recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Libius Severus** (født ca. 420, død 15. august 465) var en vestromersk keiser fra 461 til 465. Den forrige keiseren, Majorian ble drept av den mektige *magister militum* Ricimer 2. august 461. Etter et kort interregnum ble Libius Severus utropt til keiser ved Ravenna 19. november samme år. 

Severus var kun en marionett, all makta lå hele tiden hos Ricimer. Severus ble ikke godkjent som keiser av den østromerske keiseren, Leo I. En annen som nektet å anerkjenne Severus var Aegidius, *magister militum* i Gallia. Visigoterne tok på seg å fjerne Aegidius, til gjengjeld fikk de byen Narbonne. Aegidius falt i 465 og en slags romersk autoritet i området ble gjenopprettet.

Nesten ingenting er kjent om Libius Severus’ regjering. Han døde i løpet av høsten 465. Datoen er uviss, to forskjellige kilder nevner henholdsvis 15. august og 14. november, det er bevart en lov i hans navn datert 25. september. Dødsårsaken er heller ikke kjent med sikkerhet. Senere historikere har hevdet at han ble forgiftet av Ricimer, men den samtidige skribenten Sidonius Apollinaris skrev i 468 at Severus døde av naturlige årsaker.

  


|  |
| --- |
|   **Vestromersk keiser**   |
| Romerrikets fall |
| *Forgjenger:***Majorian** | 461–465 | *Etterfølger:***Anthemius** |
| Vestromerriket |

Kilder
------

* De Imperatoribus Romanis: An Online Encyclopedia of Roman Rulers and their Families

| * v
* d
* r
Vestromerske keisere |
| --- |
| Honorius **·** Konstantin III **·** Konstans II **·** Priscus Attalus **·** Jovinus **·** Sebastianus **·** Konstantius III **·** Johannes **·** Valentinian III **·** Petronius Maximus **·** Avitus **·** Majorian **·** Libius Severus **·** Anthemius **·** Olybrius **·** Glycerius **·** Julius Nepos **·** Romulus Augustus |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data)
 |
**Periktione** (gresk Περικτιόνη; levde i det 5. århundre f. Kr.) var mor til den greske filosofen Platon.

Periktione nedstammet fra Solon, en athensk lovgiver. Hun var gift med Ariston, og hadde tre sønner — Glaucon, Adeimantus, Platon — og en datter, Potone. Etter Aristons død giftet hun seg med Pyrilampes, en athensk statsmann som var hennes onkel. Med Pyrilampes fikk hun Antifon som opptrer i Platons *Parmenides".*

En pythagoreer ved navn Periktione ble i antikken tilskrevet to filosofiske traktater: *Om kvinners harmoni* og *Om klokskap*. Bare fragmenter av dem er bevart. De fleste historikere er av den oppfatning at forfatternavnet er et pseudonym.

*Om kvinners harmoni* omhandler en hustrus plikter vis-à-vis sin ektemann og sine foreldre. Skriftet er skrevet på gammelgresk og kan muligens dateres til det 4. eller 3. århundre f.Kr. *Om visdom* gir en filosofisk definisjon på visdom. Språket er dorisk gresk, og skriftet stammer muligens fra det 3. eller 2. århundre f.Kr.

Referanser
----------

1. ↑  Diogenes Laërtius, iii. 1
2. ↑  Diogenes Laërtius, iii. 4
3. 1 2  Ian Michael Plant, *Women writers of ancient Greece and Rome: An anthology*, University of Oklahoma Press (2004), s. 76.

Eksterne lenker
---------------

* *From the treatise of Perictyone – On the Duties of a Woman*. Translated by Thomas Taylor, published 1822, at Wikisource
* *From the treatise of Perictyone – On the Harmony of a Woman*. Translated by Thomas Taylor, published 1822, at Wikisource

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND
 |
**Fortune Global 500**, også kjent som **Global 500**, er en årlig rangering av de 500 største selskapene i verden målt etter brutto omsetning. Lista blir satt sammen og offentliggjort hvert år av det amerikanske økonomitidsskriftet Fortune.

Fram til 1989 var det bare ikke-amerikanske industriselskaper på lista som da het *International 500*, mens *Fortune 500*-lista da som nå kun bestod av selskaper fra USA. I 1990 ble de amerikanske selskapene lagt til for å sette sammen en komplett global liste over de største industriselskapene rangert etter salg. Etter 1995 har lista hatt sin nåværende form, som også inkluderer de største selskapene innen finans og tjenesteyting.

I perioden fra 2001 til 2012 har det skjedd store endringer i den geografiske fordelingen av selskapene i Global 500. Antallet selskaper basert i Nord-Amerika har gått ned fra 215 i 2001 til 144 i 2011, mens andelen selskaper basert i Asia har steget raskt fra 116 i 2001 til 188 i 2012. Andelen europeiske selskaper har økt marginalt fra 158 til 160 det siste tiåret.

Fortune Global 500 i 2013
-------------------------

Årets liste, som er offentliggjort av Fortune på deres nettsted, ble publisert i utgaven av tidsskriftet som kom 8. juli 2013.

Dette er de 10 største selskapene, slik den ble publisert i juli 2013. Den er basert på selskapenes regnskapsår avsluttet senest 31. mars 2013.

| Nummer | Selskap | Land | Bransje | Omsetning i USD |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Royal Dutch Shell | Nederlands flagg† | Olje | $481,7 milliarder |
| 2 | Walmart | USAs flagg | Detaljhandel | $469,2 milliarder |
| 3 | ExxonMobil | USAs flagg | Olje | $449,9 milliarder 
  |
| 4 | Sinopec | Kinas flagg | Olje | $428,2 milliarder |
| 5 | China National Petroleum Corporation | Kinas flagg | Olje | $408,6 milliarder |
| 6 | BP | Storbritannias flagg | Olje | $388,3 milliarder |
| 7 | State Grid Corporation of China | Kinas flagg | Energi | $298,4 milliarder |
| 8 | Toyota | Japans flagg | Bil | $265,7 milliarder |
| 9 | Volkswagen | Tysklands flagg | Bil | $247,6 milliarder |
| 10 | Total | Frankrikes flagg | Olje | $234,3 milliarder |

† Mens *Fortune* angir at Shell er et nederlandsk selskap, anser selskapet selv at det er både nederlandsk og britisk.

Referanser
----------

1. ↑  «Fortune Global 500». *Fortune*. Cable News Network. A Time Warner Company. Besøkt 12. oktober 2013.
2. ↑  «Shell at a glance». Royal Dutch Shell. Besøkt 12. oktober 2013.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Fortune Global 500 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
Bristolkanalen
Kysten av Bristolkanalen ved Ilfracombe, nordlige Devon, utsyn vestover mot Lee Bay.
**Bristolkanalen** (walisisk: *Môr Hafren*, betydning «Severn-havet»; engelsk: *Bristol Channel*) er ei stor bukt i Storbritannia som skiller det sørlige Wales fra det sørvestlige England. Den har navn etter byen Bristol og grenser mot St George's Channel i nord og grensa mot Keltersjøen trekkes ved meridianen 5°V. Innerst i Bristolkanalen munner elva Severn ut gjennom et stort estuar. Den er over 50 km bred på det største.

Det er bygget to broer over Bristolkanalen, Severn Bridge og Second Severn Crossing, som henholdsvis fører motorveiene M48 og M4 mellom England og Wales. Det er også en jernbanetunnel, Severntunnelen, som fører Great Western hovedlinje under bukta. Blant de større øyene i kanalen er Lundy, Steep Holm og Flat Holm.

Ved lavvann blir mye av kanalen gjørmefelter, ettersom Bristolkanalen har en tidevannsforskjell på 15 meter, den nest største forskjellen i verden, etter Bay of Fundy i Canada. Området er et viktig sted for dyre- og fugleliv, spesielt for vadefugler, og deler av det er beskyttet.

Økologi
-------

Bristolkanalen er et viktig område for dyrelivet, i særdeleshet lofugler, og har beskyttede områder, inkludert nasjonalparker som Bridgwater Bay ved munningen av elven Parrett. Ved fjære blir store deler av kanalen til mudderflater grunnet tidevannsforskjell på 13 meter, kun nest etter Fundybukta i østlige Canada. Utviklingsplaner har blitt foreslått langs kanalen, inkludert flyplass og tidevannsbryter for generering av elektrisitet, men miljøhensyn har så langt forhindret slike planer.

Referanser
----------

1. ↑  «Severn Estuary Barrage». *UK Environment Agency*. 31. mai 2006. Arkivert fra originalen (PDF) den 30. september 2007
2. ↑  Chan, Marjorie A.; Archer, Allen William (2003): *Extreme Depositional Environments: Mega End Members in Geologic Time*. Boulder, Colorado: Geological Society of America. ISBN 0-8137-2370-1. s. 151.
3. ↑  «Coast: Bristol Channel». *BBC*.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** GeoNames
 |
**Pamyua** er en yupik musikkgruppe fra Anchorage i Alaska, USA. Navnet betyr «dens hale», og kommer fra yupik-ordet «pamyuq», som kan oversettes til «halen til et dyr eller kayak» og «sangens refreng».

Oversikt
--------

Brødrene Stephen og Phillip Blanchett, av afroamerikansk og inuit opphav, dannet Pamyua i 1995 med målet å kombinere og bevare deres kulturelle og religiøse bakgrunner gjennom musikk. Pamyua beskriver deres musikk som «tribal funk», «world music» og «inuit soul music», og er inspirert av sanger fra russisk ortodoks, tradisjonell inuit-musikk, R&B og, mest merkverdig, det sørafrikanske herrekoret Ladysmith Black Mambazo.

De fleste av deres sanger er basert på tradisjonelle yupik, inuit og grønlandske sanger, men gruppen er kjent for å gjenskape dem i moderne stiler, som sangen «Cayauqa Nauwa», som har vært fremvist a cappella og med innflytelse fra urfolk i Stillehavet, og tradisjonelt.

De bruker instrumenter som cauyaq-tromme, samt maskedans som gjenspeiler og hedrer tradisjonell yupik-dans.

Pamyua har hatt konserter gjennom USA og flere steder i resten av verdenen, og har hatt konserter ved mange verdensmusikkfestivaler. I 2003 vant gruppen «Record of the Year» ved Native American Music Awards for deres album *Caught in the Act*. De spilte også under åpningsseremonien av National Museum of the American Indian i 2004. National Museum of the American Indian utgav også en samling som inneholdt Pamyuas musikk.

Diskografi
----------

* *mengluni* (1998)
* *Verses (Apallut)* (2001)
* *Caught in the Act* (2003)
* *Drums of the North* (2005)
* *Side A/Side B* (2012)

Medlemmer
---------

Phillip Blanchett i august 2014. Han deltok i høylandslekene i Sitka, og er vist feirende et vellykket «caber toss».
* Stephen Blanchett
* Phillip Blanchett
* Ossie Kairaiuak
* Karina Møller

Referanser
----------

1. ↑  Gardner, John. "Pamyua: The Most Famous Inuit Band In The World." *The World Music Foundation Podcast.* The World Music Foundation. Retrieved 19 August 2020.
2. ↑  Gardner, John. "Pamyua: The Most Famous Inuit Band In The World." *The World Music Foundation Podcast.* The World Music Foundation. Retrieved 19 August 2020.
3. ↑  Gardner, John. "Pamyua: The Most Famous Inuit Band In The World." *The World Music Foundation Podcast.* The World Music Foundation. Retrieved 19 August 2020.
4. ↑  Devine, Bob (2009). *National Geographic Traveler Alaska* (2 utg.). National Geographic Books. s. 43. ISBN 978-1-4262-0386-2.
5. ↑  Elaine Keillor. *Encyclopedia of Native American Music of North America*. s. 315. ISBN 978-0-313-33600-3.
6. ↑  «NMIA». Arkivert fra originalen 24. juni 2016. Besøkt 20. juni 2021.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* (en) Pamyua på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Pamyua på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Pamyua på Songkick Rediger på Wikidata
* (en) Intervju på The World Music Foundation Podcast'

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** ISNI **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
Ankomstseremoni for president John F. Kennedy Wahn i Bonn, 23. juni 1963. Stående på det røde teppet fra venstre Dean Rusk, Gerhard Schröder, Cecilia McGhee; Eunice Kennedy Shriver, Libeth Werhahn (i blått) og Ehrenfried von Holleben.
**Elisabeth «Libet» Werhahn** (født 17. mai 1928 i Köln som Elisabeth Adenauer, også kjent i offentligheten som Libet Werhahn-Adenauer, død 3. februar 2019) var den yngste datter til Konrad Adenauer og hans andre hustru Auguste. Libet Werhahn opptrådte etter sin mors død, og fra 1949 som sin fars ledsager på en rekke reiser. Hun var således den første førstedamen i Forbundsrepublikken Tyskland.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5   www.konrad-adenauer.de[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Bittner, Helga. «Neuss: Als Libet Werhahn die Kennedys besuchte». *RP ONLINE*. Besøkt 18. januar 2018.
3. ↑  Bittner, Helga. «Neuss: In Neuss war Adenauer vor allem Opa». *RP ONLINE*. Besøkt 18. januar 2018.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** Geni **·** VIAF **·** GND
 |

Portal: Tyskland
Charles de Gaulle 1963
**Gaullismen** (fransk: *gaullisme*) henviser til en ideologisk blanding av nasjonalisme og karismatisk populisme. Den er utarbeidet og inspirert av den franske motstandslederen og den senere president Charles de Gaulle, selv om han motsatte seg betegnelsen. Gaullistisk ideologi, basert på de Gaulles idéer og handlinger, endret og utviklet seg med tiden. Den kjennetegnes på betoningen av Frankrikes uavhengighet fra nasjoner, og hadde berøringspunkter med sosialkonservatisme, og ble således ofte oppfattet som en høyreideologi selv om det også fantes gaullister på venstresiden. Likevel, Serge Berstein er av den oppfatning at gaullismen er «hverken en lære eller en politisk ideologi» og kan således ikke betraktes som enten venstre eller høyre.

Et direkte forhold mellom folk og myndigheter er en sentral del av det politiske budskap. Med sin plebisitære (karismatiske) og populistiske orientering, representerer gaullismen den bonapartistiske tradisjon. Gaullismen har alltid hatt et sterkt personalistisk trekk.

Referanser
----------

1. 1 2  Berstein, Serge (2001): «Gaullism», s. 307-308.
2. ↑  «Bonapartisme»
3. ↑  Lindbekk, Tore (2011): «Karisma-faktoren i Max Webers uferdige utviklingsteori» i: *Sosiologisk tidsskrift* **2** (19), s. 115-129 (*betalingsmur*)

Litteratur
----------

* Berstein, Serge (2001): «Gaullism» i: Krieger, Joel: *The Oxford Companion to Politics of the World*, 2. utg. Oxford University Press. ISBN 0-195-11739-5
* Choisel, Francis (1987): *Bonapartisme et gaullisme*, Paris, Albatros.
* Choisel, Francis (2016): *Comprendre le gaullisme*, L'Harmattan.
* Kritzman, Lawrence D; Reilly, Brian J (2006): «Gaullism» i: *The Columbia History of Twentieth-century French Thought*. Columbia University Press. ISBN 0-231-10791-9.
* Touchard, Jean (1978): *Le gaullisme (1940–1969)*, Paris, Seuil, coll. Points Histoire.

Eksterne lenker
---------------

* «Gaullism», *Wiktionary*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Universalis **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
Frans av Assisis kirke ved Pampulha-innsjøen
**Pampulha** er både en innsjø og et nabolag i Minas Gerais' hovedstad, Belo Horizonte i Brasil. Innsjøen ble opprettet i 1940-åra av den berømte borgermesteren og senere brasilianske presidenten Juscelino Kubitschek.

Pampulha-området er en av Belo Horizontes viktigste turistattraksjoner. Stedet har mange moderne byggverk av arkitekten Oscar Niemeyer. Disse ble i 2016 oppført på UNESCOs verdensarvliste. Sankt Frans av Assisis kirka er et av Pampulhas best kjent bygninger. Blant andre viktige byggverk omkring innsjøen er et kunstmuseum, to parker, to store idrettsanlegg og flere fine hus.

En av Belo Horizontes tre flyplasser ligger i nærheten av kunstmuseet ved innsjøen. Den var byens viktigste, men ble altfor liten i forhold til hovedstadens behov. Pampulha-flypass er nå kun for lokale fly, dvs, flyturer i Minas Gerais.

Referanser
----------

1. ↑  «Four new sites inscribed on UNESCO’s World Heritage List» **(engelsk)**. UNESCO World Heritage Centre. 17. juli 2016. Besøkt 17. juli 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Pampulha – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GeoNames
 |
Leana Balneario, et spaanlegg i Fortuna
**Fortuna** er en liten by i den autonome regionen Murcia i Spania. Byen er kjent for sine varme kilder. Det har ligget spaanlegg i byen i mange hundre år, man vet blant annet at varmekildene ble benyttet av romerne under okkupasjonen av Spania i tiden mellom Jesu fødsel og Vest-Romerrikets fall i 476. Dagens anlegg ble våren 2004 nyoppuset og åpnet for vanlig drift sommeren samme år. I Fortuna ligger også Spanias første termalbutikk og et spa-museum som dokumenterer utnyttelsen av de varme kildene helt tilbake til den gresk-romanske perioden. Spaanleggene er svært populære, særlig blant folk som lider av reumatisme, allergi og andre former for hud- og leddsykdommer, og det ligger flere hoteller i den lille byen.

Referanser
----------

1. ↑  Instituto Nacional de Estadística (16. mai 2022) (på en), *Municipal Register of Spain of 2022*, **90**, s. 1,235, Wikidata Q111983091
2. ↑

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Fortuna (Murcia) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** NKC **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
Et **stevnevitne** er en tjenestemann ansatt i politiet som forestår forkynnelse av rettslige dokumenter. Ifølge domstolloven § 63 skal det i ethvert lensmannsdistrikt og i enhver kommune være ett hovedstevnevitne og så mange stevnevitner som nødvendig. Dette fastsettes av tingretten. Finnes ikke stevnevitne kan dette utføres av det ordinære politiet

Hovedregelen er at forkynnelse skal foregå for vedkommende part personlig, alternativt for en annen voksen person i samme husstand som den som skal stevnes. Forkynnelsen kan foregå for parten hjemme, på hans arbeidssted eller hvor som helst stevnevitnet måtte treffe parten.

Den mest vanlige typen dokumenter som forkynnes er domsavsigelser, vitnestevninger og lignende. Stevnevitnene oppsøker også personer som ikke har vedtatt forelegg utstedt av politijuristene for å innhente standpunkt i saken (om vedkommende vedtar forelegget eller ønsker å møte i retten).

I de større politidistriktene er det vanlig at det er to ulike avdelinger med stevnevitner, ett for sivile saker som normalt er underlagt namsfogden og et for straffesaker som normalt er underlagt retts- og påtaleavsnittet

De sivile stevnevitnene er ofte namsfullmektiger og håndterer i tillegg til ulike dokumenter fra retten ofte konkursvarsler, utenlandske domsavsigelser og innkallinger og andre sivilrettslige dokumenter.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND **·** NDL
 |
En **stevning** er et dokument som inngis til en domstol for å starte en rettssak. Ordet *vitnestevning* brukes om en formell innkalling til en person om å vitne for en domstol.

I lovgivningen er det stilt bestemte krav til hva en stevning må inneholde for at en domstol skal kunne behandle den. Det er blant annet krav om klar betegnelse av partene og av hva den som starter saken (saksøker) vil ha dom for. Domstolens personell kan hjelpe den som selv vil sette opp en stevning. De fleste saksøkere bruker imidlertid en advokat til å bistå seg med stevning og søksmål.

En stevning som inngis til domstolen, og som ikke oppfyller lovens krav, vil bli avvist av domstolen hvis feilen ikke rettes innen en fastsatt frist.

En stevning starter normalt en sivil sak for en tingrett eller for en voldgiftsrett. Men også privat straffesak anlegges ved stevning.

En stevning må følges opp av motparten (saksøkte) med et tilsvar innen den fristen som retten fastsetter, for å unngå at det blir avsagt en uteblivelsesdom i favør av saksøker.

Muntlig stevning
----------------

En stevning kan anlegges muntlig i retten.
 Dette kan ikke skje via telefon men må skje ved fysisk oppmøte i retten. Både saksøker og den av rettens medarbeidere som har satt opp stevningen skal skrive under på stevningen.

Referanser
----------

1. ↑  Tvisteloven § 9-2. Lovdata
2. ↑  Skjema for vitnestevning Arkivert 5. mars 2016 hos Wayback Machine.. Domstol
3. ↑  Tvisteloven § 9-2 (2) og (3). Lovdata
4. ↑  Tvisteloven § 9-2 (2) bokstav b og c. Lovdata
5. ↑  Tvisteloven § 11-5. Lovdata
6. ↑  Tvisteloven § 16-5 (1). Lovdata
7. ↑  Straffeprosessloven § 412. Lovdata
8. ↑  Tvisteloven § 16-10 (2). Lovdata
9. ↑  Tvisteloven § 12-1 (2) første punktum. Lovdata
10. ↑  Tvisteloven § 12-1 (2) fjerde punktum. Lovdata
11. ↑  Ot.prp.nr. 51 (2004-2005) Regjeringen. Se merknad til § 12-1, s. 410.

Litteratur
----------

* Hov, Jo (1999). *Rettergang I. Sivil- og straffeprosess*. Oslo: Papinian. s. 101-102, 139-141 og 196. ISBN 8291060088.
* Ot.prp.nr. 51 (2004-2005). Regjeringen. Se merknad til § 9-2, s. 392.
* NOU 2001:32 kap. 9. Regjeringen s. 745-748.

Eksterne lenker
---------------

* Store norske leksikon om stevning.
* Skjema for stevning til tingretten hvis saken ikke har vært behandlet i forliksrådet.
* Skjema for stevning hvis saken har vært behandlet i forliksrådet.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Uppslagsverket Finland **·** Encyclopædia Britannica
 |
Slottet sett fra sør.  Foto: TorbjørnS (2014) 
Slottets indre del.  Foto: TorbjørnS (2015) 
**Libohovë slott** (albansk: *Kalaja e Libohovës*) er et slott og en festning i landsbyen Libohovë i Gjirokastërdistriktet i det sørøstlige Albania. Slottet ble bygd mellom 1796 og 1798, og var en gave fra Ali Pasha til hans søster, Shanishanë, som giftet seg i landsbyen. 

Festningen er firkantig med polygonale tårn i hvert hjørne og sidelengder på sytti og femti meter. Veggene har en tykkelse på over 1,40 meter. Den har de siste tiårene vært preget av forfall, og stein fra konstruksjonen har blitt brukt til husbygging. I 2013 ble det påbegynt renoveringsarbeid.

Referanser
----------

1. 1 2 3  Telnis Skuqi 20 desember 2010, Kështjella e Libohovës, objekti monumental që është kthyer në strehë për bagëtinë[*død lenke*]. Besøkt 23. oktober 2014.
2. ↑  The Albanian, Libohova, perla e Shqipërisë së Jugut Arkivert 17. april 2018 hos Wayback Machine.. Besøkt 22. oktober 2014.
3. 1 2  Top Channel 17. mars 2013, Degradimi i kalasë së Libohovës[*død lenke*]. Besøkt 23. oktober 2014.
4. ↑  Drita Islame Online 27. mars 2013, Kalaja e Libohovës, objekti që pret t’i rikthehen vlerat e dikurshme Arkivert 23. september 2015 hos Wayback Machine.. Besøkt 22. oktober 2014.
**Libreria Editrice Vaticana** (**LEV**, engelsk: *Vatican Publishing House*, latin: *Officina libraria editoria Vaticana*) er Vatikanets bokhandel og forlag. LEV utsprang i 1926 fra Vatikanets trykkeri.

Ansvarsområde
-------------

En vesentlig hovedoppgave er å forlegge og tilgjengeliggjøre embetshandlinger og dokumenter fra paven og Den Hellige Stol. 

Ut over dette er LEV forlegger av mange arkivariske, vitenskapelige og andre publikasjoner fra kurie- og vatikanmedarbeidere, eller forfattere med tilknyttet den romerske kurie.

Bokhandelen
-----------

Bokhandelen på Petersplassen ble åpnet i 1984; i 2005 fikk den nytt navn: *Libreria Internazionale Giovanni Paolo II*. Per januar 2012 hadde bokhandelen over 450.000 besøkere i året.

Organisatorisk
--------------

Den 27. juni 2015 bestemte pave Frans at forlagshuset etter hvert skulle sortere under et fremtidig sekretariat for kommunikasjon i den romerske kurie. Med virkning fra 1. januar 2018 er LEV en del av Den hellige stols kommunikasjonsdepartement (italiensk: Dicastero per la Comunicazione della Santa Sede).

Referanser
----------

1. 1 2  «Chi siamo». *www.libreriaeditricevaticana.va*. Libreria Editrice Vaticana. Besøkt 2. november 2021. «In seguito all’avvio della riforma della Curia Romana voluta da papa Francesco, LEV è parte integrante del Dicastero per la Comunicazione della Santa Sede dal 1° gennaio 2018. In sinergia con gli altri attori della Comunicazione vaticana continua a promuovere e diffondere il magistero del Santo Padre e i contributi della Curia Romana nel mondo, affinché il Vangelo – attraverso la mediazione dei Pastori – possa raggiungere tutti gli angoli della terra. Per questo, nella gestione dei diritti d’autore di questi testi, vigila sulla fedeltà della loro diffusione nel mondo e sostiene così – anche economicamente – la carità del Papa.»

Eksterne lenker
---------------

* Nettside for *Libreria Editrice Vaticana* (italiensk og engelsk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** NKC
 |
«Glamour» har flere betydninger.
Grace Kelly, 1954
**Glamour** er skjønnhet eller romantisk trollglans, særlig utvendig, overdreven og vulgær, det vil si en fortryllende prakt som begeistrer folk flest. Glamour er et engelsk ord som opprinnelig betydde å kaste trolldom over noen, mens den moderne bruken av ordet handler om karisma, skjønnhet eller seksuell utstråling, for eksempel i sammensatte ord som glamourmodell for en type blendende vakre fotomodeller. En person eller vedkommendes livsstil kan bli beskrevet som glamorøs. Glamour uttales på norsk enten *gla**mor*** eller som på engelsk *glæmmer*.

Opprinnelse
-----------

Den alternative meningen av ordet er lite benyttet utenfor Storbritannia, og ikke i USA, ettersom ordet har sin opprinnelse i skotsk engelsk eller lavlandsskotsk. Ordet «glamour» hadde i skotsk engelsk den samme bakgrunnen som det engelske ordet «grammer» (= *grammatikk*), hvor usannsynlig det enn høres. 

Skotsk engelsk benyttet «glamour» for «grammar» ved at bokstaven **L** er fonetisk svært likt med bokstaven **R**, og de to er kjent for å bytte plass. Ordet glamour var i bruk i en britisk middelalder for *læring* generelt, og samtidig ved assosiasjon hadde også betydningen *magi*, «gramarye» var benyttet i betydningen «enchantment» (= *fortryllelse*) eller «spell» (= *en trolldom*). 

Forfatteren Walter Scott var ansvarlig for at ordet gikk fra skotsk engelsk til generell engelsk. «Enchanted» har nå gått ut av bruk i sin opprinnelige nedsettende mening og glamour har siden slutten av 1800-tallet fått meningen *villedende sjarm* og senest som *moteaktig tiltrekning*, derav også begrepet glamourmodell.

Litterært bruk
--------------

I Christopher Priests fantastiroman fra 1984, *The Glamour*, er glamour den medfødte evnen til å gjøre seg selv usynlig.

I sin roman *It* fra 1986 benytter Stephen King det skotsk engelske ordet glamour i referanse til et vesen eller uhyre som er kjent som It (= Det) eller Pennywise, og sier at det betyr en vesen som ved viljekraft kan endre sin form eller fysiske framtreden, eller bli sett på som forskjellig ting av ulike mennesker.

Se også
-------

* Glamour (magasin)
* Glamourfotografi
* Glam rock

Litteratur
----------

* Ayto, John, *Dictionary of Word Orgins*, 1990

Eksterne lenker
---------------

* Søk etter *glamour* i Bokmålsordboka og Nynorskordboka eller i Det Norske Akademis ordbok

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GND
 |
**Litani** eller **Leontesfloden** (arabisk: نهر الليطاني, *Nahr al-Līṭānī*) er en viktig elv i det sørlige Libanon. Den har sine kilder vest for Baalbek i den fruktbare Bekaadalen og munner ut i Middelhavet 8 kilometer nord for Tyr, en av Libanons største byer. Den er ca. 170 km lang, og er den lengste og viktigste elven som har hele sitt løp innen Libanons grenser. 

Etter å ha rent sørover parallelt med grensen mot Syria i retning det nordlige Israel og Golanhøyden, gjør elven en krapp sving vestover. Nær denne svingen er Litani kun fem kilometer fra elva Hasbani og fire kilometer fra grensen til Israel. 

Den delen av elven som renner vestover til havet kalles også **Qasimiyeh**. Her er elven grensen mellom øvre Galilea i sør og Libanonfjellene i nord. Qasmieh-Ras-el-Aïn-regionen rundt elvens utløp er et av Libanons største irrigerte områder med mange kanaler med vann fra Litani. Det er på 3264 hektar, og dyrkingsområde særlig for sitrusfrukt og banan. Under omtrent hele sin lengde er Qasimiyeh-sektoren av Litani omtrent parallelt med den israelske grense (som er gjennomsnittlig 18 km mot sør).

Referanser
----------

1. 1 2  The Characteristics of the Litani River *The Litani River Authority*

Eksterne lenker
---------------

* (en) Litani River – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Amery, H. A. 1993. The Litani River of Lebanon, *Geographical Review* 83 (3) s. 229-237.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** GeoNames
 |
Foyn Island fotografert av Henrik Bull under Antarctic-ekspedisjonen

**Foyn Island** (også **Svend Foyn Island**) er den nest største øya i øygruppen Possession Islands ytterst i Rosshavet, beliggende 6 km sørvest for Possession Island.

En boks festet til en stang ble plassert på øya 16. januar 1895 av en hvalfangstekspedisjon under ledelse av Henrik Johan Bull og kaptein Leonard Kristensen på «Antarctic» som utforsket området. Øya ble oppkalt etter Svend Foyn som utstyrte ekspedisjonen. Meldingsposten ble undersøkt og funnet intakt av Southern Cross-ekspedisjonen (1898–1900) og observert fra stranden av «USS Edisto» i 1956 og av «ISCGS Glacier» i 1965. Den er oppført på Antarktistraktatens liste over historiske steder og kulturminner i Antarktis.

En stor koloni adeliepingviner holder til på Foyn Island. Øya besøkes ofte av antarktiske cruiseskip.

Referanser
----------

1. 1 2  Foyn Island SCAR *Composite Gazetteer of Antarctica* (USA). Katalognr. 4888
2. ↑  HSM-65 Det antarktiske traktatsekretariat, besøkt 3. august 2015

  

Portal: Antarktis

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** GNIS **·** SCAR

 |
***Fra Darwin til Hitler: evolusjonsetikk, eugenikk og rasisme i Tyskland*** er en bok fra 2004 av Richard Weikart, en historiker ved California State University, Stanislaus og senior stipendiat for Center for Science and Culture of the creationist Discovery Institute. Arbeidet er kontroversielt.  Graeme Gooday, John M. Lynch, Kenneth G. Wilson og Constance K. Barsky skrev at «mange anmeldere har beskyldt Weikart for selektivt å se på sitt rike primærmateriale, ignorere politiske, sosiale, psykologiske og økonomiske faktorer» som hjalp forme nazistisk eugenikk og rasisme.

Bakgrunn og oppsummering
------------------------

Discovery Institute, knutepunktet for intelligent design-bevegelsen, «ga avgjørende finansiering» til forskningen bak boken. Instituttet driver DarwinToHitler.com, som fremmer boken og intelligent design. Historiker og kritiker av den intelligente designbevegelsen Barbara Forest uttaler at boken er knyttet til instituttets «kilestrategi» om å angripe darwinistisk vitenskap som moralsk korrupt. Denne strategien tar sikte på å «beseire det materialistiske verdensbildet» representert av evolusjonsteorien til fordel for «en vitenskapskonsonant[*klargjør*] med kristen og teistisk overbevisning.»

Weikart har dukket opp i kreasjonistiske filmer som promoterer boken. I 2006 dukket Weikart opp i Coral Ridge Ministries' kreasjonistiske film *Darwins Deadly Legacy,* der Weikart hevder at «darwinistisk ideologi er kjernen» i nazismen og D. James Kennedy konkluderer: «For å si det enkelt, ingen Darwin, ingen Hitler.»  I 2008 dukket Weikart også opp i *Expelled: No Intelligence Allowed* , en pro-intelligent designfilm, som blant annet antyder at Charles Darwins ideer ledet til nazistenes grusomheter.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | OCLC
 |
**Nicholas Bourbon** (født 1503 (eller 1505) – død etter 1550), også kjent som *Nicholas Bourbon den eldre* og *Borbonius*, var en lærer ved hoffet, en poet og en religiøs reformator. Han var lærer av Jeanne d'Albret. Han skrev en samling dikt med den beskjedne tittelen *Nugae*, latin for *Bagateller*, på fransk *Bagatelles*.

Han var kjent for sitt vennskap med forfattere som en venn av Hans Holbein den yngre, Francois Rabelais og Clemont Marot. I sin tid nøt han en viss berømmelse i deler av Europa. Som person var han alt annet enn beskjeden. Om sin adopterte by Lyon uttalte han: *«Mantova skryter av Vergil, Hellas av Homer; regionen Lyon gleder seg over Borbonius»*.

Han kom til England i 1534 for vise sin hyllest til kong Henrik VIII av England og hans andre dronning Anne Boleyn i takknemlighet for den hjelp han fikk fra dem og særlig dronningen da han var forfulgt i Frankrike og truet med henrettelse av inkvisisjonen. Han skrev en rekke med dikt hvor Anne Boleyn blir opphøyd som en av Guds elskede tjenere. I alt skrev nær femti dikt i England som ble trykket i den tredje boken han utga i Lyon i 1538 under grandiose tittelen *Nicolai Borbonii Vandoperani Lingonensis Nugarum Libri Octo ac Auctore Rescens Aucti et Recogniti...*

*Nugae* ble senere et emne for et epigram av waliseren John Owen.

Han var onkel av Nicholas Bourbon den yngre (1574-1644), prest og ikke-latinsk poet.

Referanser
----------

Litteratur
----------

* Saunier, V.L. (1944): *Les Bagatelles de Nicolas Bourbon*, Jacques Haumont, Paris.
* Laigneau, Sylvie (2006): *Les Nugae de Nicolas Bourbon*, édition, traduction et commentaires, Université de Paris IV.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** NKC **·** ICCU **·** BNE
 |
*For den amerikanske filmen fra 1993, se Cliffhanger – på kanten av stupet*
Plakat fra kinoføljetongen *Paulines Eventyr* som populariserte begrepet **cliffhanger** i film
**Cliffhanger** (oversatt til norsk: «Klippehenger», eller «En som henger fra en klippe») er et engelsk begrep som har sin opprinnelse fra USA. Begrepet beskriver noe særdeles dramatisk og brukes oftest til å beskrive en dramatisk slutt på en TV-føljetong, helst såpeopera. Oftest er det snakk om en sesongavslutning som er så dramatisk at seerne gjennom dette motiveres til følge med videre for å finne ut hva som er skjedd. Aftenposten-journalisten Arne B. Thorbjørnen beskrev i 1991 begrepet som "...en så spennende avslutning av en episode at seerne knapt kan vente på den neste".

De mest omtalte og berømte cliffhangerne er den såkalte «Moldovamassakren» i sesongavslutningen av *Dynastiet* i 1985, og en 1980-episode fra *Dallas* der serien hovedfigur blir skutt (episoden er populært omtalt som «Who shot JR»).

Begrepet har opphav fra 1800-tallet og ble opprinnelig brukt om dramatiske avslutninger på bøker.

«En såkalt cliffhanger, et sluttpoeng som gir leseren en ubendig trang til å lese også bind to» (Fredrik Wandrup, i forbindelse med utgivelsen av Gunnar Staalesens bok *Morgenrød*, 1997)

Referanser
----------

1. ↑  «Såpeserier». *ndla.no*. 27. juni 2012. Besøkt 14. november 2017. «Avslutningen av hver episode inneholder flere uløste konflikter, gjerne i form av cliffhangers. Dette blir særlig tydelig når sesongens avslutning nærmer seg, og man skal motivere seeren til å vente på neste sesong.»
2. ↑  Thorbjørnsen, Arne (3. mai 1991). «J. R. for aller siste gang». *Aftenposten*.
3. ↑  Feuer, Jane (26. oktober 1995). *Seeing Through the Eighties: Television and Reaganism* **(engelsk)**. Duke University Press. ISBN 0822316870.
4. ↑  «Thomas Hardy's "A Pair of Blue Eyes" As a Cliffhanger with a Post-Darwinian Message». *www.victorianweb.org*. Besøkt 14. november 2017.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
***Hypoganomorphus*** er en slekt av biller som hører til familien smellere (Elateridae).

Utseende
--------

En liten til middelsstor (ca. 8 millimeter), avlang, blankt svart smeller. **Hodet** er kort og bredt, med små fasettøyne. Antennene er lange (nær halve kroppslengden) og noe sagtakkede. **Brystskjoldet** (pronotum) er rundet, omtrent så langt som bredt, med skrått, litt utstikkende bakhjørner. **Dekkvingene** er omtrent så brede som brystskjoldet, med fine lengdestriper.

**Larvene** er sylindriske, glatte med en voksaktige overflate og spredte hår, gjerne rød- eller gulaktige. Hodet er noe flatt med fremoverstrakte kjever. Det bakerste leddet har vanligvis et par kraftige utvekster av varierende form. Beina er ganske korte.

Levevis
-------

Slekten finnes i nordlige skoger.

Utbredelse
----------

Arten er utbredt i Sibir (Jakutia).

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien smellere, Elateroidea
			* Familien smellere, Elateridae
				+ Underfamilien tannsmellere, Dendrometrinae Gistel, 1856
					- Stammen Prosternini Gistel, 1856 - noe ganger regnet som en egen underfamilie, Prosterninae
						* Slekten ***Hypoganomorphus*** Dolin, 1975
							+ *Hypoganomorphus laevicollis* (Mannerheim, 1852)

Eksterne lenker
---------------

* Bilde av arten
* (en) *Hypoganomorphus* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Hypoganomorphus* hos NCBI Rediger på Wikidata
***The Mating*** er en amerikansk stumfilm fra 1918, regissert av Frederick A. Thomson.

Handling
--------

Mens hennes eksentriske far perfeksjonerer sin nyeste oppfinnelse, lurer Nancy Fane på hvordan hun skal kle på brødrene og søstrene sine, og Mammy vurderer å stjele naboens kyllinger for å skaffe middag til hennes egen familie. En dag overhører Nancy noen lyder fra det forlatte nabo-huset og tilkaller lensmannen, som avslører at inntrengeren egentlig var Dick Ives - husets eier. Dick er en roman-forfatter som håper å vinne en utmerkelse for den siste boken han forsøker å publisere.

Men Dick blir så overbevist om verdien av Mr. Fanes oppfinnelse at når en korrupt promotør forsøker å kjøpe den for en alt for lav sum, tar Dick med seg oppfinnelsen for å hindre at noen andre får tak i den. Nancy tror derfor at han er en kjeltring, og unngår Dicks selskap - selv etter at Dick utviklet lungebetennelse, samtidig som han reddet søsteren hennes fra å drukne. Når Dicks bekjentskap med et ingeniør-firma fører til en stor sjekk for farens nyeste oppfinnelse, forsøker Nancy å hjelpe Dick med å send manuskriptet hans til et forlag. Med det resultat at Dick vinner både den litterære utmerkelsen han hadde ønsket seg, og at Nancy endelig ønsker å bli kjæresten hans.

Skuespillere
------------

* Gladys Leslie som Nancy Fanne
* Herbert Rawlinson som Dick Ives
* Forrest Robinson som Mr. Fane
* John Thomson som Bob
* Aida Horton som Betty
* Stephen Carr som Billy
* Frances Miller som Mammy

Referanser
----------

1. ↑  THE MATING

Eksterne lenker
---------------

* (en) The Mating – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) *The Mating* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Mating* på American Film Institute Rediger på Wikidata
**Asle Peter Raaen** (født 5. april 1934 i Drammen, død 7. mai 2007 i Hønefoss) var en norsk maler og grafiker. Han debuterte på Høstutstillingen i 1966, men hadde da allerede hatt separatutstillinger både i Drammen (1964) og i Unge Kunstneres Samfund (1965).

Asle Raaen startet sin kunstnerutdannelse ved Bjarne Engebrets malerskole i Oslo. Deretter studerte han ved Statens kunstakademi i fire år fra 1954, med maleren Per Krohg som hovedlærer. Etter studiene ved akademiet, hospiterte Raaen på grafikkstudiet ved Statens håndverks- og kunstindustriskole under Chrix Dahl. 
Han hadde studieopphold i Paris og gjorde studiereiser bl.a. til Hellas og Italia.

I tillegg til sitt virke som kunstner, arbeidet han som tegnelærer ved flere ulike skoler, bl.a. Nansenskolen, og midt på 60-tallet tok han pedagogisk utdannelse ved Statens lærerhøgskole i forming, Oslo. Samtidig arbeidet han på Atelier Nord i Oslo

I utgangspunktet arbeidet Asle Raaen innenfor en figurativ tradisjon, men på 1960-tallet ble billedspråket mer nonfigurativt. Mot slutten av karrieren arbeidet han igjen mer figurativt.

Raaen var en av grunnleggerne av den radikale kunstnergruppen GRAS i 1969/-70. Her arbeidet han mest med grafikk, men han deltok også med politiske installasjoner i enkelte av gruppens omdiskuterte utstillinger, blant annet i samarbeid med Bjørn Krogstad. Han deltok også i andre politiske markeringer, som å trykke «Nei til EEC»-gensere, som var med på flere GRAS-utstillinger. Overskuddet av salget gikk til Arbeiderkomiteen mot EEC og dyrtid

I 1976 ble Buskerud Bildende Kunstnere stiftet, på initiativ fra Raaen.

Referanser
----------

1. 1 2   Norsk kunstnerleksikon, Norsk kunstnerleksikon ID Asle\_Raaen, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   KulturNav, KulturNav-ID 6f05ce1c-4060-4129-a1bd-fc87fe50e75a, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Gulliksen, Bjørn M. (1983) *GRAS*. Utstillingskatalog
* Thue, Sigrid R. (1986) «Raaen, Asle Peter». I: *Norsk kunstnerleksikon*, bd. 3. Oslo, Universitetsforlaget. ISBN 82-00-06810-2

Eksterne lenker
---------------

* Nettsted om GRAS. Raaens CV og flere eksempler på hans kunst

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Norsk kunstnerleksikon **·** Drammen byleksikon **·** KulturNav
 |
**Hypocephalini** er en gruppe av biller som hører til familien trebukker (Cerambycidae). Gruppen omfatter bare én art som ikke kan forveksles med noen annen bille.

Utseende
--------

En stor (45-58 millimeter), avlang, brunlig til svart bille, utseendet er ganske utypisk for familien Cerambycidae. Arten er preget av sitt gravende levevis og kan overflatisk minne om sirisser i familien jordkrepser (Grylloblattidae). Hodet er langstrakt med små fasettøyne som sitter nær hodets bakkant, antennene er perlekjede-formede og bare litt lengre enn hodet. Kjevene er noe forlengede, holdes vanligvis bakoverbøyde. Bak hodet er det en markert "krage". Pronotum er stort (utgjør nær halve kroppslengden), avrundet tønneformet, glatt og nokså blankt. Dekkvingene er korte, sett ovenfra spisst hjerteformede, "skuldrene" er helt avrundede, med en læraktig overflate. Beina er korte og kraftige, lårene tykke, leggene markert krummede, særlig på bakbeina. Hannene er noe mer tettbygde med kraftigere bein enn hunnene.

Levevis
-------

Denne arten er en utypisk trebukk i og med at den lever underjordisk, gravende. Den lever i fattig krattskog på sandig jordbunn (caatinga).

Utbredelse
----------

Arten har en relativt begrenset utbredelse i Brasil.

Systematisk inndeling
---------------------

Anoplodermatini og Hypocephalini blir ofte ført sammen i underfamilien Anoplodermatinae (som igjen blir ført enten til Vesperidae eller Cerambycidae).
Inndelingen følger Danilevsky (2006).

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
	+ Underordenen Polyphaga Emery, 1886
		- Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
			* Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
				+ Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
					- Underfamilien Vesperinae (eventuelt familien Vesperidae, underfamilien Anoplodermatinae)
						* Gruppe **Hypocephalini** Blanchard, 1845
							+ Slekten *Hypocephalus* Desmarest, 1832
								- *Hypocephalus armatus* Desmarest, 1832

Kilder
------

* Cerambycidae of the World - Hypocephalini
* BioLib - Hypocephalini

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Kategori:Hypocephalini* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Hypocephalini* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* Longicorn ID - Hypocephalini. Med bildegalleri
Bygning i Islamabad totalødelagt i jordskjelvet
**Jordskjelvet i Kashmir 2005** inntraff klokken 8.50 lokal tid den 8. oktober 2005 med episenter i det pakistanskkontrollerte området av Kashmir. Jordskjelvet hadde en styrke på mellom 7,6 og 7,8 på Richters skala.

Detaljkart over skjelv og tidlige etterskjelv.
Episenteret lå i nærheten av Muzaffarabad, 95 kilometer nordøst for den pakistanske hovedstaden Islamabad. Flere byer og landsbyer i nærheten ble totalskadd.

Skjelvet forårsaket ødeleggelser også i andre deler av det nordlige Pakistan, i det nordvestre India og i Afghanistan.

Skjelvet skyldes den indiske tektoniske plates vedvarende nordadrettete bevegelse, som er på gjennomsnittlig 8 cm i året. I løpet av millioner av år har denne kraftige bevegelsen ført til en oppressing av det som er blitt Hindu Kush-fjellene.

Mange landsbyer ble jevnet ned jorden. Jordskjelvet regnes som det kraftigste langs denne bruddlinjen på hundre år. Selve bruddet strakk seg langs en 100 km lang linje, og langs den linjen ble praktisk talt alle bygninger ødelagt. 

Mange land tilbød Pakistan bistand. 

Offisielle pakistanske regjeringskilder oppgav den 8. november 2005 87 350 drepte, og fra indisk side var det meldt om 1 360 døde.

Eksterne lenker
---------------

* (en) 2005 Kashmir earthquake – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) 2005 Kashmir earthquake – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** LCCN
 |
**Hypnagoge hallusinasjoner** er livaktige og ofte skremmende sanseopplevelser som forekommer i en tilstand mellom våkenhet og søvn. Hypnagog betegner det som skjer idet personen sovner eller døser. Hallusinasjoner (opplevelser uten ytre sansepåvirkning) i denne fasen forekommer hos halvparten av de som har narkolepsi og opptrer gjerne sammen med søvnparalyse (søvnlammelse).

I en amerikanske undersøkelse fra 1998-2002 var depresjon knyttet til en dobling av hypnagoge hallusjonasjoner, og nær en femdobling av søvnparalyse.

Hypnagog og hypnopomp
---------------------

Fremmedordet «hypnagogi» (*hypnagogie* , tysk *Hypnagogie* og engelsk *hypnagogia*) kan brukes om overgangen mellom våken tilstand og søvn. Adjektivet «hypnagog» betegner det som skjer når en person sovner eller døser. Hypnagoge hallusinasjoner (på fransk *halucinations hypnagogiques*) er sanseopplevelser som kan forekomme rett før en sovner.

På samme vis kan «hypnopompi» (på engelsk *hypnopompia*) brukes om tilstanden når en våkner opp. Hypnopompe hallusinasjoner er sansebedrag ved oppvåkning.

Betegnelsen «hypnagogi» skal stamme fra en atikkel av den franske kulturhistorikeren Alfred Maury (1817–1892) fra 1848. Begge betegnelsene ble videre kjent gjennom den engelske poeten Frederic William Henry Myers (1843–1901).

Enkelte mener imidlertid at det er unødvendig å skille mellom innsovning og oppvåkning i denne sammenhengen, og bruker «hypnagog» om begge bevissthetstilstandene. Hypnagoge sansebedrag ble først beskrevet av Jules Baillarger (1809–1890) i Frankrike og Wilhelm Griesinger (1817–1869) i Tyskland omkring 1845.

Se også
-------

* hypnopomp hallusinasjon, hallusinasjon i forbindelse med oppvåkning
* søvnparalyse, søvnlammelse
* bevisst drømming (*lucid dreaming, LD'*), bevissthetstilstand der personer er klar over at de drømmer
* falsk oppvåkning
* dyssomni, søvnforstyrrelser
* hallusinasjon, sanseopplevelse uten sansepåvirkning utenfra

Referanser
----------

1. ↑  Tidsskriftet for Norsk Psykologi. *Søvnforstyrrelser ved psykiske lidelser* Vol 44, nummer 4, 2007 Besøkt 27. mars 2016
2. ↑  Sczklo-Coxe et al. 2005

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica
 |
**Loma Prieta-jordskjelvet** var et jordskjelv som skjedde i Nord-California den 17. oktober 1989 kl. 17:04 om ettermiddagen lokal tid. Skjelvet hadde episenter i The Forest of Nisene Marks State Park omkring 16 km nordøst for Santa Cruz i en del av San Andreas-forkastningen. Det fikk navn etter den nærliggende tinden Loma Prieta som ligger i Santa Cruz Mountains. Med en styrke på 6,9 og en maksimal Mercalli-intensitet på IX (*Voldsomt*), resulterte det i 63 dødsfall og 3757 ble såret. Loma Prieta-delen av San Andreas-forkastningen hadde vært relativt inaktiv siden jordskjelvet i San Francisco 1906 inntil to kraftige forskjelv kom i juni 1988 og august 1989.

Referanser
----------

1. ↑  Stover, C. W.; Coffman, J. L. (1993), *Seismicity of the United States, 1568-1989 (Revised)*, U.S. Geological Survey Professional Paper 1527, United States Government Printing Office, ss. 98, 99, 180–186,

Eksterne lenker
---------------

* (en) Loma Prieta earthquake – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** LCCN
 |