recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Riivo Sinijärv** (født 27. mai 1947 i Tallinn) er en estisk politiker og bedriftsleder. Han var medlem av flere av Estlands regjeringer etter uavhengigheten fra Sovjetunionen.

Liv og virke
------------

Han er utdannet ingeniør i kjemisk prosessteknologi. Han arbeidet først som forskningsassistent ved Det estiske vitenskapsakademiet, senere ved Det nasjonale instituttet for kjemisk fysikk og biofysikk i Tallinn. I 1988 ble han administrerende direktør for en farmasibedrift, og i 1989 leder for den estiske SMB-foreningen.

Like etter at Estland ble uavhengig fra Sovjetunionen i 1991, ble han blant lederskikkelsene i Det estiske samlingspartiet, som for en stor del bestod av «reformkommunister» fra glasnost og perestrojka. Han var stedfortredende industri- og energiminister i overgangsregjeringene. Ved de første frie parlamentsvalgene i 1992 ble Sinijärv leder for Samlingspartiets valgforbund «Trygt hjem», som ble sittende i opposisjon til Mart Laars høyreregjering. Sinijärv var formann i Riigikogus utenrikskomité fra 1992 til 1993.

Fra 1993 til 1995 var han Estlands ambassadør i Storbritannia med sideakkreditering til Irland.

Etter parlamentsvalgene i 1995 var Sinijärv medlem av flere ustabile regjeringsdannelser ledet av Samlingspartiets Tiit Vähi og Mart Siimann. Sinijärv var utenriksminister fra april 1995 til regjeringen gikk i oppløsning i november samme år etter en telefonavlyttingssak. Han gikk så til stillingen som leder for statskontoret for EU-integrasjon. I august 1996 ble han konsultativ europaminister, men overtok allerede i desember 1996 som innenriksminister, etter at Det estiske reformpartiet trakk seg ut av regjeringen. Han fortsatte etter regjeringsskiftet i mars 1997, men gikk av måneden etter.

Sinijärv var konsulent ved privatiseringen av jernbaneselskapet Eesti Raudtee, deretter konserndirektør i selskapet fra 2001 til 2006.

Han har vært president for Europabevegelsen i Estland i mange år.

Referanser
----------

1. ↑   «Tiit Vähi valitsuses 15 ministrit – kolm pole kuulunud kommunistlikku parteisse», side(r) 5, publisert i Vaba Eesti Sõna, verkets språk estisk, utgitt 11. mai 1995[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3  Jõeste, Marje (red.) (1993). «Üürike, Madis». *Estonia, a Reference Book, 1993* **(engelsk)**. Oversatt av Tiia Raudma og Margareta de Villacis. Tallinn: Estonian Encyclopaedia Publishers. s. 152. ISBN 5-89900-027-9.
3. 1 2 3 4 5  «Riivo Sinijärv» **(estisk)**. Tallinns universitet. Besøkt 23. mars 2022.
4. 1 2  Mõttus, Aaro m.fl. (red.) (2004). «Riigikogu liikmed fraktsioonides». *Riigikogu VII, VIII ja IX koosseis. Statistikat ja kommentaare* (PDF) **(estisk)**. Tallinn: Riigikogu. s. 87. ISBN 9985-9246-9-X.
5. ↑  Mõttus, Aaro m.fl. (red.) (2004). «Valitsusliidud ja valitsuskabinetid». *Riigikogu VII, VIII ja IX koosseis. Statistikat ja kommentaare* (PDF) **(estisk)**. Tallinn: Riigikogu. s. 249–251. ISBN 9985-9246-9-X.
6. ↑  Mäekivi, Mirjam (14. desember 2006). «Vare ja Sinijärv lahkuvad raudteelt suure koondamishüvitisega». *Postimees* **(estisk)**. Besøkt 23. mars 2022.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni **·** VIAF **·** GND
 |
**Pidginportugisisk i Guangzhou** er et nå utdødd *lingua franca* med basis i det kantonesiske talespråket i Guangzhou i provinsen Guangdong i Kina. Det oppstod etter at portugiserne ble de primære utøvere av maritim handelsskipsfart i Øst-Asia i annen halvdel av 1500-tallet. Det eksisterte til midten av 1800-tallet, men ble i det århundret raskt fortrengt av blant annet pidgin-engelsk. 

Før portugiserne kom til India og deretter etablerte sine støttepunkter og handelsstasjoner blant annet i Malakka, Macao og Nagasaki, hadde det mest fremtredende *lingua franca* for maritim handel vært pidgin-malayisk.

Språket var opprinnelig et rent tolkespråk. Det må betraktes som en variant av kantonesisk, med rike innlån fra andre sørkinesiske kystspråk som hakka og minnan (særlig teochew). Det hadde en løsere grammatikk enn disse kinesiske språkene, men var likevel klart basert på kantonesisk. Det var ellers preget av portugisisk vokabular, og i noe mindre grad av malayisk. Det malayiske skyldes at malayisk pidgin var det handelsspråk som kantonesisk-portugisisk pidgin overtok etter, og at det fremdeles var mange malayiske sjøfolk og loser aktive i handelen. 

Guangzhous pidgin-portugisisk var tatt i bruk av handelsfolk/*compradorer*, oversettere i deres tjeneste, sjøfolk, loser og pirater, tjenestefolk både i husholdene og forretningene, bryggesjauere og *coolies*, og katolske kinesere som ville lette kommunikasjonen rekommuniserte med prester som ennå ikke talte flytende kantonesisk. 

De portugisiske låneord som ble innarbeidet i språket kretset særlig om sjøfart, handel og kristen religion.

Kilder
------

* Prof. Zhong Wenqin (Zhongshanuniversitetet) den 7. desember 2007 i forskningspapiret *A Brief Discussion on Pidgin Portuguese in Canton*, på den akademiske konferanse «Canton and Nagasaki Compared, 1730-1930», 3.-7. desember 2007 i Guangzhou og Macao.
En kickstart-spake (uthevet) på en Kawasaki totakts motorsykkel.
En **kickstarter** (fra engelsk, direkte oversatt «sparkestart», **fotstarter**) er en mekanisme brukt for å starte en forbrenningsmotor ved å sparke med foten på en skrallelignende spake.

Kickstartere er kanskje mest kjent fra eldre motorsykler. Den første motorsykkelen med kickstart var en britisk totaker fra Scott Motorcycle Company produsert i 1910. Kickstartere var standard tilbehør inntil 1970-tallet hvorpå de gradvis ble erstattet med elektriske startmotorer frem mot 1990-tallet. Det produseres fremdeles enkelte motorsykler som har spark og elektriske startere.

Mange moderne mopeder og scootere har både kickstart og elektrisk startmotor, og førstnevnte kan være nyttig i tilfelle flatt batteri, noe som kan skje noe oftere på mopeder og scootere ettersom de gjerne har mindre batterier enn andre kjøretøy. I tillegg er det vanligvis ikke mulig å trillestarte mopeder og scootere med automatgir.

Særlig på store motorsykkel-motorer kan man oppleve at kickstarteren sparker tilbake (såkalt «*kickback*») dersom bensinen antenner før stempelet har nådd toppunktet. Dette fører til at spaken blir kastet tilbake mot førerens fot med stor kraft, hvilket kan være smertefullt.

Se også
-------

* Trillestart
* Startkabler

Referanser
----------

1. ↑  Brown, Roland (1996), *The Encyclopedia of Motorcycles*, Smithmark, s. 12, ISBN 0831728485
**Pidgey** er en oppdikta figur i serien Pokémon. Den er en pokémon, av typene normal og flygende. Den blei introdusert i 1. generasjon av Pokémon. Pidgey utvikler seg til Pidgeotto, som igjen utvikler seg til Pidgeot.

Av utseende kan den likne en del på en fugl. Den har en ganske rufsete fjærdrakt. Fjærene på ryggen, stjerten og mesteparten av vingene, samt deler av hodefjærene, er brune, mens brystet, buken, vingetippene og deler av hodefjerne har en lys besj farge. Den har et rosa, krummende nebb, og rosa bein, med tre klør på hver fot. To av klørne peker framover, og éi peker bakover. Fra øya og nedover et lite stykke har den et svart mønster.

Pidgey er en vanlig pokémon, som lever i skogen. Den er ikke glad i å slåss. Hvis den møter fiender sparker den ofte opp sand som blinder dem, i stedet for å slåss. Den kan flakse med vingene sine for å blåse opp en dustsky, for å få insektspokémoner til å dukke opp, som den eter. Den kan også blåse bort fiender ved å lage vinder ved å flakse med vingene. Pidgey har en ekstremt god retningssans. Hvis man plasserer den langt unna sine vante omgivelser kan den framleis finne fram til heimen sin.

Eksterne lenker
---------------

* 

* (en) «Pidgey» på Bulbapedia

Portal: Videospill
**Gåsfjorden** er en fjord på østsiden av Langøya i Vesterålen, i Sortland kommune i Nordland. Den har innløp fra Sortlandsundet mellom Fagerneset i sør og Nevernes i nord og strekker seg rundt tre kilometer vestover til fjordbotnen ved Vollen.

Innerst i fjorden finnes et offentlig friluftsområde som er eid av staten. Der ligger også et område som er populært for oppstilling av campingvogner. Like innenfor fjordbotnen ligger Gåsfjordvatnet, som er populært som fiskevann. Fiskekort selges av grunneierne.

Fylkesvei 956 går rundt fjorden. Fjellet på sørsiden av fjorden er bratt, og det går snøras der hver vinter. På begynnelsen av 1990-tallet ble veien utbedret noe, for å unngå at veien skulle bli stengt av ras.

På nordsiden av Gåsfjorden ligger bygda Gåsbøl. Gås-delen av navnet skal visstnok ikke ha noe med fuglen gås å gjøre, men kan komme av et gammelt samisk navn; *Gåse*. Rundt fjorden finnes gamle samiske boplasser og rester fra steinalderen.

I januar 1981 ødela et jordskred en gård på Gåsbøl. (Kilde: Bladet Vesterålen.)

Referanser
----------

1. ↑  Gåsfjorden på Norgeskart.no fra Statens kartverk

Eksterne lenker
---------------

* Kuling.net: Det store fornminnefeltet i Gåsfjorden
* Kuling.net: To gravhauger innerst i Gåsfjorden
* Kuling.net: Gravhauger og nausttufter ved campingplassen
* Vesterålen Online: Mener Reno-Vest forsøplet på fest[*død lenke*] (om forsøpling i Gåsfjorden, 20. juni 2005)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Pidgin** (tidligere **Gaim**) er en åpen og fri (også gratis) direktemeldingsklient for GNOME utgitt under GNU General Public License. Pidgin startet som en klone av den offisielle AIM-klienten, men har utviklet seg til å bli en allsidig klient med støtte for de fleste direktemeldingstjenester, blant annet AIM, MSN Messenger, XMPP (Jabber), ICQ, IRC og Yahoo Messenger. Pidgin er multiplattform og kan brukes på Linux, Microsoft Windows, BSD og andre Unix-distribusjoner.

Pidgin støtter foreløpig ikke lyd- og videooverføring, men dette arbeides med i gaim-vv-prosjektet, som skal føres tilbake til Pidgin til utgivelsen av versjon 2.0.

Navnestrid
----------

Pidgin het i starten **Gtk+ AOL Instant Messenger**, men etter press fra AOL, byttet programmet navnet til akronymet **Gaim**. AOL var fortsatt ikke fornøyd med navnet, og 6. april 2007 annonserte utviklerne den inngåtte avtalen med AOL som medførte at Gaim skulle skifte navn til **Pidgin**. Det nye støttebiblioteket til Pidgin (tidligere libgaim) fikk navnet *libpurple*, mens kommandolinje-grensesnittet nå blir kalt *Finch*.

Se også
-------

* Fri programvare
* Fri programvare til Windows
* Fri programvare til Mac OS X

Referanser
----------

1. ↑  «2.14.12 Released!». 31. desember 2022. Besøkt 2. januar 2023.
2. ↑  ; *Open Hub*; besøksdato: 30. mars 2017.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Pidgin (instant messaging client) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Pidgin (instant messaging client) – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Pidgin på openhub.net

**Linuxguiden:** Den opprinnelige artikkelen fra linuxguiden.no finnes på gaim. Teksten er lisensiert under GNU fri dokumentasjonslisens, og kan derfor brukes på Wikipedia.
**Piece** (også *throw-ups*,[] **characters**[]) er et uttrykk som brukes i hiphopmiljøet om graffitimalerier utført av en writer, som oftest om tekstbaserte arbeider. Ordet er en forkortelse av det engelske ordet masterpiece. Begrepet tilsvarer et kunstmaleri innen mer tradisjonell malerkunst. En spesiell form for piece som består av tynne tekstfragmenter med *outlines* omtales noen ganger som «Throw-up». Pieces som viser figurer blir omtalt som «characters»

Pieces blir ofte spraymalt på en vegg og den vanligste spraymalingen i disse dager, er varemerker som Montana og Belton.

Fenomenet er kjent langt tilbake i tid, og Pireusløven med runer fra 800-tallet er velkjent. Også i norske stavkirker finnes det innrissede symboler og runer som viser at fenomenet strekker seg langt tilbake i tid. Uttrykket slik det brukes i dag, er av nyere opprinnelse.

Den mest kjente piecen i Norge er nok veggmaleriet som sees på takterrassen til Xhibition utenfor restauranten Era i Bergen. Dette veggmaleriet er utført av kunstneren Coderock.

Konflikter
----------

I Oslo har Entra ASA kjøpt Blitzhuset og i den forbindelse er direktør Vibeke Mohr ved Oslo Museum bekymret for at piecen *Skrik* og andre på bygningens fasade skal forsvinne når Blitz-kvartalet pusses opp. Hun mener at kunstverkene må tas vare på. Entra på sin side har ikke til hensikt å ta vare på disse. Oslo Museum har derfor satt i gang et dokumentasjonsprosjekt for å bevare graffitien på husene for ettertiden.

Referanser
----------

1. ↑  NRK Østlandssendingen – Skriket må vernes

Litteratur
----------

* Holen, Øyvind; *Hiphop-hoder Fra Beat Street til bygde-rap*, Oslo 2004 ISBN 82-430-0342-8
* Høigård, Cecilie: *Gategallerier*, Valdres 2007, ISBN 978-82-530-3016-6

Eksterne lenker
---------------

* Et møte med graffitimiljøet i Trondheim[*død lenke*]

Portal: Kunst
**Vegard Høidalen** (født 10. mai 1971) er en norsk sandvolleyballspiller fra Skien.

Han har per 27. juni 2008 deltatt i 159 kamper i verdensserien, flesteparten av dem sammen med Jørre Kjemperud. 

Han var vinner av en turnering i Berlin i 1998. Høidalen fikk en niendeplass både i sommer-OL i Sydney i 2000 og sommer-OL i Athen i 2004.

26. juni 2008 ble han anmeldt til Domsutvalget i Norges Idrettsforbund (NIF) for brudd på dopingbestemmelsene (meldeplikten), og ble senere suspendert fra retten til å delta i konkurranser og organisert trening i to måneder.

Referanser
----------

1. ↑  aftenposten.no: «Høidalen utestengt»

Eksterne lenker
---------------

* (en) Vegard Høidalen – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Vegard Høidalen – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Vegard Høidalen – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Vegard Høidalen – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Vegard Høidalen – FIVB (Beach Volleyball Database) Rediger på Wikidata

* (en) Vegard Høidalen – Beach Volleyball Database Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for NorgeNorge Norge |
| Skiskyting |
| Skiskyting Vinter-OL for ungdom |
| Bronse | 2020 i Sveits’ flagg Lausanne | Sprint |

**Vegard Thon** (født 11. desember 2002) er en norsk skiskytter, som representerer klubben Skrautvål IL og Team Valdres Ski. Som langrennsløper representerer Vegard Thon Etnedal skilag.

Idrettskarriere
---------------

I 2018 kom han på andreplass på normaldistanse i Hovedlandsrennet, bak Emil Hage Streitlien, og han kom på 18.-plass på sprinten. På stafetten kom han på fjerdeplass med Opplands førstelag.

Thon kom på andreplass i klassen for menn 17 år, i Norgescupen i skiskyting for junior 2018/19. I Junior-NM i skiskyting 2019 vant han sprinten og fellesstarten i M17-klassen. På normaldistansen kom han på tiendeplass.

Beste plasseringer i Norgescup langrenn 2019. 5 plass NM Sprint på Åsen, der han vant prologen i 17-18 års klassen. NC Konnerud. 7 plass. Seier i 17-18 års klassen i Skarverennet.

Han representerte Norge under Vinter-OL for ungdom 2020. Der kom han på niendeplass på normaldistansen, med fire bom på de fire skytingene. Oleg Domitsjek fra Russland vant denne distansen. Vegard tok bronsemedalje på sprinten i ungdoms-OL.

Referanser
----------

1. 1 2   www.lausanne2020.sport, besøkt 12. januar 2020[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Norges Skiskytterforbund - *Hovedlandsrennet normal*, besøkt 13. januar 2020.
3. ↑  Norges Skiskytterforbund - *Hovedlandsrennet sprint*, besøkt 13. januar 2020.
4. ↑  Norges Skiskytterforbund - *Hovedlandsrennet stafett*, besøkt 13. januar 2020.
5. ↑  Norges Skiskytterforbund - *Junior-NM Knyken*, besøkt 13. januar 2020.
6. ↑  Norges Skiskytterforbund - *NM Normal for ungdom og junior*, besøkt 13. januar 2020.
7. ↑  Lausanne 2020 - *Biathlon: Men's 12.5km Individual* Arkivert 15. januar 2020 hos Wayback Machine. besøkt 13. januar 2020.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Vegard Thon – Olympedia Rediger på Wikidata
* (en) Profil hos Vinter-OL for ungdom 2020 Arkivert 13. januar 2020 hos Wayback Machine.
**Winterbourne Steepleton** er en landsby og et verdslig sogn i distriktet West Dorset i grevskapet Dorset, England. Den ligger i Winterbournedalen, omkring 8 km vest for Dorchester. I henhold til folketellingen i 2011 hadde landsbyen og sognet en befolkning på 297 innbyggere.

Historie
--------

Første ledd i landsbyens navn er avledet fra dets lokalisering ved en sesongmessig elven Winterbourne (*winter* = vinter; *bourne* = angelsaksisk ord for elv). En sesongmessig elv om vinteren er en elv som er tørr i sommermånedene. Andre ledd er først og fremst for å skille denne landsbyen fra nabolandsbyen er Winterbourne Abbas. Steepleton er avledet fra at landsbyens sognekirke har et høyt kirketårn, *steeple*, Kirketårnet var den ene av kun tre steintårn i grevskapet i middelalderen. Det andre var Iwerne Minster og Trent.

Stavingen av landsbyens navn har aldri vært konstant. I undersøkelsen i *Domesday Book* for 1086 var den listet som *Wintreburne* for hele området sørover elven Winterbourne. I senere omtaler var den stavet som *Stipelwinterburn* (1199), *Stepelton* (1219), og *Wynterburn Stepilton* (1244).

De fleste husene i landsbyen er fra 1600- eller 1700-tallet, og er bygget i stein. En herregård som ble reist på 1500-tallet, med senere påbygg, ligger i vestenden av landsbyen. Det er også en vannmølle fra 1700-tallet, hvor hjulet er bevart. 

Landsbykirken, viet erkeengelen Mikael, ble bygget i angelsaksisk tid. Den har et relieff av en engel, som er datert til midten av 1000-tallet, før normannernes erobring i 1066. Midtskipet ble bygget om på 1100-tallet, men dørkarmene er de opprinnelige. Andre deler av kirken ble ombygget på 1700-tallet. Kirken er en bevaringsverdig bygning i klasse I.

Referanser
----------

1. ↑   «Neighbourhood Statistics. Area: Winterbourne Steepleton (Parish). Key figures for 2011 Census: Key Statistics» Arkivert 3. desember 2013 hos Wayback Machine. *Office for National Statistics*.
2. ↑   «bourn (n.1)», *Online Etymology Dictionary*
3. ↑   Mills, David (2011): *A Dictionary of British Place-Names*, Oxford University Press
4. ↑   «steeple (n.)», *Online Etymology Dictionary*
5. ↑   Heath, Frank R. (1922): *Dorset*, 6. utg. London: Methuen & Co. Ltd.
6. ↑   Gant, Roland (1980): *Dorset Villages*. Robert Hale Ltd. ISBN 0 7091 8135 3, s. 175
7. ↑   Crumbleholme, Richard: «The Village Name», *Winterbourne Steepleton, Dorset OPC*
8. ↑   «Church of St Michael, Winterborne Steepleton», *British Listed Buildings*.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Winterbourne Steepleton – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
* Bilder fra Winterbourne Steepleton

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Vision of Britain **·** GeoNames **·** GeoNames
 |
**Wipptal** er en av Tirols største daler og en av Alpenes viktigste ferdselsårer. Dalen strekker seg i nord–syd-retning fra Innsbruck og via Brennerpasset til Brixen.

Wipptal er et sjeldent eksempel på en dal som ikke skifter navn ved et pass eller vannskille (se også Pustertal). Nord for Brennerpasset er Wipptal således dalen til elven Sill, som drenerer nordover til Inn. Syd for Brennerpasset utgjør den derimot den øvre delen av dalen til Eisack (italiensk *Isarco*), som drenerer sydover til Etsch (*Adige*).

Wipptal er og har alltid vært en viktig forbindelse mellom Tyskland og Italia, og var av stor betydning for Tirol som passtat. Siden 1920 er Wipptal delt ved Brennerpasset mellom Østerrike (Nord-Tirol) og Italia (Syd-Tirol). Men også dalens sydlige del er overveiende tyskspråklig (85 %).

Wipptal begrenses av mektige fjell på begge sider: Zillertaler Alpen i øst, som når opp til 3480 m; og av Stubaier (opp til 3507 m) og Sarntaler Alpen i vest.

Kommuner
--------


Kommunene i Wipptals østerrikske del hører til distriktet Innsbruck-Land. Kommunene i den italienske delen av Wipptal utgjør et eget forvaltningsdistrikt som heter *Bezirksgemeinschaft Wipptal*. Dens forvaltningssete er Sterzing. På italiensk omtales distriktet nå også ofte som *Wipptal*, ellers som *Alta Valle Isarco* («øvre Eisackdal»).

Fra nord til syd er kommunene:

* Innsbruck (som ikke ligger *i*, men ved inngangen til Wipptal)
* Patsch
* Ellbögen
* Pfons
* Mühlbachl
* Matrei am Brenner
* Steinach am Brenner
* Gries am Brenner (østerriksk grensekommune)
* Brenner (*Brennero*, italiensk grensekommune)
* Sterzing (*Vipiteno*)
* Freienfeld
* Franzensfeste (*Fortezza*)
* Brixen (*Bressanone*, som heller ikke regnes til selve Wipptal)

Kommunene ligger mellom 559 og 1165 moh.

Wipptal har flere sidedaler. Den største er Stubaital i nordvest. I tillegg kommer en rekke mindre daler, som utgjør egne kommuner:

* Navis (øst for Matrei)
* Trins og Gschnitz (vest for Steinach)
* Schmirn og Vals (øst for Gries)
* Obernberg am Brenner (vest for Gries)
* Pfitsch (øst for Sterzing)
* Ratschings (vest for Sterzing)

De to sistnevnte kommunene hører også til forvaltningsdistriktet Wipptal.

| * v
* d
* r
Distrikter i Syd-Tirol |
| --- |
| Syd-Tirols våpen | Bolzano / Bozen **·** Burggrafenamt / Burgraviato **·** Eisacktal **·** Pustertal **·** Salten-Schlern / Salten-Sciliër **·** Überetsch-Südtiroler Unterland / Oltradige-Bassa Atesina **·** Vinschgau **·** Wipptal | Italias flagg |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** GeoNames
 |
Dukketeateret «Hans Wurst Nachfahren»
Hjørnet Nollendorf-/Maaßenstraße
**Winterfeldtplatz** er en plass nord i bydelen Ortsteil Schöneberg i Berlin. Hver uke er det marked på plassen. Gjennom gaten Maaßenstraße er plassen forbundet med Nollendorfplatz 200 meter lenger nord, samt med u-banelinjene U1, U2, U3 og U4

Plassen ble planlagt i 1862 og anlagt i 1890. Den ble bebygget med bolighus i gründerstil og en katolsk kirke. I 1893 ble den oppkalt etter den prøyssiske generalen Hans Karl von Winterfeldt.

På 1970- og 1980-tallet var det flere husokkupasjoner i nærheten. Tidvis hadde De grønne over 50 prosents velgeroppslutning i området. Etter saneringstiltak på 1980- og 1990-tallet har området blitt et populært boligområde igjen.

Forfatteren og nobelprisvinneren Nelly Sachs ble født i Maaßenstraße 12 i 1891 og dirigenten Wilhelm Furtwängler ble født i Maaßenstraße 1 i 1886.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Winterfeldtplatz (Berlin-Schöneberg) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Winterfeldtplatz (Berlin) – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* www.winterfeldt-platz.de
* Berlinhistorie (tysk)
* Turistinfo

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND
 |
***Rhopalobrachium*** er en slekt av biller med bare tre kjente arter. Lite er kjent om biologien deres, men de er trolig knyttet til død ved.

Utseende
--------

Små til middelsstore (2,5 –15 mm), avlange, mørke, lett glinsende biller. Hode, brystskjold og dekkvinger er tydelig skilt av innskjæringer. Ikke tydelig hårete, oversiden har kraftig mikroskulptur. Slekten *Hymaea* har grove, oppstående børster som sitter festet på små knøler. **Hodet** er stort og bredt med små, runde utstående fasettøyne. Antennene er nesten så lange som hele kroppen, 11-leddete, det innerste leddet er pæreformet. **Brystskjoldet** (pronotum) er litt bredere enn langt, omtrent firkantet sett ovenfra, med noen dype groper nær midten. Sidekanten er tydelig avsatt med flere utadrettede, kraftige tenner eller knøler. **Dekkvingene** er parallellsidige, betydelig bredere enn brystskjoldet, med tydelige skuldre. De har tydelige, grove lengdepunktrekker. **Beina** er ganske lange, særlig føttene er slanke. **Larvene** er ikke tilstrekkelig beskrevet.

Levevis
-------

Lite er kjent om biologien til disse billene.

Utbredelse
----------

Slketen er kjent fra Australia og Chile.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Gruppen (infraorden) Cucujiformia
			* Overfamilien glans- og flatbiller, Cucujoidea
				+ Familien **Phloeostichidae**
					- Slekten ***Rhopalobrachium*** Boheman, 1858 – tre arter, Australia og Chile
						* *Rhopalobrachium clavipes*  Boheman, 1858 – Chile
						* *Rhopalobrachium crowsoni* Lawrence, 1995  – Australia
						* *Rhopalobrachium penai* Lawrence, 1995 – Chile

Referanser
----------

1. ↑  Lawrence, J.F. 1995: Two new species of *Rhopalobrachium* Boheman (Coleoptera: Phloeostichidae: Hymaeinae) from Australia and Chile. Pp. 433-447 i Pakaluk, J.; Slipinski, S.A. (red.) Biology, phylogeny, and classification of Coleoptera: papers celebrating the 80th birthday of Roy A. Crowson, 1. Muzeum i Instytut Zoologii PAN, Warszawa, Polen

Kilder
------

Leschen, R.A.B. Lawrence, J.F. og Slipinski, S.A. 2005. Classification of basal Cucujoidea (Coleoptera: Polyphaga): cladistic analysis, keys and review of new families.
*Invertebrate Systematics* 19 (1): 17-73.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Rhopalobrachium* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Rhopalobrachium* hos NCBI Rediger på Wikidata

* *Rhopalobrachium* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
Tvillingsøstrene **Wanda Mashadi** og **Vita Mashadi** (født 18. april 1992 på Skotterud, i Eidskog kommune) er norske TV-personligheter og bloggere av iransk opphav. De er kjent fra podcasten «Tvillingterapi med Vita & Wanda», bokutgivelse «Våre beste stylingtips» og en rekke TV-opptredener. Foreldrene kom til Norge som FN-flyktninger fra Iran. Søstrene og deres mor flyttet til Strømmen 2008. De har bodd sammen hele sitt liv og de bor fortsatt sammen. 

Tvillingene har stått opp mot mobbing på TV og har selv opplevd å bli mobbet i barndommen. De er begge influensere med over 70 tusen følgere på Instagram per desember 2020.

Sammen ble de nominert til publikumsprisen under Gullruten 2022 for sin deltakelse i *71° nord – team*, og var en av fire finalister etter den innledende avstemningen.

TV-deltakelser (utvalg)
-----------------------

* *Vita og Wanda*, TV-serie i 23 episoder fordelt på tre sesonger på NRK
* *Trygdekontoret*
* *Robinsonekspedisjonen* (2015)
* *Kompani Lauritzen* og *Huskestue* på TV2 med Dag Otto Lauritzen og Kristian Ødegård
* *Camp kulinaris* (kun Wanda)
* *71° nord – Norges tøffeste kjendis* (kun Vita)
* *Monsen på villspor* på NRK (2020) med Lars Monsen
* *71° nord – team* (2022)
* *24-stjerners julekalender* på NRK (2022)

Referanser
----------

1. ↑  «Vita og Wanda deler sine beste stylingtips». *ugla.aschehoug.no*. Arkivert fra originalen 25. november 2021. Besøkt 25. november 2021.
2. ↑  
«Vita og Wanda: – Medelevene kalte oss "negere" og mente at nesene våre var for store». vartoslo.no. Besøkt 13. november 2020.
3. ↑
4. ↑
5. ↑  «Dette er finalistene til Gullrutens publikumspris». *tv2.no*. 3. mai 2022. Besøkt 3. mai 2022.
**Vitalij Sergejevitsj Anikejenko** (russisk: Виталий Сергеевич Аникеенко, ukrainsk: Віталій Сергійович Анікєєнко – *Vitalij Serhijovytsj Anikjejenko*, født 2. januar 1987 i Kyiv, død 7. september 2011) var en ukrainsk-russisk profesjonell ishockeyspiller.

Anikejenko spilte sammen med Lokomotiv Jaroslavl i klubben Metallurg Novokuznetsk under 2007-2008 sesongen. Han var medlem av det russiske landslaget i ishockey under IIHF World Championship. Anikejenko døde sammen med det meste av klubben i en flyulykke på den første dagen i 2011-2012 sesongen. Den 7. september 2011, ble Anikienko drept, da et Jakovlev Jak-42-passasjerfly, krasjet like utenfor byen Jaroslavl i Russland. Klubben var på vei til Minsk for å spille sin åpningskamp for denne sesongen.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Vitali Anikienko – National Hockey League (NHL) Rediger på Wikidata

* (en) Vitali Anikienko – Eurohockey.com Rediger på Wikidata

* (en) Vitali Anikienko – Hockeydb.com Rediger på Wikidata

* (en) Vitali Anikienko – Eliteprospects.com Rediger på Wikidata
* RussianProspects.com Vitaly Anikienko's Player Profile

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Våpen og militært utstyr** (spansk: **Armas y pertrechos de guerra**) er et maleri fra det 17. århundre av den flamske barokkmaler Pieter Boel (1622 -1674).

Motiv
-----

En hund er avbildet ved en sokkel i et landskap sammen med krigsutstyr- og bytte. Her ses forskjellige musikkinstrumenter som et horn, en kornett og en tromme med et heraldisk våpen. Krigsbytte er representert ved pregede, forgylte skåler og fat samt porselen. Av våpen ses kanoner, sverd, hellebard, skjold, pistoler og rustning. 

Komposisjonen er inspirert av den samtidige flamske maler Jan Fyt (1611-1661), som også var Boels læremester og hvis verk av og til blandes sammen med.

Proveniens
----------

Bildet har sitt opphav i de kongelige, spanske samlinger, hvor det har hengt hos Elisabeth Farnese i Palacio de La Granja de San Ildefonso, Segovia. På slutten av 1700-tallet var det i Palacio de Aranjuez, Madrid og i 1848 kom det til Museo del Prado i samme by.

Referanser
----------

1. ↑  *Armas y pertrechos de guerra*, mismuseos.net. Besøkt 14. juli 2016
2. 1 2  *Armas y pertrechos de guerra*, museodelprado.es. Besøkt 14. juli 2016
3. ↑  Liedtke, Walter: *Masterworks from the Musée Des Beaux-arts, Lille*, Metropolitan Museum of Art, 1992, s. 79. Besøkt 14. juli 2016

Portal: Kunst
«SVO» omdirigeres hit. For annen bruk, se SVO (andre betydninger).
**SVO-språk** *(SVO: subjekt–verbal–objekt)* er et begrep i språktypologien om språk der rekkefølgen av setningsledd i pragmatisk umarkerte helsetninger opptrer i formen subjekt–verbal–objekt. Norsk regnes som et SVO-språk.

Et eksempel er setningen *Jeg slo Ivar*, der *jeg* er subjekt, *slo* er verbal og *Ivar* er objekt. Andre ledd, for eksempel adverbial, kan komme mellom disse leddene, og vi kaller fortsatt rekkefølgen SVO. For eksempel er rekkefølgen også SVO i setningen *Jeg slo ikke Ivar.* Derimot har vi ikke SVO-rekkefølge i setningen *I går slo jeg Ivar.* Her er rekkefølgen VSO.

Språk kan typologiseres på grunnlag av den vanligste eller minst markerte leddrekkefølgen i setninger. SVO-språk er således språk som har denne leddrekkefølgen som den umarkerte rekkefølgen. Engelsk er et eksempel på et SVO-språk; VSO-språk og SOV-språk er også vanlig blant verdens språk. Det kan diskuteres om norsk er et SVO-språk, i og med at rekkefølgen blir VSO når det står et adverbial først i setningen, og dette er en vanlig setningskonstruksjon i norsk. Mange grammatikere mener derfor at norsk bedre klassifiseres som et V2-språk enn som et SVO-språk; det betyr at det grunnleggende prinsippet for norsk leddrekkefølge er at verbalet står i andre posisjon. For eksempel:

*Jeg slo Ivar.* /
*Ivar slo jeg.* /
*I går slo jeg Ivar.* /
*Ikke slo jeg Ivar i går.* /
*Spett slo jeg ikke Ivar med i går.*
**SVT HD** var en svensk test-kanal som SVT sendte fra 2006 til 2010. Kanalen viste kun fjernsyn i formatet HDTV.

Kanalen ble startet for å vise de programmene som SVT har rettigheter til (både innkjøpt og egenproduserte) som var innspilt i HDTV. Det første programmet som ble vist på kanalen var filmen *Lost in Translation* og den ble sendt fredag 20. oktober 2006. Dagen etter ble SVTs 50-årsjubileumsfest *Välkommen på 50-årsfest* sendt på kanalen.

Programmene ble sendt samtidig med SVTs øvrige kanaler og fulgte SVTs normale tablå. I begynnelsen var tilbudet begrenset (bare noen få programmer i uka), men tilbudet økte etterhvert. Kanalen var en forsøksvirksomhet, til de fleste programmene ble produsert i HDTV.

Historie
--------

SVT og TV 4 sendte fra Fotball-VM 2006 i Tyskland i HDTV i en felles tilfeldig kanal. Kanalen ble sendt via satellitt (Canal Digital) og i det digitale bakkenettet på fire plasser. Tilgangen på mottagere (digitalbokser) var sterkt begrenset (bare noen hundre bokser) og bare noen få kunne se sendingerne. Etter fotball-VM 2006 fortsatte SVT sendingerne på egen hånd og døpte kanalen om til SVT HD.

Kanalen befant seg i begynnelsen bare via satellit og inngikk da bare i Canal Digitals tilbud. 12. desember 2006 begynte Comhem å sende kanalen over deres kabel-TV. Fra 27. mai 2007 ble kanalen tilgjengelig i det digitale bakkenettet, først bare i Mälardalen og først senere i resten av landet.

Kanalen ble nedlagt den 1. mars 2010.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
Förvaltningsstiftelsen |
| --- |
| SVT | 

|  |  |
| --- | --- |
| Riksdekkende | 
* SVT 1
* SVT 2
* SVT 24
* SVT Barn
* SVT Play
* svt.se
* Kunskapskanalen
* Öppet arkiv

 |
| Regionale | 
* Norrbotten
* Västerbotten
* Jämtland
* Västernorrland
* Dalarna
* Gävleborg
* Uppsala
* Värmland
* Örebro
* Västmanland
* Stockholm
* Södertälje
* Sörmland
* Väst
* Öst
* Jönköping
* Småland
* Halland
* Blekinge
* Helsingborg
* Skåne

 |

 |
| SR | 
* P1
* P2
* P3
* P4
* Radio Sweden
* Sameradion

 |
| UR | 
* Kunskapskanalen

 |
| Nedlagte | 
* Gävledala
* SVT Extra
* SVT HD
* SVT World

 |
Leninstatuen i Krementsjuk sentrum. I bakgrunnen ses noe av den bebyggelsen som ble reist etter ødeleggelsene under andre verdenskrig
Dnepr ved Krementsjuk
**Krementsjuk** (ukrainsk: Кременчук, russisk: Кременчуг – *Krementsjug*) er en viktig industriby med ca. 225 216 innbyggere (2015) i Poltava oblast i det sentrale Ukraina ved elven Dnepr.

Historie
--------

Krementsjuk ble antagelig grunnlagt i 1571. Navnet består av de to ordene «Kremen» (mineralet flint) og «tsjuk», som kommer fra det ukrainske ordet «chuyu» som betyr plate, siden byen ligger på en stor flintplate.

Byen plassering på ved den sørlige delen av elven Dnjepr og plasseringen på veien mellom Moskva og Svartehavet har gjennom historien gjort at byen har hatt en viktig økonomisk betydning og fram til 1655 var den en rik kosakkby. 

I 1625, ved innsjøen Kurukove i Krementsjuk ble Kurukoveavtalen undertegnet mellom kosakker og polakker.

Under andre verdenskrig ble byen hardt rammet, både under okkupasjonen og under slaget ved Dnepr. Byen mangler derfor neste helt gammel bebyggelse da mer enn 90 % av byen ble ødelagt under krigen. Byens tidligere betydelige jødiske befolkning ble neste helt utryddet under krigen. 29. september, dagen da byen ble gjenerobret av Den røde armé i 1943, feires fortsatt i Krementjuk som «Byens dag».

Demografi
---------

*Kilde:* pop-stat.mashke.org

Referanser
----------

1. ↑  "Указано наличное население города".
2. ↑  «Україна / Ukrajina» **(ukrainsk)**. pop-stat.mashke.org. Besøkt 20. august 2019.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Kremenchuk – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* historien om Krementsjuk

| * v
* d
* r
Byer i Poltava oblast |
| --- |
| Administrativt senter: Poltava |
|  | Hadjatsj **·** Hlobyne **·** Horishni Plavni **·** Hrebinka **·** Karlivka **·** Khorol **·** Kobeljaky **·** Krementsjuk **·** Lokhvytsia **·** Lubny **·** Myrgorod **·** Poltava **·** Pyrjatyn **·** Zavodske **·** Zinkiv | Ukrainas flagg |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** NKC **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
| Zhūgě Liàng Nánzhēng諸葛亮南征 |
| --- |
| Konflikt: De tre rikers tid |
| Nanman-opprørslederen Meng Huo, her fra en utgave av *Beretningen om de tre kongedømmer* fra Qing-dynastiet. I virkeligheten var Meng Huo han-kineser. |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Dato | Mars-november 225 |
| Sted | Nanzhong, i dag Yunnan, Guizhou og Sør-Sichuan |
| Resultat | Seier til Shu Han. |

 |
| Stridende parter |
| 漢 Shu Han | Nanman-stammer Shu-opprørere |
| Kommandanter og ledere |
| Zhuge Liang Ma Zhong Li Hui Lü KaiWang Kang Liu Bei | Yong Kai †  Zhu Bao † Gaoding †  Meng Huo  |

Shu Han-strategen og regenten Zhuge Liang ledet ekspedisjonen i Nanzhong.

| Avgjørende slag og felttog under  Han-dynastiets fall og de tre rikers tid  184-280 |
| --- |
|  De gule turbaner - Dong Zhuo - Guandu - Chibi - Tongguan - Yizhou - Hanzhong - Yiling  - Nanzhong - Zhuge Liang - Jiang Wei - Shu -Wu |

**Zhūgě Liàng sørfelttog** (tradisjonell kinesisk: 諸葛亮南征; forenklet kinesisk: 诸葛亮南征; hanyu pinyin: *Zhūgě Liàng Nánzhēng*), også kjent som **pasifiseringskrigen i Nanzhong** (南中平定戰; 南中平定战; *Nánzhōng Píngdìng Zhàn*), var et militært felttog ledet av kansler og strateg Zhuge Liang på vegne av riket Shu Han mot motstandere i de sørlige områdene i 225 i de tre rikers tid i Kinas historie. Felttoget ble startet for å slå ned et opprør fra lokale guvernører i den sørlige regionen Nanzhong (i dag deler av provinsene Yunnan, Guizhou og Sichuan) og opprør fra nanman-stammene i området ("nánmán" – sørlige barbarer – var hànkinesernes betegnelse for en rekke ulike stammer i dette området).

En fiktiv versjon av felttoget blir skildret i Míng-romanen *Beretningen om de tre kongedømmer*, skrevet av Luo Guanzhong, som inkluderer en rekke fiktive personer, kongedømmer og hendelser. Zhuge Liang driver en kampanje med psykologisk krigføring for å få nánmánene til å underkaste seg Shu-Hans styre, men opptrer samtidig humant mot stammene, og har blitt særlig berømt for å ha fanget og befridd nánmánkongen Meng Huo sju ganger, men i enkelte lokale legender er historien reversert ved at det var Meng Huo som fanget og befridde Zhuge.
**Hornindalsrokken** er et fjell på grensen mellom Volda og Stranda kommuner i Møre og Romsdal. Det har en høyde på 1 527 meter over havet og er det høyeste punktet i Hornindal. På nordsiden ligger fjellet ved Tyssevatnet innerst i Hjørundfjorden. Fjellet regnes som en del av Sunnmørsalpene. Hornindalsrokken blir ofte omtalt som *Honndalsrokken*, eller bare *Rokken* eller *Rokkjen*.

Hornindalsrokken kan bestiges både sommer og vinter. Om sommeren er den vanligste ruten fra Hornindalssætra / Sæterdalen i Hornindalen. Alternativ rute er Kjellstaddalen i Stranda kommune. Oppstigningen fra Sæterdalen og opp skaret mellom Hornindalsrokken og Lidafjellet er bratt og har partier med snø som ligger langt ut på sommeren. Turgåere venter ofte til oppstigningen er snøfri. Fra skaret er det vanlig å krysse i underkant av toppen, og runde mot toppen fra baksiden. Som skitur er ruten via Kjellstaddalen eneste alternativ, men også her kan det være rasfare og store snøskavler, spesielt tidlig på vinteren.

Fra Hornindalsrokken kan en se Jostedalsbreen. Fra toppen er det utsikt rett ut Hjørundfjorden med Ålesund og storhavet i det fjerne. Sjølfolk på havet utenfor Ålesund brukt Hornindalsrokkens karakteristiske spiss som retningsviser.

Et kjent utsiktspunkt mot Hornindalsrokken er ved Gamle Horndøla bru (bygd 1810) på fylkesvei 60 mellom Hornindal og Hellesylt/Stranda.

Fotokromtrykk av Hornindalsrokken fra 1890-tallet.

Se også
-------

* Liste over fjell i Hornindal

Referanser
----------

1. 1 2  «Høyeste fjelltopp i hver kommune». Kartverket. 1. september 2015. Arkivert fra originalen 15. oktober 2014. Besøkt 8. oktober 2015.
2. ↑  «Høyeste fjelltopp i hver kommune». Kartverket. 30. januar 2014. Arkivert fra originalen 15. oktober 2014. Besøkt 4. juli 2015.
3. ↑  Hornindalsrokken på Norgeskart.no fra Statens kartverk
4. ↑  Tveit, Olav Jakob (1998). *Indre Nordfjord*. Oslo: Lunde. ISBN 8252031609.

Eksterne lenker
---------------

* Ut.no om Hornindalsrokken
* Hornindalsrokken på Fjellside.com

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Horishni Plavni** (ukrainsk: Горішні Плавні, før 2016 kjent som Komsomolsk-na-Dnipri, ukrainsk: Комсомо́льськ-на-Дніпрі eller bare **Komsomolsk**, ukrainsk: Комсомо́льськ) er en spesialbygd gruveby i sentrum av Ukraina, som ligger på venstre bredd av Dnepr. Horishni Plavni er av regional betydning i Poltava Oblast, praktisk talt en sammenvokst storby med den større nabobyen Krementsjuk.

Omriss
------

Byen ble grunnlagt i 1960 som Komsomolsk-na-Dnipri, og ble med vilje planlagt og bygget som bolig- og samfunnsområde for "Poltava Mining and Extraction Combinat" (nå kontrollert av Ferrexpo) - det viktigste jernmalmgruveselskapet i Ukraina. 80% av byens innbyggere er ansatt i gruveindustrien. Det er to gigantiske dagbruddsgruver og flere-søppeldynger nord-øst og sør for boligområdet.

Industrien i byen betjenes av flere jernbanestasjoner. Passasjertjenesten ble imidlertid avviklet, og byen er derfor avhengig av bussforbindelser mellom byer og forsteder.

På grunn av lønnsomheten til gruvedrift, rangerer den lille byen Horishni Plavni vanligvis høyt i rangeringer i hele Ukraina for fødselsrater, levestandard, sysselsatte/arbeidsledige og boliger.

15. mai 2015 undertegnet Ukrainas president Petro Porosjenko et lovforslag som startet en seks måneders periode for fjerning av kommunistiske monumenter og obligatorisk omdøping av bosetninger med et navn relatert til kommunisme. Den 19. mai 2016 vedtok Verkhovna Rada en beslutning om å gi nytt navn til byen Komsomolsk til Horishni Plavni og dermed overholde loven som forbyr navn av kommunistisk opprinnelse.

Befolkningsutvikling
--------------------

*Kilder:*
1970: 
1979: 
1989–2016:

Se også
-------

* Kostyantin Zhevago

Referanser
----------

1. ↑  Folketelling i Sovjetunionen 1970 Arkivert 27. november 2012 hos Wayback Machine. hos webgeo.ru
2. ↑  Folketelling i Sovjetunionen UdSSR 1979 Arkivert 27. november 2012 hos Wayback Machine. hos webgeo.ru
3. ↑  Befolkningsdata hos pop-stat.mashke

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Horishni Plavni – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Ferrexpo bedriftsnettsted

| * v
* d
* r
Byer i Poltava oblast |
| --- |
| Administrativt senter: Poltava |
|  | Hadjatsj **·** Hlobyne **·** Horishni Plavni **·** Hrebinka **·** Karlivka **·** Khorol **·** Kobeljaky **·** Krementsjuk **·** Lokhvytsia **·** Lubny **·** Myrgorod **·** Poltava **·** Pyrjatyn **·** Zavodske **·** Zinkiv | Ukrainas flagg |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** GeoNames
 |
**Erik Espeseth** (født 1967) er en norsk siviløkonom og idrettsleder. Han har hatt lederstillinger i flere fotballklubber, deriblant i Vålerenga fotball. 

Espeseth hadde stillingen som markedssjef i Braathens fra 1993 til 1996, deretter var han leder av PR- og informasjonsavdelingen i *VG* (1996–2000) og daglig leder og grunnlegger av barne-nettsiden Dinolife (2000–2001). Fra 2002 til 2010 hadde han stillingen som kommersiell direktør i Rosenborg Ballklub, og fra 2010 til 2016 hadde han stillingen som daglig leder for fotballklubben Strømsgodset. I 2016 tok over jobben som daglig leder i Vålerenga Fotball.

Espeseth har også sittet i styret for Eliteserien i fotball (2012–2019). Fra 1993 til 2001 var han på frivillig basis engasjert i fotballklubben Stabæk, hvor han primært drev med sponsor og salg.

I 1980- og 1990-årene var han en aktiv vannpolospiller for Asker-klubben Landøya Vannpoloklubb og var med på å ta laget til NM-gull i 1991. Han representerte Norge på aldersbestemte landslag i mange år og spilte over 50 A-landskamper. 

I 1999 deltok han i realityserien *Robinsonekspedisjonen*.

Referanser
----------

1. ↑   Proff, www.proff.no, besøkt 31. august 2021[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Tønsbergs Blad, utgitt 14. januar 2017, besøkt 31. august 2021[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Aftenposten, www.aftenposten.no, utgitt 2004, besøkt 31. august 2021[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   LinkedIn, no.linkedin.com, besøkt 31. august 2021[Hentet fra Wikidata]
5. ↑  «Godsets "nye" kaptein». DT. 14. mars 2010. Besøkt 1. september 2016.
6. ↑  NRK. «Erik Espeseth blir daglig leder i VIF». Besøkt 12. juli 2016.
7. 1 2  «erikespeseth». Linkedin. Besøkt 1. september 2021.
8. ↑  «Organisasjon». *Eliteserien*. 2016. Arkivert fra originalen 1. september 2021. Besøkt 1. september 2021.
9. ↑  Aftenposten aften – Landøya sikret seg vannpologullet (11.6.1991, s.16)
10. ↑  «Firerbandens endelikt». *www.vg.no* **(norsk)**. 25. februar 2003. Besøkt 27. april 2019.
*Bílý most* (Den hvite broen) fra 1911
Špindlerův Mlýn c. 1900 (fotokrom).
**Špindlerův Mlýn** (uttale: ˈʃpɪndlɛruːv ˈmliːn; tysk: *Spindlermühle*) er en landsby helt nord i Tsjekkia, i fjellområdet Krkonoše. Landsbyen ligger over 700 meter over havet, ved møtepunktet mellom elvene Labe (Elben) og Dolský potok, og er omkranset av fjell som Kozí hřbety og Medvědín.

Den omkringliggende regionen har tradisjonelt vært kjent for gruvedrift, der utvinning av sølv og kobber er beskrevet tilbake til tidlig i det 16. århundre. Selve landsbyen Špindlerův Mlýn regnes imidlertid for å ha blitt grunnlagt på slutten av det 18. århundre av skogsarbeidere som innvandret fra Schlesien. I 1784 var det oppført fem hytter, en mølle og et skogshus. Møllen tilhørte Špindler-familien, og ble etter hvert et naturlig møtepunkt for naboene. 13. juli 1793 godkjente keiseren av Habsburgmonarkiet, Frans II, etableringen av et prestegjeld og oppføringen av en kirke, som skulle erstatte den forfalne bygningen i Svatý Petr. Siden midten av det 19. århundre har turisme utviklet seg til å bli en viktigere næringsvei, noe som skjøt ytterligere fart i det 20. århundre. 

I dag har landsbyen omtrent 1 300 faste innbyggere. Den er et populært reisemål for skiturister, og har en overnattingskapasitet på rundt 10 000 senger og flere skiheiser. Landsbyen er dessuten kjent som stedet Franz Kafka bodde da han skrev *Slottet*.

Referanser
----------

1. ↑  Tsjekkias statistikkbyrå (15. desember 2017) (på cs), *Malý lexikon obcí České republiky - 2017*, Tsjekkias statistikkbyrå, Wikidata Q56284482,
2. ↑  Tsjekkias statistikkbyrå (23. mai 2023) (på cs), *Počet obyvatel v obcích - k 1. 1. 2023*, Praha: Tsjekkias statistikkbyrå, Wikidata Q118612272,
3. ↑  Palátková, Dáša; Richter, Josef (2003-12-31), «Špindlerův mlýn 1793–2003», *Krkonoše, Jizerské hory* (Správa Krkonošského národního parku) **36** (7): 45, arkivert fra originalen on 2011-07-18,   «Arkivert kopi» (PDF). Archived from the original on 18. juli 2011. Besøkt 12. januar 2012. CS1-vedlikehold: Uheldig URL (link)
4. ↑  Snow Report – Špindlerův Mlýn – Svatý Petr[*død lenke*]

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Špindlerův Mlýn – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC **·** GeoNames
 |
***Verdt å vite*** er et norsk populærvitenskapelig magasinprogram som ble sendt på NRK Radio fra 1979 til 2011. Programmet inneholdt intervjuer med forskere, reportasjer fra forskningsinstitusjoner og populærvitenskapelige kåserier, samt redaksjonelle forskningsnyheter. Programmet gikk alle hverdager på P2 og hadde en halv times varighet. I starten gikk programmet en gang i uken og varte i 20 minutter.

I 2000 ble programmet tildelt Forskningsrådets formidlingspris. I 2008 ble redaksjonen kåret til Årets Team i NRK, i 2005 fikk de Faktaavdelings ærespris. 

I 2011 ble programmet slått sammen med *Sånn er livet* til et nytt program kalt *Ekko*.

Første sending gikk mandag den 8. januar 1979.

Redaksjon
---------

* Guro Tarjem, marinbiolog, prosjekteder 2005-2010
* Espen Eggen, journalist
* Anne-Line Gjerde Nilsen
* Ivar Grydeland
* Torkild Jemterud, studert matematikk og fysikk
* Anne Synnevåg, studert psykologi, fysiologi, gresk og kinesisk
* Hildrun Hope Rydsaa, produsent
* Nils R. Ringdal (1979)
* Steinar Brauteset (1979)
* Ole Martin Nymoen (1979)
* Per Torbo (1979)

Referanser
----------

1. ↑  «NRK - Programmer - Verdt å vite». *web.archive.org*. 11. desember 2005. Archived from the original on 11. desember 2005. Besøkt 27. januar 2019. CS1-vedlikehold: Uheldig URL (link)
2. ↑  *Agder 1979.01.08*. Flekkefjord. 1979-01-08. s. 4.
3. ↑  «Endrer sendeplanen igjen». *Klassekampen*. 4. januar 2011. Besøkt 27. januar 2019.

Eksterne lenker
---------------

* Et program om *Verdt å vite*, utlagt på NRK Radio