recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Gaspare Diziani, *familien til Darius foran Aleksander den store*, 1740
**Gaspare Diziani** (født 1689, død 17. august 1767) var en italiensk maler i senbarokken eller rokokkoperioden. Han var aktiv hovedsakelig i Veneto, men også i Dresden og München.

Biografi
--------

Dizianis tidlige trening fikk han i hjembyen Belluno hos Antonio Lazzarini. Han flyttet så til Venezia, til verkstedet til Gregorio Lazzarini og senere til Sebastiano Ricci. Han var syv år eldre, men ellers var hans karriere samtidig med medeleven til Lazzarini og Ricci, Giovanni Battista Tiepolo.

Mellom 1710 og 1720 malte Diziani en gruppe på åtte bilder som omfattet *Maria Magdalena* for kirken til San Stefano i Belluno, og *Inntoget i Jerusalem* for San Teodoro i Venezia. Han malte også tre fresker relatert til *Livet til Sankta Helena* i Scuola del Vin ved siden av kirken til San Silvestro. Dizianis hurtighet og tekniske sikkerhet er tydelig i forberedende oljeskisser, med fargebruket i raske og dristig strøk.

Diziani arbeidet også som landskapsmaler for teateret og operaen i Venezia, München (1717) og senere i Dresden, i samarbeid med Alessandro Mauro. Diziani ble invitert til Roma av kardinal Ottoboni i 1726 for å male et fantastisk interiør til kirken i *San Lorenzo i Damaso*. Utsmykningen er nå kun kjent gjennom en gravering av Claude Vasconi.

*Sala dei Pastelli* i Ca' Rezzonico har en *sotto in su* allegorisk takfreske som viser *Poesiens triumf* (Poesi omkranset av maleri, arkitektur, musikk og skulpturer).

Galleri
-------

* GetsemaneGetsemane
* Vismennenes tilbedelseVismennenes tilbedelse
* Hyrdenes tilbedelseHyrdenes tilbedelse
* Vismennenes tilbedelse (Rijksmuseum Amsterdam)Vismennenes tilbedelse (Rijksmuseum Amsterdam)
* Moses oppdagesMoses oppdages
* Abraham og engleneAbraham og englene
* Satyr og bønderSatyr og bønder

Referanser
----------

1. 1 2   Archive of Fine Arts, cs.isabart.org, abART person-ID 143905, besøkt 1. april 2021[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   BeWeb, BeWeB person-ID 1579, besøkt 14. februar 2021[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   KulturNav, oppført som Gasparo Diziani, KulturNav-ID d6d24705-16a0-4d37-9c34-bd379146119f, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 16. desember 2014[Hentet fra Wikidata]
5. ↑   Gemeinsame Normdatei, GND-ID 128866969, besøkt 17. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
6. ↑   Diziani, Gaspare[Hentet fra Wikidata]
7. ↑   Union List of Artist Names, ULAN 500018106, utgitt 2. november 2017, besøkt 25. oktober 2018[Hentet fra Wikidata]
8. ↑   Union List of Artist Names, ULAN 500018106, utgitt 9. august 2021, besøkt 13. februar 2023[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Gaspare Diziani – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** Kunstindeks Danmark **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** ULAN **·** ICCU **·** KulturNav **·** Discogs
 |
**Eksospori** er betegnelsen på det fenomen at en bregne, alge eller plantes gametofytt (haploid utviklingsgenerasjon med bare et sett av kromosomer) i en vesentlig del av livsfasen utvikler seg utenfor den sporen som produserte den, ved å bryte ut av denne. De fleste bregneplanter har generasjonsveksling ved eksospori, hvor gametofytten er en selvstendig, frittlevende fasestruktur som utvikler seg og eksisterer fysisk atskilt fra sporofytten (den andre organismegenerasjonen som har dobbelt sett kromosomer).

Det motsatte av eksospori er endospori, hvor gametofytt-generasjonen i løpet av sin utvikling aldri bryter ut av sporen som skapte den, men utvikler seg i sin helhet inne i denne. Gametofytten blir derved aldri større enn selve sporen som produserter den. I bakterier kaller vi slike «innevoksende» fase-strukturer for endosporer, og de beskytter ofte bakterien. Innenfor bregneplanter er flytebregner (Salviniales) alene om å ha formering ved en kombinasjon av heterospori og endospori, og dette gjør deres formering mer lik formeringen hos frøplanter enn formeringen hos andre typer bregner.
**Flaggermusfisk** er en art av karpefisker som lever i kjølig, strømmende vann hvor oksygennivået er høyt.

De er altetende (tar bunnlevende virvelløse dyr), men størstedelen av inntaket er planteføde, hovedsakelig alger som de skraper av steiner og røtter.

Akvaristikk
-----------

På grunn av sin karakteristiske høye kroppsform og fargetegninger, er de utbredt i akvariehandelen. Dette til tross for at de både er uegnet til å holdes i akvarium, og utrydningstruet. Flaggermusfisk er en av to overlevende arter Catostomidae i Asia; den andre er den sibirske *Cotostomus rotratus*.

De blir beskrevet som fredelige fisk.
De blir opp til en meter lange. 
Det er ikke kjent om eksemplarer i akvarium kan leve lenge nok til å nå denne størrelsen. En vanlig oppgitt maksimumslengde i akvarium er 60 cm.

Etter hvert som fisken vokser, forsvinner den karakteristiske høye kroppsformen. Kroppen blir mer langstrakt og ligner mer på en malle. Fargen endrer seg til skittenbrun, og det appellerende utseendet blir borte etter hvert som fisken trenger mer plass.

Denne arten er truet i Kina på grunn av at habitatene forsvinner. 
Akvaristikk-relatert handel med denne arten er derfor vanskelig å forsvare etisk.

### Vannverdier

Flaggermusfisk tåler temperaturer mellom 18 og 28 grader celsius, men det er vanskelig å få høy oksygennivå i så varmt vann som 28 grader. Man bør også unngå lange perioder med lave temperaturer hvis man holder dem utendørs i dam. Ideell temperatur ser ut til å ligge oppunder 25 grader.

De foretrekker en pH på mellom 6,0 og 7,5. 
De er følsomme ovenfor dårlig vannkvalitet, og spesielt for nitrater.

Kilder
------

* (en)
* (en)
* (en)

Eksterne lenker
---------------

* (en) *flaggermusfisk* – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen Rediger på Wikidata

* (en) *flaggermusfisk* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *flaggermusfisk* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *flaggermusfisk* hos FishBase Rediger på Wikidata

* (en) *flaggermusfisk* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *flaggermusfisk* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Myxocyprinus asiaticus* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Myxocyprinus asiaticus* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
Oversikt over antallet eksoplaneter som oppdages
**Eksoplaneter**, eller *ekstrasolare planeter* (fra gresk *ekso*, «ute», «utenfor»), er planeter som går i bane rundt andre stjerner enn solen. De tilhører derfor andre solsystemer enn vårt. Pr. 3. mai 2023 er 5 366 kjente eksoplaneter (fordelt på 3 962 planetsystemer hvorav 856 har fler enn én planet) listet i Extrasolar Planets Encyclopaedia.

Kunstnerisk fremstilling av eksoplaneten OGLE-2005-BLG-390Lb og dens røde dvergstjerne
Plasseringen av Fomalhaut b i 2004 og 2006.
Mye forskning ligger bak arbeidet med å finne eksoplaneter, og først på 1990-tallet kunne man med rimelig sikkerhet hevde at man virkelig hadde oppdaget noen. Siden 2002 har det blitt oppdaget en rekke eksoplaneter hvert år.

13. november 2008 offentliggjorde NASA for første gang bilder av en eksoplanet, Fomalhaut b, som går i bane rundt stjernen Fomalhaut. Planetens eksistens ble påvist teoretisk før den ble fotografert. Planeten er lokalisert til Den sørlige fisken (Piscis Austrinus), 25 lysår fra Jorda.

Referanser
----------

1. ↑  Schneider, Jean (10. september 2011). «Interactive Extra-solar Planets Catalog». *Extrasolar Planets Encyclopaedia*. Besøkt 10. november 2012.
2. ↑  (en) Seth Borenstein (13. november 2008). «Images captured of 4 planets outside solar system». Associated Press. Besøkt 14. november 2008.

Eksterne lenker
---------------

* (en) eksoplanet i Unified Astronomy Thesaurus Rediger på Wikidata
* (en) Dokument om oppdagelsen av Fomalhaut b

  

Portal: Astronomi

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** Encyclopædia Universalis **·** Encyclopædia Universalis **·** Nationalencyklopedin **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC
 |
**London Millennium Tower** var en av flere ideer til  å bebygge plassen til den tidligere Baltic Exchange bygning  på St Mary Axe 30, City of London, som hadde blitt ødelagt av en hjemmelaget IRA-bombe -Skadene var så omfattende  at  den ikke kunne bygges opp igjen

Tårnet var tegnet av arktektene Foster & Partners for eierne av Trafalgar House. Planen var at tårnet skulle bli det høyeste i Europa, og den sjette høyeste i verden på den tiden, etter de to Petronas Towers i Malaysia, Sears Tower (nå kalt Willis Tower) i Chicago, og de to tvillingtårnene i World Trade Center i New York. Høyden var planlagt til 386 meter med 92 etasjer, noe som betyr at det ville ha bltt det 21. høyste i verden i dag, og ville bli forbigått i Europa av Federation Tower. En utsiktsplattform for publikum var planlagt 300 meter over bakkenivå.

Tegningen inneholdt et meget uortodoks arrangemen av etasjene. Hovedsakelig var det to asymmetriske ellipser som var forbundet i en ene enden. Da planene først ble i kjent i 1996, lanserte avisen «Guardian» begrepet «erotisk agurk», et navn som ble raskt tatt opp av andre medier, og festet seg. I dag er den offisielle adressen: 30 St Mary Axe Gherkin

English Heritage hadde vært en av de største støttespillere for prosjektet før de trakk tilbake sin støtte, på grunn av innvendinger fra Heathrow Airport mot at en slik høy bygning ville forstyrre flytrafikken Prosjektet ble til slutt avlyst og siden solgt til forsikringsselskapet Swiss Re, som opprettet sitt hovedkvarter, også utviklet av Foster & Partnerskap

Referanser
----------

1. ↑  Meikle, James; Pickering, Elizabeth (9. september 1996). «London's £550m erotic gherkin». *The Guardian*. s. 1.
Dionysios gjør Damokles oppmerksom på sverdet som henger over ham.
**Dionysios den yngre** eller **Dionysios II** (født ca. 397 f.Kr. død 343 f.Kr.) var tyrann i Syrakus på Sicilia fra 367 f.Kr. til 357 f.Kr. og igjen fra 346 f.Kr. til 344 f.Kr..

Han var sønn av Dionysios den eldre. Da hans far døde i 367 f.Kr. overtok Dionysios styret under rettledelse av sin onkel, filosofen Dion. Dion mislikte den unge Dionysios' hedonistiske livsstil, og inviterte sin lærer Platon til å besøke Syrakus. Sammen forsøkte de å omorganisere byens styresett, med Dionysios som den arketypiske filosof-kongen.

I sinne over filosofenes kupp forviste Dionysios sin onkel fra byen, og tok selv all makt i 366 f. Kr.. Uten Dion ble imidlertid Dionysios' stadig mer upopulært. Når Platon oppfordret ham til å bringe Dion tilbake, konfiskerte tyrannen onkelens eiendommer og ga hans hustru til en annen mann. Så langt hadde Dion levd et fredlig og komfortabelt liv i Athen finansiert av sine eiendommer i Syrakus, men dette overgrepet tvang ham til å reagere.

Dion samlet en liten hær ved Zakynthos og vendte tilbake til Sicilia i 357 f. Kr. og ble mottatt med glede av innbyggerne i Syrakus. Dionysios befant seg på det italienske fastlandet, og Dion erobret alt unntatt citadellet i Syrakus. Dionysios seilte umiddelbart hjem, og forsøkte å gjenerobre byen fra citadellet. Han mislyktes med dette, og klarte ikke å få til noen avtale med onkelen, så han reiste tilbake til Italia og overlot citadellet til sin sønn Apollokrates.

Dionysios tok eksil i Locri, og gjorde seg til tyrann der, hvor han behandlet innbyggerne med brutalt. Han vendte ikke tilbake til Syrakus før 346 f. Kr. åtte år etter at Dion hadde blitt myrdet av sine offiserer. Kort etter at han forlot Locri, gjorde innbyggerne der opprør, drev ut troppene han hadde etterlatt seg, og tok sin hevn på Dionysios' hustru og døtre. Dionysios klarte kun å gjenvinne makten i Syrakus på grunn av den politiske ustabiliteten der, for han var fremdeles svært upopulær blant innbyggerne. I løpet av de siste årene hadde mange mindre byer på Sicilia løsrevet seg fra Syrakus, og ble styrt av lokale tyranner. Mange av disse byene slo seg sammen med folket i Syrakus i et vellykket angrep mot Dionysios,som ble tvunget til å ta tilflukt i citadellet. På denne tiden, 344 f. Kr. invaderte Timoleon Sicilia. Dionysios forsto at han var sjanseløs, og overlot citadellet til Timoeleon. Til gjengjeld fikk han trekke seg tilbake til Korint, der han døde i fattgidom et år senere.

Dionysios er en sentral figur i legenden om Damokles. Han er også nevnt i Dantes Inferno, i Canto 12. Han er en av mange sjeler som kokes i blod som straff for sine voldshandlinger.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Deutsche Biographie **·** VIAF **·** VIAF **·** VIAF **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC
 |
**Ola Markus Steinholt** (født 4. oktober 1934 i Harstad, død 20. april 2009 i Tromsø) var en norsk teolog som i perioden 1990 til 2001 var luthersk biskop i Nord-Hålogaland bispedømme. Han var sønn av Ole Konrad Steinholt, den såkalte arbeiderpresten, som var en av Arbeiderpartiets tre første stortingsrepresentanter fra Troms.

Steinholt kom fra Trondenes rett ved Harstad. Han hadde teologisk utdannelse fra det teologiske fakultet ved Universitetet i Oslo, og ble cand.theol. i 1959. I 1961 ble han ordinert som prest i Trondenes kirke, hvor faren hadde vært prest i Steinholts barndom. I årene etter var han feltprest i Brigaden i Nord-Norge og i FN-styrkene i Gaza, og senere garnisonsprest for Nord-Norge. 

Han ble sokneprest i Vefsn i 1971 og domprost i Tromsø i 1984, før han ble biskop i Nord-Hålogaland i 1990. 

Steinholt var en av de første biskopene i Den norske kirke som tok til orde for at personer i homofile forhold skulle kunne inneha vigslede kirkelige stillinger, noe som kirkens besluttende organer hadde forbudt. Som en reaksjon på dette frasa flere prester i Nord-Hålogaland seg Steinholts tilsyn som biskop. Hans liberale standpunkter førte til at han ble omstridt i mange læstadianske menigheter på 1990-tallet.

Ola Steinholt fortsatte å virke som prest etter at han gikk av som biskop.

Han var gift og hadde tre barn.

Annet
-----

Steinholt har skrevet essaysamlingen *Sett nordfra* (Alta : Nordnorsk forlag 1982 ISBN 82-92183-05-1 )

Han ble i 2003 tildelt St. Olavs Orden.

Referanser
----------

1. ↑  «Tidligere biskop Ola Steinholt er død». *ABC nyheter*. 21. april 2009. Besøkt 21. april 2009.
2. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 24. april 2009. Besøkt 21. april 2009.  Vårt Land, 21. april 2008

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Arvid Nergård** | **Luthersk biskop av Nord-Hålogaland**(1990–2001) | Etterfølger:**Per Oskar Kjølaas** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Prabook **·** BIBSYS **·** VIAF **·** ISNI
 |
**Ola Rudvin** (født 23. juli 1899 i Hemsedal, død 20. desember 1978) var en norsk redaktør, forfatter og salmedikter. 

Rudvin gikk Indremisjonsselskapets bibelskole i Oslo i 1918. Han ble deretter oppfordret til å ta lærerutdanning med sikte på å bli redaksjonssekretær for Indremisjonsselskapets avis *For fattig og rik* og fullførte Oslo lærerskole i 1921. Fra 1. august dette året tiltrådte han så som redaksjonssekretær i *For Fattig og Rik*. Samtidig var han lærer i norsk, kirkehistorie og sjelelære ved bibelskolen. Fra 1943 ble han også leder for Indremisjonsselskapets brevkurs for unge, som en bistilling ved siden av sitt øvrige arbeid. Stillingen som redaksjonssekretær og bibelskolelærer hadde han til 1957, og noen perioder i 1961 og 1962, samt i 1964 var han tilbake som redaksjonssekretær. Men mer og mer tid ble nå brukt på å skrive *Indremisjonsselskapets historie*, som kom i to bind i 1967.

Bibliografi
-----------

* *Den kristelige presse i Norge, en historisk oversikt*,
* *Sokneprest Joh. M. Wisløff. Mannen og verket* (sammen med Carl Fredrik Wisløff),
* *Hemsedals slektshistorie 1693-1975* (sammen med Hans Flaten).

Ola Rudvin er også representert med en salme i *Norsk Salmebok* og *Norsk salmebok 2013*. Salmen *Frå sola stig og strålar* fra 1945 har melodi av den islandske komponisten Sigvaldi S. Kaldalóns fra 1936.

Referanser
----------

1. ↑  Ola Rudvin: *Indremisjonselskapets historie bind 2* side 243, 285, 382, 447, 476 og 512
2. ↑  openlibrary.org
3. ↑  «bokloftet.no». Arkivert fra originalen 4. mars 2016. Besøkt 28. mars 2011.
4. ↑  openlibrary.org

Litteratur
----------

* Anne Kristin Aasmundtveit, *Biografisk leksikon til Norsk Salmebok og Norsk Koralbok*, Verbum forlag, Oslo, 1995. ISBN 82-543-0573-0. Side 127

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF
 |
**Irskesjøen** (engelsk: *Irish Sea*; irsk: *Muir Éireann*; mansk: *Y Keayn Yernagh*; skotsk: *Erse Sea*; skotsk-gælisk: *Muir Èireann*; ulsterskotsk: *Airish Sea*; walisisk: *Môr Iwerddon*) skiller øyene Irland og Storbritannia. Den er forbundet med Atlanterhavet gjennom St. George's Channel (mellom Irland og Wales) i sør og North Channel (mellom Irland og Skottland) i nord. Nordgrense for Irskesjøen regnes mellom Mull of Galloway i det sørlige Skottland og Ballyquintin Point i Nord-Irland, mens grensa mot Atlanterhavet i sør trekkes langs ei linje mellom sørvestspissen av Wales og Carnsore Point i Irland. Øya Man ligger midt i Irskesjøen. Sjøen blir tidvis, men ikke ofte, referert til *Manx Sea* (irsk: *Muir Meann*; mansk: *Mooir Vannin*; skotsk-gælisk: *Muir Mhanainn*).

Fergeforbindelser mellom Storbritannia og Irland via Irskesjøen inkluderer ruter fra Swansea til Cork; Fishguard og Pembroke til Rosslare; Holyhead til Dún Laoghaire; Stranraer til Belfast og Larne; og Cairnryan til Larne. Der er også en forbindelse mellom Liverpool og Belfast via Man.

Irskesjøen har blitt utsatt for radioaktiv forurensning fra kjernekraftanlegget i Windscale. Man har beregnet at det finnes 250 kg plutonium i sedimenter på havbunnen, fra de første tiårene med produksjon.

Irskesjøen har gjennomgått dramatiske endringer i løpet av de siste 20 000 årene. I den kaldeste perioden av istiden var den sentrale delen av det som i dag er Irskesjøen, sannsynligvis en langstrakt ferskvannsinnsjø. Da isen trakk seg tilbake for 10 000 år siden, ble den igjen forbundet med havet.

Irskesjøen sett fra moloen ved havnen i Dún Laoghaire.

Referanser
----------

1. ↑  «Muir Éireann», *Wiktionary*
2. 1 2  «Ellan Vannin» Arkivert 4. mars 2011 hos Wayback Machine. (på mansk). *Centre for Manx Studies* («Laare-Studeyrys Manninagh»).
3. ↑  Cambridge Medieval Celtic Studies , Issues 33–35 University of Cambridge (Gran Bretaña). Department of Anglo-Saxon, Norse and Celtic 1997
4. ↑  «*Electronic Dictionary of the Irish Language*». Arkivert fra originalen 3. februar 2020. Besøkt 3. desember 2015.
5. ↑  Bannerman, David Armitage (1963): *The Birds of the British Isles: Volume 12*. Edinburgh: Oliver and Boyd. s. 84.
6. ↑  *The Caledonian: Volume 4*, New York: Caledonian Publishing Co.: s. 25. 1903
7. ↑  «Irish Sea Facts» Arkivert 11. mai 2011 hos Wayback Machine.. *Irish Sea Conservation*.

Litteratur
----------

* Vintró, Luis León et al. (4.–6. desember 2000): *The environmental impact of the Sellafield discharges* (PDF). SCOPE-RADSITE Workshop. Brussels.
* Ryan, R.W.: «Radioactive Monitoring of the Irish Environment 2003–2005» (PDF) i: *Radiological Protection Institute of Ireland*. Arkivert fra originalen (PDF) den 27. mars 2009.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Irish Sea – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Fylde Coast Marine Life Project
* Irish Sea Conservation Zones
* The Wildlife Trusts Living Seas – Irish Sea

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** NKC **·** GeoNames **·** BBC Things
 |
«Sunset Boulevard» har flere betydninger.

**Sunset Boulevard** er en bulevard i Los Angeles i California. Den har blant annet gitt navn til en film av Billy Wilder.

Veien går fra Figueroa Street i downtown Los Angeles til Pacific Coast Highway ved Stillehavskysten.

På sine vel 35 km går veien gjennom eller forbi Echo Park, Silver Lake, Los Feliz, Hollywood, West Hollywood, Beverly Hills, Bel Air, Brentwood og Pacific Palisades. Bortsett fra West Hollywood og Beverly Hills, som er selvstendige bykommuner, så er alle ovennevnte steder distrikter i Los Angeles. I Bel-Air/Brentwood-området løper Sunset Boulevard langs nordkanten av Westwood-området til University of California, Los Angeles.

Bilder
------

* Sunset Boulevard i Beverly HillsSunset Boulevard i Beverly Hills

Referanser
----------

1. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 18. mars 2020. Besøkt 18. mars 2020.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN **·** BBC Things
 |
**Irrfly** (*Allophyes oxyacanthae*) er en sommerfugl som tilhører familien nattfly (Noctuidae). Den er utbredt over det meste av Sør-Norge.

Utseende
--------

Et ganske stort, brunlig nattfly, vingene med flekker av irrgrønne skjell. Hannen har smalt fjærformede antenner. Forkroppen (thorax) er lysgrå på sidene, mørkere i midten. **Forvingen** er brunlig med flekker av irrgrønn bestøvning. Ved roten er det en kraftig, svart rotstrek. Indre mellomlinje er svart og m-formet, ytre mellomlinje svart, i den bakerste delen hvit langs ytterkanten. Nyre- og ringmerkene er lyse, store og tydelige. Den ytre delen av vingen er ganske lys. **Bakvingen** er blekgrå med en smal, gråbrun tverrlinje.

Levevis
-------

Irrflyet finnes i løv- og blandingsskog, og i hager. Den overvintrer som egg. Larvenes næringsplante er litt usikker, fra andre land er det kjent at de går på hagtorn og slåpetorn, men den finnes mange steder der disse ikke vokser. Sannsynligvis er den vanligste næringsplanten i Norge rogn (*Sorbus aucuparia*). De voksne sommerfuglene flyr om natten i september – oktober og kommer gjerne til lys.

Utbredelse
----------

Den er utbredt i Europa, unntatt lengst i nord og lengst i sør, der den blir erstattet av lignende arter. Østover går den til det vestlige Russland og Ukraina. Publiserte funn av denne arten utenfor Europa dreier seg mest sannsynlig om forveksling med lignende arter. I Norge finnes den i de sørlige landsdelene nord til Mjøsa og Sunnmøre.

Kilder
------

* Aarvik, L. Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) *Catalogus Lepidopterorum Norvegiae*. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe/Norsk Institutt for Skogforskning. ISBN 82-995095-1-3
* Norges sommerfugler, irrfly:
* Nettsiden *Svenska Fjärilar*, med bildegalleri:
* *Allophyes oxyacanthae* på UK moths:

Eksterne lenker
---------------

* (en) *irrfly* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *irrfly* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *irrfly* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *irrfly* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *irrfly* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *irrfly* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Allophyes oxyacanthae* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Allophyes oxyacanthae* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Allophyes oxyacanthae* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Hans Jacob Vestad** (født 24. desember 1925 i Ålesund død 6. november 2011) var lærer og rektor ved Aspøy skole og arbeidet ved skolen i 32 år (19 år som rektor).
Han begynte som lærer Aspøy skole i 1958, fra 1966 var han undervisningsinspektør og våren 1971 ble han konstituert som skolebestyrer og høsten 1971 ble han fast ansatt. 
Senere ble stillingstittelen endret til rektor og Vestad stod i stillingen til han gikk av med pensjon i 1990.

Formann i Sunnmøre Idrettskrets fra 1966, fortsatte som formann i nyopprettede Møre og Romsdal Idrettskrets fra sammenslåingen i 1970 til 1977. Har vært aktiv i arbeid frem til 1989 i NIF, spesielt med idrettens forhold til alkohol. 

Formann for kampanjen "Alkokutt" i I.O.G.T fra 1981 til 1984 og hadde tillitsverv innen IOGT på lags og kretsplan.
Tildelt NIF's hedermerke og I.O.G.T's veteranmedalje.[]

Bibliografi
-----------

* *Ei bok om Aspøyskolen*. [Ålesund]: Aarflot Havnevik. 2009. ISBN 9788299408738.  (sammen med Roger Engvik, Karsten Lilleheim og Harald Grytten)

Referanser
----------

1. 1 2 3  «Dagens Navn. 60 år Julaften». *Aftenposten Morgen* **(norsk)**: 10. 20. desember 1985.
2. 1 2 3  Kolleger ved Aspøy skole (6. desember 2011). «minneord». *Sunnmørsposten* **(norsk)**: 17.
3. ↑  NTB (6. desember 1995). «HANS JACOB VESTAD 70 ÅR 24. DESEMBER». *NTBtekst* **(norsk)**.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** ISNI
 |
Casa Batlló av Antoni Gaudí er et eksempel på katalansk modernistisk arkitektur.
**Katalansk modernisme** (som ikke må forveksles med modernisme) er en katalansk arkitektonisk, kunstnerisk, musikalsk og litterær stilart som grovt sett ble utvikla fra midten av 1880-åra til 1920-tallet. Den er den katalanske versjonen av jugendstilen, eller *art nouveau*. Modernismebevegelsen var sentrert rundt Barcelona, og den mest kjente eksponenten for stilen var arkitekten Antoni Gaudí. Den katalanske modernismen starta som et forsøk på å løfte fram katalansk kultur til samme nivå som kulturen i resten av Europa. Katalansk nasjonalisme var derfor en viktig drivkraft.

Verdensarven
------------

Flere av byggene fra denne perioden er tatt inn på UNESCOs liste over verdensarv.

**Av Lluís Domènech i Montaner:**
* Palau de la Música Catalana (Barcelona)
* Hospital de Sant Pau (Barcelona)

**Av Antoni Gaudí:**
* Parc Güell (Barcelona)
* Palau Güell (Barcelona)
* Temple expiatori de la Sagrada Família (Barcelona) – (Primært de deler av kirkebygget som var ferdiggjort ved Gaudis død)
* Casa Batlló (Barcelona)
* Casa Milà (Barcelona)
* Casa Vicens (Barcelona)
* Colonia Güell-krypten (i Santa Coloma de Cervelló)

Referanser
----------

1. 1 2  Warner, Leah Marie. «The Catalan Modernism Movement – A Quick Rundown». *www.citylifebarcelona.com* **(engelsk)**. Besøkt 2. august 2019.
2. 1 2  www.t4xi.com. «The Catalan Modernism and Barcelona». *www.casalleomorera.com* **(engelsk)**. Besøkt 2. august 2019.
3. 1 2  Storsletten, Ola (28. desember 2013). «Arkitektur i Spania». *Store norske leksikon* **(norsk)**. Besøkt 2. august 2019.
**Voss folkemuseum** er et distriktsmuseum like ved Vossevangen i Voss kommune i Vestland. Det ble etablert i 1917 for å ta vare på det gamle tunet på gården Mølster og åpnet som friluftsmuseum i 1928. I dag har museet også ansvar for Nesheimstunet, Oppheim gamle prestegard, og Dagestadmuseet med treskjæreren Magnus Dagestads arbeider.

Opprinnelse
-----------

Gården Mølster ble delt tidlig på 1500-tallet, og fram til tunet ble fraflyttet, var det to bruk her. I dag er det 16 bygninger på tunet, åtte som hører til hvert bruk, og alle bygningene står slik de stod da den siste familien flyttet ut i 1927.

Voss folkemuseum fikk i 1985 et eget samlings- og utstillingsbygg, som ble tegnet av arkitekt Dag Mossige. Her er det en stor basisutstilling, som handler om bygdesamfunnet Voss fram til utgangen av 1800-tallet. Et hovedverk i denne utstillinga er «Ridande vossabrudlaup», som er skåret i tre av Gudleik Brekkhus. Hvert år viser museet en eller flere temautstillinger. Museet har over 20 000 registrerte gjenstander i samlingene. I 2014 kjøpte museet arkivet etter den lokale bedriften Herheim foto, et arkiv som inneholder rundt 55 000 bilder fra 1945 til i dag. Museet har også et innholdsrikt bibliotek. 

Voss folkemuseum er en del av stiftelsen Hardanger og Voss museum.

Bildegalleri
------------

* Mølstertunet 1911 Foto: Gerhard FischerMølstertunet 1911 Foto: Gerhard Fischer
* Voss folkemuseum og Mølstertunet i enden av Mølstervegen, fotografert fra gondolbanen på Voss i november 2019.Voss folkemuseum og Mølstertunet i enden av Mølstervegen, fotografert fra gondolbanen på Voss i november 2019.
* Voss folkemuseum ved Vossevangen på Voss.Voss folkemuseum ved Vossevangen på Voss.

Se også
-------

* Mølstertunet
* Hardanger og Voss museum

Referanser
----------

1. ↑  «Mølstertunet». Voss folkemuseum. Besøkt 19. desember 2022.
2. ↑  «Voss Folkemuseum». *visitnorway.no*. 21. januar 2017. Arkivert fra originalen 2. februar 2017. Besøkt 22. januar 2017.
3. ↑  «Dag Mossige framom nybygget ved Voss Folkemuseum, 1983». *digitaltmuseum.no*. Besøkt 22. januar 2017.
4. ↑  «Samlingsbygget på Voss Folkemuseum, bilde av Sølve N.T. Lauvås». *flickr.com*. 10. april 2007. Besøkt 22. januar 2017.

Eksterne lenker
---------------

* (nn) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Mølstertunet – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Karmin** eller **karminrødt**, er et kraftig rødt fargestoff, som framstilles fra cochenillelus. Karmin er egentlig et giftstoff som lusen produserer som beskyttelse overfor predatorer (rovdyr).

Bruk
----

Karmin er en rød farge og brukes til farging av kosmetikk, godterier, leskedrikker, og lignende. Det brukes også til farging av tekstiler.

Karminrødt er også en vanlig farge i en kunstners palett.

Karmin ble tatt i bruk i Norge på slutten av 1700-tallet, da man begynte å importere det fra blant annet Mexico.

På slutten av 1900-tallet lyktes det å syntetisk fremstille et fargestoff som var svært likt karmin, og bruken av «ekte karmin» gikk sterkt tilbake. I nyere tid har bruken igjen økt. 

Karmin brukes som tilsetningsstoff mange matvarer. Karmin gir rødfargen kalt *campari* i mat og drikke, og har E-nummer: E120. Bruken har vært omstridt i flere land fordi den kan i svært sjeldne tilfeller forårsake alvorlige allergiske reaksjoner, og i verste fall anafylaktisk sjokk. Karmin har også vært sitert i astmapatologi.

I kosmetikk er karmin brukt blant annet i leppestift. 

Særlig i farger for kunstnere blir fargestoffet brukt, siden kvalitet er viktig og at det har gode egenskaper. Til annen maling brukes helst kunstig fremstilt karminfarge.

Kaktus med reder for Cochenillelus  Foto: Oscar Carrizosa

Cochenille
----------

*hovedartikkel: Cochenillelus*
Karmin framstilles fra cochenillelus, (*Dactylopius cocchus*), en art som lever på kaktuser. Slekten *Dactylopius* har mange svært nærstående arter som er vanskelige å skille fra hverandre. Mange av artene kan brukes til å fremstille fargestoffet *karmin*. De hører til i gruppen skjoldlus. 

Det er oppdrett av lusene flere steder. Opprinnelig finnes de i Sør-Amerika, men er innført til Kanariøyene, Spania, Algerie og Australia. Det er de voksne hunnene som brukes i produksjon av karmin, og de samles inn. Etter at de er drept, tørkes de og er klar for salg. For å fremstille fargen knuses lusene til et pulver. For å fremstille fargen må pulveret kokes og tilsettes ulike ingredienser.

Referanser
----------

1. ↑  Karminsyre. (2017, 4. juli). I Store norske leksikon. Hentet 21. desember 2017.
2. ↑  R. Broby-johansen: Kunstordbok Tiden 1965
3. ↑  Norgeshistorie.no, Ragnhild Hutchison, «Fargeeksplosjonen på 1700-tallet». Hentet 21. des. 2017.

Portal: Kunst

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Britannica **·** LCCN
 |
**Irsk Terrier** er en hunderase av typen terrier fra Irland. Den irske terrieren regnes for å være den eldste av terrier rasene. Rasens historie starter i Cork, Irland, men har lenge vært en aktet hunderase i hele landet. Allerede på 1880-tallet var det den mest populære hunderasen i Irland.

Irsk terrier
------------

Irsk terrier er en allsidig hund som trives like godt i skogen, i fjellet, ved og på sjøen som på bilturen. Irsk terrier har moderat jaktinstinkt og holder seg i nærheten av eieren sin. Men en irsk terrier er veldig sosial, og det kan være fristende å følge etter lekekameratene som den møter på sin vei, istedenfor eieren sin! Irsk terrier modnes sent og holder seg ung langt opp i alderdommen. 

Irsk terrier har stri, rød pels med relativt lite pels på beina og i hodet. Pelsen er lett å holde ren, og snøen fester seg ikke i pelsen. Irsk terrierens pels må ikke klippes, men må trimmes, slik at den døde pelsen fjernes og ny, frisk pels kan vokse ut. 

Irsk terrier er en liten rase i Norge, da det fødes kun ett til to kull valper i året. I tillegg får vi noen importer, fortrinnsvis fra Sverige.

Fotogalleri
-----------

* Irsk terrierIrsk terrier
* Irsk terrierIrsk terrier
* Irsk terrierIrsk terrier
* I et dyktig sprangI et dyktig sprang
* Irsk terrier rundt 1915Irsk terrier rundt 1915
* Irsk terrierIrsk terrier
* Ung Irsk terrierUng Irsk terrier

Referanser
----------

1. ↑  «Irsk terrier - Hunderase». 9. desember 2014. Besøkt 24. desember 2014.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Irish Terrier – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Irish Terrier – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Norsk Terrier Klub

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** LCCN
 |
Studiedesign i kasus-kontrollstudie
En **kasus-kontrollstudie** er en vanlig studiedesign mest brukt innen epidemiologi. Metoden går ut på å sammenligne en gruppe personer som har en tilstand (oftest en bestemt medisinsk diagnose) med en kontrollgruppe som ikke har denne. De som har diagnosen som skal undersøkes kalles **kasus**, mens personene som det sammenlignes med kalles **kontroller**. Ved hjelp av statistisk analyse kan en beregne effekten av en behandling eller en bestemt sykdomsfremkallende faktors betyding. 

Kasus-kontrollstudier er relativt billige å gjennomføre sammenlignet med studiedesigner som kohortstudier. Metoden egner seg særlig for å forske på sjeldne sykdommer, siden metoder som følger en gruppe personer over tid for å se hvilke som får en sykdom (såkalte prospektive studier), ofte vil ha for få kasus til å gi en sikker konklusjon. Metoden egner seg også dårlig dersom sykdomsfremkallende faktoren ("eksponeringsvariabelen") som skal undersøkes, er svært sjelden. 

Mange gjennombrudd innen medisinen er blitt oppdaget gjennom kasus-kontrollstudier, for eksempel avdekkingen av sammenhengen mellom røyking og lungekreft på 1950-tallet. 

En av de vanligste feilkilder i kasus-kontrollstudier er at valget av kontroller ikke er tilfeldig nok. Ukritisk utvalg av kontroller har ført til at mange medisinske studier som har blitt regnet som dårlige, har blitt publisert, noe som til en viss grad har brakt metoden i vanry.

Litteratur
----------

Dag S. Thelle og Marit B. Veierød: *Kasus-kontrollstudier* kapittel 7 i Laake et.al. *Epidemiologiske og kliniske forskningsmetoder* ISBN 9788205335059

Referanser
----------

1. ↑  Thelle & Veierød s. 210

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
***Kigelia africana*** er et tre i trompettrefamilien og den eneste arten i slekta *Kigelia*.

Det blir opptil 25 m høyt og har en tett, avrundet krone. Barken er glatt og grå på unge trær, men flasser av på eldre. Bladene sitter motsatt mot enden av greinene. De er ulikefinnete med 3–5 par småblad. Småbladene er avlange, opptil 10 cm lange og 6 cm brede, læraktige og hårete på begge sider.

Blomsterstanden er en hengende topp med 6–12 blomster og er opptil 90 cm lang. Blomstene er rødbrune med gule striper; de har 5 kronfliker, fire pollenbærere og kan være opptil 15 cm i diameter. Blomstene har mye nektar og en ubehagelig duft; de åpner seg om natta og pollineres hovedsakelig av flaggermus, men svermere og fugler kan også besøke dem.

Den merkelige frukten minner om en pølse og blir opptil én meter lang, 18 cm i diameter og 12 kg tung. Den er gråbrun, dekket av korkporer og inneholder en fruktmasse med mange frø. Frukten etes blant annet av bavianer og elefanter. I rå tilstand er den ikke spiselig for mennesker, og den forårsaker blemmer i munnen og på huden.

*Kigelia africana* er utbredt i tropisk Afrika fra Eritrea og Tsjad sørover til nordlige Sør-Afrika og vestover til Senegal og Namibia. Den vokser på fuktig savanne og i galleriskog og annen skog langs elver. Det blir plantet som prydtre i andre tropiske områder på grunn av blomstene, fruktene og vekstformen. En bør ikke plante det på steder der frukter kan falle ned og skade personer eller biler.

I Øst-Afrika blir kokte fruktbiter brukt som tilsetting i lokale alkoholholdige drikker. Frukt, blad og bark blir brukt som medisin mot en rekke sykdommer, og uttrekk fra frukten brukes i kosmetikk. Uthulte stammer brukes til kanoer.

Galleri
-------

* Vekstform i SerengetiVekstform i Serengeti
* StammeStamme
* BlomsterBlomster
* Frukt og bladverkFrukt og bladverk
* Kanoer i OkavangodeltaetKanoer i Okavangodeltaet

Litteratur
----------

* «*Kigelia pinnata*» (PDF). World Agroforestry Centre. Besøkt 29. september 2018.
* «*Kigelia africana*». Missouri Botanical Garden. Besøkt 29. september 2018.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Kigelia africana* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Kigelia africana* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Kigelia africana* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Kigelia africana* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kigelia africana* hos The International Plant Names Index Rediger på Wikidata

* (en) *Kigelia africana* hos Tropicos Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Kigelia africana* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Kigelia africana* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Kigelia africana* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
***Katala*** (originaltittel: *Катала*) er en sovjetisk film fra 1989, regissert av Sergej Bodrov og Aleksandr Buravskij.

Handling
--------

I en liten by ved kysten bor Aleksei Grekov. Han var en tidligere «katala» et begrep i kriminelle miljøer, som betyr profesjonell gambler. Men nå er han ansatt som sjømann på en fritidsbåt, tilhørende en kriminell forretningsmann ved navn Shota. Men plutselig inntreffer en forferdelig hendelse: Shota, etter å ha tapt mye penger til en kriminell ved navn «direktøren» forsøker å gjemme seg. Men fritidsbåten blir ødelagt i en havn - og Anna, Shotas kjæreste, blir tatt som gissel av bandittene. Shota blir også tatt av de kriminelle, og de myrder ham brutalt. Men Aleksei hjelper Anna, sammen med hennes unge datter, å stikke av til Moskva.

Samtidig har Aleksei blitt forelsket i Anna, og han forstår at «direktøren» vil ha tilbake hele gjelden etter den avdøde Shota hadde - ellers kommer «direktøren» til å gå etter Anna. Aleksei må derfor legge en plan, hvis han skal ha håp om å redde Anna. I Moskva møter Aleksei en mangeårig bekjent, en annen kriminell ved navn Crucian. De begynner snart å tjene penger med ulovlig kortspill, men langt fra nok til å betale Shortas høye gjeld.

Aleksei kjøper i all hemmelighet spesielle kontaktlinser som kan la ham se hva slags spillkort de andre deltakerne sitter på. Men de nye linsene belaster øynene forferdelig, og kan også føre til tap av synet hvis man bruker dem alt for lenge av gangen. Bandittene oppdager trikset hans, og straffer Aleksei hardt ved å gjøre ham til en lemlestet halv-blind invalid. Men Aleksei oppdager senere at Anna, etter Shotas død, gjemte alle pengene deres. Hun narret dermed både bandittene og Aleksei. Han blir fullstendig rystet over Annas forræderi.

Skuespillere
------------

Valery Garkalin.
* Valery Garkalin som Aleksei Grekov
* Sergey Gazarov som Shota, en forretningsmann
* Yelena Safonova som Anna, Shotas kjæreste
* Viktor Pavlov som Crucian
* Lyudmila Gavrilova som Crucians konkubine
* Nodar Mgaloblishvili som Direktøren en mafiaa-sjef
* Luiza Mosendz som Lola, Direktørens håndlanger
* Igor Fokin som Phoma, Direktørens håndlanger
* Renat Davletyarov som en kriminell
* Yuri Slobodenyuk som en kriminell
* Sergey Stepanchenko som Lolas kjæreste
* Vitaly Leonov som Annas far
* Kristina Shcherbakova som Lisa, Annas datter
* Larisa Kuznetsova som en prostituert
* Alexander Barinov som en ung gambler
* Alex Papacristu som Onkel Christos

Referanser
----------

1. ↑  Катала (1989)
2. ↑  Пять киноролей Валерия Гаркалина

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Katala* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Katala* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Katala* på Allociné Rediger på Wikidata

* (en) *Katala* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata
| Artikkelen inngår i serien om
**Frelsesarmeen** |
| --- |
|  |
| **Frelsesarmeen** |
| Frelsesarmeen
Kategori Frelsesarmeen
Frelsesarmeens korps
Kjente Frelsesarmeoffiserer
Kjente Frelsesarmesoldater |
| **Bakgrunn** |
| Kristendom
Protestantisme
Pietisme
Den anglikanske kirke
Metodisme |
| **Viktige personer** |
| William Booth
Hanna Ouchterlony
Othilie Tonning |

**Voss korps** ble startet 12. desember 1895. Korpsleder for Frelsesarmeens menighet på Voss er major Astrid Hansen. Hun er selv fra Voss.

Den kjente frelsesoffiseren Anna Lien (1895 - 1977) var fra Voss. Hennes liv er skildret i boka *Jeg skal kikke etter deg* av Tarje Noraberg (Lunde Forlag, 1996). 

Også en rekke andre frelsesoffiserer har kommet fra denne menigheten, blant dem major Margaret Saue Marti (født 1959), som sammen med sin mann har tjenestegjort både i Island og Tyskland, og de pensjonerte majorene Ingrid Bjørke (født 1952) og Hildur Karin Halnes. Misjonæren, major Anna Græe (1879 - 1966) var også fra Voss. Hun tjenestegjorde i Sør-Amerika hele sin offiserstid.
Skjefte på en SIG SG 550
Skjefte med halvpistolgrep på en finsk M39 Mosin–Nagant rifle.
**Pistolgrep** er den delen av et skytevåpen, hvor skytteren griper og holder med skytehånden. Pistolgrepet er plassert slik at pekefinger lett skal kunne flyttes mellom å ligge innenfor eller utenfor våpenets avtrekkerbøyle for å betjene avtrekket, mens våpenet holdes med de resterende fingrene. Våpenets sikring er ofte plassert ved pistolgrepet, gjerne tilgjengelig for tommelfingeren.

Et pistolgrep kan være laget av tre, laminert treverk, metall eller kunststoffer som nylon og glassfiberarmert plast, gjerne med en gummiert overflate for bedre grep. Grepet kan ha nettskjæring eller annen overflate for bedre grep. 

Pistoler og revolvere har som regel bare pistolgrepet for å holde våpenet, og mangler slik sett de øvrige delene av et skjefte som kan finnes på langvåpen (for eksempel forskjefte og skulderkolbe). På norsk brukes også skjefte noen ganger for å referere til pistolgrepet på håndvåpen (pistoler og revolvere). For eksempel kalles grepsplater for pistoler og revolvere ofte for skjefteplater.

På et rifle- og haglegevær vil pistolgrepet vanligvis være del av kolben, altså den bakre delen av skjeftet. En rekke rifler og hagler har rett kolbehals, også kalt semi-pistolgrep. Fram til midten av 1800-tallet var det også vanlig å ha en enkelt sylindeformet pistolgrep som forbandt kolben med resten av skjeftet. Denne formen for skjefting er vanlig på flintlås-musketter og brukes fortsatt på enkelte hagler, og kalles da «rett skjefte» eller «engelsk skjefte».

Da håndtaket som et pistolgrep gir er hensiktsmessig for stødig og trygg håndtering av et våpen har pistolgrepet også blitt kopiert til en rekke verktøy. Boremaskin og sag er eksempler, men også limpistol og spikerpistol.

Se også
-------

* Skjefte
	+ Geværkolbe, bakre del av skjeftet.
* Glidekasse
* Pipe
**Voss husflidskule** er den nest minste av de videregående skolene på Voss. Skolen ligger ca. 2 km vest for Voss sentrum. Skolen har 105 elever (2013) fordelt på to programområder: Studiespesialisering med formgiving og Medier og kommunikasjon. Begge programområdene gir generell studiekompetanse, og et grunnlag for studier ved høyskoler og universitet.

Skolen ble startet i 1947, og de første årene var det generelt husflidsarbeid som foregikk ved skolen. Skolen har valgt å beholde navnet for å bevare litt av særpreget, selv om det eneste som minner om husflid der i dag er en og annen vev som står igjen fra eldre tider.

I det studiespesialiserende utdanningsprogrammet med formgiving, finner en følgende programfag: Design og arkitektur og visuelle kunstfag. Av valgfrie programfag har skolen: Trykk og foto, scenografi og kostyme, og visuell kultur og samfunn. Læreplaner finner du på sidene til Utdanningsdirektoratet.

I utdanningsprogrammet medier og kommunikasjon er disse programfag: *Mediedesign og medieuttrykk*, *mediekommunikasjon* og *medieproduksjon.* Læreplanene i disse fagene finnes på sidene til Utdanningsdirektoratet.

Skolen ble fra 2015 slått sammen med Voss gymnas, og virksomheten på Voss husflidskule flyttes dit fra høsten 2017.

Utdanningsprogram
-----------------

* Medium og kommunikasjon
* Studiespesialiserende utdanningsprogram med formgiving

Eksterne lenker
---------------

* Skolens hjemmeside

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** Nasjonalt skoleregister
 |
**Personalisering** av systemer, typisk digitale tjenester, er metoder for å tilpasse disse til brukernes preferanser. Tilpasningen kan skje manuelt ved at brukeren selv setter preferanser i et brukergrensesnitt, eller tilpassingen kan skje automatisk ved at tjenesten analyserer brukerens oppførsel og setter preferanser. Automatisk tilpassing kan skje løpende eller satsvis, men satsvis behandling forutsetter langtidssporing av brukere.

Et tilsvarende aspekt omtales som personifisering (besjeling) og går ut på å få systemet til å fremstå som en reell person. Der personalisering kan sies å være en endring av egenskaper for å passe en ekstern person, er personifisering en endring av egenskaper for en indre person i systemet. Personifisering er langt mer ambisiøst enn personalisering.

For å gjøre den automatiske tilpassingen av systemene kreves det store mengder data, gjerne kalt stordata, og dette representerer et stort problem i forbindelse med personvernet.

Se også
-------

* Ambient intelligens

Referanser
----------

1. ↑  «Big Data - Datatilsynet». *www.datatilsynet.no*. Besøkt 3. februar 2016.  *Større nedlastbar rapport. (pdf)*

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |
**Personellforbundet** var et norsk fagforbund som ble stiftet i 1960 og som organiserte sivilt og militært tilsatte i Forsvaret, samt tilsatte ved Forsvarsmateriell, Forsvarsbygg, Forsvarets forskningsinstitutt, Etterretningstjenesten, NSM og Integrated Service Solutions.

Forbundet var et partipolitisk uavhengig fagforbund tilsluttet Yrkesorganisasjonenes Sentralforbund. Personellforbundet hadde tidligere navnet Forsvarets Sivile Tjenestemenns Landsforbund, før det i 2018 gikk inn i Parat og tok navnet Parat forsvar.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* (no) Personellforbundet på Facebook Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
Yrkesorganisasjonenes Sentralforbund |
| --- |
| 
* AVYO
* Befalets Fellesorganisasjon
* Delta
* Farmasiforbundet
* Finansforbundet
* Kriminalomsorgens Yrkesforbund
* Lærernes Yrkesforbund
* Negotia
* Norges Politilederlag
* Norske Meierifolks Landsforening
* Norsk Tollerforbund
* Parat
* Personellforbundet
* SAFE
* Skatteetatens landsforbund
* Skolelederforbundet
* STAFO
* Yrkestrafikkforbundet

 |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |