recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Oldsmobile Curved Dash Runabout 1904
*In My Merry  Oldsmobile* sangbok med en Oldsmobile Curved Dash bil
**Oldsmobile Curved Dash** er kreditert for å være den første masseproduserte bil, noe som betyr at den ble bygget på samlebånd ved hjelp av utskiftbare deler. Den ble introdusert av Oldsmobileselskapet i 1901 og produsert frem til 1907. 425 ble bygget det første året, 2 500 i 1902, med over 19 000 bygget totalt.
Da  General Motors overtok driften fra Ransom E. Olds den 12. november 1908, innførte GM  Oldsmobile modell 20. (som var Buick Modell 10 fra 1908) med større akselavstand og mindre endringer av eksteriøret.

Det var en runabout med plass til to passasjerer og ble solgt for 650 dollars. En konkurrerende Runabout, som grunn av stort salg kunne prisen unde 850 dollars var en 2-seters Ford Modell C populært kall «Doctor's Car». Den var dyrere enn Western modell fra 1905 Gale Model A. som var en roadster til 500 dollars. To andre, The Black ble solgt for 375 dollars.  og Success for 250 dollars.

Succses hadde en flat-montert vannkjølt en-sylindret motor som var plassert midt i bilen og produserte 5 Hk.  Bensintilførselen til forgasseren var basert på gravitasjon. Gearboksen var halv-automatisk med to hastigheter fremover og revers. Bilen veide 399 kg. Den hadde en toppfart på 32 Km/t.

Bilens suksess var delvis ved en tilfeldighet — i 1901 ødela en brann en rekke andre modeller, før de var godkjent for salg, og etterlot Curved Dash som den eneste intakte.

Galleri
-------

* 1903 Modell R Runabout1903 Modell R Runabout
* 1904 Modell 6C Runabout1904 Modell 6C Runabout
* 1904 Modell 6C Runabout med oppslått tak1904 Modell 6C Runabout med oppslått tak
* 1903 annonse1903 annonse

Referanser
----------

1. ↑  Posthumus 1977
2. ↑  Georgano 1985, s.
3. ↑  Oldsmobile Blir GM Arkivert 2016-08-28, hos Wayback Machine.
4. ↑  1908 Modell Oldsmobile 20 innledning Arkivert 2016-08-28, hos Wayback Machine.
5. 1 2 3  Clymer 1950
6. ↑  Rogliatti 1973
7. ↑  Sedgwick 1962
8. ↑  Wright 2000

Litteratur
----------

* Floyd, Clymer: *Treasury of Early American Automobiles, 1877-1925*. Utgiver:?Bonanza Books. 1950
* Georgano, G. N.: *Cars: Early and Vintage, 1886-1930*.Utgiver: Grange-Universal 1985.
* Posthumus, Cyril|: *The story of Veteran & Vintage Cars*. Utgiver: Hamlyn / Phoebus.London| isbn = 0-600-39155-8|
* Rogliatti, Gianni (1973). *Period Cars*. Feltham, Middlesex, UK: Hamlyn. ISBN 0-600-33401-5.
* Sedgwick, Michael (1962). *Early Cars*. Putnam.
* Wright, Richard A. (8. mars 2000). «detnews.com | Michigan History». Apps.detnews.com. Arkivert fra originalen 28. mars 2013. Besøkt 27. juni 2009.
* Soule,Gardner: *From Coast To Coast In An Old Olds*. Popular Science December 1951|Popular Science Publishing

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
***Dødsmåter*** er Odd W. Suréns fjerde roman, utkommet på Aschehoug i 2006.

Handling
--------

Fortellinga spenner over en ettermiddag og natt i forfatteren Jørgen M. Tolos liv. I løpet av disse timene skakes han av opplevelsen av å være den som henter et barn som er omkommet ved en ulykke opp fra elva og bringe det fram til folk. På et vis er han sjøl skyldig i ulykken, fordi han hele ettermiddagen har stått i vinduet og sett barnet oppholde seg på et farlig sted ved elva, har sett det klatre opp i et tre som henger ut over elva, men uten å kunne overvinne sine egne motforestillinger mot å gripe inn.

Synet av det utsatte barnet avføder jeg-personens minner om sin egen barndom og refleksjoner over sitt voksne liv. Det viser seg at han har vært et ensomt barn, og ensomheten er ikke blitt indre med åra. For noen år sia flytta han fra byen til et lite sted for å begynne et nytt liv på et småbruk, med salg av egenproduserte grønnsaker attåt sine skriveprosjekter. Imidlertid har han ikke greid å knytte noen kontakter på stedet; tvert imot føler han at alle mistenker og mistror han.

Den eneste han har hatt omgang med, er den kvinnelige bibliotekaren Reidun Foldnes, som også er innflytter. Ensomheten har inngitt han en sterk motvilje mot å åpne seg for andre mennesker, og det preger også forholdet til Reidun. Riktignok har han hatt sex med henne og overnatta der noen ganger, men det er nå en stund sia, og i ettertid innser han at hun ikke vet noe om han og han svært lite om henne. Det vil si – hun har fortalt en masse, men alt tyder på at det meste er fantasier.

Forfatterkarrieren har gått opp og ned; i de seinere åra har det vært en viss skrivetørke. Nå skriver han på et verk om dødsmåter – inspirert av den østerrikske forfatteren Ingeborg Bachmanns posthume verk *Todesarten*. Her vil han på essayistisk vis reflektere over noen kjente historiske personers merkelige og spektakulære død – fra Tycho Brahe til Ingeborg Bachmann.

Brått river han seg løs fra sine betraktninger og sin handlingslammelse, løper ut av huset i retning elva, der gutten er blitt sittende fast høyt oppe i treet. I det øyeblikket gutten får øye på den tililende redningsmannen, løfter han armen, mister grepet og faller gjennom trekrona og treffer murkanten med hodet. Når Jørgen kommer fram til folk med den døde gutten i armene, lar en person i mengden angsten og sorgen gå ut over han, går til angrep og skader ansiktet hans. Jørgen ber om å bli kjørt til Reidun. Hun pleier skadene hans, og gjør det klart at hun er glad i han og har savna han. Når Reidun har sovna, går han ut i natta for å tenke på hva som skal bli hans liv heretter. Etter å ha møtt en høyst virkelig død, kan han iallfall ikke skrive en bok som heter Dødsmåter. Slutten er åpen, men mye tyder på at han og Reidun vil kunne nærme seg hverandre og at ensomhetens tid er forbi.

Portal: Litteratur
Minnetavle ved Niebelungenbroen i Linz. Teksten lyder: - *Ved passeringen av denne broen, endte i 1945, fordrivelsens lidelse for titusener av sudettyskere.* Oberösterreich nord for Donau, var fremdeles okkupert av Den røde armé.
**Dødsmarsjen fra Brno** (tysk: *Brünner Todesmarsch*) var en del av den kollektive fordrivelsen av tyskere fra Tsjekkoslovakia etter den andre verdenskrigen. Mer enn 20 000 mennesker ble drevet til fots fra Brno til Østerrike, hvorav minst 2 000 døde underveis.

Det såkalte Nasjonalutvalget for Stor-Brno bestemte 29. mai 1945 å utvise samtlige tyskspråklige kvinner, barn og gamle fra den nå tsjekkiske byen Brno og omegn (tysk: Brünn). Etnisk tyske menn mellom 14 og 60 var allerede arrestert og bragt i fangeleire. På kvelden den 30. mai ble ca. 20 000, kanskje så meget som 26 000 mennesker samlet på et torg i Brno. Derfra ble de drevet til fots mot Østerrike, i første omgang over Donau til Linz. Om morgenen 31. mai strakk rekken av mennesker seg 16 kilometer og folkemengden økte senere til 28.000 med personer fra byer på veien. Bare noen få, enkelte høygravide og svært syke, ble tilbake i Brno. Resten tilbakela minst 60 kilometer til fots. I løpet av marsjen døde mer enn 2 000 personer, ifølge enkelte kilder mer enn 5 000 mennesker. Før krigen var omkring 25 % av Brnos 270.000 innbyggere tysktalende, i år 2000 var det et par hundre igjen av den tysktalende befolkningen. Noen døde av utmattelse, mens andre ifølge vitner, ble slått ihjel. Blant de fordrevne var også noen tsjekkiske jøder som noen dager tidligere hadde blitt befridd fra konsentrasjonsleire.

Dødsmarsjen var en del av den første såkalte «ville» fordrivelsen, fra krigens avslutning til undertegningen av Potsdamavtalen. Deretter fulgte den «regulerte» fordrivelse, som i det vesentlige var avsluttet i 1947.

* Massegrav med 186 døde i Drasenhof.Massegrav med 186 døde i Drasenhof.
* Grav med 86 ofre fra dødsmarsjen (Erdberg).Grav med 86 ofre fra dødsmarsjen (Erdberg).

Se også
-------

* Beneš-dekretene

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  Germany, SPIEGEL ONLINE, Hamburg,. «VERTREIBUNG: „Da tobte der Mob" - DER SPIEGEL 39/2000». *www.spiegel.de*. Besøkt 16. mai 2016.
2. 1 2  Glassheim, Eagle (2000). «National mythologies and ethnic cleansing: the expulsion of Czechoslovak Germans in 1945». *Central European History* (33(4)): 463-486.
3. 1 2  Gupta, Oliver Das. «"Todesmarsch" nach Zweitem Weltkrieg: Brünn bedauert Vertreibung der Sudetendeutschen». *sueddeutsche.de* **(tysk)**. ISSN 0174-4917. Besøkt 16. mai 2016.
4. ↑  Bildung, Bundeszentrale für politische. «Republik unter Druck | bpb». *www.bpb.de*. Besøkt 16. mai 2016.

Portal: Andre verdenskrig
**Finn Andreas «Mustangen» Westbye** (født 10. februar 1914 i Kristiania, død 12. juli 1994) var en norsk jazzmusiker, kjent fra en rekke innspillinger og skandinaviske samarbeid.

Den initielt banjo-spillende Westby spilte tidlig med Cirkus Verdensteater, før han ble med som fiolinist i et tidlig jazzband i 1924. Senere antok han gitar-rolle i Kabaorkesteret, ledet av Willie Vieth. Fra 1933 til 1939 var han i det populære Funny Boys (1933–39) der han også stod bak låten "Sigarett Stomp". Han spilte også i orkestre ledet av Freddy Valier, samt Robert Normanns egen kvartett String Swing (1938–39).

Westbye trakterte tidvis også saksofon i orkestre ledet av Øivind Bergh (Bristol-orkestret 1939–43), Cecil Aagaard og Gunnar Sønstevold, i sitt eget orkester, samt i Sy-We-La. Senere spilte han også i Oddvar Nygaards kvartett og Per Borthen og Per Nyhaugs orkestre, gjorde innspillinger med Karin Krog, og figurerte på fjernsyn utover 1980-tallet.

Han var ansatt som gitarreparatør i Schlagerforlaget i 1984, der han fortsatte sitt virke frem til han gikk bort sommeren 1994.

Familie
-------

Han var sønn av musiker Sigurd O. Westbye (1881–1972) og moren het Ingertha (1878–1968). Finn giftet seg med den franske sangerinnen Germaine Gracia (1928–).

Referanser
----------

1. 1 2   Sigarett Stomp – Jazz i Norge 1940–1950, side(r) 282[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Norsk biografisk leksikon, oppført som Finn Andreas Westbye, Norsk biografisk leksikon ID Finn\_Westbye, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2 3  Bjørn Stendahl; Johs. Bergh (1991) (på nb), *Sigarett Stomp – Jazz i Norge 1940-1950*, ss. 348, Wikidata Q116749804
4. 1 2  Eva Braathen Dahr, *Gitarkameratene på hils* i Aftenposten den 28. april 1994.
5. ↑  Biografi fra Jazzbasen
6. ↑  Stein Kagge, *"Funny boy" fyller 70* i Aftenposten den 10. februar 1984.
7. ↑  Morens fødsels- og dødsår er fra gravferdsetaten i Oslo
8. ↑  Bjørn Stendahl, *Finn Westbye* i Norsk biografisk leksikon.

Eksterne lenker
---------------

* Diskografi fra Jazzbasen.

Portal: Jazz

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** VIAF **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Varemesse** (ofte kalt industrimesse, trade fair, exhibition, trade show) er en midlertidig utstilling hvor firmaer fra en industrisektor selger, viser frem produkter og tjenester og bygger nettverk med forretningspartnere. 

Varemesser består generelt av tre aktører: Varemesseselskaper som arrangerer messene, leier ut utstillingsareal, organiserer praktiske gjøremål osv; utstillere, som leier et areal hvor de bygger en utstillingsstand og prenseterer sine produkter; og besøkende som besøker messen under den tiden arrangementet varer. I tillegg til utstillingene arrangeres det også konferanser, seminarer og møter under en messe, hvor industrien diskuterer trender og utvalgte temaer. Internasjonale varemesser er en viktig plattform for selskaper som ønsker å eksportere til utlandet. I Norge hjelper blant annet Innovasjon Norge og Norsk-Tysk Handelskammer norske eksportbedrifter med deltakelse på varemesser i utlandet. Lokale myndigheter eier ofte en del av varemesseselskapene i den hensikt å stimulere handel i sin region.

Varemessen har sitt opphav fra det klassiske markedet i middelalderen. Byene Köln, Leipzig og Hannover var viktige krysningspunkter for handelsruter og her oppsto de første varemessene. På slutten av 1800-tallet fram til 1920 var messene kjent som de store verdensutstillingene hvor alle slags oppfinnelser ble presentert. Den moderne messen er spesifisert til kun en industriell sektor eller salg, og har siden 1950 vært en viktig metode for eksport i land som Tyskland og USA.

Stiftelsen Norges Varemesse er med sitt anlegg i Lillestrøm den mest sentrale messehallutleier og arrangør av messer i Norge. Anlegget huser i tillegg til messer og utstillinger også hvert år et stort antall kongresser, konferanser, banketter, konserter og andre events.

Kjente messer
-------------

* Aqua Nor
* Bygg Reis Deg
* CeBit
* Den Tekniske Messen/Industridagene
* Eliaden
* GENERA
* Nor-Fishing
* Nor-Shipping
* Reiseliv
* Sjøen for alle
* IWA OutdoorClassics

Kjente messearrangører
----------------------

* Norges Varemesse, Lillestrøm
* Deutsche Messe, Hannover

Kilder
------

* Kirchgeorg, M. Giese,W. Dornscheidt, W. and Stoeck, N. (2005), *Trade Show Management:Planning,Implementing and Controlling of Trade Shows, Conventions and Events*, Gabler Verlag, Wiesbaden

Eksterne lenker
---------------

* Norges Varemesse
* Innovasjon Norge
* Norsk-Tysk Handelskammer
* Nor-Shipping
* Reiseliv
* Bygg Reis Deg

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** HDS **·** NDL **·** NKC
 |
Koba Tsakadze (i midten) sammen med Dieter Bokeloh (venstre) og Willi Egger (høyre) i 1962.  
Foto: Friedrich Gahlbeck / Deutsches Bundesarchiv
**Koba Tsakadze** (russisk: *Коба Цакадзе*, georgisk: *კობა წაქაძე*; født 19. august 1934 i Bakuriani) er en georgisk tidligere skihopper som representerte Sovjetunionen. Han er Georgias største skihopper gjennom tidene, og vant blant annet to hoppukerenn og ble nummer 5 i normalbakken i VM i Zakopane i 1962.

Tsakadze debuterte i hoppuka med 14.-plass i Oberstdorf 31. januar 1955. Seks dager senere vant han rennet i Innsbruck. Sammenlagt ble han nummer 5 i hoppuka 1955/56. Han vant nyttårshopprennet i Garmisch-Partenkirchen 1. januar 1961, og ble nummer 4 sammenlagt i hoppuka 1960/61. Han ble nummer 7 sammenlagt i hoppuka 1961/62 og 1971/72.

Han deltok i VM i 1958, 1962, 1966 og 1970, med 5.-plass i normalbakken i Zakopane i 1962 og 6.-plass i storbakken i Oslo i 1966 som beste resultat. Han var med i OL i 1956, 1960, 1964 og 1972, med 9.-plass i Squaw Valley i 1960 og normalbakken i Sapporo i 1972 som beste resultat.

Koba Zakadze er far til Kakhaber Tsakadze, som har hoppet for Georgia i OL, VM og verdenscupen.

Referanser
----------

Kilder
------

* Jens Jahn, Egon Theiner: *Enzyklopädie des Skispringens*. AGON Sportverlag, Kassel 2004. ISBN 3-89784-099-5, flere sider

Eksterne lenker
---------------

* (en) Koba Tsakadze – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Koba Tsakadze – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Koba Tsakadze – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Koba Tsakadze – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Koba Tsakadze – FIS (skihopping) Rediger på Wikidata
**Kuria Muria** er ei gruppe på fem øyer i Arabiahavet, 40 km utafor sørkysten av Den arabiske halvøya. Øygruppa tilhører Oman, der den er en del av guvernementet Dhofar.

Geografi
--------

Hallaniyah er den største og eneste bebodde av de fem granittøyene, som til sammen utgjør rundt 73 km². De andre øyene heter Hasikiyah, Sawda, Qarzawit og Qibliyah.

Historie
--------

Sultanen av Muskat avsto øygruppa til Storbritannia i 1854. Britene forsøkte å gjøre bruk av øyene. Mellom 1855 og 1860 tok et selskap fra Liverpool ut guano.

Red Sea and India Telegraph Company blei stifta i 1858 og planla å bruke øya som telegrafstasjon for forbindelsen mellom Aden og India. Forsøket på å legge kabel fra Aden til India slo feil og i 1861 blei stasjonen nedlagt. Etter dette avtok den britiske aktiviteten.

Administrativt blei øygruppa overført fra britiske myndigheter i Aden til myndighetene i Persiabukta i 1931, sjøl om øyene fortsatt formelt var en del av Adenkolonien.

Etter ønske fra innbyggerne blei øygruppa overlatt til Oman da britene trakk seg ut av Sør-Arabia i 1967. Det nylig sjølstendige Sør-Jemen aksepterte ikke dette.

Befolking
---------

Innbyggerne snakker ei dialekt av det sørarabiske språket jibbali, som er bare fjernt i slekt med arabisk.

Referanser
----------

1. ↑  «Khuriya Muriya». *Encyclopædia Britannica*. Besøkt 21. juli 2015.
2. 1 2 3  Panton, Kenneth J. (2015). *Historical dictionary of the British Empire*. Rowman & Littlefield. s. 279.
3. 1 2  Peterson, J.E. (1985). «The Islands of Arabia: Their Recent History and Strategic Importance» (PDF). *Arabian Studies*. 7: 32.
4. ↑  Rubin, Aaron D. (2014). *The Jibbali (Shaḥri) Language of Oman: Grammar and Texts*. Brill. s. 3.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Kuria Muria i Store norske leksikon (no)
* Governorate of Dhofar – Tour Oman (en)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** SUDOC **·** GeoNames
 |
**Ong Teng Cheong** (født 22. januar 1936, død 8. februar 2002) var Singapores president fra 2. september 1993 til 1. september 1999. Han var landets femte president, men den første direkte valgte. Ong gikk av som president i en alder av 63 år.

I 1972 stilte Ong opp som kandidat i parlamentsvalget som representant for The People's Action Party (PAP). Hans første politiske utnevnelse kom tre år senere da han ble utnevnt til Senior Minister of State for kommunikasjon.[*klargjør*] På den tiden presset Ong på for utviklingen av prosjektet Mass Rapid Transit System (MRT), som skulle bli det største byggeprosjektet i Singapores historie. 

Ong stilte ikke opp i valget til en andre presidentperiode i 1999, delvis av helsemessige årsaker. Ongs kone, Ling Siew mai, døde i august 1999 etter en kreftsykdom. Ong døde av lymfekreft 8. februar 2002, 66 år gammel. Ong var den første presidenten som etter sin død ikke fikk en statsbegravelse. Han fikk en statlig assistert begravelse.

Referanser
----------

1. 1 2   Gemeinsame Normdatei, besøkt 2. mai 2014[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Munzinger Personen, Munzinger IBA 00000020821, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

| * v
* d
* r
Presidenter i Singapore |
| --- |
| Yusof bin Ishak (1965–70) **·** Benjamin Henry Sheares (1971–81) **·** Devan Nair (1981–85) **·** Wee Kim Wee (1985–93) **·** Ong Teng Cheong (1993–99) **·** Sellapan Ramanathan Nathan (1999–2011) **·** Tony Tan Keng Yam (2011–) | Singapores flagg |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** Munzinger (iba)
 |
**Onesimus** (Onesimos, død ca 68 i Roma) er en person som det fortelles om i Paulus' brev til Filemon i Det nye testamentet. 

Onesimus var en slave som i redsel hadde flyktet fra sin herre Filemon. Apostelen Paulus bad Filemon om at Onesimos skulle få vende tilbake uten å frykte for straff. Onesimus hadde tydeligvis blitt en kristen etter at han traff Paulus. 

Det er vanlig å anta at Filemon er denne slavens herre, men det kan ikke utelukkes at det er Arkippos. En utbredt oppfatning av hva saken gjelder, er det følgende (i kort versjon): Filemon (eller Arkippos), Onesimos' herre, har blitt kristen gjennom Paulus' misjonsreise til Efesos noen år tidligere. Nå har slaven Onesimos rømt(?) og oppsøkt Paulus i hans fangenskap, med håp om at Paulus vil støtte ham i ønsket om å bli en fri mann – og at Paulus kan overtale Filemon om å sette ham fri. Men Paulus vil ikke det. Han skriver i stedet et vennlig og ærbødig brev til Filemon, der han roser Onesimos og ber Filemon om å betrakte ham som en kristen bror, ikke bare som en slave, og å «ta imot ham som meg selv» (v. 17).

Det er ellers i tradisjonen ansett at denne Onesimos er den samme Onesimos som den som etterfulgte Stakys som biskop av Efesos og senere Byzantion, og at han senere ble ført som fange til Roma der han ble stenet til døde. Han ble etterfulgt av Polykarp I av Konstantinopel.

Han æres som helgen og apostel i den ortodokse kirke, de orientalske kirker og den katolske kirke, og hans minnedag faller på den 16. februar.

Eksterne lenker
---------------

* Onesimus på saints.sqpn.com

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** VIAF **·** VIAF **·** GND **·** LCCN
 |
Kong Egil (Ongenþeow) blir drept av oksen, illustrasjon av Gerhard Munthe, (1899)
**Ongentheow** (gammelengelsk: *Ongenþeow*, *Ongenþio*, *Ongendþeow*; svensk: *Anganty* ) var navnet på en svensk mytisk sagnkonge av skjoldungeætten og/eller ynglingeætten. Ut fra stamtavleplassering antas han å ha levd rundt år 500. Han omtales i gamle engelske kilder som for eksempel diktverket Beowulf. Han identifiseres ofte som den svenske kongen Egil Aunsson (*Egil Vendelkråke*, svensk: *Egill*, *Eigil* ) som omtales i Ynglingatal, Historia Norwegiæ og i Ynglingesagaen.

Navnene er forskjellige og har liten etymologisk forbindelse. Grunnen til at de er antatt å ha vært samme person, er at de har samme posisjon i rekken av svenske konger og at begge blir beskrevet som fedrene til Ottar Vendelkråke (*Ohthere*) og bestefedre til kong Adils (*Eadgils*) i de forskjellige kildene. I Sverige settes navnet i sammenheng med sagnfiguren *Angantyr*.

Gammelengelske kilder
---------------------

I det gammelengelske episke diktet Beowulf beskrives Ongentheow som en fryktinngytende kriger, og det måtte to krigere til (Wulf og Eofor) for å drepe ham.

Diktet forteller om en kamp mellom to svenske stammer – *geater* (gotere) og *swioner* (svear). I diktet fortelles det at goterne under sin nye konge Hædcyn tok den svenske dronningen, Ongentheow sin hustru, til fange. Dette skulle være en hevn for at Ongentheow sine sønner Onela og Ohthere hadde gjort raningsferder inn i goternes land. Ongentheow drar etter goterne og dreper Hædcyn. Goterne blir omringet i Hrefnawudu (som betyr ravneskogen). Imidlertid kommer Hædcyns bror Hygelac goterne til unnsetning og jager swionene, men Ongentheow kan dra hjem med sin dronning.

Hygelac, som blir goterne nye konge, angriper swionene på nytt og Ongentheow blir til slutt drept av kjempene Wulf og Eofor. Kjempene blir rikt belønnet for sin bragd, og Eofor fikk gifte seg med Hygelacs datter.

Ongentheow er også nevnt i diktet Widsith som kongen av Sverige. Widsiths første del er en fragmentarisk indeks over de folkestammer, helter og sagnfolk som var kjente for 700-800-tallets angelsaksere. Innholdet har røtter tilbake til 4-500-tallet og der nevnes *Sweom Ongenþeow* («for sveane rådde Ongentheow»).

Egil
----

Frøyas haug, middelaldersk kongegrav i Uppsala, mulig gravsted for kong Ongentheow/Egil Vendelkråke.
I Islendingabok og i Historia Norvegiæ, ble tilsvarende person i kongerekka kalt Egil Vendelkråke, et navn som tradisjonelt er gitt til de som bor på den kongelige eiendommen Vendel i Sverige. Snorre Sturlason ga i Ynglingesagaen tilnavnet til Egils sønn Ottar. I disse kildene var Egil sønn av Aun den gamle (Auchun) og han beskrives her som ikke veldig krigersk. 

Ifølge de nordiske kildene ble Egil ble drept av en okse under ofring i Uppsala.

Merknader
---------

1. ↑  Her brukes skrivemåte fra Henrik Rytters nynorske oversettelse av Beowulf, Det norske samlaget, 1929

Kilder
------

* Ynglingatal
* Ynglingesagaen
* Historia Norvegiæ
* Beowulf
* Widsith
* Islendingabok

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Svenskt biografiskt lexikon
 |
**Lysekthet** eller **fargeekthet** beskriver den grad av fargebestandighet som finnes i pigmenter når de utsettes for lys over tid. Enkelte malingstyper og materialer er mer lysekte enn andre, det vil si at de lysekte pigmentene tåler lys bedre og beholder fargen lenger. Lysekthet er en kvalitet eller egenskap ved et materiale eller et fargestoff på linje med holdbarhetsegenskaper som slitestyrke og værbestandighet.

Eksempler
---------

Mange pigmenter skifter farge relativt fort, særlig når de utsettes for direkte sollys. Vi sier at de falmer eller blekner. Det er en mengde eksempler fra hverdagslivet der materialer varig endrer farge hvis de blir utsatt for lys over lang eller kort tid. Dette gjelder i større eller mindre grad for nesten alle slags fargestoffer.

* Rødlakkerte biler over en viss alder er ekstremt vanskelige å dellakkere uten å få synlig nyanseforskjell fordi originallakken oppbevares mørkt, mens bilen utsettes for lys.
* Både vanlige fargefotos og mer avanserte og dyrere utgaver, risikerer å blekne eller misfarges over tid. Prosessen er hurtigere når fotoet ikke oppbevares mørkt.
* Lyspåvirkning kan medføre at kunstverk, spesielt malerier, forandrer seg mer enn det bare tid alene gjør. Avanserte museer viser derfor gamle mesterverk i rom der belysningen er tilpasset, og skrues helt av når rommet ikke er i bruk. Bruk av blitz for å fotografere er strengt forbudt, også når en bare skal ta bilde av publikum.
* Interiører, tapeter, gulvtepper, gardiner og møbelstoffer endrer farge over tid.
* Trepanel og treholdig papir gulner og mørkner.

Seriøse malingfabrikker for kunstnerfarger oppgir lysekthetsgraden som en del av basisinformasjonen både i brosjyrer og på tubene. Enkelte av fargene som er i bruk, er kanskje ikke de mest lysekte, men der finnes ikke bedre alternativer.

Penner med lysekte blekk, det vil si fargestoff som ikke blekner, kalles ofte dokumentpenner og brukes blant annet til signaturer som må holde i mange år.

Se også
-------

* Lysaldring
* Fadeometer
Lysende nattskyer over Saimaainnsjøen.
**Lysende nattskyer**, også kjent som **noctilucente skyer** eller **polarmesosfæriske skyer**, er et lysende skyfenomen som oppstår et stykke før solen står opp eller etter solen har gått ned. De er mest vanlig i sommermånedene mellom 50° og 70° nord og sør for ekvator.

De er de høyeste skyene som kan oppstå i atmosfæren, og er å finne i mesosfæren i høyder på rundt 75 ~ 85 km. De er bare synlige når solen skinner på dem fra under horisonten og de lavere delene av atmosfæren er mørk.

Vi vet ikke så mye om de lysende nattskyene, særlig fordi de er så høyt oppe at fly og værballonger ikke når så høyt. Skyer oppstår vanligvis ikke i så store høyder. I 2006 skal det derimot sendes opp en satellitt (AIM) som skal brukes i forskning på slike skyer.

Tidligere var en forklaring at skyene kunne bestå av vulkansk aske eller meteorstøv, men i dag vet vi at de hovedsakelig består av iskrystaller. Det kan se ut til at det er et relativt nytt fenomen siden de først ble rapportert i 1885, like etter et utbrudd av vulkanen Krakatau, og det har blitt foreslått at de kan være et resultat av klimaendringer. Dr. Michael Stevens, en amerikansk forsker fra Naval Research Laboratory, tror at utslipp fra romfartøy kan føre til lysende nattskyer.

28. august 2006 fortalte forskere fra Mars Express-ferden at de fant skyer av karbondioksid 100 km over planeten Mars, som lignet lysende nattskyer.

Referanser
----------

1. ↑  «Mars Clouds Higher Than Any On Earth». *Space.com* **(engelsk)**. 28. august 2006. Besøkt 19. juli 2023.

Se også
-------

* Perlemorskyer

Eksterne lenker
---------------

* (en) Noctilucent clouds – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Noctilucent cloud – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* AIM satellitt oppdraget Arkivert 17. april 2011 hos Wayback Machine.
* BBC artikkel om AIM
* Side for observasjoner av lysende nattskyer
* Noctilucent Clouds in the Classroom
* Solar Occultation for Ice Experiment (SOFIE)
* Link mellom lysende nattskyer og romfartøy
* Lysende nattskyer over Sverige
* Flere bilder

| * v
* d
* r
Skyer |
| --- |
| Høye skyer (Type A) | Cirrus (Ci) **·** Cirrus uncinus **·** Cirrus Kelvin-Helmholtz **·** Cirrostratus (Cs) **·** Cirrocumulus (Cc) **·** Pileus **·** Kondensstriper |
| Mellomhøye skyer (Type B) | Altostratus (As) **·** Altostratus undulatus **·** Altocumulus (Ac) **·** Altocumulus undulatus **·** Altocumulus makrellsky **·** Altocumulus castellanus **·** Altocumulus lenticularis |
| Lave skyer (Type C) | Stratus (St) **·** Orografisk stratus **·** Nimbostratus (Ns) **·** Cumulus humilis (Cu) **·** Cumulus mediocris (Cu) **·** Stratocumulus (Sc) |
| Konvektive skyer (Type D) | Cumulonimbus (Cb) **·** Cumulonimbus incus **·** Cumulonimbus calvus **·** Cumulonimbus med mammatus **·** Cumulus congestus  **·** Pyrocumulus |
| Andre skyer | Perlemorskyer **·** Lysende nattskyer |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** NDL
 |
**Live Bonnevie** (født 2. april 1971 i Oslo) er en norsk forfatter og filmprodusent, bosatt i Asker. 

Bonnevie har gått forfatterstudiet ved Høgskolen i Telemark og jobber som utviklingsprodusent/produsent i Nordisk Film Production. Hun har vært involvert i mer enn 15 filmer og tv-serier, blant annet som produsent på krigsdramaet *Slaget om Narvik,* tv-serien *Twin* og animasjonsfilmen *Pelle Politibil på sporet*. Hun har også vært medforfatter på manuset til filmen *Pelle Politibil,* dramaturg/koordinator på *Den 12. mann,* utviklingsprodusent på *Tunnelen* og produksjonskoordinator på *Kon-Tiki.*

Bonnevie debuterte som romanforfatter i 2010 med *Hestenes klan*, som handler om den 17 år gamle konkurranserytteren Amanda Fivel. Boken ble nominert til Debutantprisen 2010.

Bibliografi
-----------

* *Hestenes klan* 2010 ISBN 9788202322113

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* Presentasjon av Live Bonnevie i Forfatterkatalogen på Forfattersentrums nettsider
* Omtale av boken hos Cappelen Damm Arkivert 27. mai 2010 hos Wayback Machine.
* podkasten *Hestenes klan - en podkast om hester og hestefolk Arkivert 9. juli 2020 hos Wayback Machine.* 27. april 2020

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** ISNI **·** NKC
 |
Piktogram av rullestolhåndball.
**Rullestolhåndball** er håndball som spilles av personer som sitter i rullestol. Idrettsgrenen er utviklet med sikte på at personer med funksjonshemminger som eksempelvis kan skyldes ryggmargsbrokk, fødselsskader, cerebral parese, lammelser på grunn av ulykker eller amputasjoner, skal kunne spille håndball. Sporten er anerkjent av Den internasjonale paralympiske komité (IPC). IHF Wheelchair Handball World Championship er den offisielle verdensomspennende konkurransen for nasjonale rullestolhåndballag på seniornivå.

Norge
-----

I Norge kan rullestolhåndball spilles med funksjonshemmede og ikke-funksjonshemmede på samme lag. Alle må sitte i rullestol og følge samme regelverk i forhold til spillet. Norges første landslagssamling i rullestolhåndball fant sted på Langhus i Nordre Follo i august 2022.

Norge har per november 2022 tre aktive klubber innen rullestolhåndball:

* Follo HK Rullestolhåndball – (etabl. 2015)
* Årstad Rullestolhåndball – (etabl. 2019)
* Elverum Rullestolhåndball – (etabl. 2022)

Referanser
----------

1. ↑  «Rullestolhåndball | handball.no». *handball.no - Norges Håndballforbund* **(norsk)**. Besøkt 6. november 2022.
2. 1 2  «Historisk dag for Rullestolhåndball i Norge!». Follo Håndballklubb. 13. mai 2022. Besøkt 6. november 2022.
3. ↑  «Starter opp rullestolhåndball». *www.ringsaker.kommune.no* **(norsk)**. Ringsaker kommune. 4. april 2022. Besøkt 6. november 2022.

Eksterne lenker
---------------

*Artikkelen har ingen egenskaper for offisielle lenker i Wikidata*
**Rumia** (tysk **Rahmel**, kasjubisk **Rëmio**) er en by i regionen Kasjubia som ligger i Pommerske voivodskap i Polen og som tidligere lå i Vest-Preussen. Den ligger ca. ti kilometer nordvest for Gdynia (Gdingen) og 30 milometer fra Gdańsk (Danzig), og har ca. 44 000 innbyggere.

Byen lå opprinnelig i Pomerellen og kjennes som *Rumina* fra 1220. Innbyggerne var kasjubere. Etter den andre freden i Thorn kom byen i 1466 i besittelse av den kongelige polske *starosta* i Puck. Byen ble sterkt ødelagt da den ble herjet av svenskene i 1627.

I 1772 kom byen under Preussen. Jernbanen kom til byen da jernbanestrekningen Stettin-Danzig ble åpnet i 1870. Fra 1874 ble Rahmel et distrikt i landkretsen Neustadt im Westpreußen, og bestod av landkommunene Rahmel, Sagorsch og Schmelz og godsdistriktene Johannisdorf og Rahmel. I 1912 ble godsdistriktet Johannisdorf innlemmet i landkommunen Rahmel.

Etter at Versaillestraktaten trådte i kraft som følge av første verdenskrig måtte Rahmel 10. januar 1920 avstås til Polen uten folkeavstemning, og fikk navnet Rumia.

Det ble åpnet en flyplass i Rumia i 1935, som hadde regelmessige ruter til Warszawa.

26. oktober 1939 ble området gjeninnlemmet i Tyskland. Landkretsen Neustadt im Westpreußen ble del av provinsen Danzig-Vestpreussen.

Ved slutten av annen verdenskrig ble så området igjen innlemmet i Polen.

Personer
--------

* Erika Steinbach, født 1943, president for Bund der Vertriebenen

Referanser
----------

1. ↑  ; besøksdato: 6. oktober 2022; filformat: JSON.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Rumia – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Historisk kart

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
Rullestolrugby
**Rullestolrugby**, også kalt *quad rugby*, er et ballspill for mennesker som sitter i rullestol. Herrer og damer spiller på blandede lag, og idretten utøves som oftest innendørs eller på hardwoodunderlag utendørs. Røttene til idretten fins i ishockey og rullestolbasket, og spillet oppstod i Canada i 1977. Rullestolrugby ble i 2000 en paralympisk gren.

Regler
------

For å få spille rullestolrugby internasjonalt må man ha vansker med å bevege eller være svak i minst tre lemmer (armer og ben). I Norge utøves idretten også av personer med mindre funksjonsnedsettelse på trening og i lokale/regionale turneringer, som ikke faller inn under det internasjonale klassifiseringssystemet. Det spilles på en bane som på mange måter ligner en vanlig basketballbane med midtsirkel og målområde. Det kan være maksimalt fire personer fra hvert lag på banen samtidig. For at et lag skal skåre poeng skal en person på laget, med ballen i klem mellom knærne eller i hendene, ta seg over motstandernes mållinje. En spiller kan ha ballen i maksimalt 10 sekunder før den må stusses eller passes videre til en lagkamerat. Kontakt mellom rullestolene er tillat, og er en viktig del av spillet, men uforholdsmessig tøffe taklinger, for eksempel påkjørsel bakfra, er ikke lov. Direkte fysisk kontakt mellom spillerne skal ikke forekomme.

Klassifikasjonssystemet
-----------------------

Alle spillere klassifiseres etter funksjonsnivå på en poengskala som går fra 0,5 til 3,5, hvor de som har mest nedsatt førlighet får lavest poeng. Summen av poeng for et lags spiller på banen kan ikke overstige 8.Klassifiseringen foretas av personell med en eller annen form for medisinsk utdanning, for eksempel leger eller fysioterapeuter.

Dommere og sekretariat
----------------------

Kamper spilles med to dommere, og sekretariat som styrer resultattavlen, 40-sekunders klokke og skriver protokoll fra kampen.

Rullestolrugby i Norge
----------------------

Det paralympiske piktogrammet for rullestolrugbyDet paralympiske piktogrammet for rullestolrugby
Det er i dag fem klubber som utøver rullestolrugby i Norge. Til tross for det lave antallet klubber har Norge også et landslag.

Referanser
----------

1. ↑  www.rugby.no: «Hva er quad rugby?» Arkivert 22. april 2012 hos Wayback Machine. Besøkt 20. april 2012
2. ↑  www.rugby.no: «Landslag Quad Rugby» Arkivert 30. april 2012 hos Wayback Machine. Besøkt 20. april 2012.
Mark Mitchell Campbells registeringskort fra Første verdenskrig
**Mark Mitchell Campbell** (født 1897, død 1963) var en amerikansk flypioner og stuntpilot og senere direktør i Lockheed.

Campbell fløy solo første gang den 17. oktober 1915, og han ble ansatt av flypioneren Glenn Curtiss i Curtiss Co, Buffalo, New York. Under Første verdenskrig var han sivilt ansatt flylærer ved arméens flyskole ved Great Lakes Training Center og Monterey, California. Han ble tilbudt en fast stilling innenfor det militæret men avslo ettersom han tjente mer penger ved Curtiss og som pilot ved filmopptak. Han gjennomførte flere filmopptak sammen med Frank Clarke. I tillegg konstruerte og bygde han endekkeren «Golden Eagle», som ble benyttet i 1920 ved verdensrekordflyvningen i damenes distanseflyvning.

Han satt i Lockheeds styre i perioden 1934-1960, og var en av grunnleggerne av «SilverWings Fraternity» i California. Hans sønn Mark Mitchell Campbell jr. deltok i arbeidet med konstruksjonen av romferger.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
Marsilius av Padova (nederst i midten) overrekker til en gruppe lærde sitt *Defensor pacis*. Til venstre øverst er keiseren, til høyre øverst er paven. Bibliothèque nationale de France, Lat. 14620, fol. 3r (1400-tallet)
**Marsilius av Padova** (født omkring 1285/1290 antagelig i Padova, død 1342/1343 i München) var en italiensk filosof som skrev *Defensor pacis*, der han forsvarer folkesuverenitetsprinsippet og den verdslige makt.

Etter at *Defensor pacis* ble kjent, ble Marsilius ekskommunisert som heretiker av paven.

Kilder
------

* Marsilius från Padua i *Nordisk familjebok* (2. utgave, 1912)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Deutsche Biographie **·** Encyclopædia Universalis **·** Nationalencyklopedin **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** NLA **·** NKC **·** ICCU **·** BNE **·** CiNii
 |
**Finn Øien** (født 2. november 1912, død 27. januar 2006) var grunnleggeren av Bedriftsøkonomisk Institutt (Handelshøyskolen BI).

I 1928 startet Øien som volontør hos Mustad & Søn. Etter tre år begynte han på gymnaset, før han i 1932 til 1936 tok realfagstudier. Fra 1936 til 1941 arbeidet Øien blant annet som lektor i fysikk og matematikk ved Trondheim katedralskole og som overlærer ved Trondhjems Handelsgymnasium. 1. juni 1943 etablerte han aksjeselskapet Bedriftsøkonomisk Institutt sammen med Jens Rosef. Frem til 1975 arbeidet Øien som rektor ved BI, og etter det satt han som styreformann ved skolen i en årrekke. Han deltok også ved åpningen av Handelshøyskolen BI i Nydalen i august 2005, hvor han har fått et eget auditorium oppkalt etter seg.

Referanser
----------

1. ↑   www.bi.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   nkl.snl.no, besøkt 2. juni 2019[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  «BI Årsrapport 2006» (PDF). BI. 13. april 2007. s. 6. Besøkt 1. mai 2018.
4. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 8. juni 2011. Besøkt 7. september 2011.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
Våpen for paveembetet under sedesvakans
**Sede vacante** eller **sedesvakans** er en betegnelse på perioden hvor et embetssete står tomt (*vakant*) i påvente av valg eller oppnevnelse av en ny person. Det brukes særlig om bispeseter i perioden mellom to biskoper, men kan også brukes om andre embeter.

Den hellige stol
----------------

Om Den hellige stol (pavestolen) brukes begrepet i perioden mellom en paves død og valget av en ny pave. Dette embetet er et særtilfelle, fordi pavene med noen ytterst få unntak sitter inntil sin død, slik at det oppstår sedesvakans. For andre bispeseter enn Roma skal biskopen normalt få avløsning når helsen begynner å svikte eller han oppnår en viss alder. Dersom denne perioden blir lengre enn noen uker, går den over til å være et interregnum. Hovedforskjellen er at under en vakans er de aller fleste styrefunksjoner satt ut av spill, mens under et interregnum må flere funksjoner fylles på irregulært vis. Siste gang det ble erklært at man hadde et interregnum var perioden fra 10. november 1241 til juni 1243. 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND
 |
**Luigi Rovati** (født 24. november 1904, død 8. mars 1989) var en italiensk bokser som deltok i de olympiske leker 1932 i Los Angeles.

Rovati vant en olympisk sølvmedalje i boksing under OL 1932 i Los Angeles. Han kom på andreplass i den tyngste klassen, tungvekt (over 79,4 kg). I finalen tapte han for argentinske Santiago Lovell. Det var seks boksere fra seks nasjoner som stilte i tungvektsklassen som ble avviklet i perioden 10. til 13. august 1932.

Lovells yngre bror Guillermo Lovell ble sølvmedaljevinner i boksing under OL 1936 i Berlin.

OL-medaljer
-----------

* 1932 USAs flagg Los Angeles - Sølv Sølv boksing, tungvekt

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Luigi Rovati – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Luigi Rovati – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Luigi Rovati – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

* (it) Luigi Rovati – Italias olympiske komité Rediger på Wikidata

* (en) Luigi Rovati – BoxRec Rediger på Wikidata
**Finn Ludvig Seemann** (født 18. oktober 1944, død 7. september 1985) var en norsk fotballspiller. Han spilte 15 kamper og scoret fire mål for det norske A-landslaget, og spilte for en rekke klubber både i Norge og utlandet.

Seemann startet fotballkarrieren i Lyn, hvor han ble seriemester i 1964. Høsten 1965 ble han proff i den skotske klubben Dundee United. Etter to sesonger i Skottland dro han til nederlandsk fotball hvor han spilte for DWS Amsterdam og FC Utrecht, og bodde også en periode i USA før han returnerte til Lyn i 1975. Han har også spilt for Vålerenga, Sarpsborg og Bækkelaget. Han spilte også bandy og fikk tre landskamper i denne idretten (debut 1964).

I en reportasje i Dagbladet blir han på grunn av livsstilen sammenliknet med den nordirsk/engelske fotballspilleren George Best.

Finn Seemann omkom i en bilulykke på Dovre i 1985.

Referanser
----------

1. ↑   transfermarkt.com, oppført som Finn Seemann †, Transfermarkt spiller-ID 300816, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Finn var Norges George Best: Ballkunstneren. Festene. Kvinnene. Tragedien»Betalt abonnement kreves. *Dagbladet.no*. 6. september 2017. Besøkt 27. september 2017.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Finn Seemann – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) Finn Seemann – national-football-teams.com Rediger på Wikidata

* (en) Finn Seemann – EU-Football.info Rediger på Wikidata

* (no) Finn Seemann – Norges Fotballforbund Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni
 |
**Secure Digital Music Initiative (SDMI)** var et forum for en gruppe bedrifter innen IT, forbrukerelektroniske varer, sikkerhetsteknologi, ISP og plateindustri. Det ble opprettet i 1998, og hadde over 200 deltakere. Formålet til forumet var å utvikle teknologi som skulle beskytte avspilling, lagring og distribusjon av digital musikk.

SDMI er mest kjent for sin «SDMI challenge», en utfordring til hele «det digitale samfunnet». Utfordringen ble annonsert i et åpent brev lagt ut på deres hjemmesider, der de inviterte hackere, kryptologer, og andre til å knekke seks av deres systemer, deriblant fire vannmerkingsteknikker. En gruppe forskere, blant dem professor Edward Felten, oppdaget grunnleggende feil ved oppbygningen av vannmerkingsteknologien og ønsket å publisere funnene på den fjerde *International Information Hiding Workshop* i Pittsburgh i 2001. SDMI, sammen med Recording Industry Association of America, responderte med å true med søksmål dersom de publiserte funnene. Felten trakk i første omgang sin presentasjon, men publiserte og presenterte funnene på USENIXs sikkerhetskonferanse senere samme år.

SDMIs hjemmesider ble ikke oppdatert etter 18. mai 2001, og ble nylig fjernet fra nett. De er fremdeles tilgjengelige via Internet Archive.

Se også
-------

* Digital rettighetsadministrasjon

Referanser
----------

1. ↑  «SDMI challenge FAQ». Princeton university.
2. ↑  «RIAA/SDMI Legal Threat Letter (April 9, 2001)». EFF. Arkivert fra originalen 16. november 2001.
**Frederick William Kwasi Akuffo** (født 21. mars 1937, død 26. juni 1979) var president i Ghana fra 1978 til 1979. Han kom til makten ved et militærkupp og ble henrettet tre uker senere.

Akuffo fullførte sin andre utdannelse på Presbyterian Boys' Secondary School i 1955 i Odumase i Ghana.[] Etterpå vervet han seg til hæren og trente med hæren blant annet i England.[]
Mens han var i hæren, tjenestegjorde han i luftforsvaret i 6. bataljon, som 2. brigader. I 1974 ledet han en kampanje som førte til bytte fra venstrekjøring til høyrekjøring.[] På grunn av denne suksessfulle kampanjen ble han kommandant av Ghanas militæret.[]

I 1975 ble han leder for forsvarsdepartementet. 5. juli 1978 ble han president. Som president fortsatte han forberedelsene til å gi makten i Ghana tilbake til folket.[] Myndighetene gjorde mytteri og Jerry Rawlings ble president den 4. juni 1979.[]

I likhet med flere andre offiserer ble han henrettet ved Teshie militærleir i Ghana.

Referanser
----------

1. ↑   Gemeinsame Normdatei, GND-ID 1164382861[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Munzinger Personen, oppført som Frederick W. K. Akuffo, Munzinger IBA 00000015352, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

  



|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Ignatius Kutu Acheamphong** | **President i Ghana**(1978–1979) | Etterfølger:**Jerry Rawlings** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Prabook **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** Munzinger (iba)
 |
Den østerrikske gardebataljonen.
**Österreichs Bundesheer** er Østerrikes armé og militærvesen. Styrkenes øverstkommanderende er forbundspresidenten, mens forsvarsministeren har den daglige politiske ledelsen og Generalstaben har den daglige militære ledelsen.

Styrkenes konstitusjonelle oppgaver er:

* Ansvar for det militære forsvaret av Østerrike.
* Beskyttelse av statens konstitusjonelle institusjoner og borgernes demokratiske friheter.
* Medvirkning i å opprettholde intern orden og sikkerhet.
* Bistand ved større naturkatastrofer og ulykker.
* Deltakelse i internasjonale fredsbevarende og humanitære operasjoner.

20. januar 2013 ble det avholdt en rådgivende folkeavstemning i Østerrike om landet skulle avskaffe militær verneplikt og i stedet ha et profesjonelt forsvar. Resultatet var 59,7 % nei-stemmer og 40,3 % ja-stemmer.

Eksterne lenker
---------------

* Österreichs Bundesheer

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Nikolai Julius Sørensen** (født 14. september 1850 i Råde, død 28. januar 1923 i Kristiania) var en norsk folkehøyskolemann, politiker og redaktør.

Nikolai Julius Sørensen ble student i 1869 og viet seg siden til folkehøyskolesaken, delvis som lærer og delvis som folkehøyskolebestyrer. Etter å ha tatt juridisk eksamen i 1876 var han bestyrer for Alfheim folkehøyskole fra 1878. Denne skolen holdt til på forskjellige steder i Smaalenene helt til 1890. Som skoleforstander utga han tidsskriftet *Heimdal*, og skrev en del bøker. Han redigerte også avisen *Østlandske Tidende*. På grunn av en rekke angrep på kongedømmet og forherligelse av republikken i denne avisen ble han i 1881 idømt 60 dagers arrest av Høyesterett for majestetsforbrytelse.

Fra 1883 til 1888 representerte Sørensen Venstre for Smaalenenes amt på Stortinget. Fra 1888 til 1893 utga han avisen *Posten*, med hans kone som navngitt redaktør. Fra 1892 til 1918 var han statsrevisor. Han deltok i stiftelsen av Norges Fredsforening i 1885 og stiftet i 1895 Kristiania Fredsforening. 

Sørensen var bror av landskapsmaleren Jørgen Sørensen.

Referanser
----------

1. ↑   Stortinget og statsraadet: 1814–1914. B. 1 D. 2 : Biografier L-Ø : samt tillæg, side(r) 870[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   nbl.snl.no, besøkt 29. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Biografisk informasjon om Nikolai Julius Sørensen , NSD Norsk senter for forskningsdatas politikerarkiv (nedlagt)
4. ↑  Eivind Torkjelsson. «Jørgen Sørensen». *Norsk biografisk leksikon*. Besøkt 29. oktober 2017.

Kilder
------

(da) Keilhau, W.:  «Sørensen, Nicolai Julius», i: *Salmonsens konversationsleksikon*, 2. utgave. Bd. XXII, København: J. H. Schultz, 1927, s. 1066.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Nikolai Julius Sørensen hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Historisk befolkningsregister **·** BIBSYS **·** Geni **·** VIAF
 |