recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Mulu** var en online sosialt nettverk slik at brukerne kan dele produkt- anbefalinger og motta en prosentandel av de resulterende inntekter til seg selv eller en gode formål etter eget valg. Brukere kan dele sine egne anbefalinger eller bla gjennom anbefalinger fra andre brukere, inkludert kjendiser. Kjøp som er gjort basert på Mulus anbefalinger tjener enten brukeren som gjorde anbefalingen, eller veldedighet. Brukere kan velge fra veldedige organisasjoner som inkluderer Greenpeace, Leger uten Grenser, og Lance Armstrong Foundation. I februar 2012, var Mulu inkludert i Mashable ' s liste over "10 Hot Startups Changing the Face of Retail".Mulu ble så nominert til en Webby Award i kategori Mote 10. April 2012, sammen med Vogue.com og The New York Times.

Mulus grunnlegger og administrerende direktør, Amaryllis Fox, sier:: "Vi prøver å bruke andres gode smak i gadgets, bøker eller sko til å bidra til hjelpearbeid ved å bygge helseklinikker i Sudan." Fox er en veteran av hjelpearbeid langs den Thai-Burmesiske grensen.

Referanser
----------

1. ↑  Goode, Lauren, "Meet Mulu", *Wall Street Journal AllThingsD*, 24 Jan 2012
2. ↑  "Shop for a Cause" Arkivert 31. mars 2015 hos Wayback Machine. *InStyle Magazine*, 6 Feb, 2012
3. ↑  Macala Wright Lee, 10 Hot Web Startups Changing the Face of Retail, *Mashable*, 3 Feb 2012
4. ↑  «2012 Webby Nominees». Arkivert fra originalen 8. april 2011. Besøkt 9. desember 2019.
5. ↑  Abby Schreiber, "Beautiful People" Arkivert 7. april 2012 hos Wayback Machine. Arkivert 2012-04-07 hos Wayback Machine, *Paper Magazine*, 22 Mar 2012
**Multippel korrespondanseanalyse** er en multivariat generalisering av enkel korrespondanseanalyse. MCA, som metoden gjerne forkortes, åpner for analyser av en stor mengde variabler. Dette oppnår den gjennom å gjøre korrespondanseanalysen på enten en Burt-tabell eller en indikatormatrise, istedenfor en vanlig krysstabell. De ulike variantene har litt ulike matematiske og geometriske egenskaper, men i hovedsak tolkes resultatene på samme måte som i enkel korrespondanseanalyse. 

Multippel korrespondanseanalyse av indikatormatriser har to typer punktskyer som hovedresultat: kategoriskyen og individskyen. Den førstnevnte viser distanse og nærhet mellom de ulike kategoriene i datasettet, slik at de underliggende strukturene lett kan tolkes. Individskyen viser distanse og nærhet mellom individene i datasettet. Slik kan individskyen benyttes til å studere fordelingen av egenskaper som ikke deltar i selve konstruksjonen av rommet, såkalte supplementærvariabler. 

MCA av indikatormatriser ble popularisert gjennom arbeidene til Pierre Bourdieu. I analysene i *Homo Academicus* og *The State Nobility* presenterte han korrespondanseanalyser av henholdsvis franske professorer og næringslivsledere. I begge disse analysene kunne en vise fram individskyer med navnene på personene i datasettet, noe som kan være særdeles nyttig i analysene av små elitepopulasjoner.
Kirken Notre Dame de Nice.
Notre-Dame de Nice i nattlys.
Interiør
**Notre-Dame de Nice** (fransk: *Basilique Notre-Dame de Nice*, fullt navn *Nortre-Dame d'Assomption*) er en katolsk kirkebygning i det sentrale Nice i Frankrike, ved Avenue Jean Médecin. Kirken er oppført i nygotisk stil.

Kirken ble oppført mellom 1864 og 1868 etter tegninger av arkitekten Louis Lenormand (sønn av Louis Lenormand), og er den største kirken i Nice, men hovedkirken er katedralen i Nice.

Det indre av kirken hentet sin inspirasjon fra Saint-Serge-katedralen i Angers, og det ytre inspirert av Notre-Dame de Paris, som er i gotisk stil. 

Oppførelsen ble motivert av et ønske om å tilføre byen et sentralt landemerke med et fransk preg, etter at grevskapet Nice (*Contea di Nizza*) ble inkorporert i Frankrike i 1860 etter å tidligere ha tilhørt kongeriket Sardinia. På denne tid anså man at gotiske bygninger i særlig grad kjennemerket franske stilidealer. Den kjennetegnes blant annet av de to firkantede tårnene med en høyde på 65 meter, som dominerer den østre fasaden med et stort rosevindu i øst med motiv fra Jomfru Marie himmelopptagelse.

Kirken ble konsekrert 12. mars 1925 og ble elevert til basilica minor den 16. april 1978.

Basilikaen var den 29. oktober 2020 åsted for et islamistisk angrep som koste tre mennesker livet, to ved å få skåret over halsen..

Referanser
----------

1. ↑  Les concerts de Notre-Dame Arkivert 18. juli 2011 hos Wayback Machine. site officiel de la mairie de Nice. Lest 25. september 2009.
2. ↑  «website of the Mairie de Nice». Arkivert fra originalen 18. juli 2011. Besøkt 3. januar 2011.  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 18. juli 2011. Besøkt 30. oktober 2020.
3. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 18. juli 2011. Besøkt 30. oktober 2020.
4. ↑  Michel Steve. *L’architecture à Nice entre 1850 et 1860. ou la crise du modèle néoclassique et le passage à l’éclectisme*. s. 73–80.
5. ↑  Histoire de Notre-Dame Arkivert 10. august 2017 hos Wayback Machine. site officiel de la basilique. Lest 10. august 2017.
6. ↑ . 29. oktober 2020 .  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)

Eksterne lenker
---------------

* Les concerts de Notre-Dame: Official website of the Mairie de Nice
* *L'architecture à Nice entre 1850 et 1860*, Michel Steve, *Cahiers de la Méditerranée*, vol. 74, Les crises dans l'histoire des Alpes-Maritimes, 2007

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
13. juni 2023 ble tre personer drept som følge av en knivstikking. Tre andre ble skadd da en varebil kjørte inn i dem i tre sammenhengende angrep i Nottingham, en by i Øst-Midlands i Storbritannia. Angrepene ble utført tidlig på morgenen, og begynte rundt 04:00 GMT med to dødelige knivstikkinger på gaten. De fortsatte med den dødelige knivstikkingen av en skolevaktmester som fikk varebilen sin stjålet, og endte da den mistenkte ble arrestert av politiet etter å ha kjørt en varebil inn i en folkemengde som sto ved et busstopp.

16. juni 2023 ble den mistenkte siktet for tre tilfeller av mord og tre tilfeller av forsøk på drap.

Angrepene
---------

Klokken 04:00 GMT 13. juni 2023 ble to 19-åringer funnet knivstukket i Ilkeston Road.  Nottinghamshire politiet ble varslet om hendelsene klokken 04:05. Et anonymt øyenvitne fortalte politiet at han hadde sett de to studentene bli angrepet, og hørte et forferdelig skrik og så en mann kledd i svart med hette og ryggsekk. Han så det mannlige offeret kollapse midt i veien, mens kvinnen beveget seg mot et hus før hun forsvant ved siden av huset. CCTV det ble senere funnet opptak som viser den mistenkte som forsøkte å bryte seg inn på et soverom på seely Hirst House hostel på Mapperley Road, mindre enn en time etter at han hadde angrepet de to studentene.

Klokka 05:25 ble politiet tilkalt til en hendelse der en varebil hadde blitt kjørt inn i folk som ventet på et busstopp i nærheten av Theatre Royal i sentrum av byen, der tre personer ble skadet. Den mistenkte forsøkte deretter å kjøre over to andre fotgjengere i Sherwood Street-området; de ble antatt å ha fått lettere skader. Mann funnet knivstukket I Magdalenaveien i trondheim Mapperley Park område av byen, i nærheten Av Seely House Hostel. Klokken 05:30, etter at en mann truet politiet med kniv, ble han tasered utenfor en nærbutikk I Bentinck Road, Forest Fields ble pågrepet mistenkt for mord.

Referanser
----------

1. ↑  «Nottingham attack: What we know so far» **(engelsk)**.
2. 1 2  «Three people found dead in Nottingham». *Al Jazeera* **(engelsk)**. 13. juni 2023. Besøkt 13. juni 2023.
3. 1 2  McNamee, Michael Sheils; Gregory, James (13. juni 2023). «Nottingham attacks: What we know so far». *BBC News* **(engelsk)**. Besøkt 13. juni 2023.
4. 1 2 3  «Nottingham attacks: CCTV shows suspect outside homeless hostel». *BBC News* **(engelsk)**. 14. juni 2023. Besøkt 14. juni 2023.
5. ↑  Watson, Gavin Bevis & Greig. «Nottingham: Students among three killed in Nottingham attacks» **(engelsk)**. Besøkt 13. juni 2023.
6. ↑  Sawer, Patrick. «Nottingham suspect ‘tried to get into hostel’ before stabbing third victim» **(engelsk)**. telegraph.co.uk.
7. ↑  «Nottingham attacks: CCTV shows suspect outside homeless hostel» **(engelsk)** – via www.bbc.co.uk.
8. ↑  Dodd, Vikram; Murray, Jessica; Pidd, Helen; Grierson, Jamie (14. juni 2023). «Nottingham in shock after three die in early-morning attacks». *The Guardian* **(engelsk)**. Besøkt 14. juni 2023.
9. 1 2  «Nottingham attacks: Police given more time to question suspect» **(engelsk)**. bbc.com. 15. juni 2023. Besøkt 15. juni 2023.
**Marwān ibn al-Ḥakam** (arabisk: مروان بن الحكم; født 623, død 685 AD/2-65 AH) var den fjerde kalifen av Umayyadekalifatet fra 684 til 685, en stilling han overtok etter Muʿāwiyah II abdiserte. Tidligere hadde han tre ganger vært guvernør av Medina. Marwāns maktovertagelse førte til at Umayyadekalifatet nå ble styrt av al-Ḥakam ibn Abī al-ʿĀṣ' og ikke Abū Sufyān ibn Ḥarbs etterfølgere. Både al-Ḥakam og Abū Sufyān var sønnesønnene til Umayyah, og derav kommer navnet umayyadene. Al-Ḥakam var også onkelen til ʿUṯmān ibn ʿAffān.

Under slaget ved Basra ("kamelslaget") i 656 skal Marwān ibn al-Ḥakam ha truffet general Ṭalḥah ibn ʿUbaydallāh i låret med en pil, noe som ble hans død. Marwān drepte Ṭalḥah som hevn for hans antatte forræderi mot den tredje kalifen, ʿUṯmān. Av ʿAlī ble han avsatt som Medinas guvernør, men Muʿāwiyah I gav ham stillingen tilbake. Senere måtte han dra fra byen på grunn av ʿAbd Allāh ibn az-Zubayrs opprør mot Yazīd I. Han dro deretter til Damaskus, hvor han ble gjort etter Muʿāwiyah II abdiserte. 

Marwāns korte regjeringstid ble kjennetegnet av en borgerkrigen blant umayyadene og krigen mot ʿAbd Allāh ibn az-Zubayr, som fremdeles hadde kontrollen over Hijaz, Irak, Egypt og deler av Syria. Marwān seiret i borgerkrigen og opprettet så den marwānidiske kaliflinjen. Han klarte også å gjenerobre Egypt og Syria fra ʿAbd Allāh, men klarte ikke å endelig beseire ham. 

Sjiitter regner Marwān, som de andre umayyadekalifene, for å være en illegitim hersker. 


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Muʿāwiyah II** | **Umajjadekalif**(684–685) | Etterfølger:**ʿAbd al-Malik** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Notto Fipp**, egentlig **Notto Tellefsen Senum**, (født 24. september 1885 på Senum i Hornnes og Iveland, død 14. oktober 1931 i Kristiansand) var en norsk kappgjenger.

Som 16-åring dro han til sjøs, og var sjømann i to og et halvt år før han gikk i land i USA i 1904. Under oppholdet i USA ble han vegetarianer. Det er ikke kjent hvor lenge han ble værende i USA, men han var tilbake i hjembygda i 1922.

Sommeren 1929 gikk han fra Kristiansand til Oslo uten å spise, bare drikke. Han brukte 13 dager på turen, og tok av 13 kg. Mens han var i Oslo, ble han kjent med vegetarianeren Hans Jakob Røgler, som så fulgte ham på sykkel på turen tilbake til Kristiansand. På tilbaketuren spiste Notto Fipp bananer, og greide strekningen på 4 dager og 9 timer.

I juli 1930 gikk han fra Oslo til Trondheim på 5 dager og 22 timer. Han spiste bananer og drakk melk på turen, og ble igjen fulgt av Røgler på sykkel. Året etter gikk han om kapp med dansken Sigurd Bernt fra København til Oslo. Også den gangen ble Notto Fipp fulgt av Røgler på sykkel, og levde på bananer, men han ble slått av den mye yngre dansken.

Natt til 11. oktober 1931 ble Notto Fipp påkjørt i Setesdal, og han døde på sykehus i Kristiansand 14. oktober.

Notto Senum kalte seg Fipp og Fippen etter at han hadde anlagt et tynt fippskjegg. Etter langturene til fots med bananer som eneste mat fikk han også tilnavnet Bananen. I 2010 utga Lars Saabye Christensen romanen *Bernhard Hvals forsnakkelser*, som er inspirert av historien om Notto Fipp.

Se også
-------

* Trondheim - Oslo til fots

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑  VG: Saabye Christensen fikk idé på antikvariat (17. august 2010, besøkt 28. mars 2012)

Kilder
------

* Arkivverket Kristiansand: Den originale Notto Fipp (besøkt 28. mars 2012)
Foto: Ole Skarbø, ca. 1920–23 
**Ullensaker prestegård** (opprinnelig *Ullinshof*) ligger sørøst for Ullensaker kirke. Prestegård og kirke har røtter tilbake til middelalderen, skjønt kirkestedet har vært flyttet lokalt. Nåværende hovedbygning på prestegården ble oppført i 1826. Det er en toetasjers laftet bygning med saltak. Ved en større istandsetting i 1896–97 fikk den sveitserpreg. Bygningen ble også modernisert i 1972, da planløsningen ble endret. Det er nå værelser på begge sider av en midtgang. Det nasjonalromantiske stabburet er fra 1898. De to bygningene ble fredet i 1992.

Referanser
----------

1. ↑  Avbildet i Digitalt museum.

Kilder
------

* Gunnar Birkeland og Sigrunn Nerdal, red. (2015). «44 Ullensaker prestegard». *Prestegårder i Norge – et utvalg*. Opplysningsvesenets fond. s. 45–46.

Eksterne lenker
---------------

* Ullensaker prestebolig hos Opplysningsvesenets fond
* «Ullensaker prestegård». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
**Ilkka Remes**, egentlig **Petri Pykälä** (født 13. desember 1962 i Luumäki), er en finsk forfatter som skriver spenningsromaner. Etter eget utsagn bruker forfatteren pseudonym fordi han ikke bare vil profilere seg som spenningforfatter, og fordi at han også vil skrive om andre ting i framtiden.

Remes er magister i økonomi fra Turun kauppakorkeakoulu (Åbo handelshøgskole), og han har også studert kommunikasjon i London. Remes har kone og to barn, og han bor i Brussel. Han er tildelt Kalevi Jänttis litteraturpris (1997), Suomen dekkariseura (1999) og Olvi-säätiön kirjallisuuspalkinto (1999).

Remes startet produksjonen med to kontrafaktiske romaner. Den første, *Pääkallokehrääja* (1997), skildrer Finland under kommunistisk styre («DDR-Finland»), der frigjøringskampen for alvor skyter fart under den sovjetiske liberaliseringen på 1980-tallet. I *Karjalan lunnaat* er scenariet motsatt. Her går historien slik vi kjenner den fram til ca 1990, og deretter følges utviklingen fram til Finland får det okkuperte Karelen tilbake.

Karakteristisk for Remes bøker er at vanlige mennesker mer eller mindre kommer i brennpunktet for store verdenshistoriske hendelser. Utgangspunktet er Finland. Ofte, men ikke alltid, spiller også Russland en sentral rolle i bøkene. I *Ruttokellot* er det for eksempel finske politikere, blant annet utenriksministeren, med deres tvilsomme kontakter med DDR, som danner bakteppet for handlingen.

I januar 2001, etter å ha lest nettopp *Ruttokellot*, skrev utenriksminister Erkki Tuomioja kritisk om Remes bøker, og mente at de var karakterisert ved at alt negativt kom fra Russland, og at de representerte det som på finsk kalles «*ryssäviha*», det vil si hat mot russere. Sannheten er nok mere sammensatt: Remes finner både positive og negative trekk ved Russland. Det han deriomot har klart på en måte som få spenningsforfattere er i stand til, er å ta opp tema som er viktige for alle finner og framstilt de litterært.

Remes har også skrevet fem spenningsromaner for ungdom, der sønnen til en av personene som går igjen i flere av spenningsromanene skrevet for voksne, er hovedperson.

Noen av Remes bøker er oversatte til tysk.

Bibliografi
-----------

### Bøker for voksne

* Pääkallokehrääjä (1997)
* Karjalan lunnaat (1998)
* Pedon syleily (1999)
* Ruttokellot (2000) – «Blutglocke» (tysk, 2007)
* Uhrilento (2001)
* Itäveri (2002)
* Ikiyö (2003) – «Ewige Nacht» (tysk, 2005)
* Hiroshiman portti (2004) – «Das Hiroshima-Tor» (tysk, 2006)
* Nimessä ja veressä (2005) – «Höllensturz» (tysk, 2006)
* 6/12 (2006) – «Die Geiseln» (tysk, 2007)
* Pahan perimä (2007)

### Bøker for ungdom

* Piraatit (2003)
* Musta Kobra (2004)
* Pimeän pyöveli (2005)
* Kirottu koodi (2006)
* Hermes (2007)

Referanser
----------

1. ↑   ČSFD, ČSFD person-ID 134148[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Fra finsk nettsted

Eksterne lenker
---------------

* (fi) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* (en) Ilkka Remes på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Uppslagsverket Finland **·** Deutsche Biographie **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC
 |
**Ulla Winblad** er en halvt autentisk, halvt fiktiv person, kjent fra Carl Michael Bellmans viser og dikt, løst basert på den virkelige personen **Maria Kristina Kiellström** (1744–1798). 

Hun er en av Bellmans mest kjente figurer og er nymfe og prestinne ved *Bacchi Tempel*. Hun opptrer først i *Bacchi Ordenskapitel*, der hun er nymfenes anfører og uttrykker seg i alexandriner. I Fredmans epistlar er hun mer fåmælt og har bare tre replikker. Navnet Ulla Winblad er konstruert av lån fra Kiellströms venninne, *Ulrika Ek* kalt Ulla, og etternavnet til Kiellströms stemor. 

Sven Stolpe skrev at «Det märkliga, ja kanske helt unika, med hennes gestalt är att hon både är den vulgära, naturalistiskt tecknade skökan och den bellmanska rokokkons obestridda, av alla dyrkande skönhetsdrottning».

«Ulla Winbladh» har siden 1950-tallet også vært navn på et vertshus på Djurgården.

Kilder
------

* Bellman.net om Ulla Winblad
* Artikkel i Dagens Nyheter, 070726
* Gunnar Lundberg. *Ulla Winblad : en tidsbild från det gamla glada Stockholm*. Stockholm, 1924

---

1. ↑  Edvard Matz. *Carl Michael Bellman – Nymfer och friskt kalas*. 2004. ISBN 91-89442-97-0, side 38
2. ↑  Matz, side 45

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN
 |
**Iljusjin Il-18** (NATO-kallenavn **Coot**) er et russisk passasjerfly utviklet av Iljusjin etter en forespørsel fra Aeroflot etter et økonomisk passasjerfly med 75 til 100 seter for bruk på mellomdistanseruter. Prototypen fløy første gang 4. juli 1957, og den første Il-18 ble satt i tjeneste hos Aeroflot 20. april 1959. Over 600 fly ble produsert fram til 1968.

Utvikling og varianter
----------------------

Den første produksjonsmodellen **Il-18** var utstyrt med fire Kusnetsjov SN-4 turbopropmotorer og kunne ta 75 passasjerer. **Il-18B** ble utstyrt med fire Ivtsjenko AI-20 på 2 985 kW hver og rekonfigurert for 84 passasjerer. I 1961 ble **Il-18I** introdusert med en passasjerkapasitet på 111 personer. **Il-18D** og **Il-18E** kunne ta opptil 122 passasjerer og ble utstyrt med de kraftigere Ivtsjenko AI-20M turbopropmotorene på 3 170 kW hver. Sivile Il-18 er også blitt brukt militært som transportfly.

Andre varianter
---------------

### Iljusjin Il-20

Iljusjin Il-20
**Il-20** er et militært rekognoseringsfly basert på Il-18D. Flyet ble observert første gang i 1978 og kan kjennetegnes ved en 10,25 m lang sylidrisk kapsel opphengt under skroget. Kapselen inneholder en SLAR (Side Looking Airborne Radar).

### Iljusjin Il-22

**Il-22** er et kommando- og kommunikasjonsfly basert på Il-18D. En oppgradert versjon er kjent som **Il-22M**.

### Iljusjin Il-24

Utdypende artikkel: Iljusjin Il-24

**Il-24N** er et sivilt rekognoseringsfly utviklet for overvåkning av fiskeri og miljø. Flyet er utstyrt med en SLAR tilsvarende Il-20.

### Iljusjin Il-38

Il-38
1981
Iljusjin Il-38 er et Maritimt rekognoseringsfly basert på Il-18. Flyet ble produsert av Iljusjin og fløy første gang i 1967. Det er i bruk med den russiske og indiske marine.

Il-38 kan fly i opptil 12 timer og kan utstyres med torpedoer og kjernefysiske eller konvensjonelle dypvannsbomber.

Spesifikasjoner
---------------

| Tekniske data | Iljusjin Il-18D | Iljusjin Il-38 |
| --- | --- | --- |
| Mannskap | 5 | - |
| Lengde | 35,90 m | 39,60 m |
| Vingespenn | 37,40 m | 37,40 m |
| Høyde | 10,17 m | 10,16 m |
| Vingeareal | 140 m² | 140 m² |
| Nettovekt | 35 000 kg | 36 000 kg |
| Maksimal lastet vekt | 46 000 kg | 63 500 kg |
| Motor | 4× Ivtsjenko AI-20M turboprop | 4× Ivtsjenko AI-20M turboprop |
| Ytelser | Iljusjin Il-18D | Iljusjin Il-38 |
| Motorytelse | 3 170 kW per motor | 3 170 kW per motor |
| Topphastighet | - | 772 km/t |
| Maksimal marsjhastighet | 675 km/t | 611 km/t |
| Rekkevidde (med drivstoffreserver) | 6 500 km | 7 200 km |
| Rekkevidde (fullt lastet) | 3 700 km | 3 700 km |
|

Eksterne lenker
---------------

* Ilyushin Il-18

| * v
* d
* r
Iljusjin passasjerfly |
| --- |
| Il-12 **·** Il-14 **·** Il-18 **·** Il-62 **·** Il-86 **·** Il-96 **·** Il-114 |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GND **·** LCCN
 |
**Stolberg** er en by i Tyskland i delstaten Nordrhein-Westfalen med rundt 58 000 innbyggere. Byen ligger i Byregion Aachen og har en lang tradisjon som industriby.

Geografi
--------

Stolberg ligger omtrent 5 km øst for Aachen i en dal ved siden av Eifel, som går østover herfra i området Hürtgenwald. I sør grenser Stolberg til kommunen Monschau og i nord til Eschweiler.

Stolberg er delt inn i Unterstolberg og Oberstolberg, som inneholder det meste av gamlebyen. Andre deler av Stolberg er Atsch, Büsbach, Donnerberg og Münsterbusch. I tillegg har landsbyene Breinig, Dorff, Gressenich, Mausbach, Schevenhütte, Venwegen, Vicht, Werth og Zweifall blitt en del av Stolberg.

Historie
--------

Barbarakirche i Stolberg
Stolberg ble først nevnt i dokumenter fra 1100-tallet. Byen ble et viktig senter for messingproduksjon da protestantiske messingprodusenter fra Aachen slo seg ned her rundt 1600 for å komme unna religiøs forfølgelse og økonomiske restriksjoner. Derfor fikk Stolberg kallenavnet *Die Kupferstadt* (Kobberbyen). 

Stolberg ble mindre viktig som messingprodusent da ren sink ble tilgjengelig på midten av 1800-tallet. Mange messingprodusenter flyttet til andre industrier, særlig glass- og tekstilindustri.

Stolberg var en del av hertugdømmet Jülich frem til 1794 da byen ble okkupert av Frankrike og ble en del av kantonen Eschweiler i departementet Roer. Etter Wienerkongressen i 1815 ble Stolberg en del av Preussen. 

Stolberg ble kjent på 1960-tallet som hjemstedet til thalidomid-produsenten Grünenthal. 

I dag er det tre nynazister i bystyret.

Eksterne lenker
---------------

* (de) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Stolberg (Rheinland) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Stolberg (Rheinland) – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
***Tanaka-kun wa Itsumo Kedaruge*** (田中 く ん は い つ も け だ る げ? "Tanaka-kun er alltid sløv") er en Shonen-serie trykt og tegnet av Nozomi Uda. Den er utgitt av Square Enix i nettmagasinet Gangan Online siden juli 2013. Handlingen dreier seg rundt den late skoleeleven Tanaka og hans klassekamerat Otha, som nekter å la ham være i fred. Serien har solgt mer enn én million eksemplarer. En anime-adapsjon av Silver Link begynte i 2016.

Handling
--------

Tanaka-kun sukker hele tiden, lener seg på albuene, og ser alltid ut som han er trøtt. Vanligvis ønsker Tanaka-kun å slappe av og ikke gjøre noenting. Likevel er han umulig å mislike. Det vil si, helt til han møter den ganske rolige, men store Ohta-kun. Ohta-kun vil ikke la Tanaka-kun være som han er, når de to er sammen, prøver Ohta-kun sitt beste for å få vennen til å åpne mer opp for omverdenen. Miyano, Tanaka og Othas klassekamerat, beundrer Tanakas slappe og uanstrengte oppførsel og gjør hva som helst for å bli mer som ham. Hun vil ikke røpe årsaken til at hun ønsker å oppnå sløvhet på samme nivå som Tanaka. Tanaka og Otha mistenker at hun har en crush på Tanaka, men bestemmer seg likevel for å hjelpe henne. Dessverre har hun ikke det som kreves for å være giddesløs.

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen har ingen egenskaper for filmdatabaser i Wikidata*
* "Tanaka-kun is Always Listless BD/DVDs Include Bonus Anime Episodes"
* "Japanese Comic Ranking, July 21–27"
En **multisportskonkurranse** er en konkurranse hvor flere forskjellige sporter er representert. Det best kjente eksempelet er De olympiske leker, og mange av multisportkonkurransene arrangeres etter modell av de olympiske leker. Konkurransene er gjerne store, internasjonale arrangementer som Verdenslekene og X Games, hvor konkurransene avholdes i løpet av flere dager, ofte mellom to til tre uker.

Det arrangeres multisportkonkurranser der deltakelse avgrenses av tilhørighet – nasjonal slik som NM-uka, Canada Games og National Games of India, eller regional som for eksempel Asialekene, Europalekene og De panafrikanske leker. Andre avgrenses ved annen overnasjonal tilhørighet, som blant andre Samveldelekene og De europeiske småstatslekene. Andre avgrensninger som benyttes er utdanning (Universiaden), språklig tilhørighet (Lusofoniske leker og Jeux de la Francophonie) og politisk (Spartakiaden). Flere multisportkonkurranser avgrenses ved alder, historisk tilhørighet, yrkesmessig tilhørighet, etnisk tilhørighet eller tilhørighet ved seksuell legnig. Det arrangeres også nasjonale, regionale og internasjonale multisportkonkurranser der den enkelte utøvers deltakelse avgrenses av forskjellige grader av funksjonshemming, slik som Paralympiske leker, Deaflympics og Special Olympics. 

Multisportkonkurransene arrangeres av et eller flere vertsland eller vertsregioner i en eller flere vertsbyer. I likhet med de olympiske leker deles det ut gullmedaljer, sølvmedaljer og bronsemedaljer til utøverne eller lagene som kommer på respektive første-, andre- og tredjeplass i hver enkelt øvelse. Noen multisportkonkurranser deler også ut et trofé til den nasjonen eller laget som vinner medaljestatistikken sammenlagt, slik som for eksempel Europamesterskapet. Siden disse arrangementene som oftest er store, kostbare og krevende å gjennomføre, blir de som regel arrangert med to eller fire års mellomrom. Det finnes også multisportkonkurranser som arrangeres årlig og med andre tidsintervaller.

Multisportkonkurranser (utvalg)
-------------------------------

* Asialekene
* Asiatiske vinterleker
* Central American and Caribbean Games
* Europalekene
* Europamesterskapet
* De panamerikanske leker
* De panafrikanske leker
* Olympiske sommerleker
* Olympiske vinterleker
* Paralympiske sommerleker
* Paralympiske vinterleker
* Samveldelekene
* Verdenslekene

Referanser
----------

1. ↑  Multi Sports Events hos city-physio.net
2. ↑  International Multi-Sport Events hos topendsports.com
3. ↑  Spectacular European Championships trophy unveiled on eve of multi-sport event hos european-athletics.org
***Geri’s Game***, med tittelen *Geris spill* på norsk, en amerikansk kortfilm fra 1997 produsert av Pixar. Filmen ble skrevet og regissert av Jan Pinkava, og vant i 1998 «Oscar» for beste animerte kortfilm.

Handling
--------

Handlingen foregår i en ensom park om høsten. En gammel mann ved navn Geri spiller et parti sjakk med seg selv, ved også å spille som motstanderen. Du ser aldri begge i samme klipp (i ett klipp ser du motstanderens hånd samtidig som du ser Geri sitte foran). Når motstanderen er i ferd med å vinne, later Geri som om han har et hjerteinfarkt. Mens motstanderen undersøker hva som har skjedd med ham, flytter i skjul Geri brikkene slik at han selv vinner.

Referanser
----------

1. ↑  «Academy Awards, USA (1998)». IMDb. Besøkt 7. oktober 2022.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Geri's Game* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (da) *Geri's Game* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata

* (fr) *Geri's Game* på Allociné Rediger på Wikidata

* (en) *Geri's Game* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata
**Illanmaster** (irsk: *Oileán Máistir*) er en ubebodd øy med bratte klipper som ligger utenfor kysten av grevskapet Mayo og i provinsen Connacht i Irland, 19 km vest for Ballycastle,, i den nordvestlige delen av landet, 250 km vest for hovedstaden Dublin.

Illanmaster er høy, firkantet, blokkformet øy som ligger svært nær fastlandet, men atskilt fra det av en dramatisk fjellkløft. Øya er bratt og det gjør landgang vanskelig, selv om den ikke skal forstyrres, men mulig på den skjermede øst-sørøstlige siden på en bergplattform,

Klimaet i området er temperert. Den gjennomsnittlige årlige temperaturen i området er 6 °C. Den varmeste måneden er juli, når gjennomsnittstemperaturen er 12 °C, og den kaldeste er januar, med 0 °C.

Dyreliv
-------

Mellom øya og fastlandet går det et smalt sund. Øya har ynglende dyreliv, flere sjøfugler, som lundefugl og havsvale hekker her, og brukes om vinteren av en liten flokk hvitkinngås. Øya er et naturreservat, administrert av BirdWatch Ireland. Reservatet er utilgjengelig, men kan sees fra fastlandet.

Referanser
----------

1. ↑  «Oileán Máistir / Illanmaster», *Placenames Database of Ireland*
2. 1 2  «Illaunmaistir, Co. Mayo», *BirdWatch Ireland*. Arkivert fra originalen den 19. juni 2008
3. ↑  The North East. Lough Foyle to Carlingford Lough (PDF), *Oileain.org*
4. ↑   «NASA Earth Observations Data Set Index», *NASA*. Arkivert fra originalen den 28. november 2017

Eksterne lenker
---------------

* «Illanmaster SPA», *National Parks & Wildlife Service*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Stokkenes gravplass** (**Stokkenes gravstad**) er på Nordfjordeid i Stad kommune i Vestland. Gravplassen ligger like øst for sentrum og nord for Eidselva.

Gravplassen har vært i bruk siden før 1950. Den består av to hoveddeler: en eldre del og en nyere del. På et høydedrag på gravplassen står en rødmalt driftsbygning med tårnkonstruksjon.

På gravplassen finnes det som skal være Eids eneste krigsgrav. Deler av gravplassen ble formelt avvigslet i 2007 av hensyn til personer med andre livssysn enn det kristne.

Det er gjort funn fra steinalderen ved arkeologiske utgravninger i området.

Referanser
----------

1. ↑  Ei sjeldan grav – Fjokla Demjanova (Fylkesarkivet i Sogn og Fjordane).
2. ↑  Jf. reguleringsplan.
3. ↑  Krigsgrav på Nordfjordeid – Olav M. Hjelle (Fylkesarkivet i Sogn og Fjordane).
4. ↑  Vårt Land, 24. mai 2007 (krever abonnement), jf. NRK, 23. mai 2007.
5. ↑  Fornfunna på Myklebust (NRKs fylkesleksikon på Allkunne.no).

Eksterne lenker
---------------

* Kyrkja i Eid: Sokna våre
* Reguleringsplan for Myklebust og Stokkenes[*død lenke*] (Eid kommune, 2010/2014)
**«Multiplication»** er en amerikansk popsang med melodi og tekst av Bobby Darin. Darin spilte den inn 8. november 1961 med Ahmet Ertegün og Jerry Wexler som produsenter. Jimmy Haskell var arrangør og orkesterleder. «Multiplication» ble utgitt på singlen Atco 6114 som B-siden til «Irrestistable You».

En engelspråklig versjon med norske John Norman and His Bees ble utgitt på singlen Manu MA-117 i 1965.

Norsk versjon
-------------

Andreas Diesen har skrevet en norsk tekst til en barneplate. På norsk bærer den tittelen «Å multiplisere».

Innspilling
-----------

* Geir Børresen. Utgitt på LP-platen *Eddi* (dB Records DBLP 011) i 1981.

Listeplasseringer
-----------------

| Artist | Liste | Høyeste  plassering | Uker på listen | Dato for listeplassering |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Bobby Darin | Storbritannias flagg Storbritannia | # 5 | 13 | 23. desember 1961 |
| Bobby Darin | USAs flagg Billboard Hot 100-listen | # 30 |  | 1961 |
| Bobby Darin | USAs flagg Cash Box-listen | # 26 |  | 1961 |

Kilder
------

* BobbyDarin.com: Multiplication Arkivert 15. april 2010 hos Wayback Machine.
**Tancheng** (kinesisk: 郯城县 ; pinyin: *Tánchéng Xiàn*) er et fylke i provinsen Shandong i Folkerepublikken Kina. Det ligger i byprefekturet Linyi.

Befolkningen var i 1999 på:964.538. Arealet er på 1306,58 kvadratkilometer.

Tancheng på 1600-tallet er bakgrunnen for Jonathan Spences mikrohistorie *The Death of Woman Wang*.

Xu Ling, kompilator av diktantologien Nye sanger fra jadeterrassen, var fra det som i dag er Tancheng fylke.

Kulturminner
------------

Stedet for hovedstaden til oldtidsstaten Tan (*Tanguo gucheng* 郯国故城) ligger her, og ble i 2006 oppført på Folkerepublikken Kinas liste over verneverdige kulturminner.

Jordskjelv
----------

Den 25. juli 1668 ble området rammet av et jordskjelv med beregnet momentmagnitude på 8,5. Tanchengjordskjelvet var dermed et av Kinas kraftigste i historisk tid. Ved landsbyen Maipo 麦坡村 i storkommunen Gaofengtou i Tancheng fylke kan man tydelig se forkastningene og ruiner som hang sammen med jordskjelvet.

Administrative enheter
----------------------

Tancheng består av elleve storkommuner og seks kommuner:

**Storkommuner**: Tancheng 郯城镇 (administrasjonssete), Matou 马头镇, Zhongfang 重坊镇, Lizhuang 李庄镇, Zhedun 禇墩镇, Yangji 杨集镇, Huangshan 黄山镇, Gangshang 港上镇, Gaofengtou, 高峰头镇, Miaoshan 庙山镇, Shadun 沙墩镇.

**Kommuner**: Shengli 胜利乡, Xincun 新村乡, Honghua 花园乡, Guichang 归昌乡, Honghua 红花乡, Quanyuan 泉源乡.

Samferdsel
----------

Kinas riksvei 205 passerer gjennom området. Den begynner i Shanhaiguan i Hebei og ender opp sør i Shenzhen i provinsen Guangdong. Underveis er den innom blant annet Tangshan, Tianjin, Zibo, Huai'an, Nanjing, Wuhu, Sanming, Heyuan og Huizhou.

Referanser
----------

1. ↑  National Population Statistics Materials by County and City – 1999 Period, *i* China County & City Population 1999, Harvard China Historical GIS
2. ↑  Jonathan D. Spence, *The Death of Woman Wang* (New York: Viking Penguin, 1978).

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GeoNames
 |
Stokkvikdalen med Stokkvikvatnet, august 2016.  
Foto: Robert Anders
**Stokkvikdalen** i Moskenes kommune i Nordland ligger på vestsida av Moskenesøya, på motsatt side av øya fra Å og Sørvågen. Dalen er trang, ca. 2 kilometer lang, og omgitt av høye fjell. I dalen ligger Stokkvikvatnet (46 moh.). Det er nevnt i skriftlige kilder fra 1634 at det bodde folk i Stokkvika,, men i moderne tid har det ikke bodd noen der, i motsetning til vika og dalen med samme navn lengst nord på Moskenesøya, i Flakstad kommune, som ble fraflyttet i 1931. Men folkene i Refsvika, litt lengre sør på øya, brukte Stokkvikdalen som utmarksslått. Under 2. verdenskrig var det et illegalt drivstofflager i Stokkvika, som det ennå finnes tufter igjen av.

Forsvarsdepartementet kjøpte Stokkvika og Stokkvikdalen i 1952 til bruk som skytefelt. Søndag 8. september 1963 hadde Sjøforsvaret skyteøvelse, der KNM «Bergen» og KNM «Stavanger» skjøt granater mot Stokkvikdalen. En feil ved høydeinnstillingen på en av kanonene på KNM «Bergen» gjorde at granatene som ble skutt fra den kanonen kom for høyt, og gikk over fjellet og landet på Å, på den andre sida av øya. Granater slo ned ved bebyggelsen på Å, i Ågdalen, Trolldalsvatnet og muligens i sjøen utenfor Å, men ingen ble skadet under uhellet. Etter denne hendelsen sluttet Sjøforsvaret å bruke Stokkvikdalen som øvingsområde.

Referanser
----------

1. 1 2  Regional kulturminneplan Lofoten 2007: Stokkvika Arkivert 24. mars 2014 hos Wayback Machine. (s. 38)
2. ↑  Flakstad & Moskenes Offisiell Turistguide: Fraflyttede fiskevær og gårder (besøkt 30. september 2012)
3. ↑  Gro Røde: *På et berg eg kalla mett - Hverdagsliv og fraflytting Lofotodden 1900-1950*. Orkana Forlag, Stamsund 1994. ISBN 82-91233-04-7 s. 72 (digitalisert av Nasjonalbiblioteket)
4. ↑  *På et berg eg kalla mett*, s. 213
5. ↑  Nils Aagaard-Nilsen: Storsmellen på Å Arkivert 7. mars 2016 hos Wayback Machine. (i Lofotboka -04, s. 7-13)
Kartet viser dagens departement Manche på Cotentin. Coutances ligger omtrent midt i departementet
**Tancred av Hauteville** (født 980, død 1041) var en normannisk ridder, som man imidlertid ikke har så mange historiske kilder om, men hans betydning er i første rekke gjennom de erobringer og den innflytelse som hans sønner og deres etterkommere skulle få i Europa. Han står derfor i historien fra som stamfaren i Huset Hauteville. Han hadde i hvert fall tolv sønner og to døtre, noe som gjorde at noen av disse søkte til nye områder for å etablere seg.

Tancred var en lavadelsmann fra området ved Coutances på Cotentin-halvøya i Normandie, sannsynligvis fra landsbyen Hauteville-la-Guichard. Hans bestefar skal ha kommet til området fra Skandinavia på samme tid som Rollo av Normandie.

Hans to hustruer, Muriella og Fressenda skulle ifølge usikre kilder begge være døtre av Rikard I, men det finnes ikke sikre primærkilder som støtter denne påstanden.

Se også
-------

* Huset Hauteville

Referanser
----------

1. 1 2   The Peerage person ID p16224.htm#i162239, besøkt 7. august 2020[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3 4 5 6 7 8   The Peerage[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis
 |
**Nitahå-Jussi** (født **Johannes Johansson Oinonen** 16. mai 1874 på Niitaho i Norra viggen, Värmland, død 13. februar 1965 i Torsby) var en skogsfinsk vandrer.

Han var sønn av Johannes Bertilsen (Bertils-Jussi fra Hof i Solør drevet av slekten som ryddet Rotberget.) Hans mor var Anna Olofsdotter av slekten Oinoinen gjennom foreldrene Olof Mickelsson og Karin Mattsdotter Oinoinen. På svensk side omtales han som **Niittaho-Jussi**. En tid arbeidet han i USA, hvorfra han returnerte for å drive gårdsbruket etter at faren døde. En over tyve år lang rettsprosess startet da, ettersom gården var ulovlig overtatt av andre.[]

Vel hjemme begynte han sine detaljerte dagbøker, og han var kjent for å beherske flere språk: Gammel-finsk, svensk, norsk og engelsk. Han er omtalt som «den siste vandreren på Finnskogen», og skal ha uttalt «Dette er mine skoger, men jeg eier dem ikke».[] Han ble portrettert i filmen *Finnskog og trollskap* (1956) med stoff fra boken av Dagfinn Grønoset (1957); samt gjest i det svenske TV-programmet Hylands Hörna. I ettertid er han minnet gjennom Niittaho-Jussis Förening i Helsingfors.

Referanser
----------

1. 1 2   «Nittaho-Jussis grav», besøkt 29. desember 2018[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   oppført som Johannes Johansson Oinoinen, digitaltmuseum.se, besøkt 29. desember 2018[Hentet fra Wikidata]
3. ↑
**Luza** (russisk: Лу́за) er ei elv i den europeiske delen av Russland. Den er ei sideelv til Jug i Nordre Dvinas tilsigsfelt. Elva er 574 kilometer lang, med et nedbørfelt på 18 300 km². Middelvannføringen 99 km fra munningen er 132 m³/s. Elva fryser over i månedsskiftet oktober-november, og blir frosset til april-mai.

Luza har sine kilde i Kirov oblast nær grensen til republikken Komi, ikke langt fra bosetningen Oparino. Den renner først mot nordøst inn i Komi, før den gjør en stor sving og renner mot vest tilbake inn i Kirov oblast, og fortsetter vestover til den løper sammen med Jug rundt 20 km sørsørøst for Velikij Ustjug i Vologda oblast. Elveløpet er meget buktende og meanderende, og elva renner svært sakte, spesielt i de nedre deler. 

Byene Luza og Lalsk ligger ved elva. Det er to små vannkraftverk langs Luza. 

Elva hadde tidligere stor betydning som en del av veien fra det sentrale Russland til Arkhangelsk.

Referanser
----------

1. 1 2 3  «Река Луза». *Russlands statlige vannregister* **(russisk)**. Besøkt 22. januar 2016.
2. 1 2  «Luza At Krasavino» **(engelsk)**. R-ArcticNET. Besøkt 22. januar 2016.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
Luxorobelisken på Place de la Concorde.
**Luxorobelisken** i Paris står midt på Place de la Concorde og er et av Paris' historiske monumenter. Den er utført i rosa granitt, veier ca 250 tonn og er 23 meter høy. Den er dekket av hieroglyffer og avsluttes øverst med en gyllen spiss.

Parisobelisken er opprinnelig en av to obelisker som stod utenfor tempelet i Luxor i Egypt og som ble reist av Ramses II ca 1250 f.Kr. Begge obeliskene ble skjenket i 1829 til Frankrike av Muhammed Ali, Egypts pasja og visekonge, men bare en av dem ble transportert til Paris der den ble reist i 1836. Den andre står på sin opprinnelige plass utenfor tempelet. På den sokkel som obelisken ble satt beskrives hvordan obelisken ble gjenoppbygd på Place de la Concorde og teknikken som ble benyttet. 

En forgylt pyramidion ble plassert på toppen av den i 1998.

* Den gjenværende obelisken i Luxor. Parisobeliskens fundament til høyre.Den gjenværende obelisken i Luxor. Parisobeliskens fundament til høyre.
* Innskrifter på sokkelen.Innskrifter på sokkelen.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Luxor Obelisk – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Eutouring

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN
 |
**Danio Bardi** (født 23. mai 1937 i Scandicci, død 9. juli 1991 i Firenze) var en italiensk vannpolospiller som deltok i de olympiske leker 1960 i Roma og 1964 i Roma.

Bardi ble olympisk mester i vannpolo under Sommer-OL 1960 i Roma. Han var med på det italienske laget som vant vannpoloturneringen foran Sovjetunionen og Ungarn. Italias resultat i finalerunden, som besto av fire lag, var de beseiret Sovjetunionen med 2-0 og Jugoslavia med 2-1 og de spilte uavgjort 3-3 mot Ungarn. Bardi spilte seks kamper i OL-turneringen og scoret to mål.

OL-medaljer
-----------

* 1960 Italias flagg Roma - Gull **Gull** i vannpolo, Italias flagg Italia

Eksterne lenker
---------------

* (en) Danio Bardi – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Danio Bardi – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Danio Bardi – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Danio Bardi – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (it) Danio Bardi – Italias olympiske komité Rediger på Wikidata

* (en) Danio Bardi – FINA Rediger på Wikidata
**Shellsortering** er en form for på-stedet sammenligningsortering som kan betraktes som en generalisering av enten boblesortering eller innstikksortering. Metoden starter ved å sortere par av elementer som er langt fra hverandre, og deretter progressivt redusere gapet mellom de sammenlignede elementer. Ved å begynne på elementer som er langt fra hverandre, kan den flytte enkelte elementer som er utenfor rekkefølge inn i sin rette posisjon raskere enn en enkel naboutveksling. Donald Shell publiserte den første versjonen i 1959. Kjøretiden til algoritmen er svært avhengig av gapsekvensen den bruker. For mange praktiske verdier, er deres tidskompleksitet et åpent problem.

Referanser
----------

1. ↑  Shell, D. L. (1959). «A High-Speed Sorting Procedure» (PDF). *Communications of the ACM*. 2 (7): 30–32. doi:10.1145/368370.368387. Arkivert fra originalen (PDF) 30. august 2017. Besøkt 29. januar 2017.
2. ↑  «Shell sort». National Institute of Standards and Technology. Besøkt 17. juli 2007.
3. ↑  Knuth, Donald E. (1997). «Shell's method». *The Art of Computer Programming. Volume 3: Sorting and Searching* (2nd utg.). Reading, Massachusetts: Addison-Wesley. s. 83–95. ISBN 0-201-89685-0.
**Shen Fu** (kinesisk: 沈復, stilnavn *Sanbai* (三白), kalt («hao») *Meiyin* (梅逸; født i 1763 i Changzhou i Jiangsu i Kina, død 1810) var en kinesisk forfatter mest kjent for sin selvbiografiske roman *Pileblad i strømmen* (1808) der han beskriver sitt liv sammen med sin hustru Chen Yun.

Shen fulgte i 1777 med sin far til Shaoxing for å studere og var med da Qianlong-keiseren besøkte Sørkina i 1784. Senere bedrev Shen vinhandel i Suzhou der en venn lånte penger av ham og så forsvant. 

Hans far jaget bort ham ettersom han «hadde omgang med prostituerte og gledespiker». Tilsammen med sin kone fikk han en sønn og en datter som foreldrene imidlertid ble nødt til gi fra seg da barna var i de yngre tenårene. Shens dødsår er ukjent men turde ha vært mellom 1810 og 1825, flere år etter sin hustru.

Referanser
----------

1. ↑   Autorités BnF, BNF-ID 11896509g, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Babelio, oppført som Fu Shen, Babelio forfatter-ID 172158[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   China Biographical Database[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* 

|  |  |
| --- | --- |
| Wikisource | (zh) 作者:沈復 – originaltekster fra den kinesiskspråklige Wikikilden |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC
 |
**Østre Trysil Fotballklubb** (stiftet 1992) er en norsk fotballklubb fra Trysil lokalisert på Østby. Klubben har i alle år spilt i lavere divisjoner i norsk serie. 16. september 2006 ble laget imidlertid klar for norsk 4. divisjon, etter seier 5-1 borte mot Vinger, og i 2007 rykket laget opp til 3. divisjon. Klubben spiller nå i 5.divisjon. Lagets spillende trenere er Tormod Storbæk og Cato Nordnes. Laget spiller sine hjemmekamper på Østby idrettsplass og supporterne kaller seg *Bjønnberget*. ØTFK feiret i 2012 sitt 20-årsjubileum.

Rivalisering
------------

Klubben i dens nåværende form har aldri hatt store rivaliserende oppgjør. Den lokale klubben som var lokalisert i Ljørdalen før i tiden ble kalt for Østby/Ljørdalen (Ø/L). Da var Grensekameratene fra området rundt svenskegrensen med Støa på norsk side et sterkt rivaliserende nabooppjør. Klubben Grensekameratene eksisterer ikke i dag, og området i dag inngår i klubben Østre Trysil FK.

Klubbfarger
-----------

Klubbens offisielle hjemmedrakt er grønne drakter med svart shorts og grønne strømper.

Tidligere spillere
------------------

* Håvard Storbæk, spiller nå i Tippeligaen for Odds ballklubb
* Jarl André Storbæk, spiller nå i Tippeligaen for Strømsgodset.
Kapellbygningen
Det gamle klokketårnet
**Østre gravlund**, Tvetenveien 7, ligger mellom Helsfyr, Teisen og Bryn i Oslo over et areal på 124 dekar. Gravlunden ble innviet i 1895 etter at kommunen overtok Helsfyr gård i 1892 og gravlunden er anlagt på dennes jorder. Gravlunden er utvidet flere ganger, særlig på 1920- og 1930-tallet. Hovedankomst er fra Tvetenveien, men det er også en port i gjerdet fra Østensjøveien og tre fra Strømsveien.

I 1894 ble det oppført et lite kapell, ved en ombygging ble det bygget på et hvelvet tak og en apsis og i 1946 ble fondveggen dekortert med fresker av Herman Willoch. Kapellet ble revet i 1961, men klokketårnet ble stående. Samme år ble *Østre krematorium* innviet med to kapeller. *Store kapell* har dekorasjoner av Sigurd Winge og *Lille kapell* har mosaikk av Kåre Jonsborg. Krematoriet opphørte i 2009.

Det er etablert en minnelund sentralt på gravplassen. Ved inngangen henger en plate i treramme med følgende tekst: «Minnelunden er et gravfelt der den enkelte grav er uuten minnesmerke. Fang et minne - kjenn et savn, hver for oss har sorgen navn». Bronsestatuen, «Liggende kvinne», av den tyske arkitekten og billedhuggeren Ulfert Janssen står i minnelundens nordøstre hjørne. På minnelundens vestre side er det opprettet en barneminnelund.

I 1912 ble 11 dekar skilt ut som gravplass for Det mosaiske trossamfunn i gravlundens sørøstre del.

Se også
-------

* Liste over gravlunder i Oslo

Litteratur
----------

* Tvedt, Knut Are, red. (2010). *Oslo byleksikon* (5 utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 640. ISBN 978-82-573-1760-7.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Gravferdsetaten i Oslo kommune
* (no) Gravsøk i Oslo kommune
* (no) PDF-kart over gravlunden
* «Østre gravlund». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Oslo Byleksikon **·** Oslo Byleksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Riksantikvaren kulturminne
 |

Portal: Oslo