recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Konsumprisindeksen** (**KPI**) er et mål for prisnivået til konsumprodukter og viser prisutviklingen på varer og tjenester som private husholdninger etterspør. Den prosentvise endringen i KPI brukes ofte som et generelt mål for inflasjon i en økonomi.

I Norge beregnes KPI månedlig av Statistisk sentralbyrå. Undersøkelsen ble etablert i 1960, og erstattet en *levekostnadsindeks* som ble publisert fra 1914. I 1999 ble revisjonsprosessen og beregningsopplegget modernisert og forbedret. Man foretok også en endring i konsumklassifisering; den nye klassifiseringen kalles **COICOP** – *classification of individual consumption by purpose*. Rutinene for datainnhenting ble imidlertid ikke endret.

KPI brukes blant annet:

* I lønnsforhandlinger, hvor indeksen angir prisveksten lønnsmottakerne står overfor.
* Justering av private leiekontrakter, f.eks. husleiekontrakter, og avtaler i næringslivet.
* Deflator i nasjonalregnskapet for å regne om verditall til tall i faste priser, det vil si prisene på et gitt tidspunkt eller en gitt periode.
* Norges Bank benytter KPI justert for avgiftsendringer og energivarer (KPI-JAE) som mål på kjerneinflasjon.

Kritikk av indeksen
-------------------

Det kan rettes kritikk mot at indeksen ikke lenger viser de reelle endringene av pengeverdien sett fra befolkningens synspunkt («levekostnad»), da offentlige avgifter ikke tillegges tilstrekkelig vekt. Offentlige avgifter og gebyrer (statlige og kommunale) har hatt en betydelig høyere prisvekst enn de varer som omfattes av konsumprisindeksen de siste 35[*når?*] årene.

Figurer
-------

* KPI i Norge KPI i Norge
* KPI i Norge årlig vekst KPI i Norge årlig vekst

Eksterne lenker
---------------

* Konsumprisindeksen – SSB

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** LCCN **·** NKC
 |
**Peter Thorvald Gaustad** (født 7. desember 1878, død 11. januar 1949) var en norsk gårdbruker og offiser, samt stortingspolitiker for Høyre.

Han ble født ved gården Gaustad i Stange som sønn av gårdbruker Gunder Pedersen Gaustad (1830–1904) og Ingrid Olsdatter Berger (1844–1921). Han var student i Hamar ved århundreskiftet og ble siden uteksaminert ved Den militære høyskole i 1905. Han ble deretter uteksaminert fra Den gymnastiske Centralskole i 1907 og var ansatt som gymnastikklærer ved Hamar høyere almenskole frem til 1911. Samme år overtok han slektsgården og ble samtidig kaptein og kompanisjef i Hæren, en stilling han beholdt frem til 1930.

Fra 1913 til 1916 var han varaordfører i Stange herredsstyre, og i de to periodene 1916–1919 og 1925–1928 var han medlem av Stange formannskap. I 1930 ble han forfremmet til major og forrettende sjef for Østopland Infanteriregiment nr 5, en stilling han beholdt frem til 1938 da han ble forfremmet til oberstløytnant og leder for samme regiment. Gaustad ble valgt inn på Stortinget som 5. representant etter valget i 1930 fra valgkretsen *Hedmark fylke*, hvor han fungerte som medlem av landbrukskomiteen.

Gaustad hadde flere mindre offentlige verv i hjemkommunen rettet mot landbruk. Som offiser under angrepet på Norge i 1940 deltok han i felttoget i Østerdalen og ble siden internert i Sverige mot slutten av juni samme år. Gaustad døde ved hjembygda i januar 1949 i en alder av 70 år.

Stortingskomiteer
-----------------

* Landbrukskomiteen 1931–1933

Referanser
----------

1. 1 2   Folketellingen i Norge i 1910, www.digitalarkivet.no[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Stortinget og statsrådet : 1915–1945. B. 1 : Biografier, side(r) 250[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  «Minneside basert på bilder og gravminnedata for Peter Gaustad, (07.desember 1878).». Slekt og Data Gravminnebasen. Besøkt 2. november 2022.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Peter Thorvald Gaustad hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Lokalhistoriewiki **·** Historisk befolkningsregister
 |

Portal: Andre verdenskrig
|  |
| --- |
|  |
| Klassifisering av fjellpå De britiske øyer |
| * Munro
* Corbett
* Donald
* Graham
* Murdo
* Nuttall
* Hewitt
* Wainwright
* Marilyn
 |

En **marilyn** er en topp på en høyde eller et fjell på De britiske øyer med en primærfaktor, det vil si høyde i forhold til terrenget omkring, på minst 150 meter (492 fot), uansett hvor mange meter over havet toppen er. Navnet er en ironisk kontrast til betegnelsen munro, som brukes om fjell i Skottland med høyde på minst 3000 fot (914,4 meter) og er dannet som rimslang på navnet Marilyn Monroe. 

Kart over marilyns på De britiske øyer
Det er pr. 2007 identifisert 2007 marilyns på De britiske øyer, fordelt slik:

* Skottland: 1214
* Irland: 387
* England: 179
* Wales: 156
* Nord-Irland: 66
* Man: 5

Listen ble først samlet for Storbritannia i Alan Dawsons bok *The Relative Hills of Britain*, og blir stadig revidert ettersom Ordnance Survey gir ut nye kart. Den ble utvidet med arilyns på Irland i Clem Clements' *The Hewitts and Marilyns of Ireland*. 

Mange av de største fjellene er marilyns, inkludert Ben Nevis, Scafell Pike og Snowdon. På den annen side er det flere store fjell, inkludert munros og kjente fjell om Bowfell, Langdale Pikes og Carnedd Dafydd som ikke er marilyns fordi de ikke har stor nok relativ høyde. Det er ikke alle marilyns som er topper i vanlig forstand. Blant annet ligger en inne i byen Crowborough i East Sussex, mens Bishop Wilton Wold ligger langs veien A166. Man finner også noen klipper i sjøen, som Stac Lee og Stac an Armin som tilhører St. Kilda utenfor kysten av Skottland.

I Skottland blir marilyns gjerne nedvurdert i forhold til topper med stor absolutt høyde, som munros, corbetts, grahams og donalds, selv om alle corbetts og grahams, omkring to av tre munros og halvparten av donalds også er marilyns. 

Enkelte fjellvandrere og klatrere «samler på» marilyns, og noen radioamatører har et prosjekt hvor de vil sende fra alle marilyns. Pr. 2007 har ingen klart å krysse ut alle på listen, men enkelte mangler bare fem av dem. Årsaken til at de ikke klarer alle er at fem marylins i St. Kilda er svært vanskelige å nå.

Referanser
----------

1. ↑  «Summits on the Air». 2006. Besøkt 12. januar 2006.
2. ↑  Dawson, Alan (2007). «Marilyn Hall of Fame». Besøkt 4. mai 2007.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
M203
**M203** er et amerikansk granatrør, altså en granatkaster for montering på et gevær, i kaliber 40 × 46 mm. Det er utviklet av AAI Corporation.

Det ble laget for å erstatte M79, og kom i bruk av den amerikanske hæren på 1970-tallet etter testing under Vietnamkrigen. M203 er beregnet for fast montering under løpet på M16 rifler, og har et 12" riflet løp. De kan også monteres på M4 Carbine ved bruk av andre fester. M203 og kommer ikke i veien for noen av funksjonene på riflene. Den er ladet med en 40mm granat som kan skytes opp til 400 meter. Det finnes flere typer granater, som anti-personell eller anti-kjøretøy granater.

Varianter
---------

Det lages mange varianter av M203. De varierer i lengde, festemåte og kvikk-lås muligheter.

* **M203A1** er for M4 and M4A1 Carbine. Løpet på denne er nedkortet til 9". Den bruker kvikk-lås og kan raskt byttes ut med annet utstyr.
* **M203A2** er for bruk på M16A4 MWS (Modular weapon system).
* **M203 PI system** er for å bruke på andre typer rifler og maskinpistoler.

  

* En M203 ladesEn M203 lades
* M4 med M203M4 med M203
* Soldat med M203Soldat med M203
* M16 med M203M16 med M203
**Slinningsbålet** er et sankthansbål som årlig blir laget på Slinningsodden i Ålesund for så å bli brent på sankthansaften. Bålet bygges hovedsakelig av paller, kasser og tønner.

Tradisjonen med bålet er gammel og strekker seg hundrevis av år tilbake. På den tida var det flere store sankthansbål som befant seg blant annet rundt omkring i Ålesund. Bålet bygges normalt av 30-40 ungdommer i alderen 13 til 20 år. Den høyeste utgaven som er laget er 2016-bålet som målte 47,396 meter i høyden og ble ny verdensrekord. Slinningsbålet ble presentert i NRK-dokumentaren «Det siste bålet» (2008), produsert og regissert av Dag Lausund.

I 2010 ble det gjort et rekordforsøk på verdens høyeste håndbygde bål, men rekorden ble ikke godkjent av Guinness selv om den offisielle målingen sto til 40,45m. Seks år etterpå, i 2016, ble det atter en gang forsøkt å ta rekorden en gang for alle. Etter seks måneder med planlegging og tre måneder med arbeid døgnet rundt stod endelig rekorden målt til 47,396m - avrundet til 47,4m. Bålet ble i slutten av 2016 endelig godkjent som verdensrekord av Guinness, og holdt seg frem til rekorden ble slått i mars 2019.

Høyder (nyere historie)
-----------------------

* 2007: ca. 24 meter []
* 2008: ca. 30 meter []
* 2009: ca. 33 meter []
* 2010: 40,45 meter
* 2011: ca. 28 meter []
* 2012: ca. 33 meter []
* 2013: ca. 27 meter
* 2014: ca. 33 meter []
* 2015: ca. 34 meter []
* 2016: 47,4 meter - Verdensrekord
* 2017: ca. 36 meter
* 2018: ca. 38 meter
* 2019: ca. 38 meter
* 2020: ca. 34 meter

Referanser
----------

1. 1 2  Slinningsbålet med verdensrekord
2. ↑  «Tallest bonfire». *Guinness World Records* **(engelsk)**. Besøkt 16. mars 2017.
3. ↑
4. ↑
M20
M20 ved Aylesford
**M20** er en motorvei i England, mellom London og Folkestone i Kent.

Historie
--------

Den første seksjonen av M20 åpnet i 1960 som omkjøringsvei forbi Maidstone. Seksjonen utgjør strekningen mellom kryss 5 og 8. Den het først A20 (M), mens den gamle A20 gjennom Maidstone fikk navnet A2020. Da veien ble strukket vestover mot London i 1970-årene fikk den navnet M20, og A2020 ble igjen A20. 

Strekningen fra Ashford til Folkestone, fra kryss 9 til 13, ble anlagt tidlig i 1980-årene, og i 1981 var det meste av veien slik den er i dag på plass. Unntaktet er den ca. 23 km lange strekningen mellom kryss 8 og 9, hvor man måtte benytte A20. Dette hullet ble kjent lokalt som «The Missing Link», og det skulle ta ytterligere ti år før det ble oppgradert. Dette skjedde da vedtaket om å bygge Kanaltunnelen var klart, slik at man skulle kunne kjøre direkte fra London til tunnelterminalen. 

Tidlig i 1990-årene ble strekningen omkring Maidstone og alle kryss opprustet for å takle den store trafikkmengden på den travle veien. Det eneste serviceområdet langs veien, det vil si et sted med bensinstasjon, overnattingsmulighet og andre tjenester, ligger ved kryss 8 utenfor Maidstone.

Rute
----

Veien starter ved krysset mellom M25 og A20 rett øst for Swanley. Den går mot sørøst, forbi Maidstone og Ashford, mot Folkestone. Terminalen for Kanaltunnelen er knyttet til M20 ved to kryss, nr. 11a og 12. Det er også mulig å ta av til f.eks. Medwaybyene, Canterbury og Tonbridge.

* Kryss 1 – Dartfordtunnelen (M25); Brands Hatch (A20); Swanley (B2173)
* Kryss 2 – Paddock Wood, Wrotham (A20) Gravesend (A227)
* Kryss 3 – Gatwick (M23), Southampton (M3), Heathrow (M4), M26, M25
* Kryss 4 – West Malling, Rochester, Tonbridge (A228)
* Kryss 5 – Maidstone (vest), Aylesford (A20)
* Kryss 6 – Maidstone (sentrum), Chatham (A229)
* Kryss 7 – Maidstone, Sittingbourne, Sheerness (A249)
* Kryss 8 – Maidstone (øst), Lenham (A20)
* Kryss 9 – Ashford (vest) (A20); Faversham (A251); Canterbury, Tenterden (A28)
* Kryss 10 – Ashford (øst) (A292), Brenzett (A2070)
* Kryss 11 – Canterbury B2068; Hythe (A261); Hastings (A259)
* Kryss 11a – Kanaltunnelen
* Kryss 12 – Cheriton, Kanaltunnelen (A20)
* Kryss 13 – Folkestone (A20), Folkestone havn (A259)

M20 ender ved kryss 13, mens A20 fortsetter med motorveistandard helt frem til Dover.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Leicester** (uttales *lestah*) er en by og enhetlig myndighet i Øst-Midlands av England og er administrasjonsby i grevskapet Leicestershire. Byen ligger ved elven Soar og ved enden av National Forest. Kong Rikard III er gravlagt i byen. I folketellingen i 2011 var befolkningen i Leicesters enhetlig myndighet på ca. 330 000 innbyggere, noe som gjør den til den mest folkerike enhetlige myndigheter i regionen Øst-Midlands. Det tilknyttede urbane området er også det 11. største i folketall i England, og det 13. største i Storbritannia. For 2014 er beregnet folketall for Leicester bestående av 337 653 innbyggere.

Klokketårnet
«Ulikt bortimot enhver annen by i Storbritannia, har Leicester beholdt en bemerkelsesverdig nedtegnelse av sin fortid i bygninger som fortsatt står i dag.» Antikke romersk steinlegging og bad står fortsatt i Leicester fra dens eldste bosetning som *Ratæ*, en romersk militær utpost i en region befolket med den keltiske stammen korieltauvierne. Som følge at romerne trakk seg ut av De britiske øyer på 400-tallet, havnet denne bosetningen i utydelighet, men i tidlig middelalder ble den erobret av danene og ble den ene av fem befestede byer som var betydningsfulle under Danelagen. Byen omtales i *Domesday Book* (1086) som *Ledecestre*. Byen fortsatte å vokse i middelalderen som en markedsby, men det var først under den industrielle revolusjon som førte til prosessen med en hurtigvoksende og planløst urbanisering av området.

Den 20. juni 2013 ble Leicester annonsert som den ene av fire byer som var kortlistet for den andre britiske kulturprisen. Kingston upon Hull ble dog annonsert som vinner den 20. november samme år.

Referanser
----------

1. ↑  «United Kingdom: Urban Areas». *City Population*
2. ↑  «United Kingdom: Counties, Unitary Districts and Major Cities in England» (se tabell), *City Population*
3. ↑  «The 10 ages of Leicester buildings: Roman to 2000s». *BBC news Leicester*. 28. januar 2011.
4. ↑  «Leicester shortlisted for UK City of Culture 2017 title» Arkivert 31. januar 2016 hos Wayback Machine.. 20. juni 2013
5. ↑  «Hull named UK City of Culture 2017». 20. november 2013.

Litteratur
----------

* Hoskins, W. G. (1957): *Leicestershire: an illustrated essay on the history of the landscape*. London: Hodder & Stoughton

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Leicester – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Leicester – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

 Leicester hos Wikivoyage

* Leicester City Council
* Offisielt turistnettsted for Leicester og Leicestershire

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Vision of Britain **·** Encyclopædia Universalis **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** NKC **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
**United States Carbine, M1**, også kjent som **M1 Carbine** (approbert av Forsvaret som **selvladekarabin (SLK)**, også kjent som **US karabin** eller **M1 karabin**) er et amerikansk, lett, halvautomatisk gevær, som var i bruk i det norske forsvaret og politiet etter andre verdenskrig.

Avdelinger i det norske forsvaret var satt opp med US Karabin frem til ca. 1970. Utfasingen av våpenet startet med leveringen av enhetsriflen AG-3 fra Kongsberg Våpenfabrikk i februar 1967. Politiet brukte SLK inntil våpenet ble erklært livsfarlig å bruke – og ble erstattet med MP5 på 1990-tallet. Våpenet var laget for å være et selvforsvarsvåpen for «bakre linje-styrker», slik som for eksempel stabs- og logistikkavdelinger, men det var også populært i fremste linje i Stillehavskrigen, på grunn av sin korte lengde og anvendelighet i tett jungel.

Våpenet ble også lagd med innfellbar kolbe for fallskjermtropper, denne modellen heter M1A1. Dette etter at US Army forsto behovet av et våpen med større ildkraft enn pistoler, etter de tyske fallskjermtroppenes suksess 10. mai 1940. Samtidig var M1 Garand (det amerikanske forsvarets enhetsrifle) for tung og uhåndterlig for styrker i bakre linjer. Av den grunn ble det besluttet å lage en «nedskalert» versjon av M1 Garand.

Våpenet finnes også i en helautomatisk utgave (M2 Carbine), det finnes også en versjon M3 Carbine som er en M2 med infrarødt sikte. Begge disse to modellene er forholdsvis sjeldne i forhold til originalmodellen.

Produsenter (antall i parentes)
-------------------------------

* Inland (2 632 097)
* Winchester Repeating Arms (828 059)
* Underwood (545 616)
* Saginaw Gear (517 212)
* Irwin-Pedersen (produsert av Saginaw)
* National Postal Meter (413 017)
* Quality Hardware (359 666)
* IBM (346 500)
* Standard Products (247 100)
* Rock-Ola (228 500)

Diagram av M1 Karabin

Eksterne lenker
---------------

* (en) M1 Carbine – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) M1 Carbine – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
Amerikanske infanterivåpen under andre verdenskrig |
| --- |
| Pistoler | Colt M1911 · M1917 revolver · Smith & Wesson Victory |
| Rifler | M1 Karabin · M1 Garand · Springfield M1903 · Johnson M1941 rifle |
| Hagler | Winchester Modell 1897 · Ithaca M37 · Winchester Modell 1912 |
| Maskinpistoler | M1 (Thompson) · M3 Grease Gun · Reising M50 · United Defense M42 |
| Maskingevær og større | Browning Automatic Rifle · Browning M1917 · Browning M1919 · Johnson M1941 LMG · M2 Browning · Bazooka · M2 flammekaster |
| Patroner | .45 ACP · .38 Special · .30-06 Springfield · .30 Carbine · .50 BMG |

Portal: Andre verdenskrig
En abarimon i tresnitt fra Hartmann Schedel: *Nuremberg Chronical*, 1493, s. XIIr.
**Abarimon** eller **antipode** er i mytologien et folk hvis føtter er bakovervendte, men som til tross for sitt handikap kan løpe fra alle konkurrenter.

Pustebesvær
-----------

I Europa ble dette folk første gang beskrevet av Plinius den eldre, som anså dem for å være hjemmehørende i India. Der skal de ha streifet rundt sammen med ville dyr i skogene. Plinius viser til opplysninger som skulle stamme fra Baiton, som var Aleksander den stores landmåler. Baiton forteller at *abarimonene* bare kunne puste luften i sine hjemlige daler. De var ikke i stand til å overleve noe annet sted. Derfor var det heller ikke mulig å fange dem for å bringe dem med til fjernere herskeres hoff, domstoler, eller til den store makedonske erobreren.

Residens
--------

Det er mulig det her dreier seg om en overdreven utformet etnografisk beskrivelse av en gammel villstamme i områdene nær Himalaya. Ifølge en annen legende beskrives Abarimon som et landskap i Skytia, en dal i *Imaus-fjellene*, som muligens kan være identisk med Hindukush. 

Senere er Abarimon kort blitt beskrevet i Thomas Coopers *Thesaurus Linguae Romanae et Britannicae*, som en folkestamme i landet *Tataria*. I middelalderen skal en del karttegnere, etter velkjent heliosentrisk syn, ha malt monstre i form av mennesker fra Abarimon og plassert dem ved verdens yttergrense.

Se også
-------

* Amasoner
* Astomi
* Blemmya
* Homo caudatus
* Kyklop
* Kynokefal
* Panotti
* Skiapod

Referanser
----------

1. ↑  Plinius, *Naturalis historia* 7, 11.
2. ↑  W. Tomaschek, RE I, 1, Sp. 16.

Eksterne lenker
---------------

* Arkivert 26. mars 2018 hos Wayback Machine. *The Phoenixian Book of Creatures*
**Võ Chí Công** (født 7. august 1912 i Quang Nam-provinsen, død 8. september 2011) var en vietnamesisk kommunistisk politisk figur og president i Vietnam. 

Công ble politisk aktiv på 1930-tallet, da han sluttet seg til Phan Boi Châu og Phan Chu Trinh, to tidlige vietnamesiske nasjonalister som opponerte mot det franske koloniale regimet i Vietnam. Han sluttet seg til kommunistpartiet i Indokina i 1935, og han kjempet med den vietnamesiske motstanden mot Frankrike under den andre verdenskrig. Chong ble arrestert for sin motstandsaktivitet i 1942. Công var en nøkkelfigur i det sørvietnamesiske kommunistpartiet under Vietnam-krigen. Etter gjenforeningen av sør og Nord-Vietnam i 1976, ble han tildelt et sete i kommunistpartiets politbyrå. 

Som medlem av politbyrået holdt Công forskjellige minister-poster. Blant annet satt han som fiskeriminister (1976–1977), jordbruksminister (1977–1978) og visestatsminister (1976–1982), før han ble valgt til Vietnams president i 1987. Etter at hans presidentperiode tok slutt i 1992, begynte Công som rådgiver for sentralkomiteen i kommunistpartiet i Vietnam, inntil denne stillingen ble avskaffet i 1997. Công døde i Ho Chi Minh-byen den 8. september 2011, da han var 99 år gammel. Den vietnamesiske regjeringen innvilget ham en statsbegravelse i anerkjennelse av hans lange politiske karriere.

Referanser
----------

1. ↑   www.dztimes.net[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** Munzinger (iba)
 |
Mulig sjøvei brukt i de to sagaene
**Vinlandsagaene** er to islendingesaga skrevet uavhengig av hverandre tidlig på 1200-tallet; Grønlendingenes saga (*Grænlendinga Saga*) og Eirik Raudes saga (*Eiríks Saga Rauða*). Navnet «Vinland» blir tilskrevet Leiv Erikssons funn av vinranker ved hans ankomst til Nord-Amerika. Sagaene ble skrevet ned mellom 1220 og 1280, mye senere enn selve hendelsene (970–1030).

Vinlandsagaene utgjør den mest komplette informasjonen man har angående den norrøne utforskningen av Amerika, selv om de ikke kan regnes som helt historiske grunnet Islands muntlige tradisjon, og at de inneholder motstridende detaljer. Uansett mener de fleste historikere at disse kildene inneholder betydelig bevis på vikingutforskning av Nord-Amerika, gjennom beskrivelsene av topografi, naturressurser, og de innfødtes kultur. Sammenligner man de to skriftenes hendelser kan en realistisk tidslinje skapes. Deres sannferdighet ble bekreftet ved oppdagelsen og utgravningen ved L'Anse aux Meadows på Newfoundland, Canada, tidlig på 1960-tallet.

Referanser
----------

1. ↑  *Smithsonian National Museum of Natural History* Arkivert 23. desember 2015 hos Wayback Machine. Besøkt 7. september 2015.
2. ↑  (no) Vinland i Store norske leksikon

Eksterne lenker
---------------

* Vinland beskrevet *(engelsk)*
* Vinlands beliggenhet *(engelsk)*
* *Smithsonian Arctic studies site*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
I matematikken er et **Sierpinskitall** et odde naturlig tall *k* hvor heltallene på formen *k*·2*n*+1 er sammensatte for alle naturlige tall *n*.

Med andre ord, når *k* er et Sierpinskitall, er alle medlemmer av følgende sett sammensatte:

{\displaystyle \left\{\,k2^{n}+1:n\in \mathbb {N} \,\right\}.}
Tall i dette settet med odde k og hvor k er mindre enn 2n kalles Proth-tall.

I 1960 viste den polske matematikeren Wacław Sierpiński at det er et uendelig antall heltall *k* slik at *k*·2*n*−1 ikke er primtall for noe heltall *n*.

Kjente Sierpinskitall
---------------------

Rekken av *kjente* sierpinskitall begynner med:

```
   78557, 271129, 271577, 322523, 327739, 482719, 575041, 603713, 903983, 934909, 965431, …
```

Tallet 78557 ble bevist å være et sierpinskitall av John Selfridge i 1962, som viste at alle tall på formen 78557·2n+1 har en faktor i dekningssettet {3, 5, 7, 13, 19, 37, 73}. Et annet eksempel er 271129 som har dekningssettet {3,5,7,13,17,241}. Alle kjente sierpinskitall har liknende dekningssett.

Sierpinskiproblemet
-------------------

**Sierpinskiproblemet** består i å finne det laveste sierpinskitallet. 78557 er det antatt laveste, men for å bevise dette, må man vise at alle oddetall lavere enn 78557 *ikke* er sierpinskitall. I november 2007 var det bare seks kandidater som ikke var eliminert. Prosjektet "Seventeen or Bust" jobber med å teste disse gjenstående tallene.

Se også
-------

Rieseltall

Eksterne lenker
---------------

* The Sierpinski problem: definisjon og status
* Sierpinski's Composite Number Theorem hos MathWorld
* The Prime Sierpinski Problem, et relatert problem.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MathWorld
 |
**M1** er en offentlig tv-kanal i Ungarn, og landets eldste tv-kanal med regulære sendinger fra 1. mai 1957. M1 var Ungarns eneste tv-kanal frem til søsterkanalen M2 startet faste sendinger i november 1973. M1 var tidligere eid av Magyar Televízió og sendte programmer for et bredt publikum. I 2015 ble Magyar Televízió oppløst og underlagt det nye kringkasterselskapet Duna Media. Samtidig ble M1 omgjort til en ren nyhets- og aktualitetskanal.

Bakgrunn
--------

Fjernsynshistorien til Ungarn strekker seg tilbake til 1936, men M1 startet prøvesendinger 16. desember 1953, en sending som gikk til radiofabrikken Orion i Budapest. I januar 1954 ble prøvesendingene formidlet til hele byen takket være en tv-mast på Széchenyi-åsen i Budapest, men bare en håndfull husholdninger hadde tv-apparat på denne tiden.

Regulære sendinger startet offisielt 1. mai 1957, med en overføring av markeringene i forbindelse med arbeidernes dag. Daglige nyhetssendinger startet opp like etter. I starten ble tv-sendingene produsert av en egen fjernsynsseksjon underlagt ungarsk radio, men 18. august 1957 skiftet selskapet navn til Ungarsk radio og fjernsyn, og senere ble fjernsynsseksjonen skilt ut i et eget selskap: Magyar Televízió (MTV). 

Fra opptak av litteraturkonkurransen *Tolv stoler* i 1967.
I 1959 hadde ungarsk fjernsyn 50 000 abonnenter, men utover i 1960-årene økte tallet til 2,7 millioner i 1964 og videre til nærmere 5 millioner i 1969. Samme året begynte MTV å prøve ut fargesendinger, men faste fargesendinger startet først i 1970-årene.

Frem til 1971 var M1 landets eneste kanal, men i 1971 startet testene med en andrekanal, kjent som MTV2 og senere m2. Førstekanalen endret samtidig navn til MTV1, og den nye kanalen startet offisielle sendinger 7. november 1973.

Endringer etter år 2000
-----------------------

Etter murens fall åpnet Ungarn opp mot Vest-Europa, og MTV ble aktivt medlem av Den europeiske kringkastingsunion (EBU) 1. januar 1993. Samtidig liberaliserte ungarske myndigheter tv-markedet i Ungarn, og flere kommersielle kanaler startet opp. Den økte konkurransen gjorde at M1 mistet markedsandeler, og i 2015 ble kanalen fullstendig omstrukturert og profilen endret fra en allmennkanal til en ren nyhetskanal. I dag har i stedet Duna tatt over rollen som nasjonal allmennkanal, og mange tidligere M1-programmer vises nå på Duna.

M1 som i sin tid hadde vært enerådende i Ungarn, hadde i 2016 en markedsandel på bare 1,8 prosent og var landets tolvte største tv-kanal.

Se også
-------

* Magyar Televízió
* MTVA
* Duna Media

Referanser
----------

1. 1 2 3  «Television history». MTVA. Arkivert fra originalen 5. desember 2017. Besøkt 5. desember 2017.
2. ↑  «Hungary Broadcasting». awex-export.be. Besøkt 27. desember 2017.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) M1 (MTVA) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
***Bossionus*** er en slekt av biller som ligner smellere (Elateridae).

Utseende
--------

Små (ca. 4-5 millimeter), avlange, sylindriske, matt brunlige råtevedbiller. Oversiden er fint hårete. Hodet er forholdsvis lite og lett nedoverbøyd. Antennene er 11-leddete, ganske korte og kraftige, sagtakkede eller litt kamformede. Brystskjoldet (pronotum) er avrundet firkantet, noe hvelvet, med uttrukne bakhjørner. Pronotum og dekkvinger slutter tett mot hverandre. En tapp på forbrystet griper inn i en grop på mellombrystet og billene kan "smelle" med å brekke denne tappen ut av gropen, i likhet med smellerne. **Dekkvingene** er avlange, parallellsidige, så brede som brystskjoldet, uten lengdestriper. **Beina** er temmelig korte.

Levevis
-------

Biologien til denne slekten er ukjent, men larvene utvikler seg trolig i død ved.

Utbredelse
----------

Slekten er kjent fra Brasil.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien smellere, Elateroidea
			* Familien råtevedbiller (Eucnemidae) Eschscholtz, 1829
				+ Underfamilien Eucneminae Eschscholtz, 1829
					- Stammen Dendrocharini Fleutiaux, 1920
						* Slekten ***Bossionus*** Fleutiaux, 1922
							+ *Bossionus jansoni* Fleutiaux, 1922

Referanser
----------

1. ↑  E. Fleutiaux (1922) Description d'un genre nouveau et d'une espèce nouvelle de Melasidae (Col.). *Bulletin de la Société entomologique de France* 27(6): 72.

Eksterne lenker
---------------

* Bilde av *Bossionus jansoni*
* *Artikkelen har ingen egenskaper for arter i Wikidata*
**Kong Oscar IIs medalje til belønning for det norske landbruk** (etter tidligere rettskrivning også: **Kong Oscar II.s Medaille til Belønning for det norske Landbrug**) var en norsk kongelig utmerkelse innstiftet av kong Oscar II i forbindelse landbruksutstillingen i Kristiania i oktober 1877.[1] Medaljen ble tildelt i to valører, gull og sølv. Den var en av flere fortjenstmedaljer innstiftet av Oscar II. Medaljen ble utdelt så lenge Bernadotte-dynastiet satt på Norges trone.

Utforming
---------

Kong Oscar IIs medalje til belønning for det norske landbruk bærer på forsiden Oscar IIs brystbilde sammen med hans navn og tittel, «OSCAR II NORGES OG SVERIGES KONGE», samt valgspråk «BRODERFOLKENES VEL».[1][2] Baksiden prydes av et landlig motiv der Oscarshall synes i bakgrunnen og har innskriften «BELØNNING FOR DET NORSKE LANDBRUG».[1]

Medaljen er opphengt i et bånd som er mørk rødt.[1]

Medaljen ble framstilt av firmaet Berliner Medaillen-Münze i Tyskland.[2]

Tildeling
---------

Kong Oscar IIs medalje til belønning for det norske landbruk ble tildelt gårdbrukere, men også personer som arbeidet i næringsmiddelindustrien og i offentlig landbruksforvaltning eller på annen måte hadde ytt en fortjenstfull innsats for landbruket i Norge.[1] Det ble utdelt sju gullmedaljer og 93 sølvmedaljer.[2]

Se også
-------

* Kong Oscar IIs belønningsmedalje
* Kong Oscar IIs medalje til belønning for fortjenstlig virksomhet

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5  *Norges statskalender for aaret 1906*, sp. 919–920.
2. 1 2 3  Hallberg 2012, s. 162–164.

Kilder
------

* Hallberg, Harald: *Norske dekorasjoner. Tildelt med bånd til å bæres på uniform eller sivilt antrekk*, Ålgård: Dreyer bok, 2012.
* *Norges statskalender for aaret 1906*, efter offentlig foranstaltning redigeret af N. R. Bull, Kristiania: Alb. Cammermeyers Forlag, 1906, sp. 919–920.
**Kong Nor** er en sagnkonge. Ifølge Orknøyingenes saga og Norges historie av Tormod Torfæus samlet han hele Norge (fra Trøndelag og sørover) under seg. Han var sønn av Torre, sønn av Snø den gamle og stamfar til Trond og Agde og de andre småkongene som fylkene er oppkalt etter.

Nor og hans bror, Gor, levde i Kvenland, «østenfor bunnen av en havbukt som går inn mot Gandvik, vi kaller det der Helsingbotn». Da søsteren Goe plutselig ble borte, dro Nor og Gor ut for å lete etter henne. Orknøyingesagaen forteller at de to brødrene dro hver sin vei, Gor dro til sjøs, sørover til Østersjøen og senere til Danmark, mens Nor dro vestover forbi samene og til Trondheimen. Begge kjempet flere slag og la under seg mye land. Gor kom nordover fra Danmark og erobret alle norske områder ved kysten, mens Nor la under seg Trøndelag, Møre og Opplandene. De delte nå riket mellom seg, Nor fikk fastlandet og Gor fikk øyene.

Men de fant ikke søsteren før Nor kom til Hedmark, hvor kongen Rolv av Berg (Rolv i Berget), sønn av Svade jotun, bodde. Det var han som hadde tatt Goe. Med en gang han fikk høre om at Nor var på vei, dro han og møtte ham og bad på tvekamp. Ingen klarte å vinne overtak, og de ble til slutt enige om at Rolv skulle få Goe og Nor skulle gifte seg med Rolvs søster.

Nor kalte landet sitt for Noregr eller Norveg. Hans sønner delte det mellom seg, og deres sønner delte det mellom seg igjen, slik ble kongedømmene mindre og mindre mens kongene ble flere og flere.

Beretningene om dette, «Hvordan Norge ble bebygd»» og «Norge funnet» (innledningen til Orknøyingenes saga), finnes i Flatøybok.

Eksterne lenker
---------------

* Frá Fornjóti ok hans ættmönnum: Hversu Noregr Byggðist
* Frá Fornjóti ok hans ættmönnum: Fundinn Noregr
Brureika i august 2009.  Foto: Olav Vindal 
Brureika i august 2009.  Foto: Olav Vindal 
**Brureika** er en sommereik (*Quercus robur*) som i 2007 ble kåret til Norges største tre *(omkrets, 1,3m over bakken)*, foran «Mollestadeika» ved Mollestad i Birkenes.

Treet står på gården Lothe ved Utne i Ullensvang i Hardanger, og ble fredet som *Lote naturminne* den 21. mai 1920.

Grunneier er Mikkal Lothe.

Treet ble målt til en omkrets på 10,80m 1,3m over bakken. Stammen er delt i to deler med felles rot, og de to delene er sammenkoblet med to jernstenger for å unngå videre splittelse.

Selv om treet er innhult og splittet, er bladverket fremdeles frodig (per 2022).

Galleri
-------

* Brureika i august 2009.  Foto: Olav VindalBrureika i august 2009.  Foto: Olav Vindal
* Brureika i august 2009.  Foto: Olav VindalBrureika i august 2009.  Foto: Olav Vindal
* Brureika i august 2009.  Foto: Olav VindalBrureika i august 2009.  Foto: Olav Vindal
* Brureika i august 2009.  Foto: Olav VindalBrureika i august 2009.  Foto: Olav Vindal
* Brureika i august 2009.  Foto: Olav VindalBrureika i august 2009.  Foto: Olav Vindal

Referanser
----------

1. ↑  (no) Lote naturminne i Miljødirektoratets nettsted Naturbase

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Naturbase
 |
**«Suddenly There's a Valley»** er en amerikansk sang med melodi og tekst av Chuck Meyer og Biff Jones. Den ble publisert i 1955.

Sangfen ble en større hit for Gogi Grant. Hennes innspilling ble utgitt av Era Records med katalognummer 1003.

Sangen har også blitt spilt inn på plate av Jo Stafford (Utgitt av Columbia Records med katalognummer 40559, av Julius La Rosa (Utgitt av Cadence Records med katalognummer 1270) og av The Mills Brothers 1. september 1955 (Utgitt av Decca Records med katalognummer 29686).

Edith Piaf spilte inn en franskspråklig versjon, «Soudain une valléé» , på plate, som solgte bedre enn alle tidligere versjoner i Europa.

En tysk verjon ble spilt inn 1. desember 1955 av Vera Lynn under tittelen «Folgen dem Rat deines Herzens». Den ble utgitt i begynnelsen av 1956 på Decca-singlen D 18 172.

Den ble også sunget av The Drifters i 1960.

I 1964 ble sangen fremført av The Kingsmen på gospelalbumet med samme navn.

Norsk versjon
-------------

Juul Hansen har skrevet en norsk tekst. På norsk bærer den tittelen «En plass i solen».

### Innspilling

* Nora Brockstedt, Egil Monn-Iversens orkester. Utgitt på 78-platen Musica A 5172 i 1956 og på EP-platen Musica NEP-819.

Listeplasseringer
-----------------

En versjon med Petula Clark kom på den britiske singlelisten 26. november 1955 og lå der i ti uker med nummer syv som høyeste plassering.

Jo Staffords versjon kom på den britiske singlelisten 10. desember 1955 og lå der i seks uker med nummer tolv som høyeste plassering

En versjon med Lee Lawrence om på den britiske singlelisten 3. desember 1955 og lå der i fire uker med nummer 14 som høyeste plassering.

På Cash Box Best-Selling Record-listen, hvor alle de amerikanske versjonene var kombinert, nådde sangen en åttendeplass.

The Mills Brothers nådde også Billboard Top 100 med sin versjon, men den ble ikke listet av Cash Box som bestselger.

Gogi Grants versjon nådde Billboard magazines Top 10.

Referanser
----------

1. ↑  Columbia Records in the 40500 to 49999 series
2. ↑  Decca Records in the 29500 to 29999 series
3. ↑  Se plateetikettne
4. ↑  Chart Stats - Petula Clark - Suddenly There's A Valley
5. ↑  Chart Stats - Jo Stafford - Suddenly There's A Valley
6. ↑  Chart Stats - Lee Lawrence - Suddenly There's A Valley
**Brusdalsvatnet** er en innsjø på Uksenøya i kommunene Ålesund og Skodje i Møre og Romsdal. Den har et areal på 7,52 km² og ligger 26 meter over havet. Innsjøen har et volum på 300 millioner m3.

Brusdalsvatnet har utløp gjennom Spjelkavikelva, som renner fra vestenden av innsjøen ned til Åsefjorden. Innsjøen er sammen med Spjelkavikelva det største vassdraget i Ålesund kommune. Vannet i innsjøen har en teoretisk omløpstid på åtte år. Innsjøen er den største på Sunnmøre. E136/E39 går langs innsjøen.

Innsjøen er drikkevannskilde for Ålesund siden 1980. Vannet pumpes fra innsjøen til et magasin inne i Emblemsfjellet I 2009 ble det funnet høye verdier av miljøgifta bromerte flammehemmere (HBCDD) i bunnslammet. Etter det Ålesund kommune og NIVA opplyser har dette ikke betydning for vannkvaliteten på drikkevannet.

Brusdalsvatnet innenfor Ålesund kommune rett øst for Moa.
Det har vært arrangert skøyteløp på det islagte vannet.

Mellom innsjøen og fjorden har elven blitt utnyttet til kraftproduksjon fra 1917. For å lede vann til kraftstasjonen ble det gravd en kanal fra Lillevannet (en mindre innsjø nedenfor Brusdalsvatnet) til bygdesenteret Spjelkavik. Kraftstasjonen var i drift til 1981. Planen om kraftverk ble diskutert fra 1893. Kraftstasjonen leverte 600 kW og var Ålesunds elektrisitetsforsyning til Tafjord kraftselskap leverte strøm fra 1923. Stasjonen ble da overtatt av Spilkevigs garnfabrikk som eide grunne der kommunen hadde anlagt kraftverket i 1917.

Referanser
----------

1. 1 2 3  «NVE Atlas». *Vassdrag – Innsjødatabase.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 19. juni 2014
2. 1 2 3 4  «NVE Atlas». *Vassdrag – Innsjødatabase – Dybdekart.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 19. juni 2014
3. 1 2 3 4 5 6 7  Grytten, Harald (1997). *Byleksikon*. Ålesund: Sunnmørsposten forl. ISBN 8291450056.
4. ↑  Relling, Barbro (2000). *Miljøkartleggingar i vassdrag i Møre og Romsdal pr. 01.01.2000*. Molde: Fylkesmannen i Møre og Romsdal, Miljøvernavdelinga. ISBN 8274301188.
5. 1 2  Grytten, Harald (1999). *Hjemsted og by: Ålesund 1948-1998*. [Ålesund]: Sunnmørsposten forl. ISBN 8291450072.
6. ↑
7. ↑  Giske, Louis (2000). *Idrettshistorie for Skodje kommune: fram til 1990*. [Skodje]: Skodje idrettsråd.
8. ↑  *Utbygget vannkraft i Norge*. Oslo: I kommisjon hos Aschehoug. 1930.
9. ↑  Braaten, Ivar G. (1956-) (1995). *"Næsten som dagslys": elektrisitetsforsyninga i Ålesund og Sula gjennom 100 år*. Ålesund: Ålesund og Sula everk. ISBN 8299368006.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
Elsa Laula Renberg stiftet denne foreningen i 1910, 12 dager før hun fødte sitt andre barn.**Brurskanken samiske kvinneforening** på Helgeland ble stiftet 5. desember 1910 på initiativ fra Elsa Laula Renberg (1877–1931). Foreningen var en av de tidligste samiske organisasjonene i Norge, og den sto som ansvarlig for Samemøtet i 1917.

Navnet på foreningen var tilsynelatende *Helgeland samiske kvindeforening* da de annonserte en fest i desember 1910, og *Brurskankens samiske kvindeforening* da de annonserte fester i 1911 og 1921.

Foreningen var knyttet til det daværende Brurskanken reinbeitedistrikt, som igjen har navn etter fjellet Brurskanken i Vefsn. Formålsparagrafen sa at «Foreningens oppgave og formaal er aa arbeide for aa faa i stand en eventuel skole paa Nordland for samiske barn, samt for øvrig sprede oplysning blant det samiske folk.» Foreningen kan oppfattes som en reaksjon på Sameskolen i Havika som var opprettet av indremisjonen tidligere samme år, hvor det ikke var tillatt for barna å snakka samisk.

Foreningen fikk ikke noe langt liv, den fungerte kun i Elsa Laulas levetid.

Referanser
----------

1. 1 2 3  Johansen, Siri Broch (2015). *Elsa Laula Renberg*. Karasjok: CálliidLágádus. s. 84. ISBN 978-82-8263-171-6.
2. 1 2  Stien, Laila (1976). «Elsa Laula Renberg – en samisk foregangskvinne». *Om samiske pionérer = Ottar, nr 88*. Tromsø museum. s. 18–25.
3. ↑  Bård A. Berg. (no) Elsa Laula Renberg i Norsk biografisk leksikon
4. ↑  Jernsletten, Regnor (1951-) (1998). *Samebevegelsen i Norge: idé og strategi 1900-1940*. Tromsø: Senter for samiske studier, Universitetet i Tromsø. s. 67, 71, 87.
5. ↑  *Ranens Tidende 14. desember 1910 14*. Hemnesberget. 1910.
6. ↑  *Ranens Tidende 10. mai 1911*. Hemnesberget. 1911.
7. ↑  *Nordlands Avis 26. oktober 1921*. Hemnesberget. 1921.
8. ↑  Máret Sára (1990). «Samisk kvinnebevegelse». *Samiske kvinner = Ottar, nr 180*. Tromsø museum. s. 47–56.
Brusneva (russisk Ostrov **Brusneva**) er en liten øy i Laptevhavet i Russland. Den ligger utenfor østsiden av Lenadeltaet i Tiskibukta, bare 5 km nordøst for Tiksi. Den er 2,3 km lang og på det bredeste mindre enn 1 km. Navnet blir stundom skrevet *Brusnovaen* på noen kart. 

Tiskibukta er utsatt for særdeles hardt arktisk vær med mange vinterstormer. Bukta er islagt ni måneder av året.

Historie
--------

I august 1901 krysset det russiske polarskipet «Zarja» Laptevhvet på leting etter det segnomsuste Sannikov land (Zemlja Sannikova), men ble raskt fanget i pakkisen ved Nysibirøyene. I 1902 gjorde de forsøk på å nå Sannikov over land, mens Zarja fremdeles var fanget i isen. Den russiske polarforskeren baron Eduard Toll og tre av følgesvenene hans gikk fra skipet og forsvant i isødet da de reiste sørover fra Bennettøya på et løst isflak. Etter strabasene i isen ble den fastlenkede Zaraja til slutt fortøyd ved Brusneva i Tiskibukta og ble aldri flyttet igjen. Resten av ekspedisjonsmedlemmene reiste tilbake til St. Petersburg, mens kaptein Matisen reiste til Jakutsk.

Øya er oppkalt etter den russiske ingeniøren M. I. Brusnev som var med på den russiske polarekspedisjonen. Brusnev ledet en del av mannskapet våren 1903 i leting etter Baron Eduard Toll. De lette langs kysten av Nysibirøyene, mens en annen gruppe ledet av Aleksandr Koltsjak reiste med hvalbåt til Bennettøya. Brusnev fant restene av en mammut på øya Nysibir under letingen etter Eduard Toll.

Referanser
----------

1. ↑  Restene etter mamuttar og nashorn i Sibir

Kilder
------

* Russiske polarekspedisjoner[*død lenke*]
* Brusnev Arkivert 6. januar 2015 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
Norcool Super 76 brus-kjøleskap
**Norcool AS** var et norsk firma som ble kjent for å produsere kommersielle kjøleaggregat. Eksempler på disse var kjølerom, kjølehjørner, kjøleskuffer eller kjøleskap.

Oppstart og suksess
-------------------

Det var i året 1978 at firmaet fra Sarpsborg i daværende Østfold fylke ble dannet. Gründerne bak firmaet er Roar Antonsen og Alf Johansen. Spesielt kjent er Norcool (Norkjøl) for produksjonen av bruskjøleskap, modellen «Super 7» var en bestselger i mange år. Denne var produsert i Sarpsborg og er til dags dato ansett som meget solid.

I november 1997 ble Norcool AS notert på Oslo Børs.

Frigoglass-gruppen kjøper Norcool
---------------------------------

Omtrent to år etter børsnoteringen, ble Norcool AS, i oktober 1999, oppkjøpt av den greske Frigoglass-gruppen. Fra og med årsskifte til 2004 ble selskapet oppdelt i to underdivisjoner. Disse var Frigoglass Nordic og Scandinavian Appliances AS.

Årene etterfulgt av oppkjøpet ble produksjonen av kjøleskap i Sarpsborg gradvis avviklet. Brus-kjøleskapene endret navn til «Frigoglass» og produksjonen ble flyttet til utlandet. Selv i år 2023, snart 25 år siden oppkjøpet, er dagens Frigoglassmodeller basert på det klassiske designet til «Super»-familien" Norcool AS har stått for.

Referanser
----------

1. ↑  «Om Norcool». Norcool - Norge. Besøkt 13. mars 2023.
2. ↑  «Ni år siden Norcool gikk på børs». *Sarpsborg Arbeiderblad* **(norsk)**. 14. oktober 2006. Besøkt 13. mars 2023.
**Norberto González Miranda** (født 10. oktober 1979), cubansk baseballspiller som deltok i de olympiske leker 2004 i Athen og 2008 i Beijing.

González ble olympisk mester i baseball under sommer-OL 2004 i Athen. Han var med på det cubanske laget som vant turneringen foran Australia og Japan. Cuba vant over Australia med 6-2 i finalen.

Fire år senere, under sommer-OL 2008 i Beijing vant han en sølvmedalje i baseball. Cuba tapte finalen mot Sør-Korea med 2-3. Det var siste gangen som baseball var med på det olympiske programmet.

OL-medaljer
-----------

* Gull 2004 Hellas’ flagg Athen - **Gull** i baseball Cubas flagg Cuba
* Sølv 2008 Kinas flagg Beijing - Sølv i baseball Cubas flagg Cuba

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Norberto González – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Norberto González – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Norberto González – mlb.com Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**M1 Garand** eller **Garand selvladegevær (SLG)** er en amerikansk, halvautomatisk rifle konstruert av John Cantius Garand. Det formelle navnet i det amerikanske forsvaret er **United States Rifle, .30 Caliber, M1**. M1 Garand erstattet Springfield-riflen i 1936 og forble i tjeneste i den amerikanske hæren inntil den ble erstattet av M-14 i 1958. Den ble brukt som tjenesterifle (hovedvåpen for infanteriet, og i andre våpengrener) i både Andre verdenskrig og Koreakrigen, samt i begrenset bruk under Vietnamkrigen. Den var også i bruk i den norske Hæren i perioden fra 1952 til ca. 1970, og i Heimevernet noe lenger, hvor den erstattet Mauseren. Den er fremdeles i bruk i enkelte drill- og seremonitropper, blant annet i Gardens drilltropp. I Hærens avdelinger startet utfasingen av våpenet fra leveringen av enhetsriflen AG-3 fra Kongsberg våpenfabrikk startet i februar 1967.

Virkemåte
---------

Etter moderne målestokk har Garanden enkelte svakheter, blant annet ladeløsningen. Patronene var satt 8 stykker sammen i en åpen laderamme. Ved avfyring av det siste skuddet ble laderammen slynget ut av magasinet med en særegen «pling»-lyd. Det var frykt for at fienden skulle høre denne lyden og vite at vedkommende ikke hadde mer ammunisjon i våpenet. (Denne frykten var nok ubegrunnet, tatt i betraktning all støyen i strid og at laderammen gjorde at riflen ble ladet raskt.) I tillegg kunne et fullt magasin også bli sendt ut ved en feil av denne mekanismen. Mekanismen tillot dessuten ikke at man kunne etterlade våpenet med enkelt-patroner. Infanterister løste derimot dette problemet ved å avfyre de siste par gjenværende skuddene, og deretter lade en ny laderamme. 
Dette kan man unngå ved å trykke inn en knapp på venstre side, som kobler fri patron-materen og kaster laderammen og de gjenværende patronene. Dette er ikke for å etterlade laderammen, men erstatte den med en full.

| * v
* d
* r
Amerikanske infanterivåpen under andre verdenskrig |
| --- |
| Pistoler | Colt M1911 · M1917 revolver · Smith & Wesson Victory |
| Rifler | M1 Karabin · M1 Garand · Springfield M1903 · Johnson M1941 rifle |
| Hagler | Winchester Modell 1897 · Ithaca M37 · Winchester Modell 1912 |
| Maskinpistoler | M1 (Thompson) · M3 Grease Gun · Reising M50 · United Defense M42 |
| Maskingevær og større | Browning Automatic Rifle · Browning M1917 · Browning M1919 · Johnson M1941 LMG · M2 Browning · Bazooka · M2 flammekaster |
| Patroner | .45 ACP · .38 Special · .30-06 Springfield · .30 Carbine · .50 BMG |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |

Portal: Andre verdenskrig
**Svensk Interkontinental Lufttrafik AB** (**SILA**) var et svensk flyselskap som idag inngår i den svenske delen av Scandinavian Airlines (SAS).

SILA ble etablert i 1943 av Wallenbergs for å starte en flyrute mellom Sverige og England. Per Norlin ble bedriftens første VD og allerede 25. november 1943 undertegnet han en kontrakt med Douglas om kjøp av ti DC-4. 

Den første sivile flygningen mellom Europa og USA ble gjennomført 27. juni 1945 med en modifisert Boeing B-17 Flying Fortress (døpt av SILA til *Jim*), med mellomlanding i Reykjavík og Newfoundland. 

Våren 1946 utgikk B-17 av selskapets flyflåte og ble erstattet av Douglas DC-4. 

1948 ble SILA sammenslått med flyselskapet AB Aerotransport (ABA). I 1946 ble SILA til den svenske delen av SAS. SILA uopphørte som eget flyselskap i 1977, og kom deretter til å bare fungere som holdingselskap for den svenske delen av SAS via datterselskapet ABA. I 1996 ble navnet SILA endret til SAS Sverige AB, og senere samme år fusjonerte selskapet med ABA.