Pjotr Struve.
**Pjotr Berngardovitsj Struve** (russisk: Пётр Бернгардович Струве, født 7. februar (g.s.: 26. januar 1870 i Perm, død 22. februar 1944 i Paris) var en russisk økonom og publisist. Han var sønnesønn til Otto Wilhelm von Struve og brorsønn til Hermann von Struve.

Biografi
--------

Struve studerte jus ved universitetet i Sankt Petersburg og skrev det i Karl Marx' ånd holdte økonomiske arbeidet *Krititjeskije zamjetki k voprosu ob ekonomitjeskom razvitii Rossii* (1894).[] I tidsskrifter publiserte han mange sosialøkonomiske studier om innenlandske og utenlandske spørsmål, deriblant *Avstrijskoje krestianstvo i ego bytopisatel* og *Njemtsy v Avstrii i krestianstvo* (i «Vjestnik Jevropy») og *Osnovnyja ponjatija polititjeskoj ekonomii* (i «Mir bozjij»).

I 1897 overtok han redaksjonen av «Novoje Slovo» og i 1899 av «Natjalo». I «Archiv für soziale Gesetzgebung» publiserte han i 1899 *Die Marxische Theorie der sozialen Entwickelung*.

Hans samlede studier *Na raznyje temy* ble utgitt i 1902. Samme år emigrerte han til utlandet, etablerte i Stuttgart og Paris tidsskriftet «Osvobozjdenie» og spilte en viktig rolle ved organiseringen av foreningen *Sojuz osvobozjdenija*.[]

Etter 1905 års amnesti vendte han tilbake til Sankt Petersburg, der han medvirket ved stiftelsen av Kadettpartiet, redigerte uketidsskriftet «Poljarnaja zvjezda» og etter 1907 det ansette[] tidsskriftet «Russkaja mysl» i Moskva. Han deltok i dumarepresentantenes konferanser i Viborg og ble innvalgt i den andra dumaen (desember 1906 - februar 1907).

Han beveget seg politisk fra venstre og markant til høyre på denne tiden, og distanserte seg klart fra mange av sine tidligere økonomiske teorier.[]

Etter oktoberrevolusjonen i 1917, som han var klar motstander av, og under den russiske borgerkrig 1918-1920 agerte Struve som rådgiver for den kontrarevolusjonære general A. I. Denikin og var medlem av den hvitegardistiske regjerung under P. N. Wrangel.[]

Etter kontrarevolusjonens sammenbrudd utvandret han. Han var han en tid bosatt i Praha og virket ved det russiske juridiske fakultet der.

Han flyttet i 1925 til Paris, der han utgav avisen «Vozrozjdenie».

Referanser
----------

1. 1 2   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 15. desember 2014[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Encyclopædia Britannica Online, oppført som Pyotr Berngardovich Struve, Encyclopædia Britannica Online-ID biography/Pyotr-Berngardovich-Struve, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 31. desember 2014[Hentet fra Wikidata]
5. ↑   Q27568085[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Klaus von Beyme: *Politische Theorien im Zeitalter der Ideologien: 1789-1945*, Wiesbaden 2002, s. 320-328 (Google-Books)
* Leszek Kołakowski: *Struve und der legale Marxismus*, i: *Die Hauptströmungen des Marxismus – Entstehung, Entwicklung, Zerfall*, Bd. 2, München 1977–1978, S. 405-417
* Richard Pipes: *Struve. Liberal on the Left. 1870-1905.* Cambridge/Mass, Hanard University Press 1970
* Richard Pipes: *Struve. Liberal on the Right.* Cambridge/Mass. Harvard University Press 1980

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Prabook **·** Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** NDL **·** NKC
 |