recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**IVL A. 22 Hansa** var en finsk lisensbygget tysk to-seters, lavviinget én-motors sjøfly Hansa-Brandenburg W 33, bygget av Hansa und Brandenburgische Flugzeugwerke på 1920-tallet

Design og utvikling
-------------------

**Hansa-Brandenburg W.33** ble konstruert  i 1916 av Ernst Heinkel og gikk i tysk tjeneste i 1918. 26 fly ble bygget, men bare seks før det tyske riket kollapset i 1918. Det var merkbart bedre enn FF.33L og viste seg å være et utmerket fly. Hansa-Brandenburgs enkeltdekkere påvirket betydelig konstruksjon av tyske sjøfly. Flere kopier dukket opp i 1918, for eksempel Friedrichshafen FF.63, Dornier Cs-I, Junkers J.11, og L. F. G. Roland ME 8. Etter krigen ble en versjon av W.29 ble brukt av Danmark, mens Finland fikk en lisens for produksjon av W.33.

IVL A. 22 Hansa på ski i under en motor test

Operativ historie
-----------------

Finland kjøpte en rekke W.33 og W.34 fly fra Tyskland. I 1921 fikk Finland også produksjonlisens for W.33. Den første finsk-bygget Hansa foretok sin jomfrutur 4. november 1922 og ble kalt **A. 22**. Dette flyet var det første industrielt produserte fly i Finland. I løpet av de neste fire årene ble 120 flyet produsert. Dette flyet ble det nest mest tallrike fly som var blitt bygget i Finland for det finske flyvåpen gjennom tidene 

Den finske Air Force brukte fly i maritime service til 1936.

Varianter
---------

* **Hansa-Brandenburg W 33** - tysk original, 26 bygget

Eksterne lenker
---------------

* Mer om Hansa.  Arkivert 24. mars 2016 hos Wayback Machine.

Overlevende
-----------

Det finnes en Hansa i det Finlands luftfartsmuseum.

Operatører
----------

Finlands flagg Finland
* Finlands flyvåpen

Latvias flaggLatvia
* Latvias marine
Ordovikenes bosetting før romerne invaderte Britannia
**Ordovikene** var en keltisk stamme som levde på De britiske øyer før romernes erobring. Deres hovedområde var i dagens Wales, mellom silurene i sør og decangelerne i nord. De ble beseiret av den romerske guvernøren Gnaeus Julius Agricola i et felttog i årene 77 og 78.

De livnærte seg på jordbruk og sauehold, men hadde også en sterk militær tradisjon og levde i befestede bosetninger og fort anlagt på åsrygger. Deres motstand mot romerne ble for det meste styrt av Caratacus, som hadde gått i eksil hos ordovikene etter at hans egen stamme var blitt slått i slaget ved Medway i 43. Han ble krigsherre hos ordovikene og silurene og ble regnet som samfunnsfiende av romerne. Han ble beseiret i slaget ved Caer Caradock i 50 av romerske styrker under Publius Ostorius Scapula. Man antar at ordovikene led store tap i slaget, da de etter dette ikke lenger utgjorde en større militær trussel. 

I 70-årene gjorde de opprør mot den romerske okkupasjonen og knuste en kavaleriskvadron. Dette førte til en skarp reaksjon fra Agricola, som ifølge Tacitus utslettet hele stammen. Dette ser ut til å være korrekt, da det etter dette ikke finnes nye referanser til ordovikene. Eventuelle overlevende kan ha blitt opptatt i andre stammer, slik Caratacus hadde blitt tidligere.

Andre betydninger
-----------------

I 1879 ga geologen Charles Lapworth navnet den ordovikiske periode til en geologisk periode, ettersom hans forskning var basert på steiner funnet i stammens kjerneområde.

Se også
-------

* Liste over keltiske stammer

Referanser
----------

1. ↑  Tacitus *Agricola*, kap 18

Kilder
------

* Cornelius Tacitus (1968). *Agricola og Germania*. Oslo: Aschehoug.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |

[[Kategori
**Ordines equestres maiestatis Mastodontis**, blant tannleger også kalt **Mastodontordenen** eller **Mastodonten**, er en utmerkelse tilknyttet Odontologforeningen ved Universitetet i Oslo. Den ble grunnlagt i 1933 har som formål å sørge for at studenter, tannleger og andre med en særdeles fortjenestefull aktivitet innenfor Odontologforeningen og/eller i det odontologiske miljø, skal få en velfortjent heder.

Ordenen har tre grader:

* Ridder
* Kommandør
* Storkors

Ordenstegnet er en mastodont og er inspirert av den danske Elefantordenen. Ordensbåndet er grønt.

Ordenskapitulumet består av fire medlemmer; to tannleger og to studenter. Tannlegene er ikke på valg, mens studentene velges på Odontologforeningens generalforsamling. Ordenskapitulumet arbeider helt uavhengig av, men får økonomisk tilskudd fra Odontologforeningen. Ordenskapitlet mottar forslag på verdige kandidater for dekorasjon, men står fritt til å foreta selvstendige vurderinger av hver enkelt foreslått person.

Referanser
----------

1. ↑  Harald Ulvestad og Lars Ulvestad: «Norske odontologiske ordener og hederstegn», *Den norske tannlegeforenings tidende*, årg. 118 nr. 8, 2008.
2. ↑  Ulvestad og Ulvestad, s. 538.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
**Ordnance QF 95-mm howitzer** var en britisk haubitser brukt under den andre verdenskrig i **CS**-varianter ( Close Support ( nærstøtte ) ) av britiske stridsvogner fra slutten av 1942. Den var tilpasset lavetten brukt av stridsvognskanonen «Ordnance QF 6-pdr» og ble hovedsakelig brukt av CS-varianter av stridsvogner som brukte denne kanonen. Den ble gjort unødvendig av stridsvognskanonen «Ordnance QF 75-mm» da denne ble tatt i bruk fra våren 1944 siden denne selv kunne brukes effektivt til nærstøtte.

Spesifikasjoner Ordnance QF 95-mm howitzer
------------------------------------------

* Kaliber: 95 mm
* Lengde: 2184 mm
* Rekkevidde: Opptil 5487 m ( HE )
* Utgangshastighet: 503 m/s ( HEAT )
* Skuddhastighet: 18 per min.
* Ammunisjonstyper:
	+ HE
	+ HEAT
	+ MV HE

Kampkjøretøyer utstyrt med Ordnance QF 95-mm howitzer
-----------------------------------------------------

Churchill V
* Centaur IV stridsvogn
* Cromwell VI stridsvogn
* Cromwell VIII stridsvogn
* Churchill V stridsvogn
* Churchill VIII stridsvogn
* Churchill XI stridsvogn
* Alecto I selvdrevet artilleri

Portal: Andre verdenskrig
**Skedulering** er innen informatikk den metode hvorigjennom arbeid som er blitt spesifisert blir tildelt ressurser for å fullføre arbeidet. Arbeidet kan være virtuelle enheter som tråder, prosesser eller dataflyt, som igjen blir skedulert over på maskinvareressurser slik som mikroprosessorer, nettverksforbindelser eller utvidelseskort.

En skeduler er det som utfører skeduleringsaktiviteten. Den er ofte implementert slik at de holder alle datamaskinens aktiviteter opptatte (slik som load balancing), tillate flere brukere å dele systemets ressurser effektivt eller for å oppnå tjenestekvalitet. Skedulering eller fundamentalt for datasystemer i seg selv og en iboende del av utførelsesmodellen til et datasystem; konseptet med skedulering gjør det mulig å ha fleroppgavekjøring på en enkelt CPU.

Skedulering inngår i operativsystemer, i enkeltstårende såvel som i datanett (tidsdelte operativsystemer som Unix og dets derivater, nettverksoperativsystemer og distribuerte operativsystemer), i innebygde systemer og i databaser.

Litteratur
----------

* Operating Systems: Three Easy Pieces av Remzi H. Arpaci-Dusseau and Andrea C. Arpaci-Dusseau. Arpaci-Dusseau Books, 2014.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
Kulturattraksjon i Yangquans bydistrikt
Yangquan i Shanxi
**Yangquan** (kinesisk: 阳泉; pinyin: *Yángquán*) er en kinesisk byprefektur i provinsen Shanxi i det nordlige Kina. Befolkningen innen prefekturet angis (2004) til 1 289 500 innbyggere.

Administrative enheter
----------------------

Byprefekturet Yanquan har jurisdiksjon over 3 distrikter (区 *qū*) og 2 fylker (县 *xiàn*). 

| Kart |
| --- |
|  |
| # | Navn | Hanzi | Hanyu Pinyin | Befolkning(2003 est.) | Areal (km²) | Tetthet(/km²) |
| **Distrikter** |
| 1 | Bydistriktet | 城区 | Chéng Qū | 210 000 | 19 | 11 053 |
| 2 | Gruvedistriktet | 矿区 | Kuàng Qū | 220 000 | 10 | 22 000 |
| 3 | Forstadsdistriktet | 郊区 | Jiāo Qū | 220 000 | 633 | 348 |
| **Fylker** |
| 4 | Pingding | 平定县 | Píngdìng Xiàn | 320 000 | 1 350 | 237 |
| 5 | Yu | 盂县 | Yù Xiàn | 290 000 | 2 439 | 119 |

Geografi
--------

Høyhus i Yangquan by
Området og byen ligger i vesthellingene av Taihangfjellene, som løper langs provinsgrensen mellom Shanxi og dens østlige naboprovins, Hebei. Det viktige Niangzipasset gjennom fjellene er en av prefekturets turistattraksjoner, likeså fjellet Zangshan.

Historie
--------

Området var frem til slutten av 1800-tallet en heller ugjestmild villmark. Det var først etter at jernbanelinjen fra Shijiazhuang til Taiyuan ble åpnet i 1903, og det dermed ble praktisk mulig og økonomisk rentabelt med gruvedrift i større stil (kull, jernmalm) at det vokste frem en mindre by her. Den hadde i 1936 vokst til over 30 000 innbyggere. 

Formelle byrettigheter ble innvilget Yangquan by først i år 1951. Den ble dermed også den første byen som fikk byrettigheter etter Det kinesiske kommunistparti hadde erobret landet og etablert Folkerepublikken Kina i 1949.

En av kullkvalitetene som leveres fra Yangquans gruver er kjent for å være røykfri ved brenning.

Samferdsel
----------

### Jernbane

Qingdao-Taiyuan høyhastighetstog stanser her på sin vei fra Qingdao til Taiyuan.

### Vei

Kinas riksvei 207 løper gjennom prefekturet, både gjennom selve byen Yangquan og gjennom fylket fylket Pingding. Denne viktige trafikkåren begynner i Xilinhot i Indre Mongolia nær grensen til Mongolia, løper sørover og ender i Hai'an, en by som ligger i Xuwen fylke sør på Leizhouhalvøya i provinsen Guangdong.

Kinas riksvei 307 passerer gjennom området. Den begynner i Qikou i Hebei og fører gjennom provinsene Shanxi og Shaanxi til Yinchuan i den autonome region Ningxia Hui.

Eksterne lenker
---------------

* Kinesisk kart over selve byen Yangquan Arkivert 20. november 2008 hos Wayback Machine.
* Fotos fra Yangquan på nettstedet *Panoramio*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** VIAF **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
**Boeing B-50 Superfortress** var et amerikansk bombefly fra etterkrigstiden.

Flyet var en videreutvikling av bombeflyet Boeing B-29 Superfortress og hadde opprinnelig betegnelsen **B-29D**, men var blant annet utstyrt med nye, kraftigere Pratt & Whitney R-4360 stjernemotorer, høyere haleparti og en ny vingestruktur som var både sterkere og lettere. Bare 25% av delene var felles med B-29. 

Flyet ble produsert i 371 eksemplarer av Boeing mellom 1947 og 1952 og det ble brukt av USAF Strategic Air Command fra 1948 til 1954. En videreutvikling av flyet som rekognoseringsfly, **RB-50**, forble i tjeneste frem til 1965. Denne typen fly spilte en viktig rolle i den tidlige fasen av den kalde krigen. En tankfly-variant ble også produsert. Denne fikk betegnelsen **KB-50**, og utførte oppdrag blant annet under Vietnamkrigen.

I 1949 fløy en B-50 under navnet «Lucky Lady II» jorden rundt non-stop. Dette ble gjennomført ved lufttanking. Kapteinen på flyet som utførte denne bragden var James Gallagher. Flyet tok av fra Carswell Air Force Base i Fort Worth, Texas 26. februar og landet på samme flyplass 2. mars.

Referanser
----------

1. ↑  Knaack, Marcelle Size (1988). *Post-World War II bombers, 1945-1973*. Office of Air Force History. ISBN 0-16-002260-6.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Boeing B-50 Superfortress – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) B-50 Superfortress – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
Historien om Helge og Olov finnes også i Saxo Grammaticus danske krønike. 
**Meykonungar** (Meykòngr) eller **møykonger** er et litterært begrep som brukes for å forklare kvinner med en helt spesiell rolle i islandsk sagalitteratur. En meykonungar er en kvinnelig regent som ikke har noen menn i posisjon over seg. Hun har ikke en levende far, ingen brødre og ingen mann. 

Møykonge-fortellinger er unikt for islandsk sagalitteratur, islandske sagaforfattere utviklet og eksprimenterte med en type bridal-quest romanse som ikke finnes i andre steder i det store internasjonale korpus av europeisk fiksjon fra middelalderen.

Den islandske møykonge-narrativen er en annerledes versjon av europeiske historier som handler om å temme vanskelige prinsesser, fordi plottet er dominert av en kvinnelig regent som insisterer på å bli kalt *kongr* heller enn *dróttning*. Det som går igjen i mange meykonungar fortellinger er en arrogant kvinne som ikke bare avviser friere som kommer til henne, men også utsetter dem for psykisk eller fysisk krenkelse. Plottene i disse fortellingene dreier seg ofte om den mannlige protagonistens forsøk på å «overvinne» meykonungaren og med det gjøre henne til sin kone.

I Rolf Krakes saga (*Hrólfs saga kraka*) dukker dette plottet opp. Faren til Rolf, Helge vil gifte seg med dronningen av Saksland, Olov Hun er en typisk meykonungar og blir beskrevet slik:

«Ho levde på same vis som hærkongar. Ho gjekk med skjold og brynje, hadde sverd i beltet og hjelm på hovudet. Slik såg ho ut: ven å sjå til, men hard i lynde og stormannsleg. Det vart sagt at ho var det beste giftet i nordlanda på den tid, som folk visste om. Men ho ville ikkje ha nokon mann»

Meykonungar skiller seg fra for eksempel en skjoldmø, en kvinnelig kriger, ved at de ikke nødvendigvis selv er aktive krigere. Elìnborg, som overtok Frakkland fra sin far nektet å forsvare landet mot en spesielt offensiv frier og ble tvunget til å søke hjelp fra en frier hun allerede hadde avvist og så på slaget fra et tårn. Kvinnenes motvilje mot å krige kan ha en sammenheng med at det ikke var forventet at de skulle være gode krigere, som igjen demonstrerer deres behov for en mann. Istedenfor bruker de sin overlegne intelligent og ofte magi mot sine friere.

Referanser
----------

1. ↑  Kalinke, Marianne E. (1990). *Bridal-Quest Romance in Medieval Iceland*. Itahca: Cornell University Press. s. 66. ISBN 0-8014-2356-2.
2. ↑  Kalinke, Marianne E. (1990). *Bridal-Quest Romance in Medieval Iceland*. Itacha: Cornell University Press. s. 66. ISBN 0-8014-2356-2.
3. ↑  Kalinke, Marianne E. (1990). *Bridal-Quest Romance in Medieval Iceland*. Ithaca: Cornell University Press. s. 66. ISBN 0-8014-2356-2.
4. ↑  Kalinke, Marianne E. (1990). *Bridal-Quest Romance in Medieval Iceland*. Itacha: Cornell University Press. s. 66. ISBN 0-8014-2353-2 Sjekk `|isbn=`-verdien: checksum (hjelp).
5. ↑  Eggen, Erik (1962). *Soga om Rolva Krake*. Oslo: Det Norske Samlaget. s. 29.
6. ↑  Erik, Eggen (1962). *Soga om Rolv Krake*. Oslo: Det Norske Samlaget. s. 29.
7. ↑  Jochens, Jenny (1996). *Old Norse Images of Women*. Philadelphia: University of Pennsylvania Press. s. 103.
«**Gamle Svarten**» er opprinnelig en gammel engelsk vise, som kom til Norden på 1930-tallet. Den ble oversatt både til norsk, svensk og dansk, og tekstene «stjal» litt fra hverandre i Norden. Den originale teksten er signert Kennedy & Carr. I Norge hadde Reidar Andresen stor suksess med denne på plate etter krigen, og den finnes i en rekke plateinnspillinger i Norden, blant annet på De Syngende Husmødres plate *Husmødrenes favoritter* og på *Frem fra Glemselen kap.14* med Helge Borglund. Arne Sveen hadde også stor suksess med denne låten.

Teksten
-------

Ref: *Gamle Svarten, kamerat på hele ferden,  
Gamle Svarten, den beste her i verden,  
når du ikke traver lenger, venter grønne kløver enger,  
på deg min gode gamle venn.*

Trav nå på kamerat for ennå viser månen oss vei,  
trav nå på kamerat du vet at lønnen venter på deg,  
på din rygg du bærer meg i natten frem til henne som venter oss begge hjem,  
trav nå på kamerat du finner veien i dal og hei.

Hovene slår muntert mot veiens sten  
hva gjør det om jeg er trett og timen sen,  
til henne det går over berg og mo ned til stuen i dalens ro,  
og stjerner lyser veien til vårt lille bo.

Info
----

Sangen er skrevet av Jimmy Kennedy og Michael Carr. Sangen heter "Ole Faithful" på engelsk og dukket opp i filmen "The Big Show" (Republic pictures) fra 1936. Gene Autry spilte hovedrollen og sang låten i filmen og på plate.

Jimmy Kennedy skrev også teksten til låter som "Isle of capri" (1934), "Red sails in the sunset" (1935), "The sunset trail (Sommerkveldens melodi)" (1936), "South of the border" (1939) og
"Istanbul, Konstantinopel" (1953). Han skrev rundt 2000 låter fra slutten av 1920 tallet til begynnelsen på 1960 tallet. Over 200 av disse ble hits.
**Spenserstrofe** er en bunden versform som ble oppfunnet av engelskmannen Edmund Spenser og benyttet første gang i hans episke verk *The Faerie Queene* (1590-96). Hver strofe består av ni verserader. De åtte første er skrevet på et femfotet jambisk, et såkalt jambisk pentameter, og følges av en frittstående avsluttende alekandrinsk verserad med ytterligere en jambe, et jambisk heksameter, med en typisk takthvile etter den tredje jamben. Rimskjemaet for verseradene er «ababbcbcc».

Noen andre brukere
------------------

Spensers verseform var lenge ubrukt av andre, men ble gjenopptatt av flere kjente poeter i 1800-tallets britiske romantikk. Blant dem kan nevnes:

* Lord Byron i *Childe Harold's Pilgrimage*
* John Keats i *The Eve of St. Agnes*
* Percy Bysshe Shelley i *The Revolt of Islam* og *Adonais*
* William Wordsworth i *The Female Vagrant*, som inngikk i Lyrical Ballads
* Alfred Tennyson i første del av *The Lotos-eaters and Choric Song*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Gamle postgården** er en murbygning fra 1923 på vestsiden av Tiedemands Plass i Mandal i Agder.

Bygningen var tidligere byens posthus, men Posten flyttet høsten 1988 til Øvrebyen senter. Fra 1992 er gamle postgården brukt som et allaktivitetshus, drevet som en stiftelse av lokale lag og organisasjoner. I 1998 overtok Mandal kommune driftsansvaret for allaktivitetshuset. Bygningen huser idag blant annet Mandal kulturkontor og en ungdomsklubb.

På plassen hvor Gamle postgården idag ligger, stod der tidligere to store trebygninger fra 1868. Det var Lauritz Olsens sal (senere Støhlmachers sal) og Lauritz Olsens hotell. En januarnatt i 1911 ble imidlertid hele det store bygningskomplekset lagt i aske i løpet av tre timer.

Gamle postgården er idag fredet. Av denne grunn kan man fortsatt besiktige riksvåpenet og posthornet på bygningens fasade.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Mandal gamle postgård – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* «Gamle postgården (Mandal)». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Riksantikvaren kulturminne
 |
**Rulle-r** er en konsonantlyd som blant annet brukes i språk som russisk, spansk, norsk og finsk.

I det norske språket kan "rulle-r" betegne to lyder (foner): [r] og [ɾ]. [r] kan beskrives som en litt utholdt r-lyd (tunga slår i ganen flere ganger), og finnes blant annet på Sunnmøre. Den andre, [ɾ], er en "tapp". Det vil si at man slår tunga mot ganen bare en gang. 

Rulle-r kan også bli oppfattet som en motsetning til skarre-r. Mens dialektene i eksempelvis Bergen og Stavanger har skarre-r, har man rulle-r i eksempelvis Oslo og Trondheim. I løpet av 1900-tallet har skarre-r spredd seg på Vestlandet rundt Bergen på bekostning av rulle-r.

Referanser
----------

1. ↑  Abrahamsen og Morland, s. 16.
2. 1 2   Som for eksempel Arne Torp gjør i denne artikkelen: "Skarre-r på frammarsj"

Bibliografi
-----------

Abrahamsen, Jardar og Morland, Aleksander (2010). *Starthjelp i fonetikk og lingvistikk*. Trondheim: Tapir Akademisk Forlag. ISBN 978-82-519-2674-4. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)
*Apocolocyntosis*, fra et manuskript fra 800-tallet i klosterbiblioteket i St. Gallen.
***Apocolocyntosis (divi) Claudii***, «Transformasjonen av (den hellige) Claudius til et gresskar», er en politisk satire om den romerske keiseren Claudius. *Apocolocyntosis* er latinisert gresk, og er noen ganger translitterert som *Apokolokyntosis* (Ἀποκολοκύντωσις). Den greske tittelen ble gitt av den romerske historikeren Dio Cassius, som selv skrev på gresk. Han tilskrev satirens forfatterskap til Seneca den yngre. De fleste moderne forskerer aksepterer denne tilskrivelsen til Seneca, men et mindretall hevder at de to verkene ikke er det samme, og at den bevarte teksten ikke nødvendigvis er forfattet av Seneca.

I det originale manuskriptet bærer det anonyme verket tittelen *Ludus de morte Divi Claudii* («Teaterstykke om den hellige Claudius' død»). Det ble identifisert som den samme teksten først lenge etter omtalen til Dio Cassius.

*Apokolokyntosis* er det eneste eksempel på menippisk satire som har overlevd fra den klassiske perioden. Tittelen spiller på begrepet *apotheosis*, den prosess hvorved døde romerske keisere ble anerkjent som guder.

Referanser
----------

1. ↑  Dio Cassius, Bok 61, nr. 35, oversatt av Herbert Baldwin Foster, 1905. Project Gutenberg. Sitat: «Seneca himself had composed a work that he called Gourdification, — a word made on the analogy of ’deification’»
2. ↑  Clausen, W.V.; Kenney, E.J. (2008): *The Cambridge History of Classical Literature*, **2**, Cambridge University Press, ISBN 0521273722, s. 137.

Litteratur
----------

Oversettelse til norsk
* Wiegaard, Alf Marcus (2018): *Gresskarifiseringen av den guddommelige Claudius, eller Gjøn med (keiser) Claudius' død*, Gyldendal, ISBN 9788205513754 (e-bok: ISBN 9788205513761)

Oversettelse til engelsk
* Rouse, W.H.D. (1920): *Apocolocyntosis*, Project Gutenberg: E-text No. 10001

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NLA **·** BNE
 |
**Caledonian Stadium**, med sponsornavnet **Tulloch Caledonian Stadium**, er et fotballstadion i Longman-området i den skotske byen Inverness. Stadionet er hjemmebanen til Inverness Caledonian Thistle FC, som i sesongen 2009-2010 spilte i Scottish Football League First Division, men vant divisjonen, slik at laget i sesongen 2010-2011 spiller i Skotsk Premier League.

Inverness Caledonian Thistle FC ble etablert i 1994, da de to amatørklubbene Caledonian FC og Inverness Thistle FC i ligaen Highland Football League ble slått sammen. Laget spilte først på banen Telford Street Park, men denne banen tilfredsstilte ikke kravene til Scottish Football League. Det var derfor en forutsetning at de måtte skaffe seg et bedre anlegg i løpet av de første fem sesongene. Arbeidet ble påbegynt i 1995 og i november 1996 kunne anlegget åpnes. Åpningskampen mot Albion Rovers endte 1-1.

Da klubben vant Scottish Football League First Division i 2004, var det et problem at banen ikke tilfredsstilte kravene til Scottish Premier League. Laget delte derfor bane med Aberdeen på Pittodrie den første halvdelen av 2004-2005-sesongen, mens det ble foretatt utbedringsarbeider på Caledonian Stadium.

Disse utbedringsarbeidene inkluderte bygging av to nye tribuner ved hver andre av banen som gav den mer enn 7 500 sitteplasser. Disse tribunene ble bygget i løpet av bare 47 dager av entreprenørselskapet Tulloch Construction Company, som også er klubbens største aksjonær. Den første kampen i skotsk Premier League på Caledonian Stadium ble spilt 29. januar 2005. Klubben ble nummer 8 i sin første sesong i Premier League.

Klubben har senere utvidet med en ny, liten tribune, «West Stand», med en kapasitet på 400 plasser, som står tvers overfor hovedtribunen «Main Stand». Det foreligger planer om å bygge ut hele denne vestsiden med ny tribune, tilsvarende «Main Stand». Dette vil gi stadionet en tilskuerkapasitet på rundt 10 000 plasser. Andre planer, som å bygge sammen hovedtribunen med «North Stand», vil ytterligere kunne øke publikumskapasiteten.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Caledonian Stadium – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
Fotballstadioner i Skottland |
| --- |
| Scottish Premiership 2016–2017 | Caledonian Stadium **·** Celtic Park **·** Dens Park **·** Fir Park **·** Firhill Stadium **·** Ibrox Stadium **·** McDiarmid Park **·** Pittodrie Stadium **·** Rugby Park **·** New Douglas Park **·** Tynecastle Stadium **·** Victoria Park | Skottlands flagg |
| Scottish Championship 2016–2017 | Cappielow Park **·** Dumbarton Football Stadium **·** East End Park **·** Easter Road **·** Falkirk Stadium **·** Palmerston Park **·** Somerset Park **·** St. Mirren Park **·** Stark’s Park **·** Tannadice Park |
| Liste over fotballstadioner i Skottland |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
***Ruling Passions*** er en amerikansk stumfilm fra 1918, regissert av Abraham S. Schomer.

Handling
--------

Millionæren John Walton opplever et nervøst sammenbrudd. Men på grunn av hans voldsomme temperament, trekker flere av sykepleierne hans seg fra jobben. Eveline Roland takker ja til jobben, og fra hovmesteren hans Lew får Eveline vite at John noen år tidligere hadde reddet en ung mann ved navn Alexander Vernon fra å begå selvmord.

John tok deretter Alexander inn i forretningsfirmaet sitt, som en partner ved firmaet hans. På denne tiden planla John å gifte seg med Louise Palmer, en lærer. Men etter at Louise møtte Alexander, ble hun så dypt forelsket og giftet seg med Alexander i stedet. Partnerskapet ble senere oppløst, og ble så oppslukt av ønsket om hevn.

Skuespillere
------------

* Julia Dean som Eveline Roland
* Edwin Arden som John Walton
* Claire Whitney som Louise Palmer
* Earl Schenck som Alexander Vernon
* Doan Borrup som Lew

Referanser
----------

1. ↑  RULING PASSIONS

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Ruling Passions* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Ruling Passions* på AllMovie Rediger på Wikidata
**Allen Coulter** er en amerikansk TV-produsent og regissør som har regissert flere episoder av tv-serier som *Sopranos*, *Sex og singelliv* og *Boardwalk Empire*. 

Coulter hadde regien på 12 episoder av TV-serien *The Sopranos* i perioden 1999–2004 og var også involvert som produsent. Han har også hatt regi på ni episoder av *Sex og singelliv* og åtte episoder av *Boardwalk Empire.* Han har i tillegg hatt mindre regioppdrag på TV-serier som *Rome*, *Millenium*, *The X-Files*, *Six Feet Under*, *House of Cards, Law & Order: LA* og *Vinyl.*

Han debuterte som filmregissør med *Hollywoodland* (2006).

Eksterne lenker
---------------

* (en) Allen Coulter på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) Allen Coulter i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) Allen Coulter på Filmdatabasen Rediger på Wikidata

* (da) Allen Coulter på Scope Rediger på Wikidata

* (fr) Allen Coulter på Allociné Rediger på Wikidata

* (en) Allen Coulter på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) Allen Coulter hos The Movie Database Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** BNE **·** BBC Things
 |
**Niels Rosenkrantz** (født 9. september 1757 i Øyestad, død 6. januar 1824 i København) var en dansk-norsk statsmann, diplomat og geheimestatsminister. Han var sønn av Otto Christian Rosenkrantz og Karen Johanne Rønning, og eldre bror til Marcus Gjøe Rosenkrantz.

Diplomat
--------

Etter noen år i militæret begynte Rosenkrantz i 1782 som diplomat. Han ble i 1783 legasjonssekretær i Haag og i 1784 legasjonssekretær i St. Petersburg. I 1787 ble han utnevnt til ministerresident i Warszawa og ble i 1789 kammerherre og chargé d'affaires ved det russiske hoffet. 1795–1800 var han gesandt ved det prøyssiske hoffet i Berlin. I 1800 ble han utnevnt til gesandt ved det russiske hoffet, men mottok 1801 ordre fra tsaren om øyeblikkelig å forlate Russland. Han var likevel 1802–1804 igjen ved det russiske hoffet. I 1808 og 1810 var han sendebud til keiser Napoleon og 1809 dansk-norsk utsending ved fredsforhandlingene mellom Russland og Sverige. I 1810 ble han utnevnt til geheimestatsminister og sjef for utenlandske deputasjoner (utenriksminister) og ivaretok denne stillingen til sin død i 1824.

Godseier
--------

Rosenkrantz hadde ingen utsikter til arv fra foreldrene. Han ble likevel en ganske velstående godseier, da hans fjerne slektning statsminister Frederik Christian Rosenkrantz gjorde ham til sin enearving. Med dette fikk han gårdene Ryegaard, Egholm, Krabbesholm og Trudsholm i Nordsjælland, så vel som Barritskov i Østjylland. Egholm og Krabbesholm ble solgt og erstattet av et pengefideikommiss. Ifølge Frederik Christian Rosenkrantz' testamentarebestemmelser ble de andre gårdene samlet i stamhuset Rosenkrantz.

Utmerkelser
-----------

I 1800 ble Rosenkrantz ridder av Dannebrogordenen. I 1811 mottok han Elefantordenen.

Privat
------

Han ble i 1791 gift med Varvara Aleksandrovna fyrstinne Vjazemskaja (1774-1849) i St. Petersburg. Rosenkrantz er gravlagt på Rye kirkegård ved herregården hans Ryegård.

Referanser
----------

1. 1 2   oppført som Niels Ottosen Rosenkrantz, weber-gesamtausgabe.de[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Niels Rosenkrantz | Gyldendal - Den Store Danske». *denstoredanske.dk* **(dansk)**. Besøkt 12. september 2019.

Litteratur
----------

* Claus Bjørn: *Niels Rosenkrantz*, i *Dansk Biografisk Leksikon*, 3. utgave, Gyldendal København 1979–1984.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Dansk biografisk leksikon **·** Prabook **·** Deutsche Biographie **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** ISNI
 |
Vegg med marmorplater
**Finlandiahuset** er et konserthus- og kongresssenter ved Tölöviken i Helsingfors. Huset ble tegnet av Alvar Aalto og sto ferdig i 1971. 

Konsertsalen har plass for 1700 tilhørere. Kongresshallen har rom for mellom 450 og 900 personer, avhengig av type arrangement.

Finlandiahusets åpningskonsert ble holdt 2. desember 1971. Kongressfløyen ble åpnet i 1975, like før OSSE-toppmøtet i Helsingfors 1975, med 32 statsledere til stede. Slutterklæringen fra møtet ble underskrevet i Finlandiahuset.

Arkitektur og design
--------------------

Alvar Aalto fikk til oppdrag å planlegge et konsert- og kongresshus, som skulle være første del av en større byutviklingsplan for området rundt Tölöviken, en plan som Aalto hadde presentert i 1961. Planen inneholdt forslag om flere kulturbygg langs vikens vestre strand, men Finlandiahuset er det eneste som ble realisert i forhold til denne planen.

Bygget karakteriseres av en lang bygningskropp, med et auditorium som skyter opp over den horisontale taklinjen. Fasaden er dekket av marmor fra Carrara i Italia, mens taket er dekket med kobber. Vindusinnfatningene er av teak. Marmor brukes også i interiøret, sammen med detaljer i tre og keramikk. Inne i konsertsalen veksler hvit marmor med koboltblå vegger.

Finlandiahuset har vært plaget av noen konstruksjonsfeil. De 3 cm tynne marmorskivene fikk bølgeform og ble vridd. På 1990-tallet ble man nødt til å skifte ut platene, fordi det også var en fare for at de kunne løsne og falle av. Det ble vurdert å bruke hvit finsk granitt til erstatning, men Museiverket og Alvar Aalto-selskapet mente at dette ville være i strid med byggets arkitektur. Ny, tykkere marmor ble montert i 1998, men pr 2006 ble det rapportert at problemet hadde kommet tilbake. Flere av Aaltos andre marmorkledte bygninger i Helsingfors er berørt av det samme problemet. 

Konsertsalens akustikk har også blitt kritisert. Dens form, som Aalto hentet fra et klassisk gresk amfiteater, er velegnet for muntlig fremføring, men fungerer dårligere for store konserter.

Referanser
----------

1. ↑   www.kyppi.fi[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Buildings in Helsinki[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Finlandia Hall – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Uppslagsverket Finland **·** BIBSYS **·** VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
**Janne Leskinen** (født 24. juli 1974 i Kuopio) er en tidligere finsk alpinist. Han startet for den finske klubben *Puijon Hiihtoseura*.

Leskinens beste disipliner var Super-G og storslalåm. I begge disiplinene vant han flere finske mesterskap. Leskinen var en av de første finske alpinistene som også oppnådde topplasseringer på internasjonalt nivå. Han tok en sølvmedalje i storslalåm under Junior-VM i alpint 1988 i Madonna di Campiglio. Fra og med sesongen 1991/92 deltok han regelmessig i verdenscupen, men havnet sjelden høyt oppe på resultatlistene. Han oppnådde bare tre plasseringer blant de 10 fremste, besteresultatet var en fjerdeplass fra Super-G-rennet i Garmisch-Partenkirchen.

Karrierens høydepunkt var VM 1996 i Sierra Nevada. I super-G ble han nummer fire, og i kombinasjonen nummer femten.

I 1998 ble Leskinen nok en gang finsk mester i super-G. Etter denne sesongen la han opp som alpinist.

Referanser
----------

1. ↑   (på en) *Olympedia*, 2006, Wikidata Q95606922,

Eksterne lenker
---------------

* (en) Janne Leskinen – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Janne Leskinen – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Janne Leskinen – FIS (alpint) Rediger på Wikidata

* (en) Janne Leskinen – ski-db.com Rediger på Wikidata
**Janne Johnsen** (født 14. april 1970 i Stavanger) er en norsk politiker (H) og næringslivsleder. Hun var Rogalands fylkesordfører fra 2011 til 2015.

Hun er datter av Jan Johnsen (1941–2000), som var hotelldirektør og stortingsrepresentant.

Hun tok IB-diplom ved St. Olav videregående skole i 1989 og mastergrad i internasjonal hotell- og turistadministrasjon ved Norsk Hotellhøgskole og Florida International University i 1996. Hun begynte å engasjere seg politisk i skoleårene, og hun arbeidet så innen reiseliv og kommunikasjon.

Hun var medlem av Rogaland fylkesting fra 1994 til 2019 og medlem av Stavanger bystyre fra 2003 til 2015. Hun var leder i Rogaland Høyre fra 1998 til 2006. Under Bondevik-regjeringen var Johnsen oppnevnt som politisk rådgiver for utenriksminister Jan Petersen fra 2001 til 2003 og statssekretær for fiskeriminister Svein Ludvigsen fra 2003 til 2005. Hun gikk deretter tilbake til ledervervet i Høyres fylkestingsgruppe.

Janne Johnsen var Rogalands fylkesordfører fra 2011 til 2015. Hun gikk deretter tilbake til næringslivet. I 2020 ble hun daglig leder i Triple Panel Buildings. Hun er også styremedlem ved Universitetet i Stavanger og styreleder i bomveiselskapet Ferde.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5  «Kvinne i særklasse». kyst.no. 7. mai 2003. Besøkt 9. november 2021.
2. 1 2 3  «Janne Johnsen». LinkedIn. Besøkt 5. august 2012.
3. ↑  *Stavanger Aftenblad* (22. februar 1993).
4. 1 2  «Janne Johnsen». Høyre. Arkivert fra originalen 15. mars 2013. Besøkt 5. august 2012. [*død lenke*]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Janne Johnsen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (no) Janne Johnsen hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata
**Hubert Bland** (født 3. januar 1855 i Woolwich, London, død 14. april 1914 i Eltham i London) var en engelsk sosialist og en av grunnleggerne av Fabian Society.

Bakgrunn og liv
---------------

Hubert Bland var sønn av en romersk-katolsk forretningsmann. I sin barndom hadde han ambisjoner om en militær karriere. Farens tidlige død tvang ham imidlertid til å overta og drive familiens foretagende.

I 1877 møtte han den 19 år gamle kvinnen Edith Nesbit, en politisk elev og beundrer av William Morris. Hubert Bland og Nesbit giftet seg den 22. april 1880, og to måneder etterpå fikk de sønnen Paul.

Hubert Bland hadde samtidig et forhold med Alice Hoatson, og sammen fikk de to barn (Rosamund i 1886 og John i 1899) som begge ble oppdratt av Nesbit som hennes egne. Hubert Blant og Nesbit fikk tre barn: Paul (1880–1940), Iris (f. 1881) og Fabian (1885–1900), som døde 15 år gammel etter en operasjon der mandlene ble fjernet.

I oktober 1883 opprettet Bland, Nesbit, og kvekeren Edward Reynolds Pease en sosialistisk debatt-gruppen i London. Blant medlemmene var Havelock Ellis og Frank Podmore. Den 4. januar 1884 begynte de å kalle seg Fabian Society. Hubert Bland ledet det første møtet, og ble valgt til organisasjonens kasserer. Sammen med Edith Nesbit var han også redaktør av bevegelsens journal *Today*.

I 1885 ble Hubert Bland medlem av Den sosialdemokratiske føderasjon, men trakk seg etter å ha funnet synspunktene til Henry Hyndman for revolusjonære. I stedet forsvarte han «gradualisme» og gradvise sosiale reformer.

Han arbeidet som freelanser frem til 1889, da han ble fast spaltist i den radikale avisen *Manchester Sunday Chronicle*. I denne avisen og i flere pamfletter skrev han innlegg for Fabian Society. Bland forsvarte en blanding mellom sosialisme og britisk imperialisme. I *The Outlook* (1889) tok han til orde for nasjonalisering av produksjonsmidlene.

I 1893 ble han medlem av Independent Labour Party. Hans støtte til britisk imperialisme, spesielt under den andre boerkrigen, gjorde han upopulær både blant partimedlemmer og innenfor Fabian Society. Han hevdet at levevilkårene til den britiske arbeiderklassen var avhengige av imperiets opprettholdelse. Han hevdet også at dersom de britiske styrker tapte i Sør-Afrika ville det føre til «sult i enhver by i Storbritannia». I motsetning til de fleste sosialister var han også motstander av kvinnesak.

Hubert Bland underviste en tid ved London School of Economics. Fra 1899 levde ekteparet i Well Hall House, Eltham.

I 1911 begynte Hubert Bland gradvis å bli blind. Ute av stand til å arbeide, fikk han støtte til livets opphold av konen Edith, som på denne tiden var blitt en kjent poet og novelle-forfatter. *The Railway Children* (1906) er muligens hennes mest kjente verk. Bland døde av hjerteinfarkt den 14. april 1914 og ble gravlagt på kirkegården i Woolwich.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC
 |
**Tessa Frenay** (tidligere *Tessa den Heijer*; født 27. februar 1996) er en norsk friidrettsutøver som løper mellom- og langdistanse. Tessa endret navet til Frenay i 2017. Tessa er medlem i Halden Idrettslag. Tessa er opprinnelig fra Nederland, men flyttet med sin fosterfamilie i 2012 til Norge. Familien bodde en del år i Rendalen og Tessa var da medlem i Friidrettklubben Ren-Eng. I 2015 flyttet familien til Halden. Tessa trener av sin fosterfar Ton Frenay. Det er flere søsken i familien som driver med friidrett. I Nederland var Tessa medlem i Groningen friidrett. Tessa har forskjellige medaljer fra nederlandsk juniormesterskap. Hun fikk blant annet to gull på 5000 meter og 3000 meter i 2014. I 2017 ble Tessa norsk statsborger. I Norge har Tessa vunnet flere NM juniormedaljer.

Personlige rekorder:

* 800 m 2.08.62
* 1500 m 4.26.50
* 3000 m 9.28.17
* 5000 m 16.24.23
* 10.000 m 37.55.85
* 10.000 m gateløp 34.31
* Halvmaraton 1.15.18

I 2018 løp Tessa 5000 meter på Nordisk Baltisk mesterskap for Norge og kom på 3. plass.
**Grovkarbo** er et begrep som beskriver et kosthold der man begrenser inntaket av raske karbohydrater i form av sukker og stivelse, og øker inntaket av langsomme karbohydrater i form av fiberrik mat. I praksis innebærer dette et kosthold med mindre søte drikker, søtsaker, kaker og lyst brød, og mer grønnsaker, bær, belgfrukter, nøtter, og helkornprodukter. Dette er mat som inneholder mye fiber, og dermed gir et stabilt blodsukker, men som også er rik på vitaminer, mineraler og antioksidanter. 

Begrepet «grovkarbo» ble første gang benyttet av klinisk ernæringsfysiolog Cathrine Borchsenius som driver nettstedet BraMat.no.[] Hun brukte ordet grovkarbo første gang i en blogg der hun forsøkte å klare opp i en del av misforståelsene som hersker rundt dette med lavkarbo. 

Den største forskjellen på grovkarbo og lavkarbo, er at man i et lavkarbokosthold fokuserer på å kutte ned på andelen karbohydrater i kosten, mens i et grovkarbokosthold er det mer fokus på kvaliteten av karbohydratene du får i deg. 

For de aller fleste vil et grovkarbokosthold være forenelig med god helse og en normal kroppsvekt. For noen personer, blant annet de som er genetisk disponert for diabetes type 2, overvekt og PCOC, vil det i tillegg kunne være hensiktsmessig å også kutte ned på mengden karbohydrater de får i seg. Særlig hvis de i utgangspunktet har et kosthold med mye karbohydrater.
**Janne Lundblad** (født 11. april 1887, død 24. november 1940) var en svensk rytter som deltok under OL 1920 i Antwerpen og OL 1928 i Amsterdam.

Lundblad ble olympisk mester under sommer-OL 1920 i Antwerpen. Han vant dressurkonkurransen med hesten «Uno» foran tre landsmenn. Åtte år senere, under OL 1928 i Amsterdam tok Lundblad sin andre olympiske medalje, han var med på det svenske dressurlaget som kom på andreplass i lagkonkurransen. I den individuelle dressurkonkurransen kom han på fjerdeplass med hesten «Blackmar».

OL-medaljer
-----------

* 1920 Belgias flagg Antwerpen - Gull **Gull** i hestesport, dressur Sveriges flagg Sverige
* 1928 Nederlands flagg Amsterdam - Sølv Sølv i hestesport, dressur lagkonkurranse Sveriges flagg Sverige

Eksterne lenker
---------------

* (en) Janne Lundblad – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Janne Lundblad – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Janne Lundblad – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

* (sv) Janne Lundblad – Sveriges olympiske komité Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
***Test Kjærligheten*** var et enkeltstående, direktesendt norsk underholdningsprogram med Nadia Hasnaoui og Claus Wiese som ble sendt på NRK1 lørdag 2. desember 2006. Eksperter i studio var psykolog og forfatter Sissel Gran og psykolog Andreas Løes Narum som hadde laget den norske versjonen av testen. Hensikten var å bruke Robert J. Sternbergs «triangulære kjærlighetsteori» til å kategorisere seerne etter hva slags type kjæreste de var. Det ble operert med åtte ulike kjærestetyper: forretningspartneren, kompisen, forføreren, pliktpartneren, romantikeren, bestevennen, svermeren og drømme-mannen eller -kvinnen. Publikummere i studio tok testen i løpet av programmet, i tillegg kunne alle ta testen via internett. De som deltok i studio var invitert som tilhørende seks ulike grupper: nygifte, småbarnsforeldre, sølvbryllupspar, skilte, single menn og single kvinner.

Forløpere
---------

*Test kjærligheten* var en videreføring av idéen fra TV-programmene *Test nasjonen*, som NRK viste i 2003 og 2004.

Referanser
----------

1. ↑  «Kjærlighet på dagsorden». *arkiv.nrk.no*. Besøkt 29. mars 2021.
**Greifswald kjernekraftverk** ved kystbyen Lubmin nord for byen Greifswald i Mecklenburg-Vorpommern i det nordøstlige Tyskland er et nedlagt kjernekraftverk og kraftvarmeverk, som produserte elektrisk kraft og sørget for lokal fjernvarme i området. 

Byggestart var i 1970, og den første av fem reaktorer ble satt i kommersiell produksjon 12. juli 1974. Allerede året etter hadde kraftverket sitt første alvorlige uhell.[] Alle reaktorene ble stengt ned i 1989/90, og reaktor 5 hadde barevært i drift i noen få uker. Etter Tysklands samling ble ikke noen av de fem sovjetisk-bygde anleggene ansett som kandidater for modernisering. I alt 235 brenselelementer ble solgt til det teknologisk identiske Paks kjernekraftverk i Ungarn.[]

Samlet maksimal effekt fra de fem trykkvannsreaktorene var 2 200 MWe.

Bilde fra demonstrasjon i Berlin i 1990, for stenging av Greifswald-anlegget.
Kart over kjernekraftverkene i Tyskland.

Referanser
----------

1. 1 2 3  «Power Reactor Information System: Germany». Det internasjonale atomenergibyrået. Besøkt 14. november 2019.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN
 |

Portaler: Tyskland | Energi
**Tesse** er en innsjø i Jotunheimen, den ligger 850 meter over havnivå, og tilhører Vårdalen statsallmenning sør, gnr. 157/1 i Lom kommune i Innlandet. Innsjøen ligger lengst øst i kommunen og østbredden danner kommunegrense mot Vågå kommune. Vannet får hovedsakelig tilførsel fra Smådøla i sørvest, og har utløp mot nord til elva Tessa, som munner ut i Vågåvatnet.

Innsjøen er regulert som magasin for fire kraftverk i elva Tessa. Vannstanden varierer derfor; tidlig på sommeren er vannet nedtappet. I 2022 ble det gjort interessante arkeologiske funn på bunnen av innsjøen, og i 2023 er disse blitt nærmere undersøkt av arkeologer fra Kulturhistorisk museum i Oslo. Funnet dreier seg om 7000 år gamle fiskefeller laget av trestolper som er spisset og banket ned i bunnen. Et ledegjerde står vinkelrett på innsjøens bredd; på yttersiden er en åpning inn i en innhegning hvor fisken lett kan fanges med hov. Åpningen ut er konstruert slik at fisken ikke kan finne den der den er innesperret. Arkeologene antar at de som laget og brukte disse fiskefellene oppholdt seg i høyfjellet for å jakte reinsdyr, og at fisken var viktig matauk under oppholdet.

Referanser
----------

1. 1 2 3  «NVE Atlas». *Vannkraft – Utbygd vannkraft – Magasin.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 1. mai 2014
2. ↑  «NVE Atlas». *Vassdrag – Nedbørfelt – Regine-enhet.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 19. april 2015
3. ↑  «Norgeskart». Kartverket. Besøkt 4. mars 2017.
4. ↑  www.forskning.no

Eksterne lenker
---------------

* (en) Tesse – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Kevin «Karma» Eriksen** (født 22. oktober 1975 i Oslo) er en norsk rapper og breakdancer. Han er mest kjent under artistnavnet «Karma» i rappegruppa Warlocks, men han er også soloartisten «**Kevin**». Eriksen er medlem i breakdancegruppa Atomic B-Boys.

Liv og virke
------------

Kevin Eriksen er oppvokst på Vestli i Oslo. Han var tidlig interessert i både rap, breakdance og graffiti, og kan kategoriseres som en ekte «B-boy». Kevin Eriksen startet rappegruppa «Warlocks of Mayhem», senere bare «Warlocks», sammen med sin tvillingbror, André «Tech Rock» Eriksen, kameratene Håkon «Hawk» Lund, Jan Erik «Small MC» Nøkleby og Kenneth «Kennybong» Engen i 1992. (Nøkleby og Engen sluttet kort tid etter og startet sin egen gruppe Valuable Scamps.) Warlocks har hovedsakelig rappet på engelsk, men har også levert et album med norsk lyrikk. Kevin Eriksen og Warlocks vant Alarmprisen i 2002 i klassen hiphop/rap for albumet «Afterlife». Kevin Eriksen begynte deretter på en solokarriere under artistnavnet «Kevin», med låter på norsk. I 2004 spilte han på hiphop-festivalen «Interstate», og arrangøren presenterte Kevin slik: «Kevin fra Warlocks drar i gang ett sett med hardslående låter og skildringer fra Oslo Øst», og refererte trolig trolig til Kevins låt, «Østkanthistorie». «Østkanthistorie» er eneste norske låt til filmen «UNO» fra 2004.

Kevin Eriksen og tvillingbroren er også medlemmer av kjente breakdancecrews som Atomic B-Boys og «Nasty 9». Nasty 9 ble Skandinaviske mestere i breakdance i 2000. Kevin Eriksen ble nummer 4 i NM i «B Boy One on One» i 1997. Guttene kan sies å ha vært foregangsfigurer i det norske hiphop-miljøet. I et intervju med NRK uttaler Kevin at dansen er det viktigste for ham. I «Norwegian HipHop Awards» 2005, ble Eriksen-brødrene kåret til «Årets bboys».

Kevin Eriksen studerte idrettsfag ved Bjerke videregående skole fra 1991 til 1994.

Diskografi for «Kevin»
----------------------

* «Tommy tycker om mej» (Tommy Tee), Gjesteopptreden på låt nummer 10: «100 Aar» m/ Son of Light, A-Lee, Diaz, Noora og Jørg-1, og låt nummer 15: «Penger pt.2» m/ Thomasz (2004)
* «Back to Work» – the Official TP mixtape vol.1. Samledisk med flere artister (2004)
* «UNO» – soundtrack til filmen, låt nummer 4: «Østkanthistorie» (2004)

Meritter
--------

### Individuelle seiere

Norwegian HipHop Awards: Årets bboys 2005 (sammen med tvillingbror «Tech Rock»)

### Seiere med Atomic B-Boys

* Battle Of The Year 1995
* Battle Of The Year 1996
* Battle Of The Year 1997
* NM i «B Boy Crew» 1997
* «B Boy Rumble», Rockefeller i Oslo 1999, delt tittel i «Crew battles» med gruppen Floor Knights

### Seiere med Nasty 9

Scandinavian BOTY 2000

Se også
-------

* Liste over kjente elever ved Bjerke videregående skole

Referanser
----------

1. ↑  Interstate 2004[*død lenke*]
2. ↑  Artikkel på Mic fra 2006
3. ↑  NRK-intervju med Kevin

Eksterne lenker
---------------

* Warlocks hjemmeside
* Teeproductions: Om Walocks
* Norske B Boy Battles (av DJ4Joy)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** Discogs
 |