recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Potters Bar** er en by i Hertfordshire, England, 29 km nord for London. I 2011 hadde byen 21 882 innbyggere.

Byen er datert tilbake til tidlig på 1200-tallet, men har forblitt en liten, hovedsakelig jordbruksbosetning fram til jernbanen kom med Great Northern Railway i 1850. Den er i dag en del av Londons pendlerbelte.

Etymologi
---------

Opprinnelsen til navneleddet *Potters* er usikker, men det er en utbredt oppfatning at det var enten et romersk pottemakeri i nærheten, eller at det kommer fra familieslekten Pottere som bodde i South Mimms ikke langt unna. *Bar* refererer antagelig til portene mellom sognet South Mimms og sognet Enfield Chase, eller muligens til en form for tollgrense på Great North Road, denne kan ha vært lokalisert der hvor Green Man pub er i dag, eller ved den nåværende inngangen til Morven House. Et lignende navneksempel er Temple Bar som er en port ved St. Pauls katedral i London.

Historie
--------

Dobbel regnbue over Potters Bar.
Great North Road («Den store veien nordover»), den eldste hovedveien mellom London og Nord-England og derfra videre til Edinburgh i Skottland var hovedgaten (High Street) i Potters Bar. Den het tidligere A1, og fikk så navnet A1000 da A1 ble lagt utenom byen. Potters Bar kan også nås fra kryss 24 på M25.

I 1934 ble byen et eget distrikt i Middlesex. Da Stor-London ble en egen region i 1965 ble det meste av Middlesex en del av den, mens distriktet Potters Bar ble overført til Hertfordshire. I 1974 ble distriktene omorganisert, og byen ble en del av Hertsmere. Tilknytningen til Stor-London er allikevel tilstede, da Londons undergrunnsbane har en stasjon der.[]

Potters Bar jernbanestasjon er den høyest beliggende på linjen mellom Londons King's Cross stasjon og York. 10. mai 2002 inntraff en alvorlig togulykke der, hvor syv omkom og 76 ble skadet.

Referanser
----------

1. ↑  Neighbourhood Statistics Arkivert 6. januar 2009 hos Wayback Machine. *Office for National Statistics* 2011 Census.
2. ↑  History Arkivert 15. august 2006 hos Wayback Machine. *PBHistory*
3. ↑  A Housing Strategy for the London Commuter Belt Sub-region 2005 – 2008 Arkivert 30. juni 2007 hos Wayback Machine. (PDF), *North Hertfordshire*
4. 1 2  «Whats in a name?» Arkivert 6. desember 2006 hos Wayback Machine. *PBHistory*

Eksterne lenker
---------------

* (en) Potters Bar – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

 Potters Bar hos Wikivoyage

* Pottersbar.org, lokalinformasjon
* St Mary the Virgin and All Saints Church, sognekirken i Potters Bar
* The Potters Bar Society

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Vision of Britain **·** VIAF **·** LCCN **·** GeoNames **·** BBC Things **·** MusicBrainz
 |
**Type A og type B personlighetsteori** (også kjent som "Jacob Goldsmiths teori" og opprinnelig lansert i 1950-åra) er en teori som beskriver to kontrasterende personlighetstyper langs et kontinuum. Det ene ytterpunktet langs dette kontinuumet er type A-personligheter som er karakterisert av sterkt konkurranseinstinkt, utålmodighet og en fiendtlig holdning overfor andre personer, mens det andre er type B-personlighet som er den mer avslappete og tilbakelente typen og skal etter teorien være motsetningen til type A-personlighet. 

Man skal med andre ord ut fra teorien kunne plassere seg langs dette kontinuumet, der de aller fleste mennesker vil plassere seg et sted mellom ytterpunktene A-personlighetstype og B-personlighetstype. Teorien er nært knyttet til helsepsykologien hvor det har vært undersøkt hvordan personer som har en høy eller lav grad av type A-personlighet påvirkes helsemessig. Det har i undersøkelser blitt funnet at sjansen for å utvikle koronar hjertesykdom var forhøyet i forhold til de som hadde en type B-personlighet, men samtidig har andre undersøkelser ikke kunnet bekrefte en slik sammenheng. Overraskende nok har det likevel vist seg at når et hjerteinfarkt først er oppstått, vil prognosen for å bli bedre være høyere ved type A-personlighet enn type B-personlighet (som også kan få hjerteinfarkt). En teori for årsaken til dette funnet kan være at personer som har type A-personligheten lettere lar seg aktivisere og setter seg mål i rehabiliteringen for å gjenvinne tidligere funksjonsnivå igjen. Selv om teorien har vært mye omdiskutert i det vitenskapelige og medisinske miljøet har teorien overlevd som en måte å beskrive noens personlighet på. Personlighetsbeskrivelser etter A- og B-type personlighet er ofte forbundet med årsaksforklaring av koronar hjertesykdom eller andre helseproblemer, men helseproblemer oppstår ikke alltid som et direkte resultat av teorien. Dette innebærer at teorien ikke har tilstrekkelig forklaringkraft til å vise at det er en kausal sammenheng mellom personlighetstype A eller B og eventuelle helseplager som utvikles gjennom livsløpet, men brukes likevel som en tentativ hypotese om at det er mulig det kan være en sammenheng her, om enn svak.

Litteratur
----------

* Larsen, R. J. & Buss, D. M. (2010): *Personality psychology*. Domains of knowledge about human nature. New York: McGraw-Hill

Eksterne lenker
---------------

* Sammendrag av Cato Grønnerød om Helse, stress og mestring fra boka *Personality psychology* på norsk

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Poul Winkel Agger** (født 15. mai 1936 i København) er en dansk maler, grafiker og billedhugger. Han var elev av Mogens Andersen i perioden 1955–1958. Hos Andersen ble han blant annet skolert i tegning etter klassisk skulptur på Statens Museum for Kunst. Selv utviklet Agger tidlig en fabulerende kunst, med surrealistiske undertoner.

Aggers bilder kjennetegnes av kontrasten mellom maskinaktige former, dels malt i rene farger og forsynt med ansiktstrekk og amøbeformer – og bakgrunnen, som oftest er ensfarget i grått, blått, hvitt eller svart. Hans grafiske arbeider har i stor grad vært konsentrert om svart/hvite linoleumstrykk. I 1980-årene begynte han å arbeide med serigrafi. Både i linoleumstrykkene og serigrafiene er amøbeformene fremherskende. Fra 1987 har han også arbeidet med skulpturer av steintøy.

Agger var en av initiativtagerne til Sommerudstillingen i 1961. Dette var gjennom flere år et viktig alternativ til de etablerte utstillingene i Danmark. Han er også medlem av kunstnerorganisasjonen Grønningen, en av Danmarks største.

Agger er representert ved mange av de danske kunstmuseer og i andre offentlige samlinger. Han har utført utsmykninger flere steder i Danmark.

Referanser
----------

1. 1 2   www.kulturarv.dk[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Artists of the World Online, AKL Online kunstner-ID 10010502[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2  U.G. (1994)
4. ↑  Den store danske
5. ↑  Grønningens offisielle nettsted Besøkt 2012-03-17

Litteratur
----------

* «Poul Agger»; kort biografi i *Den store danske* Besøkt 2012-03-17
* U.G. (1994) «Agger, Poul Winkel» I: *Weilbach, dansk kunstnerleksikon*, b. 1, København, Munksgaard. ISBN 87-16-11419-1

Eksterne lenker
---------------

* Poul Aggers offisielle nettsted Arkivert 24. juni 2013 hos Wayback Machine. Besøkt 2012-03-17

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Kunstindeks Danmark
 |
Prinsipp for krysshodemotor
**Krysshodemotor** er en totaktsmotor som brukes som skipsmotor. Motortypen har forbrenningsrom hvor spylekanal er adskilt fra veivrommet med et mellomgulv. Ved å benytte seg av krysshode-prinsippet får man en motor med veldig lang slaglengde. Dette vil si at motoren kan forbrenne mer brennolje pr. slag og utvinne mer energi fra den forbrente oljen, dermed utvikle mer effekt. Disse maskinene kan ha opp mot 100 cm boring, 300 cm slaglengde, og fra 20 000-80 000 kW.

Det er flere grunner til at to-takts krysshode dieselmotor er brukt i marin sammenheng:

* Det gir en hastighet og dreiemoment som oppfyller kravet fra propellen, dvs. direktekoblet rett til propellen, uten noe gir eller clutch.
* De er lette å vedlikeholde.
* Det er den klart mest effektiv maskin man kan ha i et skip.
* Den kan operere på tungolje, noe som er i utgangspunktet er restolje fra en raffineringsprosess og følgelig mye billigere enn raffinerte oljeprodukter.
* De er saktegående ved ca. 60-120 omdreininger per minutt ved full last, noe som gjør det enkelt å overvåke motoren for å opprettholde kontinuerlig drift.

Krysshode er det som skiller typen fra andre motorer. Veivstangen som normalt går rett fra veivakselen og til stempelet, går isteden via et krysslager og så til stempelstangen og opp til stempelkronen. Krysslageret glir på skinner som skal ta sideveis belastning fra veivakslingen. I en vanlig dieselmotor vil sideveis belastning gi belastning og slitasje på sylinderforingen.

Siden motoren har adskilt spylekanal og veivrom er det ingen forurensing fra forbrenningen til oljen i sumpen. Dermed vil smøreoljen optimalt sett vare levetiden til motoren så lenge den blir tatt godt vare på. Men siden det ikke kommer olje opp fra sumpen til å smøre sylinderen må to-taktere ha et eget smøresystem for sylindersmøring. Denne smøreoljen blir forbrent sammen med brennoljen.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Steam engine crossheads – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* The Two Stroke Crosshead Engine Arkivert 4. mars 2016 hos Wayback Machine.
**Susan O'Connor** (født 3. mai 1977 i Calgary) er en canadisk curlingspiller som deltok i de olympiske vinterleker 2010 i Vancouver.

O'Connor vant en olympisk sølvmedalje i curling for damer under 2010 i Vancouver. Hun var med på det canadiske laget som kom på andreplass bak Sverige. De andre spillerne på laget var Cheryl Bernard, Carolyn Darbyshire, Cori Bartel og Kristie Moore.

Canada vant åtte kamper og tapte en i den innledende runden og var dermed kvalifisert for semifinalespill. Semifinalen vant de med 6 - 5 over Sveits. Finalen tapte de til Sverige med 6 - 7.

OL-medaljer
-----------

* 2010 Canadas flagg Vancouver - Sølv Sølv - curling, damer Canadas flagg Canada

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Susan O’Connor – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Susan O’Connor – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Susan O’Connor – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Susan O’Connor – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Susan O’Connor – Canadian Olympic Committee Rediger på Wikidata

* (en) Susan O’Connor – World Curling Tour Rediger på Wikidata

* (en) Susan O’Connor – World Curling Federation Rediger på Wikidata
David salves til konge av Samuel. Illustrasjon fra Ingeborg-Psalteret
**Samuel** (hebraisk: שְׁמוּאֵל – *Šĕmûʾēl*; gresk: Σαμουήλ – *Samouḗl*) var profet i Israel og den siste av de såkalte dommerne i Israel.

Fødsel og barndom
-----------------

Samuel tilhørte Efraims stamme. Hans far het Elkana, og hans mor het Hanna. De levde sammen i mange år uten å få noe barn sammen, men i 1. Samuelsboks første kapittel kan man lese om hvordan Hanna oppsøkte templet i Sjilo og bad Gud om et barn. Herren hørte bønnen hennes og sønnen ble født. Senere fikk de flere barn.
Da Samuel var barn ble han overgitt i tempelpresternes tjeneste, som et offer til Herren. Sannsynligvis ble han også innviet til nazireer. Ypperstepresten Eli tok seg av opplæringen av Samuel. Siden ble Samuel kalt til profet, for å forkynne Guds vilje til folket.

Virke
-----

Samuel salvet Saul til konge, og Saul benyttet seg siden av Samuels råd og veiledning. Da Saul begynte å vanskjøtte sitt styre, salvet Samuel David til konge.

Samuel ble farfar til tempelsangeren Heman.

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** LIBRIS **·** NKC **·** Discogs
 |
**Susan Price** (født 8. juli 1955 i Dudley) er en britisk barnebokforfatter, best kjent for ulike former for fantasylitteratur, fra science-fiction til spøkelsesfortellinger. Hun mottok Carnegie Medal in Literature for *The Ghost Drum* (1987) og Guardian Children's Fiction Prize for *The Sterkarm Handshake* (1998).

Price visste tidlig at hun ville bli forfatter, og vant en skrivekonkurranse for ungdom da hun var 15 og 16 år gammel. Hun debuterte i 1973 med barneboka *The Devil's Piper*, som hun skrev som 16-åring. Siden har hun vært forfatter. Hun vant The Other Award for *Twopence a Tub* (1975) som skildrer en gruvelandsby på 1800-tallet. Hun vant Carnegie-prisen for første bind i *Ghost World*-trilogien (1987–1993). Handlingen i *The Ghost Drum'' er basert på russisk historie og russisk folklore. Hovedpersonen Chingis er en slavejente som blir opplært i sjamanenes ferdigheter og må bruke disse i strid med den brutale tsar Guidon.* 

*The Sterkarm Handshake* (1998) og oppfølgeren *The Sterkarm Kiss* (2003) skildrer en tidstunnel på grensen mellom England og Skottland. En hensynsløst gruveselskap oppsøker fortiden for å utvinne mineraler fra 1500-tallet. De møter den skotske Sterkarm-klanen, som etterhvert tar kampen opp mot inntrengerne. Hovedpersonene er antropologen Andrea Mitchell fra nåtid og 1500-tallskrigeren Per Sterkarm. *Odin-trilogien* (2005–2008) skildrer en alternativ framtid, hvor norrøne og greske guder fremdeles dyrkes, og hvor noen føydale samfunnsmønster, slik som slaveri, fremdeles finnes. 

På norsk finnes *Tidstunnelen* (2001), oversatt fra *The Sterkarm Handshake* (1998).

Referanser
----------

1. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 14. mai 2014[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   web.archive.org[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Internet Speculative Fiction Database, ISFDB forfatter-ID 3168, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   www.channel4learning.com[Hentet fra Wikidata]
5. ↑   www.channel4learning.net[Hentet fra Wikidata]
6. ↑  .
7. ↑  .
8. ↑  .
9. ↑   www.ibby.org[Hentet fra Wikidata]
10. ↑   www.rlf.org.uk[Hentet fra Wikidata]
11. ↑  carnegiegreenaway.org.uk *The Ghost Drum* Arkivert 8. juni 2009 hos Wayback Machine.
12. ↑  theguardian.com Children's Fiction Prize
13. ↑  Susan Price hos fantasticfiction.co.uk
14. ↑  Kari Sønsthagen og Torben Weinreich. *Leksikon for børnelitteratur*. Branner og Korch, 2003. ISBN 87-411-5970-5

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL **·** NKC
 |
Den norske satellitten NCUBE2. Foto: Bjørn Pedersen, NTNU
*En kjent regimekritisk erkebiskop i Zimbabwe heter Pius Ncube.*
**NCUBE** er navnet på to norske satellitter bygget av studenter ved høgskoler og universiteter i Norge. NCUBE2 ble skutt opp i bane 27. oktober 2005 fra Plesetsk i Russland. NCUBE1 skulle etter planen skytes opp i januar 2006, men oppskytingen ble utsatt til juli samme år. Oppskytingen av begge satellittene har blitt utsatt flere ganger. 

Oppgaven til satellittene er å teste ut et sporingssystem for skip, AIS (Automatisk identifikasjonssystem). Det er et GPS-basert automatisk identifikasjonssystem brukt av store fartøy. Systemet blir også testet ved hjelp av reinsdyr som har fått festet slike sendere på seg. 

Norske studenter fra ulike høgskoler og universitet har samarbeidet om å lage radiosystem, bakkestasjon, datamaskin og styringssystem. 

Begge satellittene ser ut som en terning med sidekanter på 10 cm, og veier omtrent 1 kg. 

NCUBE-2 «haiket» med den større europeiske studentsatellitten SSETI Express til ESA, slik at kostnadene for prosjektet ble relativt små. Det ble ikke oppnådd radiokontakt med satellitten etter oppskytingen. En mulig teori er at satellitten ikke ble løst ut fra SSETI Express, slik som planlagt. NCUBE2 skulle gå i polarbane 680 km over bakken. Like før jul 2005 meldte det amerikanske luftforsvaret at de trolig har funnet satellitten.

NCUBE-1, som etter hvert fikk navnet «Rudolf», ble skutt opp fra rakettbasen Baikonour i Kasakhstan den 26. juli 2006. Noe gikk galt i andre trinn av oppskytningen av raketten som skulle ha med seg satellitten ut i verdensrommet, og etter bare 110 sekunder styrtet den i ørkenen i Kasakhstan.

Se også
-------

* AISSat-1

### Kilder

1. ↑  ««Rudolf er gått tapt»». 26.07.2006. Besøkt 27.07.2006.  *Fra romsenter.no*[*død lenke*]

Eksterne lenker
---------------

* Norsk romsenter[*død lenke*]
* ESA
* Universitetsavisa
* ncube.no
***Ung og forelsket***  (originaltittel: *Orchids and Ermine*) er en amerikansk romantisk stumfilm-komedie fra 1927, regissert av Alfred Santell og med Colleen Moore i hovedrollen.

Handling
--------

Flapper Pink Watson (spilt av Colleen Moore) arbeider i New York City, og er ansatt ved en sement-fabrikk og drømmer om å gifte seg med en velstående mann. Hennes konstante dagdrømmer om rikdom irriterer hennes medarbeidere. En av hennes kollegaer som er forelsket i henne, blir også trist av å tenke på at han ikke er bra nok for henne. Flapper skaffer seg en ny jobb ved De Luxe Hotel på Fifth Avenue, hvor hun skal arbeide ved sentralbordet deres.

Allerede i løpet av den første arbeidsdagen ved hennes nye stilling blir hun venn med Ermintrude De Vere, og blir invitert til å bli med på et stevnmøte med en ung millionær ved navn Mr. Vandergriff (spilt av Brooks Benedict) som senere blir avslørt som en sjåfør fra Long Island. Sjefen til Jenkins, en gammel millionær, gir sjåføren sin sparken og forsøker å flørte med de to unge kvinnene. Dagen etter sjekker en olje-millionær ved navn Tabor (spilt av Jack Mulhall) som umiddelbart får problemer på grunn av gullgravere.

Tabor bytter derfor plass med sin assistent Hank (spilt av Sam Hardy) og poserer som hans sjåfør. Pink blir interessert i Tabor, men uten å vite om den store formuen hans. Men Hank kommer i trøbbel, under identiteten til sin arbeidsgiver, ved å sjarmere Ermintrude. Når Hank fortsetter å bli forvekslet med Tabor, blir den virkelige Tabor anklaget for å være en bedrager. Politiet blir snart varslet, og Tabor blir arrestert.

Medvirkende
-----------

* Colleen Moore - 'Pink' Watson
* Jack Mulhall - Richard Tabor
* Sam Hardy - Hank
* Gwen Lee - Ermintrude De Vere
* Alma Bennett - The Vamp
* Hedda Hopper - The Modiste
* Kate Price - Mrs. McGinnis
* Jed Prouty - Leander Blom
* Emily Fitzroy - Mrs. Blom
* Carolynne Snowden - Hattie
* Yola d'Avril - Telephone Operator
* Brooks Benedict - Chauffeur Jenkins / Mr. Vandergriff
* Loretta Young - ikke kreditert
* Mickey Rooney - ikke kreditert

Referanser
----------

1. ↑  «Filmen på medietilsynet.no» **(norsk)**. Besøkt 25. februar 2016.
2. ↑  Bawden, James & Miller, Ron (2016) *Conversations with Classic Film Stars*, p. 292. ISBN 9780813174389.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Ung og forelsket* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Ung og forelsket* på Silent Era Rediger på Wikidata

Portal: Film
**Protokoll om miljøvern til Antarktistraktaten** (**Miljøprotokollen for Antarktis**) utpeker Antarktis til et naturreservat viet fred og vitenskap, og forplikter partene til et omfattende vern av miljøet i Antarktis og tilknyttede økosystemer. Miljøprotokollen ble underskrevet høsten 1991 og trådte i kraft 14. januar 1998, da den hadde blitt ratifisert av alle konsultative medlemmer av Antarktistraktaten.

Denne type håndtering av miljøavfall er ikke lenger tillatt i Antarktis (fra den russiske stasjonen Bellingshausen i 1992).
Protokollen framsetter flere viktige miljøprinsipper:

* Begrensning av aktiviteters ugunstige miljøpåvirkninger
* Prioritering av vitenskapelig forskning
* Utføring av grundige konsekvensanalyser av all planlagt aktivitet
* overvåkning av pågående aktiviteter

Miljøprotokollen forplikter partene til å samarbeide om planlegging og gjennomføring av aktiviteter i Antarktis. Protokollen setter også forbud mot all kommersiell mineralutvinning i 50 år framover.

Protokollen inneholder seks vedlegg:

* Anneks I: Vurdering av miljøkonsekvenser
* Anneks II: Vern av fauna og flora i Antarktis
* Anneks III: Disponering og håndtering av avfall
* Anneks IV: Bekjempelse av marin forurensning
* Anneks V: Områdevern og forvaltning
* Anneks VI: Ansvar i forbindelse med miljøkriser (*Liability arising from Environmental Emergencies*)

Se også
-------

* Konvensjonen for bevaring av marine levende ressurser i Antarktis («Krillkonvensjonen»)
* Historiske steder og kulturminner i Antarktis

Eksterne lenker
---------------

* Samarbeid i Antarktis Arkivert 11. januar 2022 hos Wayback Machine.. miljostatus.no
* Protokoll om miljøvern til Antarktistraktaten. Lovdata

Portal: Antarktis

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
Trial, en av hovedaktivitetene til organisasjonen
**Ung i trafikken – Ingen venner å miste** (tidligere **MA-ungdom**) er en norsk trafikksikkerhetsorganisasjon for ungdom. Organisasjonen ble stiftet i 1976 og er tilknyttet organisasjonen MA – Rusfri Trafikk. Ung i trafikken jobber for en rusfri trafikk og har som mål at ingen unge skal dø eller bli hardt skadet i trafikken. Den har også fokus på rusforebygging blant unge, og tilbyr derfor rusfrie møteplasser. Aktivitetene i Ung i trafikken er hovedsakelig motor-, sykkel- og bilsport, men alle klubber som følger Ung i trafikken sine retningslinjer kan bli en Ung i trafikken-klubb.

Ung i trafikken driver også prosjektene *DeathTrip, DeathTrip - On the road, #edrusjåfør* og *Ung på vei mot lappen*. I *DeathTrip* utarbeider ungdommer i den videregående skolen egne holdningskampanjer om temaet rus og trafikk. Noen av disse bidragene har blitt satt sammen til en vandreutstilling, *DeathTrip - On the road*, som er på turné rundt om i Norge på ulike arrangement. Det er mellom 120 og 150 bidrag som kommer inn hvert år, og av disse går 10 bidrag videre til finalen, og vinneren mottar 30 000 kroner.

«Ung på vei mot lappen» er en medlemskategori i Ung i trafikken. Her kan ungdommer som skal ta sertifikat melde seg inn. Ung i trafikken var tidligere blant de tre organisasjonene som sto bak Rusfri Diil, som ble nedlagt i 2009.

Daglig leder i Ung i trafikken er Stid Eid Sandstad. Liv Marie Bendheim er prosjektleder for DeathTrip, og jobber som prosjekt- og kampanjeansvarlig for organisasjonen.

Referanser
----------

1. ↑   ungitrafikken.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   *MAs historie*, Motorførernes Avholdsforbund Sandnes, besøkt 2. mars 2010
3. ↑  «MA-Ungdom». *www.maungdom.no*. Besøkt 1. september 2016.
4. ↑  «Forsiden». *www.deathtrip.no*. Besøkt 1. september 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* (no) Ung i trafikken – Ingen venner å miste på Facebook Rediger på Wikidata
* (no) Death trip

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Brønnøysundregistrene
 |
***Ung vår*** (engelsk: *New Spring*) er en bok skrevet av Robert Jordan. Den er en del av Tidshjulet-serien, men omhandler ting som skjedde ca. tjue år før *Verdens øye*, med fokus på Moiraine Damodred og Lan Mandragoran. Boka ble gitt ut av Tiden Norsk Forlag i 2005, og er oversatt av Berit H. Løken.

Publiseringshistorie
--------------------

Teksten ble opprinnelig publisert som en novelle i en antologi som het *Legends: Short Short Novels by the Masters of Modern Fantasy*, redigert av Robert Silverberg. Den ble utgitt 15. september 1999, mellom *Dolkenes vei* (1998) og *Vinterens hjerte* (2000).

Robert Jordan utvidet senere novellen til en egen roman (selv om den var kortere enn de vanlige Tidshjulet-bøkene). Boken ble utgitt i januar 2004, og skulle opprinnelig være den første av tre bøker om forhistorien til serien. Jordan hadde planer om å skrive de to siste bøkene etter å ha gjort seg ferdig med serien, men etter Jordans død er det svært usannsynlig at disse bøkene vil bli utgitt.

|  |
| --- |
| Romanserien ***Tidshjulet*** av Robert Jordan |
| Forhistorie: *Ung vår* 
Bok 1: *Verdens øye* 
Bok 2: *Den store jakten* 
Bok 3: *Den gjenfødte Dragen* 
Bok 4: *Skyggen stiger* 
Bok 5: *Himmelens flammer*  | Bok 6: *Kaosets herre*  
Bok 7: *Sverdkronen* 
Bok 8: *Dolkenes vei* 
Bok 9: *Vinterhjerte* 
Bok 10: *Skumringens korsvei* 
Bok 11: *Drømmekniven* |
| Hovedpersoner | Andre personer | Steder | Hendelser | Begreper |

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | OCLC
 |
**René-Laurent Vuillermoz** (født 26. oktober 1977 i Aosta) er en italiensk tidligere skiskytter.

Vuillermoz debuterte i verdenscupen i 2002 på sprinten i Oberhof (med en 84.-plass). Følgende sesong oppnådde han en 11.-plass i Östersund. Senere har han tatt to tredjeplasser. Han har to pallplasseringer i verdenscupløp, tredjeplasser fra Ruhpolding i 2005 og Oberhof i 2007.

Vuillermoz har deltatt i tre OL, og i alle verdensmesterskap fra 2003 til 2012. Hans beste individuelle plassering er niendeplass på sprinten under VM 2007 i Antholz. I det samme mesterskapet var han med på å ta en overraskende fjerdeplass for det italienske stafettlaget.

Referanser
----------

1. ↑   www.biathlon.com.ua[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) René-Laurent Vuillermoz – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) René-Laurent Vuillermoz – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) René-Laurent Vuillermoz – IBU Rediger på Wikidata

* (en) René-Laurent Vuillermoz – biathlon.com.ua Rediger på Wikidata
* Statistikk hos *Biathlonworld*
«Santa Fe» har flere betydninger.

**Santa Fe** er et av de viktigste forretningsdistriktene i Mexico by. Det ligger sørvest i byen, i de administrative bydelene Cuajimalpa og Álvaro Obregón. Paseo de la Reforma og Avenida Constituyentes forbinder Santa Fe med sentrum av byen. Området har et stort antall skyskrapere og Mexicos største kjøpesenter. En del av Santa Fe er boligområde.

Santa Fes status som finansielt sentrum har sitt opphav i jordskjelvet i 1985, som gjorde at de store selskapene begynte å flytte kontorene sine ut fra sentrum. Det at Santa Fe lå nær både byens rike nabolag og motorveien til Toluca var viktige faktorer som gjorde at nettopp dette området ble valgt. På begynnelsen av 1990-tallet ble det lagt store planer for utbygging av både kontorer, boliger og skoler, men på grunn av den meksikanske finanskrisen i 1994, ble planene lagt på vent. Det tok nesten ti år før store utbygginger igjen fant sted. For tida er Santa Fe fortsatt i kraftig utvikling, og stadig nye skyskrapere skyter til værs.

Latin-Amerikas største kjøpesenter Centro Santa Fe ligger her.

Eksterne lenker
---------------

* Colonos de Santa Fes offisielle hjemmeside
* Skyscrapercity – Santa Fe

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Kilwa Kisiwani** er et muslimsk samfunn på en øy utenfor kysten av Tanzania, i Øst-Afrika.

På 800-tallet ble øya solgt til handelsmannen Ali bin Al-Hasan. I løpet av de neste århundrene utviklet stedet seg til en betydelig by og et knutepunkt for handel langs Afrikas østkyst. Varene omfattet gull og jern fra Zimbabwe, elfenben og slaver fra Tanzania, og tekstiler, smykker, porselen og krydder fra Asia. På 1200-tallet var byen den mektigste på østkysten, og da Ibn Battuta besøkte byen rundt 1330 skrøt han av den tro og ydmykhet han fant hos herskeren, *Sultan al-Hasan ibn Sulaiman*. Byens palass skriver seg fra denne perioden, det samme gjør en utvidelse av stormoskeen. Handelen ga et økonomisk overskudd som ble kanalisert inn i imponerende bygg av stein og koraller.

Byen ble erobret av portugisere i 1505, men gjenvunnet av arabere i 1512. Byen kom under omansk kontroll i 1784, og Frankrike bygget et kystfort nord på øya kort tid etter. Selve byen ble imidlertid forlatt i 1840-årene. 

**Songo Mnara**, som også har storslagne ruiner etter palass og moskeer, ligger på en øy rett sør for Kilwa Kisiwani. 

Siden 2004 har ruinene stått på listen over truede verdensarvsteder.

Ruinene kan besøkes, med tillatelse fra lokale myndigheter. Adgang fra kystbyen *Kilwa Masoko* med dhow.

Eksterne lenker
---------------

* Minnesota State University – Kilwa Kisiwani
* Kilwabilder

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | World History Encyclopedia **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** GeoNames **·** GeoNames **·** BBC Things
 |
**Markos Vamvakaris** (gresk: Μάρκος Βαμβακάρης; født 10. mai 1905 i Ano Khora på Syros, død 8. februar 1972) var en rembetikomusiker og forfatter. 

Vamvakaris lærte å spille instrumenter i tenårene og han spilte inn sin første plate i 1932 som fikk navnen Na 'rkhosouna re manga mou (Να' ρχόσουνα ρε μάγκα μου). 

Etter frigjøringen av Hellas fra okkupasjonen av Nazi-Tyskland i 1945 var det vanskelige tider for musikere. Vamvakaris' type musikk ble ikke lenger regnet som moteriktig. Han ble også hardt rammet av kraftig leddgikt i hendene, noe som gjorde det vanskelig for ham å spille på instrumentene sine. Den nedgangen i hans musikk varte helt frem til tidlig på 1960-tallet da han fikk en liten oppsving i musikksalget sitt.

Referanser
----------

1. 1 2   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w6ms40d7, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   www.lifo.gr[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Markos Vamvakaris – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Markos Vamvakaris på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
* (en) Markos Vamvakaris på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Markos Vamvakaris på MusicBrainz Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NLA **·** BBC Things **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Orevika** er ei grend, som ligger i Holmestrand kommune vestnordvest for Eidsfoss sentrum langs fylkesvei 35 som på denne strekningen heter Eikernveien. De fleste boplassene i grenda har utsikt til innsjøen Eikeren. I grenda er det et samlingslokale ved navnet Varden.

Veier
-----

Hovedveien og gjennomfartsåre i grenda er fylkesvei 35 lokalt navngitt på strekningen som Eikernveien.

På fylkesvei 35 Eikernveien i Orevika er det to bussholdeplasser. Disse heter henholdsvis *Varden* og *Mossehøgda*.

Tilstøtende veier på Fv 35 har følgende navn:

* Vesle Orevika
* Annebakken
* Olabakken
* Hjalmarbakken

Kjente personer
---------------

Prinsesse Kristine Bernadotte (født *Kristine Rivelsrud*) er født og oppvokst her. Kristine Bernadottes nabo var Hofs varaordfører på 2000-tallet Berit Solbakken.

Noter
-----

**Type numrering**
1. ↑  Navneformen *Orevika* ble vedtatt av Statens kartverk 1. januar 1961.

Referanser
----------

1. ↑  Statens kartverk: Faktaark: Orevika

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Sentralt stedsnavnregister
 |
***Tilbake til fremtiden*** er en scenemusikal fra 2020 med musikk og tekster av Alan Silvestri og Glen Ballard og en bok av Bob Gale. Den er tilpasset fra det originale manuset til filmen fra 1985 med samme navn av Robert Zemeckis og Gale. Showet inneholder original musikk, samt sanger som opprinnelig ble omtalt i filmen, som «The Power of Love» og «Johnny B. Goode».

Musikalen skulle opprinnelig ha verdenspremiere i Londons West End i 2015, året som trilogiens karakterer reiste til i del II. Imidlertid forlot den originale regissøren Jamie Lloyd produksjonen i august 2014 med henvisning til «kreative forskjeller» med Zemeckis, noe som resulterte i en forsinkelse i produksjonens utgivelsesdato. Showet fikk verdenspremiere på Manchester Opera House i februar 2020, i forkant av en forventet West End-overføring. Showet spilte Olly Dobson i rollen som hovedpersonen Marty McFly, opprinnelig fremstilt av Michael J. Fox. Tony Award-vinner Roger Bart spilte Emmett «Doc» Brown, opprinnelig portrettert av Christopher Lloyd. Musikalen kommer til Broadway i 2023, med Bart som gjentar rollen sin. Casey Likes har fått rollen som Marty McFly.

Musikalen har fått positive anmeldelser, og mottok Laurence Olivier-prisen for beste nye musikal i 2022.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* Mal:INDB show
**Xiangyang** eller **Siangyang** (tradisjonell kinesisk: 襄陽, forenklet kinesisk: 襄阳, pinyin: *Xiāngyáng*) var en kinesisk by i det nordvestre Hubei. I dag er Xiangyang – nå et bydistrikt – slått sammen med nabobyen Fancheng, så de sammen utgjør by på prefekturnivå Xiangfan.

Historie
--------

I Romansen om de tre riker heter det at det var i nærheten av Xiangyang at Zhuge Liang mottok sine tre besøk fra Liu Bei. Xiangyang var også hvor Sun Jian kjempet mot Liu Biao i 191 i de tre rikers tid.

Xiangyang er imidlertid mest kjent fra de mongolske invaderende styrkers lange og blodige beleiring (1267–1273). Den var også en viktig by i De tre rikers tid.

Kirkehistorie
-------------

Xianggang er også sete for et katolsk bispedømme som fremdeles bærer dette navn. Området ble utskilt fra det apostoliske vikariat Laohekou i 1936 og ble da et apostolisk prefektur under ledelse av kinesisk sekulargeistlighet. Det ble så elevert til bispedømme i 1951. Ved midten av 1949, sist gang det var mulig å utarbeide en grundig kirkelig statistikk, var det 20.047 katolikker blant områdets 1,5 mill. innbyggere og hele 15.546 katekumener (kandidater til voksendåp). Av de 22 prestene var to utlendinger, av de 34 ordenssøstre var 6 utenlandske. Bispedømmet hadde to sykehus, ett hjem for foreldreløse barn, ett hospits for eldre, og fire skoler med 367 elever. Allerede på Kangxi-keiserens tid (1662–1722) var det katolikker i landsbyer i området, særlig nær *Qaoyang* og *Nanchang*. Da den katolske misjon skjøt fart i området etter 1838, med italienske misjonærer og kinesiske utdannet ved *Collegio cinese della Sacra Famiglia* i Napoli, steg antallet kristne raskt. Hyppige uroligheter og forfølgelser førte til både utvandring og frafall, slik at antallet katolikker bar nede i 1325 i 1870. Men i 1935 var det vokst til 19.987.

Samferdsel
----------

Kinas riksvei 316 løper gjennom området. Den fører fra Fuzhou i Fujian via Nanchang i Jiangxi og Wuhan i Hubei til Lanzhou i Gansu.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GeoNames
 |
**Ørjan Totland** (født 1968 i Bergen) er en norsk biolog.

Liv og virke
------------

Totland ble i 1992 cand.scient. i botanisk økologi ved Universitetet i Bergen, Botanisk institutt. Han ble i 1993 opptatt på et doktorgradsprogram og forsvarte doktorgraden i 1995 på en avhandling om alpine planters reproduksjon. Deretter jobbet han i Bergen med ulike forskningsoppdrag til han i 2000 ble tilsatt ved Universitetet for miljø- og biovitenskap på Ås, hvor han nå er professor. 

Totland var medarbeider på prosjektet *Mulige effekter av global oppvarming på reproduksjon i alpine plantepopulasjoner: En eksperimentell framgangsmåte* som gikk fra 1994 til 1997 og har publisert en rekke artikler i den forbindelse. Prosjektet var Norges bidrag til International Tundra Experiment (ITEX), som involverte 9 andre land.

Priser
------

* Melzerprisen for yngre forskere 2000

Bibliografi
-----------

* *Community pollination and reproductive ecology of Ranunculus acris in an alpine area of south-west Norway*. Doktoravhandling 1995

Referanser
----------

1. ↑   www.birthday.se[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (no) Publikasjoner av Ørjan Totland i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
* (no) Publikasjoner av Ørjan Totland i BIBSYS
* Alpine planters reproduksjon
* NFI rapport for prosjekter[*død lenke*]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** ISNI **·** ORCID **·** CRIStin
 |
Gary Cooper som Will Kane i *Sheriffen* (1952).
**Will Kane** er en fiktiv figur i westernfilmen *Sheriffen* (1952), spilt av Gary Cooper. Figuren har siden blitt spilt av Lee Majors i oppfølgeren *High Noon, Part II: The Return of Will Kane* (1980) og av Tom Skerritt i nyinnspillingen *High Noon* (2000). Begge var TV-filmer.

Will Kane er en sheriff som skal gifte seg med kvekeren Amy (Grace Kelly). Rett etter bryllupet kommer telegrafisten og rapporterer at en gammel kriminell ved navn Frank Miller er kommet for å drepe sheriffen. Kane hadde for lenge siden dømt ham til å henges, men det ble gjort om til livstid, og så greide han å rømme. Først rømmer Kane og Amy av gårde etter oppfordring fra de andre i byen, men plutselig ombestemmer sheriffen seg og sier at han ikke vil være feig, og drar tilbake. Alle sier at han bør reise, men han vil ikke dra før Miller er død, sier han. Will Kane har blitt en av Coopers mest kjente filmroller. Han vant også en Oscar for rolleskildringen.

Det amerikanske filminstituttet (AFI) har kåret Will Kane til filmhistoriens 5. beste helteskikkelse.

Referanser
----------

1. ↑  «Actor Tom Skerritt plays Kane in 'High Noon' remake». *The Dailer Courier*. 13. august 2000.
2. ↑  «AFI'S 100 YEARS...100 HEROES & VILLAINS». Det amerikanske filminstituttet. Arkivert fra originalen 4. mars 2016. Besøkt 3. mars 2018.

Eksterne lenker
---------------

* Will Kane hos Internet Movie Database
***Will Power*** er en amerikansk stumfilm fra 1913, regissert av Phillips Smalley.

Handling
--------

Chester er kjæresten til Pearl. Men faren hennes misliker kjæresten hennes. Han leser i en bok om korrekt utøvelse av viljen, og bestemmer seg for å forsøke disse hypotesene på Chester. Dette gjør han, og ønsker seg at Chester skal forlate hjemmet deres. Midt under en samtale med Pearl, skynder Chester plutselig seg ut av rommet. Forskjellige lignende situasjoner fortsetter av og på - frem til Pearl ved et uhell kommer over boken, og plutselig forstår Chesters merkelige handlinger.

Neste gang Chester tar kontakt, ønsker faren hennes igjen at han skal gå sin vei, men Pearl ønsker at Chester skal bli værende. Så Chester blir løpende inn og ut av huset deres flere ganger, og det kommer til konflikt mellom Pearl og farens sinn for å se hvem av dem som er mentalt og psykisk sterkest.

Skuespillere
------------

* Pearl White - Pearl
* Chester Barnett - Chester
* Joseph Belmont

Referanser
----------

1. ↑  Will Power

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Will Power* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
Museu Nacional d'Art de Catalunya ved Plaça d'Espanya
**Montjuïc** (IPA-uttale: /ˌmɔntˈdʒuik/) er en høyde sørøst i Barcelona i Catalonia i Spania. Herfra ble havna og den gamle delen av byen styrt. Navnet betyr «Jødeåsen» på middelalderens katalansk. I moderne tid er Montjuïc mest kjent for å ha huset Verdensutstillinga i 1929 og flere av øvelsene under de olympiske leker 1992.

Historie
--------

Montjuïc har alltid vært et strategisk sted for forsvar av byen. Derfor har det i mange år vært festninger på høydedraget. I 1751 ble slottet som er der den dag i dag konstruert. Under Spanias frigjøringskrig ble slottet okkupert av franskmennene. Slottet ble også brukt som fengsel for politiske fanger under Francos diktatur.

I 1928 ble stedet valgt som hovedområde for verdensutstillinga. Det ble derfor bygget flere paviljonger langs fjellsida og langs begge sider av veien som fører til Plaça d'Espanya, som ga en strålende utsikt over byen.

I dag
-----

Teletårnet på Montjuïc
I dag er Montjuïc mest assosiert med idrett, på grunn av de mange idrettsanleggene som er konstruert der. Her finnes anleggene hvor mange av øvelsene under De olympiske leker 1992 ble avholdt: Olympiastadion (til 2009 hjemmebane for fotballaget Espanyol), Palau Sant Jordi, bassenger for stuping og svømming og det gamle sportspalasset, som nå er gjort om til Barcelona Teatre Musical, hvor det holdes teaterforestillinger og musikaler.

På Montjuïc finner man også flere andre turistattraksjoner, blant annet Poble Espanyol, som er en etterligning av gamle spanske landsbyer, og som har både restauranter, barer og steder for forestillinger. En annen attraksjon er teletårnet, tegna av Santiago Calatrava.

Høyden er også stedet for viktige kulturinstitusjoner. I tillegg til det nevnte Barcelona Teatre Musical, finner man også Teatre Lliure, Mercat de les flors (Blomstermarkedet), el Teatre Grec (det Greske Teateret), Joan Miró-museet, CaixaFòrum-museet og Museu Nacional d'Art de Catalunya (det Katalanske Nasjonale Kunstmuseet) på Montjuïc. I tillegg finner man her den historiske botaniske hagen, som har en unik samling med kaktus, og den nye Jardí Botànic de Barcelona (Barcelonas botaniske hage), som har spesialisert seg på Middelhavsfloraen.

Ved foten av Montjuïc er Plaça Espanya, som kan ses fra det vakre nasjonale kunstmuseet. I sommerhalvåret holdes det lys- og lydshow med fontenene på plassen flere kvelder i uka, noe som tiltrekker seg mange turister. Dette showet kalles Font Màgica.

Utsikt til Montjuïc fra Park Güell.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** GeoNames
 |
Rembrandts «Belsassars gjestebud» (1635) fanger inn frykten i scenen. Rembrandt kopierte de hebraiske tegnene fra en bok, likevel er ett av dem feilskrevet. Han satte dem også i kolonner i stedet for fra høyre mot venstre, slik hebraisk skal skrives. (National Gallery, London)
*The Hand-Writing upon the Wall* (1803). James Gillray karikerte her Napoleon i rollen som Belsassar.
**«Skriften på veggen»** er et uttrykk som beskriver et ondt varsel om dom eller nederlag. Det har sitt opphav i Bibelen, Daniels bok, der overnaturlig håndskrift med ordene ***Mene, mene, tekel ufarsin*** forutsier undergangen til det babylonske rike, men det har blitt et mye brukt uttrykk i språk og litteratur.[]

I Daniels bok
-------------

I Daniels bok 5:1–31 fortelles det at Kong Belsassar under en fest i Babylon benytter de hellige gull- og sølvkarene som var plyndret fra Salomos tempel i Jerusalem av hans forgjenger Nebukadnesar. Ved å bruke disse hellige gjenstandene til vinbeholdere, tilber kongen og hans hoff «guder av gull og sølv, kobber, jern, tre og stein». Straks kommer fingrene fra en menneskehånd til syne og skriver disse ordene på veggen i det kongelige palasset: מנא ,מנא, תקל, ופרסין (*Mene, mene, tekel ufarsin*). Selv om de vanligvis ikke oversettes, er de kjente arameiske måleenheter eller valuta: *Mene*, en mina, *tekel*, en alternativ stavemåte for shekel, *peres*, en halv mina.

Til tross for flere oppfordringer klarer ingen av spåmennene, åndemanerne, trollmennene eller stjernetyderne ved hoffet å tolke hendelsen. Kongen sender bud på Daniel, en israelitt i fangenskap som var bortført fra Jerusalem, som hadde oppnådd en høy stilling under Nebukadnesar. Når Daniel tyder ordene grunner tolkningen seg på passive verb som har sammenheng med måleenhetene. Daniel avviser tilbud om belønning, og han advarer kongen mot galskapen i hans frekke gudsbespottelse før han leser skriften (vers 25–28).

> 
> *Dette er det som ble skrevet: ‘mene, mene, tekel ufarsin.‘ Og slik skal ordene tydes: ‘Mene‘ – ’tellet’ har Gud ditt kongedømmes dager og gjort slutt på det. ‘Tekel‘ – ’veid’ er du på vekten og funnet for lett. ‘Peres‘ – ’delt’ er ditt rike og gitt til mederne og perserne.».*
> 
> 

«Farsin» er i tillegg et ordspill på perserne.[]

Samme natt ble kong Belsassar drept, og mederen Dareios overtok riket. (Dette svarer til det historisk identifiserbare nederlaget til det babylonske riket som tapte for Persia).

Senere bruk
-----------

Uttrykket «skriften på veggen» betyr i dag et ondt varsel om undergang, eller slutten på en organisasjon eller aktivitet. Når noen kan "se skriften på veggen" innebærer det at de har evnen til å forutse (ikke nødvendigvis på overnaturlig vis) en uunngåelig tilbakegang og ende.

Kilder
------

* Towner, W.S. *Daniel:Interpretation Commentary* Atlanta 1984
* Goldingay, J.E. *Daniel: Word Biblical Commentary* Dallas 1989
* *The New Oxford Annotated Bible, Revised Standard Version*, Oxford University Press, 1972.

Eksterne lenker
---------------

* Keyway.ca Arkivert 25. januar 2009 hos Wayback Machine.
* Jewish Encyclopedia article
**Karl Ehrenbolger** (født 13. november 1899, død ukjent) var en sveitsisk fotballspiller som deltok i de olympiske leker 1924 i Paris.

Ehrenbolger vant en sølvmedalje i fotball under Sommer-OL 1924 i Paris. Han var med på det sveitsiske laget som kom på andreplass, bak Uruguay, i fotballturneringen.

Sveits vant over Litauen med 9-0 i den innledende runden. I åttedelsfinalen møtte de Tsjekkoslovakia, første kampen sluttet uavgjort 1-1 og omkampen vant Sveits med 2-1. De beseiret Italia med 2-1 i kvartfinalen og Sverige med 2-1 i semifinalen. Finalen, som ble spilt 9. juni 1924 på Stade de Colombes med 41 000 tilskuere, tapte de mot Uruguay med 0-3.

OL-medaljer
-----------

* 1924 Frankrikes flagg Paris - Sølv Sølv i fotball Sveits’ flagg Sveits.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Karl Ehrenbolger – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Karl Ehrenbolger – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Karl Ehrenbolger – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Karl Ehrenbolger – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) Karl Ehrenbolger – national-football-teams.com Rediger på Wikidata

* (en) Karl Ehrenbolger – WorldFootball.net Rediger på Wikidata

* (en) Karl Ehrenbolger – EU-Football.info Rediger på Wikidata

* (en) Karl Ehrenbolger – PlaymakerStats.com Rediger på Wikidata
**Vålandstårnet** eller **Vålandspibå** i Stavanger finner vi på Vålandshaugen (84 moh.), som er bydelens høyeste punkt. Tårnet er oppført på det som tidligere het Axelsborg. Vålandstårnet er et utsiktstårn oppført i 1895, med vokterbolig for byens første trykkvannsbasseng. 

Før dagens Vålandstårn ble bygget, skal det ha stått et utsiktstårn på denne plassen. Dette ble oppført under Napoleonskrigen i perioden 1807–1814.[] Dette ble kalt for *Vålandspibå*, et navn som henger igjen som navn på dagens tårn. I ca. 1860 var det svært lite igjen av selve «pibå», og det ble oppført en sirkelformet varde. Denne varden ble malt rød samt påført med store bokstaver «Beskade mig ikke». En trapp førte opp til et platå, og der kunne folk nyte den gode utsikten utover de landlige omgivelser.[]

Vålandstårnet,1895
Da vannbassengene ble bygd i 1893-1894, ønsket folk at det skulle gjøres alt mulig for å unngå riving av dette utsiktstårnet. Dagens tårnet ble oppført i år 1895. Dette tårnet ble reist i forbindelse med at det kommunale vannverk hadde bygd to bassenger på Vålandshaugen. I dette tårnet ble det innredet plass til brannvakt samt restaurant. Tårnet på St. Hanshaugen i Oslo ble brukt som modell for oppføringen av Vålandstårnet, og mange kalte denne for *Vålandsborgen*.[]

I 1914 kondemnerte helserådet bygningen som bolig, og tårnet ble pusset opp i 1917. Med okkupasjonen i 1940 ble bygget tatt over av tyskerne som brukte Vålandstårnet som observasjonspost.[]

Etter krigen ble tårnet brukt av Park- og idrettsvesenet som lager/oppholdsrom, Sivilforsvaret, politiet, drosjesentralen og Radio Ræle Ligaen (Kortbølgeradioforening). 1. etasje ble også brukt som privat boilig frem til 1970 av Boligkontoret. 

Ifm. tårnets 100-årsjubileum i 1995 ble det stiftet en Venneforeningen for tårnet. Disse jobbet dugnad på tårnet og fikk det rehabilitert. Tårnet ble igjen stengt i 2006. Januar 2016 åpnet tårnet igjen etter omfattende rehabilitering ved hjelp av midler fra Stavanger kommune og DNB Stiftelsen. Faber Bygg var utøvende entreprenør. 

Vålandstårnet har i dag søndagscafé hver søndag og er åpent for leie av private lage og foreninger gjennom Eiganes & Tasta Frivillighetssentral.

Eksterne lenker
---------------

* Byhistorisk, om Vålandstårnet