recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Lasse Broe Honoré** (født 1984) er en dansk PR-rådgiver og politiker (KF).

Han vokste opp på Frederiksberg. Han gikk gymnaset ved Sorø Akademi og avtjente verneplikten i Slagelse. Deretter utdannet han seg til cand.scient.pol. ved Syddansk Universitet i Odense.

Honoré var formann i Konservativ Ungdom i Odense fra 2006 til 2008, deretter medlem av forretningsutvalget og landsformann i Konservativ Ungdom fra 2010 til 2011. Han har også vært ansatt som kampanjesjef i Det Konservative Folkeparti og som personlig rådgiver for barne- og sosialminister Mai Mercado.

Han har hatt lederstillinger i PR-byrået Rud Pedersen og i arbeidsgiver- og interesseorganisasjonen Dansk Industri.

Referanser
----------

1. 1 2 3  «Lasse Broe Honorés profil». LinkedIn. Besøkt 29. august 2022.
2. ↑  Routhe, Ida (5. desember 2016). «Mercado henter særlig rådgiver fra Rud Pedersen» **(dansk)**. Altinget.dk. Besøkt 29. august 2022.
3. ↑  Munksgaard, Marie Møller (5. februar 2021). «Tidligere Konservative-rådgiver er ny PA-chef i DI» **(dansk)**. Altinget.dk. Besøkt 29. august 2022.

Portaler: Konservatisme | Danmark
Katarinas gravkiste med kopi av gravsten i Gudhem klosters ruiner
**Katarina Sunesdatter** (født omkring 1215, siste gang nevnt i live 1251, død før februar 1253) var dronning av Sverige, gift med Erik Eriksson den lespete og halte.

Biografi
--------

Katarina var datter av Sune Folkesson og Helena Sverkersdatter (datter av kong Sverker den yngre). I 1244 giftet hun seg med kong Erik, men de fikk ingen barn. 

Som de fleste samtidige, rike kvinner, interesserte Katarina seg også sterkt for kristendommen og hun donerte mange penger til klostre og kirker. Da kong Erik døde i 1250, dro den unge enke seg tilbake til cistercienserordenens nonnekloster Gudhjem i Västergötland. Hertil testamenterte hun hele sin formue i penger, mark og løsøre. Hun eide byen Söderköping og deler av Nyköping, og hun hadde gods i Västergötland, Småland, Sörmland og på Sjælland. 

To år etter sin mann, døde hun i klosteret. Hun fikk en gravkiste, en tumba, av finkornet sandsten, inspireret av franske kongelige graver. På lokket ligger en bekronet skulptur som forestiller dronningen ventende på den ytterste dagen. Kisten finnes i dag på Historiska museet i Stockholm, og i Gudhems ruiners vestparti kan man se en støpt kopi fra 1964. Det finnes også en kopi i klostermuseet sammen med dronningens testamente med alle segl.

Referanser
----------

1. ↑   Svenskt biografiskt lexikon, «Katarina», Svensk biografisk leksikon-ID 12402[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Lindqvist, Herman: *Historien om alla Sveriges drottningar. Från myt och helgon til drottning i tiden*, Norstedts, 2006

Eksterne lenker
---------------

* Katarina Sunesdotter på gudhem.se Arkivert 11. august 2010 hos Wayback Machine.
* Gudhem på wadbring.com


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Helene Pedersdatter Strange** | **Dronning av Sverige**(1244–1250) | Etterfølger:**Sofia Eriksdatter** |

Portal: Sverige

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Svenskt biografiskt lexikon **·** Prabook
 |
**Francesco Capaccini** (født 14. august 1784 i Roma i Italia, død 15. juni 1845 i Roma) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var tilknyttet Den romerske kurie og det pavelige diplomati, og var blant annet nuntius i Nederland, og var også med på forhandlingene som førte til en normalisering av forbindelsene med Portugal i 1842.

Før sin prestevielse hadde han vært en fremragende astronom ved observatoriet i Napoli.[]

Han ble utnevnt *in pectore* til kardinal i juli 1844 av pave Gregor XVI, utnevnelsen ble publisert i april 1845. Han døde før han hadde fått tildelt noen tittelkirke og før han mottok kardinalshatten.

Han deltok ved konklavet i 1846 som valgte pave Pius IX, og ved konklavet i 1878 som valgte pave Leo XIII.

Referanser
----------

1. 1 2   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Dizionario Biografico degli Italiani, Dizionario biografico degli italiani francesco-capaccini, besøkt 31. mai 2021[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Catholic-Hierarchy **·** Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** ICCU **·** BNE
 |
*Se annet sted for den italienske kardinal Francesco Cherubini (1585–1656) eller den italienske jusprofessor Francesco Cherubini (1975–)*

**Francesco Cherubini** (født 4. mai 1982 i Sinalunga i provinsen Siena i Italia) er en italiensk klimaforsker.

Han er i 2019 professor ved Institutt for energi- og prosessteknikk ved NTNU i Trondheim. Der er han direktør for Program for industriell økologi. Hans forskning fokuserer blant annet på konsekvensene bruken av biodrivstoff har på klimaendringene, i tillegg forsker han på utslipp og arealbruk ved å se på biomasse- og bioenergisystemer i sin helhet.

Han leder efter eget sigende i tillegg gruppen som jobber med global oppvarming i UNEP-SETAC (*United Nations Environment Programme (UNEP)/Society of Environmental Toxicology and Chemistry (SETAC)* sitt *Life-Cycle Initiative*.

Han var en av hovedforfatterne for spesialrapporten om klimaendringer og landarealer fra FNs klimapanel som ble overlevert Miljødirektoratet den 8. august 2019. Han var den eneste forfatteren fra et norsk forskningsmiljø.
Cherubini har arbeidet med kapittel seks om koblingene mellom ørkenspredning, landforringelse, matsikkerhet og utslipp og opptak av drivhusgasser. Kapittel seks tar også for seg synergier, avveininger og helhetlige handlingsalternativer.

Han mottok i 2006 en mastergrad i kjemi med tema bærekraftig utvikling fra Universitetet i Siena. Så var han 2006–2009 forsker ved Institute for Energy Research.[*hvor?*]

Publikasjoner (utvalg)
----------------------

* Francesco, Cherubini, søk i Bibsys

Referanser
----------

1. 1 2  Francesco Cherubini, hjemmeside på NTNU, sist lest den 23. august 2019.
2. ↑  Program for industriell økologi (IndEcol)
3. ↑  Utledningen av denne forkortelsen kommer fra Frischknecht m.fl. *Global guidance on environmental life cycle impact assessment indicators: progress and case study*, 2016.
4. ↑  Nancy Bazilchuk,
Færre kyr, flere trær og mer bioenergi i Gemini den 8. august 2019
5. ↑  Hva er spesialrapporten om klimaendringer og landarealer? Arkivert 15. august 2019 hos Wayback Machine. fra Miljødirektoratet, sist tittet på den 23. august 2019.

Eksterne lenker
---------------

* Cherubini forklarer innholdet i IPCC-rapporten, filmsnutt på YouTube
**Rockwell International** var et stort amerikansk produksjons-konglomerat på siste halvdel av 1900-tallet, som var involvert i flyproduksjon, romfart-industrien, elektronikk både for forsvaret og for kommersielt salg, bilkomponenter, automatisering med mer.

Selskapet var et resultat av en serie med firmaer grunnlagt av Willard Rockwell. På det aller høyeste på 1990-tallet var Rockwell International nummer 27 på Fortune 500-listen, med eiendeler på over 8 mrd. dollar, salg på 27 mrd. dollar og 115 000 ansatte.

Historie og oppkjøp
-------------------

Pittsburgh-baserte *Rockwell Standard* kjøpte opp, for deretter å slå seg sammen med Los Angeles-baserte North American Aviation for å skape **North American Rockwell** i september 1967.
Det kjøpte deretter opp Miehle-Goss-Dexter, den største leverandøren av trykkpresser, og fusjonerte med disse. I 1973 kjøpe selskapet så opp Collins Radio. Til slutt, i 1973, fusjonerte selskapet med *Rockwell Manufacturing*, som ble driftet av Willard Rockwell, Jr. og lagde Rockwell International.

Etter den kalde krigen solgte selskapet sin forsvars- og luftfarts-divisjon, inkludert det som en gang hadde vært North American Aviation og Rocketdyne, til Boeing Integrated Defense Systems. Dette ble fullført i desember 1996.

Produkter
---------

### Fly

* North American Rockwell OV-10 Bronco
* Rockwell Commander 112
* Fuji/Rockwell Commander 700
* Rockwell B-1 Lancer
* Rockwell X-30
* Rockwell-MBB X-31
* Rockwell XFV-12
* Rockwell Ranger 2000

Referanser
----------

1. ↑   arkiv-URL web.archive.org, www.boeing.com, side(r) 57[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  ; arkiv-URL: ; side(r): 57.
3. ↑  ; arkiv-URL: ; side(r): 81.
4. ↑  «Rockwell». *GlobalSecurity.org*. Global Security. Besøkt 30. august 2010. «Rockwell and aerospace giant North American Aviation merged in 1967 to form Rockwell North American.»

Eksterne lenker
---------------

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN **·** NKC
 |
**Antvorskov kaserne** er en fungerende kaserne ved Slagelse etablert i 1969. Kasernen er tegnet av arkitekt Holger Sørensen fra Forsvarets Bygningstjeneste.

Kasernen ble opprinnelig oppført 1972–74 som søsterkaserne til Skive kaserne med en sentral bygning, kommandobygning, innkvarteringsbygninger samt enhetsbygninger. Etter ferdigstillelsen ble Sjællandske Livegiments (i dag Gardehusarregimentet) enheter i 1975 overført fra Slagelse kaserne og Roskilde kaserner samt en panserbataljon fra Næstved kaserne.

I forbindelse med forsvarsforliket i 1984 ble den stående panserinfanteribataljonen nedlagt og videreført som vernepliktsbataljon akkurat som panserbataljonens stående panserinfanterikompani ble vernepliktig. I 1995 ble panserbataljonens kampvogner (Centurion mrk. III) skiftet ut med Leopard 1 og var dermed det første regiment på Sjælland med Leopardstridsvogner.

Sjællandske Livregiment ble i 2001 en del av Gardehusarregimentet som fortsatt holder til på kasernen. 

Portal: Danmark
**Rockwool** er et dansk selskap som driver med produkter og løsninger basert på steinull og er en isolasjonsprodusent. AS Rockwool i Norge har ca. 250 ansatte, som omfatter administrasjonen i Oslo, salgsapparatet, og to fabrikker; en i Moss og en i Trondheim.

Rockwool Moss
-------------

Fabrikken i Moss har 164 ansatte (2005). I tillegg til fabrikken i Moss sentrum har Rockwool Moss lagervirksomhet i Tørfestveien, en vei i Vanem næringpark (Vanem næringspark er vestsiden av Vålervegen fra Nore bru og frem til Rødsund bru).

Trivia
------

Forfatteren Ingvar Ambjørnsen har jobbet på Rockwool da bedriften hadde fabrikk i Larvik (Kilde: dokumentarfilmen "Hvit Nigger" av Aleksander Olai Korsnes 2011)

Referanser
----------

1. ↑  Rocwoll Moss
2. ↑  Rocwoll Moss Moss Avis

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Rockwool International – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
|  |
| --- |
| Hva som er igjen av Nyköpingshus, hvor Nyköpings gjestebud skjedde i 1317.

---

 Fra *Erikskrøniken*:
Hertogane soffwo bade mädhanok lagho i thera sängh nakne.Ther wider wordho the wakneat dörren osakta up gik. – – -Ther kom konungin gangande nidher,stirnande öghom, hardla vreder.«Minnes idher nakot aff Haatwna leek?Fulgörla minnes han mik!Thenne er ey bätre än hin!»

---

 |

**Nyköpings gjestebud** var Sveriges kong Birger Magnussons julefeiring den 11. desember 1317 på slottet Nyköpingshus. Gjester var blant annet hans brødre, hertugene Erik Magnusson og Valdemar Magnusson. Senere på natten lot kongen sin brødre hertugene bli arrestert, og satte dem i Nyköpingshus’ fengselstårn for å sulte i hjel.

Forhistorie
-----------

Brødrene Valdemar, hertug av Finland og mere, og Erik, hertug av Västergötland og mere, hadde tidligere gjennomført et kupp mot Sveriges kong Birger, se *Håtunaleken*. Etter at de danske og norske kongene hadde grepet inn ble det oppnådd forlik i 1310 og Sverige ble delt mellom brødrene i tre suverene stater.

Gjestebudet
-----------

Elleve år senere ble hertugene Erik og Valdemar i forsoningens tegn innbedt til å feire jul på Nyköpingshus med kong Birger og dronning Märta Eriksdatter av Danmark. Natten mellom den 10. og 11. desember 1317 ble det holdt en bankett som skulle gå inn i historien som «Nyköpings gjestebud».

I henhold til *Erikskrøniken* gikk begge hertugene til sengs mens kongens riksdrots Johan von Brunkow kom med et kompani armbueskyttere og fengslet begge hertugene. Kong Birger innfant seg selv og minnet dem om Håtunaleken: «Minns ni något av Håtunaleken? Jag minns den klart.»

Hertugene fengsles
------------------

Hertugene Erik og Valdemar ble plassert i slottets fengselshull. Kong Birger hadde imidlertid feilbedømt det politiske situasjonen i landet. Det brøt ut opprør i 1318 mot ham og han ble tvunget til å flykte til Gotland og herfra dro han senere videre til Danmark. Hertugene visste at de ikke noe forsoning å vente fra Birger og de lot opprette sine testamenter etter fem uker i fengselshullet. De ble datert den 18. januar 1318 og finnes fortsatt bevart. En av de som eksekverte testamentene var stormannen Birger Persson (Finstaætten)|Birger Persson. Kort tid etter døde begge brødrene i fengselet. I henhold til tradisjonen døde de etter pinefull sultedød.

Dermed gjensto kun den gamle enkedronningen Helvig av Holstein (Magnus Ladulås’ gemal) og dronning Märta i landflyktighet samt den unge kongen, hertug Eriks sønn Magnus Eriksson.

Dramatiseringer
---------------

August Strindberg har skrevet et teaterstykke om hendelsene, og landsantikvarien Ivar Schnell har skrevet stykket *Nyköpings Gästabud* basert på det historiske gjestebudet. Det ble oppført første gangen i 1942 ved det årlige midtsommerfesten på Nyköpingshus. Etter at midtsommerfestene opphørte ble skuespillet framført årlig i løpet juli måned på samme sted. Fra 1997 ble det spilt en annen versjon av stykket, forfattet av Lennart Lidström.
Yttre Maren i Södertälje
**Maren** er en innsjø i det sentrale Södertälje øst i Södermanland, Sverige. Innsjøen er i dag gravet sammen med østersjødelen av Södertälje kanal, noe som innebærer at innsjøens vann i dag er brakkvann. Maren ligger mellom Slussholmen og Strandgatan, og ved innsjøens ene bredde ligger Marenplan.

Bakgrunn
--------

Å gjøre vannveien gjennom Södertälje farbar har vært en høyprioritert oppgave siden vikingtiden. Så langt tilbake i tiden hadde imidlertid ikke landhevingen gjort neset helt umulig å passere for sjøgående fartøyer – man kunne fortsatt slepe båter over de grunneste partiene.

På 1400-tallet sto Engelbrekt bak arbeider med å rense opp i, og grave i kanalen. Arbeidet ble imidlertid ikke fullført. Karl XI gjenopptok arbeidet, og fikk bygget kanalen mellom Maren og Igelstaviken. Denne kanalen ble imidlertid dårlig vedlikeholdt, og med tiden forfalte den. Rester av den er fortsatt synlige enkelte steder, slik som delen som ligger mellom Scanias hovedkontor og Pershagen, hvor det fortsatt stort sett er åpen vannvei.

Det var til slutt under Erik Nordewall ledelse at kanalen mellom 1806 og 1809 at kanalen fikk en åpning, og ble farbar hele veien fra Mälaren til Østersjøen. Kanalen fikk imidlertid et litt annet leie, som medførte at Maren fikk mindre sentral betydning som vannvei.

Maren i dag
-----------

Debatten om hvorvidt det skal bygges ny bro over innsjøen eller ikke har vært ført i flere år. Siden den gamle broen ble revet på grunn av sin høye alder, har trafikken vært tvunget til å kjøre gjennom bykjernen av Stockholm, eller over Mälar- eller Saltsjöbron, noe som har medført store omveier for biltrafikken.

Kritikkere av bygging av ny bro mener til dels at kostnadene vil bli urimelig høy i forhold til gevinstene i for eksempel tid. Man mener også at Södertälje er en av de få stedene man kan legge til med båt på så sentrale steder som det Maren og Marenplan er. Som et kompromiss ble det besluttet å anlegge en gang- og sykkelbro, som skulle fjernes sommerhalvåret, slik at man på den måten kunne beholde mulighetene for å bruke båt til og fra det sentrale Södertälje. Etter flere runder besluttet man at broen likevel skulle være der året rundt.

Det forelå planer fra kommunens side om å fylle igjen Maren for å gjøre plass til et kjøpesenter. Man anså at det var stort behov for flere butikklokaler i sentrum av Södertälje, og det er begrenset med nye utbyggingsmuligheter. Å kjøpe inn bygninger for å konvertere dem til butikklokaler var ansett som vanskelig, og flere butikker ville bety flere arbeidsplasser. Planene om å bygge et kjøpesenter der hvor Maren ligger, støtte på stor motstand lokalt, og Södertäljes politikere har nå skrinlagt forslaget.

Södertäljes gjestehavn ligger inntil *Tullbacken* i yttre Maren. Det er en svært populær gjestehavn, blant annet på grunn av det strategiske leiet. I nærheten av gjestehavnen finner man sentralstasjonen Södertälje C, og slusen som forbinder Østersjøen og Mälaren.
**Maren Cathrine Welhaven Sars** (født 17. august 1811 i Bergen, død 27. desember 1898 i Christiania) var gift med Michael Sars og søster av Johan Sebastian og Elisabeth Welhaven. Hun var datter av Johan Ernst Welhaven og Else Margrethe Cammermeyer. Hun fikk 14 barn og seks av disse døde tidlig. Mannen Michael var først prest på Kinn, siden i Manger i Nordhordland, før han ble professor i zoologi i Christiania og familien flyttet dit. 

I Christiania skapte hun i 1870 landets første litterære salong, og hun var i sin samtid viden kjent for å holde fullt hus om søndagen. En behøvde ingen invitasjon, og det ble servert både mat, musikk, fortellinger, filosofisk og politisk diskusjon. Blant de faste gjestene var bl.a. Ole Bull, Edvard Grieg, Peter Chr. Asbjørnsen, Moltke Moe, Otto Blehr, Erik Werenskiold, Eilif Peterssen, Kitty Kielland, Harriet Backer og J. S. Welhaven. Datteren Eva tok over rollen som vertinne for byens venstreintellektuelle da Maren Sars døde, og flere av vennene fulgte med over i Lysakerkretsen.

Sønnene Ernst og Ossian bodde hjemme og hun styrte hus og økonomi for dem til hun døde. Bjørnstjerne Bjørnson hørte til omgangskretsen. Hun var svigermor til Fridtjof Nansen og Thorvald Lammers. 

Maren Sars omgitt av familien, fra venstre (sittende): Ernst Sars, Mally Lammers, Thorvald Lammers, Maren Sars, trolig Hjalmar Welhaven (nevø), Eva Nansen, Fridtjof Nansen. Fra Fridtjof Nansens arkiv/Nasjonalbiblioteket

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11   Norsk biografisk leksikon, nbl.snl.no, besøkt 29. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Store norske leksikon, Store norske leksikon-ID Maren\_Sars[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   basert på følgende heuristikk avledet fra tidslinjen fra andre hendelser[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   www.begravdeioslo.no, besøkt 29. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
5. ↑  Brox, Karl H. (1991). *Eva og Fridtjof Nansen : et samliv*. Gyldendal.
6. ↑  «Eva Nansen – Norsk biografisk leksikon». Besøkt 1. september 2016.
7. ↑  «Maren Sars – Norsk biografisk leksikon». Besøkt 1. september 2016.

Litteratur
----------

* Christen Collin: «En norsk mor», i *Studier og portræter*. Kristiania, 1901

| * v
* d
* r
Maren Welhaven Sars' familie |
| --- |
| ektefelle Michael Sars, bror Welhaven, søster Elisabeth Welhaven
barn Ernst, G.O. Sars, Eva Nansen, Mally Lammers
svigersønn Fridtjof Nansen, barnebarn Odd Nansen, svigersønn Thorvald Lammers, nevø Hjalmar Welhaven |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Prabook **·** Historisk befolkningsregister **·** BIBSYS **·** Geni **·** VIAF **·** ISNI
 |
**Kurt Maflin** (født 8. august 1983) er en profesjonell snookerspiller som er født og oppvokst i London, men som har bodd i Oslo siden 2003 og som representerer Norge.

Karriere
--------

Han spilte for England i proffserien i 2001, men falt ut fra denne samme sesong. Sommeren 2006 overrasket han i turneringen *German Open*, der han slo John Higgins, rangert som nummer 4 i verden, 3-0 i mellomspillet. I november samme år vant han amatørverdensmesterskapet, og var med i proffligaen i 2007/08 uten å komme lenger enn til kvalifiseringen. Han falt dermed ut av touren for neste sesong.

Maflin spilte bra i kvalifiseringen til Masters og kom til finalen etter å ha slått blant annet Jimmy White. I finalen møtte han Barry Hawkins, men tapte 4–6, og gikk dermed glipp av muligheten til å spille i hovedturneringen.

I finalen i Welsh Open og China Open 2008 var Maflin ekspertkommentator på Eurosport sin sending.

Etter å ha vunnet europeisk playoff var Maflin igjen klar for profesjonell snooker i sesongen 2010/-11.

Maflin stod for karrierens til da kanskje største prestasjon da han 4. januar 2013 slo tidligere verdensmester Neil Robertson i 16-delsfinalen i München Open med sifrene 4-3.

Maflin avsluttet sesongen 2014/15 med å kvalifisere seg til VM i Snooker (Betfred World Championship) for første gang. I første runde i verdensmesterskapet møtte han regjerende verdensmester Mark Selby. Maflin var nær ved å slå ut Selby av turneringen, men tapte til slutt i det avgjørende 19. partiet. Kampen ble spilt lørdag 18. april 2015. 

I 2019 slo han fire ganger verdensmester i snooker, John Higgins, i Evergrande China Championship og gikk videre til kvartfinale.

I VM 2020 slo Maflin ut John Higgins i åttendedelsfinalen og ble første ikke-britiske europeer siden 1988 til å gå til kvartfinalen.

Siden 2017 har Maflin regelmessig vært ekspertkommentator på Eurosport Norge sine snookersendinger.

Privatliv
---------

Kurt Maflin giftet seg med snookerspilleren Anita Rizutti i mai 2013. De bor i Oslo og har en sønn sammen.

Referanser
----------

1. ↑   The Guardian, www.theguardian.com, utgitt 19. april 2015, besøkt 4. juli 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Hawkins reaches Wembley Masters» **(engelsk)**. BBC.co.uk. 13. september 2007. Besøkt 5. november 2007.
3. ↑  Biljardforbundet: Kurt Maflin tilbake på Main Tour[*død lenke*]
4. ↑  Norsk sensasjonsseier i snooker-VM: – Vi må nesten klype oss i armen. *Aftenposten*. Besøkt 7. august 2020.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Kurt Maflin – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Kurt Maflin – CueTracker Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
Ei beverhytte i vannkanten. Den har alltid to inn-/utganger som ligger under vannspeilet
Tegningen viser hvordan beverhytta er konstruert
Ei **beverhytte** er en byggverkskonstruksjon som fungerer som bolig for bevere (*Castor*). Hytta består av kvister, greiner, mindre trestammer, jord og stein og kan være enten rund eller avlang i formen. Den konstrueres, bygges og vedlikeholdes kontinuerlig av beverne som har tilhold der. I Norge og den gamle verden handler dette i all vesentlighet om arten bever (*Castor fiber*), men i Nord-Amerika og noen få steder i den gamle verden (blant annet i Finland og Karelia i Russland) også om arten amerikansk bever (*C. canadensis*). Bevere bygger imidlertid ikke alltid hytter. I noen tilfeller graver de også ut huler i bredden av vannet.

Beverhytta plasseres gjerne i vannkanten, enten langs bredden av en innsjø, beverdam eller en sakteflytende strekning i ei elv, eller på ei grunne i et vann. I den grad hytta ligger ved en beverdam, så har bevere også konstruert demningen som forårsaker dammen. Beverhytter kan være flere meter lange og opptil 2 meter høye. Den har alltid to inn-/utganger, som ligger under vann. Av den årsak må vannansamlingen være minst 90 cm dyp på det stedet der inngangene er. Veggene er typisk cirka 30 cm tykke, og store hytter kan ha to innvendig rom, der gulvet er flatt og dekket av et lagt av tørt gress. Hytta er regnværsbestandig og godt sikret mot predasjon fra rovpattedyr.

Beboerne er et territorialt beverpar og deres avkom, som kan bestå av årets kull og deres søsken fra ett eller to tidligere kull, av og til også enda eldre søsken. I territoriet er det imidlertid bare de dominante foreldrene som formerer seg. Den vesle familiegruppa vil forsvare beverhytta og territoriet mot konkurrerende inntrengere av samme art, og selve hytta også mot predatoriske rovpattedyr. Det er imidlertid ikke uvanlig å se at fugler, spesielt større andefugler, anlegger redet sitt på toppen av beverhytta. Disse får være i fred fra beverne, siden de har felles nytte av hverandre og ikke konkurrerer om maten.

Se også
-------

* Beverdemning

Referanser
----------

1. ↑  Roisin Campbell-Palmer, Derek Gow, Gerhard Schwab, Duncan Halley, John Gurnell, Simon Girling, Skip Lisle, Ruairidh Campbell, Helen Dickinson, Simon Jones, Howard Parker, Frank Rosell (2016). *The Eurasian Beaver Handbook: Ecology and Management of Castor fiber*. Pelagic Publishing Ltd. s. 214. ISBN 9781784271152. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)
2. ↑  (no) Frafjord, Karl: *bever* i Store norske leksikon på snl.no. Hentet 28. april 2020 fra https://snl.no/bever i Store norske leksikon

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
For Bachs kantate, se Christ lag in Todes Banden, BWV 4
Åpningstaktene av *Victimae Paschali Laudes*, *Christ ist erstanden* og *Christ lag in Todesbanden*
**Christ lag in Todes Banden** er en salme av Martin Luther fra året 1524. Luthers originaltittel er *Christ ist erstanden gebessert*. 

Tekst og melodi er basert på den første kjente salmen på tysk språk, Christ ist erstanden fra rundt 1150, som igjen er basert på den gregorianske *sequentia* for påske, Victimae Paschali Laudes, formodentlig av Wipo. 

Luther fikk utgitt *Christ lag in Todes Banden* både i *Erfurter Enchiridion* og i Johann Walters *Geystliches gesangk buchleyn* (1524). 

Salmen er blitt sitert i mange musikkverks enkeltsatser og ligger til grunn for en rekke kirkemusikalske verk, en del eksempler er:

* Kantaten Christ lag in Todes Banden av Johann Pachelbel
* Kantaten Christ lag in Todes Banden, av Johann Sebastian Bach
* Messe over Christ lag in Todes Banden (TWV 09:3) av Georg Philipp Telemann
* Christ lag in Todesbanden av Johann Hermann Schein

Fotnoter
--------

1. ↑  i nyere norsk oversetting er tittelen «Se Krist, som lå i dødens bånd»
2. ↑  Med norsk tekst: «Kristus er oppstanden»

Eksterne lenker
---------------

* 

|  |  |
| --- | --- |
| Wikisource | (de) Christ lag in Todes Banden – originaltekster fra den tyskspråklige Wikikilden |

Melodi hjelp•info
Det Sovjetrussiske minnesmerke over de fallene sovjetrussiske soldatene ved Seelow  Foto: Paal Sørensen 2008 
**Seelow** er en liten tysk by med rundt 6500 innbyggere, beliggende i Brandenburg

Byen ligger i dag helt øst i Tyskland, ikke langt fra elven Oder og 16 km vest for grensen til Polen, 20 km øst for Strausberg.

Byen og Seelowhøydene omkring er mest kjent for et av de største slagene under avslutningen av andre verdenskrig, da de sovjetiske styrkene under ledelse av Georgij Zjukov vant slaget om Seelowhøydene i dagene 16. – 18. april 1945. 

Etter store tap på begge sider, åpnet denne seieren veien til Berlin, som ble tatt den 2. mai 1945.

Se også
-------

Slaget om Berlin

Referanser
----------

1. ↑  Statistikk for Seelow

Eksterne lenker
---------------

* (de) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Seelow – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** GeoNames
 |
***Chris and His Wonderful Lamp*** er en amerikansk stumfilm fra 1917, regissert av Alan Crosland.

Handling
--------

Chris, en student, havner ofte i problemer - frem til han ved en auksjon velger å kjøpe en gammel orientalsk lampe på grunn av dens merkelige design. Men det Chris ikke vet er at lampen var besatt av merkelige magiske krefter, noe han oppdager når han begynte å pusse på den. Ånden forteller Chris at den personen som eier lampen er åndens herre og at han er forberedt på å adlyde enhver befaling som dens eier, Chris, kommer med.

Som en test ber Chris ånden om å forvandle seg til en annen versjon av Chris. Deretter sender han denne dobbeltgjengeren av seg selv til skolen. Men når ånden endelig bestemmer seg for at han ikke liker å tjene som Chris sin dobbeltgjenger, begynner det virkelige trøbbelet og alle morsomhetene - som involverer foreldrene til Chris, lærere og en fastlege.

Skuespillere
------------

* Joseph Burke som Professor Cipher.
* Thomas Carnahan Jr. som Chris.
* William Wadsworth som ånden i lampen.
* Rolinda Bainbridge som Hulda.
* P.J. Rollow som Mr. Wagstaff.
* Nellie Grant som Mrs. Wagstaff.
* Shirley Braithwaite som en doktor.
* Victor McManus som Spud Ramsey.
* Claire Adams som Betty.
* George D. Melville som en auksjonsmester.

Referanser
----------

1. ↑  Chris and His Wonderful Lamp
2. ↑  CHRIS AND THE WONDERFUL LAMP

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Chris and His Wonderful Lamp* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
**Kurt Stage** (født 10. juni 1900, død 19. august 1947 i Ljubljana) var en tysk SS-offiser under andre verdenskrig. Han hadde en ledende stilling i Gestapo og hadde utenlandsoppdrag i både Norge og Jugoslavia. 

Stage ble etter krigen dømt til døden og henrettet for krigsforbrytelser.

Liv og virke
------------

Stage gikk på realgymnas i Potsdam der han avsluttet med *Primareife* før han gikk i kjøpmannslære i Berlin. Etter en periode som arbeidsledig ble han i 1926 ansatt som funksjonær i *Amtsgericht* i Potsdam, deretter i Schöneberg hvor han ble fram til midten av 1930-tallet.

Ifølge egne uttalelser meldte han seg inn i NSDAP i 1922. I medlemskortet er datoen oppgitt til 23. oktober 1925, med medlemsnummer 27.171.

Stage arbeidet i *Sicherheitsdienst* fra 1932. I 1935 kom han fra tingretten i Schöneberg til Gestapo. Etter å ha fått utdannelse som etterforsker, arbeidet han i Gestapo-avdelingen for *Angelegenheiten der NSDAP und ihrer Gliederungen* under Josef Meisinger. Senere tok Stage over ledelsen av samme avdeling – Avdeling IV C 4 (*Angelegenheiten der Partei und ihrer Gliederungen*) i Avdeling IV (Gestapo) i det nyopprettede *Reichssicherheitshauptamt*. 

Høsten 1942 ble Stage beordret til utenlandsoppdrag. Først var han Gestapo-sjef i Tromsø fram til mars eller mai 1944 med grad som *Sturmbannführer*, deretter var han Gestapo-sjef i Maribor (Marburg) ved Drau i Jugoslavia.

Etter krigen ble Stage internert av de allierte, og utlevert til den jugoslaviske regjeringen. 10. juni 1947 dømte en krigsrett i Celje ham til døden for krigsforbrytelser. Dommen ble fullbyrdet i august 1947.

Ettermæle
---------

I den norske spillefilmen *Den 12. mann* fra 2017 ble Kurt Stage spilt av den irske skuespilleren Jonathan Rhys-Meyers.

Referanser og noter
-------------------

1. 1 2   Dienstaltersliste der Schutzstaffel der NSDAP, Stand vom 1. Dezember 1936, nummer i rekken 1191[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  *Primareife* var en form for lavere examen artium som kvalifiserte til studier i økonomi, kjemi, tannmedisin, dyremedisin og noen tekniske fag, men ikke til universitetsstudier.
3. ↑  Robert Bohn: Reichskommissariat Norwegen, 2000, s. 89.
4. ↑  Lundtofte, Henrik (2004). «Berit Nøkleby,Gestapo. Tysk politi i Norge 1940-45[Gestapo. German Police in Norway 1940-45] (Oslo: Aschehoug, 2003). 288 pp. ISBN 82-03-22788-0». *Scandinavian Journal of History*. 3-4. 29: 296–298. ISSN 0346-8755. doi:10.1080/03468750410003676. Besøkt 27. desember 2020.

Litteratur
----------

* Michael Wildt: *Generation des Unbedingten. Das Führungskorps des Reichssicherheitshauptamtes*, 2002.
Denne artikkel er trettende kapittel av **ICD-10** klassifiseringen.

M00-M99 – Sykdommer i muskel-skjelettsystemet og bindevev
---------------------------------------------------------

Eksklusiv: E00-E90 – Endokrine sykdommer, ernæringssykdommer og metabolske forstyrrelser
T79.6 – Kompartmentsyndrom
O00-O99 – Komplikasjoner under svangerskap, ved fødsel og i barseltid
Q00-Q99 – Medfødte misdannelser, deformiteter og kromosomavvik
S00-T98 – Skader, forgiftninger og visse andre konsekvenser av ytre årsaker
C00-D48 – Svulster
R00-R99 – Symptomer, tegn, unormale kliniske funn og laboratoriefunn, ikke klassifisert annet sted
A00-B99 – Visse infeksjonssykdommer og parasittsykdommer
K07.6 – Visse kjeveleddslidelser
P00-P96 – Visse tilstander som begynner i perinatalperioden
### M00-M25 – Leddlidelser

#### M00-M03 – Infeksiøse leddlidelser

#### M05-M14 – Inflammatoriske leddlidelser

#### M15-M19 – Artroser

#### M20-M25 – Andre leddlidelser

### M30-M36 – Systemiske bindevevssykdommer

#### M33 Dermatomyositt

M33.2 Polymyositt
### M40-M54 – Rygglidelser

#### M40-M43 – Deformerende rygglidelser

#### M45-M49 – Lidelser i ryggsøylen

#### M50-M54 – Andre rygglidelser

### M60-M79 – Bløtvevssykdommer

#### M60-M63 – Muskelsykdommer

##### M60 Myositt

M60.8 Annen spesifisert myositt
* Inklusjonslegememyositt

#### M65-M68 – Forstyrrelser i synovialhinne og sene

#### M70-M79 – Andre bløtvevssykdommer

### M80-M94 – Ben- og brusklidelser

#### M80-M85 – Forstyrrelser i bentetthet og benstruktur

#### M86-M90 – Andre benlidelser

#### M91-M94 – Brusklidelser

### M95-M99 – Andre lidelser i muskel-skjelettsystemet og bindevev

Kilder
------

* KITHs ICD-10 søkeverktøy

| * v
* d
* r
Kapitler av ICD-10-klassifiseringen |
| --- |
| I **·** II **·** III **·** IV **·** V **·** VI **·** VII **·** VIII **·** IX **·** X **·** XI **·** XII **·** XIII **·** XIV **·** XV **·** XVI **·** XVII **·** XVIII **·** XIX **·** XX **·** XXI |

| * v
* d
* r
Helsemessige forbehold |
| --- |
| Helsenotis | Du bør aldri bruke informasjon fra internett, inkludert Wikipedia, som eneste kilde til avgjørelser eller tiltak i helsemessige spørsmål. Ved legemiddelspørsmål bør du rådspørre apotek eller lege, ved helsespørsmål relevant autorisert helsepersonell, og ved dyresykdom bør du rådspørre veterinær. Bruk aldri reseptbelagte legemidler uten etter råd fra lege. Søk råd på apoteket ved bruk av reseptfrie legemidler, kosttilskudd og naturmidler, spesielt om du også bruker reseptbelagte midler. Bruk av flere legemidler samtidig kan gi utilsiktede effekter. |
**Christ Church Cathedral**, mer formelt **Cathedral of the Holy Trinity**, er katedralen til bispedømmene Dublin og Glendalough og katedralen i den kirkelige provinsen Dublin og Cashel, i den (anglikanske) kirken i Irland. Katedralen ligger i Dublin, Irland, og er den eldste av hovedstadens to middelalderske katedraler, den andre er St. Patrick's Cathedral.

Christ Church Cathedral ligger i det tidligere hjertet av middelalderens Dublin, ved siden av Wood Quay på slutten av Lord Edward Street.

Christ Church Cathedral har sin opprinnelse fra 1038, men ble revet av Strongbow i 1172, for å gi plass til en ny steinkatedral. Denne katedralen ble bygget mellom år 1172 og 1220. I 1562 kollapset halve bygningen, og det som stod i igjen forfalt. I 1870 bestemte whiskey-destillere Henry Roe seg for å renovere kirken. Det står fremdeles igjen deler av middelalder-katedralen, men mesteparten er fra 1800-tallet. Katedralen fremstår som vakker med rike utsmykkinger og nydelige glassmalerier.

Referanser
----------

1. ↑  «Christ Church Cathedral Dublin, Irland».

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** SUDOC **·** GeoNames
 |
**Bergeronprosessen** eller **Bergeron-Findeisen-prosessen** er prosessen bak danning av nedbør i kalde skyer ved at iskrystaller vokser. Teorien bak prosessen ble fremsatt av den svenske meteorologen Tor Bergeron sammen med den tyske meteorologen Walter Findeisen.

Vanndampens metningstrykk er større over vann enn over is ved samme temperatur. Derfor vil vannet være ute av likevekt med vanndamptrykket i kalde skyer og vil fordampe for å nå likevekt. Isen kondenserer vanndampen og vokser til større iskrystaller. Etter hvert vil iskrystallene bli store nok til å falle. Da kan de kollidere med andre iskrystaller og vokse seg enda større. Denne kollisjonsprosessen kallas koalesens. Man mener i dag at dette er en av de vanligste metodene nedbør dannes på, siden de fleste skyene i atmosfæren er kalde. Det er som regel bare på lavere bredder, som tropiske strøk, at man har varme skyer der temperaturen ikke er under 0°C på noen steder i skyen. 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Rolf Mowinckel** (født 5. juli 1894 i Beiarn, død 12. juli 1928 på Nesodden) var en norsk kunsthistoriker.

Rolf Mowinckel var sønn av presten Jørgen Blydt Mowinckel (1858–1942) og Petra Johanne Meitzner (1861–1918), og bror av teologen Sigmund Mowinckel (1884–1965). Han vokste opp i Ålesund, hvor han tok *examen artium* i 1912. I 1920 tok han språklig-historisk embetseksamen. Fra 1921 var han ansatt ved Universitetets oldsaksamling. Han foretok studiereiser til Italia (1922) og Egypt (1925–1926).

Ved olsaksamlingen arbeidet Mowinckel med norsk middelalderkunst. Han tok doktorgraden i 1927 med en avhandling om *Vor nationale billedkunst i middelalderen*. Før sin tidlige død rakk han å utgi en del mindre avhandlinger, blant annet om «Våre stavkirkers oprinnelse» (1927), «Har vi hat fæstningskirker her i landet i middelalderen?» (1928), om «Det monumentale Olavsbillede» (1928) og om «De eldste norske stavkirker» (1929). Han utga også en bok om *Ægyptens vidundere* (1927).

Kilder
------

* Thora Sollied: *Slegten Mowinckel* II. Bergen, 1940.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Publikasjoner av Rolf Mowinckel i BIBSYS
**Interesseteorien** er et emne i straffeprosessen som handler om straffebudenes beskyttelsesinteresse.

En del av interesseteorien beskriver hvordan domstolene har frihet til å anvende et annet straffebud enn det som er anvendt i tiltalebeslutningen eller stevningen. Vilkåret er at straffebudet beskytter den samme interesse som det som den påtaleberettigede (fornærmede eller påtalemyndigheten) har anvendt. Den annen del av interesseteorien beskriver hvordan fornærmedes påtalerett er avhengig av at straffebudet beskytter en privat interesse.

Norge
-----

### Høyesterettsdom 1911

I 1911 ble det avsagt en dom i Norges Høyesterett som det siden er blitt henvist til i rettspraksis som begrunnelse for at straffebudet må beskytte en privat interesse for at fornærmede kan ha adgang til å anlegge privat straffesak. Retten uttalte: 

> Ved spørsmålet om, hvem der har påtalerett, må det være avgjørende hvilket rettsgode vedkommende straffebud har villet beskytte, og § 325 (1) nr. 4 sikter klarlig utelukkende til å beskytte det offentlige eller tjenestens tarv.
> 
> 
> 
> 
> 

### Straffebudene

Utdypende artikkel: Straffebud

Domstolene gjør en konkret vurdering av det straffebudet som er anvendt i stevningen. I dommen fra 1911 var det ikke bare straffeloven av 1902 § 325 (1) nr. 4 som var anvendt, men også § 123. Domstolen måtte måtte derfor også vurdere om dette straffebudet beskyttet en privat interesse. På liknende måte må det gjøres konkrete vurderinger av alle straffebudene når saken kommer opp for domstolen. Etter at et straffebuds beskyttelsesinteresse er avgjort av domstolen er det ikke mulig å komme til en motsatt slutning i en annen sak.

Referanser
----------

1. ↑  «Rt. 1911 s. 637, side 638». Lovdata. (Abonnement påkrevet)

Litteratur
----------

* Hov, Jo (1982). «Interesseteorien i straffeprosessen». *Lov og frihet: festskrift til Johs. Andenæs på 70-årsdagen, 7. september 1982*. Oslo: Universitetsforlaget. s. 453–472. ISBN 8200060438.
* Hov, Jo (1999). *Rettergang II. Straffeprosess*. Oslo: Papinian. s. 267-268 og 627-638. ISBN 8291060096.
**Hundhammeren** er et område i tettstedet Malvik i Malvik kommune i Trøndelag. Området strekker seg fra kommunegrensen til Trondheim og til Saksvik. Hundhammeren ligger ned mot Trondheimsfjorden, ca. 1,5 km vest for Vikhammer og omtrent 4 km øst for Ranheim. Hundhammeren, Saksvik, Vikhammer og Malvik danner tilsammen ett felles tettsted og har tilsammen 7 150 innbyggere (2022).

Området består av en del skog og noe landbruk, men for det meste boligbebyggelse i form av eneboliger, rekkehus og blokker.

Navnet har trolig sammenheng med at det nede ved fjorden, ved den gamle togstoppen, er et svaberg som stikker ut i fjorden og som har form som et horn. Spissen på hornet peker mot en berghammer. Herav navnet Hornhammer. Horn uttales på den lokale dialekten som Hoinn. Altså Hoinnhammern. Noen har forvekslet ordet Hoinn med Hoin (hund) (Hundhammeren). Stedsnavnet har altså ingen ting med ordet hund å gjøre.

Offentlig kommunikasjon
-----------------------

Hundhammeren har bussforbindelde til Trondheim, fra flere steder langs Malvikveien (Gamle E6). I tillegg går det lokalbuss fra Værestrøa til Trondheim.

Den nærmeste stoppestedet for lokaltog er Vikhammer stasjon, ca. 3 kilometer østover, og det nærmeste stoppested for Nordlandsbanen og Meråkerbanen er Trondheim sentralstasjon, ca. 10 kilometer vestover. Den nedlagte jernbanestasjonen Hundhammeren stasjon, ligger på Hundhammeren.

Nærmeste flyplass er Trondheim lufthavn Værnes på Stjørdal, ca. 20 km østover.

Europavei 6 går i tunnel gjennom Øvre Hundhammeren.

Referanser
----------

1. ↑  «Tettsteder. Folkemengde og areal, etter kommune.». Statistisk sentralbyrå. 14. desember 2022. Besøkt 21. desember 2022.
2. ↑   *Årbok*. 2007. s. 77.
3. ↑   *Historisk årbok*. 2006. s. 55–57.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**George Murray Levick** (født 3. juli 1876 i Nottingham i Storbritannia, død 30. mai 1956) var en britisk polarutforsker og grunnlegger av *British Schools Exploring Society*.

Etter en kort medisinsk karriere, ble han ansatt i Royal Navy i 1910. Han ble etter kort tid innvilget permisjon for å delta på Robert F. Scotts skjebnesvangre Terra Nova-ekspedisjon til Antarktis. Han deltok i *the Northern Party* og tilbrakte sommeren 1911/12 midt i en pingvinkoloni ved Kapp Adare. Hans observasjoner av adeliepingviners kurtise, paring og oppfostring av unger er beskrevet i hans bok *Antarctic Penguins*. Pakkis forhindret dem i å bli hentet ut av ekspedisjonsskipet «Terra Nova» høsten 1912, så Levick og de fem andre i gruppen ble nødt til å overvintre i en ishule på Inexpressible Island.

Under første verdenskrig tjenestegjorde han i Grand Fleet og deltok i slaget ved Gallipoli. Etter krigen forlot han Royal Navy og startet opplæring av blinde i fysioterapi. I 1932 etablerte han *British Schools Exploring Society*, der han forble president frem til sin død i 1956. Formålet med skolen var å ta med unge menn på ekspedisjoner til ukjente og fjerntliggende steder.

Litteratur
----------

* Levick, G. Murray (1914). *Antarctic Penguins: a study of their social habits*. New York: McBride Nast and Company.
* Cherry-Garrard, Apsley (1922). *The Worst Journey in the World*. London: Constable and Company.

Referanser
----------

1. ↑   www.eoas.info[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopedia of Australian Science **·** Prabook **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** NLA
 |
Ulveflokk på bisonjakt
**Hundens rangording** har vært omdiskutert. Såkalt *alfastatus* antyder topp-ranking i et slags hierarki. Alfastatus oppnås vanligvis gjennom dominans eller genetisk arv, men nyere forskning antyder at verken dominans eller genetiske arveanlegg er særlig framtredene særtrekk hos hunder. Derimot kan det eksistere et naturlig familiehierarki, der foreldrene leder og rettleder avkommet. I en slik familiestruktur er det naturlig at foreldrene står høyere på den sosiale rangstigen enn de andre individene, men dette må ikke forveksles med alfastatus.

Det er heller ikke riktig at det bare finnes et lederpar som parrer seg i en flokk, ifølge den kjente ulveforskeren L. David Mech

Se også
-------

* Alfastatus
* Dominans
* Løpetid hos hunder
* Brunst
* Hundeslekten

Referanser
----------

1. ↑  Schenkel, R. 1947. «Expression studies of wolves. Behaviour», 1:81-129.
2. ↑  Schenkel, R. 1967. Submission: its features and function of the wolf and dog. Am. Zool. 7:319-329.
3. ↑  L. David Mech (2008) Whatever happened to the term alpha wolf?[*død lenke*] www.wolf.org
4. ↑  G. Bloch & E. H. Radinger (2010) *Wölfisch für Hundehalter – Von Alpha, Dominanz und anderen populären Irrtümern*
**Red House Painters** er et amerikansk band som spiller alternativ rock. Bandet ble grunnlagt i 1989 i San Francisco av singer/songwriter Mark Kozelek. De blir regnet som viktige for slowcore-bevegelsen innen alternativ rock. Kozelek brukte bandet som et verktøy for å uttrykke sine følelser om smerte, lidelse og håpløshet.

Historie
--------

Bandet ble i 1989 grunnlagt i San Francisco, der de spilte på undergrunns-scener, spilte inn demoer fra 1989 til 1992, og etter hvert bygde seg opp en stor mengde musikalsk materiale. Da de ble tilknyttet 4AD Records i 1992, gav de ut 5 LPer på to og et halvt år. 

Det første albumet het *Down Colourful Hill*, og senere slapp de to LP-er som ikke hadde navn. Kozelek tok i bruk sin karakteristiske vokal i alle disse, og platene styrket hans rykte som en dyktig tektstforfatter. 

I 1994 slapp de en EP, *Shock Me*, og i 1995 *Ocean Beach*, som lente seg mer mot en akustisk folk-sjanger. Temaene hos Kozelek var viktigheten av hukommelse og geografi.

Mens Kozelek arbeidet med et soloprosjekt, avsluttet han samarbeidet med 4AD Records. Det neste albumet *Songs for a Blue Guitar*, ble utgitt av Island Records, men som et Red House Painters-album. Dette kan ha vært fordi Painters-navnet var veletablert, mens Kozelek som soloartist var mindre kjent. 

Et år senere var bandet ferdig med albumet *Old Ramon*, som blir regnet som mer optimistisk og mer tilgjengelig enn de andre. Men etter at flere store plateselskap slo seg sammen på den tiden, endte det opp med at Red House Painters stod igjen uten et plateselskap. De var derfor ikke i stand til å gi ut sitt neste album før i 2001. Denne gangen var det Sub Pop som gav ut albumet.

Utgivelser
----------

### Album

* Down Colourful Hill (1992)
* Red House Painters aka *Rollercoaster* (1993)
* Red House Painters aka *Bridge* (1993)
* Ocean Beach (1995)
* Songs for a Blue Guitar (1996)
* Old Ramon (ferdig i 1998, men utgirr i 2001)

### Samle-CD-er

* Retrospective (1999)

### Singler og EP-er

* Shock Me (1994)

### Sanger i filmer

* "Have You Forgotten" (Vanilla Sky)
* "Kentucky Woman" (Elisabethtown)
* "Japanese to English" (Amateur)
* "All Mixed Up" (Excess Baggage)
* "Songs for a Blue Guitar" og "The Arrival" (The Girl Next Door)
* "Carry Me Ohio" og "Lily And Parrots" (Shopgirl)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Red House Painters på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
* (en) Red House Painters på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Red House Painters på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Red House Painters på Songkick Rediger på Wikidata

* (en) Red House Painters på Last.fm Rediger på Wikidata

* (en) Red House Painters på AllMusic Rediger på Wikidata
* Offisiell hjemmeside for Sun Kil Moon, Mark Kozelek og Red House Painters
* Offisiell hjemmeside for Mark Kozelek
* Gitarnoter til Red House Painter og Mark Kozelek  Arkivert 12. september 2007 hos Wayback Machine.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC **·** BBC Things **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |
***Hundeår*** (tysk originaltittel ***Hundejahre***) er en roman fra 1963 av Günter Grass. Den utgjør tredje og siste bind i den såkalte «Danzig-trilogien», som forøvrig består av *Blikktrommen* og *Katt og mus*. I verket tar Grass for seg Tysklands historie gjennom det tyvende århundre, som han gjenforteller med tildels burleske innslag. Slik skildres for eksempel rasetenkningen under nasjonalsosialismen gjennom stamtavlen til Adolf Hitlers hund. Avkommet efter hunden danner en rød tråd gjennom fortellingen. *Hundeår* har en sammensatt, lagvis fortellerteknikk og varierende sprognivåer. Romanen er inndelt i tre bind, som dekker henholdsvis Første verdenskrig til mellomkrigstiden, overgangen til Det tredje rike og efterkrigstiden frem til det økonomiske oppsvinget, «Wirtschaftswunder», på 50- og 60-tallet.

Referanser
----------

1. ↑  Sabine Moser, Günter Grass, Romane und Erzählungen, Klassiker-Lektüren Band 4, Berlin 2000, s.67-73

  

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GND
 |