recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Tyrkias flagg Tyrkia |
| Friidrett: |
| Friidrett Balkanmesterskapet i friidrett innendørs |
| Bronse | Istanbul 2022 |  4x400 m |
| Friidrett U18-EM i friidrett |
| Bronse | Jerusalem 2022 |  400 m |
| Sommer-EYOF |
| Gull | Banská Bystrica 2022 |  400 m |
| Friidrett U20-balkanmesterskapet i friidrett innendørs |
| Bronse | Beograd 2022 |  400 m |
| Sølv | Beograd 2022 |  4x400 m |

**Edanur Tulum** (født 4. juli 2006) er en tyrkisk friidrettsutøver som konkurrerer i sprintløp. Hun vant 400 meter under Sommer-EYOF 2022.

Idrettskarriere
---------------

### Sesongen 2021

Tulum vant 400 meter under det tyrkiske U18-mesterskapet innendørs i 2021, og hun vant også 400 meter under det tyrkiske U18-mesterskapet utendørs i juli. Hun ble tyrkisk U16-mester på 800 meter i august, med ny personlig rekord på 2:11,94.

### Sesongen 2022

Under det tyrkiske U20-mesterskapet innendørs i 2022 kom hun på andreplass på 400 meter, og hun vant samme distanse under det tyrkiske U18-mesterskapet innendørs. Hun ble tatt ut til å delta i U20-balkanmesterskapet i friidrett innendørs 2022, og fikk der bronse på 400 meter og sølv på 4 x 400 meter stafett. Under det tyrkiske mesterskapet innendørs fikk hun bronse på 200 meter. Hun deltok på det tyrkiske stafettlaget som kom på tredjeplass på 4 x 400 meter stafett under Balkanmesterskapet i friidrett innendørs 2022.

Utendørs vant hun 400 meter under det tyrkiske U20-mesterskapet i friidrett, og hun deltok i U18-EM i friidrett 2022, der hun fikk bronse på 400 meter. Hun deltok i friidrett under Sommer-EYOF 2022, og vant der 400 meter.

Referanser
----------

1. 1 2  World Athletics - *Edanur Tulum - Results*, besøkt 29. juli 2022.
2. ↑  EYOF - *Athletics - Girls - 400 Metres Girls Final*, besøkt 29. juli 2022.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Edanur Tulum – World Athletics Rediger på Wikidata

* (en) Edanur Tulum – TheSports.org Rediger på Wikidata
* Profil hos EYOF 2022
**Gothaprogrammet** (tysk: *Gothaer Programm*) er et sosialistisk program som ble vedtatt på en kongress i den tyske byen Gotha i 1875, samtidig som Det tyske sosialistiske arbeiderpartiet ble danna. Gothaprogrammet har hatt stor betydning innen den internasjonale sosialistiske bevegelsen, men ble i samtida skarpt kritisert av Karl Marx og Friedrich Engels. 

I 1869 holdt de tyske sosialdemokratene sin første partikongress i nabobyen Eisenach, og vedtok der det såkalte Eisenachprogrammet. Partiet var da strengt marxistisk og påvirka av August Bebel og Den første internasjonale. På samme tid eksisterte det et annet sosialdemokratisk parti under ledelse av Ferdinand Lassalle. Bakgrunnen for kongressen i Gotha i 1875 var ønsket om å forene de to konkurrerende partiene.

Gothaprogrammet slår fast at «arbeidet er kilden til all rikdom og all kultur», og tar til orde for med alle lovlige midler å avskaffe lønnsarbeidssystemet og alle former for politisk og sosial ulikhet. Arbeiderklassen måtte sjøl befri seg fra elendighet og undertrykkelse, da «alle andre klasser bare er en reaksjonær masse». For å løse de sosiale problemene anbefaler programmet at staten skal opprette produksjonsforeninger for industri og jordbruk, og ser for seg at en sosialistisk organisasjon skulle springe ut av disse.

Marx og Engels kritiserte programmet punkt for punkt; Marx skrev i et brev at det var naivt å tro at et prinsipprogram skulle kunne løse noe som helst, og hevda at kongressen egentlig burde ha blitt enig om «aksjon mot den felles fienden». Kritikken ble likevel ikke publisert før femten år seinere. Kritikken mot Gothaprogrammet slutter med den berømte frasen «Jeg har talt og reddet min sjel». (Dixi et salvavi animam meam.) 

I tida mellom Gothaprogrammet og Marx' offentliggjøring gjaldt den såkalte sosialistloven i Tyskland, som erklærte partiet ulovlig (1878–90). I 1890 fikk partiet 20% av stemmene, og fikk loven oppheva. Ved partikongressen året etter ble det vedtatt et nytt partiprogram, Erfurtprogrammet.

Eksterne lenker
---------------

* Karl Marx' och Friedrich Engels' kritikk av Gothaprogrammet (på engelsk)[*død lenke*]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** NKC
 |
**Drumoak** er en landsby i Aberdeenshire i Skottland. Den ligger mellom Peterculter og Banchory, og like ved elven Dee.

Siden slutten av 1900-tallet har flere boligområder blitt utbygget i landsbyen, og innbyggertallet har således vært i jevn vekst. Per 2006 bodde det 810 mennesker i landsbyen. Det er en økning på få år siden 2001 da det var registrert 716 beboere.

Landsbyen består av en kirke, en liten butikk, en utendørs bane for spillet bowls (eller lawn bowls), restauranten Irvine Arms, navngitt etter familien som eide festningen Drum Castle. Festningen eller borgen Drum er fra 1200-tallet, men har i årenes løp blitt endret til et slott. Den er antatt å være en av de tre eldste tårnhus i Skottland. En stor ving ble lagt til i 1619 og ytterligere endringer i viktoriansk tid. Den er i dag eid og administrert av National Trust for Scotland, og er åpent for besøkere.

Drumoak var fødestedet til matematikeren og astronomen James Gregory (1638–1675)

Bilder
------

* Elven Dee ved DrumoakElven Dee ved Drumoak
* Sognekirken til DrumoakSognekirken til Drumoak

Referanser
----------

1. ↑  Befolkningsstatistikk 2006 Arkivert 9. desember 2008 hos Wayback Machine. (Excel), *Gro-scotland.gov.uk*
2. ↑  Befolkningsstatistikk 2001, *SCROL, Scotlands' Census Results Online*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Vision of Britain **·** GeoNames
 |
Brasiliansk Jiu-Jitsu, BJJBrasiliansk Jiu-Jitsu
**Brasiliansk jiu-jitsu** er en kampsport som særlig fokuserer på grep og kamp på bakken og er en stilart innen «submission wrestling». Forkortelsen  ***BJJ***  benyttes ofte.

Historie
--------

BJJ er basert på kodokan judo, som i 1914 ble kalt «Kano Jiu-Jitsu» etter grunnleggeren Jigoro Kano. Kodokan Judo ble bragt til Brasil i 1914 av den japanske judoutøveren Mitsuyo Maeda, og videreutviklet av Gastão Gracie og hans etterkommere Hélio Gracie og Carlos Gracie.

Drakt
-----

Det trenes både med og uten drakt. Drakten består av en bukse og en overdel som ligner på en judogi. En BJJ-gi er laget av en overdel i kraftig bomull, og en bukse av enten RipStop eller bomull. De vanligste fargene er hvit, blå og svart, men i internasjonale turneringer (IBJJF) må deltakere i finalen for svart belte ha enten hvit eller blå gi. Det trenes også i mindre utstrekning uten overdel, bl.a. i Brasil. Valg av teknikk blir noe annerledes når man trener i bar overkropp, da det er mindre tøy som en kan gripe tak i.

Teknikk
-------

En av hovedforskjellene på BJJ og judo er at BJJ har betydelig større vekt på bakkekamp (*ne-waza*).

Gradering (*obi*) av belter :

* Beltene ( japansk: *obi* ), går fra hvitt til blått til lilla til brunt til svart.

Én treningsøkt består gjerne av:

* Nedrivninger (eng. take-down)
* Sparring, frysninger, og kamp på bakken

Se også
-------

* Jujutsu

Eksterne lenker
---------------

* (en) Brazilian jiu-jitsu – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Brazilian jiu-jitsu – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN
 |
**Henry Georg Aas** (født 20. mai 1901 på Stord, død 18. juni 1977) var en politiker i Norges Kommunistiske Parti. Han jobbet ved Stord Verft.

Da NKP startet ukeavisa *Sunnhordland Kommunistblad* på Stord, satt Aas i 1927 som redaktør. Fra 1930-1932 studerte han ved Kominterns Lenin-skole i Moskva. I 1937 ble han valgt inn i kommunestyret på en fellesliste med Arbeiderpartiet. 

Aas var aktiv i fagforeningsarbeid, i opposisjon til Arbeiderpartiet. Han gjorde en stor innsats for å få arbeiderne på Stord til å organisere seg i fagforeninger. Til sammen var han med og stiftet ni lokale fagforeninger, blant annet Stord Bygningsarbeiderlag i 1939. Han satt som leder i Stord Jern- og Metallarbeiderforening i 1955.

Under krigen satt Aas i konsentrasjonsleiren Sachsenhausen fra 1942 til 1945 på grunn av de politiske sympatiene sine. 
Ifølge historien ble han pågrepet etter en filmfremvisning, der han skal ha kalt en tysk propagandafilm for «løgn og forbanna dikt».

I årene 1946-1947 var han sentral i utgivelsen av NKP-avisen *Sunnhordland Arbeiderblad*, sammen med blant andre Torborg Nedreaas.

Han satt i Stord kommunestyre for NKP i periodene 1947-1951, 1956-1959 og 1960-1963.

Referanser
----------

1. ↑  Side 88. Einhart Lorenz: *NKPs presse i 1920-årene*, *Tidsskrift for arbeiderbevegelsens historie* 1/1979, Pax, Oslo ISBN 82-530-0957-7
2. ↑  Side 371. Ole Martin Rønning: *Stalins elever. Kominterns kaderskoler og Norges Kommunistiske parti 1926-1949*. Doktoravhandling i historie, Universitetet i Oslo 2010.
3. ↑  Gullberg, Jakob (1944-) (1987). *Stord kommune 1837-1987: jubileumsskrift*. Stord: Stord kommune. s. 74-78. ISBN 8299166705.

Kilder
------

* Avisen *Sunnhordland*, 10. november 2006
* Stord Arbeidarparti – 70 år Historie
* Merknad til boka *The Leader, the Party and the Politics* om Peder Furubotn sitt liv og virke
* *Knut Grove og Jan Heiret. I stål og olje – Historia om jern- og metallarbeidarane på Stord* 1996.
**Dyoteletisme** (*dyotheletisme*) (av gresk *dyo* «to» og *thelesis* «vilje») er en kristologisk lære som mener at det i Kristus finnes to viljer, en guddommelig og en menneskelig.

I motsetning til monoteletismen hevdet dyoteleterne at Kristus hadde to viljer, men slik at den guddommelige ble tenkt å utøve herreveldet og til å virke gjennom den menneskelige, slik at det ikke oppstod noen kløft dem imellom.

En slik dyoteletisk lære ble utviklet av Maximos bekjenneren (omkring 580-662), en gresk abbed i Chrysopolis. Maximos var en innbitt motstander av monoteleterne, som han anså for å være kjettere. Dyoteletismen ble akseptert som rett kirkelære ved konsilet i Konstantinopel 680-681.

| * v
* d
* r
Kristologi |
| --- |
| Kristus på korset | 
* Adoptianisme
* Aftartodoketisme
* Antitrinitarisme
* Apollinarisme
* Arianisme
* Doketisme
* Dynamisme
* Dyoenergisme
* Dyofysittisme
* Dyoteletisme
* Ebjonitisme
* Eutychianisme
* Homoousios
* Homoiousios
* Modalisme
* Monarkianisme
* Monoenergisme
* Monofysittisme
* Monoteletisme
* Nestorianisme
* Patripassianisme
* Photinianisme
* Psilantropisme
* Sabellianisme
* Socianisme
* Socinianisme
* Unitarisme

 | Staurogram |
Utsikt over Parioli fra Monte Mario.
Parioli i Roma 
Våpen
**Parioli** er et kvarter *quartiere* nord i Roma.

Det er oppkalt etter *Monti Parioli*, de tuffhyder som avgrenser området. Kvarteret nummereres Q.II og er del av Municipio II. Noen mener at det var på grunn av lundene med pæretrær som ligger dypest bak navnet - fra «peraioli».

Det danner med koden **2.b** del av byens *zone urbanistiche*, med 23.720 innbyggere i 2010.

Parioli er et de første 15 kvarterer som ble dannet i 1911 i Roma og offisielt anerkjent i 1921. Mange ambassader ligger i Parioli og området regnes til de mer fasjonable og elegante. Under den fascistiske era hadde hange høyere parti- og statsfunksjonærer sine residenser her. Området ble bygd for det meste fra begynnelsen til midten av 1900-tallet.

I kvarteret befinner seg:
-------------------------

* Fort Antenne
* Villa Ada
* Villa Glori
* Villa Grazioli
* Jardin de la Villa Balestra
* San Roberto Bellarmino
* San Luigi Gonzaga
* Romas moské
* Auditorium Parco della Musica
* Stadio Flaminio
* Palazzetto dello Sport

Referanser
----------

1. ↑  Roma Capitale - Département des ressources technologiques - services délégués - statistique. Immatriculée au Registre le 31 décembre 2010.
2. ↑

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** GeoNames
 |
**Kambsdalur**, eller **á Ytra Dali**, er et bebygget sted på Færøyene. Kambsdalur ligger om lag 3 km sør for Fuglafjørður og 4 km nordvest for Norðragøta på Eysturoy. Det er veiforbindelse i begge retninger. Området ble kjøpt av Fuglafjarðar kommuna til boligfelt i 1981, og de første beboerne flyttet inn i 1985.

Kambsdalur er et viktig skolested for den nordøstre delen av Færøyene. Kambsdalur fikk en skoleavdeling av Føroya Handilsskúli i 1990 og av Føroya Studentaskúli og HF-skeið i 1993. I 2015 ble de to skoleavdelingene slått sammen til en felles skoleinstitusjon på videregående nivå. Det ligger også en idrettshall ved skolen.

Referanser
----------

1. ↑  «Søga kommununar» **(færøysk)**. Fuglafjarðar kommuna. Besøkt 13. mai 2020.
2. ↑  «Føroya Handilsskúli á Kambsdali 25 ár – og lítandi fram í tíðina» **(færøysk)**. Miðnám á Kambsdali. Besøkt 13. mai 2020.

Portal: Færøyene

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GeoNames
 |
**Brunt nellikfly** (*Hadena perplexa*) er en sommerfugl som tilhører familien nattfly (Noctuidae). Den er funnet nord til Sør-Trøndelag i Norge.

Utseende
--------

Et middelsstort (vingespenn 30 – 34 mm), lyst gråbrunt nattfly med tydelige vingetegninger. Forvingens midtfelt er vanligvis noe mørkere enn resten, ellers varierer den mye i fargen. Midtfeltet er avgrenset av brede, doble mellomlinjer. Nyre- og ringmerkene, som sitter i midtfeltet foran midten, er hvitkantede og tydelige. Langs vingens ytterkant går det en tydelig, hakkete, hvit bølgelinje som danner en w midt på ytterkanten. Bakvingen er mørkgrå, lysere ved roten.

Levevis
-------

Arten finnes på tørre enger, steinete steder og strender, mest ved kysten. Larvene lever på frøene av ulike smeller (*Silene* spp.) og tjæreblom (*Lychnis* spp.). De voksne sommerfuglene flyr om natten i mai – juni.

Utbredelse
----------

Den er utbredt i Europa. I Norge er den funnet nord til Sogn og Fjordane, og dessuten i Sør-Trøndelag.

Kilder
------

* Aarvik, L. Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) *Catalogus Lepidopterorum Norvegiae*. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe/Norsk Institutt for Skogforskning. ISBN 82-995095-1-3
* Nettsiden *Svenska Fjärilar*, med bildegalleri:
* *Hadena perplexa* på UK moths:

Eksterne lenker
---------------

* (en) *brunt nellikfly* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *brunt nellikfly* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *brunt nellikfly* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *brunt nellikfly* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *brunt nellikfly* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *brunt nellikfly* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Hadena perplexa* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Hadena perplexa* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
Nr. 136, 12. juni 1897. Storbritannias Dronning Victoria pryder omslaget.
***Le Rire*** (norsk: «Latteren») var et humormagasin som ble utgitt fra oktober 1894 til 1950-årene. Det ble grunnlagt i Paris i Belle Époque av Felix Juven, i en tid da den typiske pariseren begynte å få mer utdanning, inntekter og fritid. Interessen for kunst, kultur og politikk var økende i 1890-årene. *Le Rire* var den mest suksessfulle av alle tidsskriftene innen sjangeren *journaux humoristiques*.

Dreyfus-saken så dagens lys i 1894, og *Le Rire* var et av mange tidsskrifter som bar preg av den antirepublikanske stemningen i kjølvannet av denne skandalen. Det var en tid da fransk politikk ofte var kjennetegnet av korrupsjon og vanstyre. Ministre og fremstående militære ble ofte skyteskiver. 

Satirebladet var fylt med fremragende tegninger av prominente kunstnere. Bladet hadde helsides fargetrykk på begge omslagssidene og på midtsidene. Mange av disse trykkene er i dag populære samleobjekter. Den mest fremstående bidragsyteren var Théophile Steinlen. Hans illustrasjoner var bitende karikaturer av datidens politikere. Bladet inneholdt også illustrasjoner av kjente artister som Henri de Toulouse-Lautrec, René Georges Hermann-Paul, Juan Gris, Lucien Metivet, Georges Meunier, Jean-Louis Forain, Adolphe Willette, Joaquín Xaudaró, Leonetto Cappiello, Albert Guillaume, Manuel Luque, Jules Grandjouan og Jules-Alexandre Grun.

Tidsskriftet ble utgitt i nesten seksti år.

Eksterne lenker
---------------

* Le Rire Vintage magazines

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Universalis **·** VIAF **·** GND **·** ISSN **·** ISSN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
***Starten*** (orig: *Le départ*) er en belgisk komedie fra 1967, regissert av Jerzy Skolimowski.

Filmen ble vist under Filmfestivalen i Berlin i 1967, hvor den vant Gullbjørnen.

Handling
--------

Marc, en ung frisør bosatt i Brussel, er utrolig interessert i kjøretøy. I håp om at sjefen hans kan låne ham en Porsche 911S, har han meldt seg på en rally-konkurranse. Sjefen hans sier imidlertid at han trenger bilen sin selv den helgen. Etter å ha mislyktes i å narre en forhandler til å få et lån, bestemmer Marc seg for å selge alt han eier. I denne prosessen møter han en attraktiv ung kvinne som heter Michèle, som støtter planene hans. De ender opp på en bil-utstilling i Brussel den kvelden.

Marcs neste idé er å henvende seg til en kunde ved utstillingen, en rik eldre kvinne som eier en Porsche, i forsøk på å sjarmere bilen fra henne. Men dette mislykkes også. Deretter forsøker han å stjele en bil han får øye på ute på gaten, men dette blir oppdaget. Når han forteller Michèle at alle veier virker stengte for ham, kommer sjefen hans tilbake og sier at Marc tross alt kan bruke Porschen til helgen.

Men ved hotellet dagen før konkurransen, oppdager Marc at de bare har råd til å betale for ett rom ved hotellet - så han forkler seg som en kvinne, og kommer seg inn på hotellet sammen med Michèle. Men samtidig som de andre bilene stiller opp ved start-streken neste morgen,har Marc og Michèl forsovet seg etter at de var våken alt for lenge kvelden før.

Medvirkende
-----------

* Jean-Pierre Léaud - Marc
* Catherine-Isabelle Duport - Michèle
* Jacqueline Bir - kvinnen
* Paul Roland - sjefen

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Le départ* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) *Le départ* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) *Le départ* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata

* (en) *Le départ* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Le départ* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Le départ* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Le départ* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *Le départ* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND
 |
Le Viandier, 1300-tallet.
***Le Viandier*** (eller også kjent som ***Le Viandier de Taillevent***) er en middelaldersk reseptsamling og som dette - likesom *Ménagier de Paris* og *Du fait de cuisine* - nøkkelverk for forståelsen av matkulturen i middelalderen. 

Reseptsamlingen tilskrives gjerne den franske hoffkokken Guillaume Tirel, med tilnavnet Taillevent. Men det er etterhvert blitt fastslått med sikkerhet at den endste versjonen av reseptsamlingen ble til får år 1320, og dermed kort før eller kort etter Taillevents fødsel. 

Den opprinnelige forfatter av *Le Viandier* er ukjent. Dette er ikke uvanlig for reseptsamlinger fra middelalderen eller tidlig nytid. Det var også vanlig at senere manuskripter ble publisert sammeb med nyere marteriale, det vil si at senere forfatteres materiale ble medtatt uten at det ble skjelnet mellom gammelt og nytt.

Det er kjent i alt fire klart forskjellige versjoner av *Le Viandier*. Den eldste, fra før 1320, befinner seg i Bibliothèque nationale de France. Noe yngre er det såkalte Vatikan-manuskript, som ble publisert på nytt i 1892 av Jérôme Pichon og Georges Vicaire.

Utgaver
-------

* Terence Scully: *The Viandier*. Prospect Books 1998 (Tekstkritisk ewdisjon med engelsk oversettelse) ISBN 978-0907325819

Eksterne lenker
---------------

* Vatican Manuscript /Universität Gießen
* James Prescotts engelskspråklige oversettelse Arkivert 11. november 2020 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** SUDOC
 |
**Kishu** (FCI #318) er en japansk hunderase med urhundpreg. Det er en mellomstor spisshund som stammer fra fjellområdene på øya Kyushu i Japan. Den ble sammen med fem andre japanske spisshunder av urtypen utnevnt som nasjonalskatt av de japanske myndighetene i 1934.

Opprinnelse og alder
--------------------

Kishu
Denne hunden stammer fra Wakayama og Mie prefekturet på øya Kyushu i der sørlige Japan. Det er nærmest umulig å si noe sikkert om opphavet til denne hunden, som mange mener kan ha oppstått alt for mer enn 3000 år siden. Den regnes som den japanske urbefolkningens jakthund på storvilt. Den har en rekke fellestrekk med hokkaido, men er noe mer rektangulær i formen og skal (etter 1934) være helfarget. Før den tid kunne den ha markeringer i både rød, sesamfarget og brindle. Rasen er en utmerket vakthund og en god trekkhund.

Utseende, anatomi og fysikk
---------------------------

Kishu er en mellomstor, massiv, edel og hurtig spisshund, men livlige bevegelser. Den har en langstrakt, kraftig kroppsbygning. Kraftig hals uten løshud og markerte skuldre. Et noe framtredende bryst og dyp brystkasse. Buklinjen er opptrukket og rygglinjen er rett og massiv. Muskuløse bein og kraftig benstamme. Meget kompakte, godt avrunda labber. Halen er høyt ansatt, tykk og bæres over ryggen, enten i en bue eller ringlet. Hodet er kileformet, nærmest revelignende, og skallen bred og flat med tydelig markert stopp. Rett neserygg, kraftige kjever og stramme lepper.

Pelsen er tett, kort, rett og stiv. Noe lenger på halen. Underullen er tett og myk. Fargen skal være helfarget hvit (mest vanlig), rød eller sesamfarget (rødbrun med sorte hårtupper).

Hannhundene måler gjerne 49–55 cm i skulderhøye og veier normalt 20–25 kg. Tispene måler gjerne 43–49 cm i skulderhøye og veier normalt 17–23 kg.

Bruksområde
-----------

Kishu er en utpreget brukshund, herunder en meget god jakthund på storvilt, vakthund og trekkhund. Den er kjent for å ha meget god orienteringssans.

Lynne og væremåte
-----------------

Kishu er modig, selvsikker og svært årvåken hund. Den trenger en tydelig og udiskuterbar leder og bør dresseres med fast hånd og tålmodighet. Rasen må kunne sies å være en utpreget utehund, men den har også gode egenskaper som familiehund. Den er aktiv og trenger mye mosjon for å trives.

Annet
-----

De japanske spisshundene av urhundtype regnes som sunne. Pelsen minner om polarhundenes og er nærmest «selvrensende». Den krever imidlertid systematisk stell i røyteperiodene, når underulla slipper. Disse hundene er typisk også svært nøye med egen hygiene.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Kishu Inu – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Kishu Inu – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
Japanske hunderaser |
| --- |
| Akita **·** Hokkaido **·** Japanese chin **·** Japansk spisshund **·** Japansk terrier **·** Kaï **·** Kishu **·** Shiba **·** Shikoku **·** Tosa | Japans flagg |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** NDL
 |
*Se også Gothmog*
I J.R.R. Tolkiens fiktive univers, Midgard, var **Gothmog** herre over balrogene og Morgoths kaptein – en rang som kan sammenliknes med Saurons rang.

Han var ikke like mektig eller ond som de mørke herrene, men han var dem overlegen når det gjaldt strategi og styrke. Han bar en svart øks og kjempet i Dagor-nuin-Giliath, der han skadet Fëanor fysisk. Han drepte to Noldo-konger: Fëanor i Dagor-nuin-Giliath og Fingon i Niarnaeth Arnoediad. I det samme slaget tok han Húrin av Dor-Lomin, som hadde drept hans personlige livvakt, til fange og brakte ham til Angband. Gothmog ledet dessuten også angrepet på Gondolin og drepte og ble drept der av Ecthelicon, en noldolsk alveherre.

I de tidligste versjonene av hans mytologi beskriver Tolkien Gothmog som sønnen til Morgoth og trollkvinnen Fluithuin, men idéen om barn av valaene ble forkastet i senere skriv.

I en av Tolkiens tidligere Midgard-verk blir "Lungothrin, Lord of Balrogs" nevnt. Det er ikke sikkert om det var et annet navn for Gothmog, eller om det *betød* "Balrogenes Herre".

Portal: Litteratur
**Kongsseteren**, tidligere kalt **Kongevillaen**, er en eiendom og tømmerbygning på Voksenkollen i Oslo som er i den norske kongefamiliens private eie. Eiendommen brukes hovedsakelig om vinteren, og kongefamilien feirer vanligvis jul på Kongsseteren. Eiendommen har veiadresse Voksenkollveien 23. Byggeår er 1910.

Bakgrunn og byggestil
---------------------

Kong Haakon og dronning Maud mottok Kongsseteren i gave fra det norske folk etter kroningen i 1906. Den ble finansiert ved en innsamlingsaksjon. Villaen er tegnet av arkitekt Kristian Hjalmar Biong, som vant arkitektkonkurransen med sitt prosjekt «Slot over Slot». Enkelte av detaljene er hentet fra norsk stabburstradisjon, særlig hjørnene på bygget. Ellers er den tegnet i nybarokk stil med enkelte innslag av jugendstil. Det barokke kan særlig gjenfinnes i gavlveggens symmetriske planteornamentikk i sterke farver, som er inspirert av norsk treskjæringskunst på 1700-tallet.

* «Kristiania. Kongesæteren ved Voxenkollen.» Postkort: Mittet & Co./Nasjonalbiblioteket«Kristiania. Kongesæteren ved Voxenkollen.» Postkort: Mittet & Co./Nasjonalbiblioteket
* Kongsseteren trolig like etter byggeåret 1910. Foto: Anders Beer WilseKongsseteren trolig like etter byggeåret 1910. Foto: Anders Beer Wilse

Eksterne lenker
---------------

* (en) Kongsseteren – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Kongehuset.no om Kongsseteren
* Søkbar digitalkopi av *Kongens hus : alle kongefamiliens boliger* (1995, om Kongsseteren side 79–92)
* «Kongsseteren». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.

Portal: Oslo

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Oslo Byleksikon **·** Riksantikvaren kulturminne
 |
**Kongsvinger-marken** er et marked (*marken*) som arrangeres i Kongsvinger to ganger i året, i mai og september. Opprinnelig var Kongsvinger-marken en heste- og buskapsmarken, men i moderne tid har tivoli og salgsboder med mye rart overtatt. I tillegg har Vingersmessa, en mer ren salgs- og varemesse, de siste årene blitt arrangert i forbindelse med Kongsvinger-marken. Hver marken tiltrekker seg mellom 8 000 og 10 000 besøkende.

Første marken ble avholdt i 1798 og gikk over tre dager. Befolkningen i området hadde da lenge ønsket et marked og hadde også søkt i 1746, men fått avslag. Det var generalløytnant Johan Ludevig Maximilian de Biellart, kommandant på Kongsvinger festning, og Ivar Neumann, eier av Odals Verk, som stod bak den vellykkede søknaden. Marken ble avholdt frem til 1807. Et halvt århundre senere skrev postmester Ole J. Tommelstad en avisartikkel hvor han ba om at marken skulle startes opp igjen, men først i 1860 ble Kongsvinger-marken gjenåpnet. Ti år senere, i 1870, ble marken opphevet igjen. Befolkningen fortsatte likevel å strømme til byen på de vante dagene. I 1880 startet Kongsvinger-marken opp igjen for andre gang.

I 1916 ble det slutt på årlig marken til fordel for heste- og kvegstevne to ganger i året. Dette ga opphav til dagens vår- og høstmarken. Opprinnelig ble disse arrangert på tirsdag og onsdag, men har siden dengang blitt flyttet til helgene. Marken har også flyttet på seg fysisk, men siden 1962 har den holdt til på det som har fått navnet Markensplassen i sentrum av byen. Byggeplaner på Markensplassen gjør at 2008 kan bli siste året med Kongsvinger-marken.

Referanser
----------

1. ↑  «Hva nå, marken?». Glåmdalen. 17. september 2008. Besøkt 21. september 2008.
***Dynodorcus antaeus*** er en stor og kraftig bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

Utseende
--------

En stor og kraftig (34 - 86 millimeter), halvblank, svart hjortebille. Den er en av de største artene i Dorcini. Hannens kjever (mandibler) er sterkt forstørrede, krumme, med en kraftig tann på oversiden noe innenfor midten. Det brede hodet har en grunn grop i midten. Hunnen er mye mindre og har ikke forstørrede kjever.

Levevis
-------

Larvene utvikler seg i morken ved, utviklingen tar gjerne flere år. Hos denne arten legger hunnene egg i nokså harde, døde stammer ved hvitråte. De voksne billene er aktive flygere, hannene kjemper om hunnene ved hjelp av de forstørrede kjevene. Arten er populær som oppdrettsdyr og er regnet som forholdsvis enkel å avle opp i fangenskap

Utbredelse
----------

Arten er nokså vidt utbredt fra India i vest til Vietnam i øst.

Systematisk inndeling
---------------------

I de nyeste inndelingene blir arten vanligvis plassert i slekten *Dorcus*.

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
			* Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
				+ Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
					- Stammen Dorcini
						* Slekten *Dynodorcus* Didier, 1930
							+ ***Dynodorcus antaeus*** (Hope, 1842)
								- *Dynodorcus antaeus antaeus* (Hope, 1842) - vidt utbredt
								- *Dynodorcus antaeus datei* (Fujita, 2010) - Malaysia og det sørlige Vietnam
								- *Dynodorcus antaeus miyashitai* (Fujita, 2010)

Referanser
----------

1. ↑  Ben's Beetle Breeding Pages - *Dorcus antaeus*  Besøkt 26. september 2017

Eksterne lenker
---------------

* Bildegalleri over en del arter
* Bilder va en del arter
* (en) *Dynodorcus antaeus* hos NCBI Rediger på Wikidata
***Dynodorcus fuscescens*** er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

Utseende
--------

En ganske liten (hannen ca. 15-25 millimeter), halvblank, svart hjortebille. Den har en noe mer langstrakt kroppsform enn beslektede arter. Hannens kjever (mandibler) er moderat forstørrede, krumme, med en kraftig tann ved roten og en mindre tann i spissen. Dekkvingene har svake punktstriper. Hunnen er mindre og har ikke forstørrede kjever.

Levevis
-------

Larvene utvikler seg i morken ved. Hos denne arten legger hunnene egg i nokså harde, døde stammer ved hvitråte.

Utbredelse
----------

Arten er kjent fra Indonesia (Enggano).

Systematisk inndeling
---------------------

I de nyeste inndelingene blir arten vanligvis plassert i slekten *Dorcus*.

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
			* Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
				+ Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
					- Stammen Dorcini
						* Slekten *Dynodorcus* Didier, 1930
							+ ***Dynodorcus fuscescens*** (Didier, 1931)

Eksterne lenker
---------------

* Bildegalleri over en del arter
* Bilder va en del arter
* *Artikkelen har ingen egenskaper for arter i Wikidata*
**Giovanni Battista Belzoni** (født 15. november 1778 i Padova, død 3. desember 1823 i Gwato (i dagens Nigeria)) var en italiensk oppdagelsesreisende som er mest kjent for å ha oppdaget egyptiske oldtidsbyggverk og gjenstander.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Belzoni vokste opp i Roma. Han hadde planlagt å bli munk, men i 1798 okkuperte franske tropper Roma, noe som drev ham fra byen og til å endre karriereplaner. Han flyttet til fødebyen Padova, derfra til Nederland og siden til Storbritannia, der han traff sin blivende kone. De var begge lange, han var over to meter, og de opptrådte på markeder.

### Utforskninger i Egypt

Belzoni reiste fra Storbritannia til Spania og Portugal og videre til Egypt i 1815 Der sendte hans venn, generalkonsul Johann Ludwig Burckhardt, ham til Teben, der han fjernet en gigantisk byste av Ramses II, vanligvis kalt *Young Memnon*, og sendte den til London. Den oppbevares nå i British Museum i London. 

'Young Memnon', Ramses II, i British Museum.
Han fikk også fjernet sand fra tempelet i Abu Simbel, gjorde utgravninger i Karnak og åpnet i Kongenes dal Seti Is grav i 1817 - dette er den lengste og dypeste i Kongenes dal. Belzoni var den første til å ta seg inn i den andre pyramiden i Giza og den første europeeren i moderne tid som besøkte Bahariaoasen.

### Vest-Afrika

Belzoni vendte tilbake til Storbritannia i 1819. I 1823 begav han seg til Vest-Afrika i den hensikt å reise til Timbuktu. Men han ble nektet til å reise gjennom Marokko, og valgte i stedet å reise langs Guineakysten. Han nådde Benin, men ble rammet av dysenteri og døde.

Blant hans skrifter kan nevnes *Narrative of the operations and recent discoveries in Egypt and Nubia* (1821).

Referanser
----------

1. ↑  fra hans publikasjon *Narrative of the Operations and Recent Discoveries Within the Pyramids, Temples, Tombs and Excavations in Egypt and Nubia*, London, 1820.
2. 1 2   Encyclopædia Britannica Online, «Giovanni Battista Belzoni», Encyclopædia Britannica Online-ID biography/Giovanni-Battista-Belzoni[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   Gemeinsame Normdatei, besøkt 27. april 2014[Hentet fra Wikidata]
4. 1 2   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
5. ↑   Hrvatska enciklopedija, Hrvatska enciklopedija-ID 6815, oppført som Giovanni Battista Belzoni[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* *Svensk uppslagsbok*. Malmö 1939

Eksterne lenker
---------------

* (en) Giovanni Battista Belzoni – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Giovanni Battista Belzoni – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) The Great Belzoni (1778–1823) fra Belzoni online

Portal: Arkeologi

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Deutsche Biographie **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** ULAN **·** NKC **·** ICCU **·** BNE
 |
***Gauchodaeus*** er en slekt av biller som hører til gruppen skarabider (Scarabaeoidea). De lever for det meste i sandige områder og kalles "sand-loving scarab beetles" på engelsk. Slekten omfatter bare én kjent art.

Utseende
--------

En middelsstor (ca. 5,5 - 6 millimeter), avlang, noe blank, fint hårete, rødbrun skarabide. Kjevene (mandiblene) stikker litt ut foran hodet, men mindre enn hos de fleste andre Ochodaeidae. Hodet er rundet, omtrent en og en halv gang så bredt som langt. Oversiden er fint og tett punktert, kledt med fine, korte hår. Antennene består av ti ledd, de tre ytterste danner en hårete klubbe. Pronotum er nær dobbelt så bredt som langt, rundet med tvert avskåret forkant. Dekkvingene er avlange, med markerte punkstraiper, forøvrig nokså tett punkterte. Beina er forholdsvis korte og kraftige.

Levevis
-------

Arten lever i tørre, litt høytliggende områder. Forøvrig er nesten ingenting kjent om biologien.

Utbredelse
----------

Arten er bare funnet i provinsen Neuquén i det vestlige Argentina.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien Skarabider, Scarabaeoidea
			* Familien Ochodaeidae Mulsant & Rey, 1871
				+ Underfamilien Chaetocanthinae Scholtz, 1988 – Afrika og vestlige Nord-Amerika
					- Gruppen Synochodaeini Scholtz, 1988
						* Slekten *Gauchodaeus* Paulsen & Ocampo, 2012
							+ *Gauchodaeus patagonicus* Paulsen & Ocampo, 2012

Kilder
------

* M.J. Paulsen og F.C. Ocampo (2012) The Ochodaeidae of Argentina (Coleoptera, Scarabaeoidea). *ZooKeys* 174: 7-30.
* Generic Guide to New World Scarab Beetles - *Gauchodaeus*

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Gauchodaeus* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* *Gauchodaeus* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**Gattilusi** (entallsform: **Gattilusio**) var en innflytelsesrik slekt fra Genova som kontrollerte flere besittelser i det nordlige Egeerhavet fra 1355 og frem til midten av 1400-tallet. Familien utviklet tette forbindelser med den bysantinske herskerslekten Palaiologos — over fire generasjoner var det Gattilusi som giftet seg inn i Palaiologos-slekten; to til keiseres døtre, en til en keiser, og én til en despot som senere ble keiser.

Francesco I Gattilusio var den som takket være sine tette bånd til den bysantinske keiser klarte å etablere familiens regionale makt i Egeerhavet. Keiseren gav ham og hans arvinger herredømmet over øya Lesbos. Senere kunne Gattilusislekten utvide sin makt til Ainos, Lemnos, Thasos, Samothraki og Phokaia, der de grunnla genovesiske kolonier. Ved sin ekteskapspolitikk ble forbindelsene mellom det bysantinske herskerhus og den kristne adel styrket i middelhavsområdet. 

Med osmanenes fremmarsj på 1400-tallet tapte slekten makt og innflytelse i Egeerhavet. Aller sist, i 1462, måtte de gi slipp på Lesbos, som de hadde styrt siden 1355. De hadde den siste håndfull år, etter Konstantinopels fall i 1453, hersket der som osmanenes vasaller.

Litteratur
----------

* Miller, William (1913). «The Gattilusj of Lesbos (1355–1462)». *Byzantinische Zeitschrift*. 22.
* Christopher Wright, *The Gattilusio lordships and the Aegean world 1355-1462* (Leiden: Brill, 2014). ISBN 978-9004264694

Referanser
----------

1. ↑  Anthony Luttrell, "John V's Daughters: A Palaiologan Puzzle", *Dumbarton Oaks Papers*, **40** (1986), s. 112

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** VIAF **·** GND
 |
**Mussab Hassan Jussef** (engelsk: Mosab Hassan Yousef, arabisk: مصعب حسن يوسف, tysk: Mussab Hassan Jussef) er en palestinsk forfatter (*Son of Hamas*) og sønn av en av de som stiftet Hamas.

Hans far, Sheikh Hassan Yousef, var en av grunnleggerne og lederne av Hamas og på grunn av dette tilbrakte Yousef mange år i forskjellige israelske fengsler. Han er den eldste av seks brødre og to søstre. Yousef ble for første gang pågrepet av israelske myndigheter da han var ti år gammel, under den første intifadaen, for å kaste steiner mot israelske bosettere på palestinsk grunn. Som sin fars eldste sønn, ble Yousef ansett som en mulig arving og en fremtredende person i Hamas.

I 1999 møtte Yousef en britisk misjonær som introduserte ham til kristendommen og etterhvert omfavnet han gradvis denne religionen. I 2005 ble Yousef i all hemmelighet døpt i Tel Aviv av en kristen turist. Han forlot Vestbredden til fordel for USA i 2007 og bodde en stund i San Diego, California, hvor han sluttet seg til en kirke. I august 2008, offentliggjorde Yousef sin konvertering til kristendommen og ga ga samtidig avkall på Hamas og det arabiske lederskapet, og dermed satte han seg selv i fare og eksponerte sin familie i Ramallah for forfølgelse og attentat fra hans tidligere muslimske brødre. Yousef har blant annet hevdet at hans mål var å bringe fred til Midtøsten. Han håper likevel å returnere til Israel og Palestina når det kom til varig fred mellom partene. Hans selvbiografi, Sønn av Hamas, ble utgitt i mars 2010.

Referanser
----------

1. ↑   BnFs generelle katalog, catalogue.bnf.fr, besøkt 25. mars 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   *Tsjekkias nasjonale autoritetsdatabase*, NKC-identifikator osa20181015608, Wikidata Q13550863,

Eksterne lenker
---------------

* (en) Mosab Hassan Yousef – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NDL **·** NKC
 |
Mussenden Temple.
**Mussendeen Temple** er en liten sirkulær bygning lokalisert på en klippe nær Castlerock i Londonderry, høyt over Atlanterhavet på nordvestkysten av Nord-Irland. 

Tempelet ble bygget i 1785 og er en del av godset til Frederick Hervey, 4. jarl av Bristol, Biskop av Derry. Bygget som et bibliotek og modellert etter Vestatempelet i Roma, er tempelet dedikert til minne om Herveys søskenbarn Frideswide Mussenden. 
Gjennom tiårene har erosjon gjort at klippekanten stadig har krøpet nærmere tempelet. I 1997 gjennomførte The National Trust sikringsarbeid for å stabilisere klippen for å hindre tap av bygningen.

Ingraveringen som går rundt huset leser, «Tis pleasant, safely to behold from shore/ The rolling ship, and hear the tempest roar.», som for øvrig er en sitering tatt fra den greske poeten Lucretius. 

Ettersom Mussenden Temple nå, sammen med nærliggende herregården, Downhill Castle, tilhører The National Trust, er tempelet åpnet for allmennheten fra morgen til kvelden. Tempelet i seg selv er åpent på spesielle dager og det er gratis inngang for den som måtte ønske å se tempelet fra innsiden. 

I 2007 fikk tempelet tillatelse til å holde vielsesseremonier.

Referanser
----------

1. ↑  Examples of recent rockfalls from basalt cliffs in Northern Ireland Arkivert 28. september 2012 hos Wayback Machine. Peter Wilson and Alana Cunningham, School of Environmental Sciences, University of Ulster at Coleraine, *Irish Geography, Volume 36(2), 2003, 170-177*, retrieved 18 September 2009
2. ↑  Weddings at Mussenden Temple Arkivert 30. september 2009 hos Wayback Machine. National Trust for Places of Historic Interest or Natural Beauty
Marie Antoinette i musselinkjole (1783).
**Musselin** (fra arabisk *mausili*, «fra Mosul») er et svært tynt vevet bomullstekstil som på 1600-tallet ble brakt til Europa fra byen Mosul i dagens Irak. Stoffet ble særlig populært som kjolestoff i Frankrike på 1700-tallet og begynnelsen av 1800-tallet. 

Langt tidligere er stoffet kjent fra Bengal, der det kanskje først ble vevet. I Periplus Maris Erythraei fra det første århundre e.Kr. er musselin nevnt som en eksportvare fra Bengal, og i det åttende århundre skryter den arabiske handelsmannen Sulaiman i *Salsilatu-t Tawarikh* av et svært tynt bomullstoff fra Bengal han ikke har sett maken til andre steder.

Referanser
----------

1. ↑  Ahmad, S. (2005). «Rise and Decline of the Economy of Bengal» (PDF). *Asian Affairs*. 27 (3): 5–26. Arkivert fra originalen (PDF) 11. mars 2016. Besøkt 17. november 2011.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Nationalencyklopedin
 |
Setningen sier at *BD/DC = AB/AC* når linjen *AD* halverer vinkelen i *A*..
**Halveringslinjesetningen** er et teorem i euklidsk geometri om halveringen av en vinkel i en trekant. Hvis trekanten er gitt ved hjørnene *A*, *B* og *C*, og vinkelen i *A* halveres ved en linje som går gjennom punktet *D* på den motsatte siden, så vil forholdet mellom de to linjestykkene denne blir delt i, være gitt som

{\displaystyle {BD \over DC}={AB \over AC}\ .}
Setningen ble allerede bevist i Euklids *Elementer* om geometri. Den er av stor, praktisk betydning i løsning av mange geometriske oppgaver.

Linjen *BE* er parallell med *AD*. Da vil alle de skraverte vinklene være like store.
Det er mange måter å bevise setningen på. Hvis man for eksempel betrakter trekantene *ADB* og *ADC*, så er forholdet mellom deres areal lik med *BD/DC* når disse linjestykkene betraktes som grunnlinjene i trekantene som dermed får felles høyde. Men det samme forholdet mellom de to trekantarealene kan også beregnes ved å betrakte *AD* som en felles grunnlinje. Da blir forholdet mellom høydene lik med *AB/AC* da de begge har en vinkel i punktet *A* som er en halvdel av den fulle vinkelen i dette punktet. Derfor må *BD/DC = AB/AC*, og halveringslinjesetningen er bevist.

Et rent geometrisk bevis kan gjennomføres ved å trekke en linje gjennom hjørnet *B* parallell med *AD*. Denne nye linjen skjærer forlengelsen av *AC* i et nytt punkt *E*. Da er trekantene *ECB* og *ACD* formlike slik at *EA/AC = BD/DC*. Denne sammenhengen er ofte omtalt som et av Tales’ teorem. I tillegg er trekanten *EAB* likebent med *EA = AB*. Disse to forholdene gir nå til sammen at *AB/AC = BD/DC*, og setningen er igjen bevist.

Litteratur
----------

* A. Søgaard og R. Tambs Lyche, *Matematikk for den høgre skolen*, Gyldendal Norsk Forlag, Oslo (1955).

Eksterne lenker
---------------

* Cut the Knot, Angle Bisector Theorem, med flere bevis.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MathWorld
 |
***Macrocrates australis*** er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea). Den lever i Sør-Amerika.

Utseende
--------

En middelsstor (23-33 millimeter), mørkt rødbrun hjortebille. Hannene hos denne slekten utmerker seg ved at hodet er meget stort sammenlignet med kroppen (mye bredere enn forkroppen) med svært kraftige kjever (mandibler), disse er rødlige på farge. Hos denne arten har kjevene en kraftig tann på innerkanten i den indre delen, og er kløvet i spissen. Hodet er jevnt rundet uten påfallende utvekster, med en liten tann på hver side nær bakhjørnet. Fasettøynene er ganske små. Antennene er forholdsvis lange og tynne, med en liten, tre-leddet vifte ytterst. Pronotum er trapesformet (bredest foran) med en liten tann midt på hver sidekant, omtrent dobbelt så bredt som langt. Dekkvingene er omtrent så brede som midten av pronotum. Hunnen er mindre om mørkere enn hannen, uten forstørret hode og forstørrede kjever, pronotum er rundet.

Utbredelse
----------

Arten er utbredt i det sørlige Brasil (delstatene Goiás, Paraná, Santa Catarina).

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
			* Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
				+ Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
					- Stammen *Neoprosopocoilini*
						* Slekten *Macrocrates* Burmeister, 1847
							+ ***Macrocrates australis*** Luederwaldt, 1935

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Macrocrates australis* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata
* Generic Guide to New World Scarabid Beetles – *Macrocrates australis*
* Bildegalleri
* Coleoptera-Atlas, med bilde
***Macrodicax*** er en slekt av biller som hører til familien kortvinger (Staphylinidae). De kan kjennes på lang og smal, mer eller mindre sylindrisk kroppsform og nokså kort bein. Disse billene lever på bakken der den smale kroppsformen hjelper dem å ta seg lett fram mellom løvstrø og røtter.

Utseende
--------

Middelsstore, slanke biller, mer eller mindre sylindrisk kroppsform og mørk farge, dekkvinger og bakkroppsspiss kan være brunrøde. **Hodet** er ganske stort, gjerne mer eller mindre firkantet, og skilt fra brystskjoldet (pronotum) ved en tydelig, smal "hals". Fasettøynene er vanligvis ganske små og antennene tynne. **Brystskjoldet** (pronotum) er gjerne lengre enn bredt, noen ganger smalere enn hodet. **Dekkvingene** er omtrent så lange som brystskjoldet, omtrent parallellsidige. **Bakkroppen** er lang og mer eller mindre sylindrisk.

Levevis
-------

Smalkortvingene er bakkelevende rovdyr som særlig finnes på litt fuktige steder.

Utbredelse
----------

Slekten er utbredt i det østlige Australia.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
			* Familien kortvinger (Staphylinidae) Latreille, 1802
				+ Underfamilien smalkortvinger, Paederinae Fleming, 1821
					- Stammen **Paederini** Fleming, 1821
						* Understammen Dicaxina Schomann & Solodvnikov, 2016
							+ Slekten ***Macrodicax*** Lea, 1923
								- *Macrodicax latebricola* Oke, 1933
								- *Macrodicax potens* Lea, 1923

Referanser
----------

1. ↑  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 15. november 2020. Besøkt 15. november 2020.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Macrodicax* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* *Macrodicax* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata