recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
***Norgesglasset*** var et norsk radioprogram som ble sendt på NRK Radio fra 1994 til 2019. Programmet ble sendt alle hverdager og søndager på NRK P1 fra klokken 12 til 14. Pål Plassen var programleder fra 2007. Tidligere ble programmet ledet av Hans-Petter Jacobsen, Stig Hernes og Arild Opheim.

Programmet hadde flere faste kåsører, blant andre Nils Chr. Geelmuyden, Per Inge Torkelsen, Halvard C. Hanssen, Ingvild Wedaa Tennfjord, Tron Soot-Ryen, Marianne Meløy og Linda Eide.

Første sending gikk 29. august 1994 med programleder Hans-Petter Jacobsen, og var i starten på én time, med reportasjemagasin med musikk mellom reportasjene. Siste sending gikk 13. desember 2019.

Om programmet
-------------

*Norgesglasset* og redaksjonens journalister ble flere ganger tildelt priser i Prix Radio.

Programmet var i perioder blant de mest hørte radioprogrammene i Norge. Tall fra 2006 viste at programmet var det sjette mest hørte programmet i Norge, med drøyt 800 000 daglige lyttere og en lytterandel på litt over 20 %.

Referanser
----------

1. ↑  Jan Magnus Weiberg-Aurdal (25. juni 2019). «NRK P1 legger ned «Norgesglasset» etter 25 år på lufta. Flytter «Her og nå» tilbake til fredag». *Medier24*. Besøkt 25. juni 2019. (abonnement kreves).
2. ↑  ««Norgesglasset» på NRK P1 legges ned». *Dagbladet*. NTB. 25. juni 2019. Besøkt 25. juni 2019.
3. ↑  «Tidligere vinnere – Radiodager». Radiodager. Besøkt 12. januar 2019.
4. ↑  Jon Annar Fordal (31. januar 2007). «Mest populære». *NRK*. Besøkt 12. januar 2019.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
**Julie Walker Colbert**, (født 1852, død ?), er en tegneseriefigur fra bladet *Fantomet*. Hun var tvillingsøster til figuren det syttende Fantomet, kalt Kit for Christopher som alle fantomer.

Biografi
--------

Julie Walker fikk sammen med sin bror utdannelse i morens hjemland, Danmark fra 1862 til 1869. Da reiste hun til Bengal og sverget «Fantomets ed», siden broren var antatt død (han var innestengt i et fjell). På båtreisen til Bengal forelsker hun seg i *Løytnant Nicholas Bridges*, sønnen til den britiske guvernøren i Morristown, *Sir Stamford Bridges*. Nick fridde senere samme år og Julie sa ja, men Nick ble drept av et vådeskudd fra sin egen far.

Julie og tvillingbroren var med i en historie hvor de ble reddet av sin far fra slavehandlere, også denne er datert til 1868. Hun steppet også senere flere ganger inn for sin bror og tok over hans rolle som *Fantomet* når han selv ikke kunne utføre sine plikter.

En slik situasjon oppstod i 1870 da det syttende Fantomet ble stygt skadet i kamp mot elvepirater. I denne historien reddet hun en ung misjonær fra elvepiratene. Hun giftet seg senere med denne misjonæren Paul Colbert (født 18??, død 1886). *Sangari-heksen* spådde at Fantomet skulle dø og oppstå som en like gammel kvinne, Julie oppfylte spådommen og reddet samtidig sin bror.

En annen gang hun tok over rollen som Fantomet var i 1873 da hun bekjempet heksen *Gargol* mens broren var bortreist. Julie studerte under kjemikeren Dr. Louis Pasteur i Paris og ble dr. med i 1886. I 1885 eller 1886 var hun med å redde den første rabiespasienten med en rekke injeksjoner.

Julie returnerte til Bengal i 1886 som lege, og kjempet mot sykdom og overtro. Det er nevnt at Julie fikk fire barn, der navn og alder er ukjent, men dette er noe usikkert. Colbert døde av malaria. Julie fortsatte som lege ved misjonsstasjonen og levde sine siste år ved Hodeskallegrotten. Hun fikk se arven gå fra sin bror til sin nevø, og videre til hans sønn. Julie ble begravet i Hodeskallegrotten av sin brors sønnesønn, det nittende Fantomet. Når dette var er ikke kjent.

Liste over historier med Julie Walker
-------------------------------------


| Historie | Forfatter | Tegner | Utgitt i | Handlingsår |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Slavenes Jernbane | Worker | Lindahl | *Fantomet* 12/1987, Krønike 3/1992 | 1868 |
| Spådommen | Wilhelmsson | Lundström | *Fantomet* 22/1975, Krønike 3/1992 | 1870 |
| Julie | Lee Falk (1952) | Wilson McCoy | Seriepocket 3/1975, Klassiske historier 1987, Krønike 2/1992 | 1870 |
| Dødens budbringere | David Bishop | Sal Velluto | *Fantomet* 15/2007 | 1872 |
| Julie | Norman Worker | Bess | *Fantomet* 10/1986, Krønike 3/1992 | 1886 |
|

Kilder
------

* «Det syttende Fantomet», fra Fantomet.org

Portaler: Litteratur | Kunst
**Namdalseid Idrettslag** (**Namdalseid IL**) er et idrettslag fra Namdalseid kommune i Trøndelag. Klubben ble stiftet i som skiklubb i 1902, da *Namdalseidets Skilauparlag* og *Lyngen Skilauparlag* ble slått sammen. Senere er klubben utvidet med flere idretter.

I 1920 ble friidrett en del av idrettslaget, og fotball kom til på 1930-tallet. I 1945 fikk idrettslaget egen håndballgruppe for kvinner. Håndball for menn kom til ti år senere, men ble nedlagt i 1968. I 1947 ble det startet en orienteringsgruppe. I 1974 og 1975 kom det til henholdsvis en svømmegruppe og en volleyballgruppe.

Klubbens arena var fra starten på Åsmyra, og i 1967 ble laget lysløype på Solhaug.

Kjente utøvere
--------------

Hallstein Bøgseth tok idrettslagets første NM-gull i kombinert i 1981. Det var først i 1989 at Namdalseid IL ble internasjonalt kjent, da Trond Einar Elden tok gullmedalje individuelt i VM i Lahtis, som tidenes yngste verdensmester i kombinert, og vant lagkonkurransen sammen med storebror Bård Jørgen Elden. Marte Elden er en allsidig idrettsutøver innen både friirdett og langrenn, og i sesongen 2006-2007 ble hun uttatt til Norges Skiforbunds rekrutteringsgruppe.

Eksterne lenker
---------------

* klubbens historie gjengitt på kvinnespor.no

| * v
* d
* r
6. divisjon fotball for menn, Trøndelag Fotballkrets, avdeling 1, 2020 |
| --- |
|  | 
* Bangsund 2
* Beitstad
* Byafossen
* Egge 2
* Flatanger 2
* Inderøy
* Kvam
* Namdalseid
* Overhalla
* Spillum
* Sørlia
* Vuku 2/Leksdal

 | Norges flagg |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Iran Khodro** er et iransk industriselskap som produserer kjøretøyer. Selskapet er særlig kjent for å produsere det iranske bilmerket Samand. Selskapet ble grunnlagt i 1962 av de to brødrene Ahmad og Mahmoud Khayami.

Selskapet har seks innenlandske fabrikkanlegg i tillegg til fem fabrikker utenfor Iran. Hovedfabrikken ligger i Teheran. 

Fra fabrikken i Tehran (2018).
Iran Khodro er den største bilprodusenten i Iran og Vest-Asia. De produserte over 770 000 kjøretøy i 2010, noe som utgjorde nærmere halvparten av landets totale bilproduksjon. Deres hovedkonkurrent, SAIPA, produserte 745 000 kjøretøy samme år. Sammen stod de to selskapene for 90 % av landets 1,6 millioner produserte motorkjøretøy i 2010.

Selskapet var rangert som verdens tjuende største bilprodusent i 2006, og hadde om lag 58 000 ansatte.

Selskapet har i flere år hatt et samarbeid med franske PSA Peugeot Citroën og produserer en rekke modeller av Peugeot på lisens fra firmaet. De lager også kjøretøyer på lisens fra Mercedes-Benz.

Bilmodeller
-----------

* Samand
* Samand Sarir
* Samand Soren
* Peugeot 206
* Peugeot 405
* Peugeot Pars
* Peugeot RD
* Peugeot ROA
* Mercedes-Benz E-klasse

Referanser
----------

1. 1 2 3  «Iran Khodro Industrial Group News Website». *web.archive.org*. 10. mars 2012. Archived from the original on 10. mars 2012. Besøkt 25. juli 2022. CS1-vedlikehold: Uheldig URL (link)
2. ↑  Ellis, Eric (12. september 2006). «Made In Iran». CNN. Besøkt 18. juli 2008.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Iran Khodro – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
Regionen er tørr, men om våren blomstrer Namaqualand.
**Namaqualand** (afrikaans: *Namakwaland*) er en tørr region i Sør-Afrika som strekker seg langs vestkysten i over 1000 km og dekker et areal på 440 000 km². Det er delt av det lavere leiet til Oranje i to deler, **Little Namaqualand** i sør og **Great Namaqualand** i nord. Little Namaqualand er del av provinsen Noord-Kaap i Sør-Afrika, mens Great Namaqualand ligger i Kara i Namibia. Great Namaqualand er tynt befolket av namaquaer, et khoikhoi-folk. 

Namaqualand er ganske populær blant både lokale og internasjonale turister tidlig om våren da det vanligvis tørre området blir dekket av fargerike blomster.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Namaqualand – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Namaqualands offisielle internettside Arkivert 24. august 2007 hos Wayback Machine.
* Namaqualand

  


| * v
* d
* r
Provinsen Noord-Kaap i Sør-Afrika |
| --- |
| **Provinshovedstad:** Kimberley |
| Regioner | Diamond Fields **·** Green Kalahari **·** Kalahari Desert **·** Karoo **·** Namaqualand | Sør-Afrikas flagg |
| Byer | Calvinia **·** De Aar **·** Griquatown **·** Kuruman **·** Springbok **·** Upington |
| Landdistrikter | Namakwa **·** Pixley ka Seme **·** Siyanda **·** Frances Baard **·** Kgalagadi |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** SUDOC
 |
**Iran Aseman Airlines Flight 6895** var en flyulykke som fant sted 24. august 2008 i Bisjkek i Kirgisistan. Et fly fra Itek Air drevet av Iran Aseman Airlines som skulle til Mahrabad lufthavn i Irans hovedstad Teheran styrtet klokken 20.30 lokal tid nær Manas internasjonale lufthavn. De første rapportene gikk ut på at flyet skulle til Mashhad internasjonale lufthavn i Iran, noe som senere viste seg å ikke stemme.

Kort tid etter start oppdagde besetningen en alvorlig feil og/eller kabintrykket falt kraftig. Besetningen fortalte kontrolltårnet at de ønsket å returnere til flyplassen de tok av fra. På vei tilbake styrtet flyet om lag to kilometer fra flyplassens rullebane.

ASN-databasen oppgir at 22 av de 90 personene ombord overlevde ulykken, hvorav 2 var besetningsmedlemmer. Ifølge BBC var ombord:

| Nasjonalitet | Passasjerer | Besetning | Totalt | Overlevende |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Kirgisistans flagg Kirgisistan | 24 | 6 | 30 | 11 |
| Irans flagg Iran | 53 | 1 | 54 | 10 |
| Kasakhstans flagg Kasakhstan | 3 | 0 | 3 | 0 |
| Folkerepublikken Kinas flagg Kina | 1 | 0 | 1 | 0 |
| Tyrkias flagg Tyrkia | 1 | 0 | 1 | 0 |
| Canadas flagg Canada | 1 | 0 | 1 | 0 |
| **Totalt** | **83** | **7** | **90** |  **21** |

Blant de omkomne var ti medlemmer av et volleyballag fra en videregående skole i den kirgisiske hovedstaden Bisjkek.

Referanser
----------

1. ↑  
«Departure». Manas internasjonale lufthavn. Arkivert fra originalen 11. mars 2012. Besøkt 25. august 2008.
2. ↑  «ASN Aseman Airlines Flights 6895». ASN. 24. august 2008. Besøkt 24. august 2008.
3. ↑  «ASN Aseman Airlines Flights 6875». ASN. 24. august 2008. Besøkt 24. august 2008.
4. ↑  «Plane crashes in Kyrgyz capital». BBC. 24. august 2008. Besøkt 24. august 2008.
5. ↑  BBC

Eksterne lenker
---------------
Titelside på «Maiblumen»
**Julie von Hausmann** (født 7. marsjul./ 19. mars 1826greg. i Riga i Latvia, død 2. augustjul./ 15. august 1901greg. i kur- og feriebyen Võsu, Estland) var en baltertysk dikter. Det er hovedsakelig gjennom salmen *Så ta da mine hender* at hun er blitt kjent. Friedrich Silcher laget melodien til salmen, som er den eneste av en baltisk dikter i *Norsk Salmebok*. Hun er også representert i *Norsk salmebok 2013*.

Biografi
--------

Julie von Hausmann var nummer fem i en søskenflokk på seks, men med stor avstand både til eldre søsken og til sin yngre søster, noe som førte til at hun ble noe innesluttet. Hun tilbrakte sin barndom i Jelgava, men kom til Riga og St. Petersburg som lærer og guvernante. 

Flere kilder forteller at hun forlovet seg med en tysker som reiste ut som misjonær til Sør-Afrika. Da hun kom etter for å gifte seg med ham, ble hun møtt med beskjeden om at han var død noen uker tidligere av tropisk feber. Hun returnerte da til hjemlandet og hadde flere forskjellige stillinger som guvernante, men svak helse med mye hodepine gjorde at hun ofte byttet jobber. En periode bodde hun hos sin søster som var organist i Biarritz i Frankrike, men hun bodde også i perioder i Berlin og flere andre steder i Tyskland, i saksiske Sveits, i Rhindalen, Tyrol og Pyreneene. 

I stille stunder skrev hun dikt, og disse ble oppdaget av presten Gustav Knak i Berlin. Han bidro til at hun fikk dem utgitt, først anonymt, som sanger av en av de stille i landet. Etter hvert ble hennes navn kjent, noe hun egentlig ikke ønsket. Men med melodien av Friedrich Silcher fikk hennes bønnesalme *So nimm denn meine Hände* stor utbredelse og ble oversatt til flere språk. Den er oversatt til bokmål av Peter Waage og til nynorsk av Peter Hognestad.

Bibliografi
-----------

* *Maiblumen. Lieder einer Stillen im Lande*, 2 bind, 1862 (6. Auflage um 1880: Digitalisering av bind 1 på Commons)
* *Bilder aus dem Leben der Nacht im Lichte des Evangeliums*, 1868
* *Hausbrot. Schlichte Morgen- und Abend-Andachten*, 1899
* *Blumen aus Gottes Garten. Lieder und Gedichte*, 1902 (posthumt utgitt samling av diktene hennes)

Referanser
----------

1. 1 2   Discogs, Discogs artist-ID 1047928, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* Ivar Holsvik: *Salmediktere i våre salmebøker* 1950 side 115 – 117
* Anne Kristin Aasmundtveit: *Biografisk leksikon til Norsk Salmebok og Norsk Koralbok* 1995 side 102, nr. 484

Eksterne lenker
---------------

* *Så ta da mine hender* på bloggen til Leif Haugen

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** ISNI **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** Hymnary
 |
**Jan Helge Solbakk** (født 13. juni 1956) er en norsk lege, teolog og professor i medisinsk etikk ved Universitetet i Oslo.

Han studerte først kjemi og matematikk ved NTNU 1976-78, og ble utdannet cand. med. i 1987 og cand. theol. i 1989, begge deler ved UiO. I 1993 ble han dr. philos. ved UiO.

Solbakk var studentstipendiat ved Albert Schweitzer-arkivet i Strasbourg 1983-1984 (Schweitzer var forøvrig også både lege og teolog), fransk statsstipendiat i teologi ved Université de Strasbourg 1985-1986, studentstipendiat i medisinsk etikk ved Institutt for allmennmedisin ved UiO 1986-1987 og utdanningsstipendiat samme sted 1988-1989.

Han har vært ansatt i Rådet for medisinsk forsknings etikkutvalg, senere Den nasjonale forskningsetiske komité for medisin i Norges forskningsråd. Han har undervist i medisinsk etikk ved UiO siden 1989, og ble professor II i medisinsk etikk ved Universitetet i Tromsø i 1994 (til 1996). I 1996 ble han professor II i medisinsk vitenskapsteori og etikk ved Universitetet i Bergen, og har siden 1996 vært professor ved Senter for medisinsk etikk ved UiO (fast ansatt 1998). Han ledet senteret fra 1996 til 2007.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Publikasjoner av Jan Helge Solbakk i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | CRIStin
 |
*For bygda, se Skálabotnur. Se også Skáli og Skálavík.*

**Skálafjørður** (IPA: [ˈskɔalaˌfjøːɹʊɹ], dansk: *Skålefjord*) er en fjord på sørsiden av Eysturoy på Færøyene som strekker seg 14 km nordvestover fra bygda Nes til Skálabotnur. 

Skálafjørður er Færøyenes lengste fjord. Langs østsiden ligger et av øygruppens tettest befolkede områder samt et svært viktig næringslivsområde. Den sammenhengende bebyggelsen starter på Nes i munningen og fortsetter videre innover med bygdene Toftir, Saltnes, Runavík, Saltangará, Glyvrar, Lambareiði, Søldarfjørður, Skipanes og Gøtueiði. Lengst inne ligger Skálabotnur. På østbredden ligger Skáli, Innan Glyvur og Strendur.

På Nes ligger en kanonstilling og bunker fra den andre verdenskrig. Denne var brukt av britiske styrker for å forsvare innløpet til Skálafjørður.

Referanser
----------

1. ↑  (Raktangi-fjordbunnen) Kort & Matrikelstyrelsen: Føroyar - Topografisk Atlas 1:100 000
2. ↑  Informasjonsplakat festet til «festningen».

Eksterne lenker
---------------

* (en) Skálafjørður – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Skálafjørður – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

Portal: Færøyene

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** GeoNames
 |
Flaggstangen i Gijeong-dong med verdens største nordkoreanske flagg.
**Nord-Koreas flagg** ble tatt i bruk 8. september 1948. Den røde stjernen representerer kommunismen og er gjengitt i flagget på en hvit sirkelformet bakgrunn. Stjernen symboliserer også Koreas arbeiderparti. Sirkelen er muligens knyttet til Yin og Yang, hentet fra koreansk kultur. Hvit er den koreanske nasjonalfargen og betyr verdighet. Den røde fargen betyr patriotisme og de blå stripene skal bety «det koreanske folkets bestrebelser etter å slutte opp under hele verdens revolusjonære folk og slåss for seier for ideen om selvstendighet, vennskap og fred».

Nord-Korea tok opprinnelig et flagg av typen «taegukki», mer likt det sørkoreanske flagget, etter uavhengigheten fra de japanske okkupantene i 1945. Flaggbyttet i 1948 kom som en følge av behovet for et flagg som lignet mer på Sovjetunionens flagg.

Verdens trolig høyeste flaggstang (160 meter) står i landsbyen Gijeong-dong på den nordkoreanske siden av den militære delelinjen som skiller Nord-Korea og Sør-Korea ved byen Panmunjom. Flagget veier 270 kg.

Se også
-------

* Sør-Koreas flagg

Eksterne lenker
---------------

* (en) Flags Of The World: North Korea

| * v
* d
* r
Asiatiske flagg |
| --- |
| Afghanistan **·** Armenia **·** Aserbajdsjan **·** Bahrain **·** Bangladesh **·** Bhutan **·** Brunei **·** De forente arabiske emirater **·** Filippinene **·** Georgia **·** India **·** Indonesia **·** Irak **·** Iran **·** Israel (Palestina) **·** Japan **·** Jemen **·** Jordan **·** Kambodsja **·** Kasakhstan **·** Folkerepublikken Kina (Hongkong **·** Macao) **·** Republikken Kina **·** Kirgisistan **·** Kuwait **·** Kypros **·** Laos **·** Libanon **·** Malaysia **·** Maldivene **·** Mongolia **·** Myanmar **·** Nepal **·** Nord-Korea **·** Oman **·** Pakistan **·** Qatar **·** Russland **·** Saudi-Arabia **·** Singapore **·** Sri Lanka **·** Syria **·** Sør-Korea **·** Tadsjikistan **·** Thailand **·** Turkmenistan **·** Tyrkia **·** Usbekistan **·** Vietnam **·** Øst-Timor |

Portal: Korea

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica
 |
Utsikt over Skåbu.
**Skåbu** (norrønt: *Skaðabu*) er en bygd i Nord-Fron kommune i Innlandet. 870 moh.

Den ligger i en sidedal til Gudbrandsdalen, mot Jotunheimen. I området finnes fangstanlegg langs dyretrekket fra Murudalen, blant annet med dyregrav fra 1100-tallet. I tillegg finnes jernvinneanlegg fra middelalderen. Skåbu ble rammet av oversvømmelsen Storofsen i 1789. Skåbu kirke er fra 1927. Skåbu har hatt meteorologisk målestasjon siden 1968. Kommunikasjon er mulig via Jotunheimvegen til Bygdin, via Espedalen og Gausdal til Lillehammer (92 km), via riksvei 255 til Vinstra (27 km), samt fjellveg til Murudalen. I dag er området viktig for friluftsliv og vintersport. Skåbu Tradisjonsbygg, Skåbu Fjellgrend og Krogenæs Møbelfabrikk ligger i Skåbu. Skåbu hadde 301 innbyggere over 18 år i 2011[*død lenke*].

Etymologi
---------

Navnet Skåbu kommer fra norrønt *Skaðabu* hvor førsteleddet er genitiv entall av *Skaði*.
Betydningen av *Skaði* er ikke sikker, men kan være i betydningen skade (muligens fordi gården har vært skadd) eller mer sannsynlig, at det har vært et mannsnavn som ut over å ha gitt navn til Skåbu er ukjent.
Elven Skåbyggja har fått navn etter bygda.

Bilder
------

* Skåbu hovedgateSkåbu hovedgate
* MinnesmerkeMinnesmerke
* Skåbu svømmehallSkåbu svømmehall

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  Sandnes, Jørn, Aune, Kolbjørn og Stemshaug, Ola, red. (1980). *Norsk stadnamnleksikon* (2 utg.). Oslo: Samlaget. s. 286. ISBN 8252109993. CS1-vedlikehold: Flere navn: redaktørliste (link) [Digitalt arkivert oppslag av 4. utgave (1997) også tilgjengelig her.]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
**Edward Blishen** (født 29. april 1920 i Barnet som da var i Hertfordshire, død 13. desember 1996 i Hadley Wood) var en britisk lærer, BBC-medarbeider og barnebokforfatter. Han er kjent for sine selvbiografiske romaner og memoarer, og for to bøker hvor han samarbeidet med Leon Garfield om gjenfortellinger fra gresk mytologi. De mottok Carnegie Medal i 1970 for *The God Beneath the Sea* som var den første av de to bøkene.

Under andre verdenskrig var han militærnekter, og tjenestegjorde i landbruket. Etter krigen ble han lærer, og debuterte som forfatter i 1955 med *Roaring Boys*, som skildret livet som lærer i et røft strøk. Han forlot læreryrket i 1959, og arbeidet senere dels som forfatter, dels som medarbeider i BBC-programmene «Stop the Week» og «A Good Read», og en kort periode ved lærerutdanningen ved Universitetet i York 1963–1965. Hans bok nr 2, *This Right Soft Lot* (1969), fulgte opp skildringene fra skolen. Boka *A Cackhanded War* (1972) beskrev tiden som militærnekter, mens  *Sorry, Dad* (1978) og *Lizzie Pye* (1982) handlet om foreldrene. 

Blishen ble utnevnt til æresdoktor ved Open University i 1995.

Referanser
----------

1. 1 2   Gemeinsame Normdatei, GND-ID 119018403, besøkt 14. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   Internet Speculative Fiction Database, ISFDB forfatter-ID 181002, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
4. 1 2   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w6q96kz9, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
5. 1 2   books.google.com[Hentet fra Wikidata]
6. ↑   swft.cclc.ent.sirsidynix.net.au[Hentet fra Wikidata]
7. ↑  ; *Autorités BnF*; besøksdato: 10. oktober 2015; BNF-ID: 12435835t.
8. ↑  independent.co.uk Minneord, 16.12.1996
9. ↑  carnegiegreenaway.org.uk Edward Blishen Arkivert 22. februar 2012 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** NDL **·** NKC
 |
**Morten Nyhus** (født 18. mars 1956 i Hamar) er en norsk musiker, trommeslager, pianist, låtskriver og plateprodusent. Han er mest kjent som plateprodusent for norske danseband, og særlig som produsent for Ole Ivars siden 1992. 

Nyhus spilte trommer i Tore Halvorsens danseband Katho. Deretter var han en periode musiker i bandet Arctic Band, i tillegg til å være bandets plateprodusent. Fra 2015 var han vikar for Ole Ivars' trommeslager Arild Engh, og ble fast trommeslager i Ole Ivars etter at Engh døde. 

Nyhus jobber til daglig i Gjøvik Lydstudio.[]

Han er utdannet ved Musikkonservatoriet[*hvor?*].[]

Diskografi
----------

### Katho

* *Katho 2 – venter på deg* (1975)
* *Dagen er din* (1977)
* *Nærbilde* (1978)
* *En dag av gangen* (1980)
* *Natten kommer* (1981)
* *Godt å se deg igjen* (1983)
* *Dagen er vår* (2005)

### Arctic Band

* *Et nytt univers* (2011)
* *Alle mine veia* (2013)

### Ole Ivars

* Ole Ivars: *Alle Ole Ivars-originalene fra musikalen «En får væra som en er»* (2015)
* Ole Ivars: *Fosser'n* (2016)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Morten Nyhus på Discogs Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** Discogs
 |
Ruterdame
**Dame**, er en av de tretten valørene i en vanlig kortstokk. Den har som regel verdien 12, mellom knekt (11) og konge (13). Det finnes fire damer, en i hver farge spar, hjerter, ruter og kløver, i en kortstokk.

På internasjonale kortstokker er hjørnemarkeringen for dame bokstaven **Q** for engelsk «queen» (dronning).

Historie
--------

De persiske og arabiske kortstokkene hadde ingen kvinnelige billedkort. Mange europeiske kortstokker hadde, og har, derfor heller ingen kvinnelige kort. Tradisjonelle tyske kortstokker opererer f.eks med konge, «Obermann» og «Untermann».

Allerede i middelalderen begynte man å innføre kvinnelige billedkort, muligens fordi kortspill var en populær fritidssyssel blant adelskvinner. Kortprodusentene i Frankrike, som begynte å masseprodusere kortstokker ved hjelp av tresnitt på slutten av 1400-tallet, tok dette til seg og innførte damene som et fast inventar mellom kongene og knektene.

På 1700-tallet var det vanlig å gi spillkortdamene navn etter kjente historiske eller mytologiske kvinner. Disse kunne variere fra land til land. I Norge var disse navnene i bruk:

* spardame – Pallas (Athene)
* hjerterdame – Judit
* ruterdame – Rakel
* kløverdame – Arcine.

Denne navngivningsskikken gikk ut av bruk i Norge omkring 1850, men er fremdeles i bruk i Frankrike. Her har kortene disse navnene:

* spardame: Pallas (Athene)
* hjerterdame: Rachel (Rakel, bibelsk figur)
* ruterdame: Argine (et anagram av *regina*, som er latin for dronning)
* kløverdame: Judith (bibelsk figur)

Opprinnelig ble damene fremstilt i helfigur, med ben og underkropp, men i Napoleonstiden begynte en å produsere todelte kort med to hoder. I Skandinavia begynte en å produsere slike på 1830-tallet.

Spill med dame som nøkkelkort
-----------------------------

* Spardam, der spardame gir 100 minuspoeng når man tar det inn ved stikk.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
Tittelsiden på første folio med Shakespeare-portrettet av Martin Droeshout som Edward Blount var med på å utgi.
**Edward Blount** (eller Blunt) (født 1565 i London, død 1632) var en utgiver i London i den engelske renessanse og Tudortiden, og er sammen med Isaac og William Jaggard særlig kjent for utgivelsen av den første folio av William Shakespeares skuespill i 1623. 

Stationers' Register hevdet at han var sønn av Ralph Blount (eller Blunt), en handelsmann og skredder i London, og var lærling fra 1578 i ti år hos papirhandleren William Ponsonby. Blount ble en «freeman», det vil si fullverdig medlem av Stationers' Company den 25. juni 1588.

Blant de mer betydningsfulle utgivelsene hans er Giovanni Florios italiensk-engelske ordbok og hans oversettelse av Michel de Montaigne, foruten Christopher Marlowes mytologiske dikt *Hero and Leander* (1598), og *Seks hoffkomedier* av John Lyly (1632). Han oversatte selv *Ars Aulica, or the Courtier's Arte* (1607) fra italiensk av Lorenzo Ducci, og *Christian Policie* (1632) fra spansk av Juan de Santa María.

Selv om han mest husket for første folio, utga Blount også verker av Miguel de Cervantes, Ben Jonson, Samuel Daniel, William Camden, og andre betydningsfulle forfattere. Han er beskrevet som «en ekte elsker av litteratur med skjønnsom og sjenerøs smak». I tillegg til folioen hadde Blount også andre mindre forbindelser med Shakespeares kanon. I 1601 utga han *Kjærlighetens martyr*, et bind som inneholdt *Sfinksen og skilpadden*, et allegorisk dikt; han la inn både *Antonius og Kleopatra* og *Perikles, prins av Tyr*, i Stationers' Register i 1608, skjønt han utga ingen av dem. Blount var også en nær venn og yrkeskollega av Thomas Thorpe, utgiveren av Shakespeares sonetter.

Referanser
----------

1. 1 2   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w6kw5vp8, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Sheavyn, Phoebe (1909): *The Literary Profession in the Elizabethan Age*, s. 67.

Litteratur
----------

* Sheavyn, Phoebe (1909): *The Literary Profession in the Elizabethan Age.* Manchester, University of Manchester Press.
* *Denne artikkelen inneholder materiale fra* Encyclopædia Britannica *Eleventh Edition**, en publikasjon som nå er offentlig eiendom.*

  

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** MusicBrainz
 |
**Farkundah Ali Khan, Asaf Jah IV av Hyderabad** (født 25. april 1794, død 16. mai 1857) var nizam av Hyderabad fra 21. mai 1829 til sin død i 1857. Han etterfulgte sin far Sikander Jah på tronen.

Hans regjeringstid var preget av vanskelige statsfinanser og økende gjeld, blant annet som følge av forpliktelsene til å betale britenes militærkontingent til forsvar av Hyderabad. I 1853 avsto Hyderabad inntektene fra den fruktbare regionen Berar til det britiske Ostindiske kompani, sammen med distriktene Osmanabad og Raichur. Britene støttet også at Salar Jung ble utnevnt til diwan eller statsminister.

Han ble etterfulgt på *gaddien* av sin sønn Tahniyath Ali Khan.

Referanser
----------

1. ↑  *Imperial Gazetteer of India*, Oxford: Clarendon Press, 1908, s. 241.
2. ↑  Barbara N. Ramusack: *Indian Princes and Their States*, Cambridge: Cambridge University Press, 2004, s. 62, 119.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Sikander Jah** | **Nizam av Hyderabad**(1829–1857) | Etterfølger:**Tahniyath Ali Khan** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Damaskios** (Δαμάσκιος, født i Damaskus ca. 458, død etter 538) var en gresk filosof innen den nyplatonske skole. Han var den siste forstander for det nyplatonske akademiet i Athen.

Han var en av de ikke-kristne filosofene som ble forfulgt av keiser Justinian tidlig på 500-tallet, og måtte en tid søke tilflukt ved det persiske hoffet. Av hans verk er bevart tre kommentarer til Platons verk, og den metafysiske teksten *Om de første prinsipper* (ἀπορίαι καὶ λύσεις περὶ τῶν πρώτων ἀρχῶν), hvor han med klassisk retorisk bruk av spørsmål og svar forklarer Det Ene, og deretter jobber seg nedover i det metafysiske hierarkiene. Verket refererer hyppig til orfiske og kaldeiske tekster, og siterer også eldre nyplatoniske filosofer. Damaskios aksepterte stort sett Syrianos og Proklos' metafysiske system, men på enkelte områder foretrakk han den eldre Jamblikos.

Utdrag fra *Om de første prinsipper* er utgitt på norsk i antologien *Orfeus* (2009) og i antologien *Nyplatonismen* (2010).

Referanser
----------

1. 1 2  Dillon

Litteratur
----------

* John Dillon: «Damascius (c.462–540)», *Routledge Encyclopedia of Philosophy*, doi:10.4324/9780415249126-A037-1

Eksterne lenker
---------------

* 

|  |  |
| --- | --- |
| Wikisource | (en) 1911 Encyclopædia Britannica/Damascius – originaltekster fra den engelskspråklige Wikikilden |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Deutsche Biographie **·** Encyclopædia Universalis **·** Nationalencyklopedin **·** BIBSYS **·** VIAF **·** VIAF **·** VIAF **·** VIAF **·** VIAF **·** VIAF **·** VIAF **·** VIAF **·** VIAF **·** VIAF **·** VIAF **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data)
 |
**Edward John Amoore** (født 20. mars 1877, død 11. juli 1955) var en britisk skytter som deltok i de olympiske leker 1908 i London.

Amoore ble olympisk mester i skyting under OL 1908 i London. Han var med på det britiske laget som vant lagskytingen i 50 og 100 yards rifle med 771 poeng foran Sverige med 737. De andre på laget var Maurice Matthews, Harold Humby og William Pimm. Det var tre lag med fire mann på hvert som deltok i konkurransen som ble gjennomført 11. juli 1908. Amore skjøt 189 poeng som var det svakeste resultatet på det britiske laget. Individuelt fikk han en bronsemedalje, han kom på tredjeplass i 25 meter rifle forsvinnende mål.

OL-medaljer
-----------

* 1908 Storbritannias flagg London – Gull **Gull** i skyting, 50 og 100 yards rifle lagskyting (Storbritannia)
* 1908 Storbritannias flagg London – Bronse Bronse i skyting, 25 meter rifle forsvinnende mål

Eksterne lenker
---------------

* (en) Edward Amoore – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Edward Amoore – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Edward Amoore – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**As We May Think** er en artikkel skrevet av Vannevar Bush, først publisert i *The Atlantic Monthly* i juli 1945. Artikkelen er sentral i hypertekstens historie.

Artikkelen skisserer hvordan Bush mente akademisk arbeidskapasitet burde utnyttes i tiden etter andre verdenskrig, når denne ressursen ikke lenger ville være bundet opp til å fremme militære interesser. Den fremholder at forskningsinnsatsen burde rettes mot å skaffe til veie mer effektive måter å lagre og innhente kunnskap på, for på denne måten å gjøre kunnskapen mer tilgjengelig.

Ideer
-----

Viktigheten av komprimering er et sentralt element i hans essay. Som han selv skriver: "The Encyclopedia Britannica could be reduced to the volume of a matchbox. A library of a million volumes could be compressed into one end of a desk." Han påpeker at dagens store, moderne bibliotek ikke brukes til sitt fulle potensial – på det beste rekker de fleste kun å snuse litt innom deler av utvalget, og mye kunnskap står dermed urørt. Komprimering av all denne informasjonen vil gjøre kunnskap lettere å få tak i – og dette leder oss til den virkelige kjernen av det Dr. Bush vil presisere viktigheten av: tilgjengelighet. 

Han mente at hans samtid hadde lite tilfredsstillende metoder for å gjenfinne informasjon. Disse bestod i all hovedsak av å indeksere materialet, og han påpeker hvor kunstig denne gjenfinningen fungerer. En bedre metode, som mer etterlikner den menneskelige tankegangen, følger et assosiativt spor. I *As We May Think* beskrives utviklingen av et teoretisk hypertekstsystem – en memex – hvor man hyppig kan legge inn informasjon (for eksempel lagret på mikrofilm), knytte mnemoniske lenker mellom de lagrede dokumentene og slik enklere få oversikt over stoff om et gitt tema når man trenger det. Bush mente at ved å bruke mikrofilm ville søk etter informasjon gå meget raskt.

Memexen skulle være på størrelse med et vanlig skrivebord, utstyrt med et tastatur, diverse knapper og spaker og en eller flere gjennomskinnelig flater hvor informasjonen skulle prosjekteres.

Man kunne dessuten enkelt søke dersom man f.eks. lette etter en spesifikk bok; man slapp den tungvinte veien innom bibliotekets tidvis kompliserte katalogiseringssystem og kartotekoversikt.

Eksterne lenker
---------------

* *As we may think* i *The Atlantic Monthly* sitt arkiv

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | OCLC
 |
**Edward Bertin Nilsen** (også skrevet *Edvard*; født 31. januar 1935, død 22. august 1989) i Bergen var en norsk trompetist, komponist, arrangør, dirigent og forlagssjef.

Biografi
--------

Som ung gutt var Edward B. Nilsen medlem av Frelsesarmeens orkester i Bergen. Her utmerket han seg som virtuos på kornett.

Det finnes en innspilling fra denne tiden, *"Territorial musikkinstruktør Edward B. Nilsen. Kornettsolo med orgelakk."* På innspillingen finnes 4 melodier - Veien, sannheten og livet. På sangens vinger. It is better further on. Ständchen. Platen har merket F.A. 106.

I 1958 ble han ansatt som 2. trompeter i Musikkselskapet Harmonien (nå Bergen Filharmoniske Orkester). 

Tidlig på 1960-tallet dro han til England sammen med sin kollega Leif Slaatten (solotrompeter i orkesteret) og studerte trompet med William Overton. William Overton var solotrompeter i BBC Symphony Orchestra og han hadde også sin bakgrunn fra Frelsesarmeen.

I 1971 forlot han Musikkselskapet Harmonien for å bli forlagssjef for Tonika AS. Han fortsatte også sin musikalske virksomhet som dirigent, instruktør, arrangør og komponist.

De første sommerkursene som Norges Musikkorps Forbund holdt, ble ledet av Edward B. Nilsen.

Dirigent
--------

Som korpsdirigent var han en pioner. 

Han var spesielt opptatt av hvordan man kunne produsere gode og spennende konserter. Han arrangerte konserter som det ble snakket om lenge etterpå. Det var fulle hus og han sikret seg ofte kjente solister som trekkplaster. En gang fikk han tak i Willi Boskovsky. Boskovsky var kjent som dirigent for Nyttårskonsertene i Wien.

Edward B. Nilsen dirigerte flere korps i Bergensområdet, blant annet:

* Lungegaarden Musikkorps
* Hordaland Ungdomskorps
* Landås Skoles Musikkorps
* Hellen Skoles Musikkorps
* Damsgård Skoles Musikkorps

I en tiårsperiode fra 70-talet en gang var han også dirigent for SAS Symphonic Wind (nå SAS janitsjarorkester Arkivert 22. desember 2017 hos Wayback Machine.). Han ble da fløyet inn til ukentlige øvelser på Fornebu. Edward skrev også musikk og arrangementer til dette korpset.

Komposisjoner og arrangementer
------------------------------

* Hordaklang, festfanfare
* Alltid freidig
* Barnas Evergreens
* Beguine GoGo
* Freedom "Flyktning-74"
* Flyktningemarsj-79
* Home on the Range,
* Jubilar
* 19 Juleleker arrangert for korps av Edward B. Nilsen
* Koraler for korps, 141 hymner og sanger instrumentert av Edward B. Nilsen
* Lollipops - Jazz overtyre
* Miss Bjørnevatn, vals
* Olympiade-Stikka
* På Eidsvold
* Rumba Juanita
* Tango
* Wenday Love

Referanser
----------

1. 1 2 3   Digitalarkivet, oppført som Edvard Bertin Nilsen, www.digitalarkivet.no, besøkt 30. april 2021[Hentet fra Wikidata]
En porsjon grovvalsede havregryn.
Samegutt med en pose havregryn som matvarehjelp fra Sverige under tvangsevakueringen av Finnmark i februar 1945.
**Havregryn** er valsede, hele gryn av havre. De er lettkokt, og kan brukes som ingrediens i for eksempel havregrøt og brødvarer. Det går også an å bruke havregryn som frokostblanding. Produktet ble opprinnelig fremstilt til å lage havregrøt av. 

Det var omkring 1900 at man begynte å valse havregryn. Før denne tid var havre i flere hundre år blitt anvendt først og fremst som hestefôr.

Havre har et høyt fettinnhold i forhold til andre kornsorter, og det krever en særlig behandling for å unngå at fettstoffet harskner på havregrynenes vei til forbrukeren. Havren dampkokes derfor lenge før den tørkes, gjenoppvarmes og valses. Denne prosessen antas å skade visse næringsstoffer, men havregryn anses stadig som et sunt og mettende næringsmiddel.

I Norge produseres det blant annet Axa Bjørn Havregryn, som er det mest brukte havregrynmerket og Stangeland Mølles havregryn som er blant de eldste produsenter av norske havregryn her i landet. Sandnes-distriktet hadde i begynnelsen av 1900-tallet flere havregrynsmøller som konkurrerte om best kvalitet.[]

Eksterne lenker
---------------

* (en) oatmeal – kategori av bilder, video eller lyd på Commons

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GND
 |
**Holger Lissner** (født 15. juli 1938 i Rynkeby) er en dansk prest og salmedikter.

Biografi
--------

Han har blant annet vært høyskolelærer i Løgumkloster i perioden 1971–79 og prest i Sønder Bjert i perioden 1980–2003.Lissner ble pensjonert i 2003.

Holger Lissner har arbeidet mye med salmer, både som salmedikter og som (med)utgiver av samlinger av nye salmer og av korverker. Han har også skrevet de gjendiktninger av gudstjenestens ledd, som inngår i «Spillemandsmessen», en gudstjeneste med dansk spillemannsmusikk.

I Norge er han kjent for adventssalmen «Nå tenner vi vår adventskrans» som står i *Norsk Salmebok,* og for vinnersalmen i den europeiske "Reformation Song Contest 2015", til musikk av Åshild Watne.

Utgivelser
----------

Holger Lisner har blant annet gitt ut:

* *Løgumklostesangbogen (Salmer og sange til vor tid)*, 1974 (redaktør)
* *Det levende vand* (korverk), 1990
* *Gudstjeneste for alle sanser*, 1995
* *Du fylder mig med glæde* (salmer) 1998
* *Jonas* (musikal) 1996
* *Livets træ*, 1998

Salmer
------

Holger Lisner er i Den Danske Salmebog representeret med følgende originale salmer og dessuten med en rekke oversettelser:

* 371: Du fylder mig med glæde
* 414: Den mægtige finder vi ikke
* 660: Kom, hjælp mig, Herre Jesus
* 678: Guds fred er glæden i dit sind
* 698: Kain, hvor er din bror?
* 786: Nu går solen sin vej

I Norge er hans salmer med i Den norske kirkes tre siste salmebøker; *Norsk Salmebok* (1985), *Salmer 1997* og *Norsk salmebok 2013*.

Eksterne lenker
---------------

* Biografi hos *Den danske salmebog online*
* Aasmundtveit, Anne Kristin (1962-) (1995). *Biografisk leksikon til Norsk salmebok og Norsk koralbok*. Oslo: Verbum Forlag. s. 158. ISBN 8254305730.  [Tilgang for norske IP-adresser / Digitalisert til Bokhylla.no av Nasjonalbiblioteket]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** MusicBrainz
 |
***Nomaretus*** er en slekt av billene i delgruppen (underfamilien) jordløpere (Carabinae) i familiegruppen løpebiller. Ingen arter er registret fra Norge.

Kroppen har form som kan minne om en pæreform. Brystskjoldet har en hjertelignende form og er smalt bakerst, mye smalere enn bakkroppen. De kan ikke fly da flygevingene er reduserte og dekkvingene er sammenvokste langs midtlinjen. Dekkvingene har en oppsvulmet og rund form, de mangler lengdestrimler, men har et uregelmessig kornet mønster. Hodet er langstrakt framover. Palpenes endeledd er hos hannene tydelig økseformet.

Biller tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er ofte radikalt forskjellige fra de voksne, både i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.

Systematisk inndeling
---------------------

Systematikken følger Carabidae of the World

**Treliste**
* ordenen biller, **Coleoptera** Linnaeus, 1758
	+ underordenen Adephaga Schellenberg, 1806
		- overfamilien løpebiller og vannkalver, **Caraboidea** Latreille, 1802
			* familien  **løpebiller**, Carabidae Latreille, 1802
				+ underfamilie **jordløpere** Latreille, 1802 Carabinae Latreille, 1802
					- stammen **Cychrini** Laporte, 1834
						* slekten *Nomaretus* LeConte, 1853
							+ *Nomaretus bilobus* Say, 1825
							+ *Nomaretus cavicollis* LeConte, 1859
							+ *Nomaretus fissicollis* LeConte, 1853
							+ *Nomaretus infletus* Allen & Carlton, 1988
							+ *Nomaretus liebecki* Van Dyke, 1936

Referanser
----------

1. ↑  «Carabidae of the World». Arkivert fra originalen 16. desember 2008. Besøkt 17. november 2008.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Nomaretus* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata
* *Nomaretus* – Database Carabidae of the World – engelskspråklig
* Norsk entomologisk forening
«**All the Tired Horses**» er en sang skrevet av Bob Dylan, utgitt på hans dobbeltalbum *Self Portrait* fra 1970. Sangen ble brukt i filmen *Blow* fra 2001.

Det første sporet på albumet, *All the Tired Horses*, har ikke engang Dylans vokaler.[] Det består av et lite kor med kvinnestemmer som gjentar to linjer om og om igjen.

*All the tired horses in the sun*
*How'm I s'posed to get any ridin' done? Hmm.*
til den samme melodien i 3 minutter og 12 sekunder, med varierende instrumental ledsagelse. I tonen C-dur består denne sangen musikalt av grepstrukturen I-vi-iii-V, gjentatt. Dette oversettes til tangentene C-Am-Em-G.

Coverversjoner
--------------

* The Sports: *The Sports Play Dylan & Donovan* (1981)
* The Narrator: *All That to the Wall* (2007)

Litteratur
----------

* Don Giller and Ed Lozano. *The Definitive Bob Dylan Songbook*. Amsco Publications, 2003.
* Oliver Trager. *Keys to the Rain: The Definitive Bob Dylan Encyclopedia*. Billboard Books, 2004.

Eksterne lenker
---------------

* Teksten
**Holger Nurmela** (født 28. oktober 1920, død 1. mars 2005) var en svensk ishockeyspiller som deltok i de olympiske vinterleker 1948 i St. Moritz og 1952 i Oslo og 1956 i Cortina d'Ampezzo.

Nurmela vant en olympisk bronsemedalje i ishockey under vinter-OL 1952 i Oslo. Han spilte på det svenske ishockeylaget som kom på tredjeplass i turneringen bak Canada og USA.

Ishockeyturneringen ble avviklet som en enkeltserie med ni lag, der alle lagene møttes en gang. Canada vant serien med femten poeng foran USA som fikk tretten poeng, Sverige og Tsjekkoslovakia fikk begge tolv poeng og samme målforskjell +29. De møttes i en kamp om bronsemedaljene 25. februar, Sverige vant kampen med 5-3.

Nurmela spilte 153 landskamper for Sveriges herrelandslag i ishockey og scoret 111 mål. Han spilte også bandy og fotball på elitenivå.

OL-medaljer
-----------

* 1952 Norges flagg Oslo - Bronse Bronse i ishockey Sveriges flagg Sverige

VM-medaljer
-----------

* 1947 Tsjekkoslovakias flagg Praha - Sølv Sølv i ishockey Sveriges flagg Sverige
* 1954 Sveriges flagg Stockholm - Bronse Bronse i ishockey Sveriges flagg Sverige

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Holger Nurmela – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Holger Nurmela – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (sv) Holger Nurmela – Sveriges olympiske komité Rediger på Wikidata

* (en) Holger Nurmela – Eurohockey.com Rediger på Wikidata

* (en) Holger Nurmela – Eliteprospects.com Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Alla Oleksandrivna Jarosjynska**, ukrainsk Алла Олександрівна Ярошинська (født 14. februar 1953 i Zhytomyr oblast) er en ukrainsk politiker og journalist. 

Som student ved universitetet i Kiev, var Yaroshinskaya en politisk dissident. Etter endt utdannelse jobbet hun som korrespondent for den lokale avisen, The Soviet Zhitomirshchina, i 13 år.[] Hun publisere også sin egen avis, Stenogramma, som fremmet motstand mot det sovjetiske totalitære regime. Hennes mann ble satt under press for å skille seg fra henne og hennes sønn ble diskriminert på skolen på grunn av hennes motstand mot sovjetiske myndigheter. Jarosjynska var medlem av det øverste Sovjet fra 1989 til 1991, og holdt flere ministerposter.[] Hun var rådgiver for Russlands president Boris Jeltsin. 

Jarosjynska var en fremtredende forkjemper for perestrojka og for bedre bistand og informasjon til befolkningen etter Tsjernobyl-ulykken. Hun var president i Ecological Charity Fund, og er med-leder av den russiske Ecological Congress. Hun var medlem av flere internasjonale komiteer. Jarosjynska er med-forfatter av over 20 bøker og over 700 artikler om menneskerettigheter, ytringsfrihet, sikkerhet på kjernekraft og kjernefysisk økologi.[]

I 1992 mottok hun Right Livelihood Award. I 2005 ble hun nominert til Nobels fredspris som en del av 1000 PeaceWomen-prosjektet.[] Jarosjynska initierte mange demokratiske lover i Russland og Ukraina. []

Etter Sovjetunionens sammenbrudd publiserte hun artikler som kritiserte Mikhail Gorbatsjov.[]

Referanser
----------

1. ↑  «Biography from the Right Livelihood Award website». Arkivert fra originalen 11. august 2011. Besøkt 19. april 2011.  «Arkivert kopi». Archived from the original on 11. august 2011. Besøkt 22. januar 2020. CS1-vedlikehold: Uheldig URL (link)

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** NDL **·** NKC **·** CiNii **·** Munzinger (iba)
 |
**Piran** (italiensk: Pirano) er en småby og bykommune sørvest i Slovenia ved Adriaterhavet og Piranogulfen, i regionen Obalno-kraška. Slovensk og italiensk er begge offisielle språk i kommunen. 

Eldre forskning mener navnet Piran kan stamme fra det keltiske ordet bior-dun, som betyr «bosetning på en høyde», mens nyere generasjoner mener navnet stammer fra det greske ordet pyr – ild, siden den originale bosetningen primært var et fyrtårn for greske seilskip på vei mot den greske kolonien Aegida hvor dagens Koper ligger.[] Byen har beholdt mye av sin middelalderstruktur, med trange gater og små hus fra kyststripen til høydene. Byens største torg er oppkalt etter den velkjente fiolinisten og komponisten Giuseppe Tartini (1692 – 1770), født i byen.

I dag er byen et administrativt og handelssenter, og er sammen med Portorož også et viktig turistmål med mange kulturelle tilbud, feriehjem, hoteller, restauranter og diverse begivenheter.

Eksterne lenker
---------------

* (it) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Piran – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Piran – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Om Piran på portoroz.si

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC **·** GeoNames **·** GeoNames
 |