kontroll- og varslingsrelaterte kurs.

Grunnleggende kontroll- og varslingsutanning
--------------------------------------------

Denne utdanningen var som regel for befalselever i Luftforsvaret som hadde valgt Kontroll og Varsling som spesialisering, men kunne også ha ekstra kull ved behov. Hvor mange elever som gikk her hvert år var avhengig av det operative behovet. 

Utdanningen varte i et halvt år, og tok for seg de grunnleggende elementene innenfor bransjen. Etter utdanningen kunne elevene velge å jobbe som KV-offiser, eller ta videre spesialistutdanning.

Spesialistutdanninger
---------------------

Skolen tilbød to spesialistutdanninger: 

* *Fighter Control*: Her lærte elevene taktisk kontroll og støtte av norske F-16-operasjoner. Kommunikasjonen foregikk over radio, og bestod av en spesiell engelsk fagterminologi. Elevene lærte også om norsk kampflytaktikk og plattformkapasiteter.

* *Air Surveillance*: Her gikk elevene dypere inn på overvåkningen av norsk luftrom. Utdanningen bestod blant annet av en rekke utsjekker innenfor Air Surveillance, kursing i radar og linksystemer, samt en del *On Job Training*, for eksempel på et radarhode.

Historikk
---------

Skolen lå fram til 2002 på Kongsvinger, men etter denne stasjonen ble nedlagt, åpnet LKVS nye lokaler på Mågerø i august 2002.

9. juni 2016 ble CRC Mågerø nedlagt og LKVS åpnet nye lokaler på Sørreisa 4. januar 2017.

Referanser
----------

1. ↑  «NY SKOLE FOR LUFTFORSVARET | Forsvarsbygg». *www.ntbinfo.no* **(norsk)**. Besøkt 26. mai 2019.
**KRAFT** **Bergen** er et visningssted og kunnskapssenter som stimulerer til produksjon og tilrettelegger for formidling av samtidig kunsthåndverk. KRAFT er eid av fagorganisasjonen Norske Kunsthåndverkere og drives med økonomisk støtte fra det offentlige.

Historie
--------

KRAFT ble opprinnelig stiftet i 1997 som en avdeling i Bergen under Galleri Format i Oslo. De to galleriene hadde en felles struktur. I 2013 ble Format Bergen skilt ut som eget aksjeselskap, med eget styre og daglig leder under navnet KRAFT.

Fra 2013 til 2018 var daglig leder Lise Jonette Gjertsen, og fra 2018 er daglig leder til KRAFT Kirsti van Hoegee.

Bygningen
---------

KRAFT holder til sentralt i Bergen sentrum, Vågsallmenningen 12, i et ærverdig nyrenessansebygg hvor visningsrommene «Hvelvet» og «Galleriet» utgjør kjernen av visningsaktiviteten.

Ved siden av dette består KRAFT av kontor med bibliotek og bokutsalg, og et kjøkken hvor de formidler bruksrelatert kunsthåndverk, samt butikkonseptet Studio.

Utstillinger
------------

KRAFT viser frem materialbasert kunst av både yngre og etablerte kunstnere.

KRAFT Press
-----------

I 2021 KRAFT Press er et eget forlag som publiserer ulike tekst- og kunstpublikasjoner tilknyttet utstillinger.

KRAFT Press sin første satsing er serien «*Parallell»*.

Referanser
----------

1. ↑  Monica Holmen (2015). «På egne premisser: En historie om to gallerier for kunsthåndverk». *Kampen med materialitet, Norske Kunsthåndverkere i 40 år, 1975-2015, red. André Gali*. s. 52-59. ISBN 978-82-533-0335-2.
2. ↑  «KRAFT Bergen | Om Kraft». *KRAFT Bergen* **(engelsk)**. Besøkt 25. august 2021.
3. 1 2  «KRAFT Bergen | Utstillinger». *KRAFT Bergen* **(engelsk)**. Besøkt 25. august 2021.
4. ↑  «Eit kinderegg, og eit forsøk på å lytte til motstand forma i stein». *KUNSTHÅNDVERK* **(engelsk)**. Besøkt 25. august 2021.
5. ↑  Meyer, Siri. «Tilblivelser». *kunstavisen.no*. Besøkt 25. august 2021.
6. ↑  «KRAFT Bergen | Kraft Press». *KRAFT Bergen* **(engelsk)**. Besøkt 25. august 2021.

Se også
-------

* Norske Kunsthåndverkere
* Galleri Format Oslo

Eksterne lenker
---------------

* KRAFT Bergen
* Norske Kunsthåndverkere
**Syed Saleem Shahzad** (født 3. november 1970, død 31. mai 2011) var en pakistansk journalist som skrev mye for ledende europeiske og asiatiske medier.

I oktober 2010 kontaktet Shahzad menneskerettighetsorganisasjonen Human Rights Watch og uttalte at at han sto i fare for å bli anholdt av etterretningstjenesten Pakistans Inter-Services Intelligence (ISI). Pakistan var det dødeligste landet for journalister i 2010, med minst åtte drepte, hvorav seks døde i voldelige selvmordsangrep. Shahzad ble funnet død i en elv i det nordøstlige Pakistan, med tydelige tegn på tortur på kroppen, to dager etter at han var blitt kidnappet i Islamabad. Flere internasjonalt ledende journalister anklaget umiddelbart Pakistans etterretning for å stå bak drapet på Shahzad og den amerikanske regjeringen annonserte senere at de hadde bevis for at dette faktisk var tilfellet.

Shahzad dekket en rekke forskjellige temaer gjennom hans lange journalistiske karriere. Han skrev blant annet om globale sikkerhetsspørsmål, pakistanske væpnede styrker, islamske bevegelser og muslimske motstandsbevegelser i Libanon og Irak. Taliban og Al-Qaida var også vanlige emner i hans forfatterskap. Som journalist reiste han mye i Midtøsten, Asia og Europa. Shahzad var medarbeider i Pakistan Security Research Unit ved Instituttet for fredsstudier ved Universitetet i Bradford. I november 2006 ble han holdt et par dager i fangenskap av Taliban i Helmand i Afghanistan. Da han slapp fri skrev han en detaljert beretning om hans dager i fangenskap og tiden han tilbrakte med Taliban i Afghanistan.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC
 |
Four Alpacka packrafts on the Anaktuvuk River, in the North Slope region of AlaskaFire luftkajakker ved munningen til Anaktuvuk River i Nord-Alaska.
En **luftkajakk**, også kjent som **oppblåsbar kajakk** (engelsk: *inflatable kayak*), er en type båt som kan blåses opp (fylles med luft) når den skal brukes, og deretter kan tømmes for luft, pakkes sammen og oppbevares i en bag når den ikke er i bruk. Slike kajakker har den tradisjonelle kajakk-formen, men er laget av slitesterkt, vanntett materiale og kan blåses opp med en pumpe på kort tid. De kan være like stabile og sikre som tradisjonelle kajakker, men er mye lettere å transportere og oppbevare. Oppblåsbare kajakker kommer i ulike størrelser, fra enkelt- til flerseters.

I likhet med tradisjonelle kajakker drives luftkajakker vanligvis fremover ved hjelp av padling eller roing med årer. De er også utformet for å være lette nok til å kunne bæres over lengre avstander, i tillegg til annet nødvendig utstyr som redningsvest og klær.

Alternative båter
-----------------

Et alternativ til en oppblåsbar kajakk er en packraft, som er en lettere variant ment for å bære på tur. Packrafter har ofte en annen utforming enn den tradisjonelle kajakken.

Galleri
-------

* «Halkett boat», en tidlig type av et oppblåsbart fartøy«*Halkett boat*», en tidlig type av et oppblåsbart fartøy
* Luftkajakk på Matanuska-isbreen i AlaskaLuftkajakk på Matanuska-isbreen i Alaska

Se også
-------

* Coracle
* Packraft

Referanser
----------

1. ↑
**Koninklijke Sporting Club Lokeren Oost-Vlaanderen**, forkortet til **Lokeren** eller **Sporting Lokeren**, er en belgisk fotballklubb som siden 1997 har spilt uavbrutt i toppdivisjonen Jupiler League. Klubben regner sine røtter tilbake til **Racing Lokeren**, som ble stiftet i 1923. Racing Lokeren gikk i 1970 sammen med **Standaard Lokeren** og den nye klubben ble hetende KSC Lokeren; denne klubben gikk i 2000 sammen med Sint-Niklase SK, men tok etter en kort periode tilbake KSC Lokeren-navnet. Klubben spiller sine hjemmekamper på Daknamstadion i Lokeren. Klubbnomaden Petter Rudi spilte i klubben i en periode i 2001, og Geir Ludvig Fevang spilte to sesonger for klubben på begynnelsen av 2010-tallet.

Klubben har spilt åtte sesonger i Europaligaen, med kvartfinale i 1981 som beste resultat. I 1981 ble Lokeren også nummer to i det belgiske seriemesterskapet, deres beste resultat gjennom tidene, og nådde finalen i cupen. I 2003 tok klubben bronse i serien, og i 2012 og 2014 vant Lokeren cupmesterskapet i Belgia.

Kjente spillere med en fortid i klubben
---------------------------------------

*Se også Kategori:Fotballspillere for K.S.C. Lokeren Oost-Vlaanderen*

* Belgias flagg Guy Dardenne
* Tsjekkias flagg Jan Koller
* Danmarks flagg Preben Elkjær Larsen
* Islands flagg Marel Baldvinsson
* Islands flagg Alfreð Finnbogason
* Islands flagg Rúnar Kristinsson
* Polens flagg Grzegorz Lato
* Polens flagg Włodzimierz Lubański
* Norges flagg Geir Ludvig Fevang
* Norges flagg Petter Rudi
* Kroatias flagg Ivan Leko
* Senegals flagg Boubacar Barry

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (nl) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) K.S.C. Lokeren Oost-Vlaanderen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
**Ingrid Fuglestvedt** (født 10. desember 1964 i Mysen, Østfold) er en norsk professor i arkeologi.

Fuglestvedt tok magistergrad i nordisk arkeologi ved Universitetet i Oslo i 1992 med avhandlingen *Svevollen: Et senmesolittisk boplassområde i det østnorske innland*, der hun definerer en til da ukjent type kulturminner fra eldre steinalder; groptuftene. 

Etter eksamen var Fuglestvedt en kort periode saksbehandler ved Arkeologisk museum i Stavanger til hun ble innvilget forskningsstipend fra Norges forskningsråd. Våren 2002 tok hun doktorgraden ved Universitetet i Bergen med avhandlingen *Pionerbosetningens fenomenologi*. Den omhandler den første bosetningen på norsk område etter istiden, og ikke minst grunnen til at menneskene vandret inn, og hvordan det skjedde. 

Fra 2002 har Fuglestvedt vært tilknyttet Universitetet i Oslo, fra 2004 fast ansatt ved Institutt for arkeologi, konservering og historie (IAKH). Vårsemestret 2011 var hun gjesteforsker ved Senter for tverrfaglig kjønnsforskning (STK). 

I perioden 2011-15 var Fuglestvedt leder for det NFR-finansierte forskningsprosjektet *Meetings Make History. Hunters' Rock Art and Lands of Identity in Mesolithic Northern Europe* i regi av IAKH.

Hun er søster til klimaforskeren Jan Fuglestvedt.

Bibliografi
-----------

* (no) Publikasjoner av Ingrid Fuglestvedt i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
* (no) Publikasjoner av Ingrid Fuglestvedt i BIBSYS

Referanser
----------

1. ↑  *Kodeknekkeren fra Mysen*, Smaalenenes Avis, 26. januar 2019

Portal: Arkeologi

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** CRIStin
 |
**Hans Christian «Tian» Sørhaug** (født 5. juli 1949 i Oslo) er en norsk sosialantropolog, sosiolog og arbeidsforsker. Han har særlig forsket på endring i organisasjoner og ledelse. Han var forsker ved Arbeidsforskningsinstituttet (AFI; Arbeidspsykologisk institutt før 1987) fra 1977 til 1999, og var AFIs direktør 1989–1993. Han var leder for Senter for teknologi, innovasjon og kultur (TIK) ved Universitetet i Oslo 1999–2003. Etter det var han forsker I ved TIK og senere professor i sosiologi ved Institutt for sosiologi og samfunnsgeografi. Han er nå professor emeritus.

Bakgrunn
--------

Sørhaug ble cand.mag. i 1973 og cand.polit. i sosialantropologi ved Universitetet i Oslo i 1977.

Han ble ansatt som vitenskapelig assistent ved Arbeidspsykologisk institutt (fra 1987 Arbeidsforskningsinstituttet, AFI) i 1977, ble forsker III i 1980 og forsker II (seniorforsker) i 1985. I 1986 ledet han forskningsprogrammet «Work and Learning Processes» ved AFI. I 1987 var han kortvarig ansatt ved Sosialantropologisk institutt ved Universitetet i Oslo. Han var fast ansatt som seniorforsker ved AFI fra 1988, og var direktør ved samme institutt 1989–1993. Han sluttet ved AFI i 1999 etter 22 år som forsker ved instituttet, og var deretter leder for Senter for teknologi, innovasjon og kultur (TIK) ved Universitetet i Oslo 1999–2003. Etter det var han forsker I ved TIK og senere professor i sosiologi ved Institutt for sosiologi og samfunnsgeografi. Han er nå professor emeritus.

Han var gjesteforsker ved Stanford University og Massachusetts Institute of Technology 1993–1994 og ved Bristol University 2002–2003. Vinteren og våren 2010 har han vært medlem i ekspertpanelet i NRK-programmet Lyngbø og Hærlands Big Bang.

Bibliografi i utvalg
--------------------

* *Managementalitet og autoritetens forvandling. Ledelse i en kunnskapsøkonomi* (Fagbokforlaget, 2004) ISBN 9788276745726
* Fetisjerte relasjoner: arbeid, autoritet og kjønn (2002)
* Om ledelse: magt og tillid i moderne organisationer (2001)
* Fornuftens fantasier: antropologiske essays om moderne livsformer (1996)

Referanser
----------

1. ↑  Tian Sørhaug
2. 1 2  «Hans Christian Sørhaug». Universitetet i Oslo. 3. oktober 2010. Arkivert fra originalen 22. desember 2015. Besøkt 9. desember 2015.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Tian Sørhaug på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
* (no) Publikasjoner av Tian Sørhaug i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
* (no) Publikasjoner av Tian Sørhaug i BIBSYS

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** CRIStin
 |
Manipulator på en robot.
**Manipulator** er fra latin:*manipulus* som betyr *håndfull*.
En **manipulator** er en fjernstyrt arm som monteres på fjernstyrte undervannsfarkoster og andre steder der tekniske behov tilsier det. De er velkjente på blant annet romstasjonene.

Felles for alle manipulatorer er at de virker som enkle hender, og har gripefunksjon tilsvarende vår tommelfinger.

En manipulator kan ha en eller flere funksjoner. Man skiller mellom hovedtyper ved antall funksjoner. Mest vanlige utrustning på en fjernstyrt undervannsfarkost er en 5-funksjons manipulator og en 7-funksjons manipulator. De mest brukte manipulatorene er hydraulisk drevet av hydraulikkaggregat på farkosten, men det finnes også elektriske varianter.

I sciencefictionlitteraturen ble avanserte manipulatorer «oppfunnet» av forfatteren Robert A. Heinlein så tidlig som 1950. Han kalte dem Waldoer og skrev en short story med den tittelen. Utviklingen er ennå ikke helt på høyde med hans forestillinger, men ser ut til å gå den veien.

I samfunnsvitenskapene brukes uttrykket manipulator om en som får folk til å gjøre som han/hun vil, gjerne uten at noen merker det. Dette blir ofte tillagt negativ mening (Hitler kunne kunsten, bl.a.). Også innen psykologien blir manipulerende adferd forbundet med noe negativt, se dyssosial personlighetsforstyrrelse og psykopati. 

På den annen side blir manipulering i betydningen håndverk brukt bevisst av terapeuter, f.eks. fysioterapeuter eller kiropraktorer.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GND **·** LCCN
 |
**Ingrid Sevaldsen Dyrnes** (født 20. oktober 1985) er en norsk vokalist, musiker og tekstforfatter.

Karriere
--------

Ingrid Dyrnes er fra Kristiansund og spilte piano som barn. Hun gikk musikklinjen på Atlanten Videregående skole og var med i operakoret to sesonger. Der hadde hun også mindre solistroller. Ingrid lærte seg pianotrekkspill for å bli med et ensemble og spille på Klippfiskfestivalen i Bègles i Frankrike i 2003. Etter videregående gikk Ingrid ett år teater på Trøndertun Folkehøyskole.

Under studiene i Trondheim møtte Ingrid etablere musikere og ble gjennom miljøet rundt Trondheim Studio med som korist på flere innspillinger. Blant annet på albumet "Monster" av Cristoffer Øien og albumene "Momento Certo" og "Sempri Bandidos" med Jay & Bandidos. Ingrid turnerte med Jay & Bandidos i Portugal og på Kapp Verde. Gruppa gjorde noen konserter i Norge, bland annet på Sofieprisutdelingen i 2009 og under Melafestivalen i Oslo i 2010.

I 2010 ga Ingrid Dyrnes for første gang ut egen musikk med albumet "Åpne blikket ditt". Neste sang ut var julesangen "Hjæm te jul" i 2016 som ble brukt i en nasjonal kampanje for Norsk Flid Husfliden og vist på kinoer rundt omkring i Norge. Sangen ble spilt på NRK P1. Høsten 2018 ga Ingrid ut singelen "Ein tredjedel". Den har også blitt spilt på NRK P1.

Diskografi
----------

### Ingrid Dyrnes

* 2010, Åpne blikket ditt, album
* 2016, Hjæm te jul, singel
* 2017, Ein tredjedel, singel

### Andre deltakelser

* 2008, Momento Certo, Jay & Bandidos
* 2011, Sempri Bandidos, Jay & Bandidos
* 2012, Monster, Christoffer Øien
* 2013, Departure, Razorblades and Lemonade

Referanser
----------

1. ↑   www.proff.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   www.birthday.se[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Hjemmeside Arkivert 19. august 2018 hos Wayback Machine.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
Røde Fane-kanalen ved Tigermunnklippen
**Hongqikanalen** eller **Røde fane-kanalen** (forenklet kinesisk: 红旗渠, pinyin: *Hongqi qu*, Wade-Giles: *Hung-ch'i ch'ü*) er en irrigasjonskanal i Linzhou i Folkerepublikken Kina, i hjørnet mellom provinsene Henan, Shanxi og Hebei. 

Den ble bygd mellom februar 1960 og juli 1969 for å vanne de tørre delene av fylket Lin (Linxian 林县, dagens Linzhou) ved foten av Taihangfjellene vest for Anyang. Kanalen ble besluttet bygd under «det store spranget», men arbeidet kom ikke i gang med det samme. Anlegget er et resultat av tusener av arbeideres håndkraft, uten maskineri, og mye av hovedkanalen er langs harde fjellsider. En rekke propagandafilmer ble laget under Maos tid til pris for dette kommunistiske fellesprosjektet rettledet av «Mao Zedongs tanker».

Hovedkanalen er ca. 71 km lang, med sidekanaler dreier det seg om 2000 km.

Kanalen ble i 2006 oppført på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner.

Litteratur
----------

* Lin Min: *Der Rote-Fahne-Kanal*. Forlaget for fremmedspråklig litteratur, Beijing, 1974.
* Judith Shapiro: *Mao's war against nature - Politics and the Environment in Revolutionary China*. Cambridge University Press, Cambridge 2001, ISBN 0-521-78680-0.

Eksterne lenker
---------------

* Red Flag Canal
* Hongqi qu
* Zhongguo Linzhou – Hongqi qi wang
* Linzhou Hongqi qu

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Hvitflankeskogsnegl** (*Arion silvaticus*) er et bløtdyr og tilhører de landlevende lungesneglene i familiegruppen skogsnegler. Den er en av «nakensneglene» uten synlig skall.

Utseende
--------

Hvitflankeskogsnegl er en gråbrun snegl som kan bli opptil 4 cm. lang. Slimet er uten farge. Sålen (foten) er lys eller hvitaktig. Ryggen er delt av en langsgående mørk stripe og er mørkere enn sidene.

Hvitflankeskogsnegl ligner på gulflanket skogsnegl, men denne har noen gule farger på sidene. For å kunne artsbestemme disse med sikkerhet kan det kreves undresøkelse av de indre organene. (genetaliene). Den kan ligne på enkelte arter i familien kjølsnegler (Limacidae), men disse har åndehullet bak midten av kappa og en kjøl på den bakre delen av kroppen.

Hvitflankeskogsnegl har to par tentakler. På det øverste paret finnes øyne ute på spissen. Det underste paret brukes til å registrere lukter eller kjemikalier. De har en kappehule som er en del av åndedrettet til sneglen, og den tjenestegjør som en lunge. Man kan lett se åpningen til kappehulen som et hull, normalt på høyre siden av kappen. Skogsnegler har åndehullet foran midten av kappa.

Levevis
-------

Hvitflankeskogsnegl lever for det meste av ulike plantedeler, som den spiser. Den har ikke tenner, men en raspetunge, som den kan raspe i seg maten med. Men den kan spise døde dyr (åtsler) eller mindre snegler som de kommer over.
Hvitflankeskogsnegl finnes på fuktige steder med skygge. Den er aktive om natten når luftfuktigheten er høyere. Om dagen hviler den ofte undere steiner eller i tett vegetasjon. Om været blir for tørt og varmt, lukker den åpningen til kappehulen, mest mulig for å spare på fuktigheten.

Hvitflankeskogsnegl er hermafroditter (tvekjønnet). For å kunne legge egg kreves allikevel to snegler, som under paringen, befrukter hverandre. Den legger flere hundre egg i grupper på 20-30 egg, på skyggefulle fuktige steder. Etter noen uker klekker eggene. De nyklekkete sneglene ser ut som miniatyrer av de voksne individene. Utviklingstiden til et voksent individ kan variere etter arten, men mellom seks og sju måneder er vanlig.

Referanser
----------

1. ↑   Artsdatabanken takson-ID 121264, besøkt 13. september 2022[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) *hvitflankeskogsnegl* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *hvitflankeskogsnegl* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *hvitflankeskogsnegl* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *hvitflankeskogsnegl* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *hvitflankeskogsnegl* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *hvitflankeskogsnegl* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *hvitflankeskogsnegl* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Arion silvaticus* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata
* Arion silvaticus - Miljølære.no
**Bjørn Olav Hansen** (født 30. september 1958 i Gjøvik) er en norsk journalist, forfatter og blogger, samt ordinert pastor i Det Norske Baptistsamfunn. Tidligere journalist i lokalavisen Samhold, og tidligere informasjonsmedarbeider i Stefanusalliansen (dengang: Norsk Misjon i Øst) og redaktør for organisasjonens tidsskrift Ropet fra Øst. Knyttet til Kristi himmelfartskapellet, et sted for bønn og samtale på økumenisk grunn. Fast bidragsyter til Dagen/Magazinet. Initiativtager til Nasjonalt Bønneråd for Norge. Han er medlem av Ekumeniska kommuniteten i Bjärka Säby, Sverige.

Hansen er spesielt opptatt av den tidlige kirkens historie,samt Østkirkens og ørkenfedrenes spiritualitet, og den nymonastiske bevegelsen. Gjennom sine bøker, seminarer og retreater ønsker han å inspirere til en radikal etterfølgelse av Kristus i bønn og overgivelse, samt bygge bro mellom kristne av ulik konfesjon.

Bibliografi
-----------

* *Gategutten Rune*. Rex forlag 1995. ISBN 82-7388-433-3
* *Og det ble lys. Glimt fra historien til Gjøvik Energi A/S fra 1896-1996*. ISBN82-994118-0-7
* *Ved stille vann. Gudslengsel og hvile i en travel hverdag*. Frihet 2002. ISBN 82-92363-02-5
* *Å leve i bønn*. Frihet 2006 og 2008. ISBN 82-92363-10-6
* *Abraham Guds venn*. Frihet 2008. ISBN 978-82-92363-22-5
* *Jesusbønnen*. Frihet 2010. ISBN 978-82-92363-31-7

En tro verd å dø for. Frihet 2012. ISBN 978-82-92363-42-3

Eksterne lenker
---------------

* Bjørn O. Hansens blogg

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF
 |
**BBC Wales** (**BBC Cymru**, som den heter på walisisk) er den walisiske filialen for BBC, og den er basert i Kringkastingshuset i Cardiff. Kanalen debuterte 1. februar 1964. Før 1964 hadde ikke BBC noen produksjonssenter i Wales, men de kringkastet der.

Oversikt
--------

BBC Wales produserer TV-programmer på engelsk og walisisk, både for BBC One og BBC Two og for S4C, som bare sender på walisisk. *Pobol y Cwm* er kanskje det mest kjente programmet de lager på walisisk. Det er en såpeopera som har pågått siden 1974. BBC Wales driver også to radiostasjoner, BBC Radio Wales på engelsk og BBC Radio Cymru på walisisk. Sistnevnte er også beregnet på et yngre publikum enn BBC Radio Wales. Det lokale nyhetsprogrammet *Wales Today* har vært produsert i Cardiff siden 1963. BBC Wales produserer også det walisiske nyhetsprogrammet *Newyddion* for S4C, som kombinerer internasjonale, nasjonale og regionale nyheter fra Wales.

*Belonging* er et annet populært program, som har gått på TV siden 2000. *Belonging* er et engelskspråklig program som er produsert av BBC Wales' dramaavdeling og vist av BBC One i løpet av deres lokale sendetider. Seere i resten av Storbritannia kan også se serien via Sky Digital.

BBC Wales produserer også programmer for hele nasjonen. Spesielt nevneverdig er kanskje dets dramaseier, som inkluderer Anthony Trollopes *He Knew He Was Right* (2004) og den nye *Doctor Who* (2005). BBC National Orchestra of Wales holder også til hos BBC Wales og opptrer både i Wales og internasjonalt.

Programmer
----------

### Produsert av BBC Wales

For Wales
* *Wales Today* (1963–)
* *Pobol y Cwm* (1974–)
* *Belonging* (1999–)

  

For Storbritannia
* *The District Nurse* (1984–1987)
* *He Knew He Was Right* (2004)
* *Doctor Who* (2005–)
* *Doctor Who Confidential* (2005–)
* *Torchwood* (2006)

### Bestilt av uavhengige produsenter for BBC Wales

For Storbritannia
* *Shakespeare: the Animated Tales* (1992, 1994)
* *Casanova* (2005)
* *The Girl in the Café* (2005)
* *Life on Mars* (2006)

Eksterne lenker
---------------

* BBC Wales

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN
 |