recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Hampstead undergrunnsstasjon** er en stasjon i Londons undergrunnsbane. Den ligger på Northern-linjens Edgware-gren, mellom stasjonene Golders Green og Belsize Park.

Stasjonen ble åpnet den 22. juni 1907 av Charing Cross, Euston & Hampstead Railway. Beliggenheten ved veikrysset *Heath Street* og *Hampstead High Street* førte til navneforslaget **Heath Street** for stasjonen, og dette navnet er fortsatt synlig i den opprinnelige flisleggingen ved plattformene. Hampstead undergrunnsstasjon ligger under en bratt bakke, og plattformene ligger lenger under jorden enn ved noen annen undergrunnsstasjon i London; 58,5 meter under bakkenivå. Dette medfører også den dypeste heissjakten på nettverket, og en spiraltrapp på 320 trinn. Trappen skal kun brukes i nødtilfeller.

Nord for stasjonen (mot Golders Green) ligger den uferdige stasjonen *North End* eller *Bull & Bush*. Hampstead Heath stasjon på North London-linjen ligger 10-15 minutters gange unna.

* TrappeoppgangenTrappeoppgangen
* Sydgående plattform (mot det sentrale London)Sydgående plattform (mot det sentrale London)


| **Forrige stasjon** |   |  London Underground |   | **Neste stasjon**
 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Golders GreenEdgware |  | Northern-linjen Northern-linjengren Edgware |  | Belsize ParkMorden |

Eksterne lenker
---------------

* Hampstead Underground Station Transport for London (Engelsk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Kolerapandemien i 1863–1875**, eller *den fjerde kolerapandemien*, var en pandemi av kolera som herjet mellom 1863 og 1875. Den er kjent som den fjerde av flere kolerapandemier som fant sted i Asia og Europa på 1800- og 1900-tallet, og den fulgte etter den tredje kolerapandemien og ble etterfulgt av den femte kolerapandemien. 

Pandemien begynte i India og spredte seg derifra med pilegrimene til Mekka gjennom Midtøsten til Europa, USA, Afrika og Russland. Under denne pandemien ble man mer sikre på kunnskapen om dens årsaker ved at de tidligere erfaringer fra det forutgående utbruddet fra 1854 ble konstatert å stemme i London, der det dårlige avløpssystemet som man hadde bestemt seg for å få på plass, enda ikke var ferdig.[] Dødstallene var høye, og detaljerte studier bekreftet at hygieneproblemet var en vesentlig faktor.[]

Referanser
----------

1. ↑  Smallman-Raynor, Matthew R.; Cliff, Andrew D. (June 2004). «Impact of infectious diseases on war». *Infectious Disease Clinics of North America*. 18 (2): 341–368. doi:10.1016/j.idc.2004.01.009. PMID 15145384.
Ivan Ropets rusisske pavilion
**Verdensutstillingen i Paris i 1878**, (**Exposition Universelle**) var den tredje offisielle verdensutstillingen som ble avholdt i Paris. Den ble avholdt fra 1. mai til 10. november 1878. Utstillingen feiret Frankrikes gjenoppbygning etter nederlaget i Den fransk-prøyssiske krig i 1870. 

Bygningene på utstillingsområdene sto uferdige på åpningsdagen ettersom den franske regjeringen hadde hatt politiske problemer og ikke hatt særlig tid til utstillingen. Det ble satt inn sterke krefter i arbeidet med ferdigstillelsen og 1. juni var utstillingsbygningene endelig ferdigbygget. 

Utstillingen var mye større enn noen annen utstilling som hadde blitt avholdt tidligere. Den dekket et areal på 267 kvadratkilometer og hovedbygningen på Marsmarken dekket et areal på 219 kvadratkilometer. De franske utstillerne opptok halvparten av utstillingsplassen, mens resten var delt mellom de resterende deltakerlandene. Tyskland var den eneste store nasjonen som ikke deltok i utstillingen.

For anledningen var det installert 64 av Pavel Jablotsjkovs elektriske buelamper som lyste opp halve Avenue de l'Opéra, Place du Théâtre-Français (dagens Place André-Malraux) og Place de l'Opéra. Lampene ble drevet av Zénobe Gramme-dynamoer.

Over 13 millioner gjester besøkte utstillingen, noe som gjorde den til en finansiell suksess. 

| * v
* d
* r
Verdensutstillinger |
| --- |
| 1851 (London) **·** 1855 (Paris) **·** 1862 (London) **·** 1867 (Paris) **·** 1873 (Wien) **·** 1876 (Philadelphia) **·** 1878 (Paris) **·** 1880 (Melbourne) **·** 1888 (Barcelona) **·** 1889 (Paris) **·** 1893 (Chicago) **·** 1897 (Brussel) **·** 1900 (Paris) **·** 1901 (Buffalo) **·** 1904 (St. Louis) **·** 1907 (Jamestown) **·** 1909 (Seattle) **·** 1915 (San Francisco) **·** 1917 (San Diego) **·** 1925 (Paris) **·** 1929 (Sevilla) **·** 1929 (Barcelona) **·** 1931 (Paris) **·** 1933 (Chicago) **·** 1935 (Brussel) **·** 1937 (Paris) **·** 1939 (New York) **·** 1958 (Brussel) **·** 1962 (Seattle) **·** 1964 (New York) **·** 1967 (Montreal) **·** 1968 (San Antonio) **·** 1970 (Osaka) **·** 1974 (Spokane) **·** 1982 (Knoxville) **·** 1984 (Louisiana) **·** 1985 (Tsukuba) **·** 1986 (Vancouver) **·** 1988 (Brisbane) **·** 1992 (Sevilla) **·** 1992 (Genova) **·** 1993 (Daejeon) **·** 1998 (Lisboa) **·** 2000 (Hannover) **·** 2005 (Aichi) **·** 2008 (Zaragoza) **·** 2010 (Shanghai) **·** 2012 (Yeosu) **·** 2015 (Milano) **·** 2020 (Dubai) **·** 2025 (Osaka) |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC
 |
Hovedinngangen til utstillingsområdet
**Verdensutstillingen i Milano i 1906**, **Esposizione Internazionale del Sempione**, var en verdensutstilling avholdt i Milano, Italia for å feire åpningen av Simplontunnelen i 1906. Utstillingen ble åpnet 28. april 1906 av kong Viktor Emmanuel III og dronning Elena og lukket 11. november samme år. 

Utstillingen inneholdt 200 bygninger fordelt på et område på 100 hektar. 25 land deltok i utstillingen og 10 millioner gjester besøkte den. 

3. august brøt det ut brann i *Den dekorative kunsts palass*. Brannen ødela Ungarns og Italias kunst- og arkitekturutstilling og forvoldte skader for opp mot 2 millioner dollars. Blant de ødelagte gjenstandene var den originale modellen av Duomo di Milano og håndskrevne dokumenter fra Alessandro Volta og Napoléon Bonaparte.

Referanser
----------

1. ↑  Fire in Milan Exposition, The New York Times, 4. august 1906

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
**Memphis-mafiaen** er det uoffisielle navnet på staben av livvakter, sikkerhetsfolk og medhjelpere som konstant befant seg i nærheten av Elvis Presley.

Der var snakk om en klikk på – i perioder – opp til 30 personer; klakører, skolekamerater, soldatkamerater og andre venner. Allerede tidlig i Presleys karriere dannet det seg en slik krets rundt ham, og han hadde et slikt følge like til sin død. Tilnavnet 'Memphis-mafiaen' fikk de i Las Vegas i begynnelsen av 1960-årene, da gruppen på en løssluppen tur på byen møtte på en journalist på en nattklubb. I en artikkel dagen etter kalte hun dem *The Memphis Mafia* som parallell til Frank Sinatras *The Rat Pack*. Navnet ble hengende ved dem, men Elvis selv yndet å kalle dem *El's Angels* – *Elvis' Engler*.

Gruppen sto til disposisjon for Elvis Presley døgnet rundt, året rundt, og fungerte som en menneskelig beskyttelsesmur mot verden utenfor. De fulgte ukritisk Elvis' minste vink; til gjengjeld fikk de en god lønn og ble overøst med dyre gaver, som smykker, ur og biler. Memphis-mafiaens medlemmer måtte alle ukritisk underkaste seg alle Elvis' luner. Ingen av gruppens medlemmer fortalte om forholdene før kort tid før Elvis' død. Da skrev to av dem, to fettere med etternavnet West, den avslørende boken *Elvis, What Happened?*. Der stilte de kritiske spørsmål til Elvis Presleys levemåte.

Referanser
----------

1. ↑  «Om Memphis-mafiaen - www.blacksheep.com». Arkivert fra originalen 18. august 2000. Besøkt 20. juni 2016.
2. ↑  ISBN 87-91014-70-0 - Karsten Jørgensens Elvis Presley-leksikon *Heartbreak Hotel Elvis Presley A-Z*, side 206
3. ↑  ISBN 87-7365-693-3 *Elvis og mig* av Priscilla Beaulieu Presley (dansk utgave), side 92-96
4. ↑  Omtale av boken *Elvis, What Happened?*

Eksterne lenker
---------------

* Experts (nettsted): Presley, Elvis: Memphis Mafia Arkivert 6. november 2006 hos Wayback Machine.
* The Memphis Mafia: intervjuer med de fleste medlemmene av 'The Memphis Mafia'
* Elvis Information: nylig foretatte dybde-intervjuer med 'The Memphis Mafia', deriblant Elvis' slektning
* The Elvis Mob
* Det offisielle nettstedet til Joe Esposito
* Jerry Scheff TCB (nettsider) Arkivert 19. september 2014 hos Wayback Machine.
* Intervjuer med 'The Memphis Mafia' på nettstedet 'Elvis Australia'
**Verdi Barberis** (født 27. juni 1928 i Albury i New South Wales, død 6. januar 2005 i Albury) var en australsk vektløfter som deltok i de olympiske leker 1952 i Helsingfors og 1956 i Melbourne.

Barberis vant en olympisk bronsemedalje i vektløfting under sommer-OL 1952 i Helsingfors. Han kom på tredjeplass i den tredje letteste vektklassen, lettvekt, opp til 67,5 kg, bak Thomas Kono fra USA og Jevgenij Lopatin fra Sovjetunionen. Barberis løftet sammenlagt 350,0 kg, 12,5 kg mindre enn gullmedaljevinneren.

OL-medaljer
-----------

* 1952 Finlands flagg Helsingfors - Bronse Bronse i vektløfting, lettvekt (67,5 kg) Australias flagg Australia

Eksterne lenker
---------------

* (en) Verdi Barberis – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Verdi Barberis – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Verdi Barberis – Australian Olympic Committee Rediger på Wikidata

* (en) Verdi Barberis – Commonwealth Games Federation Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Byrrangafjellene** (russisk Горы Бырранга, *Gory Byrranga*) er en fjellkjede midt på Tajmyrhalvøya i Sibir i Russland, som ligger nord og vest for Tajmyrsjøen. Den strekker seg om lag 1 100 km og danner en stor sving som går om lag fra sørvest til nordøst. Byrrangafjellene består av siltstein og intrusive bergarter av nøytral sanmensetning, men det er også store områder med kalkstein. Fjellkjeden har dypere kløfter og raviner, samt noen få små isbreer i øst. Fjellene er ikke særskilt høye, om lag 500 meter over havet, men den høyeste toppen strekker seg opp til 1 146 meter over havet. 

Elvene Khutadabiga og Tsjetyrekh har kildene sine i Byrrangafjellene. Den nedre delen av elva Tajmyr renner nordover gjennom fjellene. Lavlandet nord og sør for disse fjellene er dekte av tundra, små innsjøer og våtmarker. 

Selv om de ble utforsket i 1746 er Byrrangafjellene et av de minst kjente områder i Arktis. Klimaet er kontinentalt og hardt med mange snøstormer om vinteren. 

Fjellet ligger i Krasnojarsk kraj og er en del av Det store arktiske statlige naturreservatet, det største naturreservatet i Russland. Området er derimot svært fjerntliggende, med nesten ingen bosetninger eller veier.

Referanser
----------

1. ↑  Byrranga *Peakbagger.com*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GeoNames
 |
*Cholera morbus*, fransk karikatur fra 1830
Løpeseddel fra New York i 1832. Rådene viser datidens manglende kunnskap om sykdommen.
**Kolerapandemien i 1827–1835**, eller **den andre kolerapandemien**, var en pandemi av kolera som fant sted mellom 1827 og 1835. Den er kjent som den andre av flere kolerapandemier som fant sted i Asia og Europa på 1800- og 1900-tallet, og den fulgte få år etter den første kolerapandemien (1817–1824) og ble fulgt av den tredje kolerapandemien (1839–1856).

Utbredelse
----------

Pandemien hadde sitt opphav i Bengal i 1827 og spredte seg derfra og nådde Afghanistan og Persia i 1829. I august 1829 nådde koleraen Orenburg, for deretter å spre seg til ulike deler av Russland, etter hvert inkludert de vestligste delene av keiserriket. Etter å ha rammet Warszawa, nådde pandemien Berlin og Wien i august 1831. Samme år rammet pandemien Mesopotamia og Den arabiske halvøy og pilegrimer som hadde besøkt Mekka brakte smitten til Palestina, Syria og Egypt. I oktober 1831 kom koleraen til Storbritannia og i løpet av 1832 var store deler av Vest-Europa rammet. I juni 1832 var smitten brakt til Montreal og New York og i 1833 var deler av Latin-Amerika rammet sammen med Portugal og Spania. Java ble rammet i 1834 og fram til 1835 førte pilegrimer pandemien til Sudan, Etiopia, Somalia og Zanzibar. Øst-Asia med Kina og Japan ble ikke rammet av den andre kolerapandemien.

Koleraen nådde også Norge og Henrik Wergeland skrev et teaterstykke om den, *Den indiske Cholera* i 1835. Her gav han britisk kolonialisme skylden for spredningen av epidemien.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  Hayes, J.N. (2005). *Epidemics and Pandemics. Their Impacts on Human History*. Santa Barbara, CA: ABC-CLIO, s. 211–225. ISBN 978-1851096589
2. ↑  'Den indiske Cholera' – seminar om Wergeland og imperialismen, Ingeborg Refling Hagens Kulturhus, 2018, lest 8. april 2020
**Wayne Melville «Byrle» Klinck** (født 20. juni 1934, død 15. april 2016) var en canadisk ishockeyspiller som deltok i de olympiske vinterleker 1956 i Cortina d'Ampezzo.

Klinck vant en olympisk bronsemedalje i ishockey under vinter-OL 1956 i Cortina d'Ampezzo. Han var med på det canadiske ishockeylaget som kom på tredjeplass i turneringen bak Sovjetunionen og USA. Det var ti lag som deltok, etter gruppespillet spilte de seks beste lagen en enkeltserie der alle lagene møttes en gang. Canada vant tre og tapte to kamper i sluttspillsserien. Sovjetunionen vant alle fem kampene og vant serien med maksimale ti poeng foran USA med åtte og Canada med seks. OL-turneringen var også det 23. verdensmesterskapet i ishockey.

OL-medaljer
-----------

* 1956 Italias flagg Cortina d'Ampezzo - Bronse Bronse i ishockey Canadas flagg Canada

Referanser
----------

1. 1 2   web.archive.org[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   www.hockeydb.com[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   www.tributearchive.com[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Byrle Klinck – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Byrle Klinck – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Byrle Klinck – Hockeydb.com Rediger på Wikidata

* (en) Byrle Klinck – Eliteprospects.com Rediger på Wikidata
**Rogaland auto as** ble stiftet i 1946 av Paul Bang og Einar Schei.

Importen av motorsyklene Horex og Maico startet tidlig på 1950 tallet fra Tyskland. Fra 1960 begynte importen av Tempo nyttekjøretøy, bedre kjent som Rapid og Matador, og var en av meget få Bilimportører som lå utenfor Oslo området. Salget gjennom et stort forhandlernett utviklet seg gjennom 60 og 70 tallet, til å bli de nest mest solgte lette vare og lastebiler i Norge etter Volkswagen. 

Tempo fabrikken fusjonerte med Hanomag-Henschel og Mercedes Benz kjøpte i 1974 produksjonen, og distribusjonen ble tatt over av Bertel O.Steen.
Rogaland auto as overtok importen av Fiat laste- og varebiler (senere Iveco) fra 1975 og solgte disse gjennom det eksisterende forhandlernettet.

Ole Paul Bang overtok ledelsen av firmaet i 1978, og utviklet driften fra 40 millioner til 200 millioner.
Iveco ville selv overta importen til Norge og terminerte kontrakten i 1985 og firmaet overtok GM Opel agenturet i Stavanger. I 1988 kom bankkrisen, og bilmarkedet skrumpet fra 170.000 biler til 70.000 på få år, og måtte se seg nødt til å innstille driften i 1991.
**Gustav Arne Kramer** (født 13. april 1934 i Bærum, død 5. november 2019) var en norsk jazzmusiker (klarinett) og instrumentreparatør.

Hans interesse for musikk startet i barndommen i Evje musikkorps. Videre gikk den musikalske veien via Sandvika Musikkorps til Gardemusikken mens han gikk på Valler videregående skole. I tidsrommet 1953–63 var han med i Big Chief Jazzband med Eivind Solberg, Gerhard Aspheim, Øistein Lund, Ola Sværen og Bjørn Pedersen. I tillegg deltok han i flere fjernsynssendinger - for eksempel "Musikk for swingende" fra 19.07.1986 - og plateinnspillinger, blant annet «Wrap your troubles in dreams» (1954)[] og «Kansas city man blues» (1955).[]

Etter læretid hos instrumentmaker Ivar Lundgren i Teatergaten i Oslo, etablerte han sitt firma på Nesodden i 1965, «Gustav Kramer – reparasjon av blåseinstrumenter».

Kramer stilte i 1979 ut sin samling frimerker med jazzmotiv. Kramer skrev manus til filmen «Men Olsenbanden var ikke død» fra 1984, som fikk Chaplin-prisen i 1986. Han var redaktør og programleder for 50 sendinger av Forbrukerradioens *Jazzradio’n* i 1991.

I 2006 ble han medlem av Cabinorkesteret i Drøbak. Året 2012 utga han boken *Mine 10 år med Chiefen* som ble lansert under Big Chief Jazzbands 60-årsjubileum i gamle Logen i Oslo. I 2016 var han medforfatter/-redaktør for boken "Jazzå ....? Myter og humor i norsk jazz" - en bok om jazzhumor. I 2018 - 84 år gammel - var man med på innspillingen av Jan Braathens CD "In the shadow of the forth dimention"

Han var gift med Rigmor Saue (1931–2001), som var en aktiv portrettmaler og den som i 1984 malte Munch-maleriene i filmen "Men Olsenbanden var ikke død".

Utgivelser
----------

* Gustav Kramer. *Mine 10 år i Chiefen*. Akademika. ISBN 9788291379326. Arkivert fra originalen 27. august 2016. Besøkt 3. juli 2016.
* Bjørn Stendahl, Petter Pettersson og Gustav Kramer (red.), *Jazzå ... ? Myter og humor i norsk jazz*, Musikkhuset forlag, 2016

Referanser
----------

1. 1 2 3   bgr.vareminnesider.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Freddy Nilsen, *Bok om ti år med «Chiefen»* i Asker og Bærum budstikke den 14. februar 2013.
3. ↑  *For jazzlovers* i VG den 18. april 1979.
4. ↑  Kurt Bakkemoen, *Olsen-bandens norske pappa* i *VG* den 11. august 1980.
5. ↑  NRK. «Jazzradio'n 5 år». Besøkt 3. juli 2016.
6. ↑  Mariann Leines Dahle, *Jazzklare Cabin-gutter* i Akershus amtstidende den 29. august 2012.
7. ↑  «Mine 10 år i Chiefen». *www.akademika.no*. ISBN 9788291379326. Arkivert fra originalen 27. august 2016. Besøkt 3. juli 2016.
8. ↑  Audun Vinger, *Du skal høre mye* i Dagens Næringsliv den 23. desember 2016.
9. ↑  «Jan Braathen Album». *www.janbraathen.com*. Besøkt 30. oktober 2019.
10. ↑  Ut i helgen fra Østlandets blad den 30. juli 2004.
11. ↑  Sven Krohn, *Munter manipulering med Munch* i Aftenpostens A-magasin den 21. juli 1984.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Gustav Arne Kramer på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
* (en) Gustav Arne Kramer på Discogs Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** Discogs
 |
*Byrkjelo stadion*  Foto: C. Hill, 2012 
**Byrkjelo stadion** er et kombinert idrettsanlegg for fotball og friidrett på Byrkjelo i bygda Breim i Gloppen kommune. Anlegget ble i 1981 oppgradert med kunststoffdekket spurtan på løpebanen på halvmånen i søndre sving. Fotballbanen har gressmatte. Stadionet var opprinnelig hjemmebanen til det lokale idrettslaget Indre Breim Idrettslag, men etter sammenslåingen av idretten i Breim, er dette nå hovedanlegget til Breimsbygda idrettslag og hjemmebanen til Gloppen Friidrettslag.

Stadionet har tribune langs den vestlige langsiden. Like ved banen ligger Breim skole. Skolens garderobeanlegg nyttes ved arrangementer på Byrkjelo stadion.

Året etter utbyggelsen av det nye anlegget, ble det utnevnt til fylkesanlegg for friidrett i Sogn og Fjordane. Samme år fikk ble det årlige friidrettssevnet Byrkjelo Games sin oppstart. Over de neste tjue årene trakk stevnet både olympiske mestre og verdensmestre. 

Hovedmesterskapet (NM) i friidrett ble arrangert på Byrkjelo stadion i 1988, 1999 og 2018.

Eksterne lenker
---------------

* stadionsiden.com
***The False Road*** er en amerikansk stum kriminaldramafilm fra 1920, regissert av Fred Niblo. Hovedrollen spilles av Enid Bennett.

Handling
--------

Roger Moran, et medlem av en kriminell gjeng ledet av Mike Wilson, løslates fra fengsel etter å ha sonet en dom på to år. Han ønsker å forlate det kriminelle livet sitt, men kjæresten Betty Palmer - medlem av den samme gjengen - ønsker ikke bli lovlydig. Roger forlater henne til slutt, og finner seg en jobb hos en sympatisk bank-mann: Joshua Starbuck.

Men en dag gjør noen innbrudd i banken deres, og innholdet i et pengeskap blir stjålet. Det viser seg at bakmennene er to medlemmer av Rogers tidligere gjeng. Han sporer dem til New York, og overbeviser dem om at han ønsker å komme tilbake til gjengen. Men egentlig ønsker han bare finne ut hvor de oppbevarer pengene. Men situasjonen går ikke helt som Roger hadde planlagt, og Betty kommer også tilbake i livet hans.

Skuespillere
------------

* Enid Bennett som Betty Palmer
* Lloyd Hughes som Roger Moran, en lommetyv
* Wade Boteler som Mike Wilson
* Lucille Young som Frisco Minnie
* Charles Smiley som Joshua Starbuck
* Edith Yorke som moren til Starbuck
* Gordon Mullen som

Bildegalleri
------------

* Filmen på nett
* 
* 
*

Referanser
----------

1. ↑  The False Road
2. ↑  THE FALSE ROAD

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The False Road* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The False Road* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) *The False Road* på American Film Institute Rediger på Wikidata
*For triatleten, se Dmitrij Poljanskij (triatlet)*

**Dmitrij Stepanovitsj Poljanskij** (født 7. november 1917 i Luhansk, Ukraina, død 2001) var en fremtredende sovjetisk politiker.

Poljanskij ble født i en bondehytte i Luhansk, Ukraina på samme dag som utbruddet av den russiske revolusjon. I årene 1924–1931 var han elev ved grunnskolen i Slavyanoserbsk.

I 1930 ble han medlem av *Ungkommunistenes Liga*, og i 1932 begynte han å arbeide på et statlig kollektivbruk. Poljanskij fullførte sin utdannelse ved Landbruksinstituttet i Kharkov i 1939, og arbeidet i årene 1939–1940 i den regionale partikomitéen i Kharkov som formann av departementet for unge bønder.

I 1940 sluttet Poljanskij seg til Den røde armé. Samme år ble han elev ved skolen til den sentrale partiorganisasjonen, og fikk sin avgangseksamen i 1942.

Poljanskij steg raskt i gradene innenfor det kommunistiske partiets administrative rekker. I årene 1942–1945 var han førstesekretær av komitéen for en lokalavdeling av kommunistpartiet i Novosibirsk, i Altaj-territoriet. I årene 1945–1949 arbeidet han innenfor kommunistpartiets Personell-departement, og var inspektør av Sentralkomitéen. Mellom 1949 og 1952 var han andresekretær for partiets regionale komité på Krim, og i perioden 1952–1953 var han formann av kommunistpartiets Utøvende komité for regionen Krim.

Etter Josef Stalins bortgang, ble han i 1953 utnevnt til førstesekretær av partikomitéen på Krim. Denne stillingen hadde han frem til 1955, da han ble førstesekretær for kommunistpartiet i Orenburg frem til 1957. 

Fra februar 1957 til april 1958 var Poljanskij kommunistpartiets førstesekretær i Krasnodar.

I 1954 ble Poljanskij det yngste medlem av det Sovjetiske Presidium. Der var han medlem frem til 1979.

I 1958 erstattet han Frol Kozlov som statsminister av («formann av ministerrådet») i Den russiske sovjetiske føderative sosialistrepublikk, et embede han besatt frem til 1962. I 1960 besøkte han USA som lederen for en sovjetisk delegasjon.

I perioden 1962–1965 var Poljanskij visestatsminister av Sovjetunionen, og i perioden 1965–1973 første visestatsminister av Sovjetunionen.
Mellom 1966 og 1976 var Poljanskij medlem av Politbyrået i Sovjetunionen. I perioden 1973–1976 var han Sovjetunionens landbruksminister.

Grunnet en intern strid i kommunistpartiet, hvor han kom i konflikt med Leonid Bresjnev, mistet han imidlertid sin posisjon i Politbyrået i 1976.

I perioden 1976–1982 var han Sovjetisk ambassadør i Japan. Etter Leonid Bresjnevs død, var han Sovjetisk ambassadør i Norge fra 1982 til 1987.

Dmitrij Poljanskij ble fire ganger tildelt Lenin-ordenen.

Referanser
----------

1. ↑   Store sovjetiske encyklopedi (1969–1978), avsnitt, vers eller paragraf Полянский Дмитрий Степанович, besøkt 28. september 2015[Hentet fra Wikidata]

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Frol Kozlov** | **Russlands statsminister**(1958–1962) | Etterfølger:**Gennadij Voronov** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** ISNI **·** SUDOC **·** Munzinger (iba)
 |
**Bølgelinjet høstfly** (*Agrochola circellaris*) er en sommerfugl som tilhører familien nattfly (Noctuidae). Den er vanlig nord til Nordland i Norge.

Utseende
--------

Et middelsstort (vingespenn 34 – 40 mm), brungult nattfly. Hodet og kroppen er kledt med brungule hår. **Forvingen** er brungul, med markerte, brunkantede nyre- og rimgmerker, nyremerket har en grå flekk i nedre del. Ellers har forvingen to brune tverrlinjer, der den innerste (nær roten) går i sik-sak og den ytterste er bølgeformet utbuktet. Rettlinjet høstfly (*Agrochola macilenta*) ligner sterkt, men den ytre tverrlinjer er rett. **Bakvingen** er grå med kremgule frynser, den fremste delen er kremgul. Larven er først ensfarget rødbrun, senere brun på ryggen med klokkeformede, mørkbrune tegninger, blek på buken.

Levevis
-------

Arten forekommer i løv- og blandingsskog. Den overvintrer som egg, larvene klekkes tidlig på våren og lever den første tiden på knopper og blomster av ulike løvtrær og busker. Etter hvert kryper de ned på bakken og fullfører utviklingen på ulike urter. De voksne sommerfuglene flyr om natten fra slutten av august til oktober, og kommer gjerne til lys.

Utbredelse
----------

Bølgelinjet høstfly er utbredt i Europa, og den vestlige delen av Sibir. I Norge er den vanlig nord til Rana i Nordland.

Kilder
------

* Norges sommerfugler – Bølgelinjet høstfly [*død lenke*]
* Aarvik, L. Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) *Catalogus Lepidopterorum Norvegiae*. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe/Norsk Institutt for Skogforskning. ISBN 82-995095-1-3
* Nettsiden *Svenska Fjärilar*, med bildegalleri:
* *Agrochola circellaris* på UK moths:

Eksterne lenker
---------------

* (en) *bølgelinjet høstfly* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *bølgelinjet høstfly* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *bølgelinjet høstfly* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (no) *bølgelinjet høstfly* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *bølgelinjet høstfly* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *bølgelinjet høstfly* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *bølgelinjet høstfly* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Agrochola circellaris* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata
***Bøljer ombord*** (originaltittel *The Naughty Nineties*) er en eventyrfilm fra 1945 med komikerparet Abbott og Costello. Den er blant annet kjent for å inneholde en filmet versjon av den populære «Who's on First?»-sketsjen. Filmen handler om teaterbåten «The River Queen», som driftes av kaptein Sam Jackson. Båten blir overfalt av røvere som gjør den om til et kasino, og kapteinen må søke hjelpen til Abbot og Costello.

Innspillingen foregikk fra 15. januar til 1. mars 1945.

«*Who's on first?*»-replikken ble for øvrig kåret til det 91. beste filmsitatet av det amerikanske filminstituttet.

Handling
--------

Historien er lagt til 1890-årene. Kaptein Sam, eier av båten River Queen, reiser langs Mississippi-elven og bringer underholdning til hver eneste by han stopper ved. Ved en stopp i Ironville møter han Crawford, Bonita og Bailey, som er etterlyst av den lokale sheriffen. Selv om både datteren hans Caroline, hovedrolle-innehaveren Dexter Broadhurst på showet hans, og sjefen hans Sebastian Dinwiddle, forsøker å fraråde ham fra dette velger kapteinen likevel å spille kortspill sammen med de tre kjeltringene.

Men kapteinen får snart alt for mye alkohol, frem til han blir veldig beruset. Han blir deretter involvert i et kortspill, hvor de han spiller mot jukser mot ham. På grunn av dette taper Sam eierskapet for River Queen til Bonita og Crawford. De gjør snart denne båten om til et flytende gambling-kasino, og alle spillene de tilbyr er rigget til deres egen fordel. Dexter og Sebastian forsøker deretter å hjelpe kapteinen med å gjenvinne eierskapet over fartøyet sitt, og fjerne de uønskede kriminelle.

Medvirkende
-----------

| Skuespiller | Rolle |
| --- | --- |
| Bud Abbott | Dexter Broadhurst |
| Lou Costello | Sebastian Dinwiddle |
| Alan Curtis | Mr. Crawford |
| Rita Johnson | Bonita Farrow |
| Henry Travers | Sam Jackson |
| Lois Collier | Caroline Jackson |
| Joe Sawyer | Bailey |
| Joe Kirk | Croupier |

Referanser
----------

1. ↑  Furmanek, Bob og Ron Palumbo (1991). *Abbott and Costello in Hollywood*. New York: Perigee Books. ISBN 0-399-51605-0
2. ↑  «AFI'S 100 YEARS...100 MOVIE QUOTES». Det amerikanske filminstituttet. Besøkt 20. januar 2017.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Bøljer ombord* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) *Bøljer ombord* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) *Bøljer ombord* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata

* (en) *Bøljer ombord* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (nl) *Bøljer ombord* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (de) *Bøljer ombord* på filmportal.de Rediger på Wikidata

* (en) *Bøljer ombord* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *Bøljer ombord* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata
**Central Conference of American Rabbis** (**CCAR**) er den viktigste reformjødiske organisasjonen i USA og Canada, og ble grunnlagt i 1889 av rabbineren Isaac Mayer Wise.

Den består hovedsakelig av rabbinere utdannet ved Hebrew Union College-Jewish Institute of Religion i USA (Cincinnati, New York City, Los Angeles) og Israel (Jerusalem). Medlemskap er også åpent for rabbinere utdannet i Europa, ved Leo Baeck College i London og Abraham-Geiger-Kolleg i Potsdam, samt for rabbinere som har sluttet seg til den reformjødiske retning etter å ha blitt ordinert andre steder. De fleste i den siste gruppen er utdannet ved Jewish Theological Seminary eller Reconstructionist Rabbinical College. 

CCAR utgir det vitenskapelige tidsskriftet *CCAR Journal* fire ganger i året. Organisasjonen eier også forlagshuset CCAR Press, som utgir religiøs litteratur på hebraisk og engelsk.

Eksterne lenker
---------------

* Central Conference of American Rabbis
* Central Conference of American Rabbis Press
* Reform Judaism

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC
 |
**Malm** beskriver i forbindelse med stedsnavn et område utenfor bykjernen i flere byer i Sverige og Finland, blant annet i Stockholm og Helsingfors.

Navnet betyr sand/grus og har sin opprinnelse i det svenske verbet *mala* (på norsk *male* i betydningen *sønderknuse*) og er således en betegnelse for noen av de moreneavleiringene, ofte åser, som oppsto ved innlandsisens avsmeltning i Skandinavia. Herav kommer også eksempelvis stedsnavnene Malmslätt (*sandslette*) og Malmö (*sandøy*).

Stockholms malm-kvarterer
-------------------------

De opprinnelig ubebodde sandområdene nord og syd for Stockholms Stadsholmen (nåværende Gamla stan) var karakterisert av skogkledte åser og ble kalt Norrmalm og Södermalm, og malm fikk derved bibetydningen forstad. Ordet kom senere til å inngå i de yngre benevnelsene Östermalm og Västermalm.

I eldre tider var det alminnelig å ha landhus, badstuer og kolonihaver på «malmene» nord og syd for Stockholm. De herregårdene som vokste frem på 1600- og 1700-tallet på Stockholms «malmer», kom etterhvert til å bli kalt malmgårder.

På 1800-tallet, da innflytningen til Stockholm var kraftig, ble «malmene» bebygget og malm-kvarterene tok form.

Referanser
----------

1. ↑  Nationalencyklopedin
2. ↑  SAOB
3. 1 2  Malm i *Nordisk familjebok* (2. utgave, 1912)
**Bømlo Musikallaug** ble stiftet 21. september 1999, og i løpet av de første ni årene har musikallauget satt opp sju større produksjoner, de fleste av disse på den populære friluftsscenen Moster Amfi – hvor de har skapt et eget «West End» på Bømlo. Leder for lauget er Kjell Arne Røksund. I 2011 slo lauget seg sammen med Bømloteateret og dannet Bømlo Teater, som i 2014 setter opp West Side Story.

Bakgrunn
--------

Forløperen til lauget var en Hår-oppsetning i 1996, og etter å ha sett Jesus Christ Superstar i Oslo Spektrum i 1998, bestemte de seg for å sette opp rockemusikalen i Moster Amfi. Sommeren 1999 ble den historiske musikalen vist i fullversjon, og det ble etablert et tett samarbeid mellom profesjonelle aktører og lokale krefter, noe som har vært et førende prinsipp for alle oppsetningene. Opptil 200-250 personer er med i de større produksjonene, og alle amatørene stiller opp gratis.

Annet hvert år
--------------

Bømlo Musikallaug har tatt mål av seg til å skape en større oppsetningen ca. annet hvert år. En egen dansegruppe "Betre enn barbeint" er også etablert på Bømlo. Det foreløpige høydepunktet er Chess-oppsetningen i 2006 hvor 15 000 tilskuere fikk med seg historien om sjakk, sjalusi og storpolitikk med Rein Alexander, Lisa Stokke og Heine Totland i noen av de bærende rollene. I 2009 har lauget sikret seg norgespremiere på stormusikalen Miss Saigon – en fortellingen om kjærligheten mellom den amerikanske soldaten Chris og vietnamesiske Kim, som hadde verdenspremiere i London i 1989. Mye av handlingen foregår i Saigon under Vietnamkrigen på 70-tallet. Fortellingen er basert på Giacomo Puccinis Madama Butterfly.

Brytningstid av Kenneth Sivertsen
---------------------------------

Musikken til stykket *Brytningsti* som Bømlo Musikallaug satte opp i 2008, er komponert av Kenneth Sivertsen sammen med Nils Petter Molvær og Paolo Vinaccia. Utgangspunktet var Kenneth Sivertsen sin komposisjonen *Brytningsti*, som var et bestillingsverket til tusenårsjubiléet for den norske kirke på Moster i 1995. Men jubiléet refuserte verket fordi det visuelle uttrykket til dansekompaniet Carte Blanche ble oppfattet som støtende. Etter det har Brytningstid blitt liggende bortsett fra en visning til Festspillene i Bergen i 1997. Den opprinnelige historien skildrer kampen om sjelene, på liv og død, mellom kristen og norrøn tro, mens den nye versjonen til Bømlo Musikallaug skildrer denne historien i et menneske på vei gjennom livet – med alle dets vanskeligheter.

Oppsetninger
------------

* 1999 og 2001 Jesus Christ Superstar
* 2002 Zero to Hero
* 2003, 2004 og 2014 Les Misérables
* 2006 Chess
* 2008 Brytningstid
* 2009 Miss Saigon
* 2014 West Side Story
* 2018 Evita

Priser
------

I 2006 vant Bømlo Musikallaug Ildsjelprisen i kategorien Framsyn. Bak Ildsjelprisen står Kavlifondet, Sparebanken Vest, Grieg Foundation og G. C. Rieber Fondene, i samarbeid med Bergens Tidende.

Bømlo Musikallaug fikk også Haugesunds Avis sin kulturpris i 2006.

Eksterne lenker
---------------

* Bømlo Musikallaugs nettside
* YouTube:A little fall of rain - Les miserables i Moster Amfi på Bømlo
**Malmfrid Mstislavsdatter** (født ca. 1105, død etter 1137) var dronning av Norge og (fra ca. 1132) dronning av Danmark.

I henhold til Snorre Sturlason giftet kong Sigurd Jorsalfare seg med *Malmfred Haraldsdatter*, datter av *Harald Valdemarsson* øst for Holmgard, men dette er et norrønt navn for Mstislav av Kiev, storfyrste av Kiev i årene 1125–1132. Riktigere eller mer praktisk navn på henne er da *Malmfred Mstislavdatter*. Hennes mor var Kristina Ingesdatter, datter av kong Inge Stenkilsson den eldre av Sverige. Storhertug Mstislavs foreldre var Vladimir II Monomakh og Gyda Haraldsdatter. Gyda var datter av den engelske kongen Harald Godwinsson, sønn av Godwin av Wessex og danske Gyda Torkelsdatter som nedstammet fra Styrbjørn Sterke. Malmfrid hadde med andre ord tette slektsbånd til Skandinavia, og antagelig forsto hun norrønt språk før hun kom til Norge. Hennes søster var Ingeborg som ble gift med Knut Lavard, sønn av danskekongen Erik Ejegod.

Malmfrid og Sigurd ble gift en gang mellom 1116 og 1120 da Sigurd var midt i tyveårene og Malmfrid rundt ti år yngre. Egentlig var Sigurd allerede gift som barn med datteren til irskekongen Muircheartach Ua Briain, men når faren dør 1103 lar Sigurd sin barnebrud være igjen i vest.

*Store norske leksikon* nevner at Sigurd «ikke ville vite av henne», men i henhold til Claus Krag i *Norsk biografisk leksikon* er det en oppdiktet historie som ikke en gang Snorre trodde på. De fikk uansett en datter sammen, Kristin Sigurdsdatter som ble gift med jarlen Erling Ormsson, mer kjent som Erling Skakke, og deres sønn Magnus Erlingsson ble konge av Norge da han var seks år gammel, og den første norske konge som ble salvet til vervet.

Da Sigurd døde av sott rundt førti år gammel i 1130 ble hans sønn (med frillen Borghild Olavsdatter) Magnus Blinde konge av Norge. Sigurds enkedronning Malmfrid dro da videre til Danmark hvor hun kort tid etter ble gift med Erik Emune, halvbror til hennes svoger Knut Lavard. Hun sørget også for at stesønnen Magnus ble gift med niesen *Kristin Knutsdatter*, Knut Lavards datter. Norges dronning ble således etterhvert dronning av Danmark. Hun og kong Erik får derimot ingen barn, og som Claus Krag skriver i hennes korte biografi: «Etter dette hører vi ikke mer om henne». Hun døde en gang etter 1137 som er det året da Erik Emune ble drept på et tingmøte.

Referanser
----------

1. 1 2   The Peerage person ID p10545.htm#i105447, besøkt 7. august 2020[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Nils Petter Thuesen (1991). *Norges dronninger gjennom tusen år*. Oslo: Tiden Norsk Forlag. s. 29–30. ISBN 82-10034-58-8.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Ingebjørg Guttormsdatter** | **Dronning av Norge**(1116–1130) | Etterfølger:**Kristin Knutsdatter** |
| Forgjenger:**Ulvhild Håkonsdatter** | **Dronning av Danmark**(1134–1137) | Etterfølger:**Lutgard av Salzwedel** |

Portal: Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Store Danske Encyklopædi **·** Dansk biografisk leksikon
 |
IAI Harpy.
**IAI Harpy** er en drone, et ubemannet luftfartøy, utviklet av Israel Aircraft Industries (IAI). Den er beregnet på å angripe fiendtlige radarer og har et høyeksplosivt stridshode. 

IAI har solgt Harpy til blant annet Tyrkia, India og Kina. I 2004 ble det en strid mellom USA og Israel hvor USA beskyldte Israel for å selge avansert militær teknologi til Kina. Harpy var blitt solgt til Kina for om lag 55 millioner dollar i 1994, og da de kom tilbake ti år senere for å bli oppgradert, mente USA at Israel burde annullere kontrakten. Man hevdet at det var amerikansk teknologi i dronene. Dronene ble returnert til Kina uten å bli oppgradert, og hendelsen kjølnet forholdet mellom USA og Israel, som ble satt ut av Joint Strike Fighter-programmet. Men året etter har Israel bekreftet at de atter er med i programmet.

Spesifikasjoner
---------------

Ubemannet fly, 2,7 meter langt og med et vingespenn på 2,1 meter. Flyet veier 135 kilo når det er lastet. Det drives av en Wankelmotor på 37 HK og har en maksfart på 185 km t. Rekkevidden er 500 km. Flyet har et stridshode på 32 kg høyeksplosivt sprengstoff.
Det sentrale California med Central Valley (grønt) **Central Valley** er en 720 km lang dalsenkning som løper parallelt med Stillehavet på Nord-Amerikas vestkyst. Den dominerer med sine ca. 58 000 km² de sentrale områdene av staten California i USA. I utstrekning er den noe større enn fylkene Oppland og Hedmark til sammen. Den nordlige halvdelen (nord for San Francisco-bukta kalles *Sacramento valley*, etter delstatens administrasjonsby, mens den sørlige delen kalles *San Joaquin Valley*.)

Central Valley omfatter de viktigste jordbruksområdene i California, takket være en næringsrik jordbunn, rikelig med sol og tilstrekkelig vanntilførsel. Mens nedbørmengden i Sacramento Valley er forholdsvis høy - gjennomsnittlig ca. 500 mm per år, er San Joaquin Valley så tørr at store områder må karakteriseres som halvørken. Takket være et stort program kalt The Central Valley Project, som ble startet i 1933 ligger imidlertid de viktige jordbruksområdene gunstig til for kunstig vanning. Prosjektet gikk ut på å lede vann fra reservoarer i det vannrike nordlige Sacramento Valley sørover til San Joaquin Valley.

De viktigste byene i Central Valley er Sacramento, som er administrasjonssenter for delstaten California, Fresno og Bakersfield. San Francisco ligger vest for Central Valley, og Los Angeles sør for den.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** SUDOC
 |
Skisse som viser at en kraft som virker mot den blå noden kan kompenseres for av den røde linjen, under visse forutsetninger.
Et **romfagverk** er en tredimensjonalt rammeverk (pyramide) bestående av todimensjonale fagverk (trekantede grunnplan), igjen bestående av stag som er sammenkoblet i et geometrisk mønster. Konstruksjonen brukes innen arkitektur og mekanisk konstruksjon, og gir en sterk og stiv konstruksjon som kan spenne stort område med lite materialforbruk. Romfagverk er velegnet for bærende konstruksjoner.

Et eksempel på bruk av fagverkramme-chassis er på moderne motorsykler og på eldre produksjonsbiler som et alternativ til ramme og karosseri før man gikk over til selvbærende karosseri. Romfagverk brukes fremdeles på en del moderne sports- og racerbiler.

* Forenklet romfagverk med en halv oktaeder uthevet i blåttForenklet romfagverk med en halv oktaeder uthevet i blått
* En togstasjon hvor takkonstruksjonen bæres av et romfagverk.En togstasjon hvor takkonstruksjonen bæres av et romfagverk.
* Skisse av romfagverket i flyskrogene på flymodellene Yeoman YA-1 og CA-6 Wackett.Skisse av romfagverket i flyskrogene på flymodellene Yeoman YA-1 og CA-6 Wackett.
* Jaguar C-Type ramme.Jaguar C-Type ramme.
* En chilensk byggesettbil med romfagverkramme (2013).En chilensk byggesettbil med romfagverkramme (2013).

Se også
-------

* Sykkelramme
* Selvbærende karosseri (*monocoque*)
* Platonsk legeme
* Superleggera
* Tensegrity

Referanser
----------

1. ↑  Gunnarsjaa, Arne (22. juli 2021). «romfagverk». *Store norske leksikon*. Besøkt 11. januar 2022.
Astronaut James Lovell ombord i månelandingsmodulen under Apollo 13-romferden i 1970.
En **romferd** er en reise utenfor Jordens atmosfære (til verdensrommet).

I motsetning til ubemannede ferder krever bemannede romferder ekstra utstyr til overlevelse, men mindre fjernstyring og robotisering ettersom noen av oppgavene delvis kan utføres av romfarerne ombord i romfartøyet/romkapselen.

Et romfartøy med besetning må tilpasses menneskekroppens fysiologiske krav: atmosfære-trykk i kabinen og regulering av kabinens luftsammensetning (blant annet å tilføre oksygen og fjerne CO2). På lengre ferder må romfartøyet ha lagre av vann og ernæring, samt mulighet for toalettbesøk og hvile. Til romvandring, utenfor romfartøyet, er det ytterligere krav, blant annet en romdrakt.

Den første bemannede romferden var den sovjetiske Vostok 1 med Jurij Gagarin i 1961.

Referanser
----------

1. ↑  «Romferd». *Det Norske Akademis ordbok*. Besøkt 21. juni 2023.
2. ↑  Mercury-programmet, del 1 Arkivert 7. oktober 2007 hos Wayback Machine. romfart.no
3. ↑  Se filmklip med Alan Shepard i Freedom 7 YouTube
4. ↑  Factfile: Walking in space BBC (en)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND **·** LCCN **·** BBC Things
 |
Trykket ved «1» er høyere enn ved «2» fordi farten i væsken er lavere ved «1» enn ved «2».
**Venturieffekt** er en måte å skape undertrykk i et rør med strømning av gass eller væske. Man utnytter Bernoulli-prinsippet som sier at trykket reduseres når farten øker. Ved å lage en forsnevring som gassen eller væsken må passere vil farten øke og trykket blir lavere.

I bensinmotorer, der bensin skal suges inn i en luftstrøm på vei inn i sylindrene, lages en innsnevring, venturi, i forgasseren der gassen må passere fortere, trykket blir lavere, og bensinen suges inn fra et flottørkammer.

Venturirør på et fly.
Venturirør plassert i luftstrømmen omkring flyet kan benyttes for å gi et sug/undertrykk til instrumenter. Flere gyroinstrumenter i fly bruker trykkforskjell med sug til å rotere svinghjulene i instrumentene.

Ved undersøkelse av blodstrømning i hjertet og i forsnevringer i hovedpulsåren kan fartsforandring i blodtrømmen måles med Dopplereffekt og ultralyd. Når hastighetsforandringen er kjent kan trykkforandringen beregnes.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
En Dragon 2-kapsel under en romferd i 2021
Illustrasjon av en Apollo-kapsel på vei inn i jordens atmosfære
En **romkapsel** er et romfartøy konstruert for å kunne falle aerodynamisk stabilt med den butte enden først, i motsetning til et romfly som kan glidefly inn på en rullebane.

Egenskapen til å falle med den butte enden først, gjør at det bare kreves varmeskjold på denne delen av fartøyet når det skal returnere til jordens atmosfære.

Ettersom romkapselens form gir lite aero­dynamisk løft (oppover­rettet løfte­kraft), foregår den siste delen av ned­stigningen med fallskjerm.

Romkapsler er ofte konstruert av flere ulike *moduler*.

Bilder
------

* Kommandomodulen fra Apollo 17 lander i havetKommandomodulen fra Apollo 17 lander i havet
* En Sojuz-kapsel etter landing i 2005En Sojuz-kapsel etter landing i 2005
* Tegning av en Gemini-kapsel med to modulerTegning av en Gemini-kapsel med to moduler

Referanser
----------

1. ↑  (no) Romkapsel i *Det Norske Akademis ordbok*
2. ↑  Siddiqi, Asif A. (2000). *Challenge To Apollo: The Soviet Union and the Space Race, 1945-1974* (PDF). USA: NASA. s. 423. ISBN 1780393016.
3. ↑  Catchpole, John (2001). *Project Mercury - NASA's First Manned Space Programme*. Chichester, UK: Springer Praxis. s. 150. ISBN 1-85233-406-1.
4. ↑  *Before This Decade Is Out: Personal Reflections on the Apollo Program*. NASA. 1999. s. 354. ISBN 9780160501395.
En optisk fiber.  
 Lysbølgene blir reflektert mellom barrierene, og på den måten holdt inne i kjernen
**Bølgeleder** er en fysisk struktur som har den egenskap at den leder bølger i en bestemt retning. Ordet bølgeleder brukes oftest i forbindelse med telekommunikasjon, hvor det er snakk om elektromagnetiske bølger, lydbølger eller lysbølger.

En fiberoptisk kabel er en bølgeleder som leder lysbølger fra en sender til en mottager. Senderutstyret til en radar bruker «hule metallstenger» til å lede mikrobølger fra senderutstyret til antennen.

Prinsipp og teori
-----------------

Prinsippet med en bølgeleder kan forklares best ved at man kan tenke seg et hult metallrør. Dette røret strekkes fra ett punkt A, til ett annet punkt B langt borte. Dette røret kan bøyes rundt alle de hjørner man trenger for å komme fysisk fra A til B. Hvis man snakker inn i den ene enden av røret, kan man klart og tydelig høre hva som blir sagt i den andre enden. Nesten uavhengig av hvor langt dette røret er, eller hvor mange hjørner dette røret er bøyd rundt.

Teoretisk sett er det overgangen mellom to medier (en barriere) som er det som leder lydbølgen. For å føre lydbølgen fra A til B, trenger man et medium (eksempelvis luft) med en barriere rundt (eksempelvis stål). Lydbølgene blir reflektert mellom innerkantene av stålrøret. Ett annet eksempel på dette er en optisk fiber, som har meget rent glass i midten (kjernen) og ett annet materiale rundt (kappen) med en annen brytningsindeks. Her blir lysbølger reflektert i barrierene. Teorien for disse to eksemplene er identisk.

Referanser
----------

1. ↑  Waveguide

Eksterne lenker
---------------

* (en) Waveguides – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Waveguide basics, Multiple pages giving detailed tutorial
**Deep Roy** (av og til kreditert som **Roy Deep**) er skuespiller, stuntmann og oppfører dukketeater.

Han ble født i Nairobi, men er av indisk opprinnelse. Hans egentlige navn er **Mohinder Purba**, og han er en kortvokst på 132 centimeter.

På grunn av sin korte vekst, har han hatt flere uvanlige roller. Han har spilt ape i to filmer: *Greystoke: The Legend of Tarzan, Lord of the Apes* i *Planet of the Apes*. Han spiller også samtlige «Oompa Loompaer» i 2005 versjonen av filmen Charlie og sjokoladefabrikken.

I tillegg har Deep Roy hatt gjesteopptredener i *The X-Files*, *Doctor Who*, *Blakes 7*, *Return To Oz*, *Big Fish* og *Star Wars: Episode VI - Jediridderen vender tilbake* .

I Tim Burtons *Corpse Bride* (2005) hadde Deep Roy en av stemmene.

Referanser
----------

1. ↑   IMDb-nummer nm0746989[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Deep Roy – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) The Original and Best Deep Roy Website – uoffisiell fanside
* (en) Deep Roy på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) Deep Roy i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) Deep Roy på Filmdatabasen Rediger på Wikidata

* (fr) Deep Roy på Allociné Rediger på Wikidata

* (en) Deep Roy på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) Deep Roy hos The Movie Database Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNE **·** MusicBrainz
 |