recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Udlændingestyrelsen** er en etat under Justisministeriet. Etaten behandler saker om oppholds- og arbeidstillatelse i Danmark samt visumsaker. Etatens tidligere navn var Udlændingeservice og Direktoratet for Udlændinge.

Udlændingestyrelsen er organisert i Center for Asyl og Familiesammenføring, med ansvar for politisk asyl og familiegjenforening, og Center for Job og Service, som har ansvar for oppholds- og arbeidstillatelser og visum. Etaten ledes av direktør Henrik Grunnet.

Udlændingestyrelsen administrerer den danske utlendingsloven, som innebærer behandling av søknader om politisk asyl, visum, familiesammenføring, arbeidstillatelser med mer. I tillegg har Udlændingestyrelsen en lang rekke andre oppgaver på utlendingsområdet, for eksempel oppgaven med å sørge for innkvartering av asylsøkere. Langt de fleste av Udlændingestyrelsens avgørelser kan påklages til enten Flygtningenævnet eller til Justitsministeriet.

Referanser
----------

1. ↑  Udlændingestyrelsen: Om styrelsens virksomhed *(sist oppdatert 20. desember 2013)* (pdf) Arkivert 15. mai 2014 hos Wayback Machine. Besøkt 14. mai 2014

Eksterne lenker
---------------

* ny i danmark.dk

Portal: Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Store Danske Encyklopædi **·** Store Danske Encyklopædi **·** VIAF **·** LCCN
 |
**Walter Lampe** (født 26. juni 1948 i Clausthal-Zellerfeld) er en tysk tidligere skihopper og nåværende lokalpolitiker og idrettsleder. Han konkurrerte for Vest-Tyskland og representerte Wintersportverein Clausthal-Zellerfeld. Siden 2001 har han vært borgermester i kommunesammenslutningen Samtgemeinde Oberharz for SPD (pr. 2012).

Lampe deltok i den tysk-østerrikske hoppuka i årene 1968-1972, med 36.-plass i 1968/69 som beste sammenlagtplassering. Hans beste plassering i enkeltrenn i hoppuka var 33.-plass i Oberstdorf 29. desember 1968. I 1970 ble han vesttysk mester i skihopping.

Walter Lampe er utdannet innen forvaltning, og var leder for ordensetaten i Samtgemeinde Oberharz fra 1981 til han ble valgt til borgermester i 2001. Han er også (pr. 2012) president for skikretsen Niedersächsischer Ski-Verband og leder for konferansen for skikretsene i det tyske skiforbundet.

Referanser
----------

1. ↑  WSV Clausthal-Zellerfeld: Sportliche Erfolge Arkivert 17. januar 2016 hos Wayback Machine. (besøkt 1. august 2012)
2. ↑  Niedersächsischer Ski-Verband: Adressen (besøkt 1. august 2012)

Kilder
------

* Samtgemeinde Oberharz: Bürgermeister der Samtgemeinde Oberharz (besøkt 1. august 2012)
* Walter Lampe: Zur Person (offisiell nettside, besøkt 1. august 2012)
* Jens Jahn, Egon Theiner: *Enzyklopädie des Skispringens*. AGON Sportverlag, Kassel 2004. ISBN 3-89784-099-5, flere sider
* Sport-Komplett.de: Skispringen - Deutsche Meisterschaften (besøkt 1. august 2012)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Walter Lampe – FIS (skihopping) Rediger på Wikidata
**Yngve Slyngstad** (født 3. november 1962) er en norsk siviløkonom. Han var administrerende direktør i Norges Bank Investment Management (NBIM), som er ansvarlig for Statens pensjonsfond utland, fra 1. januar 2008 til 1. september 2020. Han overtok stillingen etter Knut Kjær og ble etterfulgt av Nicolai Tangen. 

Slyngstad har en omfattende utdannelse. Han har juridisk embetseksamen fra Universitetet i Oslo, er siviløkonom fra Norges handelshøyskole, har en mastergrad i økonomi fra University of California, Santa Barbara og en mastergrad i statsvitenskap fra Université Paris-Sorbonne. Etter utdanningen tilbragte han fire år i Latin-Amerika, Afrika og Asia på reising, før han begynte å jobbe.

Han har jobbet i NBIM siden avdelingen startet med sine aksjeinvesteringer i 1998, og jobbet som aksjesjef inntil han ble administrerende direktør. Før det jobbet han fire år med forvaltning i Storebrand, da som Chief Investment Officer for asiatiske aksjer.

Referanser
----------

1. ↑   Davos 2014 Participant List, uttrykt i referansen som 1962[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 14. november 2011. Besøkt 4. mai 2012.
3. ↑  Han skal styre Norges pengebinge TDN Finans Publisert: 12.12.2007. Dagens Næringsliv, dn.no. Konsultert 23. mars 2013
4. ↑  Studentavis ved NHH, K7 Bulletin - tirsdag 13. oktober 2009. Konsultert 23. mars 2013[*død lenke*]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** ISNI
 |
**James Frederic «Jimmy» Heuga** (født 22. september 1943 i Tahoe City, California, død 8. februar 2010) var en amerikansk alpinist. Han var den første alpinisten fra USA som vant en olympisk medalje.

Heuga vokste opp i vintersportsstedet Squaw Valley i California. Han fikk sitt gjennombrudd i verdenseliten i 1962, da han under VM i franske Chamonix ble nummer fem i kombinasjonsøvelsen.

To år senere feiret Heuga karrierens største triumf. Under OL 1964 i Innsbruck tok han bronse i slalåm. Sammen med sølvmedaljen til Billy Kidd i samme renn var dette de første alpinmedaljene i historien for USAs mannlige utøvere.

Heuga bekreftet kapasiteten under VM 1966 i Portillo i Chile. Der ble han nummer fire i kombinasjonen og nummer seks i slalåm.

Heuga måtte avbryte idrettskarrieren i 1970, da han fikk diagnosen multippel sklerose.

OL-medaljer
-----------

* 1964 Østerrikes flagg Innsbruck - Bronse Bronse i alpint, slalåm, menn USAs flagg USA

Referanser
----------

1. ↑   Find a Grave, oppført som Jimmie Heuga, Find a Grave 47947165, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   www.denverpost.com[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Jimmy Heuga – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Jimmy Heuga – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Jimmy Heuga – FIS (alpint) Rediger på Wikidata

* (en) Jimmy Heuga – FIS (alpint) Rediger på Wikidata

* (en) Jimmy Heuga – ski-db.com Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Zambezia** den nest folkerikeste provinsen i Mosambik. Den ligger i den sentrale kystregionen, sør for Nampula og nord for Sofala. Provinsens hovedstad er Quelimane ved Bons Sinais-elven.

Zambezia har et areal på 103 127 km². Store deler av dette området ligger i nedslagsfeltet til Zambezi-elven. Mye av kysten består av mangrove-sumper, og der er betydelige skoger i innlandet.
Landbruktsprodukter inkluderer ris, mais, kassava, cashew, sukker, kokosnøtter, sitrusfrukt, bomull og te. Landets største teprodusenter er ved Gurúè. Fiske gir mye reker og edelstener utvinnes flere steder.

Vasco da Gama landet ved Quelimane i 1498. Kort tid etter etablerte portugiserne et permanent nærvær, og mange flyttet opp langs Zambezi og inn i innlandet. I mange år var dette det lengste inn i landet som europeerne slo seg ned, men ettersom tiden gikk, var der mange ekteskap på tvers av rasene og få innbyggere var av ren portugisisk avstamning.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Zambézia Province – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
Mosambiks provinser |
| --- |
| Cabo Delgado **·** Gaza **·** Inhambane **·** Manica **·** Maputo (by) **·** Maputo **·** Nampula **·** Niassa **·** Sofala **·** Tete **·** Zambezia | Mosambiks flagg |
| ISO 3166-2:MZ |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** GeoNames
 |
**Walter Kitchen** (født 18. desember 1912, død 18. juli 1988) var en canadisk ishockeyspiller som deltok i de olympiske vinterleker 1936 i Garmisch-Partenkirchen.

Kitchen spilte på det canadiske amatørlaget *Port Arthur Bearcats* som var tatt ut til å representere Canada i OL-turneringen 1936. Canada kom på andreplass i turneringen bak Storbritannia. De vant alle tre kampene i gruppespillet, 8-1 over Polen, 11-0 over Latvia og 5-2 over Østerrike. I mellomrunden tapte de med 1-2 til Storbritannia og beseiret Ungarn med 15-0 og Tyskland med 6-2. I finalerunden beseiret de Tsjekkoslovakia med 7-0 og USA med 1-0, men resultatet i mellomrunden mot Storbritannia telte også med i finalerunden og dermed ble Storbritannia olympiske mestere i ishockey og Canada, som hadde vunnet de fire første OL-turneringene, fikk ta til takke med sølvmedaljene.

OL-medaljer
-----------

* OL 1936 Nazi-Tysklands flagg Garmisch-Partenkirchen - Sølv Sølv i ishockey Canadas flagg Canada

Eksterne lenker
---------------

* (en) Walter Kitchen – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Walter Kitchen – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Walter Kitchen – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Walter Kitchen – Hockeydb.com Rediger på Wikidata

* (en) Walter Kitchen – Eliteprospects.com Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** GND
 |
Plansje over en gammel patent på en truss rod (T. McHugh 1921)
**Truss rod** (engelsk: *truss*, 'bindingsverk' og *rod*,'stang') er et spenningsstag som ligger i halsen på gitarer og andre strengeinstrumenter. Staget er med på å bestemme kurven (*«relief»*) langs instrumentets hals, som er viktig for både intonasjon og spillbarhet. 

Halsen på et strengeinstrument er et smalt stykke treverk som er sårbart for fuktighets- og temperaturforandringer, og ømfintlig overfor det kraftige trekket strengene utgjør. En truss rod bidrar både til å stabilisere, og fordi den kan justeres også til å oppnå en mest mulig optimal kurve i forhold til strengene. En truss rod følger hele halsens lengde, og vil oftest være tilgjengelig for justering i den ene eller i begge ender.

Diagnostisering
---------------

Det er vanlig å tenke at en hals skal være «bein», mens det optimale er en svakt salrygget hals hvor man kan holde nede samme streng i både 1. og 12. bånd på én gang, og strengen mellom klinger fritt uten å berøre noen av båndene. Avstanden fra strengene ned til båndene skal likevel være minst mulig, og en svært salrygget hals vil være veldig tung å spille på.

Halsen kan også vurderes visuelt, ved å sette øyet ved instrumentets oversadel og sikte nedover langs halsen. Siden en spent streng vil være helt rett, kan man bruke den som sammenligning for å vurdere om halsen har en ønsket kurve, og om den ser jevn ut. Halsen kan være vridd, så det er anbefalt å se langs begge sider.

Under spilling kan skurring fra strenger som kommer nedi bånd være et tegn på at halsen er for lite salrygget, og hvis det er tungt å holde grep kan det være et tegn på at den er for mye salrygget. Begge disse feilene kan imidlertid også ha andre årsaker, henholdsvis at enkeltbånd står for høyt i gripebrettet fordi de er unøyaktig montert eller har løftet seg fra spalten de står i, eller at sadelen og/eller oversadelen er for høy og bør files ned.

Justering
---------

På instrumenter med en resonanskasse er truss rod gjerne tilgjengelig fra lydhullet, og kan enkelt justeres med en unbrakonøkkel uten å fjerne strengene. Andre løsninger er at man må ta av et deksel på instrumentets kropp eller hode for å nå stangen.

For å øke kurven må spennet fra en truss rod slippes. Da vil halsen respondere på trekket fra strengene, og løfte seg. Avstanden mellom gripebrettet og strengene blir da større. Når spennet økes, skjer det motsatte; halsens kurve minker fordi den blir presset bakover, og avstanden mellom strengene og gripebrettet blir mindre.

Referanser
----------

1. ↑  «Truss Rods». Nettstedet warmoth.com. Arkivert fra originalen 18. oktober 2015. Besøkt 2. november 2015.
2. 1 2  «Fixing your guitars truss rod and string action». Nettstedet instructables.com. Besøkt 2. november 2015.
3. ↑  «Ed's Shed: How to tell if your guitar's neck needs be adjusted». Nettstedet guitarworld.com. Arkivert fra originalen 16. november 2015. Besøkt 2. november 2015.

Eksterne lenker
---------------

* Truss rods explained Arkivert 18. november 2015 hos Wayback Machine. fra nettstedet Warmoth Custom Guitar Parts.
**Truong Son muntjak** (*Muntiacus truongsonensis*) er et lite hjortedyr i slekten muntjaker. Den ble først oppdaget av forskere i Truong Son fjellene i Vietnam i april 1997, og beskrevet året etter.

Beskrivelse
-----------

Truong-Son muntjak tilhører de minste muntjakene og veier kun omkring 15 kg. Sammenlignet med indiamuntjak er den omtrent halvparten så stor. Siden den aldri har blitt studert av forskere i levende live, så er et svært sparsomt med informasjon om dette dyrets utseende forøvrig.

Annet
-----

Truong Son muntjak ble oppdaget av forskere fra WWF, Danang universitetet og landbruks- og utviklingsdepartementet i Vietnam. Den ble funnet i Truong Son fjellene, som ligger i Quang Nam provinsen, nær grensen til Laos. Man antar at utbredelsen trolig fortsetter nord- og østover, men dette har ennå ikke blitt dokumentert.

Arten ble bestemt med bakgrunn i studier av skaller og beskrivelser gitt av lokalbefolkningen. Vevsprøver ble dessuten sendt til instituttet for zoologi ved universitetet i København, som kunne bekrefte at det var en egen art. Truong Son muntjaken trives i tett underskog i høyder på 400-1 000 moh. i det eviggrønne skogbeltet med temperert regnskog.

Referanser
----------

1. ↑  Deer Specialist Group 1996. *Muntiacus truongsonensis*. In: IUCN 2006. 2006 IUCN Red List of Threatened Species. Downloaded on 07 August 2007.

Kilder
------

* *Muntiacus truongsonensis* (2006 IUCN Red List of Threatened Species)
* WWF Indochina

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Truong Son muntjak* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Truong Son muntjak* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Truong Son muntjak* hos Fossilworks Rediger på Wikidata

* (en) *Truong Son muntjak* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Truong Son muntjak* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Muntiacus truongsonensis* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Muntiacus truongsonensis* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
«Truro» har flere betydninger.

**Truro** er verdslig sogn og administrasjonsby i det seremonielle grevskapet Cornwall i England, og eneste større by (det vil si eneste med status som *city*) i grevskapet. Den var også administrasjonssenter for distriktet Carrick. I 2011 var det 18 766 innbyggere i byen. Det er den byen i Storbritannia som ligger lengst sør. Folk fra Truro kalles truroianere.

Trurokatedralen
Truro vokste fram som et handelssenter fra sin havn og deretter som en gruveby for utvinningen av tinn. Trurokatedralen sto ferdig i 1910. Steder av interesse er det kongelige Cornwallmuseet, Hall for Cornwall som med sitt stor auditorium med plass til 925 publikummere setter opp operaer, balletter, musikaler og annen underholdning, og Cornwalls høyesterett.

Toponymi
--------

Opprinnelsen til stedsnavnet Truro (kornisk: Truru) er omdiskutert, men det *kan* være avledet fra kornisk *tri-veru* i betydningen «tre elver», men referanseverk som *Oxford Dictionary of English Place Names* avviser denne teorien. Forste stavelse, *tru*, kan bety «tre» (som tallet 3), skjønt det er tvilsomt. En ekspert på korniske stedsnavn, Oliver Padel, strakte seg i sin bok *A Popular Dictionary of Cornish Place-names* (1988) at teorien "«tre elver» til å si at det er «mulig». Alternativt kan navnet være avledet fra *\*tre-uro*, eller lignende, det vil si en bosetning ved elven *\*uro*.

Referanser
----------

1. ↑  .
2. ↑  Office for National Statistics 2011 census - Truro CP
3. ↑  HallForCornwall.co.uk
4. ↑  «List of Place-names agreed by the MAGA Signage Panel» Arkivert 29. juli 2014 hos Wayback Machine. (PDF). *Cornish Language Partnership*. Mai 2014
5. ↑  Padel, Oliver J. (1988): *A Popular Dictionary of Cornish Place-names*, Penzance, A. Hodge ISBN 0-906720-15-X
6. ↑  Gilbert, Davis (1838): *Parochial history of Cornwall*, J. B. Nichols and son
7. ↑  Charnock, Richard Stephen (1870): *Patronymica Cornu-Britannica; or, The etymology of Cornish surnames*, via Archive.org

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Truro – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Truro – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

 Truro hos Wikivoyage

* Truro i Open Directory Project
* Truro City Council
* Truro – historic characterisation for regeneration (CSUS)
* Enjoy Truro, offisiell guide til byen, inkludert nyheter

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Vision of Britain **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** GeoNames **·** GeoNames **·** BBC Things **·** MusicBrainz
 |
**Wolfe Tones** er en irsk musikkgruppe, med navn etter opprøreren Wolfe Tone. Navnet inneholder også et ordspill; en *wolf tone* er en skrikende tone som kan komme når man spiller på strengeinstrumenter. De har et sterkt fokus på irske opprørssanger, men har også spilt inn vanlige folkesanger.

Bandet ble grunnlagt tidlig i 1960-årene, og har spilt sammen siden. Opprinnelig bestod den av brødrene Derek og Brian Warfield og deres venn Noel Nagle, og senere sluttet Tommy Byrne seg til dem. 

Deres åpne republikanske standpunkt har vært kontroversielt. På et av deres album, *Let the People Sing*, er bildene av bandmedlemmene på coveret tatt inne i Long Kesh, som de inne i coveret omtaler som *Long Kesh Concentration Camp*; fengselet ble brukt spesielt til paramilitære fanger. I 1980-årene var det i praksis ikke tillatt å spille musikken deres på irsk radio. Noe senere ble den også forbudt på Aer Lingus' fly, etter at unionistpolitikerne sammenlignet sangene med Osama bin Ladens taler.

I 2002 forlot Derek Warfield gruppen for å begynne en solokarriere, men resten av bandet fortsatte å turnere sammen, sist i 2004. Pr. 2006 planlegger de en ny turné til noen spesielt utvalgte steder.

Deres kjente opprørssang, «Celtic Symphony», ble skrevet av Brian Warfield i 1987 for Celtic FCs hundreårsjbileum. Andre kjente sanger er «Joe McDonnell», om livet og døden til IRA-medlemmet Joe McDonnell som var den femte som døde under sultestreiken i 1981 og «A Nation Once Again», som i en undersøkelse foretatt av BBC ble kåret til beste sang innen kategorien verdensmusikk.

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 26. september 2006. Besøkt 20. oktober 2006.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* (en) Wolfe Tones på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Wolfe Tones på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Wolfe Tones på Songkick Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
***Eros*** er en slekt av biller i familien rødvinger.

Utseende
--------

Middelsstore (ca. 10 mm, avlange, røde og svarte rødvinger. Undersiden er som oftest svart. Antennene er kraftige, svakt sagtakkede. Dekkvingene er som oftest røde, gjerne med svart spiss, enten parallellsidige eller brede og utvidet bakover. Dekkvingene er temmelig myke og læraktige, men hos andre kan de være kraftig kitiniserte (harde). De kan ha et nettmønstret overflate eller lengderibber. Brystskjoldet (pronotum) er mer eller mindre firkantet, med spissvinklede bakhjørner, gjerne rødt med en svart midtflekk. Oversiden er delt opp i flere celler skilt med opphøyde ribber. Beina er korte og kraftige. Alle føtter har fem ledd.

Hodet er lite, mer eller mindre nedoverrettet, men synlig, sett ovenfra (det vil si, det dekkes ikke av brystskjoldet). Hos noen grupper er det smalt og trukket ut til en lang snute. Antennene er 9-11 leddete, lange, sagtakkede, kamformede eller med lange, bladformede utvekster, gjerne noe flate. De er festet tett sammen på pannen like ved fasettøynene. 

Larvene er avlange og flate, som oftest harde (kraftige sklerotiserte).

Levevis
-------

De voksne billene er dagaktive og treffes gjerne på blomster, der de spiser nektar og pollen. Andre arter tar trolig ikke næring til seg som voksne. Larvene kan finnes under bark, i jord eller mellom løvstrø. Munndelene tyder på at de lever av flytende føde, men det er uvisst hva de faktisk spiser. Råtnende plantemateriale og slimsopp har blitt foreslått.

Mimikrykomplekser
-----------------

Rødvingene inneholder en rekke usmakelige og giftige stoffer og blir derfor unngått av rovdyr. De sterke fargene, med røde dekkvinger som gjerne har en svart spiss, er signaler om dette (aposematisme). En rekke andre insekter ligner på rødvingenes farger, i noen tilfeller er likheten så stor at de er vanskelige å skille fra ekte rødvinger. Dette kalles et mimikry-kompleks.

Utbredelse
----------

Systematisk oversikt med noen arter
-----------------------------------

Inndelingen følger 

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien bløtvinger og lysbiller, Cantharoidea
			* Familien rødvinger (maskebiller), Lycidae
				+ Underfamilien nettrødvinger, (Erotinae LeConte, 1881)
					- stammen Erotini LeConte, 1881
						* understammen Erotina LeConte, 1881
							+ slekten ***Eros*** Newman, 1838
								- *Eros coracinus* Kiesenwetter, 1874
								- *Eros delicatulus* Kiesenwetter, 1874
								- *Eros geometricus* Kiesenwetter, 1874
								- *Eros humeralis* (Fabricius, 1801)
								- *Eros militans* Kiesenwetter, 1874
								- *Eros nigripes* Schaeffer
								- *Eros nothus* Kiesenwetter, 1874
								- *Eros ogumae* Matsumura, 1911

Referanser
----------

1. ↑  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 26. oktober 2020. Besøkt 26. oktober 2020.
2. ↑  BioLib - Lycidae  Besøkt 18. oktober 2018

Eksterne lenker
---------------

* bugguide.net - bildedatabase over nordamerikanske insekter
* (en) *Eros* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Eros* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Eros* hos NCBI Rediger på Wikidata
**Agathon «Aat» de Roos** (født 15. april 1919 i Bloemendaal, død 17. mars 1992 i Perth i Australia) var en nederlandsk landhockeyspiller som deltok i de olympiske leker 1936 i Berlin.

De Roos vant en olympisk bronsemedalje i landhockey under OL 1936 i Berlin. Han var med på det nederlandske laget som kom på tredjeplass i landhockeyturneringen bak India og Tyskland. Nederland vant sin gruppe men tapte semifinalen med 0-3 til Tyskland. I bronsefinalen vant de over Frankrike med 4-3. De Roos spilte fire kamper i OL-turneringen.

OL-medaljer
-----------

* 1936 Nazi-Tysklands flagg Berlin - Bronse Bronse i landhockey (Nederland)

Referanser
----------

1. ↑  «Aat de Roos Bio, Stats, and Results». *Olympics at Sports-Reference.com*. Arkivert fra originalen 14. desember 2012. Besøkt 29. januar 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Aat de Roos – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Aat de Roos – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Aat de Roos – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata
**Aasulv Lande** (født 25. desember 1937 i Bygland, død 8. juli 2019 i Arendal) var en norsk teolog og misjonær som var misjonsprest i Japan fra 1965 til 1980. Han var førsteamanuensis i japansk ved Universitetet i Oslo. Fra 1990 til 1994 var Lande lektor i misjon og dialog ved Selly Oak Colleges i Birmingham, deretter professor i misjonsvitenskap med økumenikk ved Lunds universitet i Sverige fra 1994 til 2005. Han har ledet Institutet för Kontextuel Teologi i Sverige og Nordisk Institutt for Misjonsforskning og Ekumenisk Forskning, NIME. 

Lande var gjesteprofessor i Seoul, Beijing, Jerusalem og Nagoya i Japan. Han var også president i European Network for Buddhist Christian Studies. Aasulv Lande hadde en omfattende faglig produksjon i form av bøker og artikler, og er representert med en salme han har oversatt i *Norsk Salmebok*. Han var gift med førsteamanuensis dr.theol. Gunvor Lande.

Referanser
----------

1. ↑  Aasulv Lande 80 år - Aftenposten 24. desember 2017

Litteratur
----------

* Anne Kristin Aasmundtveit, *Biografisk leksikon til Norsk Salmebok og Norsk Koralbok*, Verbum forlag, Oslo, 1995. ISBN 82-543-0573-0. Side 142

Eksterne lenker
---------------

* Bøker av Lande i Bibsys[*død lenke*]
* Publikasjoner av Lande fra Google Scholar
* Artikkel om Lande i Store norske leksikon

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC
 |
**Aasta Stene** (født 26. februar 1909, død 2. september 1961) var en norsk dr. philos. og universitetslektor. Hun var student i 1927 og tok engelsk hovedfag i 1934 med støttefagene norsk og historie. I 1949 ble hun dr. philos. med avhandlingen *English Loan-Words in Modern Norwegian* (*Engelske låneord i moderne Norsk*). Stene var universitetslektor ved Universitetet i Oslo i tidsrommet mellom 1938 til 1961. 

Hun hadde i vitenskapelig øyemed diverse utenlandsopphold, hvor hun blant annet var i Sverige fra 1924 til 1944 og i England fra 1944 til 1945. Stene var også knyttet til University of Wisconsin i USA i tidsrommet 1945-1946. Hun skrev også artikler i dagspressen og holdt radiokåserier. Stene har også vært medlem av ulike oragnisasjoner som Internasjonal kvinneliga for Fred og Frihet, Yrkekvinners Klubb, Diskusjonsklubben av 1947 og Oslo Kvinnesaksforening.

Hun deltok aktivt i frigjøringskampen under krigen, sammen med sin søster Helga Stene. De sto bl.a. bak den såkalte *Foreldreaksjonen*, der et stort antall foreldre sendte brev til det da nazifiserte Kirke- og undervisningsdepartementet og protesterte mot nazifiseringen av skolen. Aksjonen var godt koordinert, og alle brevene nådde departementet omtrent på samme dag. Etter krigen ble såvel søstrene Stene som mange andre kvinners innsats i motstandskampen fortiet, noe det fortelles om i boka *Kvinnekamp. Historia om norske motstandskvinner* av Kristin Hatledal (Samlaget, 2011).

Referanser
----------

1. 1 2   Slekt og Datas Gravminnebase, «Minneside basert på bilder og gravminnedata for Aasta Stene, (26.februar 1909 - 02.september 1961).», besøkt 26. desember 2021[Hentet fra Wikidata]

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC
 |
***Det blinde teater*** er et eksperimentelt teaterstykke som ble oppført under Samtidsfestivalen på Nationaltheatret i Oslo i 2009. Et formål med stykket var å skape et sanse-demokratisk opplevelsesrom og likeverdig teateropplevelse for både blinde og seende.

Teknologi
---------

Ved vibrotaktil berøring og binaural lyd skriver en elektronisk kroppsdrakt stykkets historier direkte på hver av deltagernes kropper. Den bærbare kroppsdrakten som ble brukt er basert på Arduino open source hardware og egenutviklet programvare.

Innhold
-------

Tema for oppsetningen er 'om det å være kvinne'. De fem historiene erfares direkte gjennom berøring og stykket søker slik å gi brukerne opplevelsen av en oppdagende, personlig og intim lek med det kvinnelige, fra seksualitet til frustrasjon. Ved å ikles en kvinnelig ham spørres deltagerne hva det betyr å være kvinne.   

Konsept og kunstnerisk ledelse: Ståle Stenslie  

Dramaturg: Kate Pendry  

Tekst: Veronika Bökelmann (D), Shiva Falahi (Iran), Narve Hovednakk, Kate Pendry og Edy Poppy  

Kunstnerisk programmering: Jonas Jongejan (DK)  

Lyd: Truls Kvam og Kate Pendry

Eksterne lenker
---------------

* Blindeforbundet[*død lenke*]
* Veronika Bökelmann blogg
**SINE** er forkortelsen for **SIkkerhedsNEttet**, et radionett som alle danske beredskaper ifølge loven skal bruke når både nett, kontrollrom og radioer er ferdigutviklet og implementert.

Systemet baserer seg på TETRA-systemet, og har utover muligheten for radiokommunikasjon dessuten mulighet for overførsel av forskjellige slags data, for eksempel GPS-koordinater fra alarmsentralen til et gitt kjøretøy (for eksempel ambulanse), hvilket især er fordelaktig hvor lokalkjennskapet er mindre enn optimalt. Derudover rommer systemet navnlig for ambulanser, idet at det blant annet kan overføres opplysninger om pasientens tilstand og om nødvendig kan mannskapet i ambulanse snakke med en lege.

Brukere av systemet omfatter alle deler av beredskapet, det vil si politi, brannvesen, ambulansetjeneste, Beredskabskorpset, Hjemmeværnet og i et visst omfang autohjelpsfirmaer.

Referanser
----------

1. ↑  Om SINE på sikkerhedsnet.dk

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
**Aasmund Esval** (født 16. februar 1889 i Nes, død 17. oktober 1971 i Oslo) var en norsk maler.

Biografi
--------

Aasmund Esval var født i Nes. Fra 1909 til 1919, var Esval utdannet ved Statens kunstakademi. Esval studerte også under Othon Friesz og Raoul Dufy i Paris fra 1919 til 1921, og under Per Krohg ifra 1926 til 1927. Fra 1935 til 1937 studerte han ved Statens kunstakademi under Georg Jacobsen. På 50- og 60-tallet, underviste Esval ved Friundervisningen i Oslo, og underviste senere tegning ved Statens kunstakademi.

Esval var primært en landskapsmaler som utøvde en serie av stille, norske landskaper konstruert på geometriske prinsipper. Esval levde i flere lokale gårder i Gudbrandsdalen i løpet av 50- og 60-tallet. Maleriet *Ringebu Kirke* er et eksempel på et av mange landskapsmalerier han skapte av Norges daler. I 1928 lagde Esval glassmaleriene i Tangen kirke i Drammen.

I tillegg malte Esval portrettmalerier, blant annet med modeller som Ruth Maier, som var en modell for Esval i løpet av hennes tid i Norge.

I begynnelsen av 1928 var Esval en vanlig deltaker i Høstutstillingen i Oslo. Esval er representert ved Nasjonalmuseet, nasjonale utstillingsturnéer og Kongehusets kunstutstilling.

Referanser
----------

1. 1 2   Norsk kunstnerleksikon, Norsk kunstnerleksikon ID Aasmund\_Esval[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   KulturNav, KulturNav-ID 5dca952a-deca-44e7-a045-df3be5d3ff7e[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  «Aasmund Esval». *Norsk Kunstnerleksikon*. Besøkt 1. januar 2021.
4. ↑  Henriksen, Petter, red. (2007). «Åsmund Esval». *Store norske leksikon* **(norsk)**. Oslo: Kunnskapsforlaget.
5. ↑  «Académie Scandinave Maison Watteau». *arken.kb.se*. Besøkt 1. januar 2021.
6. ↑  «Om Folkeuniversitetet». *Folkeuniversitetet*. Arkivert fra originalen 25. januar 2021. Besøkt 1. januar 2021.
7. ↑  «Tangen kirke». *Norges Kirker*. Besøkt 1. januar 2021.
8. ↑  Vold, Jan (25. august 2002). «Ruth Maier's last summer» **(norsk)**. Aftenposten.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk kunstnerleksikon **·** Prabook **·** Historisk befolkningsregister **·** KulturNav
 |
**Aasmund Kulien** (født 4. mai 1893 i Kristiansand, død 18. oktober 1988) var stortingsrepresentant for Arbeiderpartiet fra 1937 til 1953, hele tiden medlem av Landbrukskomiteen. Han hadde da allerede erfaring fra Stortinget fra å ha møtt som varamann fra 1934 til 1936. 

Fra 1908 arbeidet han som gartner i Kristiansand. Han tok teknisk aftenskole fra 1910 til 1913. I 1922 etablerte han seg som bonde på Nodeland i Greipstad. I 1928 ble han valgt inn i Greipstad kommunestyre, der han var med til 1942. 

I tillegg til sitt politiske engasjement hadde han ulike landbruksrelaterte verv, blant annet som medlem av Direksjonen i Det Kongelige Selskap for Norges Vel 1946-1960, Medlem av styret for Det norske hageselskap 1947-1954, formann 1954-1961, formann Vest-Agder landbruksselskap 1956-1965 og medlem av hovedstyret i Gartnerhallen 1946-1949.

Heder
-----

* Arbeiderpartiets gullnål

Referanser
----------

1. ↑   Stortinget og statsrådet : 1915–1945. B. 1 : Biografier, side(r) 424[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* Aasmund Kulien hos stortinget.no

Eksterne lenker
---------------

* (no) Aasmund Kulien hos Stortinget Rediger på Wikidata

* (no) Aasmund Kulien hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Historisk befolkningsregister **·** Stortinget
 |
**Bradykinin** er en type hormon og nevropeptid som dennes under koagulasjonsprosessen nåt et blodkar går i stykker. Det kan bli til på to forskjellige måter.

* 1. Plasmaveien: FaktorXIIa omvandler prekallikrein til kallikrein, kallikrein omvandler i sin tur (høymolekylært) kininogen til bradykinin.
* 2. Vevsveien: prokallikrein omvandles til vevskallikrein, vevskallikrein omvandler (lavmolekylært) kininogen til kallidin, og kallidin brytes ned til bradykinin av en aminopeptidase.

Bradykinin virker inn på B1- og B2-reseptorer.

B1-reseptoren finnes ikke normalt i vev, men produseres ved vevskade og infeksjon.

B2-reseptoren finnes normalt sett i vev, og når bradykinin påvirker den, forårsaker den for eksempel vasodilatasjon og økt gjennomtrengelighet i blodkar, eller smerte og økt følsomhet i smertenerver.

Bradykinin brytes ned blant annet av angiotensinkonverterende enzymer (ACE). ACE-hemmere er en blodtrykkssenkende medisin der tørrhoste forårsaket av bradykininansamlinger er vanlig.

Hypotetisk rolle i covid-19
---------------------------

En hypotese som er i ferd med å vinne stor støtte (august 2020) impliserer en bradykininstorm i mange av de mer alvorlige covid-19-forløp, kanskje noen ganger viktigere enn cytokinstormer og sannsynligvis i samspill med slike.

Referanser
----------

1. ↑  Dasgupta, Alakananda (26. august 2020). «Is a Bradykinin Storm Brewing in COVID-19?». *The Scientist*. Besøkt 3. september 2020.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Encyclopædia Universalis **·** Nationalencyklopedin
 |
**Marie Wells** er en britisk professor i skandinaviske studier.

Wells virket ved Cambridge University og University College London og har i sin forskning særlig vært opptatt av Ibsen. Hun har publisert et trettitalls arbeider om norsk språk, litteratur og kunst. Wells var «*W. P. Ker Lecturer in Norwegian*» ved University College London inntil hun avgikk med pensjon i september 2007.

Wells ble av kong Harald av Norge i 2008 utnevnt til ridder av 1. klasse av Den Kongelige Norske Fortjenstorden for fremme av kunnskap om norsk språk og kultur i Storbritannia.

Bibliografi
-----------

* *The Discovery of Nineteenth-Century Scandinavia*, 2008.

Referanser
----------

1. ↑  «Royal Norwegian Order of Merit awarded to two British nationals» Arkivert 12. desember 2013 hos Wayback Machine. Norges ambassade i Storbritannia.
2. ↑  «Norwegian royal honours for UCL Scandinavian Studies», University College London, 5. februar 2008.
3. ↑  «Tildelinger av ordener og medaljer», Kongehuset.

Eksterne lenker
---------------

* *The Ibsen Century: Who or What Are We Celebrating?*, video med foredrag om Henrik Ibsen, UCL Scandinavian Studies
**Gerd Benneche** (født 1. desember 1913 i Bergen, død 26. mars 2003) var en norsk journalist, kjent for sitt mangeårige virke i *Dagbladet*. Benneche gjorde seg særlig bemerket for sin sosialjournalistikk og sitt sosiale engasjement.

Benneche var utdannet jurist. Hun arbeidet etter fullført utdannelse som advokatfullmektig. Etter andre verdenskrig ble hun politifullmektig for statsadvokaten for landssviksaker i Rogaland og etablerte deretter egen praksis som overrettssakfører i Stavanger. I Stavanger satt hun også i bystyret for Venstre. Fra 1954 arbeidet hun noen år i Forbrukerrådet i Oslo.

Benneche gikk i 1958 inn i journalistikken og ble ansatt i *Dagbladet* der hun virket til 1980. Benneche var tilknyttet avisens politisk avdeling, var aktiv som kommentator og lederskribent. Hun samarbeidet mye med Arne Skouen. Benneche gjorde seg særlig bemerket for saker som gjaldt psykisk utviklingshemmedes stilling og rettigheter, forholdene i barnevernet, kriminalomsorgen og andre sosialpolitiske saker. Dette var tema hun også skrev bøker om. 

Benneche ble tildelt Narvesenprisen og Den store journalistprisen for sin innsats. 

Benneche var faglig engasjert og var fra 1976 til 1978 leder i Norsk Presseforbund.

Etter at hun i 1980 sluttet som journalist og gikk av med pensjon, arbeidet Benneche til 1983 som førsteamanuensis i sykehusfag ved Østfold distriktshøgskole.

Journalisten Sissel Benneche Osvold er datter av Gerd Benneche.

Bøker
-----

* *Hvor går sosialomsorgen?*, redigert av Gerd Benneche og Ståle Eskeland, Oslo: Universitetsforlaget, 1987
* *Barnevernet i Norge*, første utgave, Oslo: Universitetsforlaget, 1983
* *Taushet: Vern eller maktmiddel?* , Oslo: Institutt for journalistikk, 1979
* *I det andre huset. En beretning om myndige og umyndige i vårt omsorgssamfunn*, Oslo: Gyldendal, 1977
* *Barn under tilfeldighetens lov*, Oslo: Universitetsforlaget, 1974
* *Rettssikkerheten i barnevernet*, Oslo: Universitetsforlaget, 1967
* *Husmorens leksikon*, redigert av Gerd Benneche og Ruth Thomsen, Stavanger: Åsmund S. Lærdal forlag, 1947

Referanser
----------

1. 1 2 3  Nekrolog i *Dagbladet*, 27. mars 2003, s. 2.
2. 1 2 3 4  Nekrolog i *Stavanger Aftenblad*, 26. mars 2003, s. 3.
3. ↑  Nekrolog i *Journalisten*, 11. april 2003.
4. ↑  Narvesenprisen Arkivert 31. mai 2009 hos Wayback Machine. Norsk Redaktørforening.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Gerd Benneche hos Stortinget Rediger på Wikidata

* (no) Gerd Benneche hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Prabook **·** Stortinget **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Gerd Dahlberg** (født 11. mai 1926 i Bøstad, Vestvågøy kommune, død 23. oktober 1983 i Bodø) var en norsk forfatter og spesialpedagog fra Borge på Vestvågøy.

Hun debuterte i 1959 med *Gro Lofotjente*, og skrev i alt seks bøker på Gyldendal forlag. Hun fikk Kirke- og undervisningsdepartementets pris for *Gråt da vel* (1977). Trilogien om *Glad-Marit* (1979–81) ble skrevet i opposisjon til 70-åras problematiserende barnelitteratur. Dahlberg var spesielt opptatt av forholdet mellom foreldre og barn.

Bibliografi
-----------

Trilogi
* 1959: *Gro Lofotjente*
* 1977: *Gråt da vel*
* 1978: *Vi må stå sammen*

Trilogi
* 1979: *GladMarit*
* 1980: *Marit forteller hva du ser*
* 1981: *GladMarit blir gladsøster*

Referanser
----------

1. ↑  Birkeland, Risa, Vold. *Norsk barnelitteraturhistorie*. 2. utg. Samlaget, 2005 ISBN 82-521-5933-8
2. ↑  (no) Gerd Dahlberg i Store norske leksikon

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF
 |
**Kjell Olav Nordby** (født 1. februar 1946) er generalmajor i Luftforsvaret og var tidligere fotballdommer tilknyttet klubben Rygge Idrettslag.

Fotball
-------

Nordby dømte 73 kamper på 15 sesonger i den norske toppdivisjonen. Han dømte også cupfinalen i 1987 mellom Bryne og Brann. Han var en av initiavtivtakerne til Norsk Fotballdommerforening, og var foreningens første formann (1986–1991).

Militær karriere
----------------

Nordby var flyger i Luftforsvaret, og hadde 2700 flytimer på Northrop F-5. Han var pilot da prinsesse Märtha Louise fikk en flytur i en F-5B som gave fra Luftforsvaret til hennes 18-årsdag. Nordby var en av de første pilotene i Norge som fikk opplæring i å fly F-16.

I sin tid i Luftforsvaret var Norby blant annet sjef for Andøya flystasjon og Luftoperativ inspektør. I 2003 ble han utnevnt til generalmajor og ble Deputy Commander (nestkommanderende) for NATOs CAOC i High Wycombe i England.

Referanser
----------

1. ↑  «Kjell (63) var en av de første i F-16». *www.f-b.no* **(norsk)**. 15. januar 2010. Besøkt 29. august 2019.
2. ↑  «Norsk Fotballdommerforening feirer 25 år» (PDF). Arkivert fra originalen (PDF) 24. september 2015. Besøkt 22. mai 2015.
3. ↑  «Stilsikker avskjed». *www.moss-avis.no* **(norsk)**. 22. august 2003. Besøkt 29. august 2019.
**Gerd Kjølaas** (født 22. mai 1909 i Trondheim, død 3. februar 2000) var en norsk ballettdanser, koreograf og pedagog, kjent som pådriver for fridans og av Gunnar Brunvoll benevnt *den norske balletts mor*.

Hun var utdannet i Kristiania under Inga Jacobi, i Dresden under Gret Palucca,
og ved Royal Academy of Dancing i London, der hun etterhvert studerte hos Kurt Jooss, hvis ensemble *Ballet Jooss* hun turnerte med verden over (1946–47). I Norge debuterte hun i hjembyen Trondheim som danser og koreograf (1931) og drev egen frilansskole (1931–36).

Hun startet sammen med Louise Browne ensemblet Ny Norsk Ballett, som produserte over femti oppsetninger (1948–54). Sammen med Rita Tori videreførte hun virksomheten som Den Norske Ballett (1954–57). Dette ensemblet dannet i sin tur grunnlaget for opprettelsen av Den Norske Operas ballettensemble på 1950-tallet.

Kjølaas lagde koreografier for blant annet Nationaltheatret, Folketeatret og Det Norske Teater.

Koreografi
----------

* *Mot ballade* (1945). Basert på et stykke av Hans E. Kinck. Landets første egenutviklede oppsetning til musikk av Tore Sinding
* *Veslefrikk med fela* (1953). Ble den første norske dansefilm.
* *Markisen*
* *Uredd*
* *Tyrihans*

Utgivelser
----------

* *Fridans* (1946). Første norske dansebok.
* *Dans, ropte livet* (1998)

Premier
-------

* Oslo bys kulturstipend 1968
* Kongens fortjenstmedalje i gull
* Senter for Dansekunsts Ærespris 1995

Minnesmerker
------------

Gerd Kjølaas’ plass utenfor Dansens Hus i Oslo er oppkalt etter Kjølaas.

Referanser
----------

1. ↑   nbl.snl.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Kunstfagenes kilder - Åpen fagkonkurranse om status og utfordringer for arkiv og samlinger innen dans, teater og musikk i Norge og Skandinavia» (PDF). Arkivert fra originalen (PDF) 24. desember 2017. Besøkt 22. desember 2017.

Eksterne lenker
---------------

Norsk biografisk leksikon om Gerd Kjølaas

Gerd Kjølaas i Sceneweb

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Wikistrinda **·** Historisk befolkningsregister **·** Geni **·** VIAF **·** LCCN
 |
**Herman Carel Felix Clotilde von Heijden** (født 11. april 1890 i Weerselo, død 17. november 1982 i Boxtel) var en nederlandsk fotballspiller som deltok i de olympiske leker 1920 i Antwerpen.

Von Heijden var med på det nederlandske fotballaget som kom på tredjeplass i den olympiske fotballturneringen under OL 1920 i Antwerpen. Det var fjorten lag som deltok i fotballturneringen som ble avviklet i perioden 28. august til 5. september 1920. Belgia og Tsjekkoslovakia møttes i finalen på olympiastadion i Antwerpen. Belgia ledet kampen med 2-0 i slutten av første omgang da spillerne fra Tsjekkoslovakia forlot banen i protest mot dommeren. Tsjekkoslovakia ble diskvalifisert og Belgia ble olympiske mestere i fotball.

Nederland som hadde tapt semifinalen til Belgia med 0-3 fikk da en mulighet å spille om sølvmedaljene. De fikk møte Spania i en sølvfinale, Spania som hadde tapt kvartfinalen til Belgia fikk etter at Tsjekkoslovakia ble diskvalifisert og Frankrike, som tapte semifinalen mot Nederland, hadde reist hjem en mulighet til å spille om sølvplassen. Spania vant over Sverige med 2-1 og over Italia med 2-0 og var dermed kvalifisert til å møte Nederland i en kamp om sølvmedaljene.

Nederland tapte sølvfinalen til Spania med 1-3 som ble spilt på olympiastadion i Antwerpen 5. september 1920.

OL-medaljer
-----------

* Bronse 1920 Belgias flagg Belgia - Bronse i fotball Nederlands flagg Nederland

Referanser
----------

1. ↑  «Felix, Jonkheer von Heijden Bio, Stats, and Results». *Olympics at Sports-Reference.com*. Arkivert fra originalen 17. desember 2012. Besøkt 29. januar 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Felix von Heijden – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Felix von Heijden – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Felix von Heijden – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) Felix von Heijden – FootballDatabase.eu Rediger på Wikidata

* (en) Felix von Heijden – EU-Football.info Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF
 |
**Telibinu** eller **Telipinu** (kileskrift: 𒀭𒋼𒂊𒇷𒁉𒉡𒌑, leses: *Te(-e)-li-pí-nu(-ú)*; hattisk: **Talipinu** eller **Talapinu** = «opprømt sønn») er jordbruks- og frukbarhetsgud i hettittisk mytologi, en av værguden Tarhunds sønner.

Den viktigste fortellingen om Telibinu er «Telibinu forsvinner», en av mange fortellinger om hattiske og hettittiske guder som forsvinner, en type myter som forklarer årstidenes vekslende gang, tilsvarende fortellingen om Persefone og Demeter i gresk mytologi, jfr begrepet *interpretatio graeca*.

Den bortkomne guden
-------------------

Telipinu trakk seg en gang tilbake i slik vrede over noe, og «slik hast at han tok høyre støvel på venstre fot og venstre støvel på høyre fot». I en slik situasjon hadde både guder og mennesker undergang i vente. Trærne visnet, vannløp tørket ut, kornet modnet ikke; kveg, sauer og kvinner fikk ikke avkom, ildstedene sluknet. Hungersnød fulgte, og da solguden sendte ut en ørn som mislyktes i å oppspore Telipinu, tryglet gudinnen Hannahanna (*hanna* = bestemor) værguden selv om å lete. Han brøt seg inn i sønnens by, fant ingen der og satte seg ned i fortvilelse. Da sendte Hannahanna av gårde en honningbie med beskjed om å stikke Telipinu på hender og føtter straks den fant ham, for å vekke ham og deretter smøre ham inn med voks og få ham hjem igjen. Men dette gjorde bare Telipinu enda sintere, så han skapte flom som feide med seg hus, mennesker og dyr. Først da gudinnen for trylleformler, Kamrusepas, tok bort raseriet hans ved et magisk ritual, kunne han overtales til å vende hjem til sitt tempel på ryggen av en ørn, og vise omtanke for landet. Foran Telipinu satte de opp en eviggrønn vekst og hengte et skinn på den, fylt med sauefett og ofringer av korn, vin og oksekjøtt.

Referanser
----------

1. ↑  Gary Beckman: «Telipinu» i *Reallexicon der Assyriologie und Vorderasiatischen Archäologie*, bind 13, 2012
2. ↑  «Telepinu», *Britannica*
3. ↑  Kilde for sitat og vurderinger er Bjarte Kaldhols innledning til *Hettittiske skrifter*, 2009
4. ↑  Telepinus forsvinning, *Oxford reference*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
Video som viser hvordan en ny vogn blir lagt til på hovedsporet.
**Lisebergbanan** er en berg-og-dal-bane på Liseberg i Göteborg. Den åpnet i 1987 og var da Europas lengste og høyeste berg-og-dal-bane.

Banen er 1,34 km lang og togene når en hastighet på 80 km/h. Under turen passerer man attraksjonene Flume ride, Uppswinget og Helix. Lisebergbanen er en av Lisebergs mest populære attraksjoner og hadde 1 450 000 besøkende i 2007.

Design og bygging
-----------------

Lisebergbanan ligger på Geteberget inne på Liseberg. Banan ble spesialdesignet av Anton Schwarzkopf for å passe terrenget på fjellet. Schwarzkopf, som også har designet en hel del andre berg- og dalbaner i verden, har sagt at Lisebergbanan var hans personlige favoritt. Attraksjonen ble bygget av det tyske selskapet Zierer Karussell und Fahrzeugfabrik.

Et krav for at banen skulle bygges, var at ingen trær på fjellet skulle hogges, med mindre treet var veldig sykt. Et antall dårlige trær ble hogget, men også et friskt.

Med fem tog som hver kan ta opptil 22 personer, kan 110 personer kjøre på berg- og dalbanen samtidig. Opptrekket i den første bakken er 65 meter langt.

Den første sesongen klagde nærboere på støy fra Lisebergbanan. Dette ble løst med at hele banens spor ble fylt med sand, noe som fungerte som lyddemper, samt at togene fikk et da helt nyutviklet støtdempersystem. Togene hadde tidligere lyddempende heler for å forminske lyden fra rullesperrene i den første oppoverbakken. Disse ble fjernet etter ulykken i 2006 for å øke nødbremsevnen.

Ulykken i 2006
--------------

Den 15. juli 2006 ble 21 personer skadet i en kollisjon på Lisebergbanan. Et tog var på vei opp den første oppoverbakken, men på grunn av et brudd på kjeden som drar opp togene rullet toget baklengs tilbake inn til stasjonen og kolliderte med et tog som holdt på med avstigning. Ettersom ikke hele toget hadde nådd bakkens dragkroker, klarte ikke sikkerhetssperrene å holde igjen toget. 21 passasjerer ble sendt til sykehus. Attraksjonen holdt stengt til midten av august 2006.

Bilder
------

* Tog på vei opp første oppoverbakke.Tog på vei opp første oppoverbakke.
* Toget på vei inn til stasjonen.Toget på vei inn til stasjonen.
* Første nedoverbakke.Første nedoverbakke.
* 
* 
* Lisebergbanans airtime-hill over Flume RideLisebergbanans airtime-hill over Flume Ride
* 
*

Referanser
----------

1. 1 2  Lisebergs årsredovisning 2005 Arkivert 24. august 2010 hos Wayback Machine.
2. ↑  Uppsving trots regnig sommar (Newsdesk)
3. 1 2  Schwarzkopf.coaster.net Arkivert 26. februar 2011 hos Wayback Machine.
4. ↑   .  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Lisebergbanan – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata