recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Moder Angelica** (**Mother Mary Angelica of the Annunciation**, opprinnelig **Rita Antoinette Rizzo**, født 20. april 1923 i Canton i Ohio i USA, død 27. mars 2016 i Hanceville i Alabama) var en amerikansk katolsk nonne og grunnlegger av TV-kanalen Eternal Word Television Network (EWTN).

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Rita Antoinette Rizzo var eneste barn i en italiensk-amerikansk familie. Faren forlot familien tidlig og Rita vokste opp i fattige omstendigheter.

En viktig begivenhet i hennes religiøse liv fant sted i 1943, da hun opplevde at Gud hadde helbredet henne fra sterke magesmerter.

### Klarisse

I 1944 gikk hun i kloster. I 1945 ble hun novise i Sankta Klaras orden («klarissene») under sitt nye ordensnavn *Sister Mary Angelica of the Annunciation*. Hun avla sinr klosterløftet i Ohio i 1953.

I 1963 var hun med på å grunnlegge klosteret Our Lady of the Angels i Irondale i Alabama, dypt inne i det protestantiske såkalte «bibelbeltet».

Sr. Angelica begynte på 1960-tallet å forfatte småskrifter om forskjellige religiøse emner. Hun ble innbudt til å holde foredrag på flere steder og ledet også et radioprogram, «Journey Into Scripture». Hennes første bok, «Journey Into Prayer», ble publisert i 1972. Hun produserte også videobånd og syntes i kristent fjernsyn.

### EWTN - *Eternal World Television Network*

I 1980 konverterte hun klosterets garasje til et TV-studio, noe som ble starten på Eternal Word Television Network (EWTN) som ble lansert den 15. august 1981. Der ledet hun blant annet programmet *Mother Angelica Live*.

I 1996 begynte Moder Angelica byggingen av et nytt nonnekloster i Hanceville i Alabama, kalt *Shrine of The Most Blessed Sacrament*. Det ble bygd ved hjelp av private donasjoner og stod ferdig for søstrene å flytte inn til i 1999. Ordenens mannlige gren forble i Irondale, hvorfra det meste av TV-produksjonen fortsatte.

I tyve år ledet hun EWTN innen hun trakk seg tilbake til det stille klosterliv i 2001 etter å ha blitt rammet av slag og andre helsebesvær.

Litteratur
----------

* W. Jason Wallace, Mother Angelica, Enyclopedia of Alabama
* Där Gud öppnar dörrar, Katolsk observatör

Referanser
----------

1. 1 2   Encyclopædia Britannica Online, Encyclopædia Britannica Online-ID biography/Mother-Angelica, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 29. april 2014[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   Paul Vitello, «Mother Mary Angelica, Who Founded Catholic TV Network, Dies at 92», tidspunkt 27. mars 2016, besøkt 28. mars 2016[Hentet fra Wikidata]
4. 1 2   Find a Grave, Find a Grave-ID 160101797, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
5. ↑  Morton, Victor (27. mars 2016). «Mother Angelica dies on Easter Sunday» **(engelsk)**. The Washington Times. Besøkt 28. mars 2016.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | WikiTree **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNE
 |
**Diego Ulissi** (født 1989) er en italiensk profesjonell landeveissyklisk. Han sykler for UCI WorldTour-laget UAE Team Emirates. Han har vært profesjonell rytter siden 2010.

Karriere
--------

Ulissi vant *Junior-VM i landeveissykling* i både 2006 og 2007, og var den andre i historien til å ta to Junior-VM titler. Ulissi vant den 17. etappen av Giro d'Italia 2011 etter at Giovanni Visconti mistet seieren etter ufair sprinting.

Meritter
--------

2010
1.-plass, Gran Premio Industria e Commercio di Prato
8.-plass sammenlagt, Polen rundt
2011
Etappe 17 Giro d'Italia
Sammenlagt og etappeseier, Slovenia rundt
2.-plass sammenlagt, Settimana internazionale di Coppi e Bartali
Ungdomskonkurransen
2012
3.-plass sammenlagt Settimana internazionale di Coppi e Bartali
Poengkonkurransen, Ungdomskonkurransen, 2 etappeseire
2013
Sammenlagt og etappeseier Settimana Internazionale di Coppi e Bartali
Etappeseier, Polen rundt
Milano–Torino
Coppa Sabatini
Giro dell'Emilia
2014
Etappeseier, Tour Down Under
G.P. Camaiore
5. og 8. etappe, Giro d'Italia
2015
7. etappe, Giro d'Italia
2016
4. og 11. etappe, Giro d'Italia
3. etappe, Tour of Slovenia
Circuito de Getxo
Sammenlagt + 3. etappe, Czech Cycling Tour
2017
GP Costa degli Etruschi
Grand Prix Cycliste de Montréal
Sammenlagt + 4. etappe, Tyrkia rundt
2018
5. etappe, Sveits rundt
2019
G.P. Città di Lugano
Sammenlagt + 3. etappe, Tour of Slovenia
2020
Sammenlagt + 1. og 4. etappe, Luxembourg rundt
2. og 13. etappe, Giro d'Italia
2021
4. etappe, Tour of Slovenia
Sammenlagt + 1. og 4. etappe, Settimana Ciclistica Italiana
2022
GP Industria
3. etappe, Tour du Limousin
2023
4. etappe, Tour of Oman

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Diego Ulissi – UCI Rediger på Wikidata

* (en) Diego Ulissi – ProCyclingStats Rediger på Wikidata

* (en) Diego Ulissi – Cycling Archives Rediger på Wikidata

* (en) Diego Ulissi – Cycling Quotient Rediger på Wikidata

* (en) Diego Ulissi – CycleBase Rediger på Wikidata


| * v
* d
* r
UAE Team Emirates (2024) |
| --- |
| 
* Almeida
* Arrieta
* Ayuso
* Baroncini
* Bax
* Bjerg
* Christen
* Covi
* del Toro
* Fisher-Black
* Großschartner
* Hirschi
* Hodeg
* Laengen
* Majka
* McNulty
* Molano
* Morgado
* Novak
* I. Oliveira
* R. Oliveira
* Pogačar
* Politt
* Sivakov
* Soler
* Ulissi
* Vine
* Vink
* Wellens
* Yates

 |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
Utsikt til Okseøerne  Foto: Arne List 
**Okseøerne** (tysk: *Ochseninseln*) er to småøyer på den danske side av Flensborg Fjord. Øyene ligger utfor Sønderhav og ble første gang nevnt i Kong Valdemars Jordebog i år 1231. De ble dengang brukt som gressgang for kveg. Inntil stormfloden i november 1872 levde beboerne av landbruk, fiskeri og skipsbyggeri.

**Store Okseø** er 8 ha stor og har ferjeforbindelse til fastlandet. På øyen finnes en campingplass og en restaurant. Store Okseø var eiet av Bov kommune, Miljøministeriet og Sønderjyllands Amt frem til 2007, hvoretter øyen ble overtatt av Miljøministeriet.

**Lille Okseø** er 4 ha stor og eies av Københavns Lærerforenings Kolonier. Dronning Margrete I døde av pest på et skip i Flensborg Havn. Et sagn knytter Lille Okseø til dronning Margretes død.

Referanser
----------

1. 1 2  *Store Okseø*, brosjyre fra Naturstyrelsen. Besøkt 28. oktober 2016
2. ↑  *Okseøerne*, graenseforeningen.dk. Besøkt 28. oktober 2016
3. ↑  *Okseøerne*, Den store danske. Besøkt 28. oktober 2016

Eksterne lenker
---------------

* (en) Okseøerne – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** GeoNames
 |

Portal: Danmark
Landskap i Markam
Markham (rosa) i Chamdo (gult)
**Markam** (kinesisk: 芒康县; pinyin: *Mángkāng Xiàn*) er et fylke i prefekturet Qamdo i Den autonome region Tibet i Folkerepublikken Kina.

Befolkningen i fylket var på 70 276 innbyggere i 1999.

Fylket grenser i øst til Jinsha Jiang, som det øvre løpet av Kinas største elv, Yangtze, heter. På østsiden av elven begynner provinsen Sichuan.

Fjellpartiet Ningjing Shan løper fra nord til sør gjennom fylket, og i vestre rand og parallelt med disse løper fjellpartiet Taniantaweng Shan. De høyeste fjellpassene langs hovedveiene i fylket er på 4140, 4220, 4293 og 5008 moh.

Administrative enheter
----------------------

**Storkommuner:**

* Gartog (嘎托镇); Rongmai (如美镇);

**Kommuner:**

* Bangda (帮达乡); Chubalug (朱巴龙乡); Co’nga (措瓦乡); Gardo (昂多乡); Goibo (戈波乡); Mangling (莽岭乡); Mogxoi (木许乡); Nornai (洛尼乡); Qizhong (徐中乡); Qoiden (曲登乡); Qucaika (曲孜卡乡); Surdexoi (索多西乡); Zagxoi (宗西乡); Yanjing for naxifolket (盐井纳西族乡).

Samferdsel
----------

Kinas riksvei 214 løper gjennom området. Den fører fra Xining i provinsen Qinghai til Jinghong i Yunnan. 

Kinas riksvei 318, en av Folkerepublikken Kinas lengste hovedveier, løper gjennom området. Den begynner i Shanghai og fører blant annet innom Wuhan og Chengdu på sin vei inn i Tibet og Lhasa og helt frem til en kinesisk grenseovergang mot Nepal i Zhangmu.

Referanser
----------

1. ↑  National Population Statistics Materials by County and City – 1999 Period, *i* China County & City Population 1999, Harvard China Historical GIS

Bibliografi
-----------

* Andreas Gruschke: *The Cultural Monuments of Tibet’s Outer Provinces: Kham – Volume 1. The Xizang Part of Kham (TAR)*, White Lotus Press, Bangkok 2004. ISBN 974-480-049-6
* Tsering Shakya: *The Dragon in the Land of Snows. A History of Modern Tibet Since 1947*, London 1999, ISBN 0-14-019615-3

Eksterne lenker
---------------

* Lokalregjeringens side

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
**Gertrud Günther** (født 25. oktober 1911 i Kristiania, død 28. desember 1992) var en norsk lege og kvinnesaksforkjemper. Hun var engasjert i Norsk Kvinnesaksforening og er særlig kjent som initiativtaker til og medstifter av Sex og Politikk.

Karriere
--------

Hun ble født i Kristiania, der faren var tysk luthersk prest i den tyske menigheten, mens moren hadde tysk jødisk bakgrunn. Hun vokste opp i et hjem der «kristendom, humanisme og kunst» stod i sentrum, og begge foreldrene var engasjert mot den fremvoksende nazismen i hjemlandet. Hun studerte først medisin i Tyskland, og interesserte seg også for psykoanalyse og filosofi. Det ble etterhvert umulig for henne å fortsette studiene i Tyskland, og hun dro tilbake til Norge. I Norge ble studiene igjen avbrutt av krigen, og hun ble i stedet utdannet sykepleier ved Norges Røde Kors' sykepleierskole i Tønsberg i 1943. Hun ble først cand.med. ved Universitetet i Oslo i 1950.

Ved siden av sitt arbeid som en av få kvinnelige leger i drammensregionen var hun sterkt engasjert i kvinnesaken. Hun var leder i Drammen Kvinnesaksforening fra 1969 til 1975, etter å ha vært nestleder i Dagny Sveaas' ledertid. Hun ble senere æresmedlem i foreningen. På Norsk Kvinnesaksforenings landsmøte i 1966 tok hun initiativ til etableringen av Norsk forening for familieplanlegging, nå Sex og Politikk. Gunhild Ramm Reistad skrev: «Som lege opplevde hun at prevensjonskunnskap var selve krumtappen i kvinnesaksarbeidet. [...] Gertrud Günther var opptatt av psykologi, filosofi og religion. Hun forente kristendom og humanetikk. I begge tilfeller er nestekjærligheten og den enkeltes plikt til å motarbeide sine negative tilbøyeligheter hovedsaken. Hun var sterkt imot nasjonalisme.»

Referanser
----------

1. 1 2 3  «Gertrud Günther runder 80». *Drammens Tidende og Buskeruds blad*. 23. oktober 1991.
2. 1 2  *Drammens Tidende og Buskeruds blad*. 8. januar 1992.
3. ↑  *Norges leger*. Den Norske lægeforening. 1986. ISBN 8270540382.
4. ↑  Reistad, Gunhild Ramm (1996). *Det startet på Bragernes torg for 100 år siden*.
5. ↑  *Hvem er hun?*. Cappelen. 1989. ISBN 8202116759.
6. ↑  «Gertrud Günther (nekrolog)». *Aftenposten*. 14. januar 1992. s. 10.
Kjepphester har vært et populært leketøy over store deler av Europa siden 1500-tallet. Dette tyske tresnittet fra 1542 viser en gutt i landsknektdrakt med kjepphest.
**Kjepphest** er et leketøy som opprinnelig bare var en kjepp som barn holdt mellom bena og sprang med for å etterligne ridning. Vanligvis ble kjepphesten laget av et kosteskaft og pålimt et utskåret hestehode med tverrpinne som gjorde det lettere å holde. Det ble så malt i mer og mindre naturlige farger. De fineste kjepphestene hadde hjul bak, og sadeloppbygning midt på. Leketøyet var i vanlig bruk til ridehestene forsvant ut av bybildet og trehjulssykkelen overtok.

Uttrykket i overført betydning
------------------------------

En moderne kjepphest med stoppet tøyhode i bruk
William Wallace Denslows illustrasjon til det engelske barneverset *Ride a cock horse* er fra en utgivelse av *Gåsemorvers* fra 1901 og viser en tradisjonell kjepphest med hjul.
En konkurranse med Kjepphest i Ystad 2024.
Uttrykket «kjepphest» kan også brukes om en fiks idé, noe en er veldig interessert i, en hobby eller et favorittema. «Å ri en kjepphest» kan på tilsvarende måte bety det «å ha dilla» på noe eller være overdrevent ivrig og opptatt av en sak som en stadig nevner.

En av de mest kjente kjepphestene i denne betydningen kan tillegges den romerske senatoren Marcus Porcius Cato den eldre (234-149 f.Kr.) som alltid avsluttet sine innlegg i senatet (uansett hva temaet var) med ordene: «Og forøvrig er det min mening at Kartago bør ødelegges». For noen år siden ville en slik adferd ha fått karakteristikken «hakk i plata».

På engelsk kalles kjepphest for *hobby-horse* eller bare *hobby*, trolig er en omdanning av navnet Robert. Det engelske ordet for kjepphest har siden gitt oss ordet «hobby» i betydningen «favorittsysselsetting» «yndlingsemne» eller «fritidsinteresse». En variant av den engelske hobby-horse ble brukt som et fast innslag i den gamle Morris-dansen. Også William Shakespeare nevner ordet hobby-horse flere steder i sine skuespill.

Se også
-------

* Gyngehest
* Hobby

Referanser
----------

1. 1 2  «kjepphest»[*død lenke*], *Bokmålsordboka*

Eksterne lenker
---------------

* (en) Hobby horses – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Oppslagsordet «Kæphest» i *Ordbog over det dansk sprog* (ordforklaring og etymologi på dansk)
* Kjepphestfestivalen (på engelsk)
* Lag din egen kjepphest (på engelsk)
* Kjepphester til salgs (på engelsk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN
 |
Hanshui med tilsigsfelt i det sentrale Kina, i Shaanxi, Sichuan, Chongqing, Henan og Hubei.
Han-elven i Wuhan, nær der den munner ut i Yangtze.
***Hanjiang** har også andre betydninger.*
**Han Jiang** (tradisjonell kinesisk: 漢江; forenklet kinesisk: 汉江; pinyin: *Hànjiāng*) i Folkerepublikken Kina, tidligere kalt **Hanshui** (漢水; *Hàn Shuǐ*), er den lengste sideelven til Chang Jiang, og er 1 532 km lang. 

Han-elven har sine kilder i det sørvestre Shaanxi og renner så inn i Hubei. Den forener seg med Chang jiang i storbyen Wuhan. Elvemøtet deler byen i tre deler: Wuchang, Hankou og Hanyang.

Den største bielva er *Dan Jiang*, som er utbygd vest for Nanyang i provinsen Henan gjennom Danjiangkoudemningen (Hubei), ferdigstilt på 1950-tallet. Danjiangkou-reservoaret er den største kunstige innsjøen i Kina.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Han River (Hanshui) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Agenda 21-kontoet, Kina – «Project Profiles, The Planning for the Protection and Management of Eco-environment of the Water Source of the Danjiangkou Reservoir».

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** BNF **·** BNF (data) **·** GeoNames
 |
Qinhuai He, 2010
**Qinhuai He** (kinesisk: 秦淮河; pinyin: **Qínhuái hé**), tidligere også kalt *Huai Shui* (kinesisk: 淮水) eller *Longcang Pu* (kinesisk: 龙藏浦), er en sideelv til Chang Jiang sørvest i provinsen Jiangsu i Folkerepublikken Kina. Den er 110 km lang og har et tilfangsfelt på 2 630 km².

Den har to kildeelver. Den østlige har sine kilder i Baohua Shan (*shan* betyr «fjell») i fylket Jurong i provinsen Zhejiang, den sørlige i Donglu Shan i fylket Lishui.[] Begge møtes under Fang Shan i Nanjings bydistrikt Jiangning og derfra renner Qinhuai He over 110 km til den munner ut i Yangzijiang. Den korte delen som renner gjennom selve byen Nanjing kalles gjerne for *Indre Qinhuai He* (*Nei Qinhuai He*) - det finnes her også en annen arm som er den ytre elv. Bydistriktet Qinhuai i Nanjing er oppkalt etter elven.

Elvens bredder har hatt bosetting helt tilbake til neolittisk tid.

Qinhuai-elven i Nanjing by
--------------------------

Qinhuai-elvens bredder anses som fødestedet for gamle Nanjings kultur, og derfor kalles den gjerne «Nanjings moderelv». Konfuciustempelet i Nanjing ligger nær elven. I samme område er også Zhan-haven, Egret-øya, Kinaporten, paviljonger og tårn. Langs den indre elv var det historiske bordelldistriktet, mest for de edlere etablissementer som ble besøkt av finere folk og studenter, som var berømt og beryktet fra Mingdynastiets tid og helt frem til annen verdenskrig.

Referanser
----------

1. ↑

Eksterne lenker
---------------

* (en) Qinhuai River – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GeoNames
 |
***The Mailman*** er en amerikansk stumfilm fra 1923 regissert av Emory Johnson.

Handling
--------

Postbudet Bob Morley (spilt av Ralph Lewis) og sønnen hans Johnnie (spilt av Johnnie Walker) blir begge hedret for deres lange og tro tjeneste for United States Postal Service. Men historien tar snart en dramatisk vending når Johnnie godtar en forfremmelse, for å arbeide på et post-skip kalt Enterprise - og han begynner i denne stillingen umiddelbart. Men kort tid senere skjer det et ran, og en kollega blir skutt under ranet - hvor Johnnie er det eneste vitnet. Men kjeltringene kaster ham over bord. Men en lystbåt som tilfeldigvis befinner seg i det samme området redder Johnnie fra å drukne. Men dette er til liten trøst når Johnnie oppdager at båten faktisk er involvert i ranet om bord på Enterprise.

Lystbåtens eiere oppdager snart at Johnnie hadde vært vitne til ranet og drapet på den andre post-ansatte. Før de kan kaste ham tilbake på havet, kommer Johnnie seg til skipets radio-rom og sender et varsel til U.S. Navy. Men så snart Johnnie kommer om bord på redningsskipet arresterer de ham for å ha deltatt i tyveriet og drapet på kollegaen hans. Han blir senere dømt for mord, og skal henrettes ved hengning. Men samtidig som han venter på henrettelsen, tilstår den virkelige kriminelle. Johnnie blir dermed frikjent.

Skuespillere
------------

* Ralph Lewis som Bob Morley
* Johnnie Walker som Johnnie
* Martha Sleeper som Betty
* Virginia True Boardman som Mrs. Morley
* Taylor Graves som Harry
* Hardee Kirkland som Franz

Referanser
----------

1. ↑  «Silent Era : Progressive Silent Film List». *www.silentera.com*. Besøkt 28. mars 2024.
2. ↑  «AFI|Catalog». *catalog.afi.com*. Besøkt 28. mars 2024.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Mailman* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Mailman* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) *The Mailman* på American Film Institute Rediger på Wikidata
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Sveits Sveits’ flagg |
| Orientering |
|  Seiere sammenlagt i Verdenscupen: 0 |
| Verdenscupseiere, enkeltløp: 0
(5 pallplasseringer) 
*Per 15. august 2018* |
| Verdensmesterskap |
| Sølv | 2016 Sveriges flagg Strömstad-Tanum |  Sprintstafett |
| Sølv | 2018 Latvias flagg Riga |  Stafett |
| Sølv | 2018 Latvias flagg Riga  |  Sprintstafett |
| Bronse | 2017 Estlands flagg Tartu |  Sprintstafett |
| Bronse | 2018 Latvias flagg Riga  |  Mellom |
| Europamesterskap |
| Gull | 2016 Tsjekkias flagg Jeseník |  Stafett |
| Gull | 2018 Sveits’ flagg Ticino |  Sprintstafett |
| Sølv | 2018 Sveits’ flagg Ticino  |  Mellom |
| Sølv | 2018 Sveits’ flagg Ticino  |  Stafett |
| Bronse | 2016 Tsjekkias flagg Jeseník  |  Sprint |
| Junior-VM |
| Bronse | 2011 Polens flagg Wejherowo |  Sprint |

**Florian Howald** (født 20. august 1991) er en sveitsisk orienteringsløper som representerer den finske orienteringsklubben Tampereen Pyrintö og det sveitsiske landslaget. Howald er europamester i stafett.

Karriere
--------

Florian Howald har først og fremst utmerket seg som en dyktig sprinter. Det var på denne distansen han tok sin eneste medalje i Junior-VM i orientering. Den tok han i Polen i 2011 da det ble bronse på sprint. Howald hadde sin virkelige gjennombruddsesong som senior i 2016. Først ble det to medaljer i europamesterskapet i tsjekkiske Jeseník; bronse på sprint, og gullmedalje på stafett. Overraskende nok var det Sveits' andrelag som ble europamestre. Howald løp første etappe for Sveits 2 som ellers besto av Baptiste Rollier og Martin Hubmann.

I VM i Strömstad-Tanum samme år fikk Howald med seg sølvmedalje på sprintstafett. Året etter, i VM i Estland 2017, ble Sveits nummer tre på sprintstafetten. Howald løp andre etappe på det sveitsiske bronselaget som ellers bestod av Elena Roos, Martin Hubmann og Sabine Hauswirth.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Florian Howald – World of O Rediger på Wikidata
* Florian Howald og Severin Howald - Hjemmeside Tysklands flagg Storbritannias flagg
Ulike typer skiver
En **skive** er en plate med hull, vanligvis benyttet for å sikre en sammenføyning gjort med bolter. Oftest er skiver laget av metall, og er runde og flate. Det fins imidlertid skiver i mange utførelser, med ulike form og ulike egenskaper.

Bolt med planskive og sprengskive ved skruehodet og mutterSkiver brukes for å fordele belastningen, hindre slitasje, sikre eller låse en sammenføyning. De kan også brukes når et hull har større diameter enn skruens hode. Det finnes også pynteskiver som brukes på møbler og i båter, disse har ingen annen funksjon enn det visuelle. 

Man kan også benytte tallerkenskiver til å oppå øket spen i bolten ved å plassere flere skiver oppå hverandre
Skiver kan benyttes for å forhindre galvanisk korrosjon, spesielt ved å isolere stålskruer fra aluminiumflater. Også temperaturoverføring kan reduseres ved hjelp av skiver laget av isolerende materiale. Gummiskiver nyttes noen ganger også i vann- eller gasskraner og koplinger for å hindre lekkasjer. 

Fjærende skiver, som sprengskiver og tallerkenfjærskiver, kan sikre sammenføyninger mot svikt ved vibrasjoner og rystelser. Disse sikrer bolten uten å skade bolt eller underlag. Andre skiver er låsende skiver som skal hindre at bolter løsner, som fjærskive og tannskiver, som skader bolt og underlag. Fjærende skiver kan løsnes og benyttes på nytt, låsende skiver kan løsnes men kan ikke benyttes på nytt, ofte blir undersiden av bolthodet også skadet slik at den også må byttes. 

**Noen eksempler på skiver:** 

* UnderlagsskiveUnderlagsskive
* FjærskiveFjærskive
* SpennskiveSpennskive
* Tannskive eller stjerneskiveTannskive eller stjerneskive
* TallerkenfjærskiveTallerkenfjærskive
* Nord-Lock skiverNord-Lock skiver
* Gummibelagt underlagsskiveGummibelagt underlagsskive

En annen låseskive type er sikringsblikk som låses ved at man fysisk bøyer opp blikket og låser bolten eller mutteren, dette er den sikreste løsningen

Kilder
------

* Biltemas oversikt over skiver
* Clas Ohlsons oversikt over skiver
* Industrisalgs oversikt over skiver

Eksterne lenker
---------------

* (en) Washers (hardware) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** LCCN
 |
Må ikke forveksles med Tankesmien Agenda.
**Fletting:** Det er foreslått at denne siden blir flettet med *Dagsorden*. (Diskusjon)
En **agenda** er sakliste eller dagsorden til møte. Å «sette agenda» brukes i utvidet betydning om å ha innflytelse i hvilke saker som tas inn i beslutningsprosesser og evne til å få sine saker inn i på sakskartet. Å «ha en agenda» brukes om en aktør har som mål å få sine saker i en debatt eller beslutningsprosess. Innen politikk og diplomati betegner det dagsorden, det vil si hvilke spørsmål som blir tatt opp til politisk behandling. 

Innen maktforskning i statsvitenskapen, fokuseres det på hvilke grupper og aktører som har mulighet til å fastsette eller hindre politiske spørsmål som kommer opp debatt eller vedtak. Særlig blir det fokusert på evnen til å hindre spørsmål fra å bli vurdert (det å ikke fatte en beslutning regnes også som en beslutning).

Ordet stammer opprinnelig fra latin for *«som bør gjøres»*, Ordet stammer fra teologi saker som skulle tas opp i møte som ikke omhandlet tro, men som omhandlet andre saker. men har kommet inn i norsk fra engelsk.

Referanser
----------

1. ↑  Søk etter *Agenda* i Bokmålsordboka og Nynorskordboka eller i Det Norske Akademis ordbok
2. ↑  Etymonline.com Agenda
Kongedømmet Elleores flagg *Ellebrog*
**Kongedømmet Elleore** er en av verdens eldste eksisterende mikronasjoner, beliggende på Elleore i Roskilde Fjord, Sjælland i Danmark.

Øyen ble kjøpt av en gruppe lærere den 27. august 1944, og utropt til kongerike med egne frimerker og mynter (leo d'or), og har hatt seks etterfølgende monarker. Elleore er ca. 15 000 kvadratmater stor og ubebodd det meste av året, bortsett fra i innbyggernes årlige forsamlingsuke *Elleugen*. 

De nåværende monarker (2014) er kong Leo III og dronning Carina. Kongens motto lyder: *Con Leon e Populo pro Regno*.

Løvejakten
----------

I 1907 innspilte filmregissøren Ole Andersen Olsen på Elleore den kontroversielle stumfilmen Løvejagten, som ble en av Nordisk Films Kompagnis første store suksesser. En kronet løve og en væpnet løvejeger inngår som skjoldholdere i Kongedømmet Elleores våpenskjold.

Referanser
----------

1. 1 2  
*Rejsen til Den Gyldne ø Elleor*e, politiken.dk. Besøkt 12. august 2014
2. ↑  *Micronations*, Business Insider. Besøkt 12. august 2014
3. 1 2  *Elleore*, Den store danske. Besøkt 12. august 2014
4. ↑  *Kongedømmet Elleores hjemmeside*. Besøkt 12. august 2014

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Elleore – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

Portal: Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** GeoNames
 |
Denne artikkelen er under arbeid. Som leser bør du være forberedt på at den kan være uferdig, og at innholdet kan endre seg fra dag til dag. Som bidragsyter bør du være forberedt på redigeringskollisjoner; det kan være lurt å kopiere teksten din til en annen tekstbehandler før du lagrer. Diskuter gjerne artikkelens struktur og innhold på diskusjonssiden.

**Henrik Roarson Spangelo** (1858–1926) var en norsk politiker, advokat og dommer.

Liv og virke
------------

Han vokste opp i Årdal, der faren, Roar Spangelo, var lensmann. Han giftet seg aldri, og han var hele livet sterkt knyttet til hjembygda.

Han tok juridisk embedseksamen med laud i 1885 og slo seg ned som overrettssakfører i Grimstad. I 1912 ble Spangelo utnevnt til sorenskriver ved Nedenes sorenskriverembede i Arendal.

Spangelo kjøpte, sammen med ingeniør Nils Henrik Bruun i Bergen, vassdragsrettigheter i Tyinfallene i Årdal. I 1906 solgte Spangelo og Bruun videre til tyske BASF, som samarbeidet med Norsk Hydro om å bygge ut vannkraften. Årdølene oppfattet overrettssakfører Spangelo som sin representant overfor storkapitalen, selv om han også hadde egne interesser i handelen. Han var også den som skrev forslaget til konsesjonssøknad, som kommunestyret fikk i 1907.

### Politiker

Han satt to perioder i Grimstad bystyre og formannskap, satt i anleggskomitéen for Grimstadbanen, og hadde verv i sparebank og brennvinssamlag.

Spangelo var varamann til Stortinget fra kjøpstedene Arendal og Grimstad fra 1907 til 1912 og møtte fra april 1910, da stortingsmann Zwilgmeyer døde. Spangelo ble gjenvalgt som fast stortingsmann for periodene 1913–1915 og 1919–1921, deretter for alle kjøpstedene i Telemark og Aust-Agder fylker 1922–1924. Han tilhørte Frisinnede Venstre, i valgsamarbeid med Høyre.

Spangelo var formann i Stortingets justiskomité fra 1922 til 1924 og odelstingspresident fra 1919 til 1924.

### Velgjører

Spangelo hjalp mange årdøler med skolegang og gav juridiske råd til kommunen. Da han døde i 1926, hadde han testamentert rause beløp til veldedige formål i bygda. Han ble begravet i Årdal.

Referanser
----------

1. 1 2 3  Hæreid, Tomas (1932). «Sorenskrivar Henrik Roarson Spangelo». I Laberg, Jon. *Årdal i Sogn: Bygd og ætter*. Bergen: I kommisjon hos Lunde & Co. s. 86–87.
2. 1 2 3  Olafsen, Arnet (1945). *Våre sorenskrivere: Sorenskriverinstitusjonen og sorenskrivere i Norge: Et bidrag til den norske dommerstands historie*. II. Oslo. s. 347.
3. 1 2 3  Mardal, Magnus (1984). *Norges prokuratorer, sakførere og advokater 1660–1905: Biografiske opplysninger*. Bind III, del 2, hefte N–Å. Oslo: Den norske advokatforening. s. 524. ISBN 82-7235-024-6.
4. ↑  Hæreid, Tomas (1971). «Grunnlaget for "Det nye Årdal" vart lagt av Tyinfalli». I Ve, Søren. *Bygdebok for Årdal*. I. Årdal sogelag. s. 843–857.
5. 1 2  Nordstrand, Leiv (1993). *"Lys og kraft til bygdens behov …": Kraftforsyninga i Sogn og Fjordane 1893–1993*. Sogn og Fjordane energiverk. s. 65–66. ISBN 82-992980-0-8.
6. 1 2 3  Haffner, Vilhelm (1949). *Stortinget og statsrådet: Med tillegg til Tallak Lindstøl: Stortinget og Statsraadet 1814–1914*. 1. Oslo: Aschehoug. s. 655–656.
**Christian Ringnes** (født 3. mars 1954 i Oslo) er en norsk forretningsmann og kunstsamler.

Bakgrunn
--------

Christian Ringnes' slekt stammer fra gården Ringnes ved Krøderen. Han er sønn av Christian Ringnes senior og oldebarn av forretningsmannen og kunstmesenen Ellef Ringnes, som sammen med broren Amund startet Ringnes Bryggeri i 1877. Christian Ringnes senior solgte bryggeriet ut av familien, og bryggeriet er nå i danske hender. Familienavnet kommer fra Krødsherad hvor familiegården Ringnes gård etter sigende har vært i familiens eie i 500 år. 

Ringnes vokste opp i Halvdan Svartes gate på Frogner. Familien flyttet til Vinderen da han var åtte år og han gikk på Vinderen skole og senere Ris gymnas. Han avtjente verneplikt som befal i Hærens sanitet i Nord-Norge. Christian Ringnes junior er utdannet siviløkonom fra Université de Lausanne i Sveits og MBA ved Harvard Business School i USA. Han har siden 1984 vært en aktiv eiendomsinvestor og er i dag største eier og administrerende direktør i eiendomsselskapene Eiendomsspar og Victoria Eiendom. I 2001 kjøpte Ringnes den forfalne Ekebergrestauranten i Ekebergskråninga i Oslo, pusset den opp og åpnet restauranten på nytt påska 2005. I 2003 åpnet han i Oslo sentrum også verdens eneste miniflaskemuseum. 

Markedsføringsforeningen i Oslo utnevnte Christian Ringnes til «Oslo-ambassadør» for hans innsats for å fremme Oslo som by og reisemål. Andre Oslo-ambassadører har vært Grete Waitz, Wenche Myhre og Frode Kyvåg. I 2005 ble han tildelt æresprisen «Bypatrioten» av Oslo Byes Vel.

Kunstsamler
-----------

Ringnes har en av Norges største private kunstsamlinger. Samlingen inneholder bla. skulpturer av Auguste Rodin, Richard Hudson, Fernando Botero, Salvador Dalí, Dyre Vaa og Marc Quinn. Han har gitt Oslo kommune 300 millioner kroner til opparbeidelse og drift av skulptur- og kulturminneparken Ekebergparken i Oslo, som åpnet i 2013. Tidligere har han blant annet gitt byen «Påfuglfontenen» ved Nationaltheatret stasjon og «Kate Moss» i Operapassasjen.

Kuriosa
-------

Ringnes deltok i den andre sesongen til *Maskorama*, og ble i andre episode avslørt som figuren «Heldiggrisen» etter å ha sunget sangen «Itsy Bitsy Teenie Weenie Yellow Polkadot Bikini».

Referanser
----------

1. ↑   Aftenposten, «Milliardarvingen trakk seg fra Høyre-liste – nå har hun meldt seg inn i Venstre», verkets språk norsk, utgitt 2. august 2023, besøkt 2. august 2023, «Datter av investor Christian Ringnes.»[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2  Eiendoms­kongen portrett i Magma 1/2014 skrevet av Irina Lee
3. ↑  Store norske kunstsamlinger. Dagens Næringsliv, 06.04.2013 – Side 56
4. ↑  Aschim, Thorvald (13. november 2021). «Christian Ringnes er Heldiggrisen». *NRK*. Besøkt 13. november 2021.

Eksterne lenker
---------------

* Intervju i Dagbladet 2003 om miniflaskemuseet
* Christian Ringnes' styreverv[*død lenke*]
* Egenpresentasjon i Småflaskemuseet i Oslo

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Prabook
 |
**Borðoy** (IPA: ['boːrɔi], foreldet dansk skrivemåte: *Bordø*) er den største av de seks Norðoyar på Færøyene. Den er sterkt innskåret, og har derfor mange høye nes (eller *barð* på færøysk), og disse har gitt øya navn. Byen Klaksvík, med omkring 5 000 innbyggere, ligger på Borðoy, og danner Norðoyars sentrum. Byen betegnes dessuten som Færøyenes fiskerihovedtad. De andre bygdene rundt om på øya er Norðoyri, Ánir, Árnafjørður, Norðtoftir, Depil, Norðdepil og Múli. Sistnevnte er avfolket. To fjorder skjærer seg inn på sørkysten: Borðoyarvík (hvor Klaksvík ligger på en landtunge) og Árnafjørður.

To tunneler fra henholdsvis 1965 og 1967 forbinder Klaksvík med Árnafjørður og Hvannasund. To veidemninger forbinder øya med Viðoy i nordøst og Kunoy i nordvest. En undersjøisk tunnel forbinder dessuten Borðoy med Eysturoy, og er dermed Nordøyenes forbindelse til resten av øyene.

Borðoy var trolig den første av Færøyene som ble befolket.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Borðoy – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Borðoy – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Luftbilder fra Borðoy Arkivert 17. februar 2020 hos Wayback Machine.

| * v
* d
* r
Øyer på Færøyene |
| --- |
| Borðoy **·** Eysturoy **·** Fugloy **·** Hestur **·** Kalsoy **·** Koltur **·** Kunoy **·** Lítla Dímun **·** Mykines **·** Nólsoy **·** Sandoy **·** Skúvoy **·** Stóra Dímun **·** Streymoy **·** Suðuroy **·** Svínoy **·** Vágar **·** Viðoy | Færøyenes flagg |

Portal: Færøyene

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** GeoNames
 |
**Unni Kristin Skagestad** (født 8. september 1958) er en norsk skuespiller og foredragsholder i formidling og retorikk. 

Hun gikk ut av Statens teaterhøgskole 1982 og debuterte samme år på Nationaltheatret. Ved Rogaland Teater spilte hun blant annet Arlie i *Slippe fri* av Marsha Norman og Audrey i *Little Shop of Horrors* av Howard Ashman og Alan Menken. På Lilla Teatern i Helsingfors spilte hun hovedrollen Johanna i *Flykt mot norr* av Klaus Mann og Solveig i *Peer Gynt* av Henrik Ibsen spilte hun ved Nationaltheatret 1985-1986. 

Hun ble ansatt ved Den Nationale Scene i Bergen i 1986 og spilte her flere ledene roller, blant annet Ho i *Og aldri skal vi skiljast* av Jon Fosse, Maureen i *Skjønnhetsdronningen* av Martin McDonagh, Teresita i *Livets Spil* av Knut Hamsun, Katerina i *Tordenværet* av Ostrovskij, May i *Steg* av Samuel Beckett, Prinsesse Budur i *Arabiske Netter* av Mike Alfreds, Kassandra, Elektra og Pallas Athene i *Orestien* av Aiskhylos, samt Ofelia i *Hamlet* av William Shakespeare, Solveig i *Peer Gynt* av Henrik Ibsen, Gina i *Vildanden* av Henrik Ibsen, Jelena i *Onkel Vanja* av Anton Tsjekhov, Lydia Munthe i *Hellemyrsfolket* av Amalie Skram og Gunnar Staalesen, Skjønnheten i *Timen da vi ikke visste noe om hverandre* av Peter Handke.

Filmografi
----------

* 1997: *Familiesagaen de syv søstre* (TV 2)
* 1995: *Kinobilletten*
* 1995: *Den sjette dag* (NRK)
* 1993: *Kalle og englene*
* 1990: *Gränslots* (STV2)
* 1988: *Som man ropar* (STV2)
* 1988: *Peer Gynt* (NRK)

Unni Kristin Skagestad har også gjort flere roller i radioteateret, har skrevet manus og hatt regi på flere oppsetninger etter studier ved University of Minnesota og Montana State University i USA. Blant disse manus og regi for TV-produksjon i Nepal. 

Unni Kristin Skagestad er datter av Reidar Skagestad og Hermine Bernhoft Osa Skagestad, søster av skuespiller Gard Skagestad og Liv Hege Skagestad. Bosatt i Oslo.

Referanser
----------

1. ↑   Internet Movie Database, IMDb-ID nm0803759, besøkt 10. juli 2016[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Unni Kristin Skagestad på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) Unni Kristin Skagestad hos Sceneweb Rediger på Wikidata

* (sv) Unni Kristin Skagestad i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (en) Unni Kristin Skagestad hos The Movie Database Rediger på Wikidata
En **pipeline** (norsk oversettelse: **kommandokø** eller **kanal**) er i UNIX og i Unix-liknende operativsystemer en sekvens av prosesser som er lenket sammen av deres standardstrømmer, slik at utmatningen fra hver prosess (stdout) går direkte inn som en innmatning (stdin) i den neste prosessen.

Konseptet ble fremmet av Doug McIlroy ved Bell Laboratories under utviklingen av UNIX, og var med på å forme Unix-filosofien. Begrepet har sitt navn etter analogien med en fysisk rørledning.

Standardsyntaksen i skall er en liste over flere kommandoer, som er adskilt av vertikale streker («pipes»). For eksempel, for å liste filene i den nåværende katalog (`ls`), og bare beholde linjer i utmatningen som inneholder tekststrengen `key` (grep), og se resultatet på en scrollende side (less), brukes følgende kommandoer:

```
 ls -l | grep key | less

```

Referanser
----------

1. ↑  «Fellesordliste for dataord på – bokmål». *i18n.skulelinux.no*. Arkivert fra originalen 6. desember 2022. Besøkt 3. august 2022.
2. ↑  Mahoney, Michael S. «The Unix Oral History Project: Release.0, The Beginning». «McIlroy: It was one of the only places where I very nearly exerted managerial control over Unix, was pushing for those things, yes.»
3. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 3. februar 2015. Besøkt 2. oktober 2017.
**Kalvmyra naturreservat**, noen ganger kalt **Nordteigen naturreservat**, er et naturreservat i Elverum kommune i Innlandet. Formålet med naturreservatet er "å bevare et ravinelandskap med gammel granskog som har særskilt betydning for biologisk mangfold ved at det inneholder kravfulle, sjeldne og sårbare plantearter".

Naturreservatet ligger på sørsida av Holshaugen i Strandbygda. I bunnen av ravinene er det forholdsvis rik sumpskog med registreringer av blant annet den sjeldne sumpskogsarten skogsøtgras.

All vegetasjon (inkludert døde busker og trær) er verna mot skade og ødeleggelse. Det er derimot lov å plukke bær og matsopp innenfor reservatet.

Referenaser
-----------

1. ↑   Common Database on Designated Areas, besøkt 26. juni 2021[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Bjørn-Frode Løvlund (11. mai 2013). «Flere skogsområder kan bli naturreservater». Østlendingen. Besøkt 10. mars 2024.
3. ↑  «Forskrift om vern av Kalvmyra naturreservat, Elverum kommune, Hedmark». Lovdata. 14. februar 2014. Besøkt 5. mars 2024.
*Navnet kan også henvise til den indre del av Kanstadfjorden i Lødingen. For andre betydninger se Innerfjorden*

**Innerfjorden** er navnet på den indre, nordlige delen, av Øksfjorden i Lødingen kommune i Nordland. Den har forbindelse ut gjennom Vester- og Austerstraumen på hver side av Husjordøya og strekker seg 5,5 kilometer nordover til Vestpollneset, hvorfra fjordarmen Vestpollen fortsetter nordvestover. Den noe kortere Austpollen går i østlig retning fra nordenden av Innerfjorden. På vestsiden av Innerfjorden ligger Lakselvtindan (748 moh.) og Lakselvfjellet (553 moh.) mens på østsiden ligger Brynnelslåttheia (719 moh.) som Sørdalstunnelen på E10 går gjennom før den krysser over straumene via Husjordøya.

Med unntak av noen avfolkede gårdsbruk i Austpollen er der ingen bosetninger langs Innerfjorden som nesten i sin helhet ligger innenfor grensene til Møysalen landskapsvernområde. Vestpollen ligger i Møysalen nasjonalpark.

Referanser
----------

1. ↑   Geographic Names Server, GNS-ID -264697, utgitt 11. juni 2018[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Innerfjorden på Norgeskart.no fra Statens kartverk

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
***Hatet*** er en fransk svart-hvitt-film fra 1995 regissert av Mathieu Kassovitz. Filmen utforsker temaer som politivold, rasisme og misfornøyde ungdommer i forstads-Paris. Filmen viser tjuefire timer av livet til tre venner som bor i en drabantby hvor et opprør nettopp har blitt slått ned av politiet.

Handling og rollefigurer
------------------------

Jødiske «Vinz» (Vincent Cassel) er fylt av raseri og ser på seg selv som en råtass, på linje med «Travis Bickle» (Robert de Niro) i den amerikanske filmen *Taxi Driver*. Nordafrikanske «Saïd» (Saïd Taghmaoui) prater konstant, mens den afro-karibiske «Hubert» (Hubert Koundé), som er bokser, prøver å gjøre noe av seg selv, og komme ut av ghettoen.

En av vennene deres har blitt banket opp av politiet mens han var i varetekt, noe som starter opprøret. Vinz finner en pistol som tilhører politiet og sier at hvis vennen dør i varetekt skal han drepe en politimann.

Etter at filmen kom ut
----------------------

Filmen ble en stor suksess, og skapte mye debatt i Frankrike om særlig vold. Statsminister Alain Juppé ordnet det slik at hele regjeringen så filmen. Politivaktene som passet på snudde ryggen til som protest mot filmens fremvisning av politivold.

Kassovitz ble kåret til beste regissør under filmfestivalen i Cannes. Filmen ble kåret til beste film under utdelingen av César-prisen.

Vincent Cassel ble en stor stjerne etter filmens utgivelse.

Skuespillere
------------

* Vincent Cassel som Vinz
* Hubert Koundé som Hubert
* Saïd Taghmaoui som Saïd
* Marc Duret som Inspektør Notre Dame
* Abdel Ahmed Ghili som Abdel
* François Levantal som Astérix.
* Benoît Magimel som Benoît
* Andrée Damant som en concierge
* Philippe Nahon som politi-sjefen.
* Zinedine Soualem som en politi-betjent.
* Vincent Lindon som en alkohol-påvirket mann.
* Karin Viard som en ung kvinne.
* Anthony Souter som en skinhead

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Hatet* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Hatet* hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (sv) *Hatet* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) *Hatet* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata

* (en) *Hatet* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Hatet* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Hatet* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Hatet* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *Hatet* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata
* Omtale hos *Cinerama.no*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** BBC Things
 |
***L'Enfer*** (norsk: *Helvete*) er en fransk film fra 2005, regissert av Danis Tanović og skrevet av Krzysztof Kieślowski og Krzysztof Piesiewicz. Filmen er nummer to i en planlagt trilogi som Kieślowski ikke rakk å fullføre før sin død. *Heaven* fra 2002 er den første av disse tre filmene, og den siste skulle hete *Skjærsilden*.

Emmanuelle Béart, Marie Gillain og Carole Bouquet spiller hovedrollene i filmen.

Handling
--------

Filmen er satt i Paris og handler om tre søstre: Celine, Anne og Sophie. En kvinne og hennes unge datter Celine går inn på et kontor og ser to personer: Hennes fa r og en ung mann som er naken. Faren hennes bryter seg inn i sin eks-kones leilighet og låste henne inne å kjøkkenet for å se døtrene sine. Men barna hadde låst seg inn på soverommet, og nektet å møte faren deres.

Moren bryter seg ut av kjøkkenet, og han angriper sin eks-kone og etterlot henne med en hjerneskade som gjør at hun ikke lenger kan snakke. Deretter hopper mannen fra et vindu, og begår selvmord. I dag har Anne en affære med en mann som både er faren til sin beste venn, og en Sorbonne Université-professor, som hun blir gravid sammen med (selv om professoren fremdeles er gift) og Sophies ekteskap faller fra hverandre når mannen hennes har en affære.

Rolleliste
----------

* Emmanuelle Béart : Sophie
* Karin Viard : Céline
* Marie Gillain : Anne
* Guillaume Canet : Sébastien
* Jacques Gamblin : Pierre
* Jacques Perrin : Frédéric
* Carole Bouquet : La mère
* Miki Manojlović : Le père
* Jean Rochefort : Louis
* Maryam d'Abo : Julie
* Gaëlle Bona : Joséphine
* Georges Siatidis : Le contrôleur du train
* Véronique Barrault : Un professeur
* Serge-Henri Valcke : Le libraire
* Tiffany Tougard : Céline enfant
* Marie Loboda : Sophie enfant

Eksterne lenker
---------------

* (en) *L'Enfer* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *L'Enfer* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *L'Enfer* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *L'Enfer* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *L'Enfer* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *L'Enfer* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata
***Leah Kleschna*** er en amerikansk stumfilm fra 1913, regissert av J. Searle Dawley.

Handling
--------

Kleschna, en mestertyv i Paris, har instruert datteren Leah i å stjele fra veldig ung alder. En natt oppdager den velstående Paul Sylvain at Leah forsøker å stjele fra pengeskapet hans. Men i stedet for å kontakte politiet, prøver han å få henne til å innse hvor galt det er å stjele. Hun reagerer på Pauls vennlighet, og forteller deretter faren sin at hun ønsker å begynne et nytt liv - uten å være kriminell.

Men Raoul Berton, broren til Pauls forlovede, stjeler kort tid senere familie-juvelene til Berton-familien som Leah tidligere hadde forsøkt å ta. Paul antar derfor bittert at Leah har forrådt ham. Leah hevder sin uskyld og får tak i juvelene fra Raoul, og returnerer alle verdisakene til Paul. Deretter forlater hun Paris. Senere blir Raoul pågrepet på grunn av tyveriet, og forlovelsen deres blir avbrutt.

Skuespillere
------------

* Carlotta Nillson som Leah Kleschna
* House Peters som Paul Sylvain
* Hal Clarendon som Kleschna
* Alexander Gaden som Schram
* Frank Hall Crane som Raoul Berton
* Vincent Sternroyd som General Berton
* Madlaine Traverse som Claire Berton
* Anabel Dennison som Charlotte
* Eleanor Flowers som Sophie

Referanser
----------

1. ↑  Leah Kleschna

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Leah Kleschna* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Leah Kleschna* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) *Leah Kleschna* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *Leah Kleschna* på Silent Era Rediger på Wikidata
**Falkland Islands Government Air Service (FIGAS)** er et flyselskap som er basert i Stanley på Falklandsøyene. Det opererer fem Britten-Norman BN2B Islander, hvorav tre i innenrikstrafikk og to til kystovervåkning. Hovedbasen er Stanley lufthavn.

Flyselskapet ble etablert i 1948, med første flygning 24. desember samme år. Det kom i stand for å bedre tilbudet av legetjenester og postdistribusjon til utkantstrøk. Før Falklandskrigen ble det benyttet en flåte med de Havilland Canada DHC-2 Beaver, som alle ble ødelagt i krigshandlingene. Etter krigen ble flygningene tatt opp igjen, først med et erobret argentinsk Bell UH-1 Iroquois, deretter ble dagens Islander-flåte bygget opp.

Ruteplanene bestemmes avhengig av passasjerenes behov, og ankomst og avgang annonseres over radio kvelden i forveien. Ved de fleste bosetningene finnes det mindre rullebaner med gressdekke. Selskapet opererer på tilsammen 29 destinasjoner.

I tillegg til FIGAS, opererer British International (BRINTEL) to Sikorsky H-3 Sea King helikoptre for UK Ministry of Defence, hovedsakelig for transport av militært personell, utstyr og forsyninger omkring på øyene.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Falkland Islands Government Air Service – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Internal Flights (FIGAS) Falkland Islands Tourist Board
En **reform**, eller **reformasjon**, er i politikken en betegnelse på en omdanning som er ment som en forandring til det bedre, noe det ofte vil være uenighet om. En reform skjer lovlig, planlagt og fredelig, i motsetning til en revolusjon, som skjer raskt og ofte med hjelp av makt, og som er en mer fundamental eller radikal form for endring. Reform 94, som var en rekke naaaiiiii endringer gjort i det norske skoleverket, er et eksempel på en reform. Reformer kan også skje innad religion, men da brukes ofte begrepet i en bredere forstand. Reformasjonen var for eksempel en fundamental endring i oppfatningen av den katolske kirken, og ga opphav til protestantismen.

Fotnoter
--------

**Type nummerering**
1. ↑  fra fransk *reformer*, fra latinsk *reformare*, «forme på ny»

Referanser
----------

1. ↑  «reform» slått opp i ordboken
2. ↑  (en) «reform» slått opp i Online Etymology Dictionary

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** NKC
 |