recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
*Se også: Oppdal prestegjeld*
Oppsal kirke
**Oppsal menighet** var et prestegjeld i Søndre Aker prosti i Oslo bispedømme i Den norske kirke. Det omfattet bydelen Oppsal i Oslo kommune, med Oppsal kirke som menighetskirke.

Oppsal menighet inngikk fra 1. januar 2020 i Oppsal sokn underlagt Søndre Aker prosti.

Historikk
---------

Ved kgl.res. av 3. oktober 1958 ble det bestemt å utskille Oppsal-Bøler som egen Oppsal menighet, utskilt bl.a. deler av Østre Aker prestegjeld.

> Fra den tid Kirke- og undervisningsdepartementet fastsetter blir det gjort følgende endringer i menighetsinndelingen i Oslo: Det opprettes en ny Oppsal menighet med følgende grense: Utgangspunkt i bygrensen mot Lørenskog et stykke sør for Nuggeruddammen, vestover til Trolldalsveien sør for nr. 32, Trolldalsveien til Stordamsveien, denne vei til Tvetenveien, denne vei til Østensjøbanen ved Hellerud stoppested, følger så Østensjøbanens trasè til Østensjøveien, denne vei sørover til Granhekkveien, derfra til Østensjøvannet, følger langs midtlinjen av Østensjøvannet og videre sørover i grønnarealet til nord for gården Bakkehavn, derfra i grønnbeltet vestover sør for Multehaug til Europaveien, denne vei sørover til grønnbeltet nord for Langerud, østover i dette grønnbelte over i Langerudveien, følger denne vei og videre over sørenden av Skraperudvannet rett østover til bygrensen ved sørenden av N. Elvåga.
> 
> 
> 

Ved kgl.res. av 1. oktober 1965 ble det gjennomført en omfattende restrukturering av sogneinndelingen i Oslo. En av disse var at *Oppsal menighet* deles ved at det skilles ut en ny Bøler menighet, gjeldende fra 1. januar 1966.

### Nyere tid

Sogneprest er Kåre Skråmestrø, og menighetsrådet ledes av Finn Tennøe. Menigheten har 10 ansatte. Menighetens visjon er «Mennesker møtt av Jesus Kristus». Menigheten eier også Søndre Skøyen kapell sammen med Normisjon. Kapellet drives og vedlikeholdes på frivillig basis, uten offentlig støtte. Menigheten utgir bladet *Naboposten* i 8400 eksemplarer seks ganger i året. Oppsal menighet driver ungdomsklubben *Fredagsklubben* for ungdom fra 7.-10. klasse hver fredag. Andre aktiviteter for barn og ungdom i tilknytning til menigheten er blant annet Søndre Skøyen barnekor, *Laget* (tilknyttet Norges Kristelige Student- og Skoleungdomslag), Oppsal Barnegospel og familiekoret *Oppsang*.

Menigheter
----------

Prestegjeldet hadde ved sin avvikling følgende menigheter:

* Oppsal

Fra 2004 ble prestegjeldet som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk det også ut av lovverket.

Referanser
----------

1. ↑  Prostier, proster og saksbehandlere, Oslo bispedømme, kirken.no
2. ↑  *Østre Aker kirke 1860-1960*. Oslo: [Østre Aker menighet]. 1960. s. 70.
3. ↑  Oppsal prestegjeld, Oslo bispedømme, lovdata.no
4. ↑  Bøler menighet, lovdata.no
5. ↑  «Kirkelig enheter og endringer i prosti og menigheter». *docplayer.me*. Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste AS. 2009. Besøkt 5. mars 2023.
6. ↑  Endringer i gravferdsloven og kirkeloven - Rundskriv 20.12.2011. regjeringen.no
Den lett gjenkjennelige stolen til Vincent van Gogh ligner mye på en jærstol.
**Jærstol** er i Norge betegnelsen på en stoltype med treramme, rett rygg og sete flettet av siv eller strå. Møbelet kan lages med eller uten armlene, og en kan lage mindre utgaver for barn eller legge til meier slik at det blir en gyngestol.

Stoltypen finnes flere steder i verden. Jærstolen er I Norge særlig knyttet til Hjelmeland. Der har slike stoler blitt laget i alle fall siden tidlig på 1900-tallet, ved bedrifter som Slåke Møbelfabrikk og Aksel Hanssons jærstolfabrikk. I Norge har stolen trolig fått navnet rundt 1900; da hentet man sivet til setet fra tjernene på Jæren.

En forstørret jærstol – «verdas største» – blei satt opp på Sande i Hjelmeland i 1999.

Slåke avviklet produksjonen i 2018, og Møbelfabrikken Aksel L Hansson og Valdres Arbeidssenter ble da de to eneste gjenværende produsentene av jærstoler i Norge.

Bildegalleri
------------

* Fletting av sivsete på en britisk stol.  Foto: Amanda Slater (2013)Fletting av sivsete på en britisk stol.  Foto: Amanda Slater (2013)
* Fletting av sivsete; nærbilde.  Foto: Amanda Slater (2013)Fletting av sivsete; nærbilde.  Foto: Amanda Slater (2013)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Rush-seated chairs – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Aksel Hansson jærstolfabrikk i Hjelmeland
* Slåke Møbelfabrikk

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Mona Abdel-Fadil** (født 1976) er en norsk forsker innen religion, medier og kultur, som har arbeidet etnografisk med flere problemstillinger innenfor dette feltet i både Midtøsten og Norden. Hun er seniorforsker ved Senter for studier av Holocaust og livssynsminoriteter (HL-senteret) og har vært tilknyttet Senter for ekstremismeforskning (C-REX) ved Universitetet i Oslo. Hun har også arbeidet som mangfoldsveileder i en årrekke.

Utdanning
---------

Hun tok hovedfag i flerkulturell og utviklingsrettet utdanning ved Høgskolen i Oslo i 2002 og doktorgraden ved UiO i 2012 med avhandlingen *Living 'the Message' and Empowering Muslim Selves: A Behind the Screens Study of Online Islam*.

Forskning og arbeid
-------------------

Hennes forskningsinteresser er blant annet rasisme og islamofobi, religiøse kontroverser, samtidsislam og kjønn, sosiale medier, følelsespolitikk, kristendom og høyrepopulisme, og religion, satire og humor. Mye av forskningen hennes søker å forstå politisering av følelser og hvordan følelser kan drive konflikter om identitet, religion og kultur, blant annet på internett. Hun var en av kuratorene bak utstillingen U/Synlig – hverdagsrasisme i Norge ved Senter for studier av Holocaust og livssynsminoriteter. Hun har også arbeidet som mangfoldsveileder i en årrekke.

Referanser
----------

1. ↑   Virtual International Authority File, oppført som Abdel-Fadil, Mona 1976-, besøkt 9. desember 2022[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Tidligere disputaser». Besøkt 9. desember 2022.
3. ↑  «Mona Abdel-Fadil». Senter for studier av Holocaust og livssynsminoriteter. Besøkt 9. desember 2022.
4. ↑  «U/SYNLIG – hverdagsrasisme i Norge». Senter for studier av Holocaust og livssynsminoriteter. Besøkt 15. desember 2022.
5. ↑  «Mona Abdel-Fadil: (In)visible Racism in Norway». UiO. Besøkt 9. desember 2022.

Eksterne lenker
---------------

* Mona Abdel-Fadils nettsted

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** ISNI **·** ORCID
 |
**Tauno Olavi Käyhkö** (født 6. mai 1950 i Rovaniemi) er en finsk-canadisk tidligere skihopper.

Han debuterte i den tysk-østerrikske hoppuka med 66. plass (av 97 deltakere) i Oberstdorf 28. desember 1969. Sammenlagt i Hoppuka ble han nummer 3 i 1971/72 og nummer 4 i 1970/71. Hans beste enkeltresultat var 2. plass i Garmisch-Partenkirchen 1. januar 1972.

Han deltok i VM i 1970 og 1974, der hans beste resultat var 4. plass i storbakken i Štrbské Pleso i 1970 og 6. plass i normalbakken i Falun i 1974. I OL i Sapporo i 1972 ble han nummer 4 i storbakken og nummer 18 i normalbakken. Han ble nummer 49 av 51 deltakere i VM i skiflyging i Oberstdorf i 1973.

Etter 1973/74-sesongen skiftet Tauno Käyhkö nasjonalitet og konkurrerte deretter for Canada. Fra og med 1976 hoppet han igjen internasjonalt. I VM i Lahtis i 1978 ble han nummer 5 i storbakken og nummer 16 i normalbakken. I OL i Lake Placid i 1980 ble han nummer 26 i storbakken og nummer 30 i normalbakken.

Han ble nummer 55 sammenlagt i den første sesongen verdenscupen ble arrangert, sesongen 1979/80.

Tauno Käyhkö er nevø av kombinertløperen Erkki Luiro og skihopperen Tauno Luiro, som blant annet hadde verdensrekorden i skiflyging.

Referanser
----------

Kilder
------

* Jens Jahn, Egon Theiner: *Enzyklopädie des Skispringens*. AGON Sportverlag, Kassel 2004. ISBN 3-89784-099-5, flere sider

Eksterne lenker
---------------

* (de) Tauno Käyhkö – Munzinger Sportsarchiv Rediger på Wikidata

* (en) Tauno Käyhkö – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Tauno Käyhkö – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Tauno Käyhkö – FIS (skihopping) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Munzinger (sport)
 |
**Refsum kirke** skal ha stått ved Refsum-gårdene i Sørum i middelalderen. Dette er like nord for Asak-gårdene, mellom Knatten og Kløfta.

Kirken er omtalt som «Rifseims kirkia» i Biskop Eysteins jordebok. Jens Nilssøn omtaler «Ressen kirke» som øde på slutten av 1500-tallet. Hos Jens Krafft heter det i 1840: «...hvor før Reformationen var et Capel, der i Slutningen af det sextende Aarhundrede anføres som øde.»

Kirken kan ha blitt nedlagt allerede før reformasjonen. Et jorde ved Refsum søndre er kalt Kirkejordet, men det finnes ingen synlige fysiske spor etter kirken i dag.

Referanser
----------

1. ↑  Omtalt for 1393 og 1400.
2. ↑  Jens Nilssøns visitasskildring
3. ↑  Jens Krafft: Topographisk-statistisk Beskrivelse over Kongeriget Norge. 1–3 1: Det søndenfjeldske Norge Smaalehnenes-, Agershuus-, Hedemarkens Amt, s. 228.
4. ↑  Gården er avbildet i Digitalt museum.

Litteratur
----------

* Sigrid og Håkon Christie: Refsum, forsvunnet kirke i «Norges kirker»
* Leif Mathisen (2006). «De eldste kirkene i Sørum og Blaker» (PDF). *Sørum-Speilet*. Blaker og Sørum historielag. 6: 6–8.

Eksterne lenker
---------------

* (no) «Refsum kirke». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
**Skotselv bru** er ei vegbru som krysser Drammenselva på fylkesvei 2736 i Øvre Eiker.

Arbeidet med å få til en bruforbindelse startet på 1890-tallet. Befolkningen syntes det var tungvint å være avhengig av å bli rodd over av ferjemannen. De nærmeste bruene var Åmot bru og Hokksund bru, begge fra midten av 1850-tallet. I 1916 påla folk på østsida seg selv en frivillig veiskatt som skulle gå til brubygging. Midt på 1920-tallet fikk herredsstyret overrakt 62 000 kroner til bru. Hele prosjektet ble beregnet til å koste 456 000 kroner. For å klare finansieringen måtte kommunen ta opp lån i Drammen Sparebank.

Arbeidet med brua startet opp sommeren 1927, og den 15. september 1928 ble Skotselv bru åpnet.

Eksterne lenker
---------------

* Skotselv Bru Øvre Eiker Kulturminneråd

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Sentralt stedsnavnregister **·** Nasjonal vegdatabank
 |


1. 1 2 3   *nasjonal vegdatabank*, Nasjonal vegdatabank-ID 272297925, Wikidata Q55698494,
2. ↑   *Sentralt stednavnsregister*, SSR stedsnummer 957877, Wikidata Q12718242,
**Veme stasjon** er en nedlagt jernbanestasjon på Bergensbanen ved bygda Veme i Ringerike kommune i Buskerud. Veme ble åpnet som stoppested betjent kun for reisende og gods den 1. desember 1909 og fikk mai året etter ny status som en stasjon betjent for ekspedering av tog, reisende og gods. I januar 1966 ble Veme omklassifisert som holdeplass og ble et ubetjent tidligere ekspedisjonssted. Fra 31. mai 1970 ble Veme nedlagt for persontrafikk, med hadde formelt status som et stoppested kun for godshåndtering. 

Som et ledd i utbyggingen av fjernstyring på Bergensbanen ble Veme gjort om til en fjernstyrt stasjon uten fast bemanning den 27. september 1986. Ekspedisjonsbygningen ble oppført i 1909 etter tegninger av arkitekt Paul Armin Due, men denne ble revet i 1988. Veme ligger 100,45 kilometer fra Oslo S og om lag 126 meter over havet.

Litteratur
----------

* Thor Bjerke og Finn Holom (2004). *Banedata 2004*. Hamar/Oslo: Norsk Jernbaneklubb/Norsk Jernbanemuseum. s. 162–163. ISBN 82-90286-28-7.
* Nils Carl Aspenberg (1999). *Fra Roa til Bergen. Historien om Bergensbanen*. Oslo: Baneforlaget. s. 80. ISBN 82-91448-28-0.

Eksterne lenker
---------------

* Norsk Jernbaneklubb.no – Informasjon og bilder av Veme stasjon[*død lenke*]


| **Forrige stasjon** |   |  |   | **Neste stasjon**
 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Sokna |  | Bergensbanen |  | Hønefossnedlagt: Østveme |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister **·** Network Statement
 |
**Biotopvern** (også kjent som **dyre-/fugle-/plantefredningsområde**) er et områdevern av natur. 

I Norge er biotopvern hjemlet i naturmangfoldloven av 2009, § 38: «Som biotopvernområde kan vernes et område som har eller kan få særskilt betydning som økologisk funksjonsområde for en eller flere nærmere bestemte arter.» Dette er en streng verneform, i likhet med naturreservat – men normalt er biotopvernområdene mindre og har mer spesifikke vernebestemmelser knyttet til den aktuelle arten. I Norge er dette den nest strengeste formen for områdevern som finnes. Det daværende Direktoratet for naturforvaltning skrev i 2001 at biotopvern «kan ses på som en mildere form for naturreservat […]. Bestemmelsen har ofte vært brukt for å verne spesielle dyr eller planters leveområder hvor disse områdene ikke kan betegnes som 'urørte' naturområder.» Eksempler på slike funksjonsområder er «gyteområder, oppvekstområder, vandrings- og trekkruter, beiteområder, hiområder, myte- eller hårfellingsområde, spill- eller paringsområder og yngleområder.» Mens artsfredning bare verner de aktuelle artene (planter eller dyr), omfatter biotopvern også artenes leveområder.

Se også
-------

* Fredning av planter
* Artsvern

Referanser
----------

1. ↑  Lov om forvaltning av naturens mangfold (naturmangfoldloven); lovdata.no
2. ↑  *Områdevern og forvaltning*. Direktoratet for naturforvaltning. 2001. s. 2; 7. ISBN 8270724653.
3. ↑  Norges verneområder; miljodirektoratet.no
4. ↑  Sævre, Rune (1995). *Naturvernområder i Norge 1911-1994 =*. Direktoratet for naturforvaltning. s. 53. ISBN 8270721832.

| * v
* d
* r
Verneområder i Norge |
| --- |
| Lister etter fylke | 
* Viken
* Oslo
* Innlandet
* Vestfold og Telemark
* Agder
* Rogaland
* Vestland
* Møre og Romsdal
* Trøndelag
* Nordland
* Troms og Finnmark
* Svalbard

 |
| Lister etter type | 
* Nasjonalparker
* Ramsarområder
* Landskapsvernområder

 |
| 
* Typer områdevern: nasjonalpark
* naturreservat
* landskapsvernområde
* biotopvern
* naturminne
* marint verneområde
* geotopvern

 |

Portal: Norge
**Krokhol Golfklubb** er en mindre klubb i Oslo-området. Klubben har en avtale med Krokhol Golfbane.

Krokhol golfklubb ble stiftet 18. desember 1995. Krokhol golfbane som da var en enkelt bygd 9-hullsbane, ble anlagt i 1990 og var inntil 1995 hjemmebane for Østmarka Golfklubb. Krokhol Golfklubb "tok over" banen og vokste raskt til ca 700 medlemmer, inkl. 100 juniormedlemmer. I juni 1997 ble det gitt klarsignal for utredning av bygging av 18-hullsbane. Planene ble godkjent vinteren 2000-2001. Banen sto ferdig i 2003-2004. Medlemskapet i klubben lå lenge på ca. 700 medlemmer. I august 2010 gikk imidlertid baneselskapet (Krokhol Golf AS) konkurs, og dette førte til en ganske omfattende sanering av medlemsmassen. Klubben har i dag ca. 300 medlemmer.

Krokhol golfbane
----------------

Krokhol golfbane er en variert 18-hullsbane som åpnet i 2003. Den ble bygget i henhold til USGA-standard. Med par 69 og en lengde fra gul tee på bare litt over 5000 meter er Krokhol en relativ kort bane. For å kunne fortsette driften etter konkursen til Krokhol Golf AS, ble banen midlertidig gjort om til 9-hullsbane i 2011 (par 36 – 2717 meter).

Banen ligger på Krokhol gård i Ski kommune, like ved Enebakkveien (RV 155).

Eksterne lenker
---------------

* www.krokhol.no – klubbens hjemmeside
* golfiden.no om banedesigneren
* golferen.no om åpningen av banen[*død lenke*]
* golf.no på banebesøk
* Norsk Golf på banebesøke for "Klubben i våre hjerter"[*død lenke*]
* Østlandets blad om konkursen i Krokhol Golf As
* Østlandets Blad om golfbanene i Follo: Lav snobbefaktor på Krokhol
* Østlandets blad om skjenkeforbud
* Østlandets blad med mer om skjenkeforbud
* Østlandets blad om planleggingsprosessen

Portal: Golf

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
Vålerengen kirke
**Vålerengen menighet** var et prestegjeld tilhørende Oslo domprosti i Oslo bispedømme i Den norske kirke. Det omfattet bydelen Vålerenga i Oslo kommune, med Vålerengen kirke som menighetskirke.

Vålerengen menighet inngikk fra 1. januar 2020 i Vålerenga sokn og Gamlebyen og Grønland sokn underlagt Domprostiet.

Historikk
---------

**Vålerengen menighet** ble opprettet ved kgl.res. av 19. april 1899 ved at den nordøstre delen av Gamlebyen menighet ble skilt ut som egen menighet. Grensen skulle gå fra bygrensen til Odalsgata, Jordalgata og Åkebergveien til Håkons gate, mot sør til Nonnegata, gjennom Klostergata over Harald Hårdrådes plass ned til Loelva og endelig oppover langs Loelva til bygrensen. Ved kgl.res. av 11. februar 1938 ble det skilt ut et område øst for Klostergata mellom jernbanelinjen og Loelvdalen og lagt til Gamlebyen menighet. Nye grenser mot Kampen og Østre Aker menigheter ble fastsatt ved kgl.res. av 3. oktober 1958 II 3-4 (jfr. V).

> Vålerengen menighet gis følgende nye grense mot Østre Aker menighet: Grensen føres frem til rundkjøringen i Strømsveien ved Østre Gravlund, derfra følges trikkelinjen (Oppsalbanen) frem til den nåværende grenselinje, følger denne langs trikkelinjen til det punkt hvor den nåværende grenselinje bøyer av rett sørover og føres videre i rett linje sørover gjennom grønnbeltet til den støter opp til grensen for Manglerud menighet.
> 
> 
> 

Ved kgl.res. av 29. juni 1984 ble Gamlebyen prestegjeld lagt som eget sogn til Vålerengen.

Menigheter
----------

Prestegjeldet hadde ved sin avvikling følgende menigheter:

* Vålerengen
* Gamlebyen

Fra 2004 ble prestegjeldet som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk det også ut av lovverket.

Referanser
----------

1. ↑  Prostier, proster og saksbehandlere, Oslo bispedømme, kirken.no
2. ↑  Historikk for prestegjeld og sogn i Oslo, arkivverket.no
3. ↑  Vålerengen menighet, lovdata.no
4. ↑  Forskrift om endring i den kirkelige inndeling i Oslo kommune, lovdata.no
5. ↑  «Kirkelig enheter og endringer i prosti og menigheter». *docplayer.me*. Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste AS. 2009. Besøkt 5. mars 2023.
6. ↑  Endringer i gravferdsloven og kirkeloven - Rundskriv 20.12.2011. regjeringen.no
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet. Helt uten kilder. *(10. okt. 2015)*
Bengalbukta
**Bengalbukta** er den nordøstlige delen av Indiahavet. Den avgrenses mot vest av den indiske halvøya og Sri Lanka, og i øst av øygruppene Andamanene og Nikobarene. Ei linje fra nordspissen av Sumatra til nordspissen av Sri Lanka danner grense mot selve Indiahavet. Bukta har navn etter Bengal, det området i det gamle India som ble delt i provinsene Vest-Bengal (fremdeles indisk) og Øst-Bengal (i dag Bangladesh). Blant større havnebyer kan nevnes de indiske Chennai (tidligere Madras), Vishakhapatnam, Kolkata (tidligere Calcutta) og Pondicherry.

Elver, flommer og stormflo
--------------------------

Mange store elver har utløp i Bengalbukta. Blant dem er Irrawaddy, Ganges, Meghna og Brahmaputra, Mahanadi, Godavari, Krishna og Kaveri. Området har et utpreget monsunklima, med enorme nedbørmengder i mai-oktober. Landet innenfor Bengalbukta ligger dertil svært lavt. Mesteparten av Bangladesh ligger lavere enn 10 moh. Dette gjør området svært utsatt for flom i elvene og stormflo som følge av tropiske orkaner. I tillegg er folketettheten ekstremt høy. Denne kombinasjonen har ført til noen av de mest dødbringende naturkatastrofer vi kjenner. I november 1970 krevde en stormflo trolig minst ½ mill. menneskeliv, og i 1991 omkom ca. 136 000.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Banglapedia **·** VIAF **·** LCCN **·** BNF **·** BNF **·** BNF (data) **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** GeoNames
 |
*Skirenn i Fjelkenbakken*, maleri fra 1898 av Gustav Wentzel
**Fjelkenbakken** var navnet på tre hoppbakker som på slutten av 1800-tallet ble laget til om vintrene i sørskråningane på gården Skaugums grunn ved husmannsplassen Øvre Fjelken i Asker kommune. Disse hoppbakkene kan regnes som en av de stedene hvor hoppsporten i Norge ble til og fikk et stort publikum.

Hoppbakkene lå i et område nedenfor hovedbygningen på gården Skaugum (som nå er bolig for kronprinsparet) og mot vår tids Kirkeveien på strekningen mellom kryssene med Semsveien og Vakåsveien. Den største av de tre hoppbakkene het Storfjelken, med tilløp helt oppe ved gamle Skaugum, og ble sett på som en av de bratteste og vanskeligste bakkene i Oslo-området. 

Skiløperen og skisportspioneren Laurentius Urdahl, som i 1889 tok initiativ til å danne Asker Skiklubb og var formann i klubben i årene 1890-93, han bodde på Øvre Fjelken. Han fikk til et klubbmesterskap i hopp i Storfjelken i 1891. I dette mesterskapet var det en egen klasse for kvinner, vunnet av Hanna Aars. Prins Carl fra Sverige (som Norge var i union med), sto for utdeling av premier han selv hadde satt opp; prinsen hadde blitt æresmedlem i Asker Skiklubb i 1890. Flere enn tusen tilskuere skal ha vært til stede på dette rennet. Under klubbrennet året etter, tok tredve hoppere del i konkurransen, og et par tusen skal ha sett på.

I 1893 fikk Urdahl lagt landsrennet for menn til Fjelkenbakken for første gang. Det første landsrennet i Norge for kvinner, og trolig også det første skirennet i hele verdenfor vinner, ble arrangert i Fjelkenbakken i 1896. Men i denne første tiden «låma» kvinnene bare, det vil si at de sto ned hoppbakken utenom hoppet. Selv med de små hopplegdene det var tale om i de dagene, kan en lett skjønne at kvinnene gjorde best i å «låme» når en ser hvilke klær de hadde på seg når de gikk på ski, slik som vi ser på kunstmaleren Gustav Wentzel (1859-1928) i et maleri av skirenn i Fjelkenbakken.

Kilder
------

* Borgen, Per Otto. 2006. *Asker og Bærum leksikon*, side 38 om Asker Skiklubb. Drammen: Forlaget for by- og bygdehistorie. ISBN 82-91649-10-3
* *Kulturminneåret 2009 i Asker*, kulturminnekalender utarbeide av folk fra Asker og Bærum Historielag, Asker Turlag og Asker velforbund, med støtte fra Asker museum og Asker kommune.
Ullern kirke
**Ullern menighet** var et prestegjeld tilhørende Vestre Aker prosti i Oslo bispedømme i Den norske kirke. Det omfattet bydelen Ullern i Oslo kommune, med Ullern kirke som menighetskirke.

Ullern menighet inngikk fra 1. januar 2020 i Ullern sokn, underlagt Vestre Aker prosti.

Historikk
---------

Ved kgl.res. av 18. mai 1906 ble den vestre delen av Vestre Aker prestegjeld skilt ut som eget *Ullern menighet*. Ved kronprins. reg. res. av 30. november 1956 ble Røa og Sørkedalen skolekretser skilt ut fra Ullern menighet som Røa menighet, gjeldende fra 1. juli 1957.

Menigheter
----------

Prestegjeldet hadde ved sin avvikling følgende menigheter:

* Ullern

Fra 2004 ble prestegjeldet som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk det også ut av lovverket.

Kilder
------


1. ↑  Prostier, proster og saksbehandlere, Oslo bispedømme, kirken.no
2. ↑  Historikk for prestegjeld og sogn i Oslo, arkivverket.no
3. ↑  «Kirkelig enheter og endringer i prosti og menigheter». *docplayer.me*. Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste AS. 2009. Besøkt 5. mars 2023.
4. ↑  Endringer i gravferdsloven og kirkeloven - Rundskriv 20.12.2011. regjeringen.no
**Kubikkdesimeter** er en avledet SI-enhet for måling av volum.
Symbolet for kubikkdesimeter er **dm³**.
En kubikkdesimeter er volumet av en kube hvor hver side er en desimeter (10 centimeter) lang.

Forholdet til liter
-------------------

Ved innføringen av metersystemet i Frankrike i 1793 ble litre = 1 dm3 foreslått som volumenhet, men det viste seg å være vanskelig. En liter ble derfor definert som volumet av et kilogram rent vann ved 4°C. Senere ble det klart at dette var litt feil, og i 1901 ble én liter definert som volumet av ett kilo rent vann ved dets største tetthet og ved 1 atm trykk. I 1929 ble en liter satt til 1,000028 dm3, og i 1950 til 1,000028 dm3 før en liter igjen ble definert som 1 kubikkdesimeter i 1960.

Kubikkdesimeter brukes lite. En liter, som i praksis er lik en kubikkdesimeter, brukes i stedet.

Konvertering
------------

1 dm³ er lik:

* 1 000 000 mm³
* 1 000 cm³
* 0,001 m³

Og motsatt:

* 1 mm³ = 0,000 001 dm³
* 1 cm³ = 0,001 dm³
* 1 m³ = 1 000 dm³

1 dm³ er, i forhold til enheten liter, lik:

* 0,000 000 000 001 teraliter
* 0,000 000 001 gigaliter
* 0,000 001 megaliter
* 0,001 kiloliter
* 0,01 hektoliter
* 0,1 dekaliter
* 1 liter
* 10 desiliter
* 100 centiliter
* 1 000 milliliter

Og motsatt:

* 1 milliliter = 0,001 dm³
* 1 centiliter = 0,01 dm³
* 1 desiliter = 0,1 dm³
* 1 liter = 1 dm³
* 1 dekaliter = 10 dm³
* 1 hektoliter = 100 dm³
* 1 kiloliter = 1 000 dm³
* 1 megaliter = 1 000 000 dm³
* 1 gigaliter = 1 000 000 000 dm³
* 1 teraliter = 1 000 000 000 000 dm³

Referanser
----------

1. ↑
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet. Helt uten kilder. *(10. okt. 2015)*
Millbank fengsel rundt 1820
Dette kartet fra 1867 viser fengslets form og plassering
**Millbank fengsel** var et stort fengsel i Millbank i City of Westminster, London. Byggingen startet i 1812, og det åpnet i 1816. Millbank var det første moderne fengslet i Storbritannia, og var designet etter Jeremy Benthams panoptikon-konsept, hvor flere fløyer strekker seg ut fra en sentral hall. Fangene hadde individuelle celler.

Millbank ble modell for Pentonville fengsel, som i sin tur ble modell for 54 nye fengsler som ble bygget over en kort periode. 

Da det ble åpnet var det Londons største fengsel. Fangene var personer som var dømt til transportering som ventet på utreise. Omkring 4 000 fanger var innom fengselet i løpet av et år. De satt normalt omkring tre måneder i Millbank før de ble skipet ut. 

Fengslet ble brukt frem til 1886, og det ble revet i 1890. Tate Gallery, nå Tate Britain, ble bygget på deler av eiendommen og åpnet i 1897. En enkelt betongsperre med en bronseplakett er det eneste synlige spor etter fengslet. Den stod ved enden av trappen fangene gikk ned når de skulle gå ombord i skipet som transporterte dem til Australia.
**Urbaltisk** er det rekonstruerte urspråket til alle baltiske språk. Det ble talt mellom det 3. årtusen f.Kr. og omkring det 5. århundre f.Kr. etter hvilket det begynte å dele seg i vestbaltiske og østbaltiske språk. Urbaltisk var et flekterende språk og er knyttet til snorkeramikk- og Trzciniec kulturene.

Urbaltisk var et SOV-språk. Det var i besittelse av enkelte unike trekk, som frie fonologiske trykk med to tonelag, som endret de korte urindoeuropeiske vokalene *\*o* og *\*a* til *\*a*, beholdt og videreutviklet den urindoeuropeiske avlyd, og beholdt *\*m* før dentale konsonanter og produktiviteten til ordstammen *ē.* Urspråket hadde også sitt eget sett med diminutive suffikser, identiske endelser for tempus og grammatisk modus, grammatisk fortid ved å anvende temavokalene *\*-ā-* og *\*-ē-*, så vel som sitt eget leksikon, inkludert onomastiske elementer.

Urbaltisk hadde sin opprinnelse i urbaltoslavisk.

Referanser
----------

1. ↑  Mažiulis V. J. *Baltic languages. Development of the individual Baltic languages*. Encyclopedia Britannica.
2. ↑  Gimbutienė, Marija (2004). *Балты [Baltic people]* (in Russian). Moscow: Centrpoligraf. pp. 60–74; 223. ISBN 5-9524-1359-5.
3. ↑  Dini, P.U. (2000). *Baltų kalbos. Lyginamoji istorija*. Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas. s. 109–110. ISBN 5-420-01444-0.
4. ↑  Dini, P.U. (2000). *Baltų kalbos. Lyginamoji istorija [Baltic languages. Comparative History]* (in Lithuanian). Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas [Institute of Science and Encyclopedia Publishing]. p. 56. ISBN 5-420-01444-0.
Ådalselva (Begna) i vårflom ved Hønefossen Foto: Tom Bjørnstad 
**Begnavassdraget** dekker et nedbørsareal på 4 851 km² og har en høydeforskjell på ca. 1 850 m. Vassdraget er en del av Drammensvassdraget og hovedelva Begna er 213 km lang.

Drammensvassdraget
Begna renner i sørlig retning fra Filefjell, gjennom Valdres og innsjøene Vangsmjøsi, Slidrefjorden, Strondafjorden og Aurdalsfjorden, ned Begnadalen til Nes i Ådal og innsjøen Sperillen. I sørenden av Sperillen dannes Ådalselva som renner ned mot Hønefoss, der elva renner sammen med Randselva like under Hønefossen og danner Storelva.

Storelva drenerer til Tyrifjorden. Ved utløpet av Tyrifjorden, ved Vikersund, dannes Drammenselva, som er primærelva i Drammensvassdraget. Denne drenerer til Drammensfjorden.

Kraftverk i Begnavassdraget
---------------------------

### Innlandet

* Bagn kraftverk
* Eid kraftverk
* Eidsfoss kraftverk (Innlandet)
* Faslefoss kraftverk
* Fossheimfoss kraftverk
* Kalvedalen kraftverk
* **Kvitvella Elektricitetsverk**
* Lomen kraftverk
* Ylja kraftverk
* Åbjøra kraftverk

### Buskerud

* Hensfoss kraftverk
* Begna kraftverk
* Hofsfoss kraftverk
* Hønefoss kraftverk

Se også
-------

* Drammensvassdraget
* Begna
* Ådalselva
* Sperillen
* Foreningen til Bægnavassdragets Regulering

Referanser
----------

1. ↑  Turid-Anne Drageset. (2001). *Flomberegning for Drammenselva (012.Z)*. Dokument nr. 8 - 2001. Norges vassdrags- og energidirektorat (NVE). Arkivert 12. februar 2015 hos Wayback Machine. Besøkt 2013-05-23

Eksterne lenker
---------------

* Foreningen til Bægnavassdragets Regulering
**Rykkinnhallen** er et idrettsanlegg på Rykkinn i Bærum. Idrettshallen eies av Bærum kommune og driftes av Bærums Verk IF.

Det som i dag er et tipp topp moderne idrettsanlegg og Norges riksanlegg for basketball, var opprinnelig en provisorisk plastkonstruksjon satt opp rundt 1970 for å huse byggematerialer og anleggsmaskiner som ble brukt til utbyggingen av det nye boligfeltet Rykkinn. Da utbyggingen var fullført i 1973 ble plasthallen gitt i gave av utbyggeren Selvaagbygg til Bærum kommune til bruk for fellesskapet. Hallen ble modernisert og utbygget en rekke ganger frem til dagens versjon. 

Bygget ligger sentralt på Rykkinn, mellom Rykkinn skole, avdeling Berger, Berger svømmehall og Rykkinn fritidshus. Bygget har blitt brukt til blant annet håndball, basket, karate og gymaktiviteter for Rykkinn skole. Basketlaget Bærums Verk Jets hadde Rykkinnhallen som hjemmebane før de gikk konkurs. I 1994 ble Rykkinnhallen brukt til å arrangere The Gathering.

Et areal ved hallen har i 30 år vært båndlagt for å bli en fremtidig endestasjon på en eventuelt forlenget Kolsåsbane.
**Lysakerbakken**, også kalt **«Lysaker'n»**, er en hoppbakke på Sagmoen vest for Eidsvoll Verk. Anlegget består av tre bakker med bakkestørrelser K7, K13 og K27, samt den nedlagte bakken med K-punkt på 37 meter. I anlegget er det også et dommertårn og en varmestue.

Eidsvold Værks Skiklub arrangerer årlig Romeriks Cup og hopprennet «MiniLysaker'n».

Historie
--------

Lysakerbakken ble tatt i bruk som hoppbakke i 1897. Anlegget er blitt utvidet flere ganger, bl.a i 1923 da bakken fikk stillas og i 1950 da flomlyset ble montert. På 1980-tallet ble anlegget bygget ut til fire bakker på 7, 10, 21 og 45 meter. Den største bakken er nedlagt og stillaset er revet.

Anlegget ble betydelig modernisert sommeren 2009.

Referanser
----------

1. ↑  Nordheim (1971), side 5-6
2. ↑  Granly (2006), side 88
3. ↑  «Møteprotokoll, Hovedutvalg for teknisk Eidsvoll kommune, 06.04.2010». Eidsvoll kommune. 2010. Besøkt 1. april 2011. [*død lenke*]
4. ↑  «Ski Jumping Hill Archive». Besøkt 1. april 2011.

Kilder
------

* Granly, John (2006). *De som satte sporene. Eidsvold Værks Skiklub gjennom 125 år. 23. januar 1881-23. januar 1886*. Eidsvoll. ISBN 9788230308165.
* Nordheim, Otto (1971). *Eidsvold værks skiklub. 1881-23. januar-1971. En 90-årsberetning*. Eidsvoll.
**Snøporten** er eierselskapet bak utviklingen av området og prosjektet med helsårsanlegget «Snø» sammen med investorene Selvaag, Canica, Oslo Pensjonsforsikring, Malling, Baumann og Lørenskog Kommunale Pensjonskasse. «Byen» som bygges rundt «Snø» er en del av knutepunktsutviklingen i Lørenskog kommune, og ligger 500 meter fra Lørenskog stasjon, og om lag 15 minutter nord for Oslo med bil.

Helårsanlegget SNØ
------------------

"Snø» (stilisert som SNØ) er blant de første i verden som kombinerer fasiliteter for alpin, langrenn og egen park med rails og hopp for snowboard og freeski under samme tak. En fireseters stolheis går helt til toppen av den 500 meter lange bakken. Det finnes også koppheis og et transportbånd.[*klargjør*] Vegg-i-vegg med snøsonen er det sportsbutikker, treningssenter og ulike serverings- og restauranttilbud..

Det snødekkede arealet i arenaen utgjør totalt 36 000 m² fordelt på tre nedfarter med ulik vanskelighetsgrad, en park med rails, hopp og big jump og en 1,5 km lang langrennsløype. Det er også et nybegynnerområde. I tillegg til det snødekkede arealet, har arenaen sportsbutikker, restauranter og kafeer, treningssenter og konferansefasiliteter. Den totale størrelsen på arenaen er 50 000 m².

Referanser
----------

1. ↑  «Slik bygger de Norges første innendørs skianlegg - til 800 millioner kroner». *Teknisk ukeblad*. 2. oktober 2018. Besøkt 5. februar 2019.
2. ↑  «Bygger gigant-skihall i Norge: Hagen-selskap satser 200 millioner». *E24.no*. 26. august 2018. Besøkt 5. februar 2019.
3. ↑  «Snart kan du oppleve tre skiheiser, bratte alpinbakker, langrennsløyper opp i taket og snø hele året under tak»Betalt abonnement kreves. *Aftenposten*. 25. januar 2019.
4. ↑  «Fakta om SNØ». *snooslo.no*. Arkivert fra originalen 7. februar 2019. Besøkt 5. februar 2019.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
**Česká strana sociálně demokratická** (norsk: *Det tsjekkiske sosialdemokratiske partiet*, *ČSSD*) er det sosialdemokratiske partiet i Tsjekkia. 

Partiet ble grunnlagt den 7. april 1878 i Østerrike-Ungarn som representant for Kongeriket Böhmen i det østerrikske parlamentet. Etter sammenbruddet av Østerrike-Ungarn, ble partiet ett av de ledende politiske partiene i den første tsjekkoslovakiske republikken. Under den tyske okkupasjonen av Tsjekkoslovakia under den andre verdenskrig, ble partiet offisielt avskaffet, men mange av dets medlemmer organiserte motstandsbevegelser som kjempet mot det nasjonalsosialistiske Tyskland. I 1945 returnerte partiet til sin tidligere form. 

I 1948, etter at kommunistpartiet overtok flertallet i parlamentet, ble det sosialdemokratiske partiet avskaffet sammen med alle andre ikke-kommunistiske politiske partier. CSSD kom på banen igjen etter Fløyelsrevolusjonen i 1989. Etter oppløsningen av Tsjekkoslovakia i januar 1993 har CSSD vært en av de største politiske partiene i Tsjekkia. Etter stortingsvalget i 1998 fikk partiet flest seter i parlamentet, men klarte ikke å danne en koalisjonsregjering, og partiet var med på å danne en mindretallsregjering. 

Partiet vant valget i 2002 og fikk 70 av 200 representanter inn i regjeringen. Partiets formann Vladimír Špidla ble innsatt som statsminister. Den nåværende lederen for partiet heter Jiří Paroubek, og ble innsatt som partileder i 2006. Etter parlamentsvalget i 2010, fikk CSSD 22,08 % av stemmene, og ble det største politiske partiet i parlamentet med 56 seter, men etter å ha mislyktes i å danne en koalisjonsregjering forble partiet i opposisjon.

Referanser
----------

1. ↑   Access to Registers of Economic Subjects[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   www.socialistinternational.org, besøkt 15. mars 2019[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   progressive-alliance.info, besøkt 15. mars 2019[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Czech Social Democratic Party – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** NKC **·** NKC **·** NKC **·** NKC **·** NKC
 |
**Opprydning:** Denne artikkelen trenger en opprydning for å oppfylle Wikipedias kvalitetskrav. Du kan hjelpe Wikipedia ved å forbedre den.

**Nøyaktighet:** Denne artikkelens nøyaktighet er omstridt. Opplysningene i artikkelen bør sjekkes mot kilder.

Emblem
Samferdselsministeriet i Russland (russisk: Министерство транспорта Российской Федерации) er den russiske departementet som er ansvarlig for å utvikle offentlig politikk og lovgivning om kommersiell luftfart, sjøtransport, innenlandske vannveistransport, jernbane, veitransport, urbane metro systemer, og kommersielle transportkjøretøy. Departementet er også ansvarlig for kartlegging og overvåking med hensyn til å navngi geografiske områder. Samferdselsministeriet har hovedkontor i Moskva.

Samferdselsministeriet ble opprettet i 1809 som jernbaneministeriet i det russiske Imperiet. Etter revolusjonen ble folkets Kommissariat for Jernbaner av SOVJET og deretter (etter 1946) - Departementet for Jernbaner. Senere utvidet ministeriet sin myndighet og ble Departementet for Transport innen Sovjetunionen. Etter sammenbruddet av Sovjetunionen ble ministeriet re-etablert som Departementet for Transport av den russiske Sovjetiske Sosialistiske Føderale Republikk (dette er etterfølgeren staten til Sovjetunionen). Når denne staten ble omdøpt til den russiske Føderasjonen den 25. desember 1991, ble navnet igjen endret til Departementet for Transport av den russiske Føderasjonen [Samferdselsministeriet ].

For en kort periode - fra 9. mars 2004 til mai 20 2004 - ble Samferdselsministeriet kombinert med Sambands- og informasjonsdepartementet.

Underliggende etater
--------------------

* Føderale tjeneste for Transporttilsyn ("Rostransnadzor"; Федеральная служба по надзору в сфере транспорта, Ространснадзор). Dannet i 2004.
* Føderalt Lufttransportransporttilsyn (FATA) ("Rosaviatsia"; Федеральное агентство воздушного транспорта, Росавиация).
* Føderalt motorveitilsyn ("Rosavtodor"; Федеральное дорожное агентство, Росавтодор)
* Føderalt jernbanetilsyn ("Roszheldor"; Федеральное агентство железнодорожного транспорта), dannet i 2004 på basis av det tidligere Jernbanedepartementet som ble oppløst.
* Føderalt tilsyn for maritim transport og elvetransport i Russland ("Rosmorrechflot"; Федеральное агентство морского и речного транспорта, Росморречфлот).

Se også
-------

* Transport i Russland
* Skinnegående transport i Russland

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* Samferdselsdepartementet offisielle hjemmeside Arkivert 16. august 2011 hos Wayback Machine. (in Russian)
* Juridiske handlinger i den russiske Departementet for Transport (in Russian)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Forbundet KYSTEN** er en organisasjon for vern av norsk kystkultur, og utgiver av *Tidsskriftet KYSTEN*.

Formål
------

Organisasjonen ble stiftet i 1979 og har som formål å styrke det norske folks identitet som kystfolk, herunder:

* Fremme bevaring og allmenn bruk av tradisjonelle fartøyer, bygninger, anlegg og kystmiljø forøvrig.
* Drive opplysningsarbeid for å øke forståelsen for verdien av menneskelige og kulturelle tradisjoner i kysthistorien.
* Vedlikeholde og utvikle tradisjoner i næring og håndverk.
* Øke den faglige standard i vedlikehold og sikkerhet ved bruken av fartøyer og anlegg.

Forbundet KYSTEN spiller en viktig rolle i arbeidet med fartøyvern og bevisstgjøring omkring kystkulturens verdi. Kystlagenes virksomhet spenner fra restaurering av båter og sjøhus til seiling og sjømannskap.

Forbundet har 128 kystlag med tilsammen 10500 medlemmer, og er medlem av Norges kulturvernforbund.

Referanser
----------

1. ↑  «Tidsskriftet KYSTEN». Forbundet KYSTEN. Besøkt 1. april 2023.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** Brønnøysundregistrene
 |
Skilt som peker i retning Raggsteindalen Høyfjellsstue, i det man kommer ned selve Raggsteindalen. Pilen på bildet peker nøyaktig på hytten, som ligger ute på odden ved det regulerte Strandavatnet.  Sindre Skrede (2006) **Raggsteindalen Høyfjellsstue** er en privateid og familiedrevet turisthytte/høyfjellshotell beliggende ved Strandavatnet i Hol kommune i Buskerud. Hytten ligger på nordsiden av Hallingskarvet, hvor Raggsteindalen vider seg ut mot vannet. Den nåværende hytten ble opprinnelig bygget i 1933, siden ombygget og påbygget i 1959, 1963, 1987 og 1991. Per i dag har hytten 80 sengeplasser, fordelt på eldre rom, og nyere rom med eget bad. Hytten har i alle år vært drevet av familien Villand. 

Fra Raggsteindalen går det stier videre til Geiterygghytta, Geilo, Haugastøl, Iungsdalen og Finse. Lordehytta er også tilgjengelig herfra, langs stien til Haugastøl. Også Folarskardsnuten kan nås fra Raggsteindalen. Det er den høyeste toppen på Hallingskarvet.

Eksterne lenker
---------------

* Raggsteindalen Høyfjellsstues egne hjemmesider
**Tjuenborgkoia** (739 moh.) er ei koie (ubemannet turisthytte) under DNT Ringerike som ligger i Strømsoddbygda, i skråningen øst for Hestebrenna (772 moh.) sør for Høgfjell, vest i de sørlige Ådalsfjellene. Koia eies og driftes av DNT Ringerike, som også driver sju andre hytter innen sitt område. Koia ble overtatt fra DNT Oslo og Omegn i 2017. Fra koia tar det ca. 10-15 minutter å gå opp på Hestebrenna, der utsikten er fantastisk. I nærheten av koia ligger også Tjuvenborgen, en gammel bygdeborg.

Tjuenborgkoia, som er ubetjent, er ei tømmerhytte med to soverom og åtte sengeplasser, bygget i 1942 etter modell av Buvasskoia (lenger inn i bygda) og Grønknutkoia (på Holleia). Det er også oppført et anneks der (den opprinnelige koia, som altså er eldre), som har to soveplasser. Til annekset er det lov å ta med hund.

DNT-hytter i distriktet
-----------------------

Foruten Tjuenborgkoia eier DNT Ringerike også koiene Hovinkoia (230 moh.) sørøst i Holleia, Grønknutkoia (525 moh.) nord i Holleia, Vikerkoia (650 moh.) på sørsiden av Vikerfjell, Buvasskoia (380 moh.) ved Buvatnet (Flå), Storekrakkoia (889 moh.) i Bogen i Vassfaret (Sør-Aurdal) og Vassfarkoia ved Veneli (Flå). Alle koiene er ubetjente.

Se også
-------

* Strømsoddbygda
* Høgfjell
	+ Hestebrenna
	+ Tjuvenborgen

Eksterne lenker
---------------

* Tjuenborgkoia
En bidet i bruk, avbildet i 1800-tallet.
Bidet for vask av føttene og setet. Bideter lages i sanitærporselen og monteres på gulvet eller som en vaskeservant på veggen i et badeværelse. Slike bideter kan kalles servantbideter i motsetning til de moderne setebidetene, også kalt elektroniske bideter. 
Et moderne japansk vannklosett med innebygd setebidet for kroppsvask uten bruk av dopapir. Legg merke til det elektroniske styrepanelet på høyre side av sitteringen.
Et eller en **bidet** (på norsk også skrevet *bidé* eller kalt *setebadekar*) er en lav vaskeservant, et lite badekar, et vaskebekken eller en kum som er laget i porselen, utstyrt med vannkran og beregnet til vask av føttene, rumpa og kjønnsorganene.

Bruk
----

En bidet spruter vann på endetarmsåpningen og vasker dermed bort rester av avføring. Det kan også brukes til å vaske kjønnsorganer, for eksempel før eller etter sex. I Norge bruker en som oftest toalettpapir isteden, og bideter er ikke like vanlige i Norge som i andre deler av Europa. 

Elektroniske bideter eller bidetseter er bideter som er innebygd i toalettsetet. Slike bideter kan spyle rumpa med varmt vann og tørke med luft. Bidetseter er særlig vanlig i Japan der de dukket opp på 1980-tallet.

Etymologi
---------

Ordet *bidet* kommer fra fransk og betyr opprinnelig «hest» eller «arbeidsbenk». Ordet kan også brukes om en kleppert, det vil si en liten, kraftig bygd ridehest. I dag brukes *bidet* først om fremst om setebadekar, både som betegnelse på selve sanitærinnretningen og på rommet den er montert i, altså et badeværelse med bidet.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Bidets – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Brockhaus Enzyklopädie
 |
**Fjellstulfjellet naturreservat** er et område nord for hovedveien mellom Kongsberg og Notodden på Meheia. Reservatet består av et fjellområde med skogkledde lier rundt. Berggrunnen utgjøres av granitt, mange steder som nakne svaberg. Jordsmonnet er ellers ganske tynt.

Vegetasjonen utgjøres av både urskogsnær fjellgranskog og naturskogsområder av furu med mange gamle trær og mye død ved. Her finnes flere arter av vedboende sopp, som er av stor betydning for det biologiske mangfoldet.

Plante- og dyrelivet er vernet mot skade og ødeleggelse. Motorisert ferdsel samt ridning er forbudt.

Referanser
----------

1. ↑  «Norgeskart». Kartverket. Besøkt 29. september 2021.
2. ↑  (no) Fjellstulfjellet naturreservat i Miljødirektoratets nettsted Naturbase
3. ↑  «Forskrift om vern av Fjellstulfjellet naturreservat, Notodden kommune, Telemark og Kongsberg kommune, Buskerud». Lovdata. Besøkt 29. september 2021.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Sentralt stedsnavnregister **·** Naturbase
 |
Båndstripe for Forsvarets medalje for skyting
**Forsvarets medalje for skyting** er en norsk militær medalje som tildeles for ferdigheter i ulike former for skytesport. Den ble innstiftet 1. januar 2012.

Utforming
---------

Den gamle «Hærens skyttermedalje» på fjellgrå tjenesteuniform av 1914. Foto: Fra Forsvarsmuseet 
Forsvarets medalje for skyting er oval og er utformet som en krans i gult metall som omgir et rødt felt. Forsvarets emblem er plassert øverst på kransen, to korslagte våpen er plassert i midten og nederst i det røde feltet står en stjerne, alt i gult metall.

Medaljen er opphengt i et svart bånd som har loddrette striper i rødt, gult og rødt.

Tildeling
---------

Forsvarets medalje for skyting tildeles den som har oppnådd ferdighetsmerker i to skytedisipliner, der den ene må være Det militære skarpskyttermerke i sølv og det andre kan være Det frivillige Skyttervesens dugleiksmerke eller Norges Skytterforbunds armegeværmedalje (NAIS-medaljen) i minimum bronse.

1. september 2020 ble statuttene endret slik at det skal være mulig for vernepliktige å ta medaljen for skyting og feltsport i løpet av tjenestetiden.

Medaljen kan tildeles både militære og sivile.

Forsvarets Medalje for Skyting kan kun erverves én (1) gang. Medaljen påføres deretter forgylte stjerner/laurbær som følger:

·       1 stjerne for 3. gangs godkjente prøver i to ferdighetsmerker etter ervervet medalje.

·       2 stjerner for 6. gangs godkjente prøver i to ferdighetsmerker etter ervervet medalje.

·       3 stjerner for 9. gangs godkjente prøver i to ferdighetsmerker etter ervervet medalje.

Forgylt laurbærgren og statuett for 12. gangs godkjente prøver i to ferdighetsmerker etter ervervet medalje.

Referanser
----------

1. 1 2  *Statutter for de mest benyttede medaljer i Forsvaret* Arkivert 25. september 2013 hos Wayback Machine. av 26. april 2012, Forsvaret, s. 29.
2. ↑  *Heder og ære. Nasjonale og internasjonale dekorasjoner brukt i Norge* Arkivert 25. september 2013 hos Wayback Machine. bilag til *Forsvarets Forum* nr. 5, 2012, Oslo: *Forsvarets Forum*/Forsvarets Veterantjeneste, 2012, s. 78.
3. ↑  «Forsvarets medaljer for feltsport og skyting». *NVIO - Trøndelag* **(norsk)**. Besøkt 20. april 2022.
4. ↑  «Forsvarets Medalje for Skyting». Arkivert fra originalen 19. mars 2022. Besøkt 22. mai 2022.
5. ↑  Dullum, Bjørnar (26. oktober 2020). «– Flere muligheter for medaljer». *forsvaretsforum.no*. Besøkt 20. april 2022.