recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Tsjekkias flagg Tsjekkia |
|  i skihopping: |
| Skihopping Junior-VM |
| Gull | 2017 Park City | Normalbakke |

**Viktor Polášek** (født 18. juli 1997) er en tsjekkisk tidligere skihopper som representerer SK Nové Město na Moravě.

Karriere
--------

Polášek debuterte i verdenscupen i skihopping den 24. januar 2015 i Sapporo i 2014/15-sesongen.

Han ble tatt ut i den tsjekkiske troppen til Ski-VM 2015 i Falun, der han sammen med Barbora Blažková, Michaela Doleželová og Jan Matura hoppet Tsjekkia til 11.-plass i mikslagkonkurransen. Tre dager klarte han akkurat ikke å kvalifisere seg til normalbakkerennet etter å ha endt på 42.-plass.

Polášek ble juniorverdensmester i Junior-VM på ski 2017 i Park City, der han tok gull i normalbakke foran italienske Alex Insam og tyske Constantin Schmid.

I Ski-VM 2017 i Lahtis endte Polášek på 31.-plass i normalbakkerennet, mens han fire dager senere endte på 4.-plass i kvalifiseringen til storbakkerennet.

Referanser
----------

1. 1 2   Olympedia, Olympedia utøver-ID 137055, besøkt 3. februar 2022[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   www.kr-vysocina.cz[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   www.kr-vysocina.cz, besøkt 3. mai 2022[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   FIS-databasen, FIS skihopper-ID 174572, besøkt 26. april 2022[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Viktor Polášek – Olympedia Rediger på Wikidata

* (cz) Viktor Polášek – Tsjekkias olympiske komité Rediger på Wikidata

* (en) Viktor Polášek – FIS (skihopping) Rediger på Wikidata

* (pl) Viktor Polášek – skijumping.pl Rediger på Wikidata
**Ingse Stabel** (født 14. desember 1946 i Oslo) er en norsk jurist, tidligere høyesterettsdommer, kvinnesaksforkjemper og ekspert på likestillingsrett. Hun var likestillingsombud fra 1988 til 1994 og høyesterettsdommer fra 2001 til 2017.

Karriere
--------

Hun tok juridisk embetseksamen ved Universitetet i Oslo i 1971. Hun har tidligere jobbet blant annet som dommerfullmektig, lagdommer, advokat hos Regjeringsadvokaten og som underdirektør i Justisdepartementet. Stabel var likestillingsombud fra 1988 til 1994 og leder av Trygderetten fra 1997 til 2001, da hun ble utnevnt til høyesterettsdommer. Stabel var medlem i Stortingets granskningskommisjon for de hemmelige tjenester fra 1994 til 1996. Hun ble i statsråd 14. oktober 2016 gitt avskjed i nåde som høyesterettsdommer fra 1. januar 2017.

Hun er av slekten Stabel og datter til høyerettsdommer Carl Ludovico Stabel (1912-88).
Hun var gift med informatikeren Jo Piene 1970-85 og svigerdatter til matematikeren Kay Waldemar Kielland Piene.

Siden 2005 er hun gift med Knut Brofoss, som var leder for Trygderetten.

Referanser
----------

1. ↑  Offisielt fra statsråd 14. oktober 2016, Statsministerens kontor
2. ↑  (no) «Ingse Stabel» i *Store norske leksikon*

| * v
* d
* r
Likestillings- og diskrimineringsombud i Norge |
| --- |
| Likestillingsombud (1978–2005) | 
* Eva Kolstad
* Sigrun Hoel (fung.)
* Ingse Stabel
* Anne Lise Ryel
* Kristin Mile

 |
| Likestillings- og diskrimineringsombud (2006–) | 
* Beate Gangås (2006–2010)
* Sunniva Ørstavik (2010–2016)
* Hanne Bjurstrøm (2016–2022)
* Bjørn Erik Thon (2022–)

 |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** VIAF
 |
**Jørgen Vik** (født 1971) er en norsk politiker (Ap) og tidligere ordfører i Lillestrøm kommune i Akershus. Han er utdannet cand.theol ved Universitetet i Oslo. Fram til han ble valgt som ordfører var han leder for organisasjonsutvikling og endringsledelse ved Institutt for energiteknikk. Vik ble valgt inn i Skedsmo kommunestyre i 2007 og var fra 2011 til 2019 gruppeleder for Arbeiderpartiets kommunestyregruppe. Da det ble bestemt at Skedsmo, Sørum og Fet kommuner skulle slås sammen til Lillestrøm kommune, ble Vik valgt til første leder av Lillestrøm Arbeiderparti på stiftelsesmøtet 12. april 2018. På nominasjonsmøtet 22. november 2018 ble Vik valgt til ordførerkandidat for Lillestrøm Arbeiderparti. 

Etter kommunestyrevalget i 9. september 2019 ble Arbeiderpartiet største parti i Lillestrøm med 29,9 % av stemmene, og fikk sammen med Senterpartiet, MdG, SV og KrF flertall. Partiene utarbeidet en felles politisk plattform og fordelte posisjoner mellom seg. Vik ble dermed Lillestrøm kommunes første ordfører. Thor Grosås (Sp) ble kommunens første varaordfører. 22. januar 2020 meldte Romerikes Blad at Miljøpartiet de Grønne i Lillestrøm brøt ut av samarbeidet med de andre partiene i posisjon, på bakgrunn av den såkalte "Brånåssaken".

Referanser
----------

1. ↑   www.arbeiderpartiet.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Jørgen blir den tredje Ap-presten som blir ordførar i kommunen». *www.vl.no* **(norsk)**. Besøkt 3. mars 2020.
3. ↑  politisk plattform
4. ↑  «(+) Flertallet ryker etter tre uker: – Dette er veldig trist». *www.rb.no* **(norsk)**. 22. januar 2020. Besøkt 3. mars 2020.
**Anne-Mette Stabel** (født 1954) er en norsk kulturhistoriker, forteller, forfatter og forsker innen pedagogikk. Hun er førsteamanuensis ved Rudolf Steinerhøyskolen.

Stabel er utdannet cand. philol. med hovedfag i kulturhistorie ved Universitetet i Oslo (1993), med tilleggsutdannelse i muntlig fortelling fra Høgskolen i Oslo, og veving og maling. Hun har doktorgrad i pedagogikk fra Universitetet i Oslo, med avhandlingen *Visjoner og vilkår. Om steinerskolens utvikling i Norge 1926–2004*. Hun er også aktiv som kursholder og forteller, samt som byhistorisk guide i Moss.

Hun er datter av Fredrik Stabel, som hun har utgitt en bok om. Hun er niese til høyesterettsdommer Carl Ludovico Stabel og kusine til høyesterettsdommer Ingse Stabel.

Publikasjoner
-------------

* *«Man må ta sitt liv i besittelse»; erindringer om å ha levd med en tuberkuløs sykdom og fortellingen om det*, Universitetet i Oslo, 1993
* *Fredrik Stabel 1914–2001*, red. 2004
* *Visjoner og vilkår. Om steinerskolens utvikling i Norge 1926–2004*, doktorgradsavhandling i pedagogikk, Universitetet i Oslo, 2014

Referanser
----------

1. ↑

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | CRIStin
 |
**Valbrottveien 17** er et sykehjemsbygg på Åssiden i Drammen som huser Barne- og ungdomspsykiatrisk avdelings Seksjon for utredning, og Seksjon for nevropsykiatri i Vestre Viken HF.

Historie
--------

Valbrottveien 17 ligger på Åssiden i Drammen, rett nord for Åssiden kirke. Bygningen som ble oppført i 1959 er på en etasje med hageanlegg/gårdsrom mot sør. Både bygningen og hageanlegget ble forskriftsfredet i 2012. Bygningen er utført i gul tegl med flatt tak. Bygget ble opprinnelig oppført som et internat og daghjem for psykisk utviklingshemmede som ble innviet 9. juni 1959. Det ble reist med innsamlede midler fra foreningen «Støttelaget for Åndssvake» på en byggetomt stilt til disposisjon av Drammen kommune. Støttelaget, som ble etablert 5. februar 1950 på initiativ fra lege Anders Smith og ektefellen Randi Smith, sto selv for driften.

Allerede 1. oktober 1950 åpnet laget et daghjem i Bragernes Kristelige Ungdomsforenings lokaler i Øvre Torggate. Førskolelærer Karin Lund ble ansatt som leder, i begynnelsen med seks barn. Senere flyttet daghjemmet til Engene 64 og tilbudet ble utvidet for i alt 16 barn og ungdommer. Det ble med årene utvidet med en arbeidsstue og i 1978 ytterligere utvidet med et større nybygg som rommet internat og skoleavdeling. Alt ble finansiert med veldedighet og innsamlede midler. I 1986 ble Soltun overdratt vederlagsfritt til Buskerud fylkeskommune og godkjent som en institusjon under helsevernet for psykisk utviklingshemmede (HVPU).

I 1991 ble Soltun nedlagt i forbindelse med den statlige HVPU-reformen. Bygningsmassen ble etter nedleggelsen lokaler for barne- og ungdomspsykiatrisk avdeling i Vestre Viken HF.

Referanser
----------

1. ↑  «Soltun». *Drammen Byleksikon (byleksikon.drmk.no)*. Besøkt 1. november 2022.
2. ↑  (no) «Valbrottveien 17». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Drammen byleksikon **·** Riksantikvaren kulturminne
 |
**Thorbjørn Lindhjem** (født 14. mai 1933 i Sandefjord) er en norsk operasanger (bassbaryton). Han var opprinnelig lærer.

Kunstnerisk virke
-----------------

Lindhjem studerte i Oslo og Bergen samt hos Arturo Merlini og Ettore Campogagliani i Milano. Han ble i 1964 elev ved Operaskolen i Oslo. Lindhjem debuterte i Universitetets Aula i 1963. Han var solist ved Den norske opera (1967–1977) med flere store roller, slik som Rigoletto, Scarpia, Sharpless og Germont. Lindhjem har også en omfattede plateproduksjon.

I 1979 regisserte han RingsakerOperaens oppsetning av Donizettis *Elskovsdrikken*.

I 1986 ble han tildelt Stiklestadprisen, som er en pris som annethvert år utdeles av Verdal kommune til en norsk skapende eller utøvende kunstner for en kunstnerisk innsats som har forbindelse med Stiklestad og/eller de ideer og den tradisjon som har forbindelse med Olsok.

Da han i 2008 spilte tittelrollen i Verdis opera *Rigoletto* ved Opera Nordfjord, i Toralv Maurstads regi, bar Sunnmørspostens anmeldelse følgende overskrift og ingress:

> «Suveren Rigoletto - Thorbjørn Lindhjem sin Rigoletto kjem til å ruve i Opera Nordfjord si historie.»
> 
> 

Anmelderen i Sunnmørsposten uvar begeistret:

> «Thogrbjørn Lindhjem eer 72 år gamal. Han er ei levande legende. Innsatsen er deretter også. Han pustar liv i karakteren sin på hjarteskjerande vis. Narren som hatar tilveret sitt, pukkelryggen og heile skiten.»
> 
>

Privat
------

Han vokste opp i Tjølling, men har bodd i Oslo i mange år. 

Han var far til Eline Lindhjem (1962–2016), som foruten å ha ledet Reiseradioen i NRK flere somre, også var programleder på NRK Barne-Tv i programmet *Eline i Lia*.

Se også
-------

* Thorbjørn Lindhjems diskografi

Referanser
----------

1. ↑   oppført som Thorbjörn Lindhjem, www.operone.de[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «1979 - Elskovsdrikken | Ringsakeroperaen - Operaglede for scene og sal». *ringsakeroperaen.no*. Besøkt 1. juli 2018.
3. ↑  «68/18 Stiklestadprisen 2018 - Verdal kommune». *verdal.kommune.no* **(norsk)**. Arkivert fra originalen 1. juli 2018. Besøkt 1. juli 2018.
4. ↑  «Stiklestadprisen» (PDF). Verdal kommune. Arkivert fra originalen (PDF) 1. juli 2018. Besøkt 1. juli 2018.
5. ↑  «Stiklestadprisen. Statutter for utdeling.» (PDF). Verdal kommune. Arkivert fra originalen (PDF) 1. juli 2018. Besøkt 1. juli 2018.
6. 1 2  Halvorsen, Bjørn (14. mars 2008). «Suveren Rigoletto». *Sunnmørsposten - smp.no*. Arkivert fra originalen 1. juli 2018. Besøkt 1. juli 2018.
7. ↑  «Eline i lia». *Dagbladet.no* **(norsk)**. 10. juli 1999. Besøkt 1. juli 2018.

Eksterne lenker
---------------

* *Bekk og blåne* - konsertprogram der Hege Tunaal og Thorbjørn Lindhjem fremfører sanger tonesatt av Tormod Sæverud. Første gang sendt i NRK Fjernsynet 7. november 1973. Besøkt 1. juli 2018.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Ionisk atmosfære** er et begrep som anvendes i Debye-Hückel teori som forklarer den elektrolytiske ledningsevne oppførsel av løsninger. Det kan generelt defineres som området hvor en belastet enhet er i stand til å tiltrekke seg en enhet med motsatt ladning.

Asymmetri eller avslapningseffekt
---------------------------------

Hvis et elektrisk potensial påføres en elektrolytisk løsning, vil et positivt ion bevege seg mot den negative elektroden og dra med seg et følge av negative ioner. Jo mer konsentrert løsningen, desto nærmere er disse negative ionene det positive ionet, og jo større motstand opplever det positive ionet. Denne innflytelsen på hastigheten til et ion er kjent som **Asymmetri-effekten** fordi den ioniske atmosfæren som beveger seg rundt ionet ikke er symmetrisk; ladetettheten bak er større enn foran, noe som reduserer ionens bevegelse. Tiden som kreves for å danne en ny ionisk atmosfære til høyre eller tiden som kreves for ionisk atmosfære til venstre for å falme bort, er kjent som avslapningstid. Asymmetrisering av ionisk atmosfære forekommer ikke i tilfelle av Debye-Falkenhageneffekten på grunn av høyfrekvent avhengighet av ledningsevne.

Elektroforetisk effekt
----------------------

Dette er en annen faktor som reduserer bevegelsen til ioner i en løsning. Det er tendensen til det anvendte potensialet til å flytte selve den ioniske atmosfæren. Dette drar løsemiddelmolekylene med på grunn av de attraktive kreftene mellom ioner og løsemiddelmolekyler. Som et resultat blir sentralionen i sentrum av den ioniske atmosfæren påvirket til å bevege seg mot polen motsatt sin ioniske atmosfære. Denne tilbøyeligheten forsinker bevegelsen.

Begrensninger til modellen
--------------------------

Modellen for ionisk atmosfære er mindre tilstrekkelig for konsentrerte ioniske løsninger nær metning. Disse løsningene så vel som smeltede salter eller ioniske væsker har en struktur som ligner på det krystallinske strukturen der vannmolekyler er lokalisert mellom ioner.

Referanser
----------

1. 1 2  Laidler, Keith J. (1982). *Physical chemistry*. Menlo Park, Calif.: Benjamin/Cummings Pub. Co. s. 269. ISBN 0-8053-5682-7. OCLC 8112942.
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet.

**Sentralt ungdomsråd i Oslo** (SUR) er et høringsorgan for byrådet i saker som angår ungdom, og tar seg av byomfattende saker. SUR har også ansvaret for å følge opp sakene som vedtas på Ungdommens Bystyremøte i Oslo. I tillegg driver de opplæring og veiledning av de lokale ungdomsrådene i byen. UngOrg har sekretariatsfunksjonen til Sentralt ungdomsråd på oppdrag fra Oslo kommune.

SUR
---

SUR består av én representant og tre vararepresentanter fra hvert av de 15 lokale ungdomsrådene i Oslo, og oppnevnes av bystyret. Rådet velger selv leder og nestleder blant medlemmene, men medlemmene må godkjennes i Bystyret. Rådet møtes månedlig på rådhuset i Oslo.

Rådet er et partipolitisk uavhengig organ der ungdom får reell påvirkningsmulighet gjennom politisk arbeid. SUR ble opprettet som en prøveordning i 2005 etter ønske fra Ungdommens Bystyremøte i Oslo. Bystyret vedtok at rådet skulle få permanent status i 2008. UngOrg har sekretariatet og er rådgiver for SUR.

Eksterne lenker
---------------

* Oslo kommune, Det sentrale ungdomsrådet
*
Planula-larve fra en manet
En **planula** er det frittsvømmende larvestadiet til nesledyr og digene ikter. Larven har flimmerhår og er avflatet og bilateralt symmetrisk. Foran har den en liten dusk med cilietråder. Disse er knyttet til det blivende nervesystemet og er larvens sanseorgan. Tilsvarende larver finnes også hos de gruppene av slimormer som ikke har direkte utvikling.

Planulaen utvikler seg enten direkte fra et befruktet egg hos stormaneter og noen hydrozoer, eller fra en polypp som hos sjøanemoner. Hos mange stormaneter som lever i åpne vannmasser vil planulalarven metamorfosere direkte til en frittsvømmende liten versjon av det voksne dyret. Hos hydrozoer, kystlevende stormaneter og sjøanemoner vil planulalarven slå seg ned på bunnen og vokse opp til en polypp. Hos stormaneter vil polyppen danne en strobila som lager nye maneter ved en form for knoppskyting, mens hos hydrozoer og sjøanemoner vil den gro direkte opp til et voksent individ.

Planulalarver hos stormaneter og hydrozoer mangler noen form for mage, og kan ikke ta til seg næring. Hos sjøanemonene har planulaen en mage og kan spise. Disse larveformene tilsvarer henholdsvis morula- og gastrulastadiene hos høyere dyr.

Larvestadiet hos svamper likner en planula, men er ikke avflatet og mangler tosidig symmetri. Svamper har heller ikke noe nervesystem, og mangler den lille ciliedusken med tilknyttede sanseorganer som man finner hos planula-larven.

Referanser
----------

1. ↑  Nielsen, Claus (3. mars 2008). «Six major steps in animal evolution: are we derived sponge larvae?». *Evolution & Development*. 10 (2): 241–257. doi:10.1111/j.1525-142X.2008.00231.x. Besøkt 29. november 2014.
2. ↑  Ruppert, E.E. Fox, R.S. and Barnes, R.D. (2004). «Nemertea». *Invertebrate Zoology* (7 utg.). Brooks / Cole. s. 271–274. ISBN 0-03-025982-7. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)
3. ↑  Nakanishi, Nagayasu; Yuan, David; Jacobs, David K.; Hartenstein, Volker (2008). «Early development, pattern, and reorganization of the planula nervous system in *Aurelia* (Cnidaria, Scyphozoa)». *Development Genes and Evolution*. 218 (10): 511–524. doi:10.1007/s00427-008-0239-7. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Storavan** (umesamisk: *Buovđđahávva*) er en regulert innsjø i Arjeplog kommune i Norrbottens län, i landskapet Lappland, Sverige. Innsjøen renner ut i Skellefteälven. Storavan er den minste av de tre store innsjøene i Skellefteälvens vannsystem; de andra to er Uddjaure og Hornavan. Innsjøen har et areal på 184 km² ved normalt vann-nivå, og befinner seg 419 meter over havet. Største dybde er 21 meter.

Før siste istid hadde innsjøen trolig sitt utløp ved den dype Avaviken, og rant videre til Bottenvika via Byskeälven. Dens nåværende elveutløp er en kort forbindelse med innsjøen Návstajávrie som kalles *Bergnäsälven*. Fossen i Bergnäsälven er et populært sted for fritidsfiskere.

Reguleringen av sjøen gjør at det økologiske potensialet vurderes som utilfresstillende (sv. «otilfredsställande»). «Den negativa påverkan på sjön bedöms vara så stor att förutsättningar saknas för ett varierat och långsiktigt hållbart fisksamhälle.»

Se også
-------

* Liste over innsjøer i Skandinavia

Referanser
----------

1. ↑   Vattendirektivet - 2016 rapportering, cdr.eionet.europa.eu, utgitt 11. april 2017, besøkt 7. juni 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Sveriges sjöar» (PDF). Sveriges meteorologiska och hydrologiska institut. Besøkt 31. august 2016.
3. ↑  «Min karta». Lantmäteriet. Besøkt 24. mai 2021.
4. ↑  «Storavan». *Vatteninformationssystem Sverige*. Länsstyrelserna. Besøkt 2. februar 2024.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Storavan – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** VISS
 |
Det som normalt omtales som Sentral-Europa markert med mørkegrønt, området som av og til inkluderes i Sentral-Europa er markert med lysegrønt.

**Sentral-Europa** eller **Mellom-Europa** er regionen i Europa mellom Øst-Europa og Vest-Europa. Det er ingen fysiske skiller som tydelig markerer grensene, men begrepet kan sies å representere motstanden mot *Østen* (som Det osmanske riket og Det russiske imperiet), samt ulikheten fra *Vesten* (historisk sett området for politisk konservatisme og blant annet den franske revolusjon).

Mellom-Europa er vanligvis forstått som:

**Alpine land** (fra vest til øst)

* Sveits’ flagg Sveits
* Tysklands flagg Tyskland
* Liechtensteins flagg Liechtenstein
* Østerrikes flagg Østerrike
* Slovenias flagg Slovenia

**Visegrád-gruppen** (fra nord til syd)

* Polens flagg Polen
* Tsjekkias flagg Tsjekkia
* Slovakias flagg Slovakia
* Ungarns flagg Ungarn

Flere land har dessuten regioner med mellomeuropeiske kjennetegn, som har vært del av mellomeuropeiske kongedømmer og imperier som Det tysk-romerske rike, Det polsk-litauiske samveldet, tidligere tyske provinser i Øst-Europa, Habsburg-monarkiet og Østerrike-Ungarn. Disse inkluderer:

* Belarus’ flagg Belarus
* Litauens flagg Litauen
* Romanias flagg Romania (Transilvania (Siebenbürgen), Banat, og Bukovina)
* Serbias flagg Serbia (Vojvodina)
* Ukrainas flagg Ukraina
* Italias flagg Italia (Syd-Tirol)
* Frankrikes flagg Frankrike (Alsace)

Ifølge professor Rolf Hobson kan Sentral-Europa deles i en østlig og en vestlig del. Den østlige var bosatt av en rekke ulike folkeslag, med «øyer» av tysk befolkning, mens den vestlige delen stor sett var befolket av tysktalende.

Referanser
----------

1. ↑  Hobson 2015, s. 37

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** NKC
 |
**Hallset** eller **Halset** er et boligområde på Byåsen i Trondheim kommune. Hallset ligger på et naturlig platå ovenfor Leirelvas utløp i Nidelva.

Hallset var Trondheims første drabantby og ble planlagt av professor Sverre Pedersen tidlig i 1960-årene. Den sterke kritikken mot prosjektet førte til at bare deler ble gjennomført. De 900 leilighetene ble bygget mellom 1965 og 1972. Hallset skole ble åpnet i 1970, Selsbakk skole (med ungdomstrinn) i 1977, og Hallset kirke (nå Byåsen kirke) ble innviet i 1974. I 2004 ble også den nye Byåsen videregående skole ferdigstilt på Hallset.

Flyfoto av området under utbyggingen i 1969
I tillegg til boliger finnes det også butikksenter og treningssenter på Hallset.

Referanser
----------

1. 1 2  Bratberg, Terje (1996). *Trondheim byleksikon*. Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 224. ISBN 978-82-573-0642-7.
2. ↑  Thor, Evelyn Irene (13. oktober 2016). «Hallset – Trondheims første drabantby». NTNU Universitetsbiblioteket. Besøkt 30. januar 2019.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**NM i friidrett innendørs** er et arrangement i rekken av norgesmesterskap i friidrett.

Øvelser
-------

Det kåres norgesmestre i 60 m, 200 m, 400 m, 800 m, 1500 m, 3000 m, 60 m hekk, høyde, høyde uten tilløp, stav, lengde, lengde uten tilløp, tresteg, kule og 4 x 200 m stafett. Her er det like øvelser for kvinner og menn.

Historie
--------

Øvelsene høyde uten tilløp og lengde uten tilløp var en del av NM-øvelsene utendørs fra 1910, men ble flyttet til innendørs konkurranseøvelse fra 1919 og ble etter det arrangert som eget NM. Kvinner ble inkludert fra 1947. NM i hopp uten tilløp er fra 1995 arrangert sammen med innendørsmesterskapet.

Fra 1964 ble det organisert formelle norske innendørsmesterskap, men de var åpne, uoffisielle norgesmesterskap, likevel organisert fra friidrettsforbundet. Ved flere tilfeller har vinnerne hatt utenlandske statsborgerskap. Blant de mer kjente utøverne er britiske Colin Jackson, som vant 60 m under innendørsmesterskapet 1988.

Øvelsesutvalget de første årene var begrenset av idrettshallenes størrelse og utforming. Fra det første mesterskapet var øvelsene 60 m, 800 m, 60 m hekk, høyde, høyde uten tilløp, stavsprang (kvinner fra 1996), lengde, lengde uten tilløp, tresteg (kvinner fra 1992), og kulestøt. Løpsøvelsene 800 m, 1500 m 3000 m kom til fra slutten av 1960-tallet, og fra 1983 ble også 200 m og 400 m lagt til programmet. Siden 1987 er kappgang lagt til programmet med 3000 m for kvinner og 5000 m for menn.

Fra 1992 ble innendørsmesterskapene holdt fast ved friidrettens nye nasjonalanlegg, Stangehallen. Siden 2004 er NM i friidrett innendørs en offisiell del av NM i friidrett. Mesterskapene ble fortsatt holdt fast i Stangehallen til og med 2010. Fra 2011 var det bygget flere haller med kapasitet til friidrettsøvelser innendørs, og mesterskapet er arrangert flere steder, med tilhørende søknadsprosesser fra arrangørklubbene.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  gbrathletics.com: [<ref>gbrathletics.com: NORWEGIAN INDOOR CHAMPIONSHIPS, hentet 4. februar 2024
2. ↑  friidrett.no: Arrangører Hopp uten Tilløp
Arkivert 25. august 2016 hos Wayback Machine.
**Glafsfjorden** er en langstrakt innsjø i retning nordvest til sørøst i Arvika og Säffle kommuner i Värmland, Sverige. Vannflaten har et areal på 93,82 kvadratkilometer og ligger 45 meter over havet. Innsjøen er drenert av*Byälven* (lokalt: *Kölaälven*). Det samlede nedbørsfeltet er 4 023,9 kvadratkilometer, hvorav 51 % skog og 30,4 % vannflater. 2 % av feltet er bebygget.

Glafsfjorden, er forbundet med Vänern via Söljeflagan, Stömneflagan, Björnöflagan, Gillbergasjön, Harefjorden og Byälven, en samlet lengde på over 8 mil. Høydeforskjellen mellom Glafsfjorden og Vänern er bare ca. 1 m og er regulert via en sluse like før utløpet, i sentrum av Säffle. Via innsjøen Vänern og Göta älv er det forbindelse til havet.

Byen Arvika som ligger ved Kyrkviken, er den innerste havnebyen i Sverige. Den helt innerste havnen, derimot, ligger i Sulvik i sjøens nordende. Tidligere var det omfattende yrkestrafikk på sjøen, men nå dominerer fritidsbåtene. Arvika Segelsällskap arrangerer flere regattaer om sommeren.

Etymologi
---------

Innsjøen er nevnt i 1560 som *Glassfiolen*. Opprinnelig har navnet sannsynligvis vært *Gladher* (gammelsvensk), opphav til *glad* i betydningen lys og blank. Senere har *fjorden* blitt lagt til. Den opprinnelige forstavelsen *Gladhs-* har med tiden utviklet seg til *Glass*, som senere er blitt til *Glafs-* gjennom påvirkning av soknenavnet Glava.

Se også
-------

* Liste over innsjøer i Skandinavia

Referanser
----------

1. 1 2  «Sjöareal och sjöhöjd» (PDF). Sveriges meteorologiska och hydrologiska institut. Besøkt 23. november 2018.
2. 1 2  «Sjödjup och sjövolym». Sveriges meteorologiska och hydrologiska institut. Besøkt 16. september 2016.
3. ↑  «Djupkategori: Glafsfjorden-Kyrkviken». VISS - VattenInformationsSystem för Sverige. 22. desember 2009. Arkivert fra originalen 22. august 2014. Besøkt 20. august 2014.
4. ↑  Wahlberg Mats, red. (2003). *Svenskt ortnamnslexikon* **(swe)**. Uppsala: Språk- och folkminnesinstitutet (SOFI). ISBN 91-7229-020-X.

Glafsfjorden ved Ingestrand nær Arvika

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Nationalencyklopedin **·** VISS
 |
Globe icon.**Geografisk omfang:** Perspektivet og/eller eksemplene i denne artikkelen/seksjonen fokuserer på norske forhold og representerer ikke et globalt ståsted.

Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet.
Eksempel på et SIS-merket pressekort utstedt av Journalistförbundet
Pressekort utstedt av avisen *Tunis Socialiste*
**Pressekort** er legitimasjon som viser at innehaveren virker som journalist (eksempelvis reporter, fotograf, redaktør eller produsent).

I Sverige utsteder blant annet Svenska Journalistförbundet, mediebedrifter samt visse fag- og yrkesforbund som eksempelvis Pressfotografernas klubb, Ledarna, Unionen og Föreningen Media pressekort.

Norsk Presseforbund
-------------------

Medlemsbedrifter i Norsk Presseforbund utsteder pressekort til sine ansatte.[]

Historisk gav pressekortet visse fordeler som gratis kino og adgang på visse arrangementer og lignende, men slike ordninger («favører») er for lengst[*når?*] avviklet.[]

Norsk Journalistlag er den organisasjonen som utsteder flest pressekort basert på organisasjonens medlemskriterier. *Internasjonalt pressekort* utstedes til medarbeidere som skal arbeide i utlandet.

Medieeiere og utgivere som ikke er tilsluttet Norsk Presseforbund utsteder gjerne kort til medarbeiderne som ofte kalles for pressekort, selv om dette er misvisende i forhold til betydningen kortet har.[]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Press passes – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |
**Richard Rasmussen** var skolebestyrer og ordfører i Vadsø før den andre verdenskrig. Han satt også i Kringkastingsrådet fra 1934 til 1953/1954. Richard Rasmussen var faren til Karl Rasmussen, motstandsmann under den andre verdenskrig.

Bakgrunn og yrkeskarrière
-------------------------

Richard Rasmussen gikk ut som friplasselev fra Tromø seminar, der han leste samisk, i 1901. Deretter arbeidet han i en årrekke som skolestyrer i Vadsø, hvor han også var ordfører. Rasmussen satt i Riksprogramrådet, senere Kringkastingsrådet, fra starten i 1934 og frem til 1953/1954. Han var også redaktør i *Finnmark Tidende*. Han var en forkjemper for datidens fornorskingspolitikk av samer, og hans utfall mot samisk kulturreising var antagelig årsaken til kringkastingssjef Kaare Fostervolls forsiktige linje når det gjaldt samiske radiosendinger tidlig i 1950-årene.

Referanser
----------

1. ↑  «Skoleverket og de tre stammers møte» (PDF).
2. ↑  «Med hjartet på rette staden: Kringkastingsringen 50 år 1955-2005».
Tadsjikistans riksvåpen
Den tadsjikiske sovjetrepublikkens riksvåpen 1937–1991
Tadsjikistans riksvåpen 1992–1993
**Tadsjikistans riksvåpen** ble antatt 28. desember 1993. Våpenet er et sirkulært emblem, med en gyllen krone og syv gylne stjerner som sentralmotiv. Kronen er et symbol på grunnprinsippene i Zoroastrisme. De syv stjernene står for Den hellige ånd og de seks skytsåndene for kveg, for ild, for metall, for jord, for vann, og for planter. Kronen viser også til det persiske ordet *taj* som betyr krone, hvorfra betegnelsen for Tadsjikere er avledet. Krone peker i denne forbindlsen mot at Sentral-Asia er «verdens krone» med sine høye fjell.

Nederst i emblemet en oppslått gull bok og de snødekkede Pamirfjellene med en oppstigende sol og solstråler. På hver side er emblemet omgitt av bomull- og hvete-aks. Omkring aksene er det et banner i nasjonalflaggets farger.

Historisk utvikling
-------------------

Det nåværende riksvåpenet er modifisert fra den tidligere tadsjikiske sovjetrepublikkens riksvåpen som var bruk til Sovjetunionens oppløsning i 1991. Sovjetrepublikkens våpen var inspirert av Sovjetunionens riksvåpen.

Beskrivelse
-----------

Kronen i midten av emblemet er den samme som på det Tadsjikistanske flagget, og refererer til det Persisk ordet *taj*, som betyr krone, hvorfra navnet på det Tadsjikeske folket angivelig stammer, ifølge én tolkning. Basen av emblemet inneholder en representasjon av en bok og Pamir-fjellene. Emblemet er flankert av bomull på den ene siden og hvete på den andre, samt et banner av de nasjonale røde-hvite-grønne fargene til Tadsjikistan er omsluttet rundt bomullet og hvetet, der den røde fargen erstattes med mottoet til Sovjetunionen "Arbeidere i alle land, foren dere!" skrevet på russisk og tadsjikisk språk.

Referanser
----------

1. ↑  flaggenlexikon.de
2. ↑  Den tadsjikiske presidentens nettside (på russisk) Arkivert 1. juni 2009 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Coats of arms of Tajikistan – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
Asiatiske riksvåpen |
| --- |
| Afghanistan  **·** Armenia  **·** Aserbajdsjan  **·** Bahrain  **·** Bangladesh  **·** Bhutan  **·** Brunei  **·** De forente arabiske emirater  **·** Filippinene  **·** Georgia  **·** India  **·** Indonesia  **·** Irak  **·** Iran  **·** Israel (Palestina)  **·** Japan  **·** Jemen  **·** Jordan  **·** Kambodsja  **·** Kasakhstan  **·** Folkerepublikken Kina (Hongkong  **·** Macao)  **·** Republikken Kina  **·** Kirgisistan  **·** Kuwait  **·** Kypros  **·** Laos  **·** Libanon  **·** Malaysia  **·** Maldivene  **·** Mongolia  **·** Myanmar  **·** Nepal  **·** Nord-Korea  **·** Oman  **·** Pakistan  **·** Qatar  **·** Russland  **·** Saudi-Arabia  **·** Singapore  **·** Sri Lanka  **·** Syria  **·** Sør-Korea  **·** Tadsjikistan  **·** Thailand  **·** Turkmenistan  **·** Tyrkia  **·** Usbekistan  **·** Vietnam  **·** Øst-Timor |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
***True Legend*** (originaltittel *Su Qi-Er*) er en kinesisk action- og dramafilm fra 2010 regissert av Yuen Woo-ping og skrevet av To Chi-long.

Handling
--------

Filmen handler som Su Qi-Er som pensjonerer seg fra sitt liv som en kjent general fra Qin-dynastiet da han får tilbudet om å bli guvernør fordi han vil starte en egen kampkunst skole. Siden Qi-Er ikke tok stillingen som guvernør, fikk hans stebror, Yuan Lie. Qi-Er fortsetter å trene Wushu etter han pensjonerer seg. Han gifter seg med sin stebrors søster, Yuan Ying. De får sønnen Little Feng sammen.

Dagen Qi-Er starter sin skole blir hans fredelige liv blir ødelagt da stebroren kommer hjem for hevn på sin stefar, Qi-Ers far (som har drept hans far.) med kampkunsten Five Venom Fist som han har mestret. Lie forlater Qi-Er for døde. Reddet av sin kone Ying og legen Yu, perfeksjonerer Su sin kampsport-teknikk (noe som senere ble Wushu) ved trening av «God of Wushu» (som er en skapt figur i han eget hode) for å beseire Yuan Lie og gjenforene sin familie.

Qi-Er klarer å redde sin sønn, men hans kone dør. Etter denne hendelsen blir han deprimert, og begynner å leve på gata sammen med sin sønn på grensa til Russland. En dag møter han en gammel venn, oberst Ma som han jobbet sammen med for Qin-dynastiet. Han skal være med i en kamp mellom liv og død der han kjemper for 100 sølv kroner. Fienden er en mange muskelbunter som jobber for en vestlig mann, Anthony. De har dominert markedet lenge og slår ut oberst Ma lett. Qin-Er fortsetter kampen og vinner. Etter det reiser han med sinn sønn rundt i Kina og skaper Wushu, som i dag blir praktisert av millioner over hele verden.

Skuespillere og roller
----------------------

* Wenzhou Zhao som Su Can / Su Qi-er
* Xun Zhou som Yuang Ying
* Andy On som Yuan Lie
* Xiaodong Guo som Oberst Ma
* Jay Chou som Gud av Wushu
* Michelle Yeoh som Dr. Yu
* Xiaogang Feng som Pickpocket
* David Carradine som Anthony
* Cung Le som Militærleder
* Chia-Hui Liu som Gamle Sage
* Ka-Yan Leung som Su Wan-Kun
* Jacky Heung som Imperisk prins
* Ni Yan som Bareier
* Will Liu som Iron Lad
* Luxia Jiang som Iron Maiden

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5  ; besøksdato: 15. april 2016.
2. ↑  ; besøksdato: 15. april 2016.
3. 1 2 3 4 5  ; besøksdato: 15. april 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *True Legend* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *True Legend* på Hong Kong Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *True Legend* hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (sv) *True Legend* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) *True Legend* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata

* (en) *True Legend* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *True Legend* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *True Legend* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *True Legend* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *True Legend* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata
**Fredrik Strand Halland** er en norsk sanger, låtskriver, gitarist og produsent som holder til i Los Angeles.

Biografi
--------

### Tidlig liv

Halland er født i Bergen. Han begynte å spille gitar som veldig ung og da han fylte 9 år, begynte han å ta gitartimer hos gitarist Mads Eriksen. Det var Eriksen som først introduserte Halland for Blues. Da han var tolv år gammel fremførte han en Stevie Ray Vaughan klassiker fra *Texas Flood* i en norsk talent konkurranse, og i 2007 ble han tildelt Bergen kommunes talentpris. Da han var 16 vant han konkurransen for blues gitarister på Notodden Blues Festival. Han hadde snart spilt over 100 liveopptredener, blant annet på South by Southwest i Austin, Texas.

### Karriere

I en alder av 16 flyttet Halland til Los Angeles, etter å ha fått et stipend for å delta på Musicians Institute i Hollywood. Han ble valgt som "first runner-up" i Guitar Player Magazine's konkurranse "Guitar\_Superstar" 2011", arrangert av gitarist Larry Carlton. Etter bestått eksamen med laud, startet Halland sitt eget produksjonsselskap, oppkalt etter de fjellene rundt Bergen. Han turnerte snart etter med Colbie Caillat, og spilte også gitar på Justin Bieber's "Roller Coaster" i 2013 og på Michael Jackson's posthume album Xscape i 2014.

Referanser
----------

1. 1 2  Nilsson, Ørjan (29. januar 2013). «'Ingen grenser for hvor langt han kan nå'». *Bergensavisen*.
2. ↑  Siltanen, Vesa. «Bluesia perjantaihin: 12-vuotias norjalaisnuorukainen tulkitsee Stevie Ray Vaughania kuin vanha konkari».
3. ↑  «Bergen kommunes kunstnerpris og kulturpriser 2011» (PDF). Bergen kommune. Arkivert fra originalen (PDF) 5. mars 2016. Besøkt 1. mars 2019.
4. ↑  «Fredrik Strand Halland wins guitar competition». Arkivert fra originalen 2. juni 2016. Besøkt 6. mai 2016.
5. ↑  Ødegård, Ann Kristin (28. november 2013). «Bergenser spiller med Bieber». *Bergensavisen*.
6. ↑  «Then and Now Fredrik Strand Holland». Arkivert fra originalen 7. oktober 2015. Besøkt 6. mai 2016.
7. ↑  Flaaten, Gerhard (13. mai 2014). «Bergenser spiller på tittelsporet til Michael Jackson-plate». *Bergens Tidende*. Arkivert fra originalen 16. august 2016. Besøkt 1. mars 2019.

Portal: Norge
**Toyoko Iwahara** (født 11. mai 1945) er en japansk tidligere volleyballspiller som deltok i de olympiske leker 1968 i Mexico by og 1972 i München.

Iwahara vant en olympisk sølvmedalje i volleyball under Sommer-OL 1968 i Mexico by. Hun var med på det japanske laget som kom på andreplass i volleyballturneringen for damer bak Sovjetunionen. Det ble spilt en enkeltserie med åtte lag. Japan vant seks kamper alle med 3-0 i sett og tapte en, mot Sovjetunionen med 1-3. Iwahara spilte i alle sju kampere i turneringen.

Fire år senere, under sommer-OL 1972 i München spilte hun en kamp for Japan som kom på andreplass i volleyballturneringen bak Sovjetunionen

OL-medaljer
-----------

* 1968 Mexicos flagg Mexico by - Sølv Sølv i volleyball damer Japans flagg Japan
* 1972 Tysklands flagg München - Sølv Sølv i volleyball damer Japans flagg Japan

Eksterne lenker
---------------

* (en) Toyoko Iwahara – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Toyoko Iwahara – Volleybox Rediger på Wikidata
*Lie kirkegård* med Skien kirke i bakgrunnen
**Lie kirkegård** er en gravlund på Lie i nærheten av Skien kirke i Skien i Telemark. Lie kirkegård ble rehabilitert 2014-2017. Lie kirkegård er etter rehabiliteringen både en historisk kirkegård og en kirkegård i bruk. Kirkegården består av de i dag eksisterende gravstedene, en ny urnelund, og et område tilrettelagt som navnet minnelund samt en gravminneutstilling av historiske gravminner. 

Tidligere kunne kun dem som i forveien har familiegraver på stedet gravlegges her. I forbindelse med byggingen av Ibsenhuset ble Lunde kirkegård nedlagt og enkelte av gravminnene havnet etter dette på Lie.

En rekke medlemmer av Henrik Ibsens familie, med familienavn Ibsen, Paus og Stousland, ligger begravet på Lie kirkegård.

Kjente personer gravlagt på Lie kirkegård
-----------------------------------------

### Henrik Ibsens familie

* Knud Ibsen, kjøpmann i Skien, Ibsens far
* Marichen Ibsen født Altenburg, Ibsens mor
* Henrik Johan Paus, jurist og embetsmann, Ibsens onkel
* Ole Paus, stålgrosserer, Ibsens fetter
* Hedvig Stousland født Ibsen, Ibsens søster

### Andre

* Hans Severin Arentz, borgermester og stortingspolitiker
* Herman Bagger, dansk-norsk redaktør og politiker
* Gustav Adolph Lammers, prest
* Knut Ramshart Ørn, rektor og filolog

Referanser
----------

1. ↑  «Lie kirkegård». *Skien* **(norsk)**. Besøkt 24. mars 2022.
2. ↑  «Ikke ødelegg Lie Kirkegård, varden.no, 11. desember.2009». Arkivert fra originalen 18. oktober 2013. Besøkt 9. januar 2013.
3. ↑  «Lie kirkegård». *Skien* **(norsk)**. Besøkt 24. mars 2022.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Lie kirkegård – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* *Lie kirkegård (Skien)*, norske-kirkebygg.origo.no
* Grenland ættehistorielag
**Origo.no** var et norsk sosialt nettsamfunn i drift i perioden 2007 til 2016. Det ble eiet og drevet i et samarbeid mellom A-pressen lokale medier og selskapet Bengler.

Nettsamfunnet hadde fokus på interaksjon på organisasjons- og lokalplan. Origo var organisert rundt såkalte «soner», som blant annet bestod av blogger, billedalbum, kalendere og debattfora. Etter vel to års drift i 2009 hadde Origo nådd 100 000 medlemmer, 3000 soner og 1,5 millioner bidrag.

Aviser tilknyttet A-pressen brukte Origo i sin kommunikasjon med sine lesere ved å samle stoff fra sonene i sin region og publisere dette både på trykk og i nettavisen. Origo var også i bruk i politiske miljøer og i offentlig forvaltning, og i 2009 var den største sonen «Mitt arbeiderparti», som fungerte som Arbeiderpartiets intranett.

Nettstedet ble drevet av Origogruppen AS, som fra 2012 fusjonerte med Amedia Utvikling AS. Origo ble nedlagt ved utgangen av oktober 2016, men stoffet var tilgjengelig i uredigerbar form frem til juni 2019.

Referanser
----------

1. 1 2  «Deler meninger på Origo». Bergensavisen. 17. april 2009. Besøkt 28. desember 2023.
2. ↑  «Nytt nettsamfunn». Rogalands Avis / dagsavisen.no. 18. august 2007. Besøkt 28. desember 2023.
3. 1 2  «Mange var interesserte i Origo». Firda. 4. juni 2009. Besøkt 28. desember 2023.
4. 1 2  «100.000 i Origo». Rana Blad. 17. april 2009. Besøkt 28. desember 2023.
5. ↑  Amedias årsrapport 2012. (PDF-fil)
6. ↑  Helene Rickhard (23. august 2016). «Vi pensjonerer nå Origo.no». Vaktmesterkontoret på Origo.no. Arkivert fra originalen 28. august 2016. Besøkt 28. desember 2023.
Denne artikkelen inneholder en liste over kilder, litteratur eller eksterne lenker, men enkeltopplysninger lar seg ikke verifisere fordi det mangler konkrete kildehenvisninger i form av fotnotebaserte referanser. Du kan hjelpe til med å sjekke opplysningene mot kildemateriale og legge inn referanser. Opplysninger uten kildehenvisning i form av referanser kan bli fjernet. Se Mal:Referanseløs for mer informasjon.

**Interesseselskapet Hardangeren** var et dampskipsrederi i Hardanger, etablert i 1868. Etter en tid på midten av 1800-tallet med en del spredte forsøk på dampskipsferdsel på Hardangerfjorden, tok kaptein Helje Aga i 1868 initiativet til å stifte et nytt selskap eid av lokale krefter. Aksjekapitalen på 100 000 kroner, fordelt på 500 aksjer, ble fulltegnet sommeren 1868. Høsten samme år ble det holdt stiftelsesmøte i Øystese og 19. mars 1869 ble lover for «Interessentskabet Hardangeren» vedtatt på Utne, og følgende styre ble valgt: Skipsbyggermester Jens Gran, lensmann D.O. Opheim, gårdsbruker J. Lillegraven, lærer Lars Haugse og Bankkasserer Joh. Jak. Utne.

Selskapets første skip fikk navnet DS Hardangeren og ble bygget ved Bergens Mekaniske Verksted i 1869. Hardangeren var etter tidens krav et vakkert og tidsmessig skip. Helje Aga ble tilsatt som skipets første kaptein, og den første turen ble foretatt 15. juni 1869. Skipet hadde to ukentlige turer mellom Bergen og Hardanger. Til tross for sterk konkurranse fra andre skip som for eksempel DS «Vikingen» (1865), DS «Vøringen» og DS «Bjørnen» klarte Hardangeren seg meget bra og selskapet kunne flere år gi opp til 20 prosent utbytte til eierne. Etterhvert fikk de sin fulle hyre med å ta unna trafikken. På samme tid slet naboselskapet Det Søndhordlandske Dampskibsselskab med inntjeningen og hadde ledig kapasitet, og det var mange som så potensialet i å slå sammen de to selskapene for å optimalisere bruken av skipene og få til et enda bedre samferdselstilbud i Hardanger og Sunnhordland. På generalforsamlingen til Interessentskabet Hardangeren i Bergen 31. mai 1880 ble det vedtatt at selskapet fra 1. juli 1880 skulle slå seg sammen med Det Sønhordlandske Dampskipsselskab. Det nye selskapet ble konstituert 23. oktober 1880 og fikk navnet Hardanger Søndhordlandske Dampskipsselskab (HSD). Dette var opprinnelsen til HSD som etterhvert skulle utvikle seg til å bli et av landets største transportselskap.

Kilder
------

* Hardanger Sunnhordlandske Dampskipsselskaps 50 års Jubileumsbok 1880–1930
Gravkapellet og det nye krematoriebygget side om side  Foto: Jan-Tore Egge 
**Nordre gravlund** i Skien ble tatt i bruk i 1901. Om kapellets alder foreligger motstridende opplysninger, men det fikk installert krematorieanlegg i kjelleren i 1936, og dette ble oppgradert i 1976–77. Kapellets seremonirom har 170 sitteplasser.

Kravene til utslipp fra krematorier ble strengere på 2000-tallet, og i 2005 ønsket Skien å være med i samarbeidet om det som nå heter Vestfold krematorium. I 2008 trakk de seg imidlertid fra samarbeidet, og det ble i stedet oppført et nytt krematoriebygg ved siden av kapellet på Nordre gravlund. Dette ble tatt i bruk i 2012.

På gravlunden er det reist en bauta over motstandsmannen Ole O. Rugstad.

Referanser
----------

1. ↑  Skien kirkelige fellesråd.
2. ↑  Fellesrådet daterer det til 1933 og Skien kommune Arkivert 28. februar 2014 hos Wayback Machine. til 1920-årene. De to opererer også med forskjellige arkitekter ved byplansjefens kontor, hhv. Reinertsen og Gunnar Norby.
3. ↑  Gjengangeren 21/10-2008.
4. ↑  NRK.
5. ↑  DIS Gravminner i Norge

Eksterne lenker
---------------

* (en) Nordre gravlund (Skien) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
Denne artikkelen inneholder en liste over kilder, litteratur eller eksterne lenker, men enkeltopplysninger lar seg ikke verifisere fordi det mangler konkrete kildehenvisninger i form av fotnotebaserte referanser. Du kan hjelpe til med å sjekke opplysningene mot kildemateriale og legge inn referanser. Opplysninger uten kildehenvisning i form av referanser kan bli fjernet. Se Mal:Referanseløs for mer informasjon.
**Det Vestlandske Dampskipselskap** var et dampskipsrederi på Vestlandet, etablert i 1878. Selskapet kom i stand etter at de tre rederiene som drev DS «Vikingen», DS «Folgefonden» og DS «Lyderhorn» i fart mellom Bergen – Hardanger – Stavanger, slo seg sammen i 1878. DS Lyderhorn var bygget ved Bergens Mekaniske Verksted i 1878 og var et hurtig skip som skulle trafikkere strekningen Bergen–Stavanger. Dette skipet viste seg å være meget dyrt i drift og det førte til at selskapet lenge slet med økonomien, og til slutt ble det i 1883 overtatt av Hardanger Sunnhordlandske Dampskipsselskap (HSD). Denne sammenslutningen ble regnet for å være det viktigste som skjedde i dampskipsfartens historie i Hordaland, og hadde meget stor betydning for den økonomiske utviklingen i Hardanger og Sunnhordland.

Kilder
------

* Hardanger Sunnhordlandske Dampskipsselskaps 50 års Jubileumsbok 1880–1930
**Brøggerhalvøya** er ei halvøy på vestkysten av Spitsbergen, Svalbard og er 20 km lang og 10 km bred. Vest for Brøggerhalvøya ligger Forlandsundet og i nordøst Kongsfjorden. Ny-Ålesund ligger nordøst på Brøggerhalvøya.

Svalbardrein ble satt ut på Brøggerhalvøya av Norsk Polarinstitutt i 1978 som et eksperiment etter å ha vært et reinfritt område i 100 år. Svalbardreinen formerte seg raskt og beitet ned et biologisk rikt område og reduserte artsmangfoldet

Brøggerhalvøya, Kongsfjord-området og Ny-Ålesund er et beskyttet forskningsområde og annen virksomhet kan ikke skade eller være til hinder for forskningen.

Brøggerhalvøya har sitt navn etter professor og geolog Waldemar Christopher Brøgger (1851–1940) ved Universitetet i Oslo.

Referanser
----------

1. ↑  «Norsk Polarinstitutt ødela artsmangfoldet». Svalbardposten. 31. mai 2007. Besøkt 29. mars 2008. [*død lenke*]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Brøggerhalvøya – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GeoNames **·** Norsk polarinstitutt
 |