**Språkvask:** Denne artikkelen trenger språkvask og korrektur for å oppnå en høyere standard. Den som leser gjennom og bidrar med korrektur, må gjerne deretter fjerne denne malen. Når du åpner redigeringsfeltet, ser malen slik ut: {{Språkvask}}

Sopranblokkfløyte
En **blokkfløyte** er et treblåseinstrument. Det har sitt navn fra en plugg som settes inn i et hull i munnstykket. Blokkfløyter kan også lages av plast. Norske varianter av fløyten er tussefløyte og sjøfløyte som begge blir brukt i folkemusikksammenheng.

Bakgrunn og navn
----------------

Kvinne og ung pike spiller blokkfløyte. 2015 Fort Ross Festival ved Fort Ross State Historic Park i Sonoma County, California  Foto: Sarah Stierch (CC BY 4.0) 
Blokkfløyte er et treblåseinstrument. Det har sitt navn pga. en plugg som settes inn i et hull i munnstykket. Blokkfløyter kan også lages av plast. Norske varianter av fløyten er tussefløyte og sjøfløyte som begge blir brukt i folkemusikksammenheng. Lenge var ordet *fløyte* tilstrekkelig som betegnelse for blokkfløyte, det var både mer anvendbart og mest brukt og trengte derfor ikke å spesifiseres nærmere. Fra omkring 1550 finnes det en rekke tilnavn som skilte blokkfløyta fra tverrfløyta og andre fløyter.

Vi finner *fleute à neuf trous* (fløyte med ni hull) lansert av Philippe Jambe de Fer i 1556. I Nederland ble blokkfløyta ofte kalt *Handfluit* og i Tyskland skrev de om *Handflöte* eller *Längsflöte*.

I Spania skiller navnetradisjonen seg fra de andre europeiske landene og ble kalt *ajabeba*, som sannsynligvis kom fra det arabiske *šabbăba* som betyr "ung".

England var lenge et kjerneområde for blokkfløytespill og ble kalt *English flute*, *flûte d'Agleterre* og *consort flute*. I Frankrike ble den kalt *flûte douce* etter alt-fløytas milde og myke klangfarge og tilsvarende på italiensk *flauto dolce*. På Italiensk ble den også kalt *flauto dritto*, men opprinnelsen til navnet er usikker.

Mot midten av 1700-tallet ble den kalt the *Common flute*, men den vanligste betegnelsen for blokkfløyte på engelsk er *recorder* og navnet har holdt seg i bruk stort sett uforandret siden det for første gang dukker opp i et regnskap i 1388 når jarlen av Derby betalte for en *fistula nomine Ricordo* (fløyte kalt recorder).

Ingen vet hvorfor instrumentet fikk dette navnet som har sin rot i det latinske *recordari* (huske, gjenkalle, tenke over) og i engelsk ble til verbet *to record* som har flere betydninger hvor en av dem er *å skrive ned* (slik at en kan huske det senere), *protokollere*, *feste i minnet* og en teori er at *to record* ble brukt om fugleunger som lærte å synge ved stadig å gjenta foreldrenes sang. Andre har sagt at det også betyr *å synge som en fugl* og en tredje betydning er *å synge svakt, nynne* (som for å gjenkalle en melodi).

På engelsk er en mer generell betegnelse *fipple flute*, men det er uenighet om *fipple* viser til blokka eller labiet. Nå fipple blokka tilsvarer navnet et norsk blokkfløyte som er et navn kommet via Tyskland hvor det heter *Blockflöte* og i eldre form *Plockflöte*.

### I Norge

«Store og små blokkfløytister» i Trondheim under Mozart-jubileet 1956. Foto: Trondheim byarkiv 
I Norge finnes det også mange navn på blokkfløyta. Ludvig Holberg skriver *schnabelfløte* eller *nebbfløyte* og uttrykkene er hentet fra tysk *Schnabelflöte* og fransk *flûte à bec* som ikke var uvanlige betegnelser i Europa omkring 1700.

I Norge ble det skrevet om stadsmusikantene at de blant annet spilte på *dusflyte* (av flûte douce) og noen mener at dette er opphavet til ordet *tussefløyte*.

På folkemunne ble det gjerne skilt mellom *byfløyte* og *bygdefløyte* hvor den første var profesjonelt laget og sannsynligvis importert, mens bygdefløyta var mer hjemmelaget, ofte av en lokal fløytemaker.

Blokkfløyta fikk også navn etter materialet den var laget av og ble kalt *trefløyte*, *trepipe* eller *ennfløyta*/*einnfløyte* (einerfløyte). Hullene i fløyta ga den navnet *prillarfløyte* og spillemåten navnet *langfløyte*.

Navnene *sjøfløyte* (vanligst i Telemarkdistriktet) og *tyskfløyte* eller *tysfløyte* (vanligst i Gudbrandsdalen og på Vestlandet) viser at fløyta kom fra utlandet og mange mener at *tysfløyte* etterhvert har blitt *tussefløyte*.

Blokkfløytefamilien
-------------------



«Etherea»

«Etherea» komponert og fremført av Colin Ross i 1995

---

*Problemer med å lytte til denne filen? Se Hjelp:Multimedia.*

Til bruk som kammermusikk-instrument blant amatører og i musikkpedagogisk virksomhet i musikkskolene i Norge brukes først og fremst 4 størrelser blokkfløyte.

* Sopran *c2 – d3*
* Alt *f1 – g3*
* Tenor *c1 – d3*
* Bass *f – g2*

I tillegg brukes av og til:

* Sopranino *f2 – g3*
* Kontrabass *c – d2*

Det forekommer svært sjelden andre størrelser av blokkfløyte enn disse standardiserte.

Grep
----

* Barokkgrep (engelske grep): Gaffelgrep for å ta en f på sopranfløyte. Lettere å spille kromatisk skala.
* Tyske grep: Ikke gaffelgrep for å ta en f. #F i andre oktav er ikke rein.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  *Cappelens musikkleksikon*. Oslo: Cappelen. 1978. s. 403-404. ISBN 8202036909.
2. 1 2  *Aschehoug og Gyldendals store norske leksikon*. Oslo: Kunnskapsforl. 2005. ISBN 8257315354.  [Kopi av artikkelen «Blokkfølyte» hos snl.no]
3. ↑  «tussefløyte». Store norske leksikon. Besøkt 3. juli 2018.
4. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16  Gilje, Erik G. (1983). *Blokkfløyta før og nå: om instrumentet og dets bruk gjennom tidene samt en undersøkelse om bruk av blokkfløyte i norsk grunnskole*. Oslo: Universitetet. s. 41-44.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL **·** NKC **·** BNE
 |