recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Arusha-erklæringen** er et politisk program for TANU-partiet (senere Chama Cha Mapinduzi, CCM) i Tanzania. Erklæringen ble utarbeidet av landets første statsminister etter selvstendigheten og senere president Julius Nyerere. Erklæringen, som ble vedtatt januar 1967 i byen Arusha, regnes som et av de viktigste dokumenter om økonomi og politikk i det selvstendige Afrika.[*hvem?*]

Arusha-erklæringen la fundamentet for den sosialistiske kursen Tanzania slo inn på etter selvstendigheten, og la stor vekt på uavhengighet, sosial utjevning og selvberging, herunder landsbygdas og jordbrukets rolle i utviklingen, i motsetning til en mer teknokratisk/industriell kurs. Verdien av tradisjonelle organisasjonsformer, som for eksempel storfamilien, understrekes. Erklæringen fastslår også nødvendigheten av økt nasjonal kontroll over økonomien, blant annet gjennom sosialisering av banker, industri, handelsselskaper og plantasjer. I tillegg tok erklæringen opp menneskerettighetene og forbød TANUs ledere å bruke sin stilling til økonomisk vinning.

Kilder
------

* Bistandsleksikon
* Store norske leksikon

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
En kollisjonspute utløst i en SEAT Ibiza. Kollisjonsputen klapper sammen igjen etter 0,3 sekunder.
**Kollisjonspute** (engelsk *airbag*) er en sikkerhetsinnretning for kjøretøyer som er utviklet som et supplement til sikkerhetsbelter. Innretningen består av en sensor og en pute som blir fylt med luft eller en annen gass når sensoren registrerer en kollisjon.

Kollisjonsputer ble først brukt på fly på 1940-tallet, og kom til biler i 1974, da slikt utstyr ble et tilbudt som ekstrautstyr på flere Buick-, Oldsmobile- og Cadillac-modeller. Først var bare føreren beskyttet, men på 1990-tallet ble kollisjonsputer vanlig på passasjerplassen foran også. Den første passasjer-puten kom i 1988. Sidekollisjonsputer kom i 1995, og i 1998 kom sidekollisjonsputer som utløser i hodehøyde, også kalt *sidekollisjonsgardiner*.

I 2003 ble Toyota Avensis som første bilmodell på det europeiske markedet lansert med knekollisjonspute på førerplassen. Denne har til oppgave å beskytte førerens ben og underkropp mot skader i sammenstøt mot rattstamme og underkant av dashbord.

I 2009 kom Toyota iQ med kollisjonsgardin også over bakvinduet slik at kupéen er dekket av puter 360°, med 9 kollisjonsputer tilsammen.

Kollisjonsputer gir et vesentlig bidrag til å redusere risiko for skader i tilfelle kollisjon, såfremt alle i bilen også bruker sikkerhetsbelte. Kollisjonputer er ikke en erstatning for beltebruk, men et supplement.

Om kollisjonsputen utløses mens bilen er i liten fart kan den gjøre mer skade enn om den ikke hadde vært der.[]

Referanser
----------

1. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 24. juni 2009. Besøkt 4. mars 2009.
2. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 14. april 2009. Besøkt 6. mars 2009.

Eksterne lenker
---------------

* DinSide Motor om kollisjonsputer

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** NDL **·** NKC
 |
Riki Rachtman, en av de tidligere programlederne
***Headbanger's Ball*** er et musikkprogram som gikk på MTV fra 1987 til 1995 og fra 2003 til 2012. Programmet presenterte siste nytt innen heavy metal og hardrock.

Det ble første gang sendt I USA lørdag 18. april 1987, da det erstattet programmet *Heavy Metal Mania*. Det ble tatt av luften i januar 1995, mye på grunn av Heavy Metal ikke var like populært lenger. Etter et lite tiår ble programmet relansert på MTV2 i 2003 på MTV2 i USA. Programledere var Kevin Seal, Adam Curry, Riki Rachtman (1990–1995) og Jamey Jasta (2003–2007). Det ble avsluttet i 2012. 

Det ble laget egne lokale programmer i flere land. Den versjonen som gikk på MTV Europe ble i mange år ledet av Vanessa Warwick (fra 1992 til 1996). På slutten av 2000-tallet var «Pete Evil» programleder for den norske versjonen av programmet.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Headbanger's Ball* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Headbanger's Ball* på The Movie Database – TV Rediger på Wikidata
**Kollsnes** er Gassleds prosessanlegg for gass som ligger på den sørlige delen av øya Ona i Øygarden kommune i Vestland fylke.

Gassterminal
------------

Gassanlegget på Kollsnes i Øygarden vest for Bergen ble bygget for å behandler gassen fra Troll. Anlegget ble åpnet i 1996. Senere er også gass fra Kvitebjørn og Visund ført i lang for prosessering på Kollsnes.

Anleggene ble opprinnelig bygget for en gassbehandlingskapasitet på 78 millioner standard kubikkmeter (Sm3) gass pr døgn. Kapasiteten er senere utvidet gjennom fjerning av flaskehalser i prosessanleggene, bygging av et nytt NGL-anlegg for mottak av gass fra Kvitebjørn feltet og fra Visundfeltet samt bygging av en ny eksportkompressor. Disse tiltakene har medført at anleggene i dag kan behandle inntil 144,5 millioner Sm3 naturgass i døgnet.

På Kollsnes blir våtgassen (NGL – natural gas liquids) skilt ut av gassen. Tørrgassen komprimeres i store kompressorer som skyver den ut i rørsystemene som fører gassen til kundene i Europa. De seks gasskompressorene er elektrisk drevet og bruker til sammen omtrent 240 MW.

Kollsnesanlegget ble opprinnelig bygget og eiet av Trollgruppen. I utbyggingsfasen var Shell operatør. Ved oppstart av driften i 1996 overtok Statoil operatøransvaret. Eierskapet til Kollsnes-anleggene ble overført fra Troll-gruppen til Gassled i 2003. Samtidig overtok Gassco AS operatøransvaret.

### Trollfeltet

Trollfeltet er det største gassfeltet på norsk kontinentalsokkel. Gassproduksjonen startet i 1996. Gassen føres fra feltet i land til gassanlegget på Kollsnes gjennom tre rørledninger.

### Kvitebjørn og Visund

I 1999 ble det besluttet at gassen fra Kvitebjørnfeltet skulle føres i land på Kollsnes. Gassen fra dette feltet har en sammensetning som gjør den velegnet for viderebehandling til oppgraderte produkter. Det ble bygget en ny fabrikk for ekstraksjon av våtgass fra den rike gassen fra Kvitebjørn. Den nye fabrikken representerte en investering på i underkant av tre milliarder kroner, og innledet en ny epoke på Kollsnes da den ble satt i drift 1. oktober 2004. Fra oktober 2005 ble også gass fra Visundfeltet ført i land på Kollsnes.

Med en kapasitet på 26 millioner Sm3 gass per døgn og stor fleksibilitet, kan det nye NGL-anlegget også foredle gass fra framtidige felt som bygges ut.

### Vestprosess

Gjennom Vestprosess’ rørledning er anleggene på Kollsnes knyttet til anleggene på Mongstad, der våtgass fra Kollsnes fraksjoneres til propan, butan og nafta.

### Rørsystemer og eksport

Gassen fra Kollsnes eksporteres gjennom to store rørledninger til Sleipner-plattformen og til Draupner-plattformen. Derfra transporteres gassen i fire rørsystemer til Europa:  

* Statpipe
* Zeepipe
* Europipe I
* Franpipe

Fra Kollsnes eksporteres gass til Frankrike, Nederland, Belgia, Tyskland, Tsjekkia, Østerrike og Spania.

Det er lagt to mindre gassrør fra gassanlegget på Kollsnes til Kollsnes Næringspark og til varmekraftverket på Mongstad.

* Eier: Gassled
* Operatør: Gassco
* Teknisk driftsansvarlig: Equinor.

Eksterne lenker
---------------

* Statoil: Kollsnes prosessanlegg
* Om byggingen av likeretterbygget på Veidekkes nettsted
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Kinas flagg Kina |
| Rullestolcurling Rullestolcurling |
| VM i rullestolcurling |
| Bronse | 2012 Chuncheon |  Ener |
| Bronse | 2013 Sotsji |  Toer |

**He Jun** (født 14. mai 1986 i Heilongjiang) er en kinesisk rullestolcurlingspiller. Han har to VM-bronsemedaljer som fremste meritter, og har vært på det kinesiske landslaget siden 2007. 

Han begynte med rullestolcurling i 2007, og debuterte for Kina i 2008, ved kvalifiseringsmesterskapet for VM i 2009.

Idrettskarriere
---------------

He var i 2008 ener ved kvalifiseringsmesterskapet for VM i rullestolcurling 2009. Kina kom på 2.-plass i denne kvalifiseringen, og ble dermed kvalifisert til VM 2009, der de kom på 8.-plass. 

Han var ener da Kina i 2010 vant kvalifiseringsmesterskapet for VM i rullestolcurling 2011 i Praha i Tsjekkia, og ved VM 2011 kom Kina på 5.-plass. Ved VM i rullestolcurling 2012 fikk Kina bronse, de slo Slovakia 7-4 i bronsefinalen. Ved neste VM, i 2013, kom de også på 3.-plass, denne gangen slo de USA 6-5 i bronsefinalen. 

Han var reserve ved Paralympiske vinterleker 2014 i Sotsji i Russland, der det kinesiske laget kom på 4.-plass. Her tapte de 3-7 for Storbritannia i bronsefinalen.

Eksterne lenker
---------------

* (en) He Jun – Paralympic.org Rediger på Wikidata

* (en) He Jun – World Curling Federation Rediger på Wikidata
* Profil hos Sotsji 2014 Paralympics Arkivert 20. mars 2014 hos Wayback Machine.
Må ikke forveksles med Kollen Sommerfestival.

**Kollenfestivalen** er en norsk musikkfestival som ble arrangert i Oslo fra 2008 til 2010. Festivalen har sitt navn etter Vettakollen, den nærmeste toppen til festivalområdet. Festivalen presenterte Oslo-band på to scener og gjorde unna alle konsertene på en ettermiddag.

Om Kollenfestivalen
-------------------

Kollenfestivalen ble arrangert av Eirik Vigeland, Christian Aanerud, Per Marius Pettersen, Halvard Haug og Tobias Litherland, og startet som en innflyttingsfest i guttenes kollektiv i Oslo høsten 2007. Vigeland fikk med seg noen venner og startet et coverband som spilte på en scene som ble rigget til i leilighetens stue. Konserten ble svært vellykket, og førte til at guttene fikk lyst til å arrangere noe større i 2008. 

Vigeland, som var bassist i bandet Bellman, brukte kontaktene sine i Oslos musikkmiljø til å skaffe utstyr og å invitere band. Den 23. august ble Kollenfestivalen 2008 arrangert, uten inngangspenger, men med støtte fra Frifond. Arrangementet hadde 100 besøkende til de 5 konsertene, med Charlotte & the Co-Stars som headlinere. I 2009 ble festivalen utvidet med en utescene, og antallet band økte til 9, med Lukas Kasha øverst på plakaten. Arrangementet fikk 210 betalende gjester og ble en stor suksess; Universitas nevnte den som en reel musikalsk utfordrer til STUDiO, musikkfestivalen arrangert av Det Norske Studentersamfund i omtrent samme tid. I 2010 var antall band fremdeles 9, og arrangørene satset på å forbedre istedenfor å utvide. For første gang ble det booket et band fra utenfor Oslo; The Alexandria Quartet reiste fra Bergen utelukkende for å spille gratis på Kollenfestivalen.

Band og artister
----------------

### 2010 (28. august)

* The Alexandria Quartet
* Tellusalie
* StMorritz
* Shaun Bartlett
* Hiawata!
* Egil Olsen
* Siri Nilsen
* Chitty Chitty Bang Gang
* Jonas Alaska

### 2009 (29. august)

* Lukas Kasha
* Blind Archery Club
* Bellman
* Ingeborg Selnes
* mylittlepony
* Petter Carlsen
* Jens Carelius
* Thea Hjelmeland
* Solvor Vermeer

### 2008 (23. august)

* Charlotte & the Co-Stars
* Harmonica
* Bellman
* Jack Stillwater
* Mr. Andresen

### 2007 (25. august) (ikke navngitt som Kollenfestivalen)

* The Wondermakers

Referanser
----------

1. ↑  *Heimesnekra festival*. universitas.no, 2. september 2009
**Morwell** er en by i delstaten Victoria i Australia. Den ligger i det sentrale Gippsland rundt 149 kilometer fra delstatshovedstaden Melbourne. Morwell er administrasjonssenter for lokalstyret City of Latrobe, og ligger midt i Latrobe Valley som produserer mesteparten av Victorias strøm.

Historie
--------

De opprinnelige innbyggerne var fra aboriginstammen Gunai (noen ganger stavet Kurani). Den første europeiske bosetningen kom i 1840-årene etter Angus McMillan og Paweł Edmund Strzelecki gjorde oppdagelsesreiser i området i 1841. I 1870-årene kom jernbanen som bidro til fremveksten av byen Morwell. Det finnes flere kullgruver i området og på grunn av god tilgang til kull ble det bygget flere kraftverk i området fra 1920-årene og fremover.

Transport
---------

Morwell jernbanestasjon
Morwell ligger langs hovedveien Princes Freeway (M1). Morwell jernbanestasjon har avganger hver time på ukedagene med V/Lines ruter til Melbourne og Bairnsdale. 

Flyplassen Latrobe Valley Airport ligger rett utenfor Morwell og er den største flyplassen i Latrobe Valley.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
**Nicolay Nicolaysen Sontum** (født 1. oktober 1852, død 2. februar 1915) var en ingeniør, forretningsmann og entreprenør.

Sontum ble født i Bergen i 1852 og var utdannet ingeniør fra Chalmers tekniska högskola i Göteborg i Sverige, i 1874. Fra 1875 til 1876 jobbet han som assistentingeniør for Norges Statsbaner under bygging av Rørosbanen, fra 1876 til 1878 jobbet han som assistentingeniør under byggingen av Meråkerbanen. I 1880 etablerte han seg som selvstendig ingeniørkonsulent, og etablerte «Det private Ingeniør- og Opmaalingskontor» i Bergen. Han jobbet på flere av havnene i Bergen og på andre vei- og bryggeprosjekter på hele vestlandet. I 1890-årene hadde selskapet hans utviklet seg til et entreprenørfirma, og han var hovedentreprenør for de to private smalsporede jernbanestrekningene Nesttun–Osbanen og Lillesand–Flaksvandbanen.

I 1899 begynte han som en fossespekulant og kjøpte fossene fra Storefjorden til Krokstadvatnet, Osenvassdraget og fossene i Gjengedalen. Disse ble senere solgt til Sogn og Fjordane fylkeskommune, som senere opprettet Sogn og Fjordane Energi.

I 1905 ble han utnevnt til havneingeniør for Bergen, en stilling han hadde for resten av livet. Han var stiftende medlem av Bergen Tekniske Forening, hvor han var periodisk nestleder. Han er også nestleder i Det Norske Ingeniør- og Arkitektforening, som ble grunnlagt i 1912. Han døde i 2. februar 1915.

Referanser
----------

1. ↑  Tautra (1996) s. 12
2. ↑  «Kraftsenteret Sandane». NRK. 11. februar 2002. Besøkt 23. april 2010.
3. ↑  *Festskrift utgit i anledning av Den norske ingeniørforenings femti-aars jubilæum den niende december nitten hundrede-fire og tyve*. Foreningen. 1924. s. 73.

Litteratur
----------

* Tautra, Per Ivar (1996). *Nesttun–Osbanen*. Oslo: Norsk jernbaneklubb. ISBN 82-90286-16-3.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Geni
 |
**Robert «Bobby» Breiter** (født 28. mars 1909, død 19. november 1985) var en sveitsisk ishockeyspiller som deltok i de olympiske vinterleker 1928 i St. Moritz.

Breiter vant en olympisk bronsemedalje i ishockey under vinter-OL 1928 i St. Moritz. Han spilte på det sveitsiske laget som kom på tredjeplass i OL-turneringen bak Canada og Sverige. Sveits' resultat i finalerunden, som besto av fire lag, var seier med 4-0 over Storbritannia og tap med 0-4 mot Sverige og 0-13 mot Canada. OL-turneringen i ishockey 1928 var også både det tredje verdens- og det trettende europamesterskapet i ishockey.

OL-, VM- og EM-medaljer
-----------------------

* OL 1928 Sveits’ flagg St. Moritz - Bronse Bronse i ishockey, Sveits
* VM 1928 Sveits’ flagg St. Moritz - Bronse Bronse i ishockey, Sveits
* EM 1928 Sveits’ flagg St. Moritz - Sølv Sølv i ishockey, Sveits

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Robert Breiter – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Robert Breiter – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Robert Breiter – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Robert Breiter – Eurohockey.com Rediger på Wikidata

* (en) Robert Breiter – Eliteprospects.com Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Nicolaus «Nic» Zwetnow** (født 28. mai 1929 i Berlin, død 18. januar 2016) var en norsk lege og idrettsmann.

Zwetnow avla medisinsk embetseksamen ved Universitetet i Oslo i 1953. Senere gjennomgikk han også legeutdannelse i Sverige. I 1970 avla Zwetnow den medisinske doktorgrad ved Universitetet i Göteborg. Samme år ble han dosent. I Sverige arbeidet Zwetnow ved Sahlgrenska sjukhuset og Karolinska sjukhuset. I 1980 ble Zwetnow utnevnt til professor i medisin ved Det medisinske fakultet, Universitetet i Oslo, med fagfeltet nevrokirurgi. Han var til 1999 sjef for nevrokirurgisk avdeling ved Rikshospitalet.

Som idrettsmann markerte Zwetnow seg som pistolskytter. Han var norgesmester i pistolskyting flere ganger. Zwetnow deltok i øvelsen 25 m silhuettpistol under sommer-OL i Roma i 1960 og i Tokyo i 1964. Hans beste plassering var en 29.-plass i 1964. Zwetnow var også kjent som musiker, særlig på instrumentet balalaika.

Zwetnow ble i 1985 tildelt Det jugoslaviske flaggs orden med gullkrans og i 1995 den russiske Vennskapsordenen.

Referanser
----------

1. ↑   historygreatest.com[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Nic Zwetnow» Arkivert 17. desember 2012 hos Wayback Machine. Sports Reference LLC.
3. ↑  «Nekrolog: Nicolaus Zwetnow». *Aftenposten*. Besøkt 6. februar 2016.
4. 1 2 3 4 5 6 7  «Jubilanter», *Aftenposten*, 28. mai 2004, s. 15.
5. ↑  *Vitenskapelige ansatte ved UiO 1813-1984 -Ordnet fakultetsvis etter tiltredelsesdato*[*død lenke*], Forum for universitetshistorie, 2001.
6. ↑  «ISSF - International Shooting Sport Federation - issf-sports.org». *www.issf-sports.org*. Besøkt 24. november 2015.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Nicolaus Zwetnow – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Nicolaus Zwetnow – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Nicolaus Zwetnow – ISSF Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN
 |
**Jelena Likhovtseva** (født 8. september 1975 i Alma-Ata i Sovjetunionen, nåværende Kasakhstan) er en tidligere profesjonell tennisspiller.

Likhovtseva har spilt fire Grand Slam-finaler i double, en sammen med Cara Black og tre med Svetlana Kuznetsova. Hun har tapt alle fire, første var US Open 2002, sammen med Cara Black mot Julie Halard-Decugis / Ai Sugiyama. I 2004 var hun i tre doublefinaler, Australian Open, French Open og US Open. I alle tre finalene møtte de det spansk-argentinske paret Virginia Ruano Pascual / Paola Suárez. 

Hun har også spilt fem finaler i mixeddouble; Wimbledon 2002, French Open 2003, Australian Open 2006, French Open 2006 og Australian Open 2007 som resulterte i to grandslamtitler og tre finaletap.

Likhovtsevas beste plassering på verdensrankinglisten var 15.-plass i single (25. oktober 1999) og i double var hun ranket som nummer tre (27. september 2004).

Grand Slam-titler
-----------------

* Storbritannias flagg **Wimbledon:**
	+ Mixed-double: 2002 (sammen med Mahesh Bhupathi)
* Australias flagg **Australian Open:**
	+ Mixed-double: 2007 (sammen med Daniel Nestor)

Referanser
----------

1. 1 2   Women's Tennis Associations nettsider[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Jelena Likhovtseva – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Jelena Likhovtseva – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Jelena Likhovtseva – WTA Tennis Rediger på Wikidata

* (en) Jelena Likhovtseva – ITF Tennis Rediger på Wikidata

* (en) Jelena Likhovtseva – FedCup Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Koolie** eller **australsk koolie**, også kalt **coolie** og, om enn uriktig, **tysk koolie**, er en australsk fårehund av collietype. Hunderasen avles nesten utelukkende for sine egenskaper som arbeidende gjeterhund for sau og kveg.

Etymologi
---------

Rasenavnet *koolie* er avledet av det moderne engelske begrepet *collie*, som beskriver en gruppe gjeterhunder med britisk opprinnelse, via *coolie* og det gamle engelske uttrykket *colley*. Til å begynne med ble koolie og coolie brukt parallelt til å beskrive denne hunden, men siden har Koolie Club of Australia bestemt at navnet på hunderasen skal skrives med bokstaven 'k', som koolie. Dette for å unngå misforståelser med andre collieraser.

Opprinnelse
-----------

Koolie, rød merle
Koolie, solid rød og rød merle
Koolie oppsto tidlig på 1800-tallet og er trolig et resultat av krysninger mellom britiske hunder av collietype, (sannsynligvis korthåret collie) og en eller flere kontinentale europeiske fårehunder. Dette var hunder som opprinnelig ble bragt til Australia av europeiske immigranter. Noen hevder også at noen linjer ble influert av kelpie og border collie under industrialiseringen. Opprinnelsen blir imidlertid bare kvalifiserte gjetninger, siden opphavet aldri har blitt kartlagt og dokumentert.

Koolie Club of Australia ble dannet i april 2000 og har per 2015 over 200 medlemmer og 1000 registreringer. Klubben fungerer som stambokregister for rasen, som mangler anerkjennelse fra de store, internasjonale kennelklubbene.

Beskrivelse
-----------

Koolie viser stort mangfold som rase. Den er mellomstor til stor i størrelse og har en lett rektangulær kroppsbygning. Hodet er trekantet, langstrakt og har stående, spisse ører. Øynene kan være brune, blå eller en kombinasjon begge. Høyden varier fra 40 til 60 cm på skulderen. Pelsen er enten kort, semikort eller semilang (som hos border collie) og finnes i mange farger og kombinasjoner. Solid rød og sort, sort/tan, rød/hvit, rød og blå merle, og tricolor er vanlig.

Bruksområde
-----------

Koolie avles nærmest utelukkende som arbeidende gjeterhund. Den har høy kapasitet og egner seg ypperlig til å gjete både sau, kveg og gris.

Som type er den pågående, uredd, hurtig og særdeles utholdende og lydhør. Det hevdes at en koolie må kunne tåle å jobbe i opp mot 14 timer om dagen. Rasen er kjent for å utnytte flere teknikker når den gjeter, men såkalt *eyeing* (stirring) er ikke vanlig. Den brukes imidlertid som både *header*, *heeler* og *catch dog*. Likeledes er rasen kjent for såkalt *backing* (kryper over ryggen til beitedyr i trange innhegninger). Kollie har dessuten gode egenskaper som vakt- og vokterhund.

Atferd
------

Koolie har høyt aktivitetsnivå og vil bare sekundært fungere som en god familiehund. Den er oppmerksom, pågående og lojal av type, men også selvstendig, skeptisk og voktsom av natur. Koolie passer best for folk med behov for en god gjeterhund.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Koolie – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Koolie – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* The Koolie Club of Australia
Gullfjellet ruver bak Garnes. Garnes vidaregåande skule like over husrekken  Foto: Svein Harkestad 
**Garnes** er et boligområde og er skolesentrum i Arna. Garnes ligger langs fylkesvei 276.

Badeplass på Garnestonæ (Tonæ) ytterst der Arnavågen går sammen med Sørfjorden. På Garnes ligger det også et gartneri.

Gamle Vossebanen, veteranjernbane, går fra Garnes stasjon

Det finnes også et sted i Møre og Romsdal som heter Garnes. Det ligger i Ulstein Kommune ved tettstedet og bygda Haddal.

Barne- og ungdomsskoler
-----------------------

* Garnes barneskule
* Garnes ungdomsskule

Videregående skoler
-------------------

* Arna vidaregåande skule på grensen mellom Garnes og Indre Arna
* Garnes vidaregåande skule

Se også
-------

* Garnes folkehøyskole

Eksterne lenker
---------------

* Vossabanens hjemmeside
* Tonæ (Garnes) Arkivert 18. juli 2013 hos Wayback Machine.

Strøk og boligområder i Bergen kommune

| * v
* d
* r
Arna bydel |
| --- |
| Brattland **·** Espeland **·** Garnes **·** Indre Arna **·** Langedalen **·** Skuggestranda **·** Trengereid **·** Unneland **·** Ytre Arna |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Garn** er en betegnelse for tråd som er spunnet av fiber og som er tiltenkt sjøbruk. Garn kan være enkelt, to-, tre- eller firslått og kan brukes for seg som et tynt snøre eller også betegne den tynneste av de foredlede strengene eller linene et tau slås av.

Garn har forskjellige betegnelser alt etter bruksområde. Utjæret garn kalles hvitt garn. 

Kabelgarn er en enkel grov tråd som tvinnes eller slås for bruk til kordeler. Støtsgarn lages av gammelt kabelgarn og kan være enkelt-, to- eller treslått. Det brukes til kledning og reparasjon.

Likgarn blir laget av bedre fiber (hamp) og brukes i liksømmen. 

Merling er laget av tjæret hamp og brukes som hyssing. 

Sygarn er toslått, utjæret garn som brukes til å sy seil. 

Seilgarn er noe tykkere, spinnes gjerne av finere fibre, også det utjæret, to-, tre- eller firslått. I tillegg til seilmakeri, brukes det til fremstilling av kordeler. 

Tekkel- eller takelgarn er sterkt, tjæret seilgarn, ofte slått av to eller tre kabelgarn. Det brukes mest til takling av tauverk, men også på wire og til bensling. 

Sjømansgarn er tjæret hamp som er løst slått. Det brukes til kledning av wire og bensling. Firslått sjømannsgarn kalles lording.
Vinkelsliper
En **vinkelsliper** er et motordrevet verktøy som brukes til for eksempel kapping, sliping, rubbing og rustfjerning av emner i forskjellige slags materialer.

Vinkelslipere kan drives av en elektrisk motor, en bensinmotor eller trykkluft. Motoren driver en aksling hvor det er montert en slipeskive som kan byttes når den slites ut. Vinkelslipere har typisk en justerbar beskyttelseskant og et sidehåndtak slik at den kan holdes med begge hender. Det finnes et utall forskjellige skiver til forskjellige materialer og anvendelser, slik som kutteskiver, slipeskiver, stålbørster og poleringskluter.

Sikkerhet
---------

### Støy

Vinkelslipere støyer ofte mye, og bør derfor brukes sammen med hørselvern. En studie gjort av den amerikanske *National Institute for Occupational Safety and Health* viste støynivåer på 91 til 103 dBA da vinkelsliperene spant fritt.

### Vibrasjoner

Som mange andre maskinverktøy kan vinkelslipere føre til vibrasjonsskader ved utstrakt bruk over lengre tid.

### Øyeskader

Ved kutting av metaller kan det komme gnistsprut fra en vinkelsliper, og det bør derfor brukes vernebriller for å forebygge øyeskader.

### Skader på lemmer

Ettersom vinkelslipere lett kan skjære gjennom materialer som stål og betong kan den også lett kutte gjennom bekledning og lemmer. Særlig skummelt kan det bli dersom man mister en vinkelsliper hvor påknappen er aktivert med en låsemekanisme som holder maskinen gående. Vinkelsliperen kan da rulle avgårde og gjøre store skader. Det er også viktig at arbeidsstykket er godt festet for å unngå overraskelser, for eksempel ved hjelp av en skrutvinge.

Referanser
----------

1. ↑  National Institute for Occupational Safety and Health (NIOSH) Division of Applied Research and Technology (DART), **Hand-held Power Tools Sound Pressure and Vibrations Database**, 2009
**Jelena Vladimirovna Melnikova-Tsjepikova** (russisk: Елена Владимировна Мельникова-Чепикова; født 17. juni 1971 i Artjomovskij i daværende Sovjetunionen), russisk kvinnelig skiskytter som deltok i de olympiske vinterleker 1992 i Albertville.

Melnikova vant en olympisk bronsemedalje i skiskyting under vinter-OL 1992 i Albertville. Hun var med på stafettlaget til Samveldet av uavhengige stater som kom på tredjeplass på 3 x 7,5 km stafett for damer, bak Frankrike og Tyskland. De andre på laget var Anfisa Reztsova og Jelena Belova.

Hun er gift med Sergej Tsjepikov.

OL-medaljer
-----------

* 1992 Frankrikes flagg Albertville - Bronse Bronse i skiskyting, 3 x 7,5 km stafett, damer OLs flagg SUS

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Jelena Melnikova – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Jelena Melnikova – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Jelena Melnikova – IBU Rediger på Wikidata
***Koordinaty smerti*** (originaltittel: *Координаты смерти*) er en sovjetisk-vietnamesisk film fra 1985, regissert av Samvel Gasparov og Nguyen Xuan Chan.

Handling
--------

Historien utspiller seg på slutten av 1960-tallet, og på begynnelsen av 1970-tallet. Amerikanerne teppebomber Vietnam, bryter seg inn i hjem, og dreper kvinner og barn. Alle skip i den europeiske handelsflåten har allerede forlatt kysten av Nord-Vietnam, men det sovjetiske tørrlasteskipet «Chelyabinsk» nekter å forlate den vietnamesiske kysten - til tross for et militært ultimatum fra amerikanerne. Noen få dager senere blir skipet senket.

De overlevende sovjetiske sjømennene blir oppdaget av vietnamesiske opprørere som beveger seg langs Ho Chi Minh-stien. Filmen handler også om besøket til en amerikansk skuespillerinne til det krigsherjede Nord-Vietnam. På høyden av Vietnamkrigen reiser skuespillerinnen Kate Francis (en filmatisk representasjon av Jane Fonda) sammen med andre motstandskjemperne til ødeleggelsene som de amerikanske styrkene har lagt over de vietnamesiske innbyggerne.

I mellomtiden, i Haiphong, introduserer Kates vietnamesiske venninne Mai henne for ektemannen sin, ingeniør Phong, som nylig har kommet hjem fra Sovjetunionen om bord på Chelyabinsk. I mellomtiden forbereder CIA seg på å detonere en bombe i Haiphong havn, og de må forsøke hindre dette.

Skuespillere
------------

* Aleksandr Galibin som Krutin
* Le Van som Mai
* Dang Le Viet Bao som Phong
* Tatyana Lebedeva som Kate Francis
* Yury Nazarov som Kaptein Shukhov
* Daniil Netrebin
* Rudolf Pankov
* Nguyen Huy Cong
* Hoang Uan
* Thu An som en gammel mor
* Mai Chau som en kvinne, med et lite barn

Referanser
----------

1. ↑   (på en) *Internet Movie Database*, IMDb-nummer tt0264766, Wikidata Q37312,
2. ↑  ; besøksdato: 22. juni 2016.
3. ↑  Режиссер Самвел Гаспаров скончался после заражения коронавирусом
4. ↑  Координаты смерти (1986)

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Koordinaty smerti* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Koordinaty smerti* på AllMovie Rediger på Wikidata
Festivalområdet til Vinjerock i 2014.  Foto: Frode Bjørshol 
Kaizers Orchestra på Vinjerock i 2008.  Foto: Håkon Thingstad 
**Vinjerock** er en rockefestival som arrangeres på Eidsbugarden i Jotunheimen, 1060 meter over havet. Festivalen er landets største musikkfestival over tregrensa.

Vinjerock er oppkalt etter den norske dikteren og journalisten Aasmund Olavsson Vinje, som bygde den første hytta på Eidsbugarden i 1868. Vinje var også mannen som gav Jotunheimen sitt nåværende navn.

Historie
--------

Festivalen ble arrangert for første gang i august 2006, med artister som DumDum Boys, Thomas Dybdahl, Minor Majority og Ken Hensley på scenen. Vinjerock ble det året kåret til årets norske rockefestival av Norsk Rockforbund. I 2007 hadde festivalen artister som Bigbang, Sivert Høyem, Johndoe og Blood, Sweat & Tears. I 2008 hadde Vinjerock artister som Madrugada, Kaizers Orchestra og Animal Alpha som hovedartister. Festivalen hadde også innslag av folkemusikk i programmet, representert ved Valkyrien Allstars og Karl Seglem. Artister fra utlandet var også representert med artister fra Canada, Sveits og Tsjekkia. 2008 var også det første året Vinjerock kunne skilte med økonomisk overskudd. I 2009 hadde festivalen artister som Marit Larsen, Tommy Tokyo, CC Cowboys, Stein Torleif Bjella og Bo Kaspers Orkester. I 2010 ble festivalen utsolgt allerede i slutten av april.

I 2011 tok Vinjerock så festivalpause for å forbedre festivalområdet. Det var ca. 100 frivillige som var med å hjelpe til med forbedringene. I 2012 ble festivalen utsolgt bare et par timer etter at billettene var lagt ut.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Vinjerock – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Jelizovo** (russisk: Елизово) er en by i Kamtsjatka kraj i Russland. Den ligger ved elva Avatsja 32 km nordvest for Petropavlovsk-Kamtsjatskij. Innbyggertall: 41 533 (folketelling 2002), 46 929 (folketelling 1989).

Stedet ble grunnlagt i 1848 som landsbyen *Staryj Ostrog* (russisk: Ста́рый Остро́г), men navnet ble endret til *Zavojko* (russisk: Заво́йко) i 1897, etter den russiske admiralen Vasilij Zavojko som ledet forsvaret av Petropavlovsk i 1854. Landsbyen fikk nytt navn igjen i 1923, det nåværende Jelizovo. Stedet fikk status som bymessig bosetning i 1964, og bystatus i 1975.

Petropavlovsk-Kamtsjatskij lufthavn, den største på Kamtsjatka, ligger like ved byen.

Referanser
----------

1. ↑  «26. Численность постоянного населения Российской Федерации по муниципальным образованиям на 1 января 2018 года». Rosstat. Besøkt 23. januar 2019.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Yelizovo – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

  


| * v
* d
* r
Byer i Kamtsjatka kraj |
| --- |
| Administrativt senter: Petropavlovsk-Kamtsjatskij |
| Flagget til Kamtsjatka kraj | Jelizovo **·** Viljutsjinsk | Russlands flagg |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Catherine Brigid «Kitty» Kiernan** (født 1892 i Granard i Longford i Irland, død 24. juli 1945) var en irsk kvinne som er mest kjent fordi hun var forlovet med den republikanske lederen Michael Collins. Hans brev til henne er noen av de beste kilder til kunnskap om privatpersonen Collins, og forteller også mye om hvilke tanker som lå bak hans politiske avgjørelser.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Kiernan fikk sin utdannelse med Loreto Convent i Wicklow. Faren var en velstående handelsmann, og hun hadde fem søstre og en bror. Familien eide Greville Arms Hotel, en kolonialhandel, en jernvarehandel, et begravelsesbyrå, en tømmerhandel og en bar. Alle i familien var involvert i driften etter evne. Foreldrene, Bridget og Peter Kiernan, hadde et lykkelig ekteskap, og hjemmet var godt inntil hun kom i tenårene. Men i 1907 døde en av hennes søstre, og i 1908 døde begge foreldrene med et par måneders mellomrom. I 1909 kom neste tragedie da nok en søster, først avdøde søsters tvilling, gikk bort. 

### Sosialt engasjement

I mai 1917 møtte hun Michael Collins mens han bodde på Greville Arms sammen med Harry Boland under valgkampen før et suppleringsvalg i Longford. Begge de to mennene ble sjarmert av Kitty, som valgte Collins og etter en tid ble forlovet med ham. Han besøkte ofte Granard i årene 1917–1922. 

Fordi Collins måtte reise, og store deler av perioden levde i skjul, foregikk kontakten mellom dem ofte gjennom brev. Under forhandlingene for den anglo-irske traktat skrev han til henne fra London hver dag, og disse brevene dannet grunnlaget for Leon O'Broins bok *In Great Haste*. 

Den 22. august 1922 ble Collins drept i Cork, under den irske borgerkrig, før de to rakk å gifte seg. 

I 1925 giftet hun seg med Felix Cronin, som var øverste kvartermester i Irish Army. De fikk to sønner, og den andre fikk navnet Michael Collins Cronin. 

Kiernan døde i likhet med alle sine søsken av Brights sykdom. Hun ble gravlagt på Glasnevin gravlund i Dublin, nær Collins' grav. Hennes mann ble stedt til hvile sammen med henne seksten år senere. 

I 2000 ble omkring 300 brev som var utvekslet mellom Kiernan og Collins, permanent utstilt i Cork Public Museum. Samlingen omfatter også brev fra Collins til andre personer, og fra Kiernan til andre. 

I filmen *Michael Collins* fra 1996 ble Kitty Kiernan spilt av Julia Roberts.

Referanser
----------

1. ↑   Faceted Application of Subject Terminology, oppført som Catherine Brigid Kiernan, FAST-ID 1828679, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Oxford Dictionary of National Biography, Oxford Biography Index Number 32506[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Broderick, Marian (2004). *Wild Irish Women: Extraordinary Lives from History*. Wisconsin: University of Wisconsin Press. s. 88. ISBN 0-299-19584-8.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC
 |
Huset ble i 1957 fredet som husmannsplass, men har hatt flere funksjoner.
**Vinjesjøen** (eller **Moe-stu** eller **Sæteraas-huset**) er et fredet hus i Mosvik; huset ble bygget i 1844, og ble vedtatt fredet i 1957. Fredningen var begrunnet i ønsket om å bevare en representant for de mindre, «jevne» bolighusene av gammel type. Huset er bygget som ei trønderlån, men med mindre dimensjoner, og inngår i et miljø av husmanns- og strandsitterstuer.

Huset var husmannsplass med festetomt under Vinje bruk. Den første festeren var Jacob Jocumsen Moe (1810–1883) fra Røros og Olava Olsdatter (1808-1897) fra Strinda. Han bodde her fra 1838, og var den første poståpneren i Mosvik, fra 1859. Ved folketellingen i 1865 omtales han som baker og husmann med jord; i 1875 som husmann og handelsbetjent. Datteren Anne Grete (1851–1918) fortsatte å bo her etter foreldrenes død, og overtok stillingen som poståpner etter faren.

I 1904 fikk Ole H. Sæteraas (1876–1955) festekontrakt her; han hadde i 1903 giftet seg med Othelie Filipsdatter Rognlie (1880–1942), datter av Anne Grete Moe. Sæteraas testamenterte eiendommen til Mosvik kommune, med ønske om at den skulle bli et bygdemuseum. Kommunen holdt imidlertid auksjon over inventaret og brukte huset til bibliotek og trygdekontor før det ble solgt til private eiere i 1982.

Referanser
----------

1. ↑  «Vinjesjøen». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
2. ↑  Ola Øgar Svendsen (1982). *Fredede hus og anlegg. 2: Nord-Trøndelag*. Oslo: Universitetsforlaget. s. 42–43. ISBN 8200059545.
3. 1 2 3 4 5 6  *Bygdebok for Mosvik, bind 2*. 2011. Side 231–233. ISBN 978-82-993302-7-5
4. 1 2  Hilde A.T. Yri. «Da Sæteraashuset ble fredet». *Årbok for Mosvik* 2018
5. ↑  Jorolf Nyborg. «Posten 350 år». *Årbok for Mosvik historielag* nr 11
6. ↑  Winjesøe; Folketelling 1865 for 1722P Ytterøy prestegjeld. Digitalarkivet
7. ↑  Vinjesjøen (plads); Folketelling 1910 for 1723 Mosvik herred. Digitalarkivet

Eksterne lenker
---------------

* (en) Cultural heritage monuments in Mosvik – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
En kopi luwak-bonde fra Sumatra med avføringen fra asiatisk palmesivett
**Kopi Luwak** er verdens dyreste kaffe. Den produseres på Sumatra i Indonesia. Produksjonen foregår ved at en asiatisk palmesivett, et kattelignende dyr, spiser modne kaffebær (røde), for så å la kaffebærene gå gjennom fordøyelsessystemet. Palmesivetten fordøyer kun kjøttet fra disse bærene, og bønnene kommer derfor helskinnet igjennom. Bønnene er innsatt av enzymer som bidrar til å gi den spesielle smaken. Etter at bønnene er blitt vasket og renset ut av avføringen blir bønnene brent.

Årlig produseres det ca. 250 kg kaffebønner av denne typen.

Referanser
----------

1. ↑  Norimitsu Onishi (17. april 2010). «From Dung to Coffee Brew With No Aftertaste». The New York Times. Besøkt 14. desember 2015.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Kopi Luwak – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* World's most expensive coffee tainted by 'horrific' civet abuse, The Guardian, 19. november 2012

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** TasteAtlas
 |
«Vinjefjorden» har flere betydninger.
Vinjeøra med den indre delen av Vinjefjorden
**Vinjefjorden** er en smal og lang fjord som strekker seg fra Vinjeøra i Heim kommune i Trøndelag til Aursundet i Aure og Valsøyfjorden i Heim kommune. 

Europavei 39 går langs hele sørsiden av fjorden, mens fylkesvei 359 går langs deler av nordsiden.

Det gamle navnet fra norrøn tid er Fjalnir.[]

Offisielt strekker den seg fra Vinjeøra i øst og helt ut til Kristiansund i vest. Men på grunn av sundene Aursundet, Imarsundet og Sålåsundet i nord, og sidefjordene Valsøyfjorden, Skålvikfjorden og Halsafjorden i sør, så regnes dens slutt ved dens første avstikker, Aursundet.

Vinjefjorden er mest kjent som «sildefjorden» men det kan fanges både laks, sei og torsk helt oppe i 20 kg. Den 30. august 2005 rømte vel 850 000 oppdrettslaks fra Marine Harvest på Tustna i Møre og Romsdal. Mange av dem tok veien til Vinjefjorden. Dermed ble fjorden full av laks og lokalbefolkningen hamstret flere hundre kilo laks.

På nordsiden av den indre del av fjorden strekker Nord-Europas lengste sammenhengende hasselskog seg oppover fjellsiden.[]

Vinjefjorden er 19,5 kilometer lang fra Vinjeøra til midt i Aursundet og er på det djupeste 224 meter djup. Den offisielle Vinjefjorden er ca. 50 kilometer lang og rundt 320 meter djup på det djupeste.

Referanser
----------

1. ↑  Vinjefjorden på Norgeskart.no fra Statens kartverk
2. ↑  «Fjordene koker av rømt oppdrettslaks». *sovesten.no*. Søvesten. 6. september 2005. Arkivert fra originalen 4. oktober 2007.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
Austin Healey 100 BN1
**Austin-Healey 100** var en sportsbil som ble produsert mellom 1953 og 1956 av British Motor Corporation. Den var utviklet av Donald Healey, og ble produsert av Healeys selskap med deler fra Austin A90. Healey bygget én enkelt *Healey 100* for bilutstillingen i London i 1952, og denne imponerte BMC, som eide Austin, så mye at de inngikk en avtale med Healey om produksjon.

Produksjonsmodellene ble montert ved BMCs Longbridge-fabrikk sammen med A90, basert på chassis bygget av Jensen Motors i West Bromwich. De første eksemplarene (*BN1*) var utstyrt med den samme 90 hk (67 kW) motoren og tretrinns manuelle girkassen som A90-modellene. Motoren, som hadde et sylindervolum på 2 660 ccm, hadde en sylinderboring på 87.3 mm, og en slaglengde på 111.1 mm.

Bilene ble bygget fra sommeren 1955, og ble erstattet av *BN2*-modellen året etter. BN2 var utstyrt med en firetrinns manuell girkasse, men var ellers ganske lik. En *100m*-pakke var også tilgjengelig, med en 100 hk (82 kW) motor. En annen variant var 50 biler med aluminiumskarosseri, *100S*, som hadde 132 hk (98 kW).

De siste 100-modellene, *BN4* i 1956 (2+2 seter) og *BN6* i 1958 (2 seter) hadde sekssylindrede motorer, og fikk betegnelsen 100-6. Disse delte motorer med modellen Austin-Healey 3000, som erstattet 100-modellene.

Navnet *100* kommer fra Donald Healey, som navnga bilene etter det faktum at de var blant få biler som kunne oppnå 100 mph (160 km/t), i motsetning til Austin-Healey 3000, som er navngitt for sitt sylindervolum på 3000 ccm.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Austin-Healey 100 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Austin-Healey Club USA
***The Time Traveler's Wife*** er en amerikansk romantisk dramafilm fra 2009, basert på Audrey Niffenegger sin roman fra 2003 med samme navn.

Sammendrag
----------

På begynnelsen av 1970-tallet havner Henry DeTamble i en bilulykke hvor moren hans dør, men han overlever ved å reise tilbake i tid og havner to uker før bilulykken skjer. Han kan ikke kontrollere tidspunktet eller hvor han havner når han reiser gjennom tiden. I 1991 støter Henry på Clare Abshire i et bibliotek. Hun blir overlykkelig over å se ham, selv om han faktisk møter henne for aller første gang.

Clare forteller at hun møtte en fremtidig versjon av Henry da hun var barn. De begynner etterhvert et forhold, som utfordres av Henrys ukontrollerte reiser frem og tilbake i tid. Hans sporadiske tidsreiser blir ytterligere komplisert av at han alltid ankommer sitt bestemmelsessted helt naken. Fra tidlig alder, har han lært å dirke opp låser og stjele klær etter sine tidsreiser. Henry og Clare velger å gifte seg. Men han tidsreiser sin vei før seremonien, og en mye eldre versjon av ham kommer tilbake rett før bryllupsseremonien, selv om hans mye eldre utseende forvirrer gjestene.

Henrys tidsreiser tillater ham å vinne i lotto, ved å først reise til fremtiden og så tibake igjen. Men tidsreisene hans gjør også forholdet med Clare mye vanskeligere. Å få barn virker helt umulig, ettersom Henrys gener fører til at ufødte fostre tidsreiser mens de fremdeles ligger i magen. Etter flere slike aborter, tar Henry i hemmelighet en vasektomi, slik at Clare skal slippe flere spontanaborter. Kort tid senere blir Clare gravid, etter et besøk av en yngre versjon av Henry. Dette barnet overlever. Henry reiser deretter flere år frem i tid, før barnet er født.

Han møter deres datter, Alba, som ung tenåring. Hun forteller at hun også er en tidsreisende, men har litt større kontroll over når og hvor hun reiser. Hun forteller Henry at han kommer til å dø når hun er fem år gammel, et faktum som Henry velger å holde hemmelig for Clare. Senere reiser Henry tilbake i tid, og blir ved et uhell skutt av Clares far på elg-jakt. Henry kommer tilbake i tide, bare for å dø i Clares armer. Noen år senere kommer en yngre versjon av Henry til dem. Dette gir Clare håp om at han vil dukke opp flere ganger, i fremtiden. Men han forteller at hun ikke burde tilbringe resten av hennes liv ventende på ham.

Rolleliste
----------

Eric Bana
* Eric Bana - Henry DeTamble.
* Rachel McAdams - Clare DeTamble
* Ron Livingston - Gomez, Clare og Henrys gode venn.
* Jane McLean - Charisse, Clares beste venn.
* Stephen Tobolowsky - Dr. David Kendrick
* Arliss Howard - Richard DeTamble, Henrys far.
* Michelle Nolden - Annette DeTamble, Henrys mor.
* Maggie Castle - Alicia Abshire, Clares yngre søster

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen har ingen egenskaper for filmdatabaser i Wikidata*
* Film-trailer, youtube.com

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BBC Things
 |
**Sogn og Fjordane Skogeigarlag BA**  var en regional skogeierforening for Sogn og Fjordane og distriktsorganisasjon for Norges Skogeierforbund. Sogn og Fjordane Skogeigarlag ble dannet i 1973 for å bidra til å etablere skogindustri. Laget bistod medlemmene med skogbruksplaner og planlegging av drifter, og kunne også utføre hogst for medlemmene. Medlemmenes tømmersalg gikk gjennom laget, som avtalte virkespriser med kjøperne.

Ved utgangen av 2005 hadde Sogn og Fjordane Skogeigarlag 1 566 medlemmer organisert i 21 lokale skogeierlag. Laget hadde hovedkontor i Førde.

I 2015 gikk Sogn og Fjordane Skogeigarlag inn i Vestskog.

Referanser
----------

1. ↑  Søgnen, Reidar (29. januar 1974). «Distrikts-sagbruk vert bygd i Gaular». *Bergens Arbeiderblad*: 5.
2. ↑  Starheim, Ottar. «Skogbrukshistoria i Sogn og Fjordane». *Fylkesleksikon for Sogn og Fjordane*. allkunne.no. Besøkt 6. januar 2021.
3. ↑  «Lokallaga». Sogn og Fjordane Skogeigarlag. Arkivert fra originalen 26. november 2006. Besøkt 6. januar 2021.
4. ↑  «Skogeigarlaget blir historie». *Firda*. 10. april 2015. Besøkt 6. januar 2021.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Brønnøysundregistrene
 |
***The Trail of the Shadow*** er en amerikansk stumfilm fra 1917, regissert av Edwin Carewe.

Handling
--------

Sylvia Mason bor i en liten hytte for seg selv og selger perle-arbeidet sitt til besøkende ved et stort hotell i nærheten. På hotellet møter Sylvia også Henry Hilliard, som straks forelsker seg i henne. Men hun nekter å gifte seg med ham, og vil ikke forklare hvorfor. Dermed vender Henry tilbake hjem, uten å vite at Sylvias far var blitt myrdet av hans private sekretær Jack Leslie som hevn fordi hun nektet å gifte seg med ham.

En natt etter Henrys avreise fra området bryter Leslie, nå kjent som den fredløse kjeltringen «The Shadow» seg inn i Sylvias hytte. Sylvia blir raskt slått bevisstløs. Når hun våkner igjen oppdager hun en beskjed som påstår at fordi Leslie hadde krenket henne, er hun nødt til å gifte seg med ham. I mellomtiden informerer Henrys mor, forferdet over at sønnen hennes ønsker å gifte seg med denne merkelige unge kvinnen, Sylvia at ekteskapet deres vil ødelegge for Leslie.

Skuespillere
------------

* Emmy Wehlen som Sylvia Mason
* Eugene Strong som Henry Hilliard
* Harry Northrup som Jack Leslie
* Frank Currier som Mr. Mason
* Fuller Mellish som Padre Constantine
* Kate Blancke som Mrs. Hilliard
* Alice McChesney som Clara Hilliard
* De Jalma West som sersjant Keen

Referanser
----------

1. ↑  THE TRAIL OF THE SHADOW

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Trail of the Shadow* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Trail of the Shadow* på Silent Era Rediger på Wikidata