recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Kargat** (russisk: Каргат) er ei elv i Novosibirsk oblast i Russland. Den er ei høyre sideelv til Tsjulym. Kargat er 387 kilometer lang og har et nedbørfelt på 7 200 km².

Kargat begynner i de sørlige delene av Vasiugansumpene, på 143 moh, og renner i sørvestlig retning over Barabasteppene, og munner ut i Tsjulym-elva på rundt 110 moh. En stor del av vannføringen fordamper og infiltreres i bakken, og middelvannføringen (ved landsbyen Nizjnij Kargat, 36 km fra munningen) er på kun 8,54 m³/s. I sitt nedre løp er elva rundt 30 meter bred og 2 meter dyp, med en strømhastighet på 0,1 m/s. Kargat har ingen større sideelver.

Ved elvas midtre løp ligger byen Kargat, hvor elva krysses av den transsibirske jernbanen og hovedveien M51. Kargat fryser til i november og er frosset over til vårløsningen begynner i slutten av april.

Referanser
----------

1. ↑  «Каргат (река в Новосибирской обл.)». *Store sovjetiske encyklopedi* **(russisk)**. Besøkt 25. januar 2016.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Origo Exploration AS** var et uavhengig norsk oljeselskap grunnlagt i 2014 med fokus på letevirksomhet på norsk og britisk sokkel. Selskapet ble i 2017 overtatt av DNO og skiftet navn til **DNO Norge**.

Historie
--------

**Origo Exploration** ble etablert i 2014 av 6 gründere: Andrew Armour, Timothy Sullivan og Svein Ilebekk, som alle tre tidligere hadde vært med på å grunnlegge selskapene Revus og Agora, samt Erik Samuelsen (med bakgrunn fra Agora), Kenth Høgseth (bakgrunn fra Statoil) og Ørjan Gjerde (bakgrunn fra Noreco). Ilebekk fikk rollen som CEO og Andrew Armour rollen som styreleder. Selskapets kontorer lå i Stavanger. 
Selskapet var finansiert av tre investeringsbanker: Barclays Natural Resource Investments, Riverstone og Temasek med i alt 525 millioner dollar.

Etter ett par år ønsket ikke lenger de tre investeringsbankene å satse på norsk sokkel, og selskapet ble solgt til DNO.

Strategi
--------

Bore 25 letebrønner i perioden 2015 til 2019 og bringe funn fram til utbygging og produksjon. Letelisenser på norsk og britisk sokkel skaffes gjennom deltakelse i lisensrunder, kjøp av lisenser og oppkjøp og fusjoner med andre selskap.

Referanser
----------

1. 1 2  Ekeseth, Fredrick Chr. og Jostein Løvås (26. august 2014). «Utenlandske investorer blar opp 3,15 mrd». DN.no. Besøkt 3. september 2015.
2. ↑  Ånestad, Morten (4. mai 2017). «Comeback på norsk sokkel». DN.no. Besøkt 5. mai 2017.

Eksterne lenker
---------------

* Hjemmesiden til Origo Exploration
***Acquitted*** er en amerikansk stumfilm fra 1916, regissert av Paul Powell.

Handling
--------

John Carter er en hardtarbeidende bokholder for et forsikringsselskap. Han bor sammen med sin kjære kone, og deres to døtre. Carter-familien lever lykkelig inntil kasserer Charles Ryder blir myrdet av en nattevakt som trenger penger. Men Carter blir snart anklaget for denne forbrytelsen, fordi han hadde jobbet sammen med Ryder den kvelden han ble myrdet. Etter at nattevakten blir arrestert for å ha begått andre forbrytelser, tilstår han også drapet på Ryder - og Carter blir endelig løslatt.

Men forsikringsselskapets president Ira Wolcott ønsker ikke gjeninnsette Carter til hans tidligere stilling i bedriften, på grunn av Carters dårlige rykte. I løpet av det neste året klarer ikke Carter å finne noe annet arbeid, på grunn av sin høye alder. Carter bestemmer seg etter hvert for å begå selvmord, slik at den sultende familien hans kan få tak i forsikringspengene etter ham. Men ting utvikler seg ikke som Carter hadde planlagt.

Skuespillere
------------

* Wilfred Lucas som John Carter.
* Mary Alden som Mrs. Carter.
* Bessie Love som Helen Carter.
* Carmen De Rue som Nellie Carter.
* Elmer Clifton som Ned Fowler.
* Sam De Grasse som Ira Wolcott.
* W.J. Freemont som Night Watchman.
* Spottiswoode Aitken som Charles Ryder.
* James O'Shea som en politi-sjef.

Referanser
----------

1. ↑  Acquitted
2. ↑  ACQUITTED

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Acquitted* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Acquitted* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) *Acquitted* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *Acquitted* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *Acquitted* på Silent Era Rediger på Wikidata
**Andreas Djurhuus** (født 30. august 1817 i Tórshavn på Færøyene, død 17. mars 1879 på Frederiksberg i Danmark) var en færøysk luthersk prest og lagtingsmann.

Han ble født på Húsagarður (Húsum) i Tórshavn som sønn av kongsbonde Johannes Olaus Djurhuus og hustru Malene Mikkelsdatter Danielsen. Farsslekten Djurhuus nedstammet fra hans oldefar, danske Christen Jensen Djurhuus, som var prost på Færøyene. Farfaren Andreas Christensen Djurhuus var også prost. Moren var av en gammel kongsbondeslekt på Velbastaður. Andreas hadde brødrene Hans Olaus og Johan Christian Djurhuus, som begge ble lagtingsmenn. Lagtingsmann Jens Hendrik Djurhuus var deres tremenning. Deres søster Maren Vangine Djurhuus giftet seg med sorenskriver Emil Kock, hvis datter Anna Dorothea Maria Kock ble gift med amtmann og landstingsmann Christian Bærentsen.

Etter studentereksamen i 1836 studerte han frem til teologisk embedseksamen i 1841, deretter alumnus ved Borchs Kollegium. Han giftet seg i København i 1843 med Maria Augusta Hagen, datter av skipskaptein Jens Børresen Hagen. Mot slutten av året ble det klart at han kunne vende hjem til Færøyene, idet han ble utnevnt til sogneprest på Suðuroy, hvor han ble ordinert året etter. I 1850 ble han utnevnt til sogneprest på Suðurstreymoy med bolig på prestegården i Sandagerði i Tórshavn. I 1855 ble han også prost på Færøyene, som sin farfar og oldefar før ham.

Djurhuus var innvalgt på det færøyske Lagtinget fra Suðurstreymoy fra 1852 til 1854. Deretter møtte han som selvskrevent medlem i kraft av embedet som prost fra 1855 til 1867.

Djurhuus ble i 1867 beskikket til sogneprest i Store Magleby på Amager. Han tok avskjed i 1877.

Han ble i 1862 utnevnt til ridder av Dannebrogordenen.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  Nielsen, Carl Frederik (1879). «Færøernes geistlige Stat eller Geistlighedens Personalhistorie i Færøernes Provstie». I Wiberg, Sofus Wilhelm. *Supplement til personalhistoriske, statistiske og genealogiske Bidrag til en almindelig dansk Præstehistorie* **(dansk)**. Faaborg: L.B. Deichmann. s. 22–27. OCLC 865631231.
2. 1 2 3  Dahl, Árni (2002). «Ævisøgur». *Løgtingið 150 – Hátíðarrit* (PDF) **(færøysk)**. 2. Tórshavn: Løgtingið. s. 260 og 271–273. ISBN 978-99918-966-5-6. Arkivert (PDF) fra originalen 4. januar 2014.
3. ↑  Heilskov, Chr. (1939). «Jyske slægters forbindelse med Færøerne». *Jyske Samlinger* **(dansk)**. 5. bind, 4. rekke: 163–165. ISSN 0107-4725.
4. ↑  Degn, Anton. «Christian Bærentsen». *Dansk Biografisk Leksikon* **(dansk)**. Besøkt 4. mars 2018.

Portal: Færøyene
***Aegidiellus*** er en slekt av biller som hører til familien skarabider (Scarabaeidae).

Utseende
--------

En middelsstor (ca. 10 millimeter), litt avlange, svært blank, svart skarabide. Antennene er 10-leddete. Pronotum hoa hannen er uthulet i midten, med en tann på hver side av uthulingen. Hannene i denne slekten har ikke horn eller knøler på hodet, som er litt skovlformet. Dekkvingene er nokså avlange, skinnende blanke, med glisne punktrader. Beina er korte og kraftige, formen typisk for skarabider.

Levevis
-------

Lite er kjent om biologien til disse billene. Larvene til én art ble funnet under råtne stokker.
De voksne har blitt funnet etende på råtne bananstammer. De voksne billene er flygedyktige.

Utbredelse
----------

Arten er utbredt i Brasil.

Systematisk inndeling
---------------------

Arten ble opprinnelig plassert i gruppen Phileurini i underfamilien hornbiller.

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
			* Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
				+ Underfamilie Orphninae Erichson, 1847
					- Stammen Aegidiini
						* Slekten ***Aegidiellus*** Paulian, 1984
							+ *Aegidiellus lanatus* (Laporte de Castelnau, 1840)

Kilder
------

* Oversikt over artene
* Generic Guide to New World Scarabid Beetles – Orphninae
* nettside om slekten Arkivert 11. februar 2017 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Aegidiellus* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata
En overheadprojektor projiserer lysbilder fra gjennomsiktige lysark til et hvitt lerret. Slike projeksjonsapparater var i bruk 
de fleste steder og vanlige på skoler, i møterom og foredragssaler. Rommet på bildet har også tusjtavle og annet.
Overheadprojektor fra den amerikanske fabrikanten 3M
**Overheadprojektor**, **overheadapparat** eller bare **overhead**, er et projeksjonsapparat som viser et forstørret lysbilde av et lysark med bilder og dokumenter for et publikum.

Virkemåte
---------

En overheadprojektor viser tekst og bilder fra gjennomsiktige lysark eller transparenter, det vil si A4-store, klare plastfolier. Lysarket legges oppå en lysflate på apparatet, og det gjennomlyste motivet sendes via et speil gjennom en optisk linse og projiseres på en projeksjonsduk, en hvit vegg eller annen passende flate. Speilet og linsa sitter montert på en stang over lysflaten og kan justeres for å stille inn fokus og størrelse på bildet. Lysbildene er lyssterke nok til at de kan vises i rom med vanlig dagslys.

Lysflaten på overheadprojektorer består av en fresnel-linse med riller, preget i billig, klar plast, for å gjøre lyset kraftigere og spre det jevnt utover flaten.

Bruk
----

Overheadapparater er enkle i bruk og har siden 1970-tallet blitt svært vanlige på skoler og kontorer, i møterom og foredragssaler der en viser bilder og dokumenter for en forsamling. Motivet på lysarkene overføres til plastfolien ved hjelp av vanlig fotostatkopiering i farger eller svart-hvitt på en kopimaskin. Brukeren kan også enkelt tegne og skrive med tusjpenn på lysarket mens det ligger på apparatet, som dermed delvis erstatter en veggtavle til å skrive på.

Overheadprojektorer kan også brukes ved avtegning av et motiv i større størrelse, for eksempel ved overføring til et veggmaleri, men fordi lysbildet lett blir noe fortegnet, blir ikke kopieringen alltid like riktig i forhold til proporsjonene i originalbildet.

* Overheadprojektor i et språklaboratorium i Øst-Tyskland 1975. Læreren sitter ved kontrollpanelet, elevene i lydskjermede båser med båndopptaker, høretelefoner og mikrofon.Overheadprojektor i et språklaboratorium i Øst-Tyskland 1975. Læreren sitter ved kontrollpanelet, elevene i lydskjermede båser med båndopptaker, høretelefoner og mikrofon.
* Bruk av moderne hjelpemidler i undervisningen av yrkesskoleelever innen landbruk og dyrehold i Neubrandenburg i Øst-Tyskland 1978. Foto: Deutsches BundesarchivBruk av moderne hjelpemidler i undervisningen av yrkesskoleelever innen landbruk og dyrehold i Neubrandenburg i Øst-Tyskland 1978. Foto: Deutsches Bundesarchiv
* Overheadapparat brukt for å vise linjene i et elektrisk felt framkalt med høyspenning fra en Van de Graaff-generator.Overheadapparat brukt for å vise linjene i et elektrisk felt framkalt med høyspenning fra en Van de Graaff-generator.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** GND **·** LCCN
 |
**CBB Mobil A/S** er en dansk mobiltelefontilbyder, som ble grunnlagt av Michael Moesgaard 1. oktober 2000 under navnet ***Club Blah Blah***. Dagens navn ble valgt etter to år, og er en forkortelse for *Club Blah Blah*. Selskapet er idag 100% eid av norske Telenor via Telenor Danmark Holding AS. CBB Mobils hovedkontor på Fredrikskaj 8 i Sydhavn, København.

CBB ble 1. mai 2004 kjøpt opp av Sonofon. Sammen med det nå TDC-eide selskapet Telmore var CBB Mobil først med å tilby mobiltelefoni over internettet (mobil VoIP) i Danmark, noe som ga markant lavere priser. De to selskapene lå i konstant priskrig fra 2003, og prisen nærmet seg etterhvert 50 øre per minutt.

CBB Mobil hadde 160 000 kunder da Sonofon kjøpte selskapet for 175 millioner DKK, eller cirka 4 prosent av det danske mobilmarked på det tidspunktet. Selskapet ledes i dag av Lars Asger Petersen. I mai 2006 hadde kundetallet passert 380 000, og i 2009 har selskapet 400 000 kunder i Danmark.

Portal: Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |
«CBS» har flere betydninger.

**CBS** (tidligere **Columbia Broadcasting System**; virksomhetsnavn **CBS Broadcasting, Inc.**) er et amerikansk kringkastingsselskap som eies av ViacomCBS. Selskapet startet med radiosendinger i 1927 og fjernsynssendinger i 1939. CBS er en av de fire store TV-nettverkene i USA, der de andre tre er ABC, NBC og Fox.

Historie
--------

Som en av pionerene innen radio, etablerte CBS seg fra starten et rykte på seg som en kvalitetskringkaster. CBS Radio er kanskje mest kjent for den beryktede episoden 30. oktober 1938, da Orson Welles leste opp radioversjonen av H.G. Wells' Klodenes kamp, som om det var virkelige nyheter, hvilke førte til at mange fikk panikk i frykt av et virkelig angrep fra Mars, til tross for tre notiser under programmet om at det var fiksjon.

CBS var langsomme med å bevege seg til TV-formatet, og hadde bare én TV-kanal så sent som i 1950, og fokuset deres lå fortsatt på radio. Etter hvert økte deres TV-vektlegging mer og mer, og etter en rapport i 1956 om at radiokanalene deres hadde gått i underskudd og TV-kanalene hadde gått med overskudd, ble det klart for dem hvor fremtiden lå.

Produksjon
----------

CBS er den dag i dag[*når?*] opphavet for mange av de mest populære TV-seriene og nyhetsprogrammene som sendes også i Norge, deriblant *60 Minutes*, *Cold Case*,Without a Trace*,* CSI*,* Kongen av Queens*,* The Late Show with David Letterman*,* JAG*,* Judging Amy*,* Gunsmoke*,* Alle Elsker Raymond*,* I Love Lucy*,* M\*A\*S\*H*,* The Nanny*,* Yes, Dear*, How I Met Your Mother,* Two and a Half Men*,* Lykkehjulet*,* Survivor *(Robinsonekspedisjonen),* The Oprah Winfrey Show *og* Big Brother*.*

CBS har også senderettighetene til en rekke store sportssendinger, blant annet:

* *NFL (National Football League)* (alle AFC-kamper, inkludert AFC-lags bortekamper, samt Super Bowl (XLI og XLIV)
* *Southeastern Conference Football*
* *Formel 1* (utvalgte løp i samarbeid med DiC)
* *NCAA Basketball*
* *PGA Tour Golf*
* *The Masters*
* *PGA Championship*
* *US Open Tennis*

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) CBS – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
*For VM i 20-over cricket, Twenty20, se ICC World Twenty20*
Lagkapteinene av lagene som deltok i verdensmesterskapet i 2007
Bangladesh mot Ireland under verdensmesterskapet i 2011
**VM i cricket**, offisielt **ICC Cricket World Cup**, er det største mesterskapet som arrangeres innen en-dags cricket, 50 overe, for landslag. Det første VM ble arrangert i 1975, og det har siden blitt arrangert elleve mesterskap, det siste i England og Wales i 2019. Australia har flest titler, med fem.

VM 2011 ble arrangert i India, Sri Lanka og Bangladesh. Pakistan var opprinnelig også nevnt som arrangørland, men grunnet den usikre sikkerhetssituasjonen i landet tok man avgjørelsen å flytte kampene fra landet. India ble verdensmester.

VM 2015 ble arrangert i Australia og New Zealand. Australia ble verdensmester.

VM i cricket 2019 blir arrangert i England og Wales.

Referanser
----------

1. ↑  World Cup matches moved out of Pakistan, Cricinfo, 17. april 2009

| * v
* d
* r
VM i cricket |
| --- |
| Menn | 
* England 1975
* England 1979
* England / Wales 1983
* India / Pakistan 1987
* Australia / New Zealand 1992
* Pakistan / India / Sri Lanka 1996
* England / Skottland / Wales / Irland / Nederland 1999
* Sør-Afrika / Zimbabwe / Kenya 2003
* Karibia 2007
* India / Sri Lanka / Bangladesh 2011
* Australia / New Zealand 2015
* England / Wales 2019
* *India 2023*

 |
| Kvinner | 
* England 1973
* India 1978
* New Zealand 1982
* Australia 1988
* England 1993
* India 1997
* New Zealand 2000
* Sør-Afrika 2005
* Australia 2009
* India 2013
* England 2017
* New Zealand 2022

 |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN
 |
**Digitaliseringsrådet** er et organ oppnevnt av Sveriges regjering den 10. mars 2011 for å være regjeringens rådgivere i spørsmål som gjelder digitaliseringen av Sverige.

Digitaliseringsrådet kan sees som en etterfølge til tidligere IT-kommisjoner (1994–2003), den IT-politiske strategigruppen (2003–2006) og Regjeringens IT-råd (2007–2010). Digitaliseringsrådet består av 27 eksterne medlemmer og ledes av IT- og energiminister Anna-Karin Hatt.

I henhold til regjeringens presentasjon skal rådet foruten sin rådgivende funksjon også være et forum for strategisk diskusjon mellom regjeringen og representanter for ulike samfunnsområder, såvel private som offentlige. Innledningsvis kommer utformningen av den nasjonale IT-strategien, *En digital agenda för Sverige*, å stå i fokus for arbeidet.

Referanser
----------

1. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 11. juni 2011. Besøkt 11. mars 2011.
2. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 12. august 2014. Besøkt 11. august 2014.
3. ↑  Strategi Arkivert 2. februar 2014 hos Wayback Machine.
Istrehågan, gravfelt fra romersk jernalder, 400-500-tallet e. Kr. på Jåberg i Tjølling i Larvik kommune i Vestfold, inneholder fem steinsetninger og to skipssetninger. Flyfoto fra 1973. Flyfoto: Widerøe/Vestfoldmuseene 
Stoplesteinan, en steinsetting i Eigersund kommune i Rogaland som består av 16 reiste steiner med samlet diameter på ca. 21 meter. Foto: Jon Magne Bøe, 2005  
**Steinsetting**, eller **steinsetning**, er en samlebetegnelse for forhistoriske monumenter bestående av reiste steiner som danner sirkulære, firkantede eller ovale kretser. Enkelte kan også være skipsformet. Steinsettingen kan gjerne ha store kantsteiner i form av bautasteiner og de rektangulære settingene har gjerne store hjørnesteiner. De som er formet som et skip har gjerne en stor stein i endene, i baug og akter, og mindre i økende grad mellom disse. Eksempler på dette finnes på Gotland og i Elgesem i Vestfold.

Steinsettingene finnes over hele Europa hvor de som regel dateres til steinalderen eller bronsealderen. I Norge kan dateres de vanligvis til eldre jernalder. De er svært vanlige i Sverige. De fleste av Sveriges steinsettinger finner man i Jönköpings län og Skaraborgs län, men de forekommer også på Öland, Gotland samt i Mälardalen. Arkeologiske undersøkelser har vist at monumentene ofte markerer graver. Steinsettinger kan være over 30 meter i diameter og skipssettingene kan være opp til 45 meter lange, eksempelvis Elgesem.

En annen benevnelse på de sirkulære steinsettingene er «dommerringer» eller «tingsteiner» (svensk: *domarring*). Steinene i disse er oftest odde i antall, hvor sju eller ni steiner er det vanligste. Navnet kommer fra en feilaktig oppfatning fra historisk tid om at steinsettingene var brukt som tingplasser, at det skulle være sete for dommerne i det lokale tinget; at de enkelte steinene var sete for den enkelte dommer. Det finnes ingen belegg for denne påstanden. Tvert imot er det vist til at steinsettingene på Hunn i Borge teller i alt tjue steinsettinger liggende tett i tett. Så mange «tingplasser» liggende så kloss opp i hverandre demonstrerer at tolkningen faller på sin egen urimelighet. Gjengs tolkning i dag er at steinsetningene helt enkelt er gravanlegg, og at de ofte inneholder relativt sparsomt utstyrte branngraver. Sekundærgraver kan ha tilkommet i ettertid.

Referanser
----------

1. 1 2  Stenvik, Lars: «Steinsetning» i: Østmo, Einar & Hedeager, Lotte (red.) (2005): *Norsk arkeologisk leksikon*. Pax, side 353

Se også
-------

* Elgesem
* Stoplesteinan
* Steinsettingen på Bilden
* Valbysteinene
* Arkeoastronomi
* Istrehågan

Eksterne lenker
---------------

* Tolvsteinen i Hedmark
* Stoplesteinan i Rogaland
* Istrehågan i Vestfold
* Hunn i Østfold

Portal: Arkeologi
**Digitalarkivet** er Arkivverkets nettsted for publisering av digitalisert arkivmateriale. Nettstedet omfatter både kilder som er transkriberte (søkbare) og skannet. De viktigste søkbare kildene er de landsdekkende folketellingene fra 1801, 1865, 1900 og 1910. I tillegg ligger det mange transkriberte kirkebøker og emigrantprotokoller.

De fleste skannede kildene omfatter hele landet. Det gjelder kirkebøker til ca. 1930, tinglysingsdokumenter til 1950, skifteprotokoller til ca. 1850, tingbøker til ca. 1800, lensregnskaper og stiftamtsstueregnskaper til ca. 1700, manntallene 1664–1666 og 1701, matrikkelforarbeidene 1723 og matrikkelen 1838. Noen kilder dekker bare deler av landet, som Adressebøker for Oslo og enkelte genealogiske samlinger.

Nettstedet gir tilgang til (juni 2012) 12 937 avfotograferte kirkebøker (2,5 millioner doble sider), og 15 473 panteregistre og pantebøker (7,6 millioner sider). I 2011 ble det lastet ned 225,8 millioner sider fra Digitalarkivet.

Nettstedet ble åpnet 23. januar 1998 som et samarbeidsprosjekt mellom Arkivverket (Statsarkivet i Bergen) og Historisk institutt ved Universitetet i Bergen. I første omgang var løsningen kun for transkriberte kilder. Fra 2005 er det utvidet med skannede kilder. Redaksjonen for Digitalarkivet ligger i Statsarkivet i Bergen.

Referanser
----------

1. ↑  «Bergens tidende 1998.01.23». Bergen. 23. januar 1998. s. 2.

Eksterne lenker
---------------

* Digitalarkivet
* Oversikt over skannede kilder

  

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Lokalhistoriewiki
 |
**Steinsfjorden** (også skrevet *Steinfjorden*) er en fjord på nordvestsiden av Vestvågøya i Lofoten som strekker seg i østlig retning fra innløpet mellom Skolmneset i nord og Kostbergan i sør.

Selve Steinfjorden har en lengde på 4,4 kilometer frem til Steinskammen hvor den forgreier seg i de to pollene Mærvollspollen (2,6 km) nord og Tangstadpollen (3,5 km) i sør. Lengste lengde er om lag 7,5 kilometer inn til utløpet av Tangstadelva. På nordsiden ligger fjellene Skolmen og Vårsetaksla og på sørsiden Himmeltindan.

Gårdene som regnes til Steinfjorden er Bjørnsand, Eltoft, Holdal, Klevstad, Krogtoft, Mærvoll, Sortland, Saupstad, Tangstad og Tangvåg, Tangstad/Tangvåg har i tillegg fiskerihavn. På Eltoft ligger Eltoft Montessoriskole. Den norsk-svenske serien *Marerittet* ble spilt inn på Mærvoll og Sortland i 1989.

Rett vest for Steinfjorden ligger Æsholman som er en flat øygruppe hvor det ble drevet fiske fra frem til begynnelsen av forrige århundreskifte og som nå er vernet som naturreservat.

Fotnoter
--------

**Type numrering**
1. ↑  Kostbergan-Tangstadelva. Målt ved bruk av måleverktøy i Statens kartverks Norgeskart.no.

Referanser
----------

1. 1 2  Steinsfjorden på Norgeskart.no fra Statens kartverk
2. ↑  «Steinsfjorden». *Faktaark*. Kartverket. Besøkt 28. februar 2017.
3. ↑  «Eltoft Montessoriskole». *eltoftmontessoriskole.no*. Besøkt 1. mai 2022.

Eksterne lenker
---------------

* Lofotpostens artikkel 14. juni 2005: Utakleiv mest romantisk i Europa. Besøkt 05.03.2012.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
Øverst fullbilde med antydet utsnitt,  
bildet i midten er tatt opp med digital zoom,  
det underste med optisk zoom.
**Digital zoom** er en funksjon for å velge bildeutsnitt i et digitalkamera. I motsetning til optisk zoom velges ikke utsnittet ved hjelp av kameraoptikken, men ved hjelp av programvare.

Et bildeutsnitt som er valgt ved hjelp av digital zoom benytter bare en del av bildesensoren, avhengig av zoomforholdet. Det inneholder derfor færre bildepunkter enn ett fullt bilde, og dermed mindre bildeinformasjon. Vanligvis blir utsnittet omregnet til fullbilde ved å interpolere pixelopplysningen fra bildesensoren. Det samles ikke noe ekstra informasjon – optikken på kameraet forblir zoomet til kameraets innstilte effektive brennvidde.

Dersom hele bildesensoren blir lagret i et tapsfritt bildeformat i stedet for å bruke digital zoom er det mulig å oppnå like gode resultater med et bildebehandlingsprogram som med digital zoom.

Eksterne lenker
---------------

* Understanding Digital Zoom: Explanation in the context of image interpolation, in addition to a visual example

Portal: Kunst
*Madame de Pompadour*, maleri av François Boucher, 1756
**Madame** (fra fransk: *madame*, sammensatt av *ma*, «min» og *dame*, «dame») er en høflig og formell tiltaleform for en gift kvinne, opprinnelig av borgerskapet eller lavere embetsstand, tilsvarer på norsk: «min frue».

På engelsk ble *madam* [uttales mædəm] tidligere brukt som tiltaleord overfor kvinner av høy rang, men brukes nå stort sett i den sammendratte formen *ma’am* [uttales mæm]. Den mannlige formen er *sir*. På fransk er forkortelsen *Mme* eller *Mme*, og flertallsformen er *mesdames*. Det franske begrepet er i seg selv avledet fra latinske *domina* i betydningen «frue, herskerinne», fra latinske *domus*, «hus», igjen fra urindoeuropeiske *\*dem-*, «hus, husholdning». Det har også gitt *donna* på italiensk, og *doña* på spansk. Italienske *madonna*, fra *mia donna*, tilsvarende *madame*, men madonna henviser også særskilt til jomfru Maria og tidvis også til personnavn, som med den amerikanske sangeren Madonna Louise Ciccone.

Referanser
----------

1. 1 2  «madam», *NAOB*
2. ↑   «Ma'am Definition & Meaning», *Dictionary by Merriam-Webster*.
3. ↑   «Madame», *Dictionnaire de l’Académie Française*
4. ↑  «Donna», *Online Etymology Dictionary*
5. ↑  donna (n.), *Online Etymology Dictionary*
6. ↑  «madonna (n.)», *Online Etymology Dictionary*

Eksterne lenker
---------------

* madame, *Wiktionnaire : dictionnaire libre et universelle dictionnaire libre*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica
 |
En **supermåneformørkelse** oppstår når fullmåne inntreffer mens månen er på det punktet i banen sin som er nærmest jorda, samtidig med en total måneformørkelse.

Når månen er på sitt nærmeste til jorda, resulterer dette i at den ser opptil 14 prosent større ut i diameter. Derav navnet supermåne.
En total måneformørkelse oppstår når solen, jorda og månen står på en rett linje. 

Ved en total måneformørkelse vil ikke månen bli helt mørklagt. Noe av lyset fra sola vil passere jordatmosfæren i bue og reflekteres fra månen. Det er størrelsen på støvpartiklene i atmosfæren som avgjør hvilken farge månen får, alt fra brun, til oransje eller dyp rød (blodmåne). En sjelden gang er månen blå.

En såkalt «supermåneformørkelse» over Oslo 28. september 2015

Supermåneformørkelser 1900-2015
-------------------------------

Siden 1900-tallet har supermåneformørkelse skjedd fem ganger:

* 1928
* 1946
* 1964
* 1982
* 2015

Referanser
----------

1. ↑  Hotvedt, Signe Karin (28. september 2015). «Blodrød supermåne begeistret astronomen». *nrk.no*.
2. ↑  Grønskar, Signe (28. september 2015). «Se bildene fra nattens supermåneformørkelse». *dagbladet.no*.
3. ↑  NTB (28. september 2015). «Godt synlig supermåneformørkelse». *aftenposten.no*.

|  |  |
| --- | --- |
| Portalikon | Portal:Astronomi  |

Portal: Astronomi
***Madam Who?*** er en amerikansk stumfilm fra 1918, regissert av Reginald Barker.

Handling
--------

Jeanne Beaufort blir en hemmelig agent for Sørstatene under den amerikanske borgerkrigen, for å hevne farens og brorens død. Men når hun forsøker å avlytte et møte mellom spioner fra Nordstatene, blir hun oppdaget og tatt til fange. Hun blir deretter tvunget til å gifte seg med en hemmelighetsfull og maskert mann, som har en særegen tatovering på det ene håndleddet. Jeanne stikker av, og fortsetter snart arbeidet sitt i Washington D.C. ved hjelp av en mann ved navn Henry Morgan.

Men det Jeanne ikke vet er at Morgan egentlig er en undercober agent fra Nordstatene. I mellomtiden forelsker hun seg i John Armitage, som også kommer fra Nordstatene. Men etter at Jeannes virkelige identitet blir oppdaget, må hun stikke av for å redde livet. Det viser seg også at Henry Morgan faktisk var Jeannes mystiske ektemann, som hun ble tvunget til å gifte seg med, men han blir drept i kamp kort tid senere.

Skuespillere
------------

* Bessie Barriscale som Jeanne Beaufort.
* Edward Coxen som John Armitage.
* Howard Hickman som Henry Morgan.
* Joseph J. Dowling som John Kennedy.
* David Hartford som Alan Crandall.
* Fanny Midgley som Mrs. Howard.
* Nick Cogley som Mose.
* Eugene Pallette som Løytnant Conroy.
* Wallace Worsley som Albert Lockhart.
* Clarence Barr som USAs 16. President Abraham Lincoln.
* Bert Hadley som general Ulysses S. Grant.

Referanser
----------

1. ↑  Madame Who
2. ↑  MADAM WHO

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Madam Who?* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Madam Who?* hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (en) *Madam Who?* på AllMovie Rediger på Wikidata
**iFinger** er en digital søkemotor for ordbøker som viser resultatet i et eget vindu ved siden av det brukeren jobber i. Brukerne kan laste ned fra et bredt spekter av utgivere av ordbøker som Ernst Klett Verlag og Cappelen Damm. iFinger tilbyr også direkte søk i Wikipedia. 

iFinger tas i bruk ved å flytte markøren over et ord på en webside, eller dobbeltklikke (ctrl + F11) på et ord i et hvilken som helst Windows-basert program. iFinger-motoren vil umiddelbart søke opp og levere den nødvendige informasjonen i et nedtrekksvindu.

Produktutvalget består av rundt 100 titler. 

**Følgende språkkombinasjoner tilbys i iFinger:**
  

* Norsk (Bokmål) **til/fra** Engelsk, Spansk, Tysk, Fransk, Nynorsk
* Engelsk **til/fra** Norsk, Tysk, Spansk, Fransk, Italiensk, Russisk, Portugisisk, Polsk,Finsk, Nederlandsk
* Tysk **til/fra** Norsk, Spansk, Fransk, Italiensk, Nederlandsk

**Følgende bransjeløsninger tilbys i iFinger:**

* Teknisk
* Juridisk
* Økonomisk
* Medisinsk

Historikk
---------

iFinger ble etablert av norske utgivere i 2000. iFinger har mer enn 2.5 millioner individuelle brukere, og tilbyr også globale multi-språk-løsninger for bedriftsnettverk.
**Nina Badrić** (født 4. juli 1972 i Zagreb i Kroatia) er en kroatisk musiker.

Hun startet å synge for jentekoret Zvjezdice da hun var ni år. Med koret fikk hun mange reiser og spilte dessuten inn flere album. Koret sang hovedsakelig gospel og Badrić fikk erfaring som solist i sin tid med koret. 

Da hun var 20 år gammel ble hun med i den første *Crovision* (Melodi Grand Prix i Kroatia) og endte på en åttendeplass med sangen «Ostavljem te». Like etter spilte hun inn albumet *Godine nestvarne*. Albumet ble ingen salgshit, men hun startet et samarbeid med produsenten Zoran Škugor og dro til London for å spille inn albumet *Personality*. Dette ble det mest solgte albumet i Kroatia i 1997 og 1998. Hun vant også to Porin-priser (kroatiske Spellemann) og *Rose of Večernji list* blant flere priser. Med sin versjon av *I'm so excited* fra det albumet, toppet hun listene fem måneder i Italia, Frankrike og Spania noe som gjorde henne til den første kvinnelige kroatiske artisten med internasjonal suksess. Hun har blant annet opptrådt og samarbeidet med East 17 og Joselyn Brow.

Hennes neste album, *Unique*, solgte meget bra over hele tidligere Jugoslavia. Den påfølgende turneen ble solgt ut og avsluttet i Sarajevo. Hun var den mest populære artisten i tidligere Jugoslavia det året. Etter dette har hun utgitt to studioalbum til. I 2004 vant hun totalt fem Porin priser bl.a. årets album (*Ljubav*), årets sang (*Čarobno jutro*) og beste kvinnelige artist og befestet sin posisjon som en av de mest populære artistene i det tidligere Jugoslavia. I Kroatia og resten av Europa blir hun utgitt på Aquarius Records i Serbia og Montenegro og deler av tidligere Jugoslavia er hun utgitt på City Records.

Diskografi
----------

* Godine nestvarne (1995)
* Personality (1997)
* Unique (1999)
* Nina (2000)
* Collection (2003)
* Ljubav (2003)
* Ljubav za ljubav – Live (2005)

Referanser
----------

1. ↑  www.porin.inf

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Nina Badrić – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Nina Badrić på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) Nina Badrić hos The Movie Database Rediger på Wikidata
* (en) Nina Badrić på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Nina Badrić på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Nina Badrić på Spotify Rediger på Wikidata

* (en) Nina Badrić på Songkick Rediger på Wikidata
* Nina Badrić på Facebook Rediger på Wikidata

* (en) Nina Badrić på Instagram Rediger på Wikidata

| Utmerkelser og prestasjoner |
| --- |
| Forgjenger:**Daria Kinzer med «Celebrate»** | **Kroatia i Eurovision Song Contest**(2012) | Etterfølger:**Klapa s Mora med «Mižerja»** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** NLA **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
Den romerske provinsen Africa
Den store moské i Ifriqiyas hovedstad Kairouan
**Ifriqiya** eller **Ifriqiyah** (arabisk: إفريقية, «Afrika») var i middelalderen et område i Nord-Afrika som omfattet størstedelen av det som i dag er Tunisia og vestre Algerie, dvs. de østre delene av Maghreb. Det tilsvarte omtrent den gamle romerske provinsen Africa.

Ifriqiya ble avgrenset i sør av de tørre områder og salte myrområder som ble kalt al-Jarid. I forskjellige epoker varierte Ifriqiyas herrskapsområder en god del, som for eksempel da det omfattet til og med Sicilia og sørlige deler av Italia.

Den vestre grensen ble stadig vekk nytegnet, men løp som regel vest for byen Béjaïa. Ifriqiyas hovedstad var Kairouan (al-Qayrawān) i dagens Tunisia.

Referanser
----------

1. ↑  Knut Helle (1984). *Nomadefolk og høykulturer: 1000-1300*. Oslo: Aschehoug. s. 120-123. ISBN 8252520189.
2. ↑  *Cappelens historiske atlas*. Oslo: Cappelen. 2000. s. 20. ISBN 8202191971.
3. ↑  Arild Hvidtfeldt (1983). *Verdensreligionene*. [Oslo]: Cappelen. s. 324. ISBN 8202049601.

Litteratur
----------

* Mohammed Talbi: *L'Emirat Aghlabide 184–296, 800–909. Histoire politique.* Adrien-Maisonneuve, Paris 1966. s. 122–129.
* *The Encyclopaedia of Islam.* = *Encyclopédie de l'Islam.* Band 3: *H – Iram.* New Edition. Brill o.a. Leiden oa. 1971, s. 1047

Eksterne lenker
---------------

* (en) Ifriqiya – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
Denne artikkelen omhandler biledkunstneren.  For politikeren, se Nina Bang.

**Nina Bang** (født 18. januar 1956 i Oslo kommune) er en norsk billedkunstner. 

Nina Bang har utdannelse fra Statens Kunsthåndverksskole i Oslo, grafisk kunst (1976–1979) og Kunstakademiet i Oslo (1981-85 og 1989 -1990). Begge institusjoner er nå en del av KHIO. Blant mediene hun bruker, finner man video, animasjon, installasjon, monotypi og digitale medier. På 1980 og -90-tallet laget hun store monotypiarbeider. I de senere årene har hun videreført kunstnerskapet med digitale medier. Dette gjelder mange kunstverk i offentlige bygg. I tillegg har hun hatt et stort antall utstillinger.

Nina Bang er innkjøpt av bl.a. Nasjonalmuseet og Norsk kulturråd, og hun har siden 2000 vært mottaker av Statens garantiinntekt for kunstnere. Hun er medlem av Unge Kunstneres Samfund, Landsforeningen Norske Malere, Tegnerforbundet, Billedkunstnerne i Oslo og Akershus og Norske billedkunstnere.

Nina Bang er bosatt i Oslo.

Eksterne lenker
---------------

* Nina Bangs hjemmeside
* Nina Bang i LNM Arkiv[*død lenke*]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** KulturNav
 |
**Nina Frisak** (født 28. november 1950 i Oslo) er en norsk jurist og embetskvinne. Hun var regjeringsråd ved Statsministerens kontor fra 2001 til 2016.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Nina Frisak vokste opp på Nøtterøy utenfor Tønsberg. Hun ble cand. jur. ved Universitetet i Oslo i 1977, og hadde siden studieopphold i London og gjennomgikk Forvaltningshøyskolen og Forsvarets høgskole.

### Karriere

Nina Frisak har arbeidet som advokat hos Kommuneadvokaten i Oslo og som dommerfullmektig i Fredrikstad. Hun var ansatt i Justisdepartementet fra 1981 til 1988, blant annet som lovrådgiver ved lovavdelingen. 

Deretter jobbet hun som advokat i Nordisk Skibsrederforening fram til 1991 da hun ble lagdommer, og seinere lagmann, i Eidsivating lagmannsrett. I 1995 ble hun ekspedisjonssjef ved Statsministerens kontor med ansvar for administrativ avdeling. Fra 2000 til 2001 var hun høyesterettsdommer. Siden ble hun departementsråd ved Statsministerens kontor. Dette embetet ble fra da av hetende regjeringsråd. Hun ledet arbeidet i den faste staben ved kontoret i mer enn 14 år.

Selv om Nina Frisak var relativt usynlig i det offentlige bildet, hadde hun stor innflytelse ved statsministerens kontor, som er samordningsleddet i regjeringsarbeidet. Flere regnet henne derfor som en av de mektigste personene innen den offentlige forvaltningen i Norge. På økonomitidsskriftet *Kapitals* uhøytidelige liste over Norges hundre mektigste kvinner ble hun i 2010 rangert som nummer to,
i 2011 som nummer fire og i 2012 som nummer fem.

Fra 2000 til 2012 var Frisak ordenskansler i ordensrådet for St. Olavs Orden. Ordensrådet gir sine råd til Kongen og har dermed hovedansvaret for hans tildelinger av ordenen. Selv er Frisak blitt utnevnt som *kommandør med stjerne* av St. Olavs orden for sin embetstjeneste.

Nina Frisak er gift med den tidligere industrimannen og miljøverneren Øystein Dahle (født 1938).

Utmerkelser
-----------

Frisak er innehaver av storkors (første klasse) av den estiske Terra Mariana-korsets orden. I 2016 ble hun tildelt Kong Harald Vs jubileumsmedalje 1991–2016.

Referanser
----------

1. ↑   Store norske leksikon, Store norske leksikon-ID Nina\_Frisak[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  kontor, Statsministerens (8. januar 2016). «Regjeringsråd Nina Frisak går av 1. juli». *Regjeringen.no* **(norsk)**. Besøkt 1. mars 2022.
3. ↑  «Norges hundre mektigste kvinner 2010»
4. ↑  «Norges hundre mektigste kvinner 2011» Arkivert 19. mars 2014 hos Wayback Machine.
5. ↑  ««Norges hundre mektigste kvinner 2012»». Arkivert fra originalen 28. oktober 2012. Besøkt 14. juni 2012.
6. ↑  *Tildeling av Kong Harald Vs jubileumsmedalje 1991–2016*, Kongehuset

Eksterne lenker
---------------

* Kort merittliste 2001
* Intervju i Dagbladet 2001
* Maktstillinger i norsk embetsverk 2005

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Prabook **·** VIAF
 |
**East Fortune** er en landsby i East Lothian, Skottland. Den ligger omkring 3 km nord for East Linton. 

Området domineres av en flyplass som ikke lenger er i bruk. Den ble konstruert i 1915 som en del av arbeidet for å beskytte Storbritannia mot angrep med tyske luftskip under første verdenskrig.

I 1922 ble *East Fortune Hospital* reist. Dette var et tuberkulosesanatorum for det sørøstlige Skottland fram til andre verdenskrig. Etter krigsutbruddet ble flyplassen tatt i bruk igjen, nå som treningsflyplass. Sykehuset åpnet igjen etter krigen. Etterhvert som antall tuberkulosetilfeller begynte å falle, ble det i 1956 omgjort til et psykiatrisk sykehus. Det ble nedlagt i 1997.

I en kort periode i 1961 ble flyplassen åpnet igjen for å fungere som Edinburghs flyplass under ombygging av byens vanlige flyplass. I 1975 ble *National Museum of Flight* åpnet, og dette har trukket mange turister til East Fortune. Den siste anskaffelsen er en Concorde, som ble kjøpt inn etter at denne flytypen ble tatt ut av trafikk. 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
**Madam X** er et amerikansk heavy metal-band som var aktivt på 80-tallet og ble gjenforent i 2014. Gitarist Maxine Petrucci og hennes søster, trommeslager Roxy Petrucci, fant bassisten Chris Doliber i Detroit, Michigan, USA og flyttet til New York hvor de fikk vokalist Bret Kaiser med i bandet. De skal ha fått platekontrakt etter at direktøren i Jet Records, Don Arden, så dem fremvise god forretningssans ved å forlange betaling fra et konsertsted før de ville gå på scenen. Madam X fikk etter utgivelsen av *We Reserve The Right* i 1984 oppmerksomhet for et outrert visuelt uttrykk og enkle, fengende låter.

Medlemsbytter og oppløsning
---------------------------

Kaiser forlot Madam X og ble erstattet av John Ward. De spilte inn en demo med ham som aldri førte til noen plateutgivelse. Da Roxy Petrucci forlot bandet for å bli med i Vixen, ble hun erstattet av Mark McConnell, samtidig som Sebastian Bach erstattet Ward som vokalist. Heller ikke denne besetningen ga ut noe innspilt materiale. Bach gjorde senere suksess med Skid Row, Doliber startet Godzilla og McConnell ble med i Carrera. Maxine Petrucci ga ut soloalbumet *Titania* i 2005.

Gjenforening
------------

Besetningen som ga ut platen i 1984 ble gjenforent og opptrådte på Sweden Rock Festival i 2014. De ga også ut singelen «Another '80s Rock Song».

Medlemmer
---------

* Bret Kaiser – Vokal
* Maxine Petrucci – Gitar
* Chris Doliber – Bass
* Roxy Petrucci – Trommer

Referanser
----------

1. 1 2  «MADAM X: 'Another '80s Rock Song' Video Released» på *Blabbermouth* 3. desember 2014
2. 1 2  *Music Might* om Madam X Arkivert 9. mars 2016 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Madam X på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Madam X på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Madam X på Songkick Rediger på Wikidata

* (en) Madam X på Last.fm Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Nina Gresvig** (født 1948) er en norsk keramiker, bosatt i Risør. Hun har utdanning fra Sagene lærerhøyskole i 1972, Statens lærerhøyskole i forming (1975), diplom fra Statens håndverks- og kunstindustriskole i Oslo (SHKS) (1980) og College of Charleston i South Carolina (USA, 1999). Hennes arbeid er blant annet kjøpt inn av Norsk kulturråd, Kunstindustrimuseet i Oslo, Den Norske Ambassade i Wien, Aust-Agder fylke og Risør kommune.

I 1991 var Gresvig med på å etablere keramikkbedriften Acanthus A/S i Risør sammen med Bibiche Mourier og Arnfinn Strand. Hun har deltatt på mange lokale mønstringer og flere separatutstillinger, blant annet på Galleri Villvin i Risør (2001). I 2004 deltok hun på åpningsutstillingen «Kunsthåndværk i Det Røde Pakhus» i Hobro (Danmark). 

Objektene hennes er ofte kjennetegnet av rytmer og gjentagelser i dekor og ornamenter, og hun lar seg inspirere av naturens mangfold. Hun har også latt seg inspirere av arabisk og tyrkiske flisekomposisjoner. Gresvig er også engasjert i formidling av kunsthåndverk gjennom Galleri Villvin og Villvin kunsthåndverkmarked. I tillegg er hun engasjert i Beyond Risør, som er et norsk forum rettet mot design og næringsliv. Nina Gresvig er medlem i Norske kunsthåndverkere Sør-Norge, (NK Sør-Norge).

Referanser
----------

1. ↑   www.birthday.se[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Nina Gresvig» på *Havnen i hånden* / *Kunsthåndværk i Det Røde Pakhus* Arkivert 4. mars 2016 hos Wayback Machine. (Besøkt 13. desember 2014)
3. ↑  «Officiel åbning» på *Havnen i hånden* (Besøkt 13. desember 2014)
4. ↑   Solberg, Harald (1996): *Norske kunsthåndverkere Agder*, s. 20

Litteratur
----------

* Solberg, Harald (1996): *Norske kunsthåndverkere Agder*, s. 20 og 50.

Eksterne lenker
---------------

* Nyttårsforsetter for design og arkitektur: Nina Gresvig, Norsk Form
* Beyond Risør Arkivert 16. desember 2014 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | KulturNav
 |
**Trần Lệ Xuân** (født 22. august 1924 i Hanoi, død 24. april 2011 i Roma), også kjent som **Madame Nhu** eller **Madame Ngo Dinh Nhu**, var en vietnamesisk politiker. 

Hun var født inn i en aristokratisk familie som hadde antatt fransk språk og lærte selv aldri å skrive vietnamesisk ordentlig. I 1943 ble hun gift med Ngô Đình Nhu og ble dermed svigerinne av Ngô Đình Diệm, som senere ble president i Sør-Vietnam. Ved giftemålet konverterte hun fra buddhismen og ble katolikk.

Svogeren var ugift og Madame Nhu fungerte i hans presidenttid fra 1955 som Sør-Vietnams førstedame. På grunn av dette, og ektemannens stilling som presidentrådgiver og sjef for det hemmelige politiet, fikk hun betydelig politisk makt. Hun var selverklært feminist, og kombinerte i sin politikk dette med moralsk puritanisme. Hun sto i spissen for den paramilitære Kvinnenes solidaritetsbevegelse, var parlamentsmedlem og fikk innført en rekke forordninger. Blant annet fikk hun forbudt utroskap, prostitusjon og skjønnhetskonkurranser, samt skilsmisse, prevensjon og abort. 

Hun brydde seg lite om politikk og samfunn utenfor de øverste, politiske sirkler. Hennes følelsesløse kommentarer til buddhistiske munker som brente seg selv til døde i protest mot regjeringen, vakte bestyrtelse også utenlands. Innflytelsen hun hadde, bidro til å skjerpe USAs motstand mot president Ngô Đình Diệm. 

Brødrene Ngô Đình Nhu og Ngô Đình Diệm ble drept i statskupp i november 1963, da Madame Nhu var på reise i USA for å forsvare regjeringens politikk. Etter kuppet bosatte hun seg Paris og senere i Roma, der en annen bror av hennes mann, erkebiskop Ngô Đình Thục, bodde.

Referanser
----------

1. ↑   Encyclopædia Britannica Online, Encyclopædia Britannica Online-ID biography/Madame-Nhu, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Munzinger Personen, oppført som Ngo Dinh Nhu, Munzinger IBA 00000010382, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   Find a Grave, Find a Grave 68968437, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
5. ↑  «Madame Nhu», *The Telegraph*, 28. april 2011.
6. ↑  James S. Olson (red.): *Historical Dictionary of the 1960s*, Westport: Greenwood Press, 1999, s. 556.
7. ↑  «Madame Nhu obituary», *The Guardian*, 26. april 2011.
8. ↑  «Madame Nhu, Vietnam War Lightning Rod, Dies», *New York Times*, 26. april 2011.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Trần Lệ Xuân – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Madame Nhu på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** Munzinger (iba)
 |