recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Bamburgh Castle
**Bamburgh Castle** et slott ved kysten i Bamburgh i Northumberland, England.

Det er bygget på en basaltklippe, og er først nevnt i 547 som sete for kong Ida av Bernicia. Hans barnebarn Ethelfrith gav det videre til sin kone Bebba, og det er fra henne navnet Bamburgh kommer, via den tidlige formen *Bebbanburgh*. Det opprinnelige slottet ble ødelagt av vikinger i 993.

Normannerne bygde en ny borg på samme sted. Denne utgjør kjernen i dagens slott. Henrik II bygde antagelig hovedbygningen. I 1095 tok Vilhelm II det etter en beleiring, etter at dets eier, Robert de Mowbray, jarl av Northumberland hadde støttet et opprør mot kongen. Jarlen ble tatt til fange før slottet falt, og hans kone fortsatte forsvaret, men overgav slottet da kongen truet med å blinde hennes mann. 

Landsbyen Bamburgh med slottet i bakgrunnen
Slottet ble så monarkens eiendom, og en viktig utpost mot grensen til Skottland. Skotske raidere angrep det en rekke ganger. I 1464, under rosekrigene, ble Bamburgh det første slottet i England som falt etter bruk av artilleri, da Richard Neville, 16. jarl av Warwick tok det etter en ni måneder lang beleiring. 

Etter rosekrigene ble slottet liggende i ruiner, inntil det ble restaurert i 17. og 18. århundre. Restaureringen ble til slutt fullførst av den viktorianske industrimagnaten William Armstrong. 

Under andre verdenskrig fikk korvetten HMS «Bamborough Castle» navn etter slottet.

Referanser
----------

1. ↑   vocaleyes.co.uk, besøkt 9. februar 2023[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Bamburgh Castle – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Bamburgh Castle – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN **·** SUDOC **·** GeoNames **·** BBC Things
 |
Venskaben sett fra vest i mai 2010
**Venskaben** er et selskapslokale i Asker, drevet av kommunen under Asker kulturhus. Huset ligger i Asker sentrum rett nedenfor Asker rådhus, like ovenfor det historiske kunstnerhjemmet *Hasselbakken*. 

Venskaben rommer i dag tre utleielokaler; *Storsalen* med 100 plasser, og *Formannskapssalen* med 30 plasser.

Historie
--------

Huset er bygget i 1904 i nyklassisitisk stil og, ble tegnet av arkitekt Ivar Næss. Det ble ble innviet 7. desember 1904 som «Asker Festivitets- og Kommunelokale» av Asker Venskabelige Forening, en kvinneforening hvis eneste oppgave var å skaffe bygda et egnet forsamlingslokale. 

I 1905 flyttet Asker herredstyre og Asker sparebank inn i bygget. Sparebanken holdt til i bygget fram til bankens nye bygg sto ferdig i 1919. I 1921 ble bygget overdratt til kommunen. Kommunen hadde kontorer her til det nye rådhuset sto ferdig i 1964. Bygget har siden vært benyttet som tingsted, som kinosal, til kunstutstillinger og til ulike fremføringer og forestillinger. 

Venskaben har vært en sentral arena for kultur og foreningslivet i Asker, og er viktig for bygdas identitet.

Referanser
----------

1. ↑  «Venskaben». askerkulturhus.no. Besøkt 19. august 2023.
2. ↑  «Asker Herredsstyre». askerbibliotekene.no. Besøkt 19. august 2023.

Eksterne lenker
---------------

Venskabens side på nettstedet til Asker kulturhus
**Hordaland Venstre** var partiet Venstres fylkesorganisasjon i Hordaland. Hordaland Venstre ledes fra 2018 av Åsta Årøen fra Bergen, med Geir Angeltveit som første nestleder og Bjørn Tore Sund som andre nestleder. Ved stortingsvalget 2017 fikk Hordaland Venstre ett mandat. Hordaland Venstre har tre medlemmer av Hordaland fylkesting og sitter i opposisjon. 

Venstre har etter valget i 2015 en ordfører i Hordaland i Granvin kommune, og to byråder i Bergen. 44 representantene ble valgt inn i kommunestyrene for Venstre rundt om i fylket for perioden 2015-19. Hordaland og Sogn og Fjordane Venstre ble sammen slått til Vestland Venstre

Organisasjon
------------

Fylkeslagets høyeste organ er årsmøtet, som avholdes innen utgangen av februar hvert år. Årsmøtet består av valgte delegater fra alle lokallagene i Rogaland, styret i fylkeslaget, representanter fra stortingsgruppen, fylkestingsgruppen, Hordaland Venstrekvinnelag og Hordaland Unge Venstre.

Fylkesstyret består av syv medlemmer, pluss en representant fra Hordaland Venstrekvinnelag og Hordaland Unge Venstre. I tillegg tiltrer leder av fylkestingsgruppen med tale- og forslagsrett, og stortingsrepresentanter fra Hordaland deltar som faste observatører med tale- og forslagsrett.

Fylkesstyret 2018| Leder | Åsta Årøen |
| --- | --- |
| 1. nestleder. | Geir Angeltveit |
| 2. nestleder | Bjørn Tore Sund |
| Styremedlem | Ingrid Bjørke Nisamjan |
| Styremedlem | Ronny Knudsen |
| Styremedlem | Ingebjørg Winjum |
| Styremedlem | Trude Sletteland |

Stortingvalghistorikk
---------------------

Liste over nåværende og tidligere stortingsrepresentanter (listen er ikke komplett)

* Terje Breivik (2013 - d.d)
* Lars Sponheim (1993-2009)
* Mons Espelid (1981-1985)
* Thor Myklebust (1965-1973)

Referanser
----------

1. ↑  «Vant bitter lederkamp i Hordaland Venstre». *Bergens Tidende*. Besøkt 3. mai 2018.
2. ↑  Reinsli, Solveig. «Ordføraren - Granvin herad». *www.granvin.kommune.no* **(norsk nynorsk)**. Arkivert fra originalen 4. mai 2018. Besøkt 3. mai 2018.
3. ↑  «Kontaktinformasjon for Hordaland Venstre - Hordaland Venstre». *Venstre*. 13. februar 2017. Besøkt 3. mai 2018.
Grímur Kamban på færøysk frimerke fra 2004
**Grímur Kamban** var ifølge *Færøyingesaga* den første landnåmsmannen på Færøyene.

Sagaen forteller, i Rolf Griegs oversettelse (1924): «En mann het Grim Kamban. Han var den første til å sette bo på Færøyene. Det var på Harald Hårfagres tid. Kongens styre var hårdt den gang, og mange flyktet. Noen slo seg ned på Færøyene, og bygget der, men folk søkte også ut til andre øde land.»

Sagaen inneholder en feildatering i forhold til Harald Hårfagre: Mens Harald samlet Norge omkring år 880–900, vet man at Grímur Kambans sønnesønn Tórálvur (Torolf) Smør deltok i en ferd til Island allerede før 874. Landnåmet må dateres til omkring år 825, hvis sagaens beretning om Grímur Kamban ellers er riktig.

Navnet Kamban antas å være av keltisk opprinnelse. Det kan være beslektet med irsk *camm*, «bøyd» eller «kroket». Det færøyske språket har tatt opp i seg enkelte keltiske ord og navn, som språkforskere tror skyldes at landnåmsmennene kom til Færøyene fra norrøne bosetninger på De britiske øyer.

Selv om det ikke nevnes i *Færøyingesaga*, inngår det i sagntradisjonen at Grímur Kamban slo seg ned ved Funningur på Eysturoy.

Referanser
----------

1. ↑  Grieg, Rolf (oversetter) (1996). «Sigmund Brestessons saga». *Norrøn saga*. V. Oslo: Aschehoug. s. 263. ISBN 82-03-16010-7.
2. 1 2 3  «Landnám» **(dansk)**. Postverk Føroya. 1. september 2006. Arkivert fra originalen 30. mars 2007.
3. 1 2 3  Magnusson, Magnus (1975). *Funn og fakta om vikinger i vesterveg*. Oversatt av Arnold Daasvand. Oslo: Luther forlag. s. 80. ISBN 82-531-4064-9.
4. 1 2  Hovda, Per (1981). «Ymist om stadnamn på Færøyane». I Stove, Stein. *Færøyene – frendeland i vest. Festskrift Norsk-færøysk lag 50 år*. Oslo: Norsk-færøysk lag. s. 115–116. ISBN 82-990840-0-8.
5. ↑  Graham-Campbell, James (red.) (1996). *Vikingenes verden*. Oversatt av Tore-Jarl Bielenberg. Oslo: Cappelen. s. 166. ISBN 82-02-15977-6.
6. ↑  Manson, T.M.Y. (1978). «Faroe and its Shetland Connections». I Baldwin, John R. *Scandinavian Shetland. An Ongoing Tradition?* (PDF) **(engelsk)**. Edinburgh: Scottish Society for Northern Studies. s. 13. ISBN 978-0-9505994-0-3. Arkivert fra originalen (PDF) 25. februar 2016. Besøkt 18. februar 2016.

Portal: Færøyene
***Neue Zürcher Zeitung*** (NZZ) er en sveitsisk dagsavis og et medieforetak. Avisen ble utgitt fra 12. januar 1780 av Salomon Gessner under navnet *Zürcher Zeitung*. Siden 1821 har avisen utkommet under dagens navn. I 1868 ble avisen aksjeselskap.

NZZ er ved siden av aviser som *Wiener Zeitung* fra 1703 og *Hildesheimer Allgemeine Zeitung* fra 1705 en av de eldste tyskspråklige aviser som fremdeles utkommer.

Avisen har et dagsopplag på ca. 160 000. Den internasjonale utgaven leses i mange andre land. Den regnes som en utpreget kvalitetsavis, og mange mediekritikere beskriver den som en av de beste tyskspråklige aviser, og sogar som en av de beste aviser i verden overhodet. Særlig anerkjent er dens internasjonale næringslivsdekning, som har sammenheng med et godt utbygget korrespondentnett over hele verden.

Politisk regnes avisen som liberal-borgerlig. Avisens konservative stil har imidlertid gitt den oppnavnet «den gamle tanten» i enkelte kretser.

Til 1869 utkom avisen daglig, deretter utkom den til 1894 to ganger daglig, og frem til 1969 utkom den sogar tre ganger daglig. Dette ble så redusert til to daglige utgaver, og fra 1974 igjen til én gang daglig.

Referanser
----------

1. 1 2   (på en, fr, es, zh-hans, ar) *The ISSN portal*, Paris: ISSN International Centre, ISSN 1819-1819, ISSN 0376-6829, Wikidata Q70460099,
2. ↑  .
3. ↑   HDS ID 048585[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (de) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Neue Zürcher Zeitung – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** BIBSYS **·** VIAF **·** VIAF **·** OCLC **·** OCLC **·** GND **·** LCCN **·** ISSN **·** ISNI **·** SUDOC **·** HDS
 |

Portal: Litteratur
**Walter Afanasieff** (født 10. februar 1958) er en Grammyvinnende plateprodusent og låtskriver. Han er best kjent for sitt lange samarbeid med Mariah Carey, for hvem han var medprodusent og medlåtskriver for i flere år. Han vant Grammyprisen for årets innspilling for å produsere «My Heart Will Go On» av Celine Dion i 1998, og prisen for årets produsent to år senere.

Afanasieff har skrevet og/eller produsert sanger for en rekke artister, inkludert Whitney Houston, Thalía, Lionel Richie, Luther Vandross, George Benson, Destiny's Child, Kenny G, Michael Bolton, Toni Braxton, Darren Hayes (Savage Garden), Andrea Bocelli, Johnny Mathis, Kenny Loggins, Barbra Streisand, Christina Aguilera, Ricky Martin, Marc Anthony, Mika, Babyface, Josh Groban, Jordin Sparks, Tina Arena, Lara Fabian og Leona Lewis.

Referanser
----------

1. ↑   MAK, PLWABN-ID 9810622142005606[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Walter Afanasieff på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
* (en) Walter Afanasieff på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Walter Afanasieff på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Walter Afanasieff på AllMusic Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** NKC **·** BNE **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |
Ødeleggelser i Regjeringskvartalet i Oslo sentrum etter bombeeksplosjonen 22. juli 2011. Terrorangrepene i 2011 førte til ønske om å opprette et forskningsmiljø med ekspertise på høyreekstremisme.
**Senter for ekstremismeforskning** (kortnavn **C-REX**) er et tverrfaglig forskningssenter ved Universitetet i Oslo, som ble etablert i 2016. Senteret forsker på høyreekstrem ideologi og høyreekstrem voldsutøvelse. Det har som mål å bidra til økt forståelse for hvordan liberale demokratier kan forsvare seg på en effektiv og akseptabel måte mot voldelige eller antidemokratiske krefter. Senterets forskningstemaer er ideologi og identitet, partier og bevegelse, kjønn og ekstremisme, vold og hatkriminalitet, og forebygging og intervensjon.

Senterleder er Tore Bjørgo og med Anders Ravik Jupskås som nestleder.. Blant personer fra andre forskningsinstitutter tilknyttet C-REX er Katrine Fangen, Torkel Brekke, Inger Skjelsbæk, Elisabeth Ivarsflaten, Thomas Hegghammer og Terje Emberland.

Referanser
----------

1. ↑  «Forskningsprofil». Arkivert fra originalen 16. april 2016. Besøkt 23. april 2016.
2. ↑  Kjønn og ekstremisme
3. ↑  Forskning
4. ↑  Personer tilknyttet C-REX

Eksterne lenker
---------------

* Senter for ekstremismeforskning
For biblioteket i St. Petersburg, se Det russiske nasjonalbiblioteket.

Det russiske statsbibliotekets gamle bygning, beliggende ved Kreml.
**Det russiske statsbiblioteket** (russisk: Российская государственная библиотека) i Moskva er et av verdens største bibliotek, og Russlands nasjonalbibliotek.

Biblioteket ble etablert 1. juli 1862 som Moskvas første offentlige bibliotek, tilhørende to av byens museer. Mellom 1925 og 1991 kaltes det Leninbiblioteket. Mellom 1922 og 1991 deponertes minst ett plikteksemplar av hver utgivne bok i Sovjetunionen til biblioteket.

Bibliotekets samlinger omfatter 275 tusen hyllemeter med 42 millioner volumer på 247 ulike språk, hvorav 17 millioner bøker, 13 millioner tidsskrifter, 350 tusen noter og fonogram og 150 tusen kart. 29 prosent av samlingene utgjøres av utenlandsk materiale.

Utenfor bibliotekets hovedentré finnes et monument tilegnet Fjodor Dostojevskij.

Referanser
----------

1. ↑   www.rsl.ru[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (ru) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Russian State Library – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** NLA **·** NKC **·** NKC **·** CiNii
 |
**The Jist** (startet 2012 i Oslo) er en morsk duo som spiller eksperimentell samtidsjazz som består av Natalie Sandtorv og Torgeir Hovden Standal.

Biografi
--------

Sandtrov og Standall er begge fra Sundmøre, men møttes ikke før de begynte å studere musikk i Oslo 2011. De ønsker å utforske lydene i et stresset urbant storbymiljø. Det selvtitulerte debutalbumet ble utgitt i 2014, etter to år med utforsking og artikulering av det høyst originale språket, som anvendes sammen med en alternativ tilnærming til instrumentene for å lage skisser til et fritt improvisert lydlandskap. De bringer med seg en eksperimentell tilnærming til improvisasjonens møte mellom den nyskapende vokalen og gitaristen som de tar til et nytt nivå. Albumet ble spilt inn i Bergen, med John Hegre bak spakene i miks og mastring og cover utarbeidet av kunstneren Henrik Koppen.

Bandmedlemmer
-------------

* Natalie Sandtorv - sang, elektronikk
* Torgeir Hovden Standal - gitar

Diskografi
----------

* 2014: *The Jist* (Va Fongool)

Referanser
----------

Portal: Jazz

1. 1 2  «The Jist». Braakesund.com. Arkivert fra originalen 4. mars 2016. Besøkt 6. november 2015.  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 4. mars 2016. Besøkt 6. november 2015.
2. 1 2  Hareuveni, Eyal (2. mai 2014). «The Jist: The Jist (2014)». AllAboutJazz.com. Besøkt 6. november 2015.
3. ↑  «The Jist ‎– The Jist». Discogs.com. Besøkt 6. november 2015.

Eksterne lenker
---------------

* The Jist (Natalie Sandtorv & Torgeir Hovden Standal) live@Border, Torino, 2015 på YouTube
*Denne artikkelen er om den protestantiske katedralen i Riga. Se andre artikler for den Romersk-katolske katedralen og ortodokse katedralen.*

**Riga domkirke** (Rīgas Doms) er en protestantisk katedral i Riga i Latvia. Den er bygget nær Daugavaelven i 1211 av Albrecht von Buxthoeven og anses for å være den største kirken fra middelalderen i Baltikum. Kirken er blitt endret flere ganger gjennom historien. 

Orgelet er bygget i 1882-83 av E.F. Walcker & Sønner og har 124 registre. Det var ved innvielsen den 31. januar 1884 det største orgel i verden. Franz Liszt skrev et verk til innvielsen. Orglet ble hovedrestaurert av det nederlandske orgelbyggeriet Flentrop i 1983 og benyttes ofte til konserter og cd-innspilninger, deriblant Frederik Magles orgelkonsert "The infinite second" som ble innspilt i 1994 sammen med Det latviske filharmoniske kammerorkester.

David Caspari var rektor på katedralskolen på slutten av det 17. århundre. Hans sønn, Georg Caspari, arbeidet også i katedralen.

Referanser
----------

1. 1 2   Latvijas Vēstnesis, www.vestnesis.lv, besøkt 18. november 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Riga Dome Cathedral – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Riga domkirke Arkivert 4. juni 2007 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** NKC
 |
**Trygve Rønningen** (født 7. juni 1968 på Dokka i Oppland) er en norsk journalist, programleder og medieleder.

Har studerte administrasjon og ledelse ved Hedmark distriktshøgskole, før han i 1988 ble ansatt som journalist på Valdreskontoret til *Oppland Arbeiderblad*. Rønningen var vernepliktig journalist i *Forsvarets Forum* i 1989. I 1990 ble han ansatt som journalist i *VG*s Rampelys-redaksjon. 

Da TV 2 var under etablering i 1991, var Rønningen av de første som ble ansatt i programvirksomheten. Der hadde han det første året rollen som prosjektleder, og dernest som programleder for det daglige magasinprogrammet *God ettermiddag, Norge!*. Fra 1994 var Rønningen underholdningssjef i TV 2, og deretter program- og planleggingssjef fra 1997 til 2000. Rønningen var i denne perioden også programleder for en rekke TV-programmer, inkludert *Jeopardy!* og *Nå eller aldri*. Rønningen har senere også ledet TV-programmene *Big Brother* og *Singel 24/7*.

I 2000 etablerte Rønningen sammen med tre medgründere det interaktive TV-selskapet Cee.tv, med blant andre Telenor på eiersiden. I 2003 ble han ansatt som programdirektør i P4 Radio Hele Norge. Fra 2006 var han programdirektør i MTG Norge, med hovedfokus på videreutviklingen av TV3 og etableringen av Viasat 4 frem til han sluttet 6. september 2011. Fra desember 2011 til desember 2013 sitter Rønningen som daglig leder i det norske TV-produksjonsselskapet Mastiff, et selskap tilhørende Zodiak Media-gruppen. Rønningen ble 1. januar 2014 administrerende direktør og sjefredaktør i P4 Radio Hele Norge AS før han i mai 2015 vendte tilbake til MTG som administrerende direktør. 19. september 2016 ble det kunngjort at Rønningen skulle overta etter Trond Kvernstrøm som kanaldirektør i TV 2. Han startet i jobben i juni 2017.. 

Trygve Rønningen har skrevet en rekke artikler og medvirket som skribent i flere tidsskrifter og bøker. Han skrev og utga i 1994 biografien om artisten Sputnik. Han har hatt flere tillitsverv, deriblant som styremedlem i Landsrådet for Norges barne- og ungdomsorganisasjoner.

Referanser
----------

1. ↑   snl.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  www.kampanje.com/medier/article5770232.ece
3. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 4. oktober 2011. Besøkt 12. september 2011.
4. ↑  Jerijervi, Dag Robert. «Rønningen på plass i TV 2 etter 16 år: - Jeopardy kommer ikke tilbake» **(norsk)**. Besøkt 4. oktober 2017.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Trygve Rønningen på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
* *Trygve Rønningen går til P4*[*død lenke*] Artikkel i Kampanje 2. juli 2003, oppdatert 29. mai 2007
* *Trygve Rønningen inn i toppledelsen i TV2* Artikkel i Aftenposten 19. september 2016

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Lidzbark Warmiński** er en by i Det ermlandskmasuriske voivodskap nord i Polen. Byen var en gang hovedstad i Ermland, og også områdets største by. Byen var kjent som «Ermlands perle». Den fikk bystatus i 1308, og er minst fra 1240, muligens eldre. Lidzbark tilhørte prøysserne, og ble da kalt *Lecbarg*, men ble i 1240 tatt av Den tyske orden og omdøpt til Heilsberg. Etter hvert fikk byen status som sete for biskopen av Ermland.

Slottet er det mest prominente bygget i byen. Det ble bygget av Den tyske orden mellom elvene Łyna og Symsarna mellom 1350 og 1401. Byen ble brukt som bispesete fra 1350 til 1795.
Nicolaus Copernicus bodde ved slottet i mange år, og skal ha skrevet deler av *De revolutionibus orbium coelestium* der. Byen ble del av Preussen i 1772 under Polens første deling.

Byen ligger i et åslandskap, og har noe vinterturisme.

Referanser
----------

1. ↑  ; besøksdato: 6. oktober 2022; filformat: JSON.
2. ↑  Lidzbark Warmiński - A monumental Medieval castle - Poland Travel
3. ↑  Castle of the Bishops of Warmia in Lidzbark Warmiński - Lidzbark Museum
4. ↑  Lidzbark Warminski - Cittaslow.org

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Lidzbark Warmiński – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (Tysk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** NKC **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
**Karin Jaani**, født Loderaud, (1952–2009) var en estisk politiker og utenrikstjenestekvinne.

Hun studerte engelsk filologi ved Statsuniversitetet i Tartu. Hun arbeidet som lærer og oversetter, senere som sekretær for det estiske kirkerådet.

Etter Sovjetunionens fall ble hun valgt inn i Estlands riksdag ved valget i 1992. Hun tilhørte Den estiske kristendemokratiske union, som gikk opp i Det nasjonale samlingspartiet «Fedreland». Da riksdagsgruppen sprakk i 1994, ble Jaani leder for Det republikanske og konservative folkepartiet. Jaani ble gjenvalgt ved riksdagsvalget i april 1995, men sa fra seg mandatet i oktober samme år, da hun ble ansatt i utenrikstjenesten. Hun hadde vært utsending til Europarådets parlamentarikerforsamling.

Karin Jaani var Estlands ambassadør ved Europarådet i Strasbourg fra 1995 til 1999 og sjef for utenriksavdelingen ved riksdagskanselliet fra 1999 til 2001. Hun var Estlands ambassadør i Russland fra 2001 til 2005. Hun var så avdelingsdirektør i Estlands utenriksministerium, og i 2006 ble hun hjemmebasert ambassadør i Montenegro, men flyttet til Brussel i 2008, da hun også ble ambassadør i Belgia. Snart ble hun også sideakkreditert til Luxembourg og Kosovo.

Hun var gift med presten Jaan Jaani (1951–2021).

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5  «Karin Jaani sai saadikuks Venemaal». *Postimees* **(estisk)**. BNS. 1. september 2001. Besøkt 16. august 2023.
2. 1 2 3 4 5 6  «Suri suursaadik Karin Jaani» **(estisk)**. ERR. 8. oktober 2009. Besøkt 16. august 2023.
3. ↑  Mõttus, Aaro m.fl. (red.) (2004). «Riigikogu liikmed fraktsioonides». *Riigikogu VII, VIII ja IX koosseis. Statistikat ja kommentaare* (PDF) **(estisk)**. Tallinn: Riigikogu. s. 45. ISBN 9985-9246-9-X.
4. ↑  «Karin Jaani» **(engelsk)**. Europarådets parlamentarikersamling. Besøkt 16. august 2023.
5. ↑  «The Story of the Estonian Embassy in Moscow» **(engelsk)**. Estlands ambassade i Moskva. Besøkt 16. august 2023.
6. ↑  «Estonian Ambassador to Luxembourg Presents Credentials» **(engelsk)**. Republikken Estlands utenriksministerium. 18. mars 2009. Besøkt 16. august 2023.
7. ↑  «First Estonian Ambassador to Kosovo Presented Credentials» **(engelsk)**. Republikken Estlands utenriksministerium. 2. april 2009. Besøkt 16. august 2023.
**Skyttervegen** er en boliggate i bydelen Heimdal sør for Trondheim sentrum like ved tettstedet Heimdal og bydelsområdet Saupstad. Vegen går vestover fra Søbstadvegen hvor den møter Myrmannsvegen før den går videre vestover, og deretter i en slynge nord, øst- og sørover til den møter Myrmannsvegen igjen. 

Den fungerer både som gjennomfartsvei til boliger som ligger i Myrmannsvegen og Orrevegen, samt som adkomstvei for eneboliger og barnehage lokalisert langs Skyttervegen. Metrobuss linje 2 har to holdeplasser langs Søbstadvegen som går under navnet Skyttervegen.

Vegen ble regulert under navnet *Fiolvegen* i 1950, men fikk sitt nåværende navn i 1964. Den er oppkalt etter en tidligere gangsti i området, som gikk til Trondhjems Skytterlags bane. Denne skytebanen lå opprinnelig i Elsterparken, men ble flyttet til Heimdal i 1896. Skyttervegens nåværende trasé ble opparbeidet i 1969.

Referanser
----------

1. ↑  Atb.no – Reiseinformasjon, Trondheimsområdet Arkivert 29. mai 2022 hos Wayback Machine. (Besøkt 8. mai 2022)

Litteratur
----------

* Bratberg, Terje T. V. (2008). *Trondheim byleksikon*. Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 487. ISBN 978-82-573-1762-1.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Sentralt stedsnavnregister
 |
**Gjuratinden** (også skrevet *Juratind*) er et markant fjell som ligger mellom Isfjorden i Rauma kommune og Eikesdalsvatnet i Molde kommune. Gjuratind har en høyde på 1 712 moh. og er en del av Romsdalsalpene. Navnet er i *Norsk stadnamnleksikon* forklart som «trollkjerring» (fra gammelnorsk *gýgr*). En alternativ forklaring er at toppen ser ut som en jurtapp (spene).[]

Det er flere ruter til toppen. Noen partier er ganske luftige, men det er ikke nødvendig med fjellklatring for å nå toppen. Den vanlige ruten starter i Grøvdalen, innerst i Isfjorden. Oppstigningen starter på ca. 150 meters høyde. Men også fra Hoemsbu, et nedlagt gårdsbruk ved Eikesdalsvatnet, kan fjellet bestiges. *Hoemsbreen*, 700 meter under toppen, er en snødekket bre i 1 300 meters høyde. De siste 300 meterne er lett klatring, der det er vanlig å bruke tau på noen steder. 

Gjuratinden ble besteget i 1880. To gutter, Iver Kavli og Bård Moen, på bare 12 år var ved foten av fjellet på sauegjeting. De bestemte seg for å klatre til topps, alene opp på nordøstsiden.

Referanser
----------

1. ↑  Gjuratinden på Norgeskart.no fra Statens kartverk
2. ↑  «Gjuratinden - 1712moh». *peakbook.org*. 9. mars 2016. Besøkt 10. mars 2017.
3. ↑  «Gjuratinden». *Faktaark*. Kartverket. Besøkt 7. november 2016.
4. ↑  *Norsk stadnamnleksikon*. Oslo: Samlaget. 1976. s. 218. ISBN 8252105440.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Sentralt stedsnavnregister
 |
**Det europeiske venstrepartiet**, på engelsk **European Left Party (ELP)**, på fransk **Parti de la gauche europeenne**, er et politisk parti på europeisk nivå og en sammenslutning av sosialistiske og reformkommunistiske partier i Den europeiske unionen EU. Det ble dannet i januar 2004 for å delta i valget til EU-parlamentet det året. 

Medlemspartier er: Rifondazione Comunista PRC (Italia), Die Linke (Tyskland), Det franske kommunistpartiet PCF, Izquierda Unida (Spania), Det spanske kommunistpartiet, Det forente og alternative venstre, Catalunya, Partiet for Demokratisk Sosialisme SDS (Tsjekkia), Venstrealliansen Synaspismos (Hellas), Arbeiderpartiet (Ungarn), Det østerrikske kommunistpartiet KPÖ, Det estiske venstrepartiet EÜVP, Det sosialistiske alliansepartiet PAS (Moldova), Det rumenske kommunistpartiet (2010) (Romania), Det sanmarinesiske kommunistpartiet PRC (San Marino), Arbeidspartiet PvdA (Sveits). 

Disse partiene har observatørstatus i EL: Enhedslisten – de rødgrønne (Danmark), Suomen Komunistinen Puolue (Finland), Det tsjekkiske kommunistpartiet KSCM, Det tyske kommunistpartiet DKP, Partiet til de italienske kommunistene PdCI, Venstrepartiet (Sveits), Venstreblokken (Portugal), Det slovakiske kommunistpartiet KSS, Frihets- og solidaritetspartiet ÖDP (Tyrkia).

Referanser
----------

1. ↑  .

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** SUDOC
 |
Foto etter undertegnelsen i 1944
Frimerke som markerer opprettelsen av Den arabiske liga. De åtte opprinnelige medlemmers flagg vises: Kongedømmet Egypt, Kongedømmet Saudi-Arabia, Det mutwakilittiske kongedømme Jemen, Republikken Syria, Det hadsjemittiske kongedømme Irak, Det hadsjemittiske kongedømme Jordan, Republikken Libanon og Palestina
**Alexandriaprotokollen** var et manifest om arabisk samvirke som ble undertegnet den 7. oktober 1944 i Alexandria. De fem arabiske landene Irak, Transjordan, Syria, Libanon og Egypt ble da enige om grunnleggelsen av en felles arabisk organisasjon. Senere fikk den også tilslutning fra Saudiarabia og Jemen.

Året derpå ble Den arabiske liga opprettet på grunnlag av protokollen, med det øyemed å ivareta medlemslandenes felles interesser, avverge konflikter og virke for økt forståelse mellom araberlandene.

Alexandriaprotokollen angav at deltakende land skulle være representert på like vilkår og aktivt delta i samordningen av deres politiske planer og utenrikspolitikk.

Referanser
----------

1. ↑  Toffolo, Cris E. (2008). *The Arab League* **(engelsk)**. Infobase Publishing. ISBN 978-1-4381-0296-2.
**Sandnes** er en by i Sandnes kommune, der den er administrasjonssenter. Byen ligger innerst i Gandsfjorden i Rogaland.

Sandnes by var opprinnelig mest kjent for sin tegelverk- og pottemakerindustri, mens produksjonen av tekstilprodukter og sykler har satt byen på kartet i nyere tid. Næringslivet er i dag preget av mye olje- og gassrelatert virksomhet. Byen har historisk sett hatt en nær tilknytning til sykkel ettersom Den Beste Sykkel (DBS) startet sin produksjon av sykler her. Sykkelrittet Nordsjørittet har sin målgang i byen. Hver sommer arrangeres Blinkfestivalen i sentrum hvor verdenseliten i ski og skiskyting samles. Byen huser også Vitensenteret, et museum som blant annet formidler kunnskap om naturvitenskap og teknologi gjennom ulike utstillinger.

Se også
-------

* Sentrum (Sandnes)

Referanser
----------

1. ↑   (på nn, nn-hognorsk) *Wikipedia på nynorsk*, Wikidata Q2349453,

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Treptowers** er et bygningskompleks med ett markant høyhus ved elven Spree i bydelen Alt-Treptow i den administrative bydelen Treptow-Köpenick i Berlin. Navnet *Treptowers* er et teleskopord skapt av *Treptow* og de engelske ordet for tårn: *tower*

Historie og arkitektur
----------------------

Treptowers sett fra Spree
Treptowers med tilligende produksjonslokaler for *Elektro-Apparate-Werke* fra 1926
Treptowers består av tilsammen fire bygninger og er resultatet av en arkitektkonkurranse i 1993, som ble vunnet av arkitekt Gerhard Spangenberg. 

Det 125 meter høye høyhuset ligger direkte til Spree og Elsenbrücke. Det er det høyeste kontorbygg i Berlin og kan ses på lang avstand. Det markerer slutten på den tette bybebyggelsen som går inn til Mitte. Arkitektoniske er det et punkthøyhus med et kvadratisk grundriss med en lett stål- og glassfasade. I nedre tredel er hjørnene kledt med natursten som er en henvisning til den gamle bebyggelsen omkring.

Området omfatter også bygningen som tilhørte *Elektro-Apparate-Werke*, tegnet i 1926 av arkitekt Ernst Ziesel og oppført av AEG. Produksjonen i lokalene foregikk inntil 1995. 

Bygningene eies av forsikringsselskapet Allianz SE. Allianz-reklamen er montert på toppen av bygningen. Bokstavene er redusert fra de opprinnelige 15 meter til 8 meter, bl.a. av hensyn til flytrafikken.

Foran bygningen står den 30 meter høye skulpturen *Molecule Man* av Jonathan Borofsky, som markerer grensepunktet mellom de tre byområdene Treptow, Kreuzberg og Friedrichshain. I Treptowers finnes også en fast utstilling med over 500 kunstverk av samtidskunstnere.

Referanser
----------

1. ↑   archINFORM, besøkt 30. juli 2018[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Treptowers – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Film som viser oppføringen av *Treptowers* (12:33 minutter)

Portal: Tyskland

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | SkyscraperCenter
 |
Må ikke forveksles med Fentanyl.
**Fenylalanin** (forkortelse: phe) er en aminosyre. Den finnes i to former: D- og L- formen. L-fenylalanin (LPA, C9H12NO2) er et pH-nøytralt byggeelement, som inngår i forskjellige proteiner. Dens speilbilde, D-fenylalanin (DPA), kan fremstilles kunstig.

L-fenylalanin brukes i menneskets kropp, hvor den er en av de essensielle aminosyrene. L-fenylalanin kan omdannes til tyrosin, som på sin side kan omdannes videre til dopamin, noradrenalin og adrenalin. 

Den arvelige sykdommen fenylketonuri (PKU), eller Føllings sykdom, innebærer ufullstendig nedbrytning av fenylalanin. Konsekvensen av fenylalanin i kosten hos de berørte kan være alvorlige psykiske og fysiske utviklingshemminger.[] Ved å unngå denne aminosyren fra fødselen av, noe som er mulig ved å spise et fullstendig plantebasert kosthold, vil disse skadene kunne unngås.[] Nyfødte i Norge har blitt testet for denne sykdommen siden 1976.

Referanser
----------

1. ↑  Babyverden (17. juni 2015). «Dette bør du vite om nyfødtscreeningen». *Babyverden.no*. Besøkt 5. april 2023.

| * v
* d
* r
De 20 alminnelige aminosyrene |
| --- |
| 
* Alanin
* Arginin
* Asparagin
* Aspartat
* Cystein
* Glutamat
* Glutamin
* Glycin
* Histidin
* Isoleucin
* Leucin
* Lysin
* Metionin
* Fenylalanin
* Prolin
* Serin
* Treonin
* Tryptofan
* Tyrosin
* Valin

 |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Brockhaus Enzyklopädie
 |
**Fjord Xtreme Triathlon** er en triatlonkonkurranse som arrangeres i Eresfjord i Møre og Romsdal, med 3,8 km svømming i Eikesdalsvatnet, 180 km sykling og til slutt 42 km løping med målgang på Skjorta (1711 moh). Sykkeletappen, som går fra Eresfjord til Finnset innerst i Eikesdal og ut igjen til Eidsvåg, Batnfjord og Angvika før man returnerer til Eresfjord, har en samlet stigning på 2000 høydemeter - uten noen spesielt bratte partier. Løpsetappen har en samlet stigning på 1900 høydemeter for de som avslutter på Skjorta - for de som avslutter på Vardfjellet, er samlet stigning 1100 høydemeter (informasjon fra Finansavisen). Konkurransen arrangeres i et område som har det som er blitt omtalt[*av hvem?*] som «verdens vakreste skiterreng».

Referanser
----------

1. ↑  «Fjord Xtreme Triathlon - official homepage». Arkivert fra originalen 4. mars 2016.
2. ↑  «@fjordxtri (Fjord Xtreme Triathlon) Instagram photo 04/12/2015 • Instagy». *Instagy* **(engelsk)**. Besøkt 16. januar 2016. [*død lenke*]
3. ↑  «– Verdens vakreste skiterreng». *rbnett.no*. Arkivert fra originalen 25. september 2017. Besøkt 16. januar 2016.
**Meta Wolff** (født 13. august 1902, død 6. november 1941 i Berlin) var en tysk teaterskuespillerinne.

Meta Wolff arbeidet fra sesongen 1929/1930 ved teateret i Halberstadt. 10. april 1930 ble hun gift med sin kollega Joachim Gottschalk, som på 1930-tallet ble en kjent filmskuespiller.

I februar 1933, rett etter Hitlers maktovertagelse, ble sønnen Michael født. Etter at de nye nazistiske myndighetene ble kjent med at Meta Gottschalk var jøde, fikk Joachim Gottschalk valget mellom å skille seg fra henne eller bli sendt til fronten. Ettersom han nektet å skille seg fra henne fikk han yrkesforbud.

Høsten 1941 kom meldingen om at Meta Wolff og sønnen ville bli deportert til ghettoen i Theresienstadt. Joachim Gottschalks søknad om å bli deportert sammen med sin kone og sønn ble avvist. Da de ikke så noen utvei begikk familien selvmord sammen.

Meta og Joachim Gottschalks skjebne inspirerte filmen *Ehe im Schatten* (1947) og John O’Keefes skuespill *Times Like These* (2002). I filmen *Ehe im Schatten* er figuren «Elisabeth» basert på Meta Gottschalk og den ble tolket av Ilse Steppat.

Familien Gottschalk er begravet på Südwestkirchhof Stahnsdorf i Stahnsdorf ved Berlin, og fikk status som æresgrav i 1999.

Eksterne lenker
---------------

* www.zeit.de (artikkel om Meta Wolff og Joachim Gottschalk)
**Leonhard Kaupisch** (født 1. september 1878 i Bitterfeld i Tyskland, død 26. september 1945 i Weimar) var en tysk general under andre verdenskrig. Han er mest kjent som øverstkommanderende for operasjonene mot Danmark, Weserübung-Süd i april 1940.

Liv og virke
------------

### Karriere

I mars 1898 inntrådte han som fanejunker i Det Schlesiske Fotregiment nr. 6 og i august 1899 ble han utnevnt til løytnant. Årene 1907–1909 gjennomførte han utdannelsen på Krigsakademiet i Lichterfelde og ble deretter utnevnt til overløytnant. 

Fra 1911 gjorde han tjeneste i Den store Generalstab i Berlin. Her var han også tjenestegjørende under første verdenskrig og steg etterhvert i gradene til major. I løpet av krigen ble han dekorert med Jernkorsets to grader samt ridderkorset av den hohenzollernske husorden.

Etter verdenskrigen overgikk han til det nye Riksvern (Reichswehr), og kom i 1923 til 7. Bayerske Artilleriregiment der han ble avdelingssjef. Herfra kom han til artilleriskolen i Jüterbog hvor han i 1927 ble utnevnt til oberst. Han fortsatte sin karriere innenfor artilleriet inntil han i 1932 avgikk fra tjenesten med grad av generalløytnant. 

Den 1. april 1934 inntrådte han i Luftwaffe, der han i desember 1935 ble utnevnt til flyvergeneral. Med utgangen av mars 1938 avgikk han fra Luftwaffe, men allerede i begynnelsen av 1939 inntrådte han igjen i hæren. 

Ved utbruddet av annen verdenskrig var han øverstkommanderende for et armékorps, og i midten av september 1939 ble han militærguvernør i Danzig-Westpreussen. 

#### Operation Weserübung

Flygeblad fra Kaupitsch ved okkupasjonen av Danmark, side 1
Flygeblad fra Kaupitsch ved okkupasjonen av Danmark, side 2
I slutten av 1939 ble hans stab omdannet til den såkalte Høyere Kommando XXXI. Det var som sjef for denne kommando at han den 9. april 1940 stod i spissen for Operation Weserübung Süd, det vil si besettelsen av Danmark. På dagen for invasjonen oppholdt Kaupisch seg i Flensburg. Han ankom til København den 10. april. Heretter var han inntil 1. juni 1940 øverstkommanderende for de tyske tropper i Danmark. I sin tid i Danmark bodde han på Hotel D'Angleterre, hvor han også hadde sitt hovedkvarter. På grunn av sitt navn fikk han av danskene økenavnet «kopis» (kupiss).

### Senere skjebne

Kaupisch ble pr. 1. juni 1940 forsatt til hærens føringsreserve med grad av general av artilleriet. Den 10. april 1942 blev han endelig pensjonert. Han døde den 26. september 1945 i Weimar.

Referanser
----------

1. ↑   Benezit Dictionary of Artists, oppført som Leonard Kaupisch, Benezit-ID B00097496, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Dermot Bradley (red.): *Deutschlands Generale und Admirale*, Bissendorf 2004
* Karl Friedrich Hildebrand: *Die Generale der deutschen Luftwaffe 1935–1945.* Band 2: *Habermehl–Nuber.* Biblio Verlag. Osnabrück 1991. ISBN 3-7648-1701-1. s. 159–160.

Eksterne lenker
---------------

* Biografi om Leonhard von Kaupisch
* Bibliografi (tysk)
* Leksikon, Wehrmacht (tysk)

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Prabook **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |
Per Oskar Kjølås sammen med biskop Hans Stiglund fra Svenska Kyrkan og biskop Samuel Salmi fra den evangelisk-lutherske kirken i Finland. Foto: Kirkens informasjonstjeneste 
**Per Oskar Alfred Kjølaas** (født 25. mai 1948 i Kirkenes) er en norsk teolog som fra 2002 til 2014 var biskop i Nord-Hålogaland. Han er den første samiske biskopen i Den norske kirke.

Kjølaas har teologisk utdannelse fra Menighetsfakultetet i Oslo, og ble cand.theol. i 1974. Fra 1975-78 var han kapellan i Sortland, før han ble sokneprest i Kautokeino og videre stiftskapellan i Nord-Hålogaland. Da han i 2002 ble utnevnt til biskop av Nord-Hålogaland var han prost i Indre Finnmark prosti. På 1990-tallet jobbet han for Det Norske Bibelselskap med den nordsamiske bibeloversettelsen.

Kjølaas var medlem av Gjønnes-utvalget som utredet forholdet mellom kirke og stat i Norge, og la fram sin innstilling 31. januar 2006.

Kjølaas har skrevet boken *Bibelen på samisk* (Oslo, 1995), og har også oversatt bl.a. Luthers lille katekisme til nordsamisk. Han var også sentral i nyoversettelsen av Det nye testamente til samisk, og har siden 2002 vært leder for Prosjektgruppen for Samisk bibeloversettelse.

I oktober 2013 offentliggjorde han at han hadde søkt avskjed for å gå av med pensjon, og han gikk av 1. september 2014. I 2018 ble Kjølaas utnevnt av Stortinget som medlem av Kommisjonen for å granske fornorskingspolitikk og urett overfor samer, kvener og norskfinner.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  *Vårt Land*, 29. oktober 2013. Side 13
2. ↑  kirken.no Arkivert 13. oktober 2010 hos Wayback Machine.
3. ↑  NOU 2006: 2 – Staten og Den norske kirke – 1 Mandat og arbeidsform – 1.1.1 Medlemmer på www.regjeringen.no/nb/dep/kud/dok/nouer/2006 Besøkt 30. oktober 2013.
4. ↑  Nord-Hålogaland bispedømme, Curriculum Vitae Arkivert 13. oktober 2010 hos Wayback Machine.
5. ↑  Per Oskar Kjølaas søker avskjed som biskop Arkivert 29. oktober 2013 hos Wayback Machine. - *Vårt Land*. Lest 28. oktober 2013
6. ↑  Her får eks-biskopen badstu fra oven - nORDLYS. lEST 25. september 2014
7. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 31. mai 2019. Besøkt 31. mai 2019.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Ola Steinholt** | **Luthersk biskop av Nord-Hålogaland**(2002–2014) | Etterfølger:**Olav Øygard** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** BIBSYS **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Volksbühne Berlin** (*Volksbühne am Rosa-Luxemburg-Platz*) er en teaterbygning og et ensemble i Berlin. Ensemblet ble stiftet 1890 under stiftelsesmøtet i foreningen Freie Volksbühne Berlin. Foreningen delte seg midlertidig i 1892 i Neue Freie Volksbühne, som i 1902 fikk tilstrekkelige midler til å oppføre en egen bygning.

Dagens teater befinner seg på Rosa-Luxemburg-Platz i ortsteilen Mitte. Allerede før den første verdenskrigen ble den scene for både *Freie Volksbühne* og *Neue Freie Volksbühne*. De to ensemblene ble siden slått sammen og besto inntil 17. mai 1933. Fra 1947 ble huset kalt Volksbühne og var disponert av Freier Deutscher Gewerkschaftsbund. Etter murens fall overtok Frank Castorf ledelsen av teatret.

Referanser
----------

1. ↑   archINFORM, besøkt 30. juli 2018[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Resident Advisor club ID 8701[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

Portaler: Tyskland | Kultur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Gyldendals Teaterleksikon **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
Dueslag på Oxwich Castle
**Oxwich Castle** er walisisk festning fra middelalderen som ligger på skogsbelagte odden med utsyn over Oxwichbukta sør for Gowerhalvøya i Wales.

Selv om festningen ligger på det samme stedet som en tidligere befestning er dette mer et slott enn festning ved å være et storstilt landgods i Tudorstil med borggård. Som et produkt av de fredfylte 1500-tallet ble Oxwich bygget av sir Rice Mansel for å gi luksuriøs bekvemmelighet og bosted. Han ga den etterligning av en militær porthvelving komplett med familiens våpenskjold. Hans arbeid var begrenset til den sørlige blokken og var fullført mellom 1520-tallet og tiåret etter. Ved Mansels død overtok hans sønn Edward Mansel eiendommen og mellom 1560 og 1580 skapte han en langt mer storstilt fleretasjes bygning som inneholdt en imponerende herresete og en elegant langhall i fasjonabel elisabethansk arkitektur. Tårnet på seks etasjer i sørøst som fortsatt står var antagelig for boliger av familien og tjenerne. Etter familien flyttet ut på 1630-tallet forfalt slottet og den sørlige blokken ble benyttet som et våningshus.

Bygningen er i dag bevart av Cadw (walisisk etat med ansvar for fortidsminner).

Referanser
----------

1. ↑   Grade II\* listed building[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   vocaleyes.co.uk, besøkt 9. februar 2023[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* llanegwad-carmarthen
* Detaljer og foto Arkivert 21. august 2011 hos Wayback Machine.
* Detaljer og foto
* Visitors' report
* www.geograph.co.uk : foto av Oxwich castle og omgivelsene

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Santa Pudenziana** er en kirke i Roma. Den ligger ved Via Urbana, som løper i dalgangen mellom Viminalen og Esquilinen. Santa Pudenziana er Filippinenes nasjonalkirke i Roma.

Kirken er dedisert til Pudentiana, datter til Pudens (nevnt i Paulus' andre brev til Timoteus 4,21) og søster til Praxedis. Ifølge legenden skal Pudens hus' ha ligget på dette sted, og apostelen Paulus skulle i år 42 ha omvendt Pudens og hans familie til kristendommen. Her skal også apostelen Peter ha viet de prester som ble hans ettertredere som ledere for den kristne menighet i Roma: Linus, Kletus og Klemens.

Kirkens fremsta kunstskatt er absidens vakre mosaikk fra slutten av 300-tallet, som fremstiller Jesus Kristus tronende blant apostlene.

Referanser
----------

1. ↑   dati.beniculturali.it[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* *The Pilgrim's Guide to Rome's Principal Churches* **(engelsk)**. Collegeville, Minnesota: Liturgical Press. 1993. ISBN 0-8146-5016-3.
* Churches of Rome Wiki: Santa Pudenziana

Eksterne lenker
---------------

* (en) Santa Pudenziana (Rome) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** VIAF **·** VIAF **·** GND **·** LCCN
 |
**Scone Palace** er et slott i Old Scone nær Perth i Skottland, bygd 1802-1812.

Beskrivelse
-----------

Palasset var familiesetet for lords of Scone siden 1604 og er senere blitt jarlene av Mansfields hjem. Det er det tredje palasset som er blitt bygd på stedet, som var en gammel samlingsplass for pikterne. 

Det første palasset ble bygd for Scones abbeder. I middelalderen bodde Skottlands konger der da de var i Scone for å krones i Scone Abbey.

I mer enn fem hundre år var den største skatten i Scone Palace Sconesteinen, på vilken de tidlige skotske kongene ble kronet. Den første som ble kronet der var Robert the Bruce i 1306 og den siste, Karl II, da han tok imot den skotske krone i 1651. Edvard I fikk bragt steinen til Westminster Abbey i 1296, og lot tilvirke kroningsstolen slik at den passet over den. 

Scone Palace, det som det ble bygget på 1800-tallet, er et typisk britisk slott. Et stort sentralt tårn markerer sentrum. Nedre didevinger løper ut høyre og venstre for tårnet. Smalere hjørnetårn dekorerer endene. En krans av tinn dekorerer kantene. Slottet har tre etasjer. Interiøret er rikt dekorert med stuccoarbeid eller treelementer. Interiør og utvendige fasader er holdt i ny-gotisk stil. Fine samlinger av møbler, keramikk, elfenbein og klokker kan ses i Scone Palace. Hagene og markene er også åpne for allmenheten.

Litteratur
----------

* Giulia Gaida (red.): *Schottland – Burgen und Schlösser. Kultur und Landschaft*. Karl Müller, Köln 2003, ISBN 3-89893-075-0, s. 126–129.
* Julia Skinner: *British Castles*. Bounty Books, London 2006, ISBN 978-0-7537-1443-0, s. 144–145.
* Adam, Frank and Thomas Innes (2010). *The Clans, Septs and Regiments of the Scottish Highlands 1934*. Kessinger Publishing.  ISBN 978-1163203309
* Christopher Christie: *The British Country House of the Eighteenth Century*, Manchester University Press, Oxford (2000) ISBN 0719047242
* John Julius Norwich: *Treasures of Britain: the Architectural, Cultural, Historical and Natural History of Britain*, W. W. Norton Publishing (2002) ISBN 0393057402

Referanser
----------

1. ↑   vocaleyes.co.uk, besøkt 9. februar 2023[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GeoNames
 |