recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Augusto Jiminez Perez** (født 9. november 1972 i Madrid i Spania) er en tidligere spansk-amerikansk rullestolcurlingspiller som har representert USA i rullestolcurling i fire VM og to paralympiske leker, og han er også verdensmester i kanopadling. 

Han flyttet til USA i 1991, for å gå siste året på High school. Hans handicap skyldes en sjelden kreftform, som gjorde at han måtte amputere venstre fot ved hoften.

Han er gift og har to barn.

Karriere som kanopadler
-----------------------

I 2007 ble han USA-mester i kanopadling (Adaptive Outrigger Canoe) i klassen OC 12, dette mesterskapet ble arrangert i Erie i Pennsylvania. Året etter deltok han ved VM i Sacramento i California, der han fikk sølv på 500 meter (OC 12) og gull på 1500 meter (OC 1). Også i 2009 deltok han i VM i Adaptive Canoe, der han vant 200 meter i klassen OC 2. Dette verdensmesterskapet ble arrangert i Halifax i Nova Scotia.

Karriere som rullestolcurlingspiller
------------------------------------

Perez ble tatt ut på USAs landslag i 2005. Han deltok ved Paralympiske vinterleker 2006 i Torino, der han spilte treer med James Joseph som skip. USA kom imidlertid på 7.-plass i round robin, og gikk ikke videre til sluttspillet. Han var med og vinne gull ved Kathy Kerr Open i Ottawa i Canada dette året. Ved VM i rullestolcurling 2007 måtte USA spille tiebreaker om 3.- og 4.-plassen etter round robin, men tapte sin kamp mot Sveits, og endte på 5.-plass. Perez fikk *Sportsmanship Award* i denne turneringen. 

Ved VM i rullestolcurling 2008 var Perez skip, og USA spilte seg fram til bronsefinale, der de slo Canada 8-1 og vant VM-bronse. Han var også med og vinne US Open i 2008, og han ble kåret til «Male Athlete of the Year» av det amerikanske curlingforbundet, USA Curling. Også ved VM i rullestolcurling 2009 nådde USA bronsefinalen, men tapte denne mot Tyskland, og endte på 4.-plass. Han var med på USAs lag som fikk bronse ved Kingross Invitational i 2009, og han var igjen med å vinne US Open og Kathy Kerr Open i Canada. 

Ved Paralympiske vinterleker 2010 kom USA på 4.-plass, med Perez som skip.

Referanser
----------

1. ↑  United States Olympic Committee - *Augusto Perez*, besøkt 7. februar 2014.
2. 1 2  United States Olympic Committee - *Augusto Perez*, besøkt 9. februar 2014.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Augusto Perez – Paralympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Augusto Perez – USAs olympiske komité Rediger på Wikidata

* (en) Augusto Perez – World Curling Federation Rediger på Wikidata
**Erik *Anton* Martin Magnusson**, kjent under artistnavnet **Mr Cool**, født 6. november 1983 i Trelleborg, er en svensk komiker og rapper.

Biografi
--------

Mr Cool er en del av det skånske hiphop-kollektivet Rappare i Samverkan og gjorde seg bemerket som den ene halvdelen av duoen *Dubbel Trubbel* sammen med Färska Prinzen. Mr Cool har blitt kjent for sine grove tekster og kronglete humor, der temaer som pedofili, drap og voldtekt er vanlige. Som den eneste hiphop-artisten dukket han opp i 2011 på TV-programmet Kobras spesialprogram om kjønnsrock. I 2012 vant han Vendetta-turneringen og ble kåret til Sveriges beste battlerapper etter å ha møtt Björn «Grizzly» Carlsson i finalen.

Han er også aktiv som standup-komiker og deltok i humorprogrammet Specialisterna, som ble sendt i P3. Han er også kjent fra flere podcast-radioprogrammer, som *Specialisterna* og Anton Magnusson Podcast.

I april 2015 ble det kjørt en kampanje på Facebook som oppfordret besøkende til å boikotte Emmaboda-festivalen der Mr Cool ble booket til å spille. Årsaken var det som ble beskrevet som «seksistiske, rasistiske og homofobiske tekster». Mr Cool avlyste konserten sin, men opptrådte likevel på festivalen med Simon Gärdenfors.

I juni og juli 2018 ble det kjørt nok en kampanje mot Mr Cool på blant annet Facebook og Instagram, med krav om at låten «Knulla barn» skal fjernes fra strømmetjenesten Spotify. Kritikken førte til at sangen havnet som nummer én på Spotifys «Viral 50 in Sweden»-liste, før den ble fjernet fra strømmetjenesten fullstendig. Kampanjen resulterte også i at Magnusson og Simon Gärdenfors, som er med på sangen, ble politianmeldt for å ha hetset og forført unge mennesker.

Diskografi
----------

* 2010 - *Rap Hop (Saker som barnbarnen inte borde veta)*
* 2015 - *Discofeber (Eller: Mr Cools varnande sagor)*

Referanser
----------

1. ↑  Thulin, Lars (7. mai 2014). «Anton vill förena musik med komik». *Trelleborgs Allehanda* **(svensk)**. Besøkt 11. april 2023.
2. ↑  «Kolla in Vendetta 2012 Final: Grizzly vs Mr Cool». *Kingsizemag.se* **(svensk)**. Besøkt 11. april 2023.
3. ↑  «Specialisternas poddar samlade». *Sveriges Radio* **(svensk)**. 11. juli 2014. Besøkt 11. april 2023.
4. ↑  Nyheter, S. V. T. (7. april 2015). «Efter protester: Mr Cool ställer in spelning». *SVT Nyheter* **(svensk)**. Besøkt 11. april 2023.
5. ↑  «Sexistanklagade Mr Cool uppträdde på Emmaboda – trots allt». *Dagens Nyheter* **(svensk)**. 22. juli 2015. ISSN 1101-2447. Besøkt 11. april 2023.
6. ↑  Nyheter, S. V. T. (29. juni 2018). «Efter kritiken: Mr Cools kontroversiella låt etta på Spotify». *SVT Nyheter* **(svensk)**. Besøkt 11. april 2023.
7. ↑  «Upphovsmännen bakom låten "Knulla barn" polisanmäls». *Sydsvenskan* **(svensk)**. Besøkt 11. april 2023.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Jan Brodal** (født 24. november 1939, død 15. november 2020) var universitetsbibliotekar ved Universitetet i Tromsø med ansvar for Øst-Europa og Sentral-Europa, forfatter og oversetter.

Bakgrunn og virke
-----------------

Brodal tok artium ved Sydneshaugen skole i Bergen i 1958. Deretter tok han historisk-filosofisk embetseksamen ved Universitetet i Oslo i 1966, den besto av fagkretsen engelsk, allmenn litteraturvitenskap og russisk hovedfag etter stipendopphold i Leningrad. I de etterfølgende årene hadde han flere studieopphold i Øst-Europa. Brodal hadde videre ulike stillinger innen kulturlivet i Norge, i en periode var han kinosjef i Stavanger, lektor ved Distriktshøyskolen i Volda og Bø, han var deretter stipendiat ved Universitetet i Bergen. I 1979 ble han ansatt som universitetsbibliotekar i Tromsø.

Av fag var Brodal litteraturviter. Han skrev som freelance journalist om østeuropeiske emner i en rekke aviser. Han utga diktsamlinger og samlinger av gjendiktninger i tillegg til å oversette bøker fra polsk, russisk og engelsk. Jan Brodal publiserte også egne dikt på polsk og rumensk. I en periode var Brodal redaktør for tidsskriftet *Profil*, den siste før det ble overtatt av støttespillere for de norske «maoistene». For sitt virke som formidler av polsk litteratur ble han tildelt ridderkors av Republikken Polens fortjenstorden.

Heder
-----

* 1983 Riksmålsforbundets pris for beste oversettelse.

Bibliografi
-----------

* *Russisk kvintett*, essays, Solum (1977)
* *Passasjer*, lyrikk, Solum (1978)
* *Mosaikk*, lyrikk, Solum (1980)
* *Raketter og bondekjerrer*, lyrikk, Solum (1982)
* *Barn av Europa*, lyrikk, Solum (1983)

Gjendiktning
* *Robert Rozjdestvenski: Ubebodde øyer*, Solum (1974)
* *Andrej Voznesenskij: Den tre-kantede pære*, Solum (1977)
* *Karol Wojtyla: Sangen om den skjulte Gud*, Solum (1988)
* *Forbrytelse og straff / Fjodor Dostojevskij*, Solum (1993)

Referanser
----------

1. ↑   Aftenposten, verkets språk norsk, www.aftenposten.no, utgitt 16. desember 2020, besøkt 28. desember 2021, «Førstebibliotekar Jan Alf Brodal døde 15. november, nær 81 år gammel.»[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2  Erik Egeberg, Gulbrand Alhaug, Helge Salvesen (16. desember 2020). «Jan Brodal, nekrolog». Aftenposten. Besøkt 28. desember 2021.

Kilder
------

* 70-årsomtale i Aftenposten Kultur 24. november 2009 side 14.
* Presentasjon av Jan Brodal i Forfatterkatalogen på Forfattersentrums nettsider

Eksterne lenker
---------------

* (no) Publikasjoner av Jan Brodal i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
* (no) Publikasjoner av Jan Brodal i BIBSYS

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** CRIStin
 |
*Artikkelen er om storbandet Big Business Band og må ikke forveksles med Seattle-bandet Big Business*
**Big Business Band** (**BBB**) er studentstorbandet ved Norges Handelshøyskole i Bergen. Det hadde sitt utspring fra revyorkesteret fra UKEN i 1984, og ble offisielt stiftet samme året. Bandet har standard storbandbesetning og rundt 20 medlemmer til enhver tid. 
Det har et variert repertoar og har de siste årene samarbeidet blant andre Frank Brodahl, Olav Dale, Frode Alnæs, Øivind Elgenes, Jan Kåre Hystad, Jens Wendelboe, Birger Carlsen, Magne Thormodsæter og Direksjonsmusikken. BBB ledes av trompetisten Are Ovesen, er medlemsstyrt og har årlig generalforsamling.

Pr 2020 består bandet av 4 saxofoner, 4 tromboner, 4 trompeter, 1 gitar, 1 bass, 1 piano, 2 trommer/perk og 3 vokalister

Diskografi
----------

* Big Business Band (1986)
* Jubileum (1989)
* Decennium (1994)
* JazZone 15 (1999)
* Business & Pleasure (2004)
* 466 Hertz: Good Enough For Jazz (2009)
* There's No Business Like Big Business (2014)
* None of Your Business (2019)

Portal: Jazz

Referanser
----------

1. ↑  «Big Business Band plateutgivelser». Arkivert fra originalen 10. mars 2016.
***Big Game*** er en amerikansk stumfilm fra 1921, regissert av Dallas M. Fitzgerald.

Handling
--------

Larry Winthrop, den bortskjemte sønnen til en aristokratisk familie fra Boston, blir elsket av sin kone, Eleanor, men hun ønsker at han skal bevise seg for henne som en ordentlig mann. Hun reiser sammen med ham når Larry blir sendt til Canada på forretningsreise. Men der møter hun Jean, en kanadisk guide som ser på seg selv som uimotståelig for kvinner han møter.

I håp om å gjøre ektemannen sin misunnelig, engasjerer Eleanor denne guiden til å reise sammen med dem til en avsidesliggende hytte i skogen. Men de blir snart sittende fast der på grunn av alt for mye snø, og det oppstår konfrontasjoner mellom Larry og Jean.

Skuespillere
------------

* May Allison som Eleanor Winthrop
* Forrest Stanley som Larry Winthrop
* Edward Cecil som Jean St. Jean
* Zeffie Tilbury som Sarah Winthrop
* William Elmer som Spike McGafney
* Sidney D'Albrook som Henri Baptiste

Referanser
----------

1. ↑  BIG GAME

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Big Game* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
***Big Jim Garrity*** er en amerikansk stumfilm fra 1916, regissert av George Fitzmaurice.

Handling
--------

Gruve-eier Big Jim Garrity oppdager at Hugh Malone selger kokain til gruve-arbeiderne sine. Han advarer Malone om å stoppe, men Malone nekter. Deretter bestemmer han seg for å ødelegge hele gruven, for å bli kvitt Garyity.

Men en annen gruve-arbeider blir drept, og Malone anklager Jim Garrity for å stå bak dette dødsfallet. Jim blir derfor arrestert og fengslet. Men han stikker av kort tid senere, og flykter fra landet. Men han kommer tilbake flere år senere, og møter tilfeldigvis igjen sin tidligere fiende Malone.

Skuespillere
------------

* Robert Edeson som Jim Garrity
* Eleanor Woodruff som Sylvia Craigen
* Carl Harbaugh som Dawson
* Lyster Chambers som Dr. Hugh Malone
* Charles Compton som Sam Craigen
* Carleton Macy som Mr. Craigen

Referanser
----------

1. ↑  Alan Goble. *The Complete Index to Literary Sources in Film*
2. ↑  BIG JIM GARRITY

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Big Jim Garrity* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
**Jan Christian Johanssen** (født 16. juni 1841 i Trondheim, død 11. august 1911) var en norsk klassisk filolog og pedagog. Han var stortingsrepresentant 1880–1882.

Liv
---

Johanssen ble student i 1857 og *cand. mag.* i 1864. Fra 1867 til 1875 var han stipendiat i latinsk filologi ved universitetet i Kristiania, og konkurrerte i 1875 med J. P. Weisse om det ledige professoratet i latin. Fra 1876 var han bestyrer av Fredrikstad høiere almenskole, og representerte Fredrikstad på Stortinget fra 1880 til 1882. I 1894 ble han utnevnt til ekspedisjonssjef i Kirkedepartementet, hvor han blant annet var med på å gjennomføre nyordningen av den høyere skolen etter loven av 27. juli 1896. I 1900 ble han konstituert som rektor ved Skiens skole. Han tok avskjed fra denne stillingen i 1909.

Referanser
----------

1. ↑   Stortinget og statsraadet: 1814–1914. B. 1 D. 1 : Biografier A-K, side(r) 452[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Jan Christian Johanssen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (no) Jan Christian Johanssen hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata

(da) Fischer, K.:  «Johanssen, Jan Christian», i: *Salmonsens konversationsleksikon*, 2. utgave. Bd. XIII, København: J. H. Schultz, 1922, s. 134–135.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Wikistrinda **·** BIBSYS **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
***Mrs. Temple's Telegram*** er en amerikansk stumfilm-komedie fra 1920, regissert av James Cruze og med Bryant Washburn og Wanda Hawley i hovedrollene. Filmen er basert på et skuespill fra 1905 av Frank Wyatt og William Morris.

Handling
--------

Wanda Hawley og Bryant Washburn
Jack Temple forguder sin kone Clara, men hun er ekstremt sjalu og beskylder ham for å flørte med andre kvinner. En dag befinner Jack seg i en tesalong der en vakker kvinne begynner å flørte med ham. Litt senere treffer han henne igjen på takterrassen til et fasjonabelt varehus. Der blir de så lenge at varehuset stenger, og Jack og den fremmede kvinnen blir innelåst og må tilbringe natten oppe på taket. Dagen etter innser Jack at hans kone aldri kommer til å tro på sannheten, og forteller derfor at han tilbrakte natten utenbys hos kameraten John Brown. Clara mistenker at dette er løgn, og sender et telegram til John Brown der hun ber ham om å komme hjem til dem. Parallelt har Jack overtalt en annen venn, Frank Fuller, til å late som om han er Brown. Men den virkelige Brown, som er fru Temples italienske frisør og er hemmelig forelsket i henne, dukker også opp. Det gjør også Browns kone, som er sjalu på Clara Temple. Til slutt ankommer den vakre kvinnen fra takterrassen, og avslører at hun i virkeligheten er fru Temples kusine. Hun hadde satt hele opptrinnet i scene, fordi hun ville kurere sin kusines misunnelse og mistenksomhet.

Skuespillere
------------

* Bryant Washburn som Jack Temple
* Wanda Hawley som fru Clara Temple
* Carmen Phillips som Pauline
* Walter Hiers som Frank Fuller
* Sylvia Ashton som fru Fuller
* Leo White som John Brown
* Anne Schaefer som fru Brown
* Edward Jobson som Wigson

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑  «Mrs. Temple's Telegram (1920)» **(engelsk)**. Besøkt 3. desember 2022 – via letterboxd.com.
3. ↑  «Mrs. Temple's Telegram». *catalog.afi.com*. American Film Institute. Besøkt 3. desember 2022.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Mrs. Temple's Telegram – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Mrs. Temple's Telegram* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Mrs. Temple's Telegram* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) *Mrs. Temple's Telegram* på American Film Institute Rediger på Wikidata
**Sivasj** eller **Syvasj** (ukrainsk: Сиваш; russisk: Сиваш; krimtatarisk: *Sıvaş*) er et omfattende lagunesystem bestående av flere grunne laguner på vestkysten av Azovhavet (nordøstkysten av Krim-halvøya i Ukraina). Lagunesjøen er også kjent som **Råtehavet** eller **Den råtne sjøen** (ukrainsk: Гниле Море, *Hnyle More*; russisk: Гнилое Море, *Gniljoe More*; krimtatarisk: *Çürük Deñiz*), på grunn av sin grunne dybde, sitt høye saltinnhold og store fordampningspotensial. *Sıvaş* på krimtatarisk betyr skitt. Området dekker i alt 2 560 km², er 200 km langt og opp til 35 km bredt. Med landområdene inkludert dekker hele Sivasjsystemet et areal på over 10 000 km². En del av Sivasj tilhører Asov-Sivasj nasjonalpark. Siden november 1995 har sentrale og østlige deler av Sivasj vært vernet som et internasjonalt viktig våtmarksområde i henhold til Ramsar-konvensjonen om vern av våtmarksområder av internasjonal betydning.

Området skjærer nesten Krim-halvøya av fra fastlandet og fungerer som en naturlig grense mellom Den autonome republikken Krim og Kherson oblast som går gjennom Sivasj. Det er skilt fra Azovhavet av det lange (110 km), smale (maks 500 meter) Arabatneset, bare avbrutt i nord av Henitsjesksundet og ved enden av sundet ligger havnebyen Henitsjesk. Perekopeidet skiller Sivasj fra Svartehavet og knytter Krim-halvøya til fastlandet.

Sivasj er ekstremt grunn. På det dypeste er lagunesjøen omkring 3 meter dyp, men i gjennomsnitt bare 0,5 til 1 meter. Bunnen er dekket av et opp til 5 meter tykt lag med mudder (slam). Siden Sivasj er svært grunn blir det raskt varmet opp av solen om sommeren, noe som medfører en råtten lukt, og som har gitt det trivialnavnet «Det råtne sjøen». Av samme grunn er vannet veldig salt. Saltinnholdet i vannet er 22-87‰ og mengden salt er estimert til å være 200 millioner tonn. Flere fabrikker henter mineraler fra Sivasj. Sivasj er et internasjonalt viktig våtmarksområde. Breddene er lave, myrlendte og salte. Om sommeren minker vannivået i Sivasj drastisk og en gold solonets-jord kalt *sivasjes* av de lokale kommer til syne. 

Sivasj kan deles inn i Vest-Sivasj og Øst-Sivasj, som er knyttet til hverandre med Tsjongarstredet. Øst-Sivasj er knyttet til Azovhavet gjennom Henitsjesk eller Henitsjesksundet. 

I historien til den russiske borgerkrigen ble Sivasj kjent for den overraskende kryssingen til Den røde armé under Perekop-Tsjonga-operasjonen. 

* Krim-halvøyaKrim-halvøya
* Sovjetiske soldater krysser Sivasj under andre verdenskrigSovjetiske soldater krysser Sivasj under andre verdenskrig

Eksterne lenker
---------------

* (en) Syvash – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** GeoNames
 |
*Se også Gothmog, Balrogenes Herre*

  

**Gothmog** er en skikkelse fra J.R.R. Tolkiens Ringenes Herre, og vi møter ham først mot slutten av Ringkrigen.

Han var generalen i Minas Morgul, og nestkommanderende etter Heksekongen Angmar, Nazgûlenes herre. Han kommanderte Morguls hærer i løpet av Slaget på Pelennor-enga og beleiringen av Minas Tirith etter at heksekongen ble drept av Éowyn. Dette er den eneste referansen i Ringenes Herre om Gothmog, og hans skjebne er ikke kjent, men det er mest sannsynlig at han og de fleste av Saurons tjenere som kjempet foran Minas Tiriths porter ble utslettet.

Nesten ingenting er kjent om Gothmog – selv ikke hva slags rase han tilhørte. Tolkien-entusiasister mener at han må ha vært en av Nazgûlene, en ork eller en mann som i hans tilfelle må ha vært en av de svarte Númenoranerne, som Saurons munn, nestkommanderende i Barad-dûr.

Den andre sterkeste nazgûlen, etter Angmar, er kalt Khamûl – den svarte østerling – i Tolkiens «Uferdige Fortellinger». Han var plassert i Dol Guldur, og da må det ha vært en annen nazgûl som var nestkommanderende i Minas Morgul. Det at en ork kunne kommandere en så stor beleiring virker nærmest umulig, siden orkenes intelligens ikke var den beste. Dette styrker dermed muligheten for at Gothmog var en veldig smart og ond mann i Saurons tjeneste som kan sammenliknes med Saurons munn.

I Peter Jacksons filmatisering av Ringenes Herre, Atter en Konge, blir Gothmog spilt av Lawrence Makoare som en ork med et misdannet ansikt. Det er også mulighet for at han var en bolrog (en falt maia i orkeham).

I den utvidede DVD-versjonen av «Atter en Konge», dreper Aragorn og Gimli en skadet Gothmog som beveger seg mot Éowyn med det formål å drepe henne etter at hun ble skadet i kampen mot Heksekongen.

Gothmogs navnebror
------------------

Gothmog deler sitt navn med en tidligere karakter som dukket opp i Silmarillion, Balrogenes herre. Den første Gothmog er helt klart en forskjellig karakter fra den Gothmog vi møter i Ringenes Herre. Det ser ut som om tredje tidevervs Gothmog hadde tatt – eller blitt gitt – det navnet i minne om Morgoths kaptein. Et interessant valg, siden Sauron og Balrogenes Herre var rivaler i de eldre dagene.

Portal: Litteratur
***Kanal 1*** er en norsk animert komiserie som gikk på NRK3 i 2007 og 2009. Serien var med Stein Johan Grieg Halvorsen og Erlend Klarholm Nilsen. De hadde også hovedrollene. Serien handlet om noen romvesener som planla å invadere jorden. De sendte agent Charlotte for å infiltrere og overta den siste frie tv-stasjonen, Kanal 1, som ble drevet av Erlend og Steinjo. Charlotte fikk jobb som resepsjonist, og sammen med den onde datamaskinen TOM 2000 iverksatte de sin store plan. Etter noen år gjorde Halvorsen og Nilsen et nytt forsøk på å drive Kanal 1. Denne gang med kriminelle dobbeltgjengere, gigantiske drapsveps, pølsefanatikere, smørsangere, tiden og selveste Satan. Serien hadde premiere på NRK1, mens de øvrige episodene gikk på NRK3 på mandager.

Animasjonene var ved Rudi Simmons og Bjørn Amundlien. Serien fikk støtte av Norsk Filmfond.

Første episode ble sett av 193 000.

Referanser
----------

1. 1 2 3  «NRK TV - Se Kanal 1». NRK. Besøkt 29. september 2016.
2. ↑  «Kanal 1 er tilbake!». *arkiv.nrk.no*. 4.1.2009. Besøkt 29. september 2016.
3. ↑  «MEST SETT - TORSDAG 18.». *VG*. 25.10.2007.
**Sivert Langholm** (født 19. mai 1927 i Haugesund, død 16. april 2022 i Hønefoss) var en norsk professor i historie. 

Langholm ble universitetslektor i 1961 og var professor ved Universitetet i Oslo fra 1976. 
Sivert Langholm var en av etterkrigstidens betydningsfulle sosialhistorikere. Han uttalte i 1970 at hans forskningprogram var å «frigjøre sosialhistorien fra den politiske historiens dominans». Hans metode gikk ut på å analysere individdata for å dra slutninger om sosiale grupper i fortiden. Langholm var en pioner i å anvende datateknikk på analyse av historiske kilder. 

Han var prosjektleder for prosjektet *Norsk samfunnsutvikling 1860-1900*, der to områder ble utvalgt og gjort til gjenstand for saksstudier (Ullensaker og Christiania). Disse to områdene ble analysert gjennom fire bøker og 30 hovedoppgaver. Prosjektet rekrutterte flere forskningstalenter som senere har gjort seg bemerket i sosialhistorie, bla. Jan Eivind Myhre og Tore Pryser. Langholm var også av de første til å analysere valgdata med datateknikk. 

Han tok initiativet til og var første leder (1993-1996) av prosjektet *Forum for universitetshistorie* i anledning utgivelse av et historieverk i forbindelse med 200 årsjubileet for Universitetet i Oslo i 2011.

I anledning Sivert Langholms 70-årsdag i 1997 ble det utgtt et festkrift med tittelen *Valg og vitenskap - festskrift for Sivert Langholm* (utgitt av Den Norske Historiske Forening 1997).

Sivert Langholm var medlem av Det Norske Videnskaps-Akademi.

Bibliografi
-----------

* 1966 *Stillingsretten i norsk vernepliktsdebatt og vernepliktslovgivning 1848-1876*
* 1967 *Historisk rekonstruksjon og begrunnelse* (siste utgave 1997) Metodebok i historiefaget.
* 1984 *Elitenes valg. Sosial avstand og politisk oppslutning blant Christianiavelgerne i 1868*
* List opp publikasjoner av Sivert Langholm i biblioteksdatabasen BIBSYS[*død lenke*]

Referanser
----------

1. 1 2 3   Store norske leksikon, Store norske leksikon-ID Sivert\_Langholm, besøkt 20. juni 2022[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Jan Eivind Myhre og Tore Pyser: *En ruvende skikkelse i norsk historieforskning er borte - Sivert Langholm (1927-2022)* - Minneord i Aftenposten 5. mai 2022
3. ↑  Rune Slagstad: Universitetshistorie - et første utkast - Klassekampen 4. november 2011
4. ↑  Red: Knut Kjeldstadlie, Jan Eivind Myhre og Tore Pyser: *Valg og vitenskap - Festskrift til Sivert Langholm* - Den Norske Historiske Forening 1997

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Nationalencyklopedin **·** BIBSYS **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Les parnassiens** var en fransk diktergruppe i annen halvdel av 1800-tallet. Den orienterte seg etter *L’art pour l’art* som prinsipp. Sitt tilnavn fikk de i 1866 sa de ble slik omtalt i Alphonse Lemerres antologi *Le Parnasse contemporain* (hvorav det fulgte to bind til, i 1871 og 187). Navnet knytter an til Parnassos, som i gresk mytologi er «musenes fjell».

De mest fremtredende for gruppen var Charles Leconte de Lisle og Théophile Gautier. Andre viktige navn er Théodore de Banville, Paul Verlaine, Sully Prudhomme, José-Maria de Heredia, François Coppée og Albert Giraud.

Litteratur
----------

* Henri Mondor: *L'affaire du Parnasse. Stéphane Mallarmé et Anatole France.* Édition Fragrance, Paris 1951.
* Adolphe Racot: *Les parnassiens.* Minard, Paris 1968 (*Avant-Siècle* 1, ISSN 0067-2610).
* Maurice Souriau: *Histoire du Parnasse.* Spes, Paris 1929 (opptrykk: Slatkine, Genève 1972).

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC
 |
**Al Shean** (født 12. mai 1868 i Dornum i Ostfriesland i Det nordtyske forbund, død 12. august 1949 i New York City) var scenenavnet til den amerikanske komikeren **Albert Schönberg**.

Liv og virke
------------

Schönbergs far var tryllekunstner. Hans søster Minnie Schönberg giftet seg med Simon «Frenchie» Marx og deres barn ble siden kjent som de berømte Brødrene Marx.

Etter å ha skapt et navn for seg selv i vaudeville slo Shean seg sammen med Edward Gallagher og dannet duoen *Gallagher & Shean*. Selv om duoen hadde en viss suksess hadde de to mindre hell med å samarbeide og være venner, men jobbet sammen i løpet av 1910-tallet og 1920-tallet i vaudeville og på Broadway. De er mest kjent for deres kjenningsmelodi «Mister Gallagher and Mister Shean» som ble en slager i 1922. Sangen var skrevet for dem av Bryan Foy, sønn av Eddie Foy.

De hadde deres første opptreden sammen på turnen «The Rose Maid» i 1912, men kranglet og gikk fra hverandre to år etter. De kom sammen igjen i 1920 etter overtalelser fra Sheans søster Minnie Marx, og holdt da sammen til 1925.

Sheans sønn, også kalt for Al Shean, arbeidet i showene «The Rocky» og «Bullwinkle».

Referanser
----------

1. 1 2   Gemeinsame Normdatei, GND-ID 14091174X, besøkt 18. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Autorités BnF, BNF-ID 14828302z[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   filmportal.de, Filmportal-ID ec2bcfcc30b4483e9df224e3fc1ac7bd, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
4. 1 2   Shean, Al (12 May 1868–12 August 1949), comic actor, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
5. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 30. desember 2014[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Al Shean – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Al Shean på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) Al Shean i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (fr) Al Shean på Allociné Rediger på Wikidata

* (en) Al Shean på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) Al Shean hos The Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) Al Shean hos Internet Broadway Database Rediger på Wikidata
* (en) Al Shean hos American National Biography Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Prabook **·** Deutsche Biographie **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** MusicBrainz
 |

Portal: Tyskland
*Se pekerside for flere forekomster av Holsts gate.*

**Holsts gate** (1–13, 2a–10) er ei gate i Oslo. Den er nederst på Torshov, og går fra Sandakerveien til Valdresgata. Deretter fortsetter den som gangsti inn i Hallénparken. Kvartalet vest for Vogts gate tilhører bydel Sagene, mens østsida tilhører bydel Grünerløkka. Gata har navn etter statsråd Poul Christian Holst.

På nordsida av det første kvartalet ligger leiegårdene nr 2–10 fra slutten av 1800-tallet. I nr 2 bodde forfatteren Oskar Braaten fra han var seks år (1887) til 1899. Han omtaler gården som «Hjemmet». I nr 6 har Maritastiftelsen hovedkontor og en del av sin praktiske virksomhet innen rusomsorg og forebygging.

På sørsida ligger først en del av Sagene skole (adresse til Biermanns gate). Deretter følger Holsts gate 1 (mot gata) og 3 (bak denne). Disse gårdene har ei svært mangfoldig historie. De blei oppført for AS Sagene Festivitetslokale i 1897 (arkitekt Christian Reuter). Eiendommene var i kommunal eie fra 1927. Her har det vært bl.a serveringssted, varieté og teater (med tilnavnet «Afrika», omtalt hos Oskar Braaten), forsamlingslokale for Kristiania Indremisjon («Emmaus»), mødrehjem, sognekirke for Lilleborg menighet og kommunal fritidsklubb og mediesenter for ungdom. En tid var en rekke kvinneorganisasjoner samla i nr 1 under betegnelsen «Kvinnehuset». Nr. 3 drives fra 1998 av Sagene Janitsjarkorps.

Hallénparken på begge sider av Ring 2 er opprinnelig løkkeanlegget Vennelyst (Holsts gate 13). Hovedhuset fra 1821 brant ned i 1985.

Litteratur
----------

* Knut Are Tvedt, red. (2010). «Holsts gate». *Oslo byleksikon* (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 259-260. ISBN 978-82-573-1760-7.

Eksterne lenker
---------------

«Oslo kommune – Bydelsoversikt (H)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015. 

Portal: Oslo

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Oslo Byleksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
Utsikt fra Käflingsbergturm i Müritz nasjonalpark på Mecklenburgische Seenplatte
Båthus ved Reeckkanal

**Mecklenburgische Seenplatte** («Det mecklenburgiske innsjøplatå») er et sammenhengende område med innsjøer i det nordøstre Tyskland. Det ligger sør i delstaten Mecklenburg-Vorpommern, og strekker seg også litt inn i det nordlige Brandenburg. De største innsjøene er Müritz, Schweriner See, Plauer See, Fleesensee, Schmale Luzin og Kölpinsee. 

Området er en del av høydedraget den baltiske landrygg, et moreneområde fra istiden som strekker seg langs hele sørkysten av Østersjøen. Mecklenburgische Seenplatte er et av tre store innsjøregioner sør for Østersjøen, sammen med det pommerske innsjøplatå og de masuriske sjøer. De mange innsjøene ble dannet av rester av innlandsisen, som trakk seg tilbake for rundt 12 000 år siden. 

Blant verneområdene på Mecklenburgische Seenplatte er Müritz nasjonalpark, med Tysklands nest største innsjø. Andre er fuglereservatene Feldberger Seenlandschaft, Mecklenburgische Schweiz og Nossentiner/Schwinzer Heide.

Landskapet på Mecklenburgische Seenplatte er flatt og for en stor del dekket av skog og hei. Området er tynt befolket. Innsjøene er populære mål for friluftsliv, fiske og båtsport. De er også leveområde for et rikt plante- og dyreliv, inkludert også truede arter.

Referanser
----------

1. ↑  Aschoff, Christian. «retro|bib - Seite aus Brockhaus Konversationslexikon: Mechlinet - Mecklenburg». *www.retrobibliothek.de* **(tysk)**. Besøkt 18. august 2018. «Das vorherrschend flache Land durchzieht von Südosten nach Nordwesten ein niedriger und breiter Landrücken (Mecklenburger Seenplatte) mit einzelnen Seitenverzweigungen, der bis zu 140 m aufsteigt (Hohe Burg nordöstlich Warin 144 m) und die Wasserscheide zwischen Ostsee und Elbe bildet. Außerhalb dieses Landrückens ist teils Heideebene, teils fruchtbares Flachland, welches mit niedrigen Hügeln und zahlreichen Wiesenniederungen abwechselt. An der Südgrenze gegen die Prignitz erheben sich die Ruhner Berge zu 178 m. Man zählt über 300 Landseen, von denen der Müritzsee (133 qkm) und der Schweriner See (61 qkm) die größten sind.»
2. ↑  Tourismusverband »Mecklenburgische Seenplatte« e. V. Land of a thousand lakes. Besøkt 20. desember 2011.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Mecklenburgische Seenplatte – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Tourismusverband Mecklenburgische Seenplatte (tysk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** NKC **·** GeoNames
 |
Erik Olssons *Kojsa kojsa kum* på ytterveggen til Gotlands konstmuseum mot Sankt Hansgatan.
**Gotlands konstmuseum** er et kunstmuseum i Visby. Gotlands konstmuseum ble åpnet i 1988 i Gotlands første folkeskolebygning fra 1847 ved Sankt Hansgatan i Visby. Museet inngår i Gotlands museum. Museets egen kunstsamling består hovedsakelig av maleri og kunsthåndverk med tilknytning til Gotland fra tidlig 1800-tall til nåtiden.

Bygningen på Sankt Hansgatan 21, som siden 1997 er byggnadsminne, ble oppført 1847-58 etter tegninger av C Bergman som Visbys første folkeskole. Seinere ble den Visbys småskola. Fra slutten av 1950-årene ble bygningen disponert av Visby videregående skole. Etter at Säveskolan ble bygget i 1971 flyttet gymnaset ut og bygningen ble først og fremst benyttet for andre undervisningsformål. I 1987-88 ble bygningen totalrenovert og i forbindelse med dette flyttet det nyetablerte kunstmuseet inn i bygningen.

Referanser
----------

1. ↑  *Föreningen Gotlands forvänners fastigheter*, Gotländskt arkiv 1998

Eksterne lenker
---------------

* Gotlands konstmuseeums nettsted Arkivert 28. november 2012 hos Wayback Machine.

Portaler: Museum | Kunst | Sverige

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Det casparyske bånd** finnes i rota på planter, der det ligger rundt sentralsylinderen. Båndet ble først funnet av Robert Caspary (1865–1866), og fikk dermed navnet det casparyske bånd.

Det casparyske bånd består av en rekke endodermiceller, som er dekket med stoffet suberin. Suberin er et voksaktig stoff som er hydrofobt. Dette fører til at det casparyske bånd hindrer ukontrollert strømning av vann, ioner, mineraler og andre viktige stoffer planten trenger, siden vannet må diffundere gjennom cytoplasma i cellene. Båndet har også muligheten til å hindre tap av vann når det oppstår lavere vannkonsentrasjon i jorda enn i rota. Likevel kan Casparyske bånd i endodermis mest sannsynligivs laget av lignin, og inneholder ikke samme mengder suberin som man trodde tidligere.

På grunn av laget med suberin som ligger på utsiden av endodermicellene, blir vannet tvunget til å passere gjennom selve cellene og deres cellemembran på vei inn i planten. Det casparyske bånd styrer derfor mye av planters opptak av vann og andre stoffer, og er en svært viktig del av planten. Derfor er oppbygningen av det casparyske bånd noe av det første som skjer med en plante allerede i embryo.

Referanser
----------

1. ↑  «Suberin - Institutt for biovitenskap». *www.mn.uio.no* **(norsk)**. Besøkt 6. mai 2019.
2. ↑  «Lignin - Institutt for biovitenskap». *www.mn.uio.no* **(norsk)**. Besøkt 6. mai 2019.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica
 |
**Mecom** er et av de ledende medieselskapene i Europa, med base i London. Det har eierskap i medier i Norge, Danmark, Nederland, Tyskland, Polen, Sverige og Ukraina. Hovedområdet er lokale aviser, men de har også interesser i nasjonale aviser, samt magasiner, radio, tv og andre medier. 

Konsernet ble grunnlagt i 2000 av David Montgomery. Etter at selskapet i 2006 kjøpte opp Orkla Media for 7,5 milliarder kroner av Orkla, betød det en plutselig enorm ekspansjon og var en milepæl for Montgomery og hans Mecom. Orkla Media ble omdøpt til Edda Media. Våren 2007 ble hovedaksjonærene enige om å spytte inn til sammen rundt 7 milliarder kroner for ytterligere ekspansjon, noe som betød at selskapet ville bli Europas nest største mediekonsern.
5. desember 2011 kunngjorde Mecom i en børsmelding at Edda ble solgt til A-pressen. Konkurransetilsynet godkjente oppkjøpet under forutsetning av at A-pressen solgte *Demokraten* i Fredrikstad og én av avisene i Skien. Medietilsynet vurderte A-pressens kjøp ut fra medieeierskapsloven og godkjente kjøpet under forutsetning av at avisene *Varden*, *Østlandets Blad*, *Vestby Avis*, *Enebakk Avis*, *Ås Avis*, *Smaalenenes Avis* og *Rakkestad Avis* ble solgt.

Referanser
----------

1. ↑   www.morningstar.co.uk[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Sale of Edda Media to A-pressen». London Stock Exchange. 5. desember 2011.
3. ↑  «A-pressen må selge to aviser». Konkurransetilsynet. 27. juni 2012. Arkivert fra originalen 3. november 2012. Besøkt 1. juli 2012.
4. ↑  Edda Media-saken Arkivert 2. mars 2012 hos Wayback Machine. – Medietilsynet.
5. ↑  «Medietilsynet tillater A-pressens oppkjøp av Edda Media på vilkår». Medietilsynet. 15. august 2012. Arkivert fra originalen 26. februar 2014. Besøkt 29. august 2012.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
***Gothika*** er en amerikansk skrekkfilm fra 2003, regissert av Mathieu Kassovitz. Halle Berry spiller en psykiater ved et mentalsykehus som blir anklaget for å ha myrdet sin ektemann. Filmen kom ut 21. november 2003 i USA.

Sammendrag
----------

Psykiater Dr. Miranda Grey (Halle Berry) arbeider ved et mentalsykehus. På vei hjem havner hun i en bilulykke etter å ha prøvd å unngå en jente (Kathleen Mackey) i veibanen. Jenta viser seg å være et spøkelse, og besetter Miranda. Senere våkner hun ved samme sykehus som hun jobber ved, og blir behandlet av hennes medarbeider, Dr. Pete Graham (Robert Downey Jr.). Hun husker ingenting fra bilulykken. Til sin store skrekk oppdager hun at ektemannen Douglas (Charles S. Dutton) ble brutalt myrdet, og at hun er politiets hovedmistenkte.

Miranda blir venn med en pasient, Chloe Sava, som forteller at hun ble voldtatt ved sykehuset. Miranda tror ikke på dette, før hun blir vitne til at noen voldtar Chloe. Miranda begynner å få tilbake hukommelsen, og husker at hun drepte sin mann. Hun innser at spøkelset brukte henne til å myrde Douglas, og derfor peker alle bevis mot henne. Hun stikker av, og prøver å bli kvitt spøkelset. Politiet arresterer henne, og setter henne i fengsel. Miranda innser at sheriff Ryan, bestevennen til Douglas, er den virkelige morderen - og voldtektsmannen som hadde gått løs på Chloe.

Ett år senere snakker Miranda og Chloe om hvordan de har kommet seg gjennom de traumatiske hendelsene de har opplevd. Miranda påstår å være helt fri for spøkelsets innflytelse. Men plutselig ser hun en ung gutt stå midt i veien, og i ferd med å bli truffet av en brannbil. Miranda roper at gutten må flytte seg, men brannbilen kjører rett gjennom gutten uten å skade ham. Miranda innser at gutten er et spøkelse. Filmen avsluttes med en plakat som henger på en lyktestolpe, med ordene "Har du sett Tim?" og et bilde av den samme gutten.

Rolleliste
----------

* Halle Berry som Dr. Miranda Grey
* Robert Downey jr. som Dr. Pete Graham
* Charles S. Dutton som Dr. Douglas Grey
* John Carroll Lynch som Sheriff Ryan
* Penélope Cruz som Chloe Sava

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Gothika (film) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) *Gothika* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Gothika* hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (sv) *Gothika* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) *Gothika* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata

* (en) *Gothika* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Gothika* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Gothika* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Gothika* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *Gothika* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *Gothika* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata
* Film-trailer, youtube.com
**Casinò Lugano**, tidligere kjent som **Teatro Kursaal**, er et kasino og teater i byen Lugano i Sveits. Bygningen ble tegnet av den italienske arkitekten Achille Sfondrini i 1804. Den opprinnelige bygningen ble stengt i 1997 og revet i 2001 for å gi plass til en ny og større kasinobygning. Det nye kasinoet, Casinò Lugano, åpnet dørene 29. november 2002. Den første utgaven av Eurovision Song Contest ble arrangert i kasinoet 24. mai 1956.

Historie
--------

Kasinoets historie strekker seg tilbake til 1804, da den første kasinoforeningen ble dannet med mål om å skape en «kafé med spillerom». De neste tiårene pågikk det en lokal drakamp mellom turisme, teater og kasino, frem til 1885, da Luganos teaterforening ble dannet. Målet var å skape en bygning for teater og musikk, dans og show.

I 1912 fikk foreningen lisens til å drive spillvirksomhet av mindre omfang, og i 1922 skiftet foreningen navn til Lugano Casino Kursaal og teaterforening. Etter den økonomiske krisen i 1929 klarte Kursaal-teatret å bygge opp driften igjen og satte nye omsetningsrekorder utover i 1940-årene. I 1946 omsatte komplekset for 641 777 sveitsiske franc og arrangerte 8 operaforestillinger, 45 teatershow, 16 konserter og 284 dager med kinovisninger.

Den første utgaven av Eurovision Song Contest ble arrangert i komplekset torsdag 24. mai 1956.

I 1992 fikk Teatro Kursaal spillemaskiner og rullett, og året etter ble den sveitsiske grunnloven endret, slik at komplekset ble et fullskala kasino. Den opprinnelige bygningen stengte dørene i 1997, og 29. november 2002 åpnet et helt nytt kasino under navnet Casinò Lugano SA. Kasinoet eies av Lugano kommune (67 prosent av aksjene), Casinos Austria Swiss (29 prosent) samt flere mindre, private aksjonærer.

I 2014 ble Casinò Lugano pusset opp og ombygget innvendig.

Referanser
----------

1. 1 2 3  «History | Casinò Lugano». *www.casinolugano.ch* **(engelsk)**. Arkivert fra originalen 10. juli 2018. Besøkt 21. juli 2018.
2. ↑  «Lugano 1956 – Eurovision Song Contest». *eurovision.tv*. EBU. Besøkt 21. juli 2018.
3. ↑  «Casino Lugano - 2018 All You Need to Know Before You Go (with Photos) - TripAdvisor». *TripAdvisor* **(engelsk)**. Besøkt 21. juli 2018.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

|
|  |
| Forgjenger :**Ingen**

 | **Eurovision Song Contest Arena**1956 | Etterfølger :**Großer Sendesaal des hessischen RundfunksFrankfurt am Main** |
**Kongsnegl**, **kong**, **kongen**, **buhund** (*Buccinum undatum*), er et bløtdyr og tilhører snegler i gruppen forgjellesnegler. Den er en stor snegleart i familien kongsnegler, (Buccinidae). Navnet kommer av *kong*, en *byll* (ikke konge).

Den er utbredet langs hele kysten av Norge. Noen land driver kommersiell handel med kongsnegl.

Utseende
--------

Kongsnegl er 10 – 11 centimeter lang. Skallet er kraftig spiralformet og har en skulpturert overflate. Kroppen er lys med mørkere runde flekker. 

Snegler i saltvann tilhører forgjellesneglene og har en renneformet utvekst i skallåpningen, som har forbindelse med ånderøret.

Levevis
-------

Kongsnegl lever i havet (saltvann), fra fjæra-1200meters dyp, som rovdyr på andre bunnlevende dyr. 

Kongsnegl er også enkjønnet, enten hanner eller hunner. Hunnen legger egg i gelékapsler. En kapsel kan inneholde opptil 1 000 egg. Hver hunn kan legg ca. 2 000 slike eggkapsler, men bare et fåtall lever opp til voksne snegler. Kapslene er klebrige og legges på samme plass i en gruppe. I hver av kapslene klekkes om lag 30 av eggene, resten er *næringsegg*, og nistepakke eller mat til de andre. Senere spiser embryonene hverandre slik at det til slutt er bare ca. 10 små snegler på 1-2 cm. lengde. Disse forlater så eggkapslen.

Systematisk inndeling
---------------------

Denne inndelingen følger Bouchet & Rocroi 2005 (se litteraturliste).

**Treliste**
* bløtdyr (Mollusca)
	+ **Snegler** (Gastropoda)
		- Caenogastropoda
			* orden Neogastropoda
				+ delgruppe Ptenoglossa J.E. Gray, 1853
					- overfamilie Buccinoidea
						* familie kongsnegler (Buccinidae)
							+ **kongsnegl (*Buccinum undatum*)**

Litteratur
----------

* Bouchet, P. & Rocroi, J.-P. (J. Fryda, B. Hausdorf, W. Ponder, A. Valdés og A. Warén ) 2005. *Classification and Nomenclator of Gastropod Families*. Malacologia (vol. 47) 1-2. side 1-397.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Kongesnegl* – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen Rediger på Wikidata

* (en) *Kongesnegl* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *Kongesnegl* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *Kongesnegl* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *Kongesnegl* hos Fossilworks Rediger på Wikidata

* (en) *Kongesnegl* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Kongesnegl* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Buccinum undatum* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Buccinum undatum* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Buccinum undatum* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie
 |
**Kongslysslekta** (*Verbascum*) er en slekt med ca 250 arter. Slekta hører etter ny biologisk systematikk til brunrotfamilien, dvs. den gjenværende delen av Scrophulariaceae. Slekta har sin opprinnelige utbredelse i Europa og Asia, med høyest diversitet i middelhavsområdet. Mange arter har nå en mye videre utbredelse grunnet menneskelig aktivitet. 

Kongslys er toårige eller flerårige, men det finnes også ettårige. Alle artene har samme vekstform; en tett bladrosett som på et tidspunkt produserer en blomsterstengel som hos noen arter kan være forgreina. Bladsettinga er alternerende, dvs. bladene sitter enkeltvis i spiral oppover stengelen. Bladene er ofte tett håra, men hos noen arter er bladene glatte. Blomsten er samkrona med fem kronfliker og blomsten er som regel radiærsymmetrisk. Gult er den vanligste blomsterfargen, men oransje, rødbrun, lilla, blå og hvit forekommer. Frukten er en kapsel med mange små frø.

Arter
-----

I Norge har vi to opprinnelige arter som er vanlige i lavlandet sør i landet:  

Filtkongslys (*V. thapsus*)  

Mørkkongslys (*V. nigrum*)  

I tillegg regner siste utgave av Lids flora to arter som mulig bofaste pluss at ni andre arter som har vært funnet i Norge, nevnes. Disse ni er også gitt norske navn i Artsdatabankens liste over norske navn på karplanter:  
  

Mulig bofaste:  

Fiolkongslys (*V. phoeniceum* L.)  

Melkongslys (*V. lychnitis* L.)  

Svært sjeldent funne og trolig ikke bofaste:  

sommerkongslys (*V. blattaria* L.)  

fransk konslys (*V. chaixii* Vill.)  

prydkongslys (*V. densiflorum* Bertol.)  

tyrkerkongslys (*V. olympicum* Boiss.)  

russekongslys (*V. ovalifolium* Donn ex Sims)  

hjertekongslys (*V. phlomoides* L.)  

pyramidekongslys ('V. pyramidatum *M.Bieb.)*
praktkongslys (*V. speciosum* Schrad.)  

kjertelkongslys (*V. virgatum* Stokes)

Referanser
----------

1. ↑  Lid, J. og D. T. Lid (2005). R. Elven, red. *Norsk flora*. Oslo: Samlaget. ISBN 82-521-6029-8.
2. ↑   «Artsdatabanken». Besøkt 23. juli 2012.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Kongslysslekta* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *Kongslysslekta* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *Kongslysslekta* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *Kongslysslekta* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Kongslysslekta* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kongslysslekta* hos The International Plant Names Index Rediger på Wikidata

* (en) *Kongslysslekta* hos Tropicos Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Verbascum* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Verbascum* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Verbascum* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Encyclopædia Universalis **·** GND **·** LCCN
 |