recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
***Erhvervsbladet*** var en dansk avis som kom ut fra 1964 til september 2011. I begynnelsen kom avisen ut hver måned, siden kom den hver uke og fra 1974 til 2010 var den dagsavis. Siste året før den ble lagt ned, var den igjen ukeavis. 

Avisens grunnlegger var Bertel Bernhard. Han drev avisen til 1998, da han overlot den til sine barn. Sønnen Ole Bernhard ble da redaktør. Men i 2003 ble Erhvervsbladet solgt til Berlingske Media. Ved en større omlegging i 2011 ble avisen så avviklet. Stoffet ble samlet i et tirsdagsbilag i Berlingske som ble kalt Innovation og som siden fikk navnet Berlingske Business. 

*Ervervsbladet* var både løssalgsavis og abonnementsavis, men hovedinntektene kom fra annonser. Målgruppen var mindre og mellomstore bedrifter i Danmark. Ved starten var opplaget 40.000, høyest opplag nådde avisen i 1888, da opplaget var 110.000. Da avisen opphørte, var opplaget sunket til 15.000.

Kilder
------

* Berlingske lukker ErhvervsBladet. Artikkel hos journalisten.dk 30. august 2011
* Selskapsomtale hos linkedin.com
* Jette Drachmann Søllinge: Erhvervsbladet i Den Store Danske, Gyldendal. Hentet 23. oktober 2017

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |
**Park Jeong-lim** (født 25. september 1970), sørkoreansk håndballspiller som deltok i de olympiske leker 1992 i Barcelona og 1996 i Atlanta.

Jeong-lim ble olympisk mester i håndball under Sommer-OL 1992 i Barcelona. Hun var med på det sørkoreanske laget som vant håndballturneringen for damer foran Norge og SUS.

Det var åtte lag som deltok i håndballturneringen for damer. To grupper med fire lag der de to beste i hver gruppe gikk videre til semifinale. Sør-Korea vant sin gruppe foran Norge etter ha vunnet to kamper og spilt en uavgjort. De vant semifinalen mot Tyskland med 26-25 og i finalen, som ble spilt 8. august 1992, beseiret de Norge med 28-21.

OL-medaljer
-----------

* Gull 1992 Spanias flagg Barcelona - **Gull** i håndball, damer Sør-Koreas flagg Sør-Korea
* Sølv 1996 USAs flagg Atlanta - Sølv i håndball, damer Sør-Koreas flagg Sør-Korea

Eksterne lenker
---------------

* (en) Park Jeong-lim – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Park Jeong-lim – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

Portal: Korea
**Theodore A. Monette jr.** (født 31. desember 1945 i Springfield i Massachusetts i USA, død 30. mars 2020 i Holyoke i Massachusetts) var en amerikansk oberst i hæren som var direktør for FEMAs *Office of Federal Coordinating Officer Operations*.

Ted Monette studerte ved University of Massachusetts i Amherst.

Monette kjempet i Vietnamkrigen og i begge krigene ved Persiagulfen.

Etter tretti års tjeneste i U.S. Army begynte han i Federal Emergency Management Agency (FEMA). Han var den ledende føderale leder med ansvar for respons- og redningsoperasjoner etter terrorangrepet 11. september 2001 i New York City. Han ledet også respons- og redningsinnsatsen etter orkanen Katrina i Louisiana i 2005 og orkanen Rita i LOuisiana/Texas samme år.

Han led av Parkinsosns sykdom og døde under koronaviruspandemien i Massachusetts etter å ha blitt smittet av covid-19; han ble begravet på *Massachusetts Memorial Veteran's Cemetery* i Agawam den 7. april 2020.

Referanser
----------

1. ↑   www.wwlp.com[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2  «Theodore A. Monette Jr. 1945-2020». Besøkt 19. april 2020.
3. ↑  «Retired U.S. Army Colonel among 15 veterans who died at Soldiers’ Home in Holyoke». Besøkt 19. april 2020.
4. ↑  «Former FEMA Official Ted Monette, Leader of Katrina and 9/11 Responses, Dies from Coronavirus». Besøkt 19. april 2020.
**Lena Rice** (egentlig *Helena Bertha Grace Rice*, født 21. juni 1866 i New Inn i Tipperary i Irland, død 21. juni 1907) var en irsk kvinnelig tennisspiller.

Rice deltok i 1989 for første gang i Wimbledon-turneringen og hun kom til singlefinalen. Hun tapte finalen til Blanche Bingley Hillyard med 6-4, 6-8, 4-6. Året etter, i 1890 vant Rice singletittelen etter å kun ha spilt to kamper. Det var kun fire spillere i damesingle i *All Comers Round* dette året og Hillyard forsvarte ikke sin tittel i *Challenge Round* på grunn av at hun var gravid. Rices andre kamp i den innledende *All Comers Round* ble derfor regnet som tittelkamp. Hun møtte britiske May Jack som hun beseiret med 6-4, 6-1 og hun ble dermed den første og hittil eneste kvinnelige spilleren fra Irland som har vunnet singletittelen i Wimbledon. Kampen ble spilt i solskinn med høy sommertemperatur men begge spillerne stilte i datidens påkrevde antrekk, med hatt, korsett og langt skjørt. 

Lena Rice deltok også i Irish Open i årene 1889 og 1890. Det første året ble hun utslått i semifinalen mot Blanche Bingley Hillyard, hun tapte med 5-7, 5-7. Sammen med Hillyard kom de til finalen i double for damer og Rice vant sammen med sin landsmann Willoughby Hamilton mixed doubleturneringen. I 1890 var Rice i singlefinalen denne gang var irske *Louise Martin* motstander, en spillere av få som lyktes å beseire Lottie Dod, datidens dominerende kvinnelige spiller, Rice tapte finalen.

Lena Rice spilte tennis i kun to sesonger (1889 og 1890) og deltok kun i et fåtall turneringer. Etter sesongen 1890 returnerte Rice til sitt foreldrehjem i New Inn for å ta hand om sin syke mor som døde kort tid etterpå. Rice gifte seg aldri og hun døde sannsynlig av tuberkulose på sin 41-årsdag. Hun er gravlagt i sin hjemby.

Grand Slam-titler
-----------------

* Storbritannias flagg **Wimbledon:**
	+ Singel damer – 1890 (hun beseiret May Jack med 6-4, 6-1 i finalen)

Referanser
----------

1. 1 2   Dictionary of Irish Biography, oppført som Helena Bertha Grace (‘Lena’) Rice, Dictionary of Irish Biography-ID 007657[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3 4   100 years of Wimbledon, side(r) 214[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen har ingen egenskaper for sportsdatabaser i Wikidata*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Dictionary of Irish Biography **·** Prabook **·** VIAF
 |
BaggårdTeatret i *Rottefældens* lokaler
**BaggårdTeatret** er egnsteater som ligger i Svendborg. Teatersjef er Lasse Bo Handberg.

*BaggårdTeatret* startet som amatørteater i 1963, og fikk i 1976 den første bevillingen fra Kulturdepartementet. Samme år flyttet teatret inn i det gamle revyteateret *Rottefældens* lokaler, som kun blir brukt til revy om sommeren, og derfor var disponibel til annen bruk resten av året. I 1981 søkte teatret første gang om status som egnsteater, men fikk avslag. I stedet begynte teateret en omfattende turnévirksomhet, med henblikk på å skaffe midler til driften. I 2007 søkte teateret igjen om opptakelse i egnsteaterordningen, og denne gang ble bestrebelsene kronet med hell, og det ble inngått en treårig egnsteateravtale. Ifølge denne avtalen skal teateret fremover støttes dels av staten, dels av Svendborg Kommune.

BaggårdTeatret produserer primært forestillinger for turnévirksomhet.

BaggårdTeatret har blant annet samarbeidet med Odense Teater, Odense Teaters elevskole, Svalegangen, Momentum og Mungo Park.

Eksterne lenker
---------------

* BaggårdTeatrets hjemmeside

Portal: Danmark


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Gyldendals Teaterleksikon **·** VIAF
 |
Hovedkontor for Bayer HealthCare Pharmaceuticals (tidligere Schering AG) i Wedding i Berlin
Kontorer for den farmakologiske avdelingen i Berlin
**Bayer HealthCare Pharmaceuticals** er et internasjonalt farmasøytisk selskap og et datterselskap av Bayer med over 40 000 ansatte på verdensbasis. Hovedkontoret ligger i Berlin. Selskapet inngår i selskapsgruppen Bayer HealthCare, med over 60 000 ansatte totalt, og i 2014 solgte det medisiner og andre produkter for over 170 milliarder kroner. Bayer HealthCare Pharmaceuticals har rundt 100 datterselskaper verden rundt. De viktigste forsknings- og utviklingssentrene ligger i Berlin, Wuppertal, San Francisco, Berkeley, California, Åbo og Oslo, og det største produksjonsanlegget ligger i Bergkamen. Det nordiske hovedkontoret ligger i Stockholm.

Det er et forskningsintensivt selskap som produserer et bredt spekter av legemidler. Bayer HealthCare Pharmaceuticals er særlig kjent for produktet aspirin, verdens mest brukte legemiddel, som ble oppfunnet av Bayer i 1897.

Bayer HealthCare Pharmaceuticals ble dannet ved fusjon mellom Bayer og Schering AG i 2006. Selskapet het Bayer Schering Pharma frem til 2011, og skiftet deretter navn til Bayer HealthCare Pharmaceuticals.

Referanser
----------

1. ↑  Profile: Bayer HealthCare
2. ↑  J.R. Vane, R.M. Botting. The mechanism of action of aspirin. Thrombosis Research 110 (2003) 255 – 258. "Following the advent of synthetic salicylate, Felix Hoffman, working at the Bayer
company in Germany, made the acetylated form of salicylic acid in 1897. This drug was named ‘‘Aspirin’’ and became the most widely used
medicine of all time." «Arkivert kopi» (PDF). Arkivert fra originalen (PDF) 23. september 2015. Besøkt 20. mars 2015.
3. ↑

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

Portal: Tyskland

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND
 |
**Jorunn Bjørgum** (født 22. januar 1942, fødenavn Jorunn Hagen) er en norsk historiker. Hun har vært professor i historie ved Universitetet i Oslo (UiO), og har vært instituttbestyrer ved Historisk institutt (2000–2003) og det sammenslåtte Institutt for arkeologi, konservering og historie (2005–2008). Hennes forskning har konsentrert seg om arbeiderbevegelsens historie. Fra 2012 er Bjørgum pensjonist.

Bjørgum ble cand.philol. ved UiO i 1968 med historie hovedfag og engelsk og fransk mellomfag. Hun arbeidet i Norsk Kjemisk Industriarbeiderforbund 1969–1971 og var stipendiat, vitenskapelig assistent og amanuensis ved Historisk institutt ved UiO i perioden 1972–1980. Hun var fra 1981 til 1998 førsteamanuensis samme sted og ble professor i historie i 1999. Hun ble dr.philos. i 1996, med avhandlingen *Martin Tranmæl og radikaliseringen av norsk arbeiderbevegelse 1906–1918* (gjenutgitt i 1998). Hun har vært gjesteforsker ved University of Pittsburgh (1988–1990), og har gjestet Stockholms universitet og Södertörns högskola (1997–1998). 

Som instituttbestyrer var Bjørgum involvert i konflikten med professor Arnved Nedkvitne, som førte til avskjedssaken mot ham.

Jorunn Bjørgum er søster av Carl I. Hagen. Faren Ragnar Hagen (1908–69) var disponent. Hun er opprinnelig fra Røa.

Priser og utmerkelser
---------------------

Bjørgum mottok Eilert Sundt-prisen for 2006.

Publikasjoner
-------------

* (no) Publikasjoner av Jorunn Bjørgum i BIBSYS
* (no) Publikasjoner av Jorunn Bjørgum i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
* *Venstre og kriseforliket. Landbrukspolitikk og parlamentarisk spill 1934-1935*. (1970, 2. utg. 1978)
* *Norsk Kjemisk Industriarbeiderforbund gjennom 50 år* (1973)
* Martin Tranmæl og radikaliseringen av norsk arbeiderbevegelse 1906-1918 1998 ISBN 82-00-12863-6
* *Da Høire parerte ordre. Høyre og voldgiftsloven av 1927* Historisk tidsskrift 1987 66: 1-27
* *Syndikalismen i Norge.* Historisk tidsskrift 1998 77: 31-50

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 31. august 2007. Besøkt 13. januar 2010.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** CRIStin
 |
**Bjarne Gunnar Vandeskog** (født 13. oktober 1959) er en norsk sosialantropolog som særlig har vært opptatt av å forstå hvordan interpersonlige relasjoner genereres som en konsekvens av sosial organisasjon, kulturelle modeller og personlige erfaringer, samtidig med at relasjoner også bidrar til å skape disse forholdene. Doktorgraden hans er en studie av relasjoner mellom fedre og tenåringssønner; følgelig har han også har viet mye tid og oppmerksomhet til temaer som slektskap, familie, maskulinitet og sosialisering av barn.

Vandeskog er født i Sør-Afrika, oppvokst i Bergen, har bodd i Haugesund, i Golden Bay i New Zealand og bor nå i Haugesund. Han tok cand.polit.-graden i 1994 ved Universitetet i Bergen og var ansatt som universitetslektor samme sted fra 1994 til 1997. Fra 1997 til 2001 stipendiat til doktorgrad finansiert av Norges forskningsråd. I 2001 ledet han oppbyggingen av Fredskorpsets kursavdeling. Etter dette arbeidet han først som høgskolelektor og senere som førsteamanuensis ved Høgskolen Stord/Haugesund (Nå Høgskulen på Vestlandet). I New Zealand har han arbeidet for Nelson City Council og som selvstendig næringsdrivende som *contract researcher*. Han er nå ansatt som førsteamanuensis på avdeling for nautisk utdanning ved Høgskulen på Vestlandet hvor han underviser og forsker på temaene 'kulturforståelse' og 'krysskulturell kommunikasjon' på skip med multikulturelle besetninger, samt sikkerheten i petro-maritime operasjoner på norsk sokkel.

Han har gjort feltarbeid på New Zealand. Han disputerte til doktorgraden i 2005 med avhandlingen "*Love Taken for Granted; Relationships between Fathers and Adolescent Sons among Pakeha New Zealanders*".

Referanser
----------

1. ↑  *Fire av ti sjøfolk må bryte sikkerhetskrav*, Bergens Tidende, 2. februar 2015
**Jorunn Haakestad** (født 1950[] i Sandefjord) er en norsk kunstkritiker og kunsthistoriker.

Haakestad er dr. art. i kunsthistorie fra Universitetet i Bergen. Hun var stipendiat hos Norges forskningsråd i perioden 1992-95. Høsten 1996 disputerte hun med «Ariadnes tråd: Tekstile utsmykninger i Norge i det 20. århundre». Hun har jobbet som museumspedagog, lektor i videregående, kulturkonsulent og regionkonservator. Fra 1997 til 2007 var hun direktør ved Vestlandske kunstindustrimuseum i Bergen. Etter sammenslåing av flere museer var hun forskningsleder ved det nye kunstmuseet KODE i Bergen fram til 2018.

I 2018 utgav hun boka *Porselen og revolusjon - Johan Munthe og Kina-samlingen i Bergen* om kunstsamleren og generalen Johan Wilhelm Normann Munthe. ‎

Referanser
----------

1. ↑   BnFs generelle katalog, catalogue.bnf.fr, besøkt 27. mars 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3  Rydland, Sølve (4. mars 2018). «Johan Munthe: Bergensaren som vart skulda for å stela kinesiske kunstskattar». *NRK* **(norsk nynorsk)**. Besøkt 23. mars 2021.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
**Bjarne Winter Thorsen** (1922–2001) var motstandsmann under andre verdenskrig, og senere marineoffiser i det norske forsvaret. Han var medlem av etterretningsgruppen Theta.

Andre verdenskrig
-----------------

Da Norge ble invadert av Tyskland 9. april 1940, var Thorsen gymnasiast, og slo seg sammen med en rekke samtidige for å bekjempe tyskerne fra innsiden. Thorsen flyktet over Nordsjøen om bord på «MB Duen» den 22. oktober 1941. Han vervet seg i det britiske forsvaret. Han ble opplært i bruk av radio, telefoni og hemmelige koder som skulle brukes i operasjoner i Norge.

Etter fem ukers opplæring hos britene, ble han sendt tilbake til Bergen via Sotra, med en hemmelig sender. I desember 1941 ble det kjente «Theta»-kontoret opprettet i et loftslokale i Øvregaten. Her ble senderen installert, og hemmelige beskjeder sendt til britene. I løpet av et år reiste han til og fra Storbritannia seks ganger, alle gangene krysset han Nordsjøen. Thorsen jobbet som kurer for britene og leverte hemmelige beskjeder til nordmenn i motstandsgrupper i Bergen.

Theta-gruppen klarte via en speider på Hurtigruten å spore opp tyskernes slagskip Tirpitz i nærheten av Trondheim. Informasjonen ble sendt britene via radio 17. januar 1942. Dette førte til at britene utførte flere viktige angrep mot skipet.

I oktober 1942, fattet den tyske etterretningen interesse for rykter om Theta-gruppen i Bergen. Tysk etterretning sendte ut falske beskjeder for å villede Theta, men motstandsgruppen bet ikke på. Under en razzia i Enhjørningsgården på Bryggen samme år ble Theta-lokalet funnet av tysk etterretning, men medlemmene av gruppen klarte å flykte.

I 1990 ga Thorsen ut boken *Usynlige soldater*, som handler om SIS' radiostasjoner i Norge under krigen, sammen med Bjørn Rørholt.

Utmerkelser
-----------

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Utmerkelser

|  |
| --- |
| St. Olavsmedaljen med ekegren |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Kongens fortjenstmedalje i gull | Haakon VIIs 70-årsmedalje | King's Medal for Courage in the Cause of Freedom |

 |

Thorsen mottok som tjueåring St. Olavsmedaljen med ekegren og var den yngste som til da hadde mottatt denne utmerkelsen. Han ble tildelt den britiske King's Medal for Courage in the Cause of Freedom. Thorsen mottok også Kongens fortjenstmedalje i gull.

Referanser
----------

1. ↑  Ottosen, Kristian (1921-2006) (1983). *Theta Theta: et blad fra motstandskampens historie, 1940-1945*. Bergen: Universitetsforlaget. ISBN 8200068234.
2. ↑  Ulstein, Ragnar (1920-) (1967). *Englandsfarten*. Oslo: Samlaget. s. 306.
3. ↑  *Krigskorset og St. Olavsmedaljen med ekegren*. Oslo: Grøndahl Dreyer. 1995. s. 200. ISBN 8250421906.
4. ↑  «Høyt verdsatt veteran», *Aftenposten*, morgenutgaven 8. januar 1992, s. 10.

Kilder
------

* Bjarne Thorsen og Bjørn Rørholt, *Usynlige soldater*, (ebok fra NB)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Historisk befolkningsregister **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |

Portal: Andre verdenskrig
Resultater av barkbiller i Bayerischer Wald
**Bayerischer Wald** («Den bayerske skogen») er en skogkledd fjellkjede i Bayern i Tyskland. Den strekker seg langs grensen til Tsjekkia og fortsetter på den tsjekkiske siden som Böhmerwald (tsjekkisk: *Šumava*). Geologisk og geomorfologisk er Bayerischer Wald og Böhmerwald samme fjellkjede.

Det høyeste fjellet er Großer Arber på 1 456 meter over havet. Fjellene blir delt i to hovedområder av dalsenkningen Regensenke, der den største elven Regen dannes der elvene Hvite Regen og Svarte Regen løper sammen, og renner ned fra fjellene mot byen Regensburg. Mot nordvest er Bayerischer Wald skilt fra Oberpfälzer Wald av forsenkningen Cham–Furth–Domažlice.

Et 240 km² stort område av Bayerischer Wald er omgjort til nasjonalpark: Bayerischer Wald nasjonalpark ble grunnlagt i 1970 og var den første nasjonalparken i Tyskland.

I eldre kartografiske og leksikalske verk inkluderer begrepet Bayerischer Wald bare det fjellrike skogområdet mellom Donau og Regen, nå kalt Vorderer Bayerischer Wald, som har sitt høyeste punkt i Einödriegel (1 121 moh.). Skogområdene mellom Regen og den bøhmiske grensen, med fjellene Arber, Rachel, Lusen og andre, ble regnet til Böhmerwald. Språket som ble brukt av tysk-bayerske myndigheter, turisme, men også det tidligere jernteppet bidro til at begrepet Bayerischer Wald i økende grad ble utvidet til å gjelde hele den lave fjellkjeden på den tyske siden av grensen mellom Bayern og Böhmen.

Referanser
----------

1. ↑  «Bayerischer Wald - LfU Bayern». *www.lfu.bayern.de* **(tysk)**. Arkivert fra originalen 6. april 2019. Besøkt 6. april 2019.
2. 1 2  «Innerer Bayerischer Wald» (PDF). Bayerisches Landesamt für Umwelt. 2011. Besøkt 6. april 2019.
3. ↑  «Der Nationalpark Bayerischer Wald im Porträt». *www.nationalpark-bayerischer-wald.bayern.de* **(tysk)**. Besøkt 6. april 2019.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Bayerischer Wald – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC **·** GeoNames
 |

Portal: Tyskland
ISO i Frihedens Butikscenter i 2007
**ISO** var en supermarkedkjede med tolv butikker i Storkøbenhavn og Nordsjælland. Kjedens butikker ble 1. april 2007 omdannet til SuperBest-butikker.

Historie
--------

ISO-kjeden ble grunnlagt av kjøpmann Jørgen Soldbro i 1937. Navnet ISO kommer av grundleggerens initialer. Gjennom de seneste 60 år har ISO spillet en vesentlig rolle i utviklingen av den danske dagligvaresektor ved dels å fokusere på spesialavdelinger innenfor fisk, ost, delikatesse samt frukt og grønt, men ved samtidig å ha et program med faste lave discountpriser.

I 1982 overtar stifterens sønn, Niels Jørgen Soldbro, ledelsen av selskapet.

I 1998 åpnet ISO det første danske internettsupermarkedet under navnet ISO TeleKøb. ISO TeleKøb utviklet seg til en høyt profilert internettsatsning og vant i løpet av de første år flere internettpriser. I 2000 flyttet ISO TeleKøb ut av ISO-butikkene, da der ble etablert et sentrallager, hvorfra varene ble levert. ISO TeleKøb lukket i mars 2002 da det etter fire år stadig ikke var lyktes å skape overskudd på driften.

I 1999 solgte grunnleggerens sønn Niels Jørgen Soldbro ISO til det svenske ICA AB-konsernet for et tresifret millionbeløp. Men allerede i 2002 ble ISO atter solgt – denne gang til Dagrofa for under 100 millioner kroner. I alt kostet de tre års eierskab av ISO svenskene 415 millioner kroner.

I 2005 utviste regnskapet tross en pen omsetning på 1,2 milliarder kroner et underskudd på 36 millioner kroner. I april 2007 opphørte kjeden. De tolv butikkene ble dermed en del av den kjøbmannseide dagligvarekjeden SuperBest.

Referanser
----------

1. ↑  *ISO lukker og slukker* – artikkel fra Berlingske Business

Eksterne lenker
---------------

* Soldbro trækker sig Arkivert 30. januar 2022 hos Wayback Machine.
**Robert Berthel Kvavik** (født 5. mai 1942) er en professor i statsvitenskap fra USA.

Kvavik avla i 1971 phd-graden i statsvitenskap ved Stanford University på en avhandling om korporativisme i Norge: *Interest groups in Norway. A study of corporate pluralism*. Fra 1968 har han vært tilknyttet University of Minnesota som spesialist i sammenlignende politikk.

Kvavik har en lang karriere som forskningsadministrator og er visepresident ved University of Minnesota, der han også har innehatt en rekke andre ledende stillinger. Han har arbeidet med informasjons- og kommunikasjonsteknologi i universitetsutdanningen.

Kvavik har vært president i Society for the Advancement of Scandinavian Study og har vært aktiv for å fremme amerikanske universiteters internasjonale forbindelser, herunder forsknings- og studentutveksling mellom amerikanske og norske universiteter. 

Kongen utnevnte i 2007 Kvavik til ridder av 1. klasse av Den Kongelige Norske Fortjenstorden «for fremme av forsknings- og universitetssamarbeidet mellom USA og Norge».

Referanser
----------

1. 1 2 3  «Robert Kvavik» Arkivert 5. mars 2013 hos Wayback Machine..
2. ↑  «Robert Berthel Kvavik», kongehuset.no.

Eksterne lenker
---------------

* «Kvavik and Brunelle receive the Norwegian Order of Merit», *Norway - the official site in the United States*
**Devil Doll** er et italiensk-slovensk band som ble startet i 1987 i Venezia og den slovenske hovedstaden Ljubljana. Flere av bandmedlemmene blir rekruttert gjennom en annonse med teksten «A man is the less likely to become great the more he is dominated by reason: few can achive greatness -and none in art-if they are not dominated by illusion.» *(«En mann har mindre sjanse for å bli stor om han blir dominert av fornuften: få kan oppnå storhet -og ingen innenfor kunsten-om de ikke er dominert av illusjoner»). Bandet ble egentlig startet som to separate grupper av en ukjent musiker som går under navnet Mr. Doctor, men ble senere slått sammen til en i Venezia. Både Mr. Doctor og resten av bandet er veldig lyssky og tar aldri intervjuer (i alle fall ikke Mr. Doctor). De fleste intervjuer og offentlige pressemeldinger har gått gjennom bandets fanklubb.*

Musikkstilen Devil Doll spiller kan beskrives som en blanding av klassisk musikk, teater, progressiv rock og en god dæsj stemning fra en svarthvitt skrekkfilm fra 1930-tallet. Sangene er lange, og en utgivelse inneholder derfor gjerne bare en sang. At gruppen er veldig inspirert av gamle filmer er noe man merker veldig lett gjennom tekstene og valget av bandnavn, ett navn som trolig er hentet fra Tod Brownings film The Devil Doll fra 1936. Det går rykter om hovedpersonen selv Mr. Doctor jobber med nettopp film i dag.

Diskografi
----------

* 1988 – *The Mark of the Beast* (aldri utgitt, finnes i ett eksemplar)
* 1989 – *The Girl Who Was...Death*
* 1990 – *Eliogabalus*
* 1992 – *Sacrilegium*
* 1993 – *The Sacrilege of Fatal Arms*
* 1996 – *Dies Irae*

Det første albumet Devil Doll laget har aldri blitt utgitt i offentlighet, da det var ett ønske fra Mr. Doctor om at det bare skulle finnes ett eksemplar av den, og det i hans besittelse. Det er derfor ikke bekreftet om den faktisk eksisterer eller ikke og den blir ofte utelatt fra offisielle diskografier.

I dag har man ikke hørt noe fra bandet siden 1997, i tiden rett etter de hadde gitt ut Dies Irae. Det spekuleres i om de er nedlagt eller om de bare sitter å venter på at tiden er inne for en ny utgivelse.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Devil Doll på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Devil Doll på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Devil Doll på Encyclopaedia Metallum Rediger på Wikidata

* (en) Devil Doll på Songkick Rediger på Wikidata

* (en) Devil Doll på AllMusic Rediger på Wikidata
* Mr.Doctor – Mexican Newsgroup
* Devil Doll forum
* The Devil Doll Website Arkivert 7. januar 2014 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |
**Arn Solem Bye** (født 6. november 1855 i Malvik, død 18. september 1917) var en norsk brukseier og lokalpolitiker (V).

Han var sønn av mølleeier Johan Christian Bye, og kom som barn til Åsen (Levanger) sammen med sine foreldre. Arn Solem Bye var oppkalt etter haugianeren Arnt Solem som var gift med hans oldemor Randi Solem.

Faren døde i 1881, og etter hans død overtok Arn Bye drifta av mølla på Nordre Fossing bruk i Åsen. Han fikk auksjonsskjøte på eiendommen i 1883, og i hans tid som eier ble bruket utvidet med sagbruk, høvleri, frørenseri og smie/verksted.

I 1890–1891 var han ordfører i Åsen. Han var lensmann i bygda i åra 1905–1916, styreformann i Aasen Sparebank 1908–1917 og vararepresentant til Stortinget fra Stjørdalen krets i Nordre Trondhjems amt 1910–1912.

Kilder
------

* Åsen historienemnd (1992). *Bygdebok for Åsen bind II*. Åsen. s. 476. ISBN 82-990939-4-5.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Arn Solem Bye – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni
 |
**Armégruppe B**, tysk: *Heeresgruppe B*, var en betegnelse på tre ulike tyske armégrupper under andre verdenskrig.

Armégruppen ble satt opp første gang 12. oktober 1939 under kommando av Fedor von Bock. Under slaget om Frankrike sto armégruppen for angrepet på Belgia og Nederland. Armégruppen besto da av Attende armé under Georg von Küchler og Sjette armé under kommando av Walter von Reichenau.

På Østfronten ble armégruppen gjenopprettet da Armégruppe Sør ble delt i forbindelse med Operasjon Blau, sommeroffensiven mot Kaukasus. Mens Armégruppe A rykket mot Kaukasus, rykket Armégruppe B under ledelse av Maximilian von Weichs fram mot Volga og Stalingrad.

Armégruppen ble satt opp igjen 14. juli 1943 i det nordlige Italia under ledelse av Erwin Rommel og senere i det nordlige Frankrike. 6. juni 1944 ble den forflyttet til det nordlige Frankrike, og 19. juli 1944 overtok Günther von Kluge kommandoen. Allerede 17. august samme år overtok Walter Model kommandoen, og hadde den under deltakelsen i Ardenneroffensiven og fram til armégruppen ble omringet i Ruhr i mars/april 1945 og hvor de siste delene kapitulerte 21. april 1945.

Øverstkommanderende
-------------------

| Dato | Øverstkommanderende |
| --- | --- |
| 12. oktober 1939–15. juli 1942 | Generalfeltmarskalk Fedor von Bock |
| 15. juli 1942–14. juli 1943 | Generalfeltmarskalk Maximilian von Weichs |
| 14. juli 1943–19. juli 1944 | Generalfeltmarskalk Erwin Rommel |
| 19. juli 1944–17. august 1944 | Generalfeltmarskalk Günther von Kluge |
| 17. august 1944–21. april 1945 | Generalfeltmarskalk Walter Model |

Se også
-------

* Armégruppe A

Portal: Andre verdenskrig

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND
 |
**John Ruuka** (født 13. august 1995) er en kiribatisk friidrettsutøver som konkurrerer i sprintløp. Han representerte Kiribati under Sommer-OL 2016, der han ble slått ut i innledningsheatet på 100 meter.

Idrettskarriere
---------------

2015
Ruuka deltok ved Oseaniamesterskapet i friidrett 2015. På 100 meter kom han på 27.-plass i innledningsheatet, med 11,90, og gikk ikke videre til semifinalen. På 200 meter nådde han semifinalen, der han fikk 20. beste tid (23,59), så han gikk ikke videre til finalen. Kiribati kom her på 9.-plass på 4 x 100 meter stafett.

2016
Den 7. juli satte han personlig rekord på 100 meter, med 11,19 sekunder, ved et stevne i Suva. 

Han var blant de utøverne som var invitert til å delta på 100 meter ved sommer-OL 2016 uten å ha greid kvalifiseringskravet. Han deltok derfor i den innledende runden. Der løp han på 11,65, og gikk ikke videre til hovedrunden.

Trivia
------

Ruuka skulle delta ved Pacific Mini Games 2013, men ble feilaktig påmeldt som funksjonær, så han kunne ikke delta ved lekene. Han skulle også delta ved VM i friidrett innendørs 2014, men grunnet komplikasjoner med visumsøknaden fikk han ikke deltatt.

Referanser
----------

1. ↑  Oceania Athletics - *Oceania Area Championships 2015*, besøkt 16. august 2016.
2. ↑  Kiribati Athletics Association - *Poor John Ruuka!*, besøkt 16. august 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) John Ruuka – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) John Ruuka – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) John Ruuka – World Athletics Rediger på Wikidata
* (en) Profil hos Rio 2016
Siyi i Guangdong
**Sze Yup**, **Sze Yap**, **Seiyap** eller **Siyi** (kinesisk: 四邑; pinyin: *Sì Yì*; kantonesisk: *Sei3 yap1*) er et områdenavn som dekker de fire fylkene Xinhui, Taishan, Kaiping og Enping ved Perleflodens utløp. Disse fylkene er fire av de fem fylker i byprefekturet Jiangmen.

Området har sine egne kantonesiske dialekter, Sze Yup-dialektene (四邑話). Selv om Sze Yup og standard kantonesisk begge er dialekter av kantonesisk, er de gjensidig uforståelige. Dermed har emigranter fra området klart å holde på sin identitet utenlands, også blant andre kantonesiske utenlandskinesere. 

På 1800-tallet dro mange folk fra Sze Yup til Hongkong, Sørøstasia, Australasia, Nord-Amerika og Sør-Amerika. Punti-Hakka-klankrigene raste i opprinnelsesområdet på samme tid. 

Området er kjent for sine særegne tårn, kalt diaolou. De er oppført på UNESCOs liste over verdensarven. De fleste ligger i fylket Kaiping.

Eksterne lenker
---------------

* See Yup Society temple i South Melbourne, Victoria
* Sze Yup Society temple i Glebe, Sydney
Den tyske diktatoren Adolf Hitler med ledelsen av armégruppe syd, 1. juni 1942 i Poltava, Sovjetunionen
**Armégruppe syd** (tysk: Heeresgruppe Süd) var en tysk armégruppe under andre verdenskrig.

Tyskland benyttet to armégrupper for å invadere Polen i 1939, armégruppe nord og armégruppe syd. I dette felttoget ble armégruppe syd ledet av generaloberst Gerd von Rundstedt, og hans stabssjef generalløytnantErich von Manstein.

Ved begynnelsen av operasjon Barbarossa var armégruppe syd en av tre armégrupper som invaderte Sovjetunionen. Hovedmålet var å ta Ukraina og hovedstaden Kiev. Ukraina var et viktig sentrum for sovjetisk industri, og hadde gode landområder for Hitlers planer om lebensraum.

Armégruppe syd skulle deretter avansere opp Volga og rydde veien for armégruppe nord og armégruppe sentrum på deres vei mot henholdsvis Leningrad og Moskva.

For å utføre oppdraget bestod armégruppen av panzergruppe 1 samt de tyske XVI, XVII og XVIII armeer og de rumenske 3. og 4. armeer. Senere ble også den tyske 6. armé, som kjempet i slaget om Stalingrad, underlagt armégruppen.

I 1942 ble armégruppe syd delt i armégruppe A og armégruppe B.

Se også
-------

* Babij Jar

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN
 |

Portal: Andre verdenskrig
**Adolfo Constenla Umaña** (født 14. januar 1948 i San Jose i Costa Rica, død 7. november 2013) var en costaricansk lingvist og filolog. Han hadde doktorgrad i lingvistikk fra University of Pennsylvania, hvor han presenterte studiet sitt om komparativ fonologi i chibchanske språk. Han var seinere tilsatt ved Universidad de Costa Rica. Constenla Umaña var spesialist på indianske språk i det sørlige Mellom-Amerika, og har stått for mange av de viktigste bidragene i forskninga på chibchanske språk. Han ga ut en rekke bøker, i tillegg til et stort antall artikler. Han gjorde også svært omfattende studier av enkeltspråk, blant annet maleku.

Siden 1995 var han medlem av det costaricanske språkakademiet.

Referanser
----------

1. 1 2   Autorités BnF, BNF-ID 12252058m[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Adolfo Constenla Umaña hos Academia Costarricense de la Lengua

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
**Szinva** er en elv nord i Ungarn og en av sideelvene til Sajó. Den har sitt utspring i Bükkfjellene. Szinva er 30 km lang, og 20 km av elven renner gjennom byen Miskolc. Mer enn 70 broer er bygd over elven og i deler av byen renner den under bakken. 

En demning er bygd på Szinva og elven Garadna og dette dannet Hámorisjøen i Miskolc-Lillafüred rundt 1770. Den høyeste fossen i landet (20 meter høy) hører til Szvina like i nærheten og er en stor turistattraksjon. Vannet er en viktig vannkilde til byen og om sommeren kan derfor den øvre delen av Szinva til tider være tørrlagt. Da blir det pumpet vann fra innsjøen for å få vann i fossefallet. Garadna renner ut i Szinva om lag 100 meter etter fossen. 

Szinva førte til en stor flom i 1878, en av de største flommene på 1800-tallet. Flommen tok 400 liv og ødela nesten hele sentrum av Miskolc. 

Før 1990, da Miskolc var et senter for tungindustri, var elven svært forurenset, hovedsakelig på grunn av papirfabrikken i Diósgyőr. I dag er den mye renere, noe som har ført til at det nå er noe fisk i elven.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Szinva – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Szinva – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Bilde av fossefall i elven

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Armédepartementet** var tidligere et departement i den norske statsforvaltninga.

Under Christian Frederiks styre i 1814 var forsvarssaker ikke til behandling i statsrådet. Det var for slike saker oppretta et *kommisariatskollegium* og en *kommisariatskommisjon*. Etter at unionen med Sverige var inngått, blei det 30. november 1814 vedtatt ei ny departementsorganisering. I denne blei forsvarssaker lagt til 6. departement («Det militaire Departement»). Dette gjaldt krigsadministrasjonen, hæren, marinen og festningsverkene. Dessuten var fyr-, los- og merkevesenet plassert her.

Den 31. mars 1815 blei det oppretta et 7. departement. Hit blei marine og kystadministrasjon overført. Departementet fikk det daglige navn *Marinedepartementet*, mens 6. departement nå fikk betegnelsen *Armédepartementet*.

Fra 1. januar 1819 fikk Norge igjen ny departementsordning. Det blei da ikke lenger brukt nummerbetegnelser. Forsvarsstyrkene blei administrert av *Departementet for landmilitæretaten* og *Departementet for sjømilitæretaten*, men de gamle kortnavna var fortsatt i bruk. Fra 1. januar 1846 blei de offisielle navna *Departementet for armeen* og *Departementet for marinen*.

Den 1. september 1885 blei de to departementa slått sammen til Forsvarsdepartementet.

Kilder
------

* *Det Norske statsråd 1814-1945*. [Oslo]: Statsministerens kontor. 1996. ISBN 8299384001.
**Bitwarden** er et program for passordhåndtering som lagrer for eksempel brukernavn og passord til nettsteder i et kryptert hvelv. Programmet har fri og åpen kildekode. Bitwarden har et utvalg av klientapplikasjoner, inkludert en webgrensesnitt, skrivebordsapplikasjoner, nettleserutvidelser, mobilapplikasjoner og en kommandolinje-grensesnitt. Bitwarden tilbyr også en tjeneste i skyen, samt muligheten til å distribuere løsningen på lokale dataservere ("on-prem").

Historie
--------

Bitwarden ble lansert i august 2016, først som mobilapplikasjoner for iOS og Android, samt nettleserutvidelser for Chrome og Opera.

Kritikk
-------

I mars 2018 ble nettleserhvelvet til Bitwarden kritisert på grunn av at den hadde innebygd tredjeparts JavaScript fra BootstrapCDN, Braintree, Google og Stripe som kunne fungere som en angrepsvektorer for å få uautorisert tilgang til passordene til Bitwarden-brukere. Ved utgivelsen av Bitwarden 2.0 Web-Vault i juli 2018 ble disse tredjeparts webskriptene fjernet.

Mottakelse
----------

I januar 2021 ble Bitwarden kåret av *U.S. News & World Report* som det beste passordhåndteringssystemet. I februar 2021 ble kåret Bitwarden kåret av CNET til det beste gratisalternativet etter at LastPass gjorde endringer på sin gratisversjon, mens Lifehacker kåret Bitwarden til den beste passordhånteringssystemet for folk flest.

Se også
-------

* Kryptografi

Referanser
----------

1. ↑  .
2. ↑  .
3. ↑  .
4. ↑  «Open Source Password Management Solutions». Bitwarden. Besøkt 22. juni 2018.
5. ↑  «Installing and deploying». Bitwarden Help Center. Besøkt 22. juni 2018.
6. ↑  Daniel, Aleksandersen. «Why I migrated from LastPass to Bitwarden». Ctrl blog. Besøkt 26. august 2019.
7. ↑  Daniel, Aleksandersen. «Update after 3 months with Bitwarden». Ctrl blog. Besøkt 26. august 2019.
8. ↑  Best Password Managers of 2021 | U.S. News
9. ↑  Need a LastPass alternative? This is the best free password manager we've found - CNET
10. ↑  Why You Should Switch From LastPass to Bitward's Password Manager

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Bitwarden – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Bitwarden på Twitter Rediger på Wikidata

* Bitwarden på Facebook Rediger på Wikidata

* Bitwarden på LinkedIn Rediger på Wikidata

* Bitwarden på YouTube Rediger på Wikidata

* (en) Bitwarden på Mastodon Rediger på Wikidata
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for USAUSA USA |
| Paralangrenn |
| Paralympics |
| Sølv | 2018 Sør-Koreas flagg Pyeongchang | 10 km klassisk |
|  VM |
| Gull | 2022 Norges flagg Lillehammer |  12,5 km klassisk |

**Jake Adicoff** (født 16. mai 1995 i San José) er en funksjonshemmet langrennsløper og skiskytter fra USA. Han er synshemmet og har klassifiseringen B3.

Bakgrunn
--------

Adicoff er svaksynt fordi moren fikk vannkopper da hun var gravid med ham. Han er helt blind på høyre øye.

Idrettskarriere
---------------

Han deltok i langrenn og skiskyting under Paralympiske vinterleker 2014 i Sotsji, men fikk ingen medaljer der. Han deltok kun på 7,5 km skiskyting, og kom der på 14.-plass. I langrenn fikk han en sjetteplass på 20 km som beste resultat. 

Under Paralympiske vinterleker 2018 fikk han sølv på 10 km klassisk, bak Brian McKeever. Han kom på fjerdeplass på sprinten og femteplass på 20 km, og USA kom på sjuendeplass på stafetten. 

Han deltar i Para-VM i snøsport 2022, og vant der åpningsdistansen, som var 12,5 km klassisk.

Referanser
----------

1. 1 2  IPC - *Athlete Profile - Jake Adicoff*, besøkt 13. januar 2022.
2. ↑  IPC - *Jake Adicoff*, besøkt 13. januar 2022.
3. ↑  IPC - *Event Overview - Men Middle C,Visually Imp.*, besøkt 13. januar 2022.

Eksterne lenker
---------------

(en) Jake Adicoff – IPC.infostradasports.com Rediger på Wikidata

* (en) Jake Adicoff – Paralympic.org Rediger på Wikidata
* (en) Jake Adicoff – USAs olympiske komité Rediger på Wikidata
***Biutiful*** er en meksikansk film fra 2010. Den er regissert av Alejandro González Iñárritu, har Javier Bardem og Maricel Álvarezi i hovedrollene, og ble filmet i Barcelona. Dette er Iñárritus første film på spansk siden hans regi-debut *Elskede kjøtere*.

Bardem vant prisen for beste mannlige hovedrolle på filmfestivalen i Cannes 2010.

Handling
--------

Uxbal bor i en nedslitt, gammel leilighet i Barcelona med sine to små barn, Ana og Mateo. Han er skilt fra deres mor Marambra, som lider av alkoholisme og bipolar lidelse, og er prostituert. Etter å ha vokst opp som foreldreløs har Uxbal ingen annen familie enn sin velstående bror Tito, som jobber i byggebransjen. Uxbal tjener til livets opphold ved å skaffe arbeid for ulovlige innvandrere, en gruppe kinesere som lager design-varer som afrikanske leverandører deretter selger. Når Uxbal får diagnosen prostatakreft, og han bare har noen måneder igjen å leve, faller verden gradvis fra hverandre. Uxbal begynner først med cellegift, men han avslutter senere behandlingen.

De kriminelle afrikanerne Uxbal kjenner blir arrestert av politiet. Når en av dem blir deportert tilbake til Senegal, tilbyr Uxbal hans kone Ige og baby-sønn et rom i leiligheten hans. Ettersom kineserne nå står uten arbeid, formidler Tito en avtale for å få dem ansatt ved et byggeplass. Imidlertid dør nesten alle av dem om natten av karbonmonoksid-forgiftning. Et forsøk fra en menneskesmugler på å dumpe likene i havet mislykkes, når likene skylles opp ved kysten kort tid senere. Dette forårsaker en media-sensasjon. Uxbals helse forverres. Når hans død nærmer seg, innser han at det ikke vil være noen som tar seg av barna hans når han er borte. Han gir alle sparepengene sine til Ige, og ber henne passe på barna etter hans død. Hun går med på dette, men bestemmer seg senere for å bruke pengene til å returnere til Afrika.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* (en) *Biutiful* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Biutiful* hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (sv) *Biutiful* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) *Biutiful* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata

* (en) *Biutiful* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Biutiful* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Biutiful* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Biutiful* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *Biutiful* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *Biutiful* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** BBC Things
 |
**John Rolfe** (født ca. 1585, død 1622) var en av de tidlige engelske bosetterne i Nord-Amerika.

Rolfe var født i Heacham, Norfolk, England. Han slo seg ned i Jamestown, Virginia i 1609 hvor han blir kreditert med å ha vært den første som kommersielt dyrket *Nicotiana tabacum*, tobakk-planter, i Nord-Amerika. Dette snudde kolonien Virginia til et lønnsomt foretak.

I 1614 giftet Rolfe seg med Pocahontas, datteren av den lokale lederen av de innfødte amerikanerne, Powhatan-høvdingen. Pocahontas døde etter at han tok henne med seg til England i 1616, men deres unge sønn, Thomas Rolfe, overlevde. John Rolfe kan ha blitt drept av Powhatan. Han døde plutselig i 1622, et år med krigføring mellom kolonistene og stammene. Thomas Rolfe reiste senere tilbake til Virginia og ble akseptert av powhatan-indianerne. Ekteskapet mellom John Rolfe og Pocahontas hjalp dermed til med å bringe fred mellom stammene og de britiske bosetterne i Virginia i en generasjon. Mange av de prominente tidlige familiene i Virginia sporer sitt slektskap tilbake til etterkommere av John Rolfe.

Referanser
----------

1. 1 2   Oxford Dictionary of National Biography, Oxford Biography Index Number 24018[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   NUKAT, NUKAT autoritetspost n2020210395[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Faceted Application of Subject Terminology, FAST-ID 453424, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w67q0thw, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
5. ↑   MAK, PLWABN-ID 9810551284005606[Hentet fra Wikidata]
6. ↑   Rolfe, John (1585?–1622), planter, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
7. 1 2 3   Kindred Britain[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** World History Encyclopedia **·** Geni **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Qingshuihe** (kinesisk: 清水河县; pinyin: *Qīngshuǐhé Xiàn*) er et fylke i byprefekturet Hohhot i den autonome region Indre Mongolia i Folkerepublikken Kina. 

Fylket hadde et folketall på 134 092 innbyggere i 1999.

I 2005 begynte fylket med utviklingen av en ny by, 20 km nord for det eksisterende fylkessetet. I 2007 slapp man opp for penger og byggeprosjektet ble innstilt på grunn av manglende tilskudd - med det resultat at området har en delvis utbygd og folketom by, og fylket har utilstrekkelige midler til drift og vedlikehold av den eksisterende by.

Den kinesiske mur
-----------------

Det avsnittet av Den kinesiske mur som står i fylket Qingshuihe (*Changcheng – Qingshuihe xian changcheng*, 长城—清水河县长城) fra Ming-dynastiets tid, ble i 2001 oppført på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner.

Samferdsel
----------

Kinas riksvei 109 løper gjennom området. Den knytter Beijing sammen med Lhasa i Tibet. Den løper vestover fra Beijing via Datong, Yinchuan, Lanzhou og Xining til Golmud før den vender sørvestover mot Lhasa.

Kinas riksvei 209 løper gjennom området. Den begynner i Hohhot i Indre Mongolia, krysser gjennom provinsene Shanxi, Henan, Hubei, Hunan og ender opp i havnebyen Beihai i Guangxi.

Referanser
----------

1. ↑  National Population Statistics Materials by County and City – 1999 Period, *i* China County & City Population 1999, Harvard China Historical GIS
2. ↑  «China's unfinished ghost town». BBC News. 26. mai 2010. Besøkt 14. april 2011.

Eksterne lenker
---------------

* Lokalregjeringens sider
**Christian Ulrich von Nissen-Benzon** til stamhuset Skærsø (født 1691, død 1756) var en dansk embedsmann. Han var kommandant på Dansborg fra 1718, guvernør i kolonien Trankebar fra 23. januar 1720 til 12. oktober 1726, senere etatsråd, stiftamtmann over Trondhjems stiftamt (1736–1744), stiftamtmann over Aarhus stiftamt, stiftamtmann over København, medlem av Danmarks Højesteret 1744–56 og ridder av Dannebrogordenen 1747.

Hans bror Christian Siegfried von Nissen-Benzon til Skærsø (1700–1763) var generalmajor. Navnet von Nissen-Benzon ble etter adelig skikk antatt av de to brødrene da de arvet stamhuset Skærsø fra sin kusine Sophie Amalia Benzon til Skærsø i 1754. De var sønner av etatsråd Herman Lorentz von Nissen, som ble adlet 3. november 1710, og tilhørte en godseierslekt fra Sønderjylland (Nissen (slekt fra Sønderjylland)). Deres mor var Ida Sophie Amalie Glud (1672–1703), datter av biskop i Viborg Søren Glud (adlet 1679) og Ida Christine Moth (en søster av kongens elskerinne Sophie Amalie Moth). Deres mor var blant annet kusine til Ulrik C. Gyldenløve.

Referanser
----------

1. 1 2 3   Eneveldets menn i Norge, side(r) 258[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Dansk biografisk Lexikon, 1. utgave[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Harald Nissen og Gunnar Brun Nissen, *Slekten Nissen fra Bov sogn i Sønderjylland*, Trondheim, 1978
* *von Nissen* og *von Nissen-Benzon*, Danmarks Adels Aarbog 1927 II, 73; med rettelser 1929, 312; 1944, 112; 1953, 44.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Christian Ulrich von Nissen-Benzon på NLIs Lokalhistoriewiki.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Lokalhistoriewiki **·** Geni
 |