recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Norra Bro** er et tettsted i Örebro kommune i Örebro län i landskapet Närke i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 687 innbyggere.

Norra Bro grenser til Brickebacken og Gryts industriområde. Området er forbundet med det sentrale Örebro via Gällerstadvägen. 

Området består delvis av et større rekkehusfelt fra 1970-tallet med omkringliggende eneboliger fra samme tid, og dels av eneboliger bygd på slutten av 1990- og begynnelsen av 2000-tallet.

Mellom 1980 og 2005 økte befolkningen med 24 prosent. Det er mange arbeidsplasser i området. Det kommunale tjenestetilbudet er felles med Brickebacken, f.eks. helsestasjon og skole. Like i nærheten av Norra Bro har Atlas Copco et anlegg.

I eldre tider lå bygden Norra Bro ca. 2 km lengre sør, men i forbindelse med skiftet av jordbrukseiendommer på 1800-tallet, ble gårdene delt opp, og bolighusene flyttet. Da det nåværende villaområdet ble bygd, ble det gamle navnet Norra Bro tatt i bruk igjen.

Referanser
----------

1. ↑  «Sveriges tätorter 2010» (PDF). Statistiska centralbyrån. Arkivert fra originalen (PDF) 16. juni 2011. Besøkt 9. april 2016.

  


| * v
* d
* r
Örebro kommune i Örebro län i Sverige |
| --- |
|  | Askersby **·** Ekeby-Almby **·** Garphyttan **·** Glanshammar **·** Hampetorp **·** Hovsta **·** Kilsmo **·** Lanna **·** Latorpsbruk **·** Norra Bro **·** Odensbacken **·** Stora Mellösa **·** Vintrosa **·** Ölmbrotorp **·** Örebro |  |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Zhu Ling** (født 10. juli 1957 i Laiwu) er en tidligere kinesisk volleyballspiller som deltok i de olympiske leker 1984 i Los Angeles.

Ling ble olympisk mester i volleyball under Sommer-OL 1984 i Los Angeles. Hun var med på det kinesiske laget som vant volleyballturneringen for damer foran USA og Japan.

Det var åtte lag som deltok i damenes volleyballturnering. To grupper med fire lag der de to beste lagene i hver gruppe gikk videre til semifinale. Kina vant semifinalen med 3-0 i sett over Japan og finalen vant de også med 3-0, motstandere var USA. Ling spilte alle fem kampene.

OL-medaljer
-----------

* Gull 1984 USAs flagg Los Angeles - **Gull** i volleyball, damer Kinas flagg Kina

Eksterne lenker
---------------

* (en) Zhu Ling – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Zhu Ling – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Zhu Ling – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

* (cn) Zhu Ling – Kinas olympiske komité Rediger på Wikidata



1. ↑   (på en) *Olympedia*, 2006, Wikidata Q95606922,
**Koutiala** er Malis fjerde største by, beliggende i regionen Sikasso, ca 140 km nord for byen Sikasso. Koutiala er hovedstaden en den administrative kretsen med samme navn, og har ca 138 000 innbyggere.

Økonomi
-------

Bomullsproduksjon i CMDT.
Koutiala er Malis største og mest kjente bomullsprodusent, og byen kalles noen ganger for «det hvite gullets hovedstad» på grunn av sin bomull. Produksjonen har imidlertid stagnert siden 1980-tallet. I tillegg til bomull er Kuotiala kjent for produksjon av jordbruksprodukter, og da først og fremst hirse, durra og mais. Koutiala er Malis nest mest industrialiserte land, med blant annet fabrikkene *Compagnie malienne pour le développement du textile* (CMDT) og *Huilerie cotonnière du Mali* (HUICOMA).

Kjente personer
---------------

* Ibrahim Boubacar Keïta, f. 1945, politiker.

Referanser
----------

1. ↑  REGION DE SIKASSO Arkivert 27. juli 2012 hos Wayback Machine. *- instat.gov.ml*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
En av kanalene i Zhouzhuang
**Zhouzhuang** (kinesisk: 周庄镇, pinyin: *Zhōuzhuāng Zhèn*) er en storkommune i provinsen Jiangsu i Folkerepublikken Kina, 30 km sør for Suzhou. Den tilhører byfylket Jiangyin i byprefekturet Wuxi.

Zhouzhuang er en av de mest kjente av Kinas kanalbyer og dermed et viktig turistmål. Den historiske bykjerne er gjennomtrukket av mange kanaler som omgis av gamle historiske bygninger.

Zhouzhuang var en gang en blomstrende handelsby som spesialiserte seg på silke, steintøy og korn. Den tiltrakk seg mandariner og lærde som bygde staselige hjem og steinbruer fra Yuandynastiets til Qingdynastiets tid. 

Blant severdighetene fra Mingdynastiets tid er *Zhang-hallen*, en stor residens med 70 værelser, og *Shen-hallen* med sine 100 værelser. *Chengxutempelet* er en daoistisk helligdom fra Songdynastiets tid.

Billedgalleri
-------------

* 
* 
* 
* 
*

Referanser
----------

1. ↑  http://www.xaluan.com/modules.php?name=News&file=article&sid=166706 (kinesisk kilde)
2. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 26. desember 2018. Besøkt 7. mai 2012.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Zhouzhuang Town – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* Lokalregjeringens hjemmeside

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Gaupås** er en liten bygd i Bergen, et gårdslandskap mellom Åsane og Ytre Arna, ved Haugland. På Gaupås finner man også Arna Stadion, hjemmebanen til blant annet Arna-Bjørnar.

Det ble i 2007 hevdet at spor av gaupe hadde blitt funnet på Gaupås, etter at man lenge mente kattedyret var fordrevet fra området. Gaupås listes blant inngrepsfrie naturområder (INON-områder) i Hordaland.

Et våtmarkssystem bestående av Kalsås-, Kolhus- og Beitelsvatnet er et viktig rasteområde for andefugl i trekktid og om vinteren. Sjeldenheter som elvesanger og gresshoppesanger er også observert ved Beitelsvatnet. Våtmarkssystemet møtes i Gaupåsvatnet, og blir til Blindheimselven (Elve) som renner gjennom Ytre Arna. Peter Jebsen kjøpte elven i 1845 for to hundre spesiedaler, og grunnla Arne Fabrikker. Vannet fra Gaupås drev landets første mekaniserte bomullsveveri.

På Gaupås var det også tyske luftvernstillinger under krigen. Restene av disse bunkerne kan finnes på Gaupåsåsen rett ved siden av Gaupåsvatnet.

* Hegre ved Beitelsvannet  Foto: Svein HarkestadHegre ved Beitelsvannet  Foto: Svein Harkestad
* Sangsvanefamilie på Gaupås  Foto: Svein HarkestadSangsvanefamilie på Gaupås  Foto: Svein Harkestad

Referanser
----------

1. ↑  Jennifer Fossnes (21. august 2007). «Er dette gaupespor?». *Bergens Tidende*. Besøkt 29. januar 2016.
Våpen for hertuginnen av Franco
**Hertuginne av Franco** (spansk: *Duquesa de Franco*) er en arvelig adelstittel i Spania. Hertuginnetittelen ble opprettet i 1975 av kong Juan Carlos og tildelt Carmen Franco y Polo, datter og eneste barn av da nylig avdøde Francisco Franco. Hertuginnen av Franco fikk samtidig rang som grande av Spania. Sammen med hertuginnetittelen fikk hun et nytt våpen.

Carmen Franco ble gift med Cristóbal Martínez-Bordiú, 10. marki av Villaverde, i 1950. Hun fikk syv barn. Arvingen til tittelen etter spansk lov var hennes eldste barn, Carmen Martínez-Bordiú. Den 4. juli 2018 ble det kunngjort at Carmen Martínez-Bordiú arvet hertuginnetittelen. Partiene Partido Socialista Obrero Español og Izquierda Unida krevde at adelstittelen måtte avskaffes fordi den er forbundet med Franco-diktaturet og ble innført før overgangen til demokrati i Spania.

Referanser
----------

1. ↑  «Decreto 3028/1975, de 26 de noviembre, por el que se concede el título de Duquesa de Franco, con Grandeza de España, a doña Carmen Franco Polo, Marquesa de Villaverde», *Boletín Oficial del Estado*, nr. 285, 27. november 1975, s. 24781.
2. 1 2  «Carmen Martínez-Bordiú ya es duquesa de Franco por obra del BOE». *El País* **(spansk)**. 4. juli 2018. ISSN 1134-6582. Besøkt 23. september 2018.
3. ↑  Orden JUS/708/2018, de 31 de mayo, por la que se manda expedir, sin perjuicio de tercero de mejor derecho, Real Carta de Sucesión en el título de Duque de Franco, con Grandeza de España, a favor de doña María del Carmen Martínez-Bordiú Franco , *Boletín Oficial del Estado*, nr. 161, Sec. III, 4. juli 2018, s. 67519.
**Gauscelin Jean d'Euse**  (død 3. august 1348) var en av den katolske kirkes kardinaler.

Han ble født i den franske byen Cahors, og via en ekteskapsallianse var han beslektet med pave Johannes XXII. I 1312 ble han erkediakon av Paris, men like etter pavevalget utdøpte John XXII ham til Visekansler av Den hellige romerske kirke, en stilling han holdt til 1319. Han ble kreert til kardinal 17. desember 1316 av sin onkel, pave Johannes XXII. Ved hans første konsistorium ble han også valgt til kardinalprest av SS. Marcellino e Pietro. Sammen med kardinal Luca Fieschi prøvde han i 1317 å mekle (som pavelig legat) mellom Skottland og England. I Skottland ble legatene anholdt for deres påståtte partiskhet til England. I 1319 lyktes han bedre med å mekle en våpenhvile mellom det franske folk og flamlenderne.

Han døde i den franske byen Avignon.

Eksterne lenker
---------------

* Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Catholic-Hierarchy **·** Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data)
 |
**Neil Algemon D. Nugent** (født 6. desember 1926, død 12. april 2018) var en britisk landhockeyspiller som deltok i de olympiske leker 1952 i Helsingfors.

Nugent vant en olympisk bronsemedalje i landhockey under OL 1952 i London. Han var med på det britiske laget som kom på tredjeplass i landhockeyturneringen bak India og Nederland. I kvartfinalen vant Storbritannia over Belgia med 1-0 og siden tapte de semifinalen til India med 1-3 som siden vant finalen og ble olympiske mestere. Bronsefinalen mot Pakistan vant de med 2-1. Nugent spilte to kamper i OL-turneringen.

OL-medaljer
-----------

* 1952 Finlands flagg Helsingfors - Bronse Bronse i landhockey Storbritannias flagg Storbritannia

Referanser
----------

1. ↑   «Obituary: Neil Nugent»[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   «Obituary: Neil Nugent»[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Neil Nugent – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Neil Nugent – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Neil Nugent – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Neil Nugent – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Neil Nugent – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Neil Nugent – Storbritannias olympiske komité Rediger på Wikidata
**Gausel skole** er en barneskole i Stavanger kommune.

Skolen ble rehabilitert og fikk et nybygg i 2008, noe som gjør den til en av de mest moderne barneskolene i nærområdet. Tross oppussingen er skolens opprinnelige struktur fortsatt intakt.
Skolen arrangerer leksehjelp for elever fra 1. til 4. klasse, og ekstra fysisk aktivitet for elever fra 5. til 7. klasse. Fysisk aktivitet er obligatorisk for alle elever på 5. til 7. trinn. Målsettingen er at alle elever skal være fysisk aktive.

Skolen er med i et prosjekt gjennom Senter for adferdsforskning – Zero, som går ut på nulltoleranse av mobbing. Da skolen startet sin deltakelse i prosjektet ble det avholdt en konkurranse blant elevene ved skolen om å lage et slagord for Zero. Vinner-slagordet ble «Zero, Zero si ifra, ellers går det ikke bra.»

I 2014 er Berit Mæle Thuestad rektor ved skolen.

I 2021 er Henning Aastvedt rektor ved skolen.

Se også
-------

* Gausel

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Nasjonalt skoleregister **·** Brønnøysundregistrene
 |
**Dorothea Justina grevinne von Aldenburg**, gift friherrinne **Haxthausen** (født januar 1663, død 27. desember 1735) var en tysk-dansk hoffmesterinne.

Hun var datter av Anton Aldenburg (1633–1680), riksgreve og stattholder i grevskapene Oldenburg og Delmmenhorst for kongen av Danmark og Norge, og hans hustru grevinne Augusta Johanne av Sayn-Wittgenstein (1638–1666). Hennes søster Antoinette Augusta var gift med stattholder i Norge, Ulrik Frederik Gyldenløve. 

Da moren døde i 1669 giftet faren seg på ny med hoffdame Charlotte Amélie de La Trémoïlle (1652–1732), som dermed ble Dorothea Justinas stemor. Selv giftet hun seg i 1689 med hoffmann Anton Wolf friherre Haxthausen (1647–1694). Året etter han døde ble hun overhoffmesterinne hos dronning Charlotte Amalie, en stilling som hun oppga i 1705 pga. sykdom. Brev mellom Dorothea Justina og dronningen vitner om et tett og fortrolig forhold. 

Dorothea Justina døde i Oldenburg i 1735.

Referanser
----------

1. ↑   The Peerage person ID p71380.htm#i713797, besøkt 7. august 2020[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   The Peerage[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  «Anton Wolf Haxthausen | Gyldendal - Den Store Danske». *denstoredanske.dk* **(dansk)**. Besøkt 10. mars 2020.
4. ↑  Jorgensen, Ellen; Skovgaard, Johanne (1910). *Danske dronniger; fortaellinger og karakteristikker af Ellen Jorgensen og Johanne Skovgaard*. Kobenhavn H. Hagerup.
**Gaupnefjorden** er en ca. fire kilometer lang fjordarm av Lustrafjorden i Luster kommune i Sogn og Fjordane. Innerst i Gaupnefjorden ligger tettstedet Gaupne nederst i Jostedalen, der Jostedøla renner ut i fjorden. 55Fylkesvei 55 følger stranda vestover rundt fjorden fra Ongulsneset og forlater den ved Marifjøra. Det har vært fiske av sild og brisling i fjorden.

Jostedølas nedbørsfelt på 861 km2 består av 27 % bre, vannføringen i elven avhenger derfor både av nedbør og bresmelting og kan noen år være større enn nedbøren. Elven har en flomtopp ved snøsmelting og senere en ved bresmeltingen. 90 % av avløpet til fjorden skjer mai til september (før regulering i forbindelse med kraftutbyggingen). Det er registrert vannføring på 455 m2/s. Elvevannet legger seg som et lag over det salte sjøvannet (på grunn av tetthetsforskjellen). Elvens løp i deltaet har forandret seg merkbart i historisk tid og slik at strømmen som på 1960-tallet gikk i langs vestsiden av fjorden i 1979 gikk midtfjords. Fjorden er omgitt av steile fjellsider som fortsetter under vann med helning på 20-35 grader. Fjordbunnen heller fra 50 meters dyp innerst til 400 meter ytterst. Elvens materialtransport (i form av slam) innebærer en sedimentasjon i fjorden på 10 til 20 cm/år nær elveosen, og 1 cm/år 2 km fra elveosen. Elven transporterer 50 000 til 100 000 tonn slam årlig. ved flommen i 1979 var vannføringen på det meste 800 m3/s. I 2010 var materialtransporten 123 000 tonn. Slamkonsentrasjonen er på det meste 1 g/liter.

Referanser
----------

1. ↑  Gaupnefjorden på Norgeskart.no fra Statens kartverk
2. ↑  «Gaupnefjorden grisa til av jordmasser». *NRK nyheter*. 5. juli 2015.
3. ↑  Kvitrud, Arne: Soga om Gaupne. Stavanger, 1989.
4. ↑  Relling, Ole: *Gaupnefjorden i Sogn*. Rapport. Universitetet i Oslo, 1979.
5. ↑  NVE. *Vannet vårt*. 2010.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GeoNames
 |
**Jørn Aksel Krog** (født 11. april 1948 i Trondheim, oppvokst på Røros, død 3. mars 2015 i Trondheim) var en norsk embetsmann. Han var fylkesmann i Sør-Trøndelag fra 2011 til sin død.

Jørn Aksel Krog var utdannet siviløkonom. Han var ansatt i Fiskeridirektoratet fra 1975 til 1977 og i Norges Fiskarlag 1977 til 1983, fra 1979 som generalsekretær i organisasjonen. I 1983 ble han direktør, og var fra 1985 til 1989 administrerende direktør i Feitsildfiskernes Salgslag. Fra 1989 til 1997 var han direktør for Norges Banks avdeling i Trondheim. I 1997 ble direktør i konsulentselskapet KPMG. Fra 1999 til 2011 var han departementsråd i Fiskeri- og kystdepartementet.

Han ble utnevnt til fylkesmann i Sør-Trøndelag i statsråd 10. juni 2011 og tiltrådte 1. november 2011.

Krog sovnet inn på St. Olavs hospital i Trondheim 3. mars 2015, 66 år gammel.

Referanser
----------

1. ↑   www.strindahistorielag.no[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   www.nrk.no, besøkt 3. mars 2015[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Adresseavisen 11. juni 2011
4. ↑  «Fylkesmann Jørn Aksel Krog er død» (pressemelding). 3. mars 2015.
5. ↑  Fire fylkesmenn utnevnt, Fornyings-, administrasjons- og kirkedepartementet
6. ↑  Brit Skjelbred kst. fylkesmann fra 01.09 Arkivert 6. oktober 2011 hos Wayback Machine. – Fylkesmannen i Sør-Trøndelag

Eksterne lenker
---------------

* regjeringen.no Taler av Jørn Aksel Krog
* (no) Publikasjoner av Jørn Aksel Krog i BIBSYS

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Wikistrinda **·** BIBSYS **·** Geni **·** VIAF
 |
**Neil Francis Tennant** (født 10. juli 1954 i North Shields, Tyne and Wear, England) er en britisk musiker, komponist og produsent som sammen med Chris Lowe utgjør duoen Pet Shop Boys.

I sin oppvekst gikk han på St. Cuthbert's Grammar School, en katolsk gutteskole i Newcastle, for øvrig samme skole som den et år eldre Sting. 

Mens han gikk på skolen, spilte han gitar og cello. Som 16-åring var han med i en gruppe som kalte seg Dust.

I 1975, etter å ha tatt en universitetsgrad i historie ved University of North London, North London Polytechnic, arbeidet han en periode som redaktør for en britiske grenen av Marvel Comics og han var ansvarlig for tilpasning av serien til britiske forhold. I 1977 begynte han hos Macdonald Educational Publishing og senere hos ITV Books. I 1982 begynte han hos det britiske tenåringsmagasinet *Smash Hits*, hvor han etterhvert ble assisterende redaktør.

Da han var ved *Smash Hits*, fikk han anledning til å reise til New York for å intervjue The Police. Her møtte han også Bobby Orlando, en musikkprodusent han satte høyt. Orlando sa seg villig til å produsere Tennants hadde skrevet på et senere tidspunkt og gjorde dette i 1986 med Pet Shop Boys første singel «West End Girls».

I 1993 opplyste han i et intervju i magasinet *Attitude* at han var homofil. Tidligere hadde han beskrevet sin musikk som androgyn.

Tennant er fortsatt svært aktiv sammen med Lowe i Pet Shop Boys. De har to studio, et på hans landsted i Durham og et i Øst-London, samlokalisert med multimedia-kunstneren Sam Taylor-Wood

Han er også kjent for sin interesse for moderne kunst og har flere ganger vært dommer i den anerkjente britiske kunstkonkurransen Turner Prize.

Referanser
----------

1. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 27. april 2014[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Archive of Fine Arts, abART person-ID 80944[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Discogs, Discogs artist-ID 62963, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   *Montreux Jazz Festival Database*, Wikidata Q99181182
5. ↑   *Montreux Jazz Festival Database*, Montreux Jazz Festival konsert ID 3476, Wikidata Q99181182

Eksterne lenker
---------------

* (en) Neil Tennant – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Neil Tennant på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (da) Neil Tennant på Filmdatabasen Rediger på Wikidata

* (en) Neil Tennant hos The Movie Database Rediger på Wikidata
* (en) Neil Tennant på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Neil Tennant på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Neil Tennant på Songkick Rediger på Wikidata

* (en) Neil Tennant på AllMusic Rediger på Wikidata
* *Artikkelen har ingen egenskaper for sosiale medier i Wikidata*
* (en) Pet Shop Boys-siden

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC **·** BNE **·** BBC Things **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |
Daværende fylkesvei 914 (nå kommunal vei) like nord for Jørland, juli 2007
**Jørland** er en matrikkelgård i Bø kommune i Nordland. Stedet ligger på Langøya, mellom Møklandsfjorden i nord og Jørnfjorden i sør. Jørland tilhørte opprinnelig Øksnes Vestbygd, men ble sammen med nabogården Verhalsen overført fra Øksnes til Bø så tidlig som i 1866.

Flere teorier har vært lansert for å forklare førsteleddet i gårdsnavnet. Det kan komme av mannsnavnet Jørgen (Jørnfjorden har også vært kalt Jørgenfjorden) eller det gammelnorske mannsnavnet Hjorund. Det samiske navnet på gården er Jurladde, og førsteleddet kan komme av *jaure*, *jávri*, altså innsjø eller vann. I så fall betyr gårdsnavnet «innsjølandet», «vasslandet».

Gården var ganske sikkert bosatt i middelalderen, med norsk eller samisk befolkning. Jørland er første gang nevnt i skriftlige kilder i 1567. På 1600-tallet, kanskje så tidlig som fra 1627, lå gården øde. Siden 1725 har Jørland vært kontinuerlig bebodd, først hovedsakelig av samiske familier, fra 1860 også av norske.

Jørland har ikke strandlinje, og fjordene på begge sider har vært dårlig egnet til vinterfiske, siden det kunne legge seg is på både Jørnfjorden og den indre delen av Møklandsfjorden om vinteren. Folk fra Jørland rodde derfor helst fiske fra fiskevær på yttersida av Bø: Nykvåg, Hovden og Åsan. Det finnes et sagn om Jørlandsdronninga Bole, som var rik og eide flere jekter. Ifølge forfatter Johan Borgos i bokverket *Gård og slekt i Øksnes* er det kjent at det samiske paret Bole Nilsdatter og Nils Jonsen sent på 1700-tallet hadde gode rikdommer, men ikke at de eide jekter. Kanskje drev de med jektebygging eller -vedlikehold.

Befolkningen på Jørland og Verhalsen sognet til kirke i Øksnes, men hadde lang kirkevei, særlig etter at korshuset i Finnvågan på Nærøya ble nedlagt på 1700-tallet og Øksnes-kirka på Skogsøya ble sognets gudshus. Kirka i Bø lå mye nærmere. Visstnok etter ei nestenulykke under ei dåpsferd til Skogsøya i 1860 tok Karen Olsdatter, «ho Karen på Jørland», initiativ til å få endret kommunegrensa slik at folkene på de to gårdene heller kunne bruke Bø-kirka.

Den kommunale veien mellom Sørrygge og Verhalsen passerer Jørland. Den hadde tidligere status som fylkesvei.

Jørland har gårdsnummer 5 i Bø kommune.

Kilder
------

* Johan Borgos: *Gård og slekt i Øksnes. Bind I*. Øksnes Historielag, Myre 1990. ISBN 82-992259-1-4 (s. 131-132, digitalisert av Nasjonalbiblioteket)
* Bø kommune: Gnr. 5 - Jørland Arkivert 24. april 2017 hos Wayback Machine. (skrevet av Arve Elvik, besøkt 15. mai 2017)
En **selvrensende ovn** er en stekeovn som kan renses uten bruk av vaskemidler. Tre vanlige teknologier er:

* Pyrolyse: Rensing med pyrolyse er varmest (500 grader) og tar lang tid (rundt 3.5 time), men har svært god rengjøringsevne.
* Katalyse: Katalyse foregår ved rundt 200 grader og tar kortere tid, men har ikke like god rengjøringsevne.
* Damp: Rengjøring med damp foregår ved rundt 100 grader og tar kortest tid (rundt 30 min), men har dårligst rengjøringsvene.

Pyrolyse
--------

Stekeovner med pyrolyse bruker svært høy temperatur på rundt 500 grader celsius for å brenne fettrester via en prosess som kalles pyrolyse. Ovnsveggene på slike ovner er belagt med varme - og syrefast porselenemalje.

### Sikkerhet

Sikkerheten rundt stekeovner med pyrolyse har vært mye debattert.

Ved å åpne ovnsdøren når den er som varmest er det mulig å få brannskader. Derfor er nye stekeovner med pyrolyse designet slik at døren automatisk låses under renseprosessen, som vanligvis varer 3 timer. Vanligvis kan døren åpnes igjen etter at temperaturen har kjølt seg ned igjen til rundt 300 celsius.

Ovner med pyrolyse har som regel mer isolasjon for å redusere brannfaren. Den ekstra isolasjonen gjør forøvrig at man sparer litt strøm under vanlig matlaging.

Under rensing kan pyrolysen forårsake røyk og lukt, og utløser i noen tilfeller brannalarmer. For å unngå større røykutvikling anbefaler produsentene at man bruker renseprogrammet jevnlig.

Det er viktig at redskaper som står i ovnen under pyrolyserensen er godkjent for å tåle de høye temperaturene.

Katalyse
--------

Stekeovner med «katalyse» har paneler inni stekeovnen laget av materialer som skal gjøre at fettrester raskere omdannes til aske. Veggene er belagt medoksidasjonskatalysatorer, vanligvis cerium(IV) oksid. Alternative belegg kan være kobber, vanadium, vismut, molybden, mangan, jern, nikkel, tinn, niob, krom, wolfram, rhenium, platina eller kobolt, samt kombinasjoner av disse eller oksider av disse. Aktiv maling inneholder vanligvis kobberoksid, manganoksid eller koboltoksid, og kobber- og manganoksider er ofte brukt sammen. Sammenbindingen kan være en fluoropolymer eller en emaljefritte. På 1990-tallet utførte SRI International en studie for Whirlpool Corporation, og endret emaljeoverflaten til en med lavere ioniske innhold, og en film som gjør fett til vannløselige estere.

Damp
----

Ovner med dampfunksjon kan bruke varm vanndamp til rengjøring. Sammenlignet med pyrolyse fungerer rensing med vanndamp på mye lavere temperaturer.

Se også
-------

* Kombidampovn

Referanser
----------

1. ↑  Hva er pyrolyse og katalyse? Slik fungerer selvrensende ovner
2. ↑  «Are Self-cleaning Ovens Safe?». Arkivert fra originalen 3. juni 2020. Besøkt 3. juni 2020.
3. ↑  «How do self-cleaning ovens work?». Besøkt 28. juli 2010.
4. ↑  Kelly, John. «How Self-cleaning Ovens Work». Besøkt 15. januar 2017.
5. ↑  «Pros & Cons of Self-Cleaning Ovens». Besøkt 1. mars 2016.
6. ↑  «Patent #3988514: Catalytic Material». Besøkt 28. juli 2010.
7. ↑  Nielson, Donald. *A Heritage of Innovation: SRI's First Half Century*. Menlo Park, California: SRI International. s. 11-1. ISBN 978-0974520810.
**Jørgen von Cappelen Knudtzon** (født 28. april 1784 i Trondheim, død 29. juli 1854 i Paris) var en norsk forretningsmann som også ble kjent som kunstsamler og mesén.

Han var sønn av Hans Carl Knudtzon (1751–1823) og Karen Müller (1752–1818). Faren var borgermester i Trondheim. Jørgen var bror til Broder Lysholm Knudtzon (1788–1864). Etter å ha mistrivdes i militæret fra 1794, reiste Jørgen til Hamburg i 1798 for å lære handelsfaget. Jørgen var mest ute og seilte sammen med broren Broder og bosatte seg i Italia sammen med den adelige skotten Alexander Baillie (1777–1855), som Jørgen hadde truffet under et forlis i 1806. I Italia ble de venn og mesén for kjente kunstnere som Lord Byron (1788–1824) og den danske skulptør Bertel Thorvaldsen (1770–1844) som jo bodde i Roma, såvel som Bergens-fiolinisten Ole Bull (1810–1880) som reiste mye i Italia på 1830-tallet. Jørgen var også god støtte for Trondheims-pianisten Thomas Tellefsen (1823–1884) som hadde slått seg ned i Paris og lært hos Frédéric Chopin (1810–1849). Som Chopin, døde Jørgen Knudtzon i Paris i 1854. Familiens sølvtøy oppbevarte han i huset sitt i Napoli, mens søstera Catherine Meincke Knudtzon (1781–1860) som var gift med Antoine Marie Labouchere (1775–1829), ble boende i Le Havre i Frankrike.

Se også
-------

* Knudtzonsalen

Referanser
----------

1. 1 2   Norsk biografisk leksikon, Norsk biografisk leksikon ID J%C3%B8rgen\_Knudtzon\_-\_2, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Terje Bratberg, *Jørgen Knudtzon* i Store norske leksikon.
3. ↑  Alexander Baillie hos Thorvaldsens Museum.

Litteratur
----------

* Bugge, Astrid (1902-1988) (1934). *Det Knudtzonske fideikommissølv*. Oslo: Kunstindustrimuseet.
* *Engelske brev fra brødrene Knudtzon 1814-1842: Jørgen og Broder Knudtzon og Lorenz Johannsen til George W. Norman, George Norman senior og Sir Thomas Dyke Acland*. Trondheim: Tapir. 2000. ISBN 8251915961.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Wikistrinda **·** Lokalhistoriewiki **·** Prabook **·** Deutsche Biographie **·** Historisk befolkningsregister **·** BIBSYS **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** ISNI
 |
**Ola Hegdal** (født  28. september 1965) er en norsk skribent, anmelder og tegneserieskaper fra Inderøy.

Han er cand. philol. i litteraturvitenskap fra Universitetet i Oslo. 

Hegdal anmelder bøker for NRK P2 og nrk.no, med hovedvekt på krim og sakprosa. Han har tidligere vært litteraturanmelder i Dagens Næringsliv og på nettstedet barnebokkritikk.no. 

Han var fast sketsjeforfatter til NRK P2s satireprogram Hallo i uken.

Hegdal har siden åttitallet skrevet og tegnet tegneserier, alene og sammen med andre. Hans første serie var *På kloden*, som gikk i Universitas og andre steder, og er utgitt i tre album. Han har bidratt til Fidus, tegnet *Rita Bloid* etter manus av Knut Nærum, og utgitt humorboka *Handbok for babyen – standardverket for den nyfødde*.

Sammen med Tore Strand Olsen har han skrevet *Jeg, Arne Næss*; *Blått blod, den oppsiktsvekkende og foruroligende historien om kronprins Haakon, Johnny fra Stovner og det norske monarkiets fall og gjenoppstandelse* og *Ibsens ripsbusker og andre litterariteter*. Den siste er basert på et serie fra bladet Bok og Bibliotek.

Hegdal og Strand Olsen vant Kultur- og kirkedepartementets tegneseriepris 2001 for *Jeg, Arne Næss*.

Han har skrevet manus til kortfilmen *Cowboydrøm*, animert av Lars Hegdal.

Eksterne lenker
---------------

* ibsen.nb.no: Hegdals versjoner av Ibsen
* Morten Harper: anmeldelse av *Jeg, Arne Næss*
* Ola A. Hegdals hjemmeside
* Traileren til *Cowboydrøm*

Portaler: Litteratur | Kunst
**Shagya araber** er en hest som er en allsidig ride- og kjørehest.

Rasebeskrivelse/historikk
-------------------------

Shagyaaraberen er avlet frem fra fullblodsarabere ved utvalg for å få en større hest med mere masse og kraftigere fundament enn fullblodsaraberen. Rasen har sitt utspring fra det Østerrikske/Ungarske keiserriket, og er stambokført siden 1789. 

De første shagya-arabere kom til Norge i 1972, og i den første importen var det 5 drektige hopper, og 1 hingst. Innenfor Norsk Araberhest Forening (NAHF) ble det i 1985 opprettet en egen avdeling for shagyaarabere; NAHF’s Shagyaavdeling. Foreningen har i dag registrert om lag 100 hester. Til sammen finnes det mellom tre og fire tusen shagyaarabere i verden. 

Shagyaaraberen skal være vakker og utsøkt med et uttrykksfullt hode, som tydelig viser araberen. Profilen kan være svakt konkav eller rett. Øynene skal være uttrykksfulle og ikke for små. Man ønsker en velformet ridehesthals, velmarkert manke, god, skrå skulder, frie albuer og en muskuløs sterk rygg. Krysset ønskes passe langt og hellende, med god muskelstyrke, og halen høytbærende. Beina skal være korrekte, kraftige og tørre, med godt markerte ledd og velformede høver.

Bruksområde
-----------

Shagyaaraberen benyttes i konkurranser i distanse, dressur, feltritt, sprang og kjøring, men er også en trivelig hobby- og familiehest.

Farge
-----

Den dominerende fargen er skimmel, men i Norge har vi også brune, sorte og røde hester.
På bakgrunn av at de skimlede hestene har disposisjon for en spesiell hudsykdom, ønsker man i særlig grad å benytte fargede hester i avlen.

Høyde
-----

Mankehøyden ønskes mellom 150 og 165 cm. Mindre shagyaarabere finnes naturligvis, men kårede hingster skal være 154 cm eller høyere i mankehøyde, og med et minimum pipemål på 18 cm.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND **·** NKC
 |
ODONs emblem
Den russiske **Selvstendig nasjonalgardeoperasjonsdivisjon (ODON)** (russisk:Отдельная дивизия оперативного назначения) er en separat enhet i Den russiske nasjonalgarden. Divisjonen ble etablert den 17. juni 1924 som en del av kommunistpartiets sikkerhet og ble senere overført til Innenriksstyrkene i Russland.

Full betegnelse er: Отдельная орденов Жукова, Ленина и Октябрьской Революции Краснознамённая дивизия оперативного назначения имени Ф. Э. Дзержинского войск национальной гвардии Российской Федерации (ОДОН), men til daglig blir den bare benevnt "Dzerzjinskdivisjonen". Betegnelsen kommer fra Feliks Dzerzjinskij, som stiftet det sovjetiske hemmelige politi. Divisjonen ble overført til nasjonalgarden i 2016. Størrelsen på enheten er mer enn 18 000 soldater, og hoveddelen er forlagt til Reutov og Balasjikha..

Referanser
----------

1. ↑  «Присвоение почётного наименования». Arkivert fra originalen 24. september 2014. Besøkt 22. september 2014.  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 24. september 2014. Besøkt 19. juni 2019.
**Ola Mathias Abrahamsson** (født 30. juni 1883 i Stavanger, død 15. juli 1980 i Borre) var en norsk maler, grafiker, lyriker og forfatter, kjent som en av Lofotmalerne. 

Mellom 1886-89 var han bosatt i Bodø, senere i Åsgårdstrand frem til 1973. Han var utdannet ved Den kongelige tegneskole (1909–1910) og Kunstakademiet (1911–13), der Christian Krohg var hans lærer og debuterte på Høstutstillingen med *Gammel Stall* (1912), samt Blomqvist Kunsthandels jubileumsutstilling (1914). Etter Paris-studier (fra 1919 til 1921) under André Lhote,Roger Bissiere og Moise Kisling drev han malerskole i Kristiania (1922–26). 

I 1920-årene begynte han med tresnitt. I 1927 hadde han en utstilling i Oslo. Abrahamsson ga også ut romanen *Julius den enfoldige* (1946). Han er æresmedlem i Bodø Kunstforening (1946). Sommeren 1983 arrangerte Borre folkebibliotek en minneutstilling med 61 av Abrahamssons malerier i forbindelse med hundreårsdagen for hans fødsel.

Referanser
----------

1. 1 2   Norsk kunstnerleksikon, Norsk kunstnerleksikon ID Ola\_Abrahamsson, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   KulturNav, KulturNav-ID 18e4c161-1491-4671-bda8-6ed36b8b58f7, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   RKDartists, RKD kunstner-ID 482309, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
4. 1 2   rkd.nl, besøkt 22. august 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Ola Abrahamsson i Norsk kunstnerleksikon

Portaler: Litteratur | Kunst

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk kunstnerleksikon **·** Geni **·** KulturNav
 |
| Harsiese i hieroglyfer |
| --- |
| eller | Harpokrates(*ḥr.w-p3-ẖrd*)«barnet Horus» |
| Transkripsjon | *ḥr.w-p3-ẖrd* |
| gresk | **Harpokrates** |

**Harpokrates** er en egyptisk guddom og representerer Horus som barn. Navnet er den greske formen for det egyptiske *Harpakhrad* eller *Heru-Pa-Khret* som betyr *Barnet Horus*.

En liten statue av Harpokrates.Horus ble født av Isis, modergudinnen, med Osiris, den opprinnelige gudekongen i Egypt som hadde blitt myrdet av sin bror Set og som deretter ble guden for underverden. 

Han gjengis ofte naken og med en finger ved munnen, noe som blitt sett på som barnets sutting på fingeren, eller en påminnelse om å bevare en hemmelighet (shhhh!). Det er spesielt grekerne som så på ham som stillhetens og hemmelighetens gud.

Kunsten som avbildet Harpokrates er meget rik og mangfoldig. Han er for eksempel gjengitt på de såkalte Horussteler som ble benyttet i forbindelse med magi i Egypt. Stelene var meget utbredt som magisk beskyttelse mot onde ånder i hjemmet. På stelen ser man for eksempel Horusbarnet med to slanger i hver hånd, samt en løve i venstre hånd og en antilope i høyre, stående på to krokodiller og med en beskyttende Bes-maske over sitt hode. Han er også framstilt sittende på Isis skjød som solbarnet i en lotusblomst eller som en vannbærer med en krukke eller et overflødighetshorn som likeledes symboliserte overflod.

Denne formen av Horus ble dyrket i både Hellas og i Egypt i Sentiden (712-332 f.Kr.)

Harpokrates er en viktig skulptur som er å finne i en av salene i frimurerlogens annet skift; Andreasskiftet. Han fremstilles her som i det gamle Egypt og antikkens Hellas med fingeren foran munnen som symbol på å holde den esoteriske kunnskap og visdom hemmelig og ikke åpenbare dette for noen som ikke er innviet i de skjulte hemmeligheter.[]

Referanser
----------

1. ↑   Larousse Encyclopedia of Mythology ISBN 0 600 02350 8 side 23

| * v
* d
* r
Egyptisk mytologi |
| --- |
| Amaunet **·** Amenhotep **·** Amon **·** Ammit **·** Anhur **·** Anubis **·** Anuket **·** Apis **·** Apep **·** Aton **·** Atum **·** Bast **·** Benu **·** Bes **·** Duamutef **·** Geb **·** Hapi **·** Hapy **·** Hathor **·** Harpokrates **·** Heh **·** Heka **·** Horus **·** Hu **·** Iah **·** Ihi **·** Imhotep **·** Imset **·** Isis **·** Kebehut **·** Kebehsenuf **·** Kek **·** Khepri **·** Khnum **·** Khonsu **·** Maàt **·** Maahes **·** Mafdet **·** Meretseger **·** Menhit **·** Meskhenet **·** Min **·** Mnevis **·** Montu **·** Mut **·** Naunet **·** Nefertum **·** Nefthys **·** Nekhebet **·** Neith **·** Nun **·** Nut **·** Osiris **·** Pakhet **·** Ptah **·** Ra **·** Satis **·** Sekhmet **·** Serket **·** Set **·** Shu **·** Sia **·** Sobek **·** Sokar **·** Tefnut **·** Tot **·** Thueris **·** Wadjet **·** Wosret |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Universalis **·** VIAF **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
**Keiserspinner** (*Eacles imperialis*) er en sommerfugl som tilhører familien påfuglspinnere (Saturniidae). Denne store arten lever i Nord-Amerika vest til Rocky Mountains.

Keiserspinner, hunn

Utseende
--------

En stor spinner (vingespenn 100 – 150 mm), svovelgul med et sterkt varierenede innslag av purpurfargede tegninger, mest hos hannen. Vingene er overstrødd med små, svarte prikker. Larven er sterkt variende i farge, oransje til svart. Som ung har den tre par lange, oppstående pigger i tillegg til de kortere hårene.

Levevis
-------

Som vanlig for påfuglspinnere kan keiserspinneren utnytte en lang rekke forskjellige trær til mat for larvene, blant andre eik, lønn og furu. Den ser ut til å være mest tallrik i eik- og furu-dominerte skoger. Den har en generasjon per år. Som andre påfuglspinnere tar ikke de voksne sommerfuglene næring til seg.

Utbredelse
----------

Keiserspinneren finnes i Nord-Amerika fra Rocky Mountains til atlanterhavskysten, fra Canada i nord til Mexico i sør. Den ser ut til å ha gått tilbake i den nordøstlige delen av dette området. I Sørvest-USA og Mexico blir den erstattet av en nært beslektet art.

 Larve, tredje hudskifte

Eksterne lenker
---------------

* (en) *keiserspinner* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *keiserspinner* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *keiserspinner* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Eacles imperialis* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Eacles imperialis* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Eacles imperialis* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Amund Sigurd Mork** (født 15. desember 1884 i Oppstryn, død 27. juli 1964 i Oppstryn) var en norsk lærer, ungdomslagsarbeider og forfatter. Han er særlig kjent for «Nordfjord-songen» fra 1920, som begynner med «Fagre fjellheimen opnar seg». Med denne sangen vant han pris i en sangkonkurranse i regi av Firda Ungdomslag.

Han var utdannet lærer fra Volda lærarskule og arbeidet en kort tid i Bergen, blant annet som vikar for Jakob Aaland, før han vendte tilbake til heimbygda.

Mork utga diktsamlinga *Vestanvind* i 1931 og skuespillet *Gull og grøne skogar* som føljetong i Fjordabladet i 1924. I tillegg skrev han sanger og prologer til ulike anledninger, blant annet en kantate til Oppstryn kirkes jubileum i 1938.

Referanser
----------

1. 1 2   Slekt og Datas Gravminnebase, «Minneside basert på bilder og gravminnedata for Amund Sigurd Mork, født Oppstryn, (13.desember 1884 - 27.juli 1964).», besøkt 14. februar 2023[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Amund Mork». Allkunne. Arkivert fra originalen 1. april 2019. Besøkt 1. april 2019.
3. ↑  Olav A. Loen. *Bygda gav diktarsyn*. Rune forlag, 1970 (ebok)

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Lokalhistoriewiki **·** Historisk befolkningsregister **·** BIBSYS **·** VIAF
 |
Qingdynastiets nasjonalflagg, som ble til mens selvstyrkingsbevegelsen hadde innflytelse
**Selvstyrkingsbevegelsen** (kinesisk: 洋務運動 eller 自強運動; 1861–1895) i Kina var en reform organisert under Qing-dynastiets senere år. Det var hensikten å styrke Kina ved moderniseringstiltak, etter at landet hadde lidd mange militære og politiske nederlag for utenlandske og særlig vestlige makter. 

Bevegelsen inndeles gjerne i tre faser: første fase (1861–1872), annen fase (1872–1885) og tredje fase (1885–1895).

Navnet
------

Ønsket om Kinas *selvstyrking* 自强 ble uttrykt med dette ord av Feng Guifen (1809-1874) i en rekke essayer presentert av ham til Zeng Guofan i 1861. Feng hadde skaffet seg ekspertise innen krigføring som kommandant for en styrke frivillige som kjempet mot Taiping-opprørerne. I 1860 kom han til Shanghai, der han ble slått av vestlig militærteknikk. 

I sine dagbøker nevner Zeng hans selvstyrkingsbegrep, mer vidt forstått om teknologisk modernisering.

Lederskikkelser
---------------

* Prins Gong (恭親王)
* Wenxiang (文祥)
* Zeng Guofan (曾國藩)
* Li Hongzhang (李鴻章)
* Zuo Zongtang (左宗棠)
* Shen Baozhen (沈葆禎)
* Zhang Zhidong (張之洞)

Litteratur
----------

* John K. Fairbank: *Trade and Diplomacy on the China Coast: The Opening of the Treaty Ports, 1842-1854.* 2 bd. Cambridge, MA: Harvard University Press, 1953.
* Albert Feuerwerker: *China's Early Industrialization; Sheng Hsuan-Huai (1844–1916) and Mandarin Enterprise.* Cambridge, MA: Harvard University Press, 1958.
* David Pong: *Shen Pao-Chen and China's Modernization in the Nineteenth Century.* Cambridge and New York: Cambridge University Press, 1994.
* Mary C. Wright: *The Last Stand of Chinese Conservatism: The T'ung-Chih Restoration, 1862 -1874.* Stanford, CA: Stanford University Press, 1957; 2nd printing with additional notes, 1962. Google Book

Referanser
----------

1. ↑  Jonathan D. Spence: *In Search for Modern China*. 1990:197.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** LCCN
 |
**Apollodoros fra Athen** (gresk *Ἀπoλλόδωρoς*) (født ca 180 f.Kr. død etter 120 f.Kr) var en gresk forfatter og historiker fra Athen. Han var sønn av Asklepiades.

Apollodoros bedrev dels filosofiske og dels grammatiske studier, men ble mest kjent som en formidler av mytologi og historie. Han var elev av Diogenes fra Babylon, stoikeren Panaetius og grammatikeren Aristarkus fra Samothrace. Han var muligens født i Alexandria, men flyttet (eller flyktet) til Pergamon i 146 f.Kr. og bosatte seg senere i Athen.

Blant hans skrifter fantes en kommentar til litteratur av Homer, *Om gudene*, og et kronologisk verk, *Kroniká*, som omfattet perioden fra Trojas ødeleggelse og fram til forfatterens egen tid. Han ble også i sin tid tilskrevet *Bibliotheke*, et berømt verk som inneholder en systematisk samling av greske sagn, men dette verket antas nå å være skrevet av en anonym Pseudo-Apollodorus i det 1. århundre.

Referanser
----------

1. ↑  Encyclopædia Britannica - Apollodorus
2. ↑  Dictionary of Greek and Roman biography and mythology, ed. by W. Smith

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Deutsche Biographie **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** VIAF **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** NDL **·** NKC **·** ICCU **·** RLS **·** BNE **·** CiNii
 |
**Apollon Andrejevitsj Dasjkov** (født 1753, død 1808) var en russisk general og første generalguvernør av Taganrog. 

Bare fire år gammel ble han innrullert i et artilleriregiment. Allerede da han var barn fikk han rang som korporal, senere kadett og i 1772 ble han sekondløytnant. I 1771 deltok Dasjkov i en marsj fra Taganrog festning til Enikale festning på Krimhalvøya, og i 1772 og 1774 – i marsjer mot krimtatarene. I en årrekke tjenestegjorde Dasjkov på Krim som kaptein. I 1786 ble han oberstløytnant og innrullert i infanteriet. To år senere ble han overført til Kyiv grenaderregiment, som deltok i den andre russisk-tyrkiske krig. Etter denne krigen deltok han i krig mot Polen og ble han utnevnt til oberst 2. september 1793. Han fikk kommandoen over Kyiv grenaderregiment. For fortjenester i den polske krigen ble Dasjkov tildelt Sankt Vladimirs orden. Etter den polske krigen var Dasjkov sjef for flere forskjellige regimenter, og tok avskjed som general i infanteriet.

8. oktober 1802 ble Dasjkov ansatt som generalguvernør av Taganrog etter ordre av keiser Alexander I av Russland, der han bygget om festningen: Det ble bygget flere forskjellige bygninger, kaserner for offiserer og annet. I tillegg bidro Dasjkov til forbedring av utstyr for byens brannkorps. I 1806–1808 var han medlem av Senatet.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
12. direktorats jakkemerke
**12. Hoveddirektorat i Russlands forsvarsministerium** (russisk: 12 Главное управление министерства обороны ссср / Рф (Ядерно))(12 GU MO) er en arv fra Sovjetunionen, men nå en del av det moderne Russlands Forsvarsdepartement.

Direktoratet er ansvarlig for oppbevaring, teknisk vedlikehold, transport, levering, utstedelse, avhending, etc. av Russlands kjernefysiske arsenal. Ansvaret inkluderer å sikre økologisk sikkerhet når det gjelder tester og vedlikehold av kjernefysiske ladninger. Slike tester gjennomføres på steder som Semipalatinsk i Kasakhstan og på Novaja Zemlja.

I motsetning til GRU (Etterretningen), er 12. Hoveddirektorat ikke en del av Generalstaben, men et hoveddirektorat i Forsvarsdepartementet. Sjefen for det 12. hoveddirektorat har samme militære rang som sjefen for et militærdistrikt i Russland.

Hovedformålet med Det 12. Direktoratets eksistens er å på en sikker måte skille "sluttbrukere "av atomvåpen fra deres faktiske atomvåpen i fredstid. Bare i tilfelle av reell nødvendighet vil de som skal ha atomvåpen få dem, og det kan bare skje når det autorisert av det øverste politiske lederskapet. For tiden er det bare noen få kjernefysiske stridshoder som alltid utstedes til sluttbrukere, eksempelvis stridshoder knyttet til ballistiske missiler innen De strategiske rakettstyrker, men det meste av det russiske atomvåpenarsenalet blir sikkert holdt av 12.Hoveddirektoratets enheter og kan bare utstedes til andre i nødstilfeller..

Referanser
----------

1. ↑  «История Кировоград-25». Arkivert fra originalen 7. april 2012. Besøkt 27. oktober 2010.
Jesus taler om «saligprisningene», en serie læresetninger først i Bergprekenen som beskriver en edel og åndelig karakter, gode egenskaper hos de salige, det vil si de lykkelige som er velsignet av Gud og del av Guds rike. Maleri: James Tissot onkring 1890 
**Saligprisningene** er åpningen av Bergprekenen, gjengitt i Evangeliet etter Matteus 5:3–12 i Bibelen. Jesus, jødisk profet og kristendommens hovedperson, beskriver her egenskapene til forskjellige mennesker, og hvordan de skal bli belønnet i «Himmelriket» (Guds rike). Deler av bergprekenen er også gjengitt i Evangeliet etter Lukas.

Innhold
-------

### I Matteusevangeliet

De åtte saligprisningene (*bienaventuranza*), oversatt til spansk, på ei tavle i en kirke i Lindavista i Mexico.
Teksten er gjengitt slik i Matteusevangeliet (de såkalte 8+1, Matt 5, 3-12):

*Salige er de som er fattige i sin ånd, for himmelriket er deres.* 
*Salige er de som sørger, for de skal trøstes.* 
*Salige er de ydmyke, for de skal arve jorden.* 
*Salige er de som hungrer og tørster etter rettferdigheten, for de skal mettes.* 
*Salige er de barmhjertige, for de skal få barmhjertighet.* 
*Salige er de rene av hjertet, for de skal se Gud.* 
*Salige er de som skaper fred, for de skal kalles Guds barn.* 
*Salige er de som blir forfulgt for rettferdighets skyld, for himmelriket er deres.* 
*Ja, salige er dere når de for min skyld håner og forfølger dere, lyver og snakker ondt om dere på alle vis.* 
*Gled og fryd dere, for stor er den lønn dere har i himmelen. Slik forfulgte de også profetene før dere.*
I eldre bibeloversettelser ble «ydmyke» kalt «saktmodige».

### I Lukasevangeliet

Saligprisningene er også omtalt i kapittel 6 i Lukasevangeliet (Luk 6, 20-22 ), listet opp under overskriften «Saligprisninger og verop » i Sletteprekenen:

*Salige er dere fattige, Guds rike er deres.*
*Salige er dere som nå sulter, dere skal mettes. Salige er dere som nå gråter, dere skal le.*
*Salige er dere når folk hater dere, når de utstøter dere og håner dere og skyr navnet deres som noe ondt – for Menneskesønnens skyld!*

Referanser
----------

1. ↑  Matt 5, 3-12
2. ↑  Luk 6, 20-22

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** NKC
 |