recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Traktor med tvillinghjul på bakakslingen. Foto: Hans Deragon 
Tvillinghjulene kan ses tydelig på dette veltede vogntoget hvis det klikkes på bildet for stor utgave. Foto: Felipe Micaroni Lalli 
**Tvillinghjul** er to hjul som er montert tett sammen på samme aksling. Avstanden mellom senter av de to hjulenes berøringsflater med bakken skal være maksimalt 460 mm for at de skal kalles tvillinghjul, i henhold til EUs bestemmelser. Felgenes design forhindrer at det blir kontakt mellom de to dekkene under belastning. Lastebiler og busser har ofte tvillinghjul på én eller flere bakaksler. Tilhengere på lastebiler har også ofte tvillinghjul. Traktorer og andre landbruksmaskiner kan ha tvillinghul. Racerbiler med tvillinghjul forekom på 1930-tallet.

Fordeler med tvillinghjul
-------------------------

Med tvillinghjul fordeles kjøretøyets vekt over et større areal. Ved kjøring på vei vil dette forbedre kjøretøyets lasteevne, fordi ett enkelt hjul har fysiske begrensninger når det gjelder styrke, fleksibilitet og friksjon. Med tvillinghjul forbedres også framkommeligheten på glatte vinterveier. På traktorer og andre terrengående maskiner er formålet å fordele kjøretøyets masse over en større flate for at unngå jordpakking og at kjøretøyet synker ned under løse eller våte forhold. Med tvillinghjul kan man også lettere unngå å sette spor, det kan være spesielt ønskelig ved f.eks. gressklipping på idrettsanlegg, golfbaner og i parker. Traktorer og andre landbruksmaskiner kan til og med ha trillinghjul (tre dekk på hver side av hver aksling).

På traktorer er de ytterste dekkene ofte beregnet på å avmonteres når det ikke er bruk for dem.

På racerbiler
-------------

Tvillinghjul på 1936-modell Auto Union. Foto: Brian Snelson 
Tvillinghjul ble brukt i motorsport i 1930-årene for å absorbere de økte sidekreftene. Eugen Bjørnstad var den første som kjørte med tvillinghjul i bilrace da han deltok med sin Alfa Romeo i Italias Grand Prix i 1937. Også Auto Union og ERA prøvde tvillinghjul. I 1970-årene eksperimenterte Ferrari med tvillinghjul på sin 312T6.

Fotnoter og referanser
----------------------

1. ↑  EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING (EU) Nr. 168/2013 af 15. januar 2013 om godkendelse og markedsovervågning af to- og trehjulede køretøjer samt quadricykler Den Europæiske Unions Tidende (2. mars 2013)
2. ↑  Dette var datidens Formel 1.
3. ↑  Alf G. Andersen (1999). *500 som preget Norge: norske kvinner og menn i det 20. århundre*. Oslo: Millennium. s. 161. ISBN 8251787890.
4. 1 2  Overtaken by history The quick rise and fall of six-wheeled cars in Grand Prix racing forix.com. Besøkt 24. januar 2015
5. ↑  Bilde av Ferrari 312T6 med tvillinghjul.

Litteratur
----------

* Kjell Mangerud (1989). *Hjulutstyr for landbruksmaskiner*. [Oslo]: Landbruksforlaget. ISBN 8252913342.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Twin tires – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
**Jürgen Dommerich** er en tysk tidligere skihopper som konkurrerte for Øst-Tyskland. Han representerte SC Motor Zella-Mehlis.

Han deltok i tre av rennene i den tysk-østerrikske hoppuka 1969/70 og ble nummer 78 sammenlagt (etter moderne regler), med 24.-plass i Innsbruck 4. januar 1970 som beste plassering i enkeltrenn. I VM i Štrbské Pleso i 1970 ble han nummer 18 i normalbakken og 19 i storbakken.

Jürgen Dommerich ble østtysk mester i normalbakke i 1969. Han satte den aller første bakkerekorden i den nye skiflygingsbakken i Planica 21. mars 1969, med 137 meter.

Referanser
----------

1. ↑  Etter datidens regler ble bare de hopperne som hadde deltatt i alle fire rennene regnet med i sammendraget.

Kilder
------

* Jens Jahn, Egon Theiner: *Enzyklopädie des Skispringens*. AGON Sportverlag, Kassel 2004. ISBN 3-89784-099-5, flere sider
* Sport-Komplett.de: Skispringen DDR – Meisterschaften (besøkt 20. april 2011)
* Liste over slovenske skiflygingsrekorder og bakkerekorder i Planica (slovensk)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Jürgen Dommerich – FIS (skihopping) Rediger på Wikidata
**Mari Slaattelid** (født 23. juli 1960 i Notodden) er en norsk samtidskunstner. Slaattelid arbeider hovedsakelig med malerier, men er kjent for å blande inn elementer fra fotografier og andres malerkunst.

Slaattelid vokste opp på Voss og er utdannet fra Bergens Kunsthåndverkskole (1979–1983), Staatliche Kunstakademie Düsseldorf (1983–1984), Vestlandets Kunstakademi (1985–1987) og Statens kunstakademi (1987–1989). Hun har også kunsthistorie grunnfag fra Universitetet i Bergen.

Slaattelid har hatt en rekke utstillinger på sentrale gallerier og museer som Galleri K, STANDARD (OSLO) og Nasjonalgalleriet, og er innkjøpt til flere private og offentlige samlinger, blant dem Astrup Fearnley Museet for Moderne Kunst, Museet for samtidskunst, Storebrand og Nordea. Hun mottok Carnegie Art Awards førstepris i 2000.

Referanser
----------

1. ↑   Archive of Fine Arts, abART person-ID 85713[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Finnish National Gallery artist ID 10687BD3-2719-42B1-9C93-44E8C65B8FF7, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Kåre Bulie: *Under en høyere himmel* - Portrettintervju i Klassekampen 11. mai 2021

Eksterne lenker
---------------

* Kunstnerens hjemmeside
* Biografi fra kunstnernes informasjonskontor

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** BIBSYS **·** Kunstindeks Danmark **·** VIAF **·** GND **·** KulturNav
 |
**Nguyễn Tấn Dũng** (født 17. november 1949 i Ca Mau i Vietnam) var Vietnams statsminister fra 2006 til 2016.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Nguyễn Tấn Dũng ble født i Ca Mau-provinsen i Sør-Vietnam, og tok en utdanning innen jus. Han ble medlem av det vietnamesiske kommunistpartiet 10. juni 1967, og vervet seg senere inn som soldat i FNL. 

### Politiker

Han har blitt valgt til partiets politbyrå ved den åttende, niende og tiende nasjonalkongress.

### Statsminister

Han ble valgt til Vietnams statsminister av Vietnams nasjonalforsamling den 27. juni 2006. Han er den yngste vietnamesiske statsministeren som er blitt valgt.

I januar 2007 hadde Nguyễn Tấn Dũng møte med pave Benedikt XVI i Vatikanet. Det var første gang en vietnamesisk leder på et så høyt nivå møtte paven. Møtet ble sett som et viktig steg for å normalisere forbindelsene mellom de to statene.

Etter Nguyễn Tấn Dũng hadde møte med den russiske presidenten Dmitrij Medvedev i Moskva i desember 2009 ble det offentliggjort at Vietnam hadde inngått avtale om store våpenkjøp fra Russland, primært undervannsbåter og jagerfly.

I april 2010 var Nguyễn Tấn Dũng tilstede på president Barack Obamas konferanse om atomkraftsikkerhet i Washington D.C... Han møtte der også andre amerikanske ledere og man diskuterte blant annet et nærmere økonomisk og strategisk samarbeid mellom de to landene.

Under et møte med Japans statsminister Naoto Kan i Hanoi oktober 2010 ble det inngått en avtale om et nærmere samarbeid mellom Japan og Vietnam, hvor Japan skal bygge to kjernefysiske reaktorer for Vietnam, samtidig som Japan skal bidra med utvinningen av sjeldne mineraler i Vietnam. I forbindelse med nye samtaler mellom de to statsministrene i april 2012 ble det rapportert om framgang i samarbeidet, samtidig som det ble offentliggjort at en ny avtale som åpner for at vietnamesere kan arbeide som helsearbeidere i Japan.

Referanser
----------

1. ↑   Munzinger Personen, oppført som Nguyen Tan Dung, Munzinger IBA 00000025798, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  ««Nguyen Tan Dung elected new Prime Minister»». Nhan Dan. 27. juni 2006. Arkivert fra originalen 3. mars 2016. Besøkt 21. april 2007.
3. ↑  Vietnam in historical Vatican meet Arkivert 20. september 2010 hos Wayback Machine.CNN, 25. januar 2007
4. ↑   Nga Pham: Vietnam orders submarines and warplanes from Russia BBC, 16. desember 2009
5. ↑  Officials Attending the Nuclear Summit in Washington, D.C. Arkivert 15. mars 2014 hos Wayback Machine. Fox News, 11. april 2012
6. ↑  John Aloysius Farrell: Vietnamese leader focuses on China, climate change Global Post, 17. april 2010
7. ↑  Rare earths supply deal between Japan and Vietnam BBC, 31. oktober 2011
8. ↑  Noda confirms nuclear progress with Vietnam Japan Times, 23. april 2012

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Prabook **·** VIAF **·** GND **·** ISNI **·** SUDOC **·** BBC Things **·** Munzinger (iba)
 |
Kart som viser serervoaret og den underjordiske vanntunnelen ned til pumpekraftverket.
**Northfield Mountain vannkraftverk** (engelsk: *Northfield Mountain Pumped Storage Station (PSP)*) er et pumpekraftverk som liggeri Connecticut River 8,9 km ovenfor Turners Falls, i Franklin County i det nordvestre Massachusetts, USA. Det ligger nær småbyene Northfild og Erving. 

Kraftverket har to reservoarer: Northfield Mountain Reservoar (1,2 km²) oppe på 300 moh. og den 32 km lange strekningen av selve Connecticut River som ligger mellom demningen i Turners Falls og demningen i Vernon i Vermont, på 60 moh.. Installert effekt er ca. 1 080 MW i produksjon, fordelt på fire turbiner. Total årsproduksjon er mer enn 100 GWh årlig. Anlegget ble påbegynt i 1964 og stod ferdig i 1972.

Fallhøyden (hydraulig head) er på 240 meter.

Referanser
----------

1. ↑   Form EIA-860M, utgitt desember 2022, besøkt 20. februar 2023[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Form EIA-860, utgitt 2021[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* 1000 MW and Larger Pumped Hydro Installations Worldwide[*død lenke*] – Electronic Storage Association. Besøkt 11. september 2010.
* FirstLight Power Resources – «Northfield Mountain Station».
**Norsk senter for demokratistøtte (NDS)** ble opprettet som et prøveprosjekt i 2002 for å støtte fremveksten av stabile flerpartidemokratier i Norges hovedsamarbeidsland og samarbeidsland for utvikling. I 2006 ble NDS omdannet til en selvstendig, partpolitisk nøytral, paraplyorganisasjon for de norske partiene med representasjon på Stortinget. Grunntanken var at norske politiske partier besitter erfaringer og kunnskap som politiske partier i nye og svake demokratier kan dra nytte av. Erfaringsutveksling i form av seminarer, kurs og opplæringsprogrammer tilrettelagt av norske politiske partier og politiske partier i Sør var en sentral del av arbeidet.

I eksterne gjennomganger ble det fremhevet at ideen om å styrke politiske partier i nye/unge demokratier ved å benytte kunnskap og erfaring fra politiske partier i Norge er god, men at organiseringsformen som ble valgt for NDS gjorde det vanskelig å oppnå dette. Arbeidet fikk kritikk for å ha for lite kapasitet i sekretariatet, å være for lite effektive i pengebruken, i for stor grad å vektlegge søsterpartisamarbeid fremfor prosjekter der flere partier deltok og i for liten grad å bli kontrollert av Utenriksdepartementet/Norad. Dette gjorde at det var vanskelig å spore hva de faktiske resultatene av arbeidet var.

Etter en serie kritiske artikler i avisen Dagens Næringsliv ble senteret lagt ned av daværende utviklingsminister Erik Solheim i mai 2009. Inntil nedleggingen hadde senteret brukt om lag 47 millioner kroner.

Referanser
----------

1. ↑  Landet, Erik (September 2002). «Politiske partier får egen rolle i bistanden» (PDF). *Bistandsaktuelt*. s. 5. Arkivert fra originalen (PDF) 20. desember 2016. Besøkt 13. desember 2016.
2. ↑  «Bukken og havresekken». *CMI - Chr. Michelsen Institute*. Besøkt 13. desember 2016.
3. ↑  E24. «Legger ned demokratisenter». *E24*. Besøkt 13. desember 2016.
**Royal Philharmonic Society** er et britisk musikkselskap grunnlagt i London 1813 med det formål å arbeide for instrumentalmusikk. Mange fremragende komponister og kunstnere har medvirket ved deres konserter. Det er nå en medlemskapsbasert organisasjon og har ikke lengre et eget orkester. Selskapet har et bredt programtilbud som inneholder verker fra en rekke forskjellige klassiske komponister, og skal framfor alt hjelpe fram yngre kunstnere. 

Selskapet bestilte en symfoni fra Beethoven, det som skulle bli hans 9. og siste. Litteraten og musikkritikeren George Bernard Shaw ønsket å få Grieg som dirigent for *Royal Philharmonic Society*.

Referanser
----------

1. ↑  Grieg, Edvard: *Briefwechsel Bd. 2* – Der Briefwechsel mit dem Hause Breitkopf & Härtel, die Briefe von Frederick Delius an Nina und Edvard Grieg und andere ausgewählte Schreiben. Verlag Händel-Hohenhausen, Frankfurt/Main 1997, s. 69

Eksterne lenker
---------------

* (en) The Royal Philharmonic Society
* (en) Royal Philharmonic Society Music Awards Arkivert 6. april 2018 hos Wayback Machine.
* (en) British Library: Royal Philharmonic Society Archive
* (en) British Library: Beethoven og Royal Philharmonic Society

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** MusicBrainz
 |
**Italias brødre** (italiensk: **Fratelli d'Italia**, FdI) er et høyreorientert politisk parti i Italia, grunnlagt i 2012. Det er siden 2014 ledet av Giorgia Meloni, medlem av Italias deputertkammer og tidligere minister i Silvio Berlusconis fjerde regjering. Meloni var også en av partiets grunnleggere.

Partiet ble stiftet i 2012 under navnet *Fratelli d'Italia – Centrodestra Nazionale (FdI-CN)*, der Meloni var en av stifterne. *Fratelli d'Italia* er identisk med tittelen på Italias nasjonalsang. Det er ansett å være en arvtaker etter Benito Mussolinis Movimento Sociale Italiano (MSI). I partiets logo finnes flammen over Mussolinis grav, slik den også var det i MSIs partilogo. Det var i 2022 ikke uvanlig å se partimedlemmer gjøre en «romersk hilsen» (saluto romano) med utstrakt høyre arm. Det ble sunget lovsanger over Mussolini.

Partiet ble i 2021 av Cambridge University Press, vurdert som å tilhøre det radikale høyre og å innta en myk («soft») euroskeptisk innstilling. Partiet er på europeisk plan tilknyttet Europeiske konservative og reformatorer. Partiets leder Meloni ble per 2022 ansett å være tilhenger av demokratiet og rettsstaten, og hadde gitt uttrykk for at rasister, antisemitter og nynazister ikke hadde noen plass i partiet.

Referanser
----------

1. 1 2  .
2. 1 2 3 4 5 6  .
3. 1 2 3 4  .
4. 1 2  .
5. 1 2 3  .
6. 1 2 3  .
7. 1 2 3  .
8. ↑  .
9. ↑  .
10. ↑  .
11. ↑  .
12. ↑  .
13. 1 2  «Giorgia Melonis "Marsch auf Rom": Italiens Postfaschisten führen Umfragen an». *DER STANDARD* **(tysk)**. Besøkt 26. juli 2022.
14. ↑  Taggart, Paul; Pirro, Andrea L. P. (2021). «European populism before the pandemic: ideology, Euroscepticism, electoral performance, and government participation of 63 parties in 30 countries». *Italian Political Science Review / Rivista Italiana di Scienza Politica*. 3 **(engelsk)**. 51: 281–304. ISSN 0048-8402. doi:10.1017/ipo.2021.13. Besøkt 26. juli 2022.

Eksterne lenker
---------------

* (it) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* Mate-URL Rediger på Wikidata

* (en) Fratelli d'Italia - Alleanza Nazionale – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF
 |
***Enter the Ninja*** er en amerikansk action- og kampsportfilm fra 1981 regissert av Menahem Golan. Hovedrollen spilles av Franco Nero, mens sentrale biroller spilles av Susan George, Christopher George, Alex Courtney og Sho Kosugi.

Handling
--------

Etter å ha fullført ninjutsu-studier i Japan, besøker den amerikanske vietnam-veteranen Cole en tidligere kamerat fra Vietnamkrigen, Frank Landers, som begge eier og driver en større farm på Filippinene. Cole finner raskt ut at paret blir trakassert og truet av en gangsterboss ved navn Charles Venarius som forsøker å presse ham til å selge eiendommen. Ukjent for paret befinner det seg en større oljekilde på eiendommen deres som Venarius forsøker å få kloa i. Cole bestemmer seg for å hjelpe sin venn ved å bruke de kampkunster han lærte i Japan overfor bøllene som til stadighet oppsøker dem. Dette leder etterhvert til at Venarius leier en japansk ninja-kriger for å knuse Cole, en ninjakriger som var hans bitre fiende under oppholdet i Japan. Det hele utvikler seg til en kamp på liv og død mellom de to velbevæpnede ninja-krigerne.

Om filmen
---------

*Enter the Ninja* regnes som den første av en ninja-trilogi som ble etterfulgt av filmene *Revenge of the Ninja* (1983) og *Ninja III: The Domination* (1984). Historiene berører imidlertid ikke hverandre direkte.

Filmen ble forbudt av Statens filmtilsyn for visning på norske kinoer i 1981. Den ble senere utgitt på video av VCM.

I rollene
---------

(utvalg)

* Franco Nero .... Cole
* Susan George .... Mary Ann Landers
* Shô Kosugi .... Hasegawa, den sorte ninja
* Christopher George .... Charles Venarius
* Alex Courtney .... Frank Landers
* Will Hare .... Dollars
* Zachi Noy .... Siegfried «The Hook» Schultz
* Constantine Gregory .... Mr. Parker (as Constantin de Goguel)

Referanser
----------

1. ↑  «enter the ninja | Norsk VHS.com» **(engelsk)**. Besøkt 15. juni 2019. [*død lenke*]

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Enter the Ninja* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Enter the Ninja* hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (sv) *Enter the Ninja* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) *Enter the Ninja* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata

* (en) *Enter the Ninja* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Enter the Ninja* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Enter the Ninja* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Enter the Ninja* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *Enter the Ninja* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *Enter the Ninja* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata
* Britisk videocover fra 1982 Arkivert 25. august 2010 hos Wayback Machine.
Moderne kamikker laget i tradisjonell stil.
Tradisjonelt fottøy hos inuitene utstilt i *UBC Museum of Anthropology* i Vancouver i Canada
«En eskimofamilie» i tradisjonelle drakter 1917. Foto: National Geographic Magazine 
**Kamikker** eller **kamikk**, på østgrønlandsk *kamiit*, er støvler som er en del av inuitene tradisjonelle klesdrakt, blant annet på Grønland. Fottøyet har myke såler og lages av selskinn i to lag: en ytterstøvel av vanntett skinn uten hår og en innerstøvel eller -strømpe med hårsida inn. Mellom lagene er det isolerende sennegress, på dansk kalt *kamikhø*. Støvlene bæres av både kvinner og menn. Lengde og utsmykning kan variere, men mens kvinnenes kamikker kan nå opp til over knærne, er mennenes lavere. En brodert variant bæres til den grønlandske nasjonaldrakten. Enkle kamikker og skinnstøvler er fortsatt vanlig som vinterfottøy.

Fridtjof Nansen beskriver i *Paa ski over Grønland* fra 1890 hvordan østgrønlenderne bare var kledt i natiter, minimale skrittkleder, og kamikker innendørs.

* Den tyske ekspedisjonslederen Alfred Wegener (til venstre) og inuiten Rasmus Villumsen i Grønland 1930. Begge iført kamikker.Den tyske ekspedisjonslederen Alfred Wegener (til venstre) og inuiten Rasmus Villumsen i Grønland 1930. Begge iført kamikker.
* Inuitkvinner fra Canada iført tradisjonelle selskinnsdrakter med kamikker.Inuitkvinner fra Canada iført tradisjonelle selskinnsdrakter med kamikker.

Se også
-------

* Skaller, samenes tradisjonelle vinterfottøy av reinsdyrskinn
* Kommager eller *bieksu*, samisk sommerfottøy av lær

Eksterne lenker
---------------

* (en) Eskimo boots – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Om kamikker
Cessna 140 under avgang.
1947 modell Cessna 120.
Cessna 140A med enkelt vingestag.
Understellsforlengere som flytter hjulene framover.
**Cessna 120** og **Cessna 140** er et en motors, to seters, høyvinget, halehjuls småfly med doble vingestag i V-form, som ble produsert like etter 2. verdenskrig, fra 1946 til 1950. Produksjonen ble avløst av den nyere Cessna 150 som hadde nesehjulsunderstell. Samlet produksjon av Cessna 120 og 140 var 7664 fly i løpet av 5 år.

Utvikling
---------

### Cessna 140

Cessna 140 ble først utstyrt med en 85 hk Continental C-85-12 eller C-85-12F luftkjølt, firesylinders boksermotor. Det var også mulig å få flyet levert med 90 hk Continental C-90-12F eller C-90-14F, eller med en sertifisert ettermontering med 108 hk Lycoming O-235-C1.

Denne modellen hadde metallkledd flykropp og ror, og dukkledde vinger.

Cessna 170 var en samtidig modell, svært lik Cessna 140, men med fire seter og en sterkere motor.

### Cessna 120

Cessna 120 var billigversjonen av Cessna 140 som ble produsert samtidig. Den hadde ikke flaps og manglet det D- formede bakre sidevinduet. På dette var batteri, startmotor, radioer, landingslys og navlys ekstrautstyr. I løpet av årene har eierne utstyrt flyene med stadig mer av dette utstyret, slik at mange Cessna 120 er nesten identisk med 140, bortsett fra flaps. Da produksjonen av Cessna 140A ble startet, stoppet produksjonen av Cessna 120.

### Cessna 140A

I 1949 ble modellbetegnelsen endret til 140A og det ble aluminiumkledde vinger og enkle vingestag i stedet for doble vingestag i V-form. Standard motoralternativ var 90 hk Continental C-90-12F eller C-90-14F. Flyet kunne også leveres med 80 hk Continental C-85, C-85-12, C85-12F eller C-18-14F. Hovedhjulunderstellet i fjærstål ble flyttet ca 10 cm (4 tommer) framover for å hindre at flyet tippet framover under hard bremsing. Til tross for disse forbedringene falt salget av disse flyene. Cessna 140A produksjonen var kun 7 prosent av den totale 120/140/140A produksjonen.

Det har vært vanlig å bygge om flyene til de bedre modellalternativene ovenfor. En del fly er blitt utstyrt med understellsforlengere for å hindre at flyet tipper framover ved bremsing. Det er mulig å sette inn kraftigere Lycoming O-320 motor, men det medførte 45 kg vektøkning og dramatisk øket bensinforbruk. Alle modellene har bensintank på 95 liter.
Goegap naturreservat
**Kamiesberge** (khoikhoi; *Th'amies* = «virvar») er en fjellkjede bestående av granittkopjer (*inselberg*) eller såkalte *bornhardts* som ligger i uorden spredt over sandslettene og sentrert rundt Kamieskroon i Namaqualand i Sør-Afrika. I utseende ligner området svært mye på Matobo i Zimbabwe. Fjellkjeden strekker seg fra Garies i sør til Springbok i nord og danner et platå mellom Sandveld i Cape West Coast og Bushmanland i øst. Regionen ble bosatt av khoikhoi-folket, som var nomadiske gjetere.

Bygningene i Kamieskroon ble flyttet fra et tidligere sted kjent som Bowesdorp, oppkalt etter landsbyens lege. Bratte granittfjell og mangel på vann hindret utvikling, slik at landsbyen ble flyttet. Rester etter den tidligere landsbyen kan fortsatt ses i en steinete ravine ca. 8 km nord for Kamieskroon.

Kamiesberge har et mildt klima som blir gjort moderat av den kalde Benguelastrømmen. Vegetasjonen er som i resten av regionen Succulent Karoo med et stort antall endemiske arter. Kokerboom (*Aloe dichotoma*) og akasie (*Acacia erioloba*) er vanlige trær, i tillegg et stort antall busker fra slekten *Euphorbia*. *Ceraria namaquensis*, *Euclea tomentosa*, *Rhus undulata*, *Ozoroa dispar* og *Tylecodon paniculatus* finnes også i dette området.

I ørkenområder er det uvanlig at regn er relativt forutsigbart, men frost er sjelden. Regn kommer ofte med dugg og tåke. *Bergwinds* om vinteren kan føre til temperaturer opp i mot 40 °C. Etter en vinter med tilstrekkelig nedbør kommer våren med utbredt og spektakulær blomstring av arter i kurvplantefamilien og korsblomstfamilien som lå i dvale, samt flere arter i middagsblomstfamilien, maskeblomstfamilien, grasfamilien, liljefamilien og narsissfamilien. Området er regnet som en av 25 globale «biodiversitet hotspots» (biogeografiske områder med ekstra høy biodiversitet) og deler av det ble vernet i 1999 for å bevare et rikt dyreliv og fargerike villblomster.

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 3. november 2009. Besøkt 19. mars 2010.
3. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 20. juli 2010. Besøkt 19. mars 2010.
4. ↑  Flora and Vegetation of Southern Africa:Namaqualand[*død lenke*]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Kamieskroon fjellrute
* (en) Fjellvandring i Kamiesberge Arkivert 20. juli 2010 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Sunda stinkgrevling** (*Mydaus javanensis*) er et lite grevlinglignende stinkdyr, som også er kjent under en rekke lokale navn, herunder også som **indonesisk stinkgrevling**. Dyret er imidlertid ikke spesielt nært beslektet med grevlingen, som dessuten også hører hjemme i en helt annen familiegruppe.

Beskrivelse
-----------

Sunda stinkgrevling har en grevlinglignende kroppsbygning, men er betydelig mindre. Kroppen blir omkring 37–52 cm lang og halen kun cirka 3,4–3,8 cm. Arten veier typisk 1,3–3,6 kg. Snutepartiet er forlenget og griselignende.

Pelsen har en grov og stri struktur. Fargen er sort eller mørk brun. Fra skalletaket og over ryggen til halen løper det ei kontinuerlig smal stripe med hvitt hårlag som kan variere i bredde mellom individene. Den hvite ryggranden kan også være brutt hos enkelte individer. Selve halen er gjerne helt hvit og dekket av busket, stri pelsbehåring.

Som navnet tilsier har arten duftkjertler i analåpningen, som den kan bruke til å spraye ut et illeluktende stoff med.

Utbredelse
----------

Sunda stinkgrevlingen er relativt tallrik og finnes naturlig på Java, Sumatra, Borneo og de nordlige Natunaøyene i Sørøst-Asia. Arten rapporteres å leve i høyder på cirka 250–2000 moh.

### Underarter

Tre underarter er beskrevet:

* *M. j. javanensis*, Java og Sumatra
* *M. j. lucifer*, Borneo
* *M. j. ollula*, Natunaøyene

Referanser
----------

1. ↑  Long, B. Hon, J. Azlan M.J. & Duckworth, J.W. 2008. *Mydaus javanensis*. The IUCN Red List of Threatened Species. Version 2014.2, Besøkt 2014-09-10
2. 1 2 3 4 5  Yeen Ten Hwang and Serge Larivière. 2003. *Mydaus javanensis*. MAMMALIAN SPECIES No. 723, pp. 1–3, 3 figs. American Society of Mammalogists. Besøkt 2014-09-10

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Sunda stinkgrevling* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Sunda stinkgrevling* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Sunda stinkgrevling* hos Fossilworks Rediger på Wikidata

* (en) *Sunda stinkgrevling* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Sunda stinkgrevling* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Mydaus javanensis* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Mydaus javanensis* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica
 |
Sundal sett fra Maurangsfjorden  Foto: Guttorm Flatabø 
Sundal i Mauranger sent på 1800-tallet
Fra Sundal på slutten av 1800-tallet  Foto: Axel Lindahl 
**Sundal** er den største bygda i Mauranger i Kvinnherad kommune i Hordaland, og har vært et populært turistmål i over 150 år.[] Bygda har ca. 70 innbyggere.

I Sundal ligger Mauranger oppvekstsenter, Sjøtroll AS sitt smoltanlegg, Mauranger Kro & Gjestehus, Hardanger Fjord Lodge og serveringsstedet Olaløo.
Bygda har også campingplass, hotell og en liten butikk på sommeren. På slutten av 1800-tallet valfartet tyske og britiske turister til Sundal for å oppleve den storslåtte naturen med Folgefonna. I dag er Sundal en naturlig innfallsport til Folgefonna nasjonalpark, og er et eldorado for friluftsinteresserte. Fra Sundal er det 20 minutters kjøretur gjennom Folgefonntunnelen til Odda, og 30 minutter til Rosendal.

Eksterne lenker
---------------

  

Nettsted for Mauranger

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Kunsten er død** er et lett omskrevet sitatutdrag fra et skrift fra 1919 av dadaisten Raoul Hausmann (1886–1971). Påstanden ble fremsatt i 1919, og vekket oppmerksomhet over store deler av den kunstinteresserte verden.

Som et uttrykk for *Der Zeitgeist* opplevde mange at utsagnet rammet. Yngre kunstnere var i ferd med å prøve ut nye måter å lage kunst på, og reagerte sterkt mot læresteder der en holdt fast på eldre idealer og stilarter. Tiden var i det hele turbulent, og nye kunstnerforbund og mer og mindre varige allianser var i ferd med å se dagens lys.

I etterhånd kom så nazistenes forsøk på å sortere kunst i samfunnsnyttig og entartet, hvor mange av de kunstnere som i dag regnes for viktige, fikk inndradd verker, brent bøker og fikk forbud mot å produsere.

Tolkningene av utsagnet har sprikt i flere retninger. Sitatet bringes her i sin helhet, og kan da leses som at den (klassiske) sexy pirrekunsten er død, og spissborgeren som fortsatt kjøper slikt antydes å drive med nekrofili.

> O, meine Herren Spießer, Sie sagen, die Kunst sei in Gefahr? Ja, wissen Sie nicht, daß die Kunst eine schöne weibliche Gestalt ist, ohne Kleidung, daß sie darauf rechnet, ins Bett genommen zu werden, oder dazu anzuspornen? Nein, meine Herren, die Kunst ist nicht in Gefahr – denn die Kunst existiert nicht mehr! Sie ist tot.
> 
> 
> *Der Dada*, 1919)
> 
> 

I oversettelse: *«Å, mine spissborgerlige herrer, dere sier at kunsten er i fare? Ja, vet dere ikke at kunsten er en vakker kvinnelig skapning, uten klær, som regner med å bli ført til sengs, eller å oppfordre til dette? Neida, mine herrer, kunsten er slett ikke i fare – kunsten eksisterer ikke lengre! Den er død.»*

Referanser
----------

1. ↑  Crockett, Dennis (1999): *German Post-Expressionism: The Art of the Great Disorder, 1918-1924*, Pennsylvania State University Press, ISBN 978-0-271-01796-9, s. 46
2. ↑  Biro, Matthew (2009): *The Dada Cyborg: Visions of the New Human in Weimar Berlin*, University of Minnesota Press, s. 116

Eksterne lenker
---------------

* «Dada - Art and Anti Art», *Dadism*
**Kunskapskanalen** er en svensk TV-kanal, som eies av Sveriges Television (SVT) og Utbildningsradion (UR). Kanalen sender dokumentarprogrammer, undervisningsprogrammer og lignende. Tematisk dreier de fleste programmene seg om emner relatert til historie, kultur og vitenskap. Svært mange av programmene som vises på Kunskapskanalen har vært vist en eller flere ganger på fjernsynskanalene SVT1 og/eller SVT2. Kunskapskanalen har relativt lave seertall, selv om kanalen når 70 % av befolkningen i Sverige.

Historikk
---------

6. mai 2003 ble planene om å starte kanalen offentliggjort. Den første sendingen gikk av stabelen den 27. september 2004 kl. 18.15. Programledere for dette første programmet var Jarl Alfredius og Isabella Grybe.

Kunskapskanalen sendte fra starten av fra søndag til torsdag fra kl. 18.00 til kl. 23.00. Mandag, tirsdag, onsdag og torsdag startet sendingene kl. 18.00 med repriser av UR-programmer fra dagen før. Så ble det sendt SVT-programmer fra kl. 18.00 til kl. 21.30. Deretter overtok UR på nytt frem til sendingene ble avsluttet for kvelden kl. 23.00. På søndager sendte UR fra kl. 18.00 til kl. 21.00, da SVT overtok sendetiden fram til kl. 23.00. Den 20. januar 2006 begynte Kunskapskanalen også å sende på fredager og lørdager.

SVTs sendinger ble inndelt på temaer under rubrikken "Mera": "Historie" på søndager, "Kultur" på mandager, "Natur" på tirsdager, "Vitenskap" på onsdager og "Om verden" på torsdager. URs sendinger var ikke delt inn i temaer.

Kanalen sendte opprinnelig på samme kanalplass som Barnkanalen hver dag fra kl. 20.00 til kl. 01.00. Den 18. januar 2010 ble Kunskapskanalen flyttet til den tidligere kanalplassen til SVT24, og begynte å sende fra kl. 09.00 til kl. 01.00 på hverdager og fra kl. 12.00 til kl. 01.00 i helgene.

Eksterne lenker
---------------

* (sv) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
Förvaltningsstiftelsen |
| --- |
| SVT | 

|  |  |
| --- | --- |
| Riksdekkende | 
* SVT 1
* SVT 2
* SVT 24
* SVT Barn
* SVT Play
* svt.se
* Kunskapskanalen
* Öppet arkiv

 |
| Regionale | 
* Norrbotten
* Västerbotten
* Jämtland
* Västernorrland
* Dalarna
* Gävleborg
* Uppsala
* Värmland
* Örebro
* Västmanland
* Stockholm
* Södertälje
* Sörmland
* Väst
* Öst
* Jönköping
* Småland
* Halland
* Blekinge
* Helsingborg
* Skåne

 |

 |
| SR | 
* P1
* P2
* P3
* P4
* Radio Sweden
* Sameradion

 |
| UR | 
* Kunskapskanalen

 |
| Nedlagte | 
* Gävledala
* SVT Extra
* SVT HD
* SVT World

 |
**Royal Philatelic Collection** («kongelig filatelisk samling») er frimerkesamlingen til den britiske kongefamilien. Det er den mest omfattende samlingen innen filatelien i Storbritannia og Samveldet av nasjoner. Samlingen har flere unike frimerker.

Medlemmer av det britiske kongehuset startet med frimerkesamling allerede i 1864, bare få år etter deres introduksjon i 1840. Den første seriøse samleren i familien var prins Alfred, som solgte samlingen til sin eldre bror Edvard VII, som igjen gav den til sin sønn; senere Kong Georg V.

Georg V var en av de mest kjente filatelistene på den tiden. I 1893, mens han var hertug av York, ble han valgt til æresnestformann i det som ble foreningen *Royal Philatelic Society of London*. I hans bryllup samme år, gav medlemmer av foreningen et album med nesten 1,500 frimerker til Georg i gave. Han utvidet senere samlingen ved å kjøpe flere dyre og sjeldne frimerker og permer.

Georg bevarte samlingen i 328 såkalte «røde album», hver av dem på omtrent 60 sider. Senere utvidelser av samlingen inkluderte flere «blå album» og «grønne album».

Eksterne lenker
---------------

* Samlingens hjemmeside
Cessna 172.
**Cessna 172** er et høyvinget, 4-seters, sportsfly produsert av det amerikanske Cessna Aircraft Company. Flyet er bygget i aluminium og er oftest utstyrt med en 150/160 hk, 4-sylindret boksermotor fra Lycoming eller Continental. Det har faste/ikke vridbare propellblader. Fra midten av 50-tallet til ca. 1980 ble det produsert ca. 30 000 eksemplarer av disse flyene. Produksjonen kom igang igjen på 90-tallet.

Instrumentpanelet i en Cessna 172
Cessna 172RG
Produksjonen stoppet tidlig på 80-tallet på grunn av de amerikanske produktansvarslovene.
De siste årene er samme flyet igjen satt i produksjon med tilnærmet samme vinge og skrogform, men med mer moderne motor og elektronikk. På de siste modellene er det vanlig med 180hk motor med direkte innsprøyting i stedet for forgasser.

Cessna 172 har vært en svært vanlig modell som klubbfly i norske flyklubber. En stor del av dagens flygere har fått sin grunnopplæring på Cessna 172. Skogbrannovervåkning i Norge er utført nesten utelukkende med denne flytypen.

Referanser
----------

1. ↑  *Flight International*, 20. juni 2017 (engelsk), s. 24.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GND **·** LCCN
 |
**Urho Pellervo Peltonen** (født 15. januar 1893, død 7. januar 1951) var en finsk friidrettsutøver som deltok i de olympiske leker 1912 i Stockholm og 1920 i Antwerpen.

Peltonen vant en olympisk bronsemedalje i friidrett i OL 1912 i Stockholm. Han kom på tredjeplass i spydkast med begge hender, bak sine landsmenn Juho Saaristo og Väinö Siikaniemi, der lengdene til det beste kastet med henholdsvis venstre og høyre hånd ble lagt sammen. Åtte år senere, i OL 1920 i Antwerpen kom han på andreplass i spydkast, Finland tok alle medaljene Jonni Myyrä gull og Pekka Johansson kom på tredjeplass.

OL-medaljer
-----------

* 1920 Belgias flagg Antwerpen - Sølv Sølv i friidrett, spydkast Finlands flagg Finland
* 1912 Sveriges flagg Stockholm - Bronse Bronse i friidrett, spydkast (tohånds) Finlands flagg Finland

Eksterne lenker
---------------

* (en) Urho Peltonen – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Urho Peltonen – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Urho Peltonen – Track and Field Statistics Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Geni
 |
**Kvik AS** er en dansk produsent av kjøkken, garderober og baderomsutstyr.

Selskapet ble grunnlagt året 1983 i byen Kibæk av grunderen Knud Boel Troelsen. I 2005 ble selskapet solgt til det svenske selskapet Ballingslöv International, som blant annet eier JKE Design og Multiform.

I 2004 flyttet Kvik hovedkontoret fra Kibæk til Vildbjerg, utenfor Herning i Danmark. Her finner man dagens produksjon, lagring og administrative hovedkvarter.

I 2012 hadde Kvik en omsetning på nærmeren 1,2 milliarder danske kroner gjennom både franchiseeide butikker og egne butikker. Kvik har mer enn 135 butikker i Danmark, Færøerne, Sverige, Norge, Finland, Holland, Belgia, Spania, Frankrike og Thailand.

Referanser
----------

1. ↑  Historien om Kvik[*død lenke*]
2. ↑  «Ballingslöv Varemerker». Arkivert fra originalen 19. desember 2014. Besøkt 13. juni 2014.
3. ↑  Hvem er Kvik[*død lenke*]

Eksterne lenker
---------------

* Kvik
* Din Side: Kvik med nytt billig kjøkken  Publisert 13. februar 2012
Ordenen Tessera Concoridæ
**Ordenen Tessera Concoridæ** også kalt **Christian VIIs orden** var en dansk orden innstiftet 21. oktober 1774. Den ble innstiftet i anledning arveprins Frederiks bryllup og kan ha vært en erstatning for Mathildeordenen, som forsvant 1772 da dronning Caroline Mathildes ekteskap med kong Christian VII ble oppløst og hun ble landsforvist. Ordenens navn på latin betyr *tegnet på enighet*, en henvisning til nye, harmoniske tilstander i kongefamilien etter Struensees fall. Ordenen Tessera Concoridæ var en hofforden, som kun ble tildelt et begrenset antall medlemmer av kongehuset. Den gikk gradvis ut av bruk. Ordenen overlevde sannsynligvis ikke enkedronning Juliane Marie, som døde i 1796.

Christian VII, ordenens innstifter Malt av: Jens Juel

Insignier
---------

Ordenstegnet for Ordenen Tessera Concoridæ besto av et hvitemaljert kors med røde kanter, en henvisning til dannebrogskorset. Korset hadde stråler i korsvinklene. Over korset var det plassert en medaljong med kongens monogram, bokstaven C og tallet 7, på en rødemaljert oval bakgrunn. Medaljongen var omgitt av en krans og utenfor denne igjen en bord i lyst blått, med Elefantordenens ordenstegn nederst. Borden hadde innskriften «• GLORIA • EX AMORE • PATRIA •» (*kjærlighet til fedrelandet, min ære*), kongens valgspråk. Ordenstegnet var gjort i gull og kostbart utstyrt med edelstener. Reversen bar innskriften «TESSERA CONCORDIÆ», ordenens motto. Ordenstegnet var opphengt i båndet i en kongekrone. 

Ordensbåndet var lyst blått bånd, som i Elefantordenens ordensbånd, med smale kantstriper i hvitt og rødt, som i båndet for Dannebrogordenen.

Det ble også laget ordensringer, der Christian VIIs monogram og Elefantordenens bånd og ordenstegn inngikk sammen med kongens valgspråk og en kongekrone.

Tildeling
---------

Utnevnelse til ordenen fant sted 21. oktober 1774 da arveprins Frederik giftet seg med prinsesse Sophie Frederikke av Mecklenburg-Schwerin. Antallet medlemmer regnes til omkring ti. I tillegg til kongen selv, ble enkedronning Juliane Marie, arveprins Frederik og prinsesse Sophie Frederikke, kronprins Frederik, prinsesse Louise Augusta, prinsesse Charlotte Amalie (datter av Frederik IV), samt kongens søstre Sofia Magdalena, dronning av Sverige, Vilhelmine Caroline og Louise utnevnt til medlemmer av ordenen.

Det antas at ordensringene ble tildelt fem personer: Ove Høegh-Guldberg, general Hans Henrik von Eickstedt, generalløytnant Georg Ludvig von Køller-Banner, generalkrigskommissær Johan Frederik Classen og kammerjunker Engel Carl Ernst Schack.

Referanser
----------

1. ↑  Lars Stevnsborg: *Kongeriget Danmarks ordener, medaljer og hederstegn. Kongeriget Islands ordener og medaljer*, Syddansk Universitetsforlag, 2005, s. 196.
2. 1 2  Stevnsborg, 2005, s. 197.
3. ↑  Stevnsborg, 2005, s. 197–198.
4. ↑  Stevnsborg, 2005, s. 195.
5. ↑  Stevnsborg, 2005, s. 198.

Kilder
------

* Lars Stevnsborg: *Kongeriget Danmarks ordener, medaljer og hederstegn. Kongeriget Islands ordener og medaljer*, Syddansk Universitetsforlag, 2005, s. 195–198

Portal: Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |
**Spot** (født **Glen Lockett** 1. juli 1951, død 4. mars 2023) var en amerikansk plateprodusent og tekniker for indie-plateselskapet SST Records. Han spilte inn, mikset, og produserte de fleste av SSTs hovedartister mellom 1979 og 1985.

Han er kreditert på album til band som Black Flag, The Minutemen, Meat Puppets, Hüsker Dü, Saint Vitus, The Descendents, Minor Threat, The Misfits, Big Boys og The Dicks.[] Spot produserte også andre artister utenfor SST og startet sitt eget plateselskap, No Auditions, i 1987. Som musiker og multi-instrumentalist ga Spot selv ut sitt eget matriell på No Auditions og i 2000 på Upland Records. Han bodde i Austin i Texas.[]

Referanser
----------

1. ↑   books.google.com[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   www.facebook.com[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   pitchfork.com[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   lineout.thestranger.com[Hentet fra Wikidata]
5. ↑   www.discogs.com[Hentet fra Wikidata]
6. ↑   www.sweetwater.com[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* MySpace

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |
Löddeköpinge kyrka ble påbegynt allerede på 1100-tallet.
**Löddeköpinge** er et tettsted i Kävlinge kommune i Skåne län i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 6 290 innbyggere. Löddeköpinge er kommunens nest største tettsted. 

Löddeköpinge er en gammel handelsplass. Gjennom stedet renner Lödde å som tilbyr gode fiskeforhold og som trekker til seg sportsfiskere fra hele Sverige. 

I Löddeköpinge ligger et av Sør-Sveriges største kjøpesentre: Center Syd. Det er en del av et handelsområde som dekker 240 000 m² og som årlig har drøyt 4 millioner besøkende, tilsvarende 80 000 i uken. På Center Syd ligger over 200 butikker, blant annet et ICA Maxi-varehus, flere klesbutikker og ett Scandic-hotell.

Referanser
----------

1. ↑  «Sveriges tätorter 2010» (PDF). Statistiska centralbyrån. Arkivert fra originalen (PDF) 16. juni 2011. Besøkt 5. mars 2016.

  


| * v
* d
* r
Kävlinge kommune i Skåne län i Sverige |
| --- |
|  | Barsebäck **·** Barsebäckshamn **·** Dösjebro **·** Hofterup **·** Furulund **·** Kävlinge **·** Lilla Harrie **·** Löddeköpinge **·** Sandskogen **·** Saxtorpsskogen **·** Västra Karaby |  |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
En **sprayboks** (opprinnelig **aerosolboks**) er en beholder med væskeforstøvningsapparat, drivmiddel og en væske som skal forstøves, for eksempel maling, hårlakk, deodorant, bakefett eller insektdreper. Drivmiddelet er en flyktig væske eller komprimert gass, som oftest blandinger av propan og butan. Ved trykk på ventilen strømmer en blanding av væske og drivmiddel ut. Drivmiddelet fordamper i luften og fordeler stoffet i fine dråper.

Historie
--------

Sprayboksen ble oppfunnet av nordmannen Erik Rotheim på 1920-tallet. Rotheim solgte patentet til Frode Mortensen i 1935.[] Etter at Mortensen sitt firma gikk konkurs i 1939, kjøpte forskere[*hvem?*] fra USA patentet for 100 000 kroner og utviklet det videre med blant annet ny dyse og muligheter for å masseprodusere boksen.[]

Miljø
-----

Tidligere brukte spraybokser klorfluorkarbon som drivgass, men dette er i dag forbudt, fordi de bryter ned ozonlaget.[]

Se også
-------

* Lakk

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC
 |
Euro-PCC trikk ved sporveien i Gent.
Kartskisse over sporveislinjene i Gent
**Sporveien i Gent** er en sporvei i Gent i Belgia. Siden 1991 har sporveien blitt drevet av De Lijn som har ansvaret for kollektivtransporten i Flandern.

Sporveisnettverket består av rundt 30 kilometer med metersporsbane fordelt på tre linjer.

Historie
--------

Gent fikk hestesporvei i 1875 som fra 1897 ble elektrifisert med batteridrevne trikker. Forsøket med batteridrevne trikker var ikke vellykket og fra 1903 ble det installert kjøreledninger og sporbredden ble redusert fra normalspor til meterspor.

I løpet av 1960-årene ble flere sporveislinjer lagt ned og det var planer om å etablere en premetro men trikken ble bevart. Fra 1990-årene har sporveien blitt modernisert, blant annet med nye laventretrikker og flere utvidelser av nettverket.

### Fremtidlige planer

Det er planlagt flere utvidelser til sporveien frem mot 2025. Den skal utvides fra dagens 30 km til 80 km med bane samt konvertering av trolleybussruter til sporvei.

Linjer
------

Noen av linjene overlapper med andre linjer. Sporveien har fire linjer: 1, 4, 21 and 22. Siden linjene 21 og 22 overlapper mesteparten av veien er de ofte regnet som en enkelt linje (*lijn twee*/linje 2). Hver linje har en egen farge for å skille den fra andre linjer.

| **Nr** | **Linje** |
| --- | --- |
| **1** | Flanders Expo — Sint-Pietersstation (sentralstasjonen) — Korenmarkt (gamlebyen) — Rabot — Wondelgem — Evergem |
| **4** | Zwijnaardebrug — Sint-Pietersstation — Rozemarijnbrug — Rabot — Muidebrug — Korenmarkt — Zuid (hovedbiblioteket) — Gentbrugge Moscou |
| **21** | *Avskaffet* |
| **22** | Kouter — Rozemarijnbrug — Sint-Pietersstation — Kouter — Korenmarkt — Zuid — Gentbrugge Dienstencentrum |
| **24** | Rabot — Korenmarkt — Zuid — Melle Leeuw |

Referanser
----------

1. ↑  «Ghent trams». subways.net. Arkivert fra originalen 13. april 2010. Besøkt 20. september 2012.

Eksterne lenker
---------------

* De Lijn
* public-transport.net: Ghent
**Antiokhos fra Askalon** (140/125 f.Kr. – ca. 69/68 f.Kr.) var en gresk filosof fra hellenistisk tid.

Antiokhos flyttet til Athen i ung alder og ble medlem av Platons akademi rundt 110 f.Kr. da Filon fra Larissa ble skolens skolark. På denne tiden sto Filon for den akademiske skeptisismen som hadde rådd grunnen ved Akademiet siden skolarkatet til Arkesilaos i første halvdel av det tredje århundre f.Kr. Antiokhos var Filons disippel i mange år og forsvarte synspunktene hans i sine egne skrifter, men en gang før 79 f.Kr. brøt han brått med Filon og avviste skeptisismen. Antiokhos forsvarte nå en epistemologisk teori som i hovedsak tilsvarte stoikernes, og en etisk teori som var en syntese av elementer fra Platons *Akademia* og Zenons *Stoa*. På begge disse feltene hevdet Antiokhos at han blåste liv i doktrinene fra Platons gamle Akedemi og hans første etterkommere, hvorav han regnet Aristoteles. Fra nå av var Antiokhos en dogmatist. 

Antiokhos var skolark ved Platons akademi i Athen rundt 80 f.Kr. 

Blant Antiokhos' elever var Lucullus, Varro og Cicero. Brutus regnet seg som tilhenger av Antiokhos' filosofi.

Kilder
------

* James Allen: «Antiochus of Ascalon» i Edward N. Zalta (red.): *Stanford Encyclopedia of Philosophy*

Referanser
----------

1. 1 2 3   Dictionnaire des philosophes antiques I, side(r) 217[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  James Allen: «Antiochus of Ascalon» i Edward N. Zalta (red.): *Stanford Encyclopedia of Philosophy* *(Winter 2011)*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Stanford Encyclopedia of Philosophy **·** Deutsche Biographie **·** Nationalencyklopedin **·** BIBSYS **·** VIAF **·** VIAF **·** VIAF **·** VIAF **·** VIAF **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** ISNI **·** ISNI **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** BNE
 |