recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Strupesang fra Tuva
Naranbaatar Purevdorj fremfører strupesang, Rudolstadt, 2014
**Strupesang**, eller **overtonesang**, er en sangteknikk som utføres ved å dra en lang mørk tone fra langt ned i strupen (gutturalt). Over denne tonnen kommer andre, lysere toner, ved at strupesangeren setter tungen i ulike stillinger i munnen. Strupesang antas å være en av verdens eldste musikkformer. Sangen kan være med eller uten tekst. Utøverne er i stand til å frembringe lyder som er helt ulikt annen sang eller vanlig tale.

Strupesang forekommer i musikktradisjoner spredt rundt i hele verden, men i hovedsak hos tuvinere, mongolene, tibetanske munker, inuitter og basjkirer. Strupesang er særlig kjent blant tyrkisk-mongolske stammer i Atlaj-fjellene-Sajanfjellene i det sørlige Sibir og vestlige Mongolia. En type strupesang praktiseres i det sørlige Afrika. Kargyraa-strupesang i Mongolia fremføres i området 70 til 100 Hz. Lokalt i Tuva kalles sangteknikken *khöömei* eller *khoomii* som er mongolsk og betyr strupe. I Tuva sies det at strupesang oppsto for lenge siden da man forsøkte å etterligne de naturlige lydene i omgivelsene som i lyden av fosser eller vind. I Tuva er strupesang nært forbundet med animisme, troen på at alt i omgivelsene har sjel. Et viktig ledd i dokumentasjon av strupesang fra Tuva var opptak gjort i 1987-1988 og gitt ut på Smithsonian-Folkways. Strupesang fra Tibet er bedre dokumentert historisk, blant i form av lama Je Tzong Sherab Seng som i år 1433 skal ha drømt om en sjelden dyp stemme som brølet fra et vilt dyr. Tibetanske utøvere fremfører strupesang ned til 75 Hz sammenlignet med 150 Hz som er det laveste tradisjonelle bassangere klarer.

Referanser
----------

1. 1 2  «Throat Singing: A unique vocalization from three cultures». *folkways.si.edu* **(engelsk)**. Besøkt 6. november 2021.
2. ↑  Riviere, Claude (1996). *Filippinene, Japan, Korea, Mongolia*. Oslo: Det Beste. ISBN 8270102911.
3. 1 2  Levin, Theodore C.; Edgerton, Michael E. (1999). «THE THROAT SINGERS OF TUVA». *Scientific American*. 3. 281: 80–87. ISSN 0036-8733. Besøkt 6. november 2021.
4. ↑  Bitustøyl, Kjell (16. januar 2020). «strupesong». *Store norske leksikon*. Besøkt 6. november 2021.
5. ↑  Nattiez, Jean-Jacques (1999). «Inuit Throat-Games and Siberian Throat Singing: A Comparative, Historical, and Semiological Approach». *Ethnomusicology*. 3. 43: 399–418. ISSN 0014-1836. doi:10.2307/852555. Besøkt 6. november 2021.
6. ↑  «throat-singing | music». *Encyclopedia Britannica* **(engelsk)**. Besøkt 6. november 2021.
7. ↑  Lindestad, Per-Åke; Södersten, Maria; Merker, Björn; Granqvist, Svante (1. mars 2001). «Voice Source Characteristics in Mongolian "Throat Singing" Studied with High-Speed Imaging Technique, Acoustic Spectra, and Inverse Filtering». *Journal of Voice*. 1 **(engelsk)**. 15: 78–85. ISSN 0892-1997. PMID 12269637. doi:10.1016/S0892-1997(01)00008-X. Besøkt 6. november 2021.
8. ↑  Myskja, Audun (1999). *Den musiske medisin: lyd og musikk som terapi*. Oslo: Grøndahl Dreyer. ISBN 8202196159.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** NKC
 |
*For kunstmaleren med samme navn, se Thorvald Torgersen.*

**Thorvald Amandus Torgersen** (født 20. mars 1884 i Kristiania, død 26. februar 1918) var en norsk fotballspiller. Han virket som spiller, dommer og leder i norsk fotball tidlig på 1900-tallet.

Torgersen var i 1902 en av grunnleggerne av Norges Fotballforbund. Han var da 18 år gammel og representerte klubben Spring. Etter at Spring senere samme år gikk i oppløsning, ble han del av Akademisk Fodboldklub. Med Torgersen på laget var Akademisk FK tapende finalist i norgesmesterskapet i 1905.

Torgersen ble autorisert forbundsdommer i 1909. Samme år trådte han inn som dommer underveis i finalen i norgesmesterskapet mellom Lyn og Odd. Like etter pause, på stillingen 1–0 til Lyn, godkjente den opprinnelige dommeren Kristian Wiese et Lyn-mål som Odd-spillerne mente var offside. Odd gikk av banen i protest, hvorpå fotballforbundet annullerte andre omgang og startet den på nytt, denne gang med Torgersen som dommer.

I 1909 og 1910 var Torgersen kasserer i fotballforbundet, og i 1911 ble han redaktør for forbundets nystartete blad *Fotball*. Dette året utga han dessuten en instruksjonsbok i fotball med spilleregler på norsk.

Thorvald Torgersen virket som sportsjournalist i *Verdens Gang*, hvor han etter hvert ble forretningsfører. Han døde i 1918 etter en tids sykeleie, 33 år gammel.

Bibliografi
-----------

* *Haandbok i fotball: med spilleregler*. Kristiania: 1911.
* *Spilleregler for ishockey*. Kristiania: 1913.

Referanser
----------

1. 1 2  ««Dødsfald»». *Aftenposten*. 27. februar 1918.
2. ↑  «Cup final in Kristiania, September 10» **(engelsk)**. rsssf.no. Besøkt 9. august 2015.
3. ↑  Karl Albert Zelow Lundquist (1914). *Beretning fra Norges riksforbund for idræt*. Bergen. s. 372.
4. ↑  «Cup final in Kristiania, September 26» **(engelsk)**. rsssf.no. Besøkt 9. august 2015.
5. ↑  Andersen, Espen (2007). *Det store gjennombruddet. Norsk fotballs kulturhistorie 1885-1925*. Oslo.
6. ↑  *50 års boken: 1902-1952*. Oslo. 1955. s. 19.
**Carl Sigurd Winther** (født 6. oktober 1887 i Fredrikshald, død 22. desember 1962) var en norsk forretningsmann og Høyre-politiker.

Personlige liv og karriere
--------------------------

Winther ble født i Fredrikshald som sønn av forretningsmannen Christian Winther (1859–1939) og Anna Høstgaard (1859–1931). 
Han tok middelskoleeksamen i 1903, og hadde også underoffiserutdannelse ved 1. brigade som Kvartermester (1910). Han startet sin karriere i farens rammeverksted som han også tok over i 1918.

Carl Sigurd Winther døde i desember 1962 og er gravlagt i Sarpsborg.

Politikeren
-----------

Carl Winther var medlem av byrådet i Sarpsborg fra 1922, og medlem av formannskapet fra 1925. Fra 1923 til 1931 ledet han Høyres lokallag. Han var vararepresentant til Stortinget for Halden, Sarpsborg, Fredrikstad, Moss, Drøbak i perioden 1937–1945, og møtte fast for Robert Rafn i 1938 og 1939.

Organisasjonsmannen
-------------------

Winther var styremedlem i Sarpsborg Haandverks- og Industriforening fra 1916 til 1928, Norges Gymnastikk- og Turnforbund fra 1922 til 1925 og Østfold Distriktslag for Idrett fra 1923 til 1946 hvor han også var styrets formann i perioden 1928 til 1933. Han var også formann i Turn- og idrettslaget National i Sarpsborg i 1946.

Motstandsmannen
---------------

Winther meldte seg som frivillig sersjant den 10. april 1940. Han ble internert sammen med Infanteriregiment nr. 1 i Sverige frem til 22. juli samme år. Fra høsten 1940 var han gruppeleder i Hjemmefronten og virket i hjemmefronten nesten hele krigen. På grunn av opprullinger i distriktet mot slutten av krigen ble han beordret til Sverige den 29. januar 1945.

Referanser
----------

1. 1 2   Folketellingen i Norge i 1910, www.digitalarkivet.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Stortinget og statsrådet : 1915–1945. B. 1 : Biografier, side(r) 770[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Slekt og Datas Gravminnebase, «Minneside basert på bilder og gravminnedata for Carl Sigurd Winther»[Hentet fra Wikidata]
4. 1 2 3 4  «Carl Sigurd Winther». Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste (NSD). Arkivert fra originalen 31. mai 2012. Besøkt 1. desember 2012.
5. ↑  «Minneside basert på bilder og gravminnedata for Carl Sigurd Winther». Slekt og Data Gravminnebasen. Besøkt 23. juli 2021.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Carl Sigurd Winther hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Historisk befolkningsregister **·** Geni
 |

Portal: Andre verdenskrig
**Carl Esaias Rønneberg** (født 10. august 1779, død 29. januar 1858) var en norsk skipsreder og fiskeeksportør. Han grunnla handelshuset Rønneberg (senere Carl E. Rønneberg & Sønner), som ble det dominerende firmaet i den raskt fremvoksende byen Ålesund. Fra slutten av 1800-tallet ble han oppfattet som den kanskje viktigste av grunnleggerne av byen Ålesund. Han var farfar til bl.a. Joachim Holmboe Rønneberg.

Han var sønn av handelsborger Christopher Tjærandsen Rønneberg (1737–1824) og Margrethe Christine Rasmusdatter Frøysa (1736–1788), og ble gift i 1811 i Borgund (Ålesund) med Elisabeth Marie Mechlenburg (1781–1853), datter av handelsborger Hans Jacob Mechlenburg (1749–1800) og Anna Bagge Høgh født Holtermann (1750–1839). Faren Christopher Tjærandsen Rønneberg var bondesønn fra Jæren, men slo seg opp som handelsmann og ble en av de ledende handelsmennene på Sunnmøre.

Se også
-------

* Rønneberg (slekt fra Sunnmøre)

Referanser
----------

1. ↑   Helland, Amund (1911): *Norges land og folk. Topografisk-statistisk beskrevet. Romsdals amt.* Kristiania: Aschehoug, s.15.
2. ↑  
Dale, Bjørn Jonson. «Carl Rønneberg». *Norsk biografisk leksikon* **(norsk)**. Besøkt 27. februar 2012.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Prabook **·** Historisk befolkningsregister
 |
**Thorvald Nordahl** (født 3. desember 1868 i Trondheim, død 20. februar 1945) var en norsk lokomotivfører og faglig tillitsmann, fra 1911 til 1916 formann i Norsk Lokomotivmannsforbund.

Nordahl dro til sjøs i 1888, og jobbet ute i fire år som fyrbøter og maskinist. Da han gikk i land begynte han å jobbe på jernbanen, som pusser og fyrbøter. I 1894 fikk han fast ansettelse, og i 1902 begynte han som lokomotivfører i Trondheims distrikt. Fra 1918 jobbet han som lokomotivkontrollør i Kristiania.

Han var aktiv i Trondheim distrikts lokomotivpersonalets forening, og hadde fra 1894 og utover en rekke tillitsverv lokalt. Han ble valgt inn i landsforeningens sentralstyre, og møtte i 1905 som varamann på det nordiske lokomotivmannsforbunds kongress i Helsingfors. Senere satt han flere år som formann i Nordisk lokomotivmannsforbund.

I 1908 ble Nordahl valgt til nestformann i NLF og redaktør for forbundets blad *Lokomotivmands Tidende*. I 1911 ble han formann i forbundet. Han frasa seg gjenvalg i 1916.

Nordahl var politisk engasjert, og satt en periode som medlem av Trondheim bystyre for Venstre. Da han flyttet til hovedstaden satt han også som medlem av styret i Østre Akers Venstrelag.

Kilder
------

* «Thorvald Nordahl», side 187, Alfred Skar: *Norsk Lokomotivmannsforbund gjennom 60 år*, NLF, Oslo 1953
* «Thorvald Nordahl», side 194, Olaf Ingebretsen: *Først i sporet gjennom 100 år. Norsk lokomotivmannsforbund 1893-1993*, Notabene Forlag, Oslo 1993

| * v
* d
* r
Ledere i Norsk Lokomotivmannsforbund |
| --- |
| 
* Karl Andersen (1893-1901)
* Ludvig O. Bauer (1901-08)
* Emil Sandberg (1908-11)
* Thorvald Nordahl (1911-16)
* Jens Kraft Lund (1916-19)
* Sigurd Iversen (1919-24)
* Emil Sandberg (1924-25)
* Robert Lund (1925-31)
* Thorleif Narvestad (1931-50)
* Mathias Heggestad (1950-61)
* Oluf Andreas Anfinsen (1961-75)
* Gunnar Tønder (1975-90)
* Oddvar Skaar (1989-90)
* Øystein Aslaksen (1991-2011)
* Rolf Ringdal (2011-)

 |
| *Lokomotivmands Tidende* |
*For å lese om maleren med samme navn, se Carl Röchling (maler)*

**Carl Röchling** (født 25. februar 1827 i Saarbrücken, død 26. mai 1910 samme sted) var en tysk industrialist.

Röchling, sønn av en medisiner gikk etter gymnaset i lære i jernverket Kacher & Westermann i Metz. Han arbeidet i Rotterdam og Le Havre og gikk deretter inn som deltaker i kull- og bankforretningen C. Schmidtborn, senere Gebr. Röchling (brødrene Röchling) i Saarbrücken. Midt på 1850-tallet grunnla Röchling sammen med firma Hardy masovnanlegget i Pont-à-Mousson, grunnla 1852 koksovnanlegget i Altenwald og i 1860 gassverket i Saargmünd. 1881 kjøpte han Völklinger Hütte. I 1883 kunne den første masovnen tas i bruk og 1886 begynte utvinningen av koks. I 1890 bygde Röchling stålverket Thomas-Stahlwerk og i 1898 jernverket Karlshütte i Diedenhofen.

Carl Röchling fikk med Alwine Vopelius 14 barn og blant dem Hermann Röchling (1872 – 1955).

Referanser
----------

1. 1 2   Autorités BnF, oppført som Karl Rochling, BNF-ID 126500920[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   oppført som Karl Röchling, www.deutsche-biographie.de, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  «Röchling Karl». Saarländische Biographien. Arkivert fra originalen 24. september 2015. Besøkt 11. oktober 2015.
4. ↑  «Völklinger Hütte». Industriedenkmal.de. Besøkt 11. oktober 2015.

Portal: Tyskland

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** BNF **·** BNF (data)
 |
**Tjøme Historielag** ble stiftet den 23. september 1981. Ved starten var det 22 medlemmer. Frem til 1988 lå medlemstallet på ca. 100, for så å stige til vel 150 i 2003. Utover på 2000-tallet har Tjøme Historielag opplevd en stor medlemsvekst, og har per 2020 om lag 400 medlemmer. Laget har som formål å fremme interessen for, og øke kjennskapen til historie, kulturvern og tradisjoner. 

Lagets aktiviteter består blant annet av arrangering møter med foredrag, lokalhistoriske utstillinger, ekskursjoner og kurs, slektsgransking, transkribering av kildemateriale og registrering og publisering av gamle fotografier, utgivelse av årboken Tjúma, medlemsbladet og andre historiske skrifter, vedlikehold og videreutvikling av Øvre Haug gård og å arbeide for vern av kulturminner. Laget er medlem av Landslaget for lokalhistorie (LLH).

Mangeårig styremedlem og leder Bjørn Holt Jacobsen ble i 2009 utnevnt til lagets første æresmedlem.

Museet
------

Skipsreder Ole Larsen Røed reiste på 1800-tallet en bygning som skulle huse kirkeinteriøret fra gamle Tjøme kirke, en kirke fra middelalderen som hadde blitt revet i 1865. Røed-familien skjenket bygningen til Tjøme kommune i 1901. I 2005 var huset i meget slett stand, og historielaget inngikk en avtale med kommunen om å overta og flytte bygget. Historielaget flyttet den fra tomten syd for Tjøme kirke til tunet på gårdsbruket «Victor» på Øvre Haug, der laget fra før disponerte et forsamlingshus. 

Bygningen er på ca. 55 m², og planen var å benytte den til lagets utstillinger. Historielaget restaurerte huset gjennom iherdig dugnadsinnsats over flere år. Under ledelse av Gøthe Gøthesen lyktes historielaget i å presentere en permanent utstilling til Tjømes kulturuke i oktober 2010. Museet inneholder per 2020 en fast utstilling av skipsmodeller, maritime gjenstander og bilder fra Tjøme.

Årboken *Tjúma*
---------------

*Tjúma* er Tjøme Historielags årsskrift. Ifølge bygdebokforfatteren Lorens Berg er «Tjúma» det gammelnorske navnet for Tjøme.

I 2000 utga laget sin første årbok. Frem til 2006 ga laget ut årboken annet hvert år. Initiativtageren til årbokutgivelsene var forfatteren og lokalhistorikeren Gøthe Gøthesen, som også var redaktør for mange av de første utgivelsene. Fra 2006 har årboken blitt utgitt hvert år. I *Tjúma* finner en lokalhistoriske stoff både fra fjern og nær fortid skrevet både av «glade amatører» og mer drevne skribenter. I årene 2001, 2003 og 2005 har vi hatt bøker med spesielle emner. Bøkene har gitt laget en del inntekter, men det viktigste er å få dokumentert den lokale historien.

Bokutgivelser
-------------

* Gøthe Gøthesen (2001): *Tjøme. Bilder for en nær fortid.*
* Gerd Brantenberg og Gøthe Gøthesen( red. ) (2003): "Bilder fra Tjøme." Utvalgte malerier og tegninger fra Tjøme.
* Kirstine Dybvik (2005): "Barndomsminner fra Tjøme."
* Svein Morten Olaussen (red.), Frank Andersen, Geir Sætevik og Bjørn E. Bjørgan (2020): *Milorg på øyene*

Referanser
----------

1. ↑  «Tjøme Historielag». *Tjøme historielag*. Besøkt 29. oktober 2020.

Eksterne lenker
---------------

* Tjøme Historielags hjemmesider
* Digitalbygdebok
**Carl Schuhmann** (født 12. mai 1869 i Berlin, død 24. mars 1946) var en tysk idrettsutøver.

Schuhmann vant fire olympiske mestertitler i Athen 1896 under de første olympiske lekene i moderne tid. Han vant brytekonkurransen og tre titler i turn; hopp, skranke lagkonkurranse og svingstang lagkonkurranse. Han kom på fjerdeplass i vektløfting og deltok også i flere friidrettsøvelser, lengdehopp, tresteg og kulestøt.

Bryting
-------

Schuhmann og Tsitas før kampstart
Schuhmann stilte i brytekonkurransen til tross for at han var mye lettere og mindre enn sine konkurrenter. I første omgang møtte han irske Launceston Elliot som hadde blitt olympisk mester i vektløfting. Schuhmann beseiret ham lett. Han gikk videre fra semifinalen uten å måtte møte noen motstander. I finalen møtte han Georgios Tsitas fra Hellas. Etter at kampen hadde vart i 40 minutter ble kampen utsatt til dagen etter på grunn av mørket. På morgenen dagen etter vant Schuhmann kampen raskt og var dermed den første olympiske mester i bryting i moderne tid.

OL-medaljer
-----------

* 1896 Hellas’ flagg Athen - Gull **Gull** i bryting Keiserriket Tysklands flagg Tyskland
* 1896 Hellas’ flagg Athen - Gull **Gull** i turn, hopp Keiserriket Tysklands flagg Tyskland
* 1896 Hellas’ flagg Athen - Gull **Gull** i turn, lagkonkurranse skranke Keiserriket Tysklands flagg Tyskland
* 1896 Hellas’ flagg Athen - Gull **Gull** turn, lagkonkurranse svingstang Keiserriket Tysklands flagg Tyskland

Referanser
----------

1. ↑   www.berlin.de[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (de) Carl Schuhmann – Munzinger Sportsarchiv Rediger på Wikidata

* (en) Carl Schuhmann – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Carl Schuhmann – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Carl Schuhmann – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Carl Schuhmann – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Carl Schuhmann – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Carl Schuhmann – FILA Rediger på Wikidata
* Biografi på Olympic.org

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Munzinger (sport)
 |
Kystradiostasjonen Tjøme radios gamle radiopanel slik det kan sees i en utstilling om skipsfart i Tønsbergs gamle tollbod.  Foto: Karl Ragnar Gjertsen 

**Tjøme radio** (LGT) var en norsk kystradiostasjon i Horten i Vestfold med ansvar for blant annet å lytte på nødkanalene for båttrafikken fra svenskegrensa til Farsund. Tjøme Radio lå fra 1910 til 2008 på øya Tjøme ytterst i Oslofjorden, 25 km sør for Tønsberg. Tjenestene ble fra 2008 til 2018 drevet fra Kystverkets sjøtrafikksentral i Horten.

Kystradiostasjonen ble lagt ned 1. januar 2018, da tjenestene ble overtatt av Rogaland radio som et ledd i sentraliseringen av kystradioene mot hovedredningssentralene.

Historikk
---------

Tjøme radio ble opprinnelig opprettet av den norske marine i 1905 som radiotelegrafstasjon sør på Tjøme under navnet Thoraas Signalstation. 1. juli 1910 ble stasjonen overtatt av Telegrafvæsenet uten vederlag. 15. november samme år ble Tjøme radio åpnet og plassert på Treidene hvor den har vært siden. I 1917 ble det bygd stasjonsbygning i tilknytning til funksjonærboligen. I 1965 kom det ny stasjonsbygning.

Sist i april 2008 flyttet Tjøme radio inn i nye lokaler i Marint senter i Horten for å skape et nærmere samarbeid med Kystverkets sjøtrafikksentral på samme sted. Navnet *Tjøme radio* ble beholdt etter flyttingen.

4. april 2017 ble det klart at Telenor Kystradio legger ned Tjøme radio, sammen med Florø radio og Vardø radio, fra 1. januar 2018.

Oppgaver
--------

Da kystradiotjenesten ble lagt om i 2004, ble bare fem kystradiostasjoner igjen langs norskekysten. Tjøme radio fikk utvidet dekningsområdet i forhold til tidligere, med ansvar for sikkerheten på kyststrekningen fra svenskegrensen rundt Lindesnes til Farsund.

Tjøme Radio har blant annet lyttevakt 24 timer i døgnet hele året på VHF-kanal 16 som er nødkanal for båt- og skipstrafikken i området. Tjøme radio hjelper også fritidsbåter, for eksempel ved motorhavari og grunnstøtninger, og nås på telefonnummer 120. Tjøme Radio rapporterer dessuten om skip med farlig last som trafikkerer farvannet.

Da passasjerferja MS «Scandinavian Star» brant natt til 7. april 1990, var det Tjøme radio som fanget opp nødsignalene og ledet redningsaksjonene den første tiden. 159 mennesker omkom i ulykken, og den natta ble den mest dramatiske i Tjøme radios historie.

Referanser
----------

1. ↑  «Tjøme Radio». *www.kystradio.no*. Arkivert fra originalen 17. mai 2017. Besøkt 18. mai 2017.
2. ↑  «Bladarkivet: 1/2007 - Båtfolk på Tjøme Radio: Stemmene fra Verdens Ende - Båtmagasinet.no». *www.batmagasinet.no*. Arkivert fra originalen 28. september 2017. Besøkt 18. mai 2017.
3. ↑  NRK. «Tre kystradioar blir lagt ned». *NRK* **(norsk)**. Besøkt 18. mai 2017.

Eksterne lenker
---------------

* 
* Artikler om Tjøme radio i lokalavisa Tønsbergs Blad[*død lenke*]
**Stephen Curtis Johnson** er en informatiker. Han arbeidet i nesten 20 år ved Bell Laboratories og AT&T hvor han arbeidet med å lage Yacc, Lint, Spell og Portable C Compiler.

Johnson tok sin filosofiske doktorgrad i matematikk, men han har brukt hele sin karriere innenfor informatikk. Han har arbeidet med så forskjellige emner som musikk, psykometri og konstruksjon av Very-large-scale integration, men han er best kjent for sitt arbeide med verktøy for Unix og den første AT&T UNIX portering. Han ledet også avdelingen for utvikling av programmeringsspråk for UNIX System V i flere år I midten av 1980-årene. I 1986 dro han til Silicon Valley hvor han tilhørte omkring et halvt dusin oppstartende selskaper, deriblant Transmeta. I 2002 begynte han å arbeide ved MathWorks, for å bidra til matematikkprogrammet og skriptspråket MATLAB.

Johnson arbeidet i styret for USENIX i omkring ti år, fire av disse som president, og er idag[*når?*] USENIX sin representant ved Computing Research Association.

Referanser
----------

1. 1 2   clio.columbia.edu[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Mathematics Genealogy Project[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   stacks.stanford.edu[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Johnson's hjemmeside
* Interviju med Steve Johnson i Computerworld

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** MGP
 |
**Sverre Georg Østhagen** (født 21. februar 1918 på Hamar, Hedmark, død 15. januar 1990) var en norsk journalist, politiker, og stortingsrepresentant for Ap.

Biografi
--------

Sverre Georg Østhagen var sønn av stasjonsmester Gunnar Østhagen og Louise Rudberg. Fra 1937 var han ansatt i som journalist i Idrettsbladet i Oslo. Fra 1941 til 1943 redigerte han den illegale hjemmefrontsavisen *Den annen front*. Han ble deretter tilknyttet den norske legasjons militære etterretningskontor i Stockholm de siste krigsårene fra 1943 til 1945. Han mottok Deltakermedaljen for sin innsats.

Etter krigen ble han journalist i *Hamar Arbeiderblad*, og ble politisk redaksjonssekretær fra 1972. I årene 1979 til 1983 var han redaksjonssekretær i kulturtidsskriftet til Arbeidernes Opplysningsforbund, *Fakkelen*.

Østhagen var en aktiv politiker for Arbeiderpartiet og satt i Elverum kommunestyre fra 1945 til 1947, hvorpå han ble varaordfører fra 1947 til 1951. Han satt deretter i Elverum formannskap fra 1951 til 1956. I perioden 1954–1957 var han møtende representant til Stortinget.

Han var medlem av fylkestinget i Hedmark fra 1975 til 1979, og holdt en rekke offentlige verv.

Bibliografi
-----------

Østhagen skrev og redigerte en rekke lokale historiske verker.

* 1959: Sør-Østerdal Skikrets historie
* 1961: Elverum Elektrisitetsverks historie
* 1964: Åmot Elektrisitetsverk gjennom 50 år
* 1965: Østerdalen – vårt nye turistdistrikt
* 1977: Hedmark i går, i dag og i morgen
* 1978: Studieobjekt Elv
* 1983: For arbeid og medbestemmelse
* 1983: Hedmark Energiverks historie 1983

Eksterne lenker
---------------

* (no) Sverre Østhagen hos Stortinget Rediger på Wikidata

* (no) Sverre Østhagen hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Stortinget **·** Geni **·** VIAF
 |

Portal: Andre verdenskrig
En **troverdig benektelse** (engelsk: Plausible deniability) er et konsept eller doktrine som beslutningstakere (vanligvis tjenestemenn i en formell eller uformell kommandokjede) bruker for å benekte kjennskap til eller ansvar for eventuelle kritikkverdige handlinger begått av andre i et organisatorisk hierarki på grunn av mangel på bevis som kan bekrefte deres deltakelse, selv om de var personlig involvert i, eller i det minste bevisst uvitende av slike handlinger. I tilfelle at ulovlige eller på annen måte useriøse og upopulære aktiviteter blir offentlig kjendte, kan høytstående tjenestemenn nekte noe kjennskap om slike handlinger for å isolere seg og skylde på agenter som har utført handlingene, fordi de er sikre på at deres tvilere ikke vil være i stand til å bevise det motsatte. Mangel av bevis for det motsatte gjør altså fornektelsen plausibel (troverdig).

I religion, politikk og spionasje, refererer troverdig benektelse til muligheten av at en mektig aktør eller etterretningstjeneste kan skylde på andre og unngå innrømmelser.

Historie
--------

Uttrykket skriver seg fra USAs president Harry Trumans sikkerhetsråd og et dokument 10/2 datert 10. juni 1948 som definerer "fordekte operasjoner" som "alle aktiviteter gjennomført eller støttet av regjeringen mot fiendtlige stater eller fiendtlige grupper, men som ikke kan bevises av uautorisert personell - og hvis aktiviteten avdekkes, må det være mulig å benekte ethvert ansvar for hendelsen". Under president Eisenhowers administrasjon, ble NSC 10/2 utdypet i NSC 5412/2 "Fordekte operasjoner." NSC 5412 ble deklassifisert i 1977 og finnes i USAs arkiver. Uttrykket "Troverdig benektelse" ble første gang brukt offentlig av CIAs direktør Allen Dulles. 
Et annet eksempel er Iran-Contras-skandalen.

Referanser
----------

1. ↑  Office of the Historian, Department of State. *National Security Council Directive on Office of Special Projects (NSC 10/2),* Washington, June 18, 1948.
2. ↑  Office of the Historian, Department of State. *Covert Operations (NSC 5412/2),* Washington, undated.
3. ↑  *Records of the National Security Council (NSC), Record Group 273.*
4. ↑  Carlisle, Rodney P (2003). *The Complete Idiot's Guide to Spies and Espionage*. Alpha Books. s. 213. ISBN 0-02-864418-2.

Eksterne lenker
---------------

* wikisource:Church Committee plausible denial
* Kirkekomiteen rapporter
* Kirken Rapport: Covert Action i Chile 1963-1973 (US Dept. av-Modus)
* Original 255 sider av Kirken Komiteen "Funn og Konklusjoner" i pdf-filen
**Trout Valley** er en landsby i McHenry County i Illinois. Etter folketellingen i 2010 er folketallet 537.

Historie
--------

Stedet var en gang den private eiendommen til John D. Hertz, eier av Hertz Car. Eiendommen var formet etter engelske herregårder, komplett med staller for ridehester, polobaner, bekker for ørretfiske og jaktterreng. Norman Maxon, en dedikert friluftsmann re-etablerte utklekkingsanlegget for ørret og kontaktet *National Homes of Lafayette* i Indiana for at Trout Valley skulle utvikles til et mønsteranlegg for deres ferdighus. I 1956 vant Trout Valley årets *National Home development*.

Geografi
--------

Trout Valleys geografiske koordinater er 42°11′57″N 88°15′12″V (42.199265, -88.253357).

Etter folketellingen i 2010 er områdets areal 0,43 kvadratmiles (1,1 km²).

Referanser
----------

1. ↑  American FactFinder, U.
2. ↑  «US Gazetteer files: 2010, 2000, and 1990». United States Census Bureau. 12. februar 2011. Besøkt 23. april 2011.
3. ↑  «2010 Census U.S. Gazetteer Files for Places - Illinois». United States Census. Besøkt 13. oktober 2012.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** GNIS **·** GNIS
 |
| Slaget ved Crooked Billet |
| --- |
| Konflikt: Den amerikanske uavhengighetskrigen |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Dato | 1. mai 1778 |
| Sted | Dagens Hatboro, Pennsylvania40°9'N 75°7'V |
| Resultat | Britisk seier |

 |
| Stridende parter |
| USAs flagg USA | Storbritannias flagg Storbritannia |
| Kommandanter og ledere |
| USAs flagg John Lacey | Storbritannias flagg William Howe |
| Styrker |
| 500 | ? |
| Tap |
| 26 døde8 sårede58 tatt til fange | 7 sårede |

| Den amerikanske uavhengighetskrigen |
| --- |
| Boston – Canada – New York og New Jersey – Saratoga – Philadelphia – Vestfronten – Sullivan-ekspedisjonen – Sørfronten – Marine |

| Philadelphiafelttoget, 1777–78 |
| --- |
| Brandywine – Paoli – Germantown – White Marsh – Matson's Ford - Crooked Billet – Monmouth |

**Slaget ved Crooked Billet** var et slag i den amerikanske uavhengighetskrigen og ble utkjempet 1. mai 1778. Slaget fant sted i Hatboro og Warminster rundt 50 km nordvest for Philadelphia.

1. januar 1778 ble John Lacey utnevnt til brigadegeneral og gitt kommandoen over en stor avdeling milits med mål om å forstyrre britenes forsyningslinjer, særlig de som nådde Philadelphia. Crooked Billet, nå Hatboro, var hovedkvarteret til Lacey og ble målet til den britiske kommandanten i Philadelphia, general William Howe. Britene sendte en samlet styrke av briter og hessere 30. april som overrasket de amerikanske styrkene i et forsøk på å avskjære dem med en knipetangsmanøver. Amerikanerne ble snart omringet på flankene og tvunget til å trekke seg tilbake til Warwick. De mistet sine forsyninger og utstyr på leirområdet.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN
 |
**Troy Bayliss** (født 30. mars 1969 i Taree, New South Wales, Australia) er en australsk roadracingfører. Bayliss ble verdensmester i roadracingklassen Superbike i 2001–2006 og 2008. Han ble også den første fører i historien som har vunnet løp i både MotoGP-klassen og World Superbike-klassen i samme sesong. Dette skjedde i 2006, da han vant den avsluttende VM-runden i MotoGP som wildcard-fører for Ducati etter å ha blitt verdensmester for det samme merket i Superbike-klassen samme år.

Referanser
----------

1. 1 2   Driver Database[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   motogp.com[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (de) Troy Bayliss – Munzinger Sportsarchiv Rediger på Wikidata

* (en) Troy Bayliss – racing-reference.info Rediger på Wikidata

* (en) Troy Bayliss – Driver Database Rediger på Wikidata

* (en) Troy Bayliss – MotoGP Rediger på Wikidata
* Den offisielle hjemmesiden til Troy Bayliss

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Munzinger (sport)
 |
Hyde Park Corner i 1842, sett mot øst mot Piccadilly. Inngangen til Hyde Park gjennom Decimus Burtons joniske søylevegg er til venstre, og bak den, og i mørkere sten, er Apsley House.
**Hyde Park Corner** er et område i London i England, lokalisert ved det sørøstlige hjørnet av Hyde Park. Den ligger ved et stort veikryss med samme navn. Det er stor trafikk da seks veier kommer sammen i dette krysset: Park Lane (fra nord), Piccadilly (nordøst), Constitution Hill (sørøst), Grosvenor Place (sør), Grosvenor Crescent (sørvest) og Knightsbridge (vest). Umiddelbart nord for krysset er Apsley House, hjemmet til den første hertugen av Wellington, og flere monumenter ble reist for hertugen i nærheten, både i hans levetid og etter.

Den nærmeste undergrunnsstasjonen på Piccadilly-linjen er Hyde Park Corner ved krysset, hvor det også er et antall betydelige monumenter; blant annet monumentet til imperiets kavaleri,  en statue av Lord Byron, Queen Elizabeth Gate, Wellington Arch og minnesmerket for Det kongelige artilleri.

Navnet ble brukt som kode for å informere regjeringen om Georg VIs død i 1952.

Bilder over monumentene
-----------------------

* Krigsminnemerke for AustraliaKrigsminnemerke for Australia
* Statue av Lord ByronStatue av Lord Byron
* Rytterstatue av hertugen av WellingtonRytterstatue av hertugen av Wellington
* Minnesmerket for Maskingeværkorpset, også kalt for «The Boy David»Minnesmerket for Maskingeværkorpset, også kalt for «The Boy David»
* Krigsminnemerke for New ZealandKrigsminnemerke for New Zealand
* Minnesmerke for Det kongelige artilleriMinnesmerke for Det kongelige artilleri

Referanser
----------

1. 1 2  «Hyde Park Corner» Arkivert 7. juli 2017 hos Wayback Machine. *A View of City*
2. 1 2   «The day the King died», *BBC News*. 6. februar 2002
3. ↑  ««The Cavalry Memorial»». Arkivert fra originalen 13. mars 2018. Besøkt 18. desember 2017.
4. ↑   O'Keeffe, Jack (4. november 2016): «What Does "Hyde Park Corner" Mean In 'The Crown'? This Codeword Is Bad News», *Bustle*

Litteratur
----------

* Siddall, Ruth; Clements, Di (Januar 2013): *Urban Geology: The War Memorials at Hyde Park Corner and Green Park* (PDF), UCL

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz
 |
***Odontochodaeus*** er en slekt av biller som hører til gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

Utseende
--------

Ochodaeidae er små til middelsstore (3 – 10 mm), vanligvis brune biller uten metallglans. Kroppen er avlang og hvelvet. Antennene er 9- eller 10-leddete, fløyelsaktig hårete, de tre ytterste leddene danner en vifte. Noen har en eller flere knøler ved hodets fremkant. Overleppen (labrum) og kjevene (mandibler) skyter fram under hodets fremkant (clypeus). **Brystskjoldet** (pronotum) er bredere enn langt, hvelvet, vanligvis med mange punktgroper (tett punktert) og hårete, uten knøler, horn, lister eller dype groper, men gjerne med en lengdefure i midten. **Dekkvingene** er hvelvede, med eller uten lengdestriper. **Beina** er kraftige, framleggen (protibia) med kraftige tenner på utsiden, mellom- og bakleggene med to lengdelister. Midtleggen (mesotibia) har en karakteristisk, kamformet eller sagtakket spore. Føttene er 5-leddete, ganske korte og kraftige. **Larvene** er bare kjent for noen få arter, der de er av vanlig skarabide-type (scarabaeiform larve).

Levevis
-------

Veldig lite er kjent om deres biologi. De fleste artene finnes på varme, sandige steder. Man har gjettet på at de lever av sopp i underjordiske ganger. Larvene til én art har blitt funnet i avfallshauger som maur har slengt fra seg, og det er mulig at flere av artene er knyttet til maur. Billene flyr helst om natten og har av og til blitt fanget tallrikt i lysfeller.

Utbredelse
----------

Artene lever på Madagaskar.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien Skarabider, Scarabaeoidea
			* Familien Ochodaeidae Mulsant & Rey, 1871
				+ Underfamilien Ochodaeinae Mulsant & Rey, 1871 – vidt utbredt
					- Gruppen Endognathini Scholtz, 1988
						* Slekten ***Odontochodaeus*** Paulian, 1976
							+ *Odontochodaeus abadiei* (Paulian, 1959)
							+ *Odontochodaeus delphinensis* (Paulian, 1959)
							+ *Odontochodaeus lineipunctatus* (Fairmaire, 1903)
							+ *Odontochodaeus maxillosus* (Fairmaire, 1868)
							+ *Odontochodaeus seyrigl* Paulian, 1976
							+ *Odontochodaeus steineri* Paulian, 1992

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Odontochodaeus* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Odontochodaeus* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* *Odontochodaeus* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata

Carlson, D.C. 2001. Generic Guide to New World Scarab Beetles: Ochodaeidae. 

* Oversikt over artene
|  |
| --- |
| Kong Kristian IVs krone |
| Fyrstelige og adelige titler |
| Keiser og keiserinne

---

Konge og dronning

---

Kurfyrste og kurfyrstinne

---

Storhertug og storhertuginne

---

Erkehertug og erkehertuginne

---

Hertug og hertuginne

---

Storfyrste og storfyrstinne

---

Markgreve og markgrevinne
Marki og markise

---

Fyrste og fyrstinne

---

Greve og grevinne

---

Borggreve og borggrevinne
Vicomte og vicomtesse

---

Baron og baronesse
Friherre og friherrinne

---

Ridder og dame

---

Edler og edle

---

Herre og dame |

**Hertug** (femininum *hertuginne*) var opprinnelig en valgt hærfører, og er i dag en tittel for enkelte av de høyeste europeiske adelsmenn eller mannlige medlemmer av kongehus, ofte knyttet til et hertugdømme, som de kun i få tilfeller fremdeles regjerer over. Tittelen forekommer også som storhertug eller som erkehertug. Ordet kommer fra middelnedertysk *hertoch*. 

Det gjøres et viktig skille mellom hertugelige familier som var suverene fyrster, dvs. at de hersket over en stat kalt et hertugdømme, og hertugelige familier som har mottatt hertugtittelen som en adelstittel av en fyrste.

Eksempler
---------

De få norske hertugene var Skule Bårdsson og Håkon V Magnusson, i tiden før han ble konge. 

I Sverige har prinser og prinsesser tittelen hertug/hertuginne over et landskap. Prins Carl Philip er hertug av Värmland, hans niese Leonore er hertuginne av Gotland.

I Storbritannia har flere av kongehusets prinser tittelen hertug over et landskap. Storbritannias kronprins gis to hertug-titler; hertug av Cornwall og hertug av Rothesay.

Hertugkroner
------------

Det finnes rangkrone for hertug, men rangkronens utforming varierer med de forskjellige land og tidsperioder.

Se også
-------

* Monark
* Hertuginne
* Storhertug
* Erkehertug

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** NKC
 |
En manuell espressomaskin.
En **ristretto**, også kalt en **corto**, er en «kort» espresso, tilberedt med samme mengde malt kaffe som en espresso, men med finere malingsgrad og mindre vann (ca. 15–20 ml). 

Opprinnelig var ristrettoen «kort» i forhold til vanlig espresso i betydningen at man presset vannet raskere gjennom kaffen. Dette var mulig fordi man tidligere brukte manuelle espressomaskiner (se bilde til høyre), der man presset for hånd. Man brukte da samme mengde vann som en vanlig espresso, men siden tiden vannet var i kontakt med kaffen var kortere, ble mengden koffein som ble trukket ut relativt sett mindre enn kaffeoljen (som gir kaffen smak), i forhold til vanlig espresso. Dette ga en kaffe med rikere smak og mindre bitterhet. I dag brukes de manuelle espressomaskinene lite, og de automatiske har overtatt. Dette gir ikke samme mulighet til å regulere hastigheten, derfor bruker man i dag mindre vann i stedet, for å lage ristretto. En dobbel espresso er i dag typisk 60 ml, mens en dobbel ristretto er typisk 45 ml. 

En metode som brukes i dag for å lage ristretto er å male kaffen finere enn vanlig espresso, men presse vannet gjennom på like lang tid. Siden det er mindre plass mellom kaffekornene renner mindre kaffe gjennom, og man får en kortere espresso. Den kan imidlertid gi noe kaffegrut i kaffen, dersom kaffekornene blir med gjennom filteret. Dette kan være et problem med billige espressomaskiner, der hullene i filteret ikke er nøyaktig like store. 

En annen metode som brukes er å avslutte pressingen tidligere, slik at mindre vann passerer gjennom den malte kaffen. Dette gir en litt annerledes smak enn metoden med finmalt kaffe og samme pressetid som vanlig espresso, og foretrekkes ofte av baristaer, fordi det ikke krever at han justerer finhetsgraden på kaffemalingen. 

En tredje metode er et slags kompromiss mellom de to foregående metodene. Man pakker kaffen hardere sammen i kaffefilteret, med samme malingsgrad som vanlig espresso, og bruker samme pressetid som vanlig espresso. Da slipper man å justere malingsgraden på kaffen, samt at man unngår de negative sidene knyttet til metode med å male kaffen ekstra fin. 

Siden mengden vann er forskjellig på «korte» og «lange» espressoer, i forhold til vanlige espressoer, blir sammensetningen ulik, fordi de ulike komponentene av kaffen oppløses i ulik hastighet. Dette betyr at en ristretto ikke bare er «dobbelt så sterk» som en vanlig espresso, på samme måte som en lungo ikke bare er «halvparten så sterk».

Eksterne lenker
---------------

* Coffeegeek Etiquette & The Ristretto Shot Arkivert 19. juli 2010 hos Wayback Machine.

| * v
* d
* r
Kaffe- og espressobaserte drikker |
| --- |
| 
* Espresso (lungo
* ristretto
* corretto
* con panna)
* Americano
* Cappuccino
* Cortado
* Caffè latte
* Caffè macchiato
* Caffè mocca
* Irish coffee

 | Kaffe |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | TasteAtlas
 |
***Odna*** (originaltittel: *Одна*) er en sovjetisk film fra 1931 regissert av Leonid Trauberg og Grigorij Kozintsev.

Handling
--------

En nyutdannet lærer, Yelena Kuzmina, fra Leningrad går på shopping sammen med sin forlovede Petya. Hun gleder seg til å undervise ved en skole, og tror hun kommer til å få jobb sammen med høflige og lydige skolebarn i byen. I stedet får hun i oppdrag å reise til en skole i Altaj-fjellene i Sibir. Hun forsøker å appellerer om å bli værende i byen, men myndigetenene fordømmer dette som «feighet» og hun går derfor med på å akseptere stillingen. Yelena ankommer en avsidesliggende landsby. De to eneste autoritetsfigurene er en representant for lokale myndighetene, samt den lokale versjonen av en kulakk.

Alle landsbyboerne lever et primitivt liv, praktiserer en slags sjamanisme som religion (symbolisert ved et totem som består av en død hest på en stang) og deres eneste inntekt kommer fra å drive med sau. Barnas utdannelse blir forhindret av deres primitive tilstand, og kulakkene insisterer på at barna skal arbeide som gjetere - i stedet for å gå på skolen.

Skuespillere
------------

* Yelena Kuzmina som lærer Yelena Kuzmina
* Pyotr Sobolevsky som Kuzminas forlovede.
* Sergei Gerasimov som medlem av de lokale myndighetene
* Liu-Sian Van som en kulakk
* Yanina Zheymo som en yngre lærer.

Referanser
----------

1. 1 2 3  ; besøksdato: 21. mai 2016.
2. ↑  Событие теленедели
3. ↑  Одна

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Odna* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Odna* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (nl) *Odna* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Odna* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata
*Den Kongelige Grønlandske Handels Plads* på Christianshavn i 1818 med *Færøsk Pakhus*, *Pladsmesterbolig* og *Hakkebakkehus*. Tegnet av N. J. Bredal
**Den Kongelige Grønlandske Handel** (KGH) var et handelsselskap, som i 1774 ble opprettet av den danske staten for å drive handel med kolonien Grønland.

Fra 1721 av var dette ivaretatt av private handelskompanier, som «Grønlandske Compagnie» stiftet i Bergen av Hans Egede og lokale kjøpmenn med kongelig *oktroa* til å drive slik virksomhet.

KGH hadde fra starten av monopol på all handel med Grønland. Fra 1782 innførte Danmark til og med en lov som forbød kontakt mellom grønlendere og europeere, og bare danske embedsmenn hadde lov til å komme til Grønland. Dette skulle være til grønlendernes eget beste, men bidro i stor grad til å låse dem til sitt daværende levesett, som fangstmenn. Lovgivningen var økonomisk gunstig for Danmark, ettersom den holdt andre handelsfolk borte fra øya, og sikret kontroll over påvirkninger grønlenderne kunne utsettes for utefra, som alkohol og sykdommer.

Fram til 1950 beholdt KGH sitt monopol og solgte kun de aller nødvendigste varene på Grønland, basert på bytteøkonomi, ikke bruk av penger. KGH tok imot dyrepelser, spekk og andre varer fra fangstmennene, som i bytte fikk våpen, trevirke, bomull og andre tekstiler. Trevirke må importeres, da det ikke vokser trær på Grønland.

Selv om monopolet opphørte i 1950, fantes selskapet til 1985, da eksportdelen ble utskilt under navnet Proeks (senere *Royal Greenland*).

KGH var statseid til 1992, da selskapet ble overtatt av Grønlands hjemmestyre som videreførte selskapet under navnet KNI.

Referanser
----------

1. ↑  «Egedes gate», *Bergen byleksikon*
2. ↑  «*Kongelige octroyerede bergenske grønlandske compagnie»*. Arkivert fra originalen 21. juli 2022. Besøkt 21. juli 2022.
3. ↑  Fra KGH til *Royal Greenland*
4. ↑  I grønlandsk eie siden 1992

Eksterne lenker
---------------

* Den Digitale Slæderejse
* Kongelig Hofleverandør

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | SUDOC
 |
**Den Danske Scenekunstskole** tidligere **Statens Scenekunstskole** og **Statens Teaterskole**, er en dansk utdannelsesinstitusjon innen teaterfag. Den ligger på Holmen i København og er en skole under Kulturdepartementet. Her utdannes skuespillere, instruktører, teaterteknikere og scenografer.

Skolen for Moderne Dans, som utdanner dansere, koreografer og dansepedagoger, er tilknyttet skolen.

Historie
--------

Den Danske Scenekunstskole ble opprettet i 1968 som avløser for Det kongelige Teaters elevskole og Privatteatrenes elevskole. Opprinnelig var det utelukkende en skuespillerutdannelse, men i 1972 ble det opprettet en *linje for allmenn teaterpraktikk*, som etterfølgende utviklede seg til utdannelser for henholdsvis instruktører og scenografer. I 1992 ble det opprettet en teaterteknisk utdannelse med fire spesialiseringer (lysdesign, lyddesign, regi og produksjon), først som en forsøksordning, senere som permanent utdannelse. I [1992 ble forløperen for Skolen for Moderne Dans, *Danseprojektet* likeledes opprettet på forsøksbasis, og etter at den ble permanent, ble den slått sammen med Statens Teaterskole i 1998.

Skolen har alltid vært forum for kunstfaglige og ideologiske diskusjoner. I utgangspunktet ønsket man å opprette en utdannelse som kunne gi den studentene faglighet og ferdigheter – i høyere grad enn mesterlæren, som den gang var den normale profil for en teaterutdannelse som var tilknyttet et teater. Diskusjonen har blant annet handlet om hvorvidt man skulle utdanne kunstnere til en nåtidig bransje, eller til en visjon om en fremtidig scenekunst. I de senere år har fokus i høy grad vært på å gi den studerende mulighet for å tilegne seg konkrete redskaper og metoder.

Ledelse
-------

* Sverre Rødahl, rektor
* Inger Eilersen, utdannelsesleder for instruksjon
* Louise Beck, utdannelsesleder for scenografi
* Joen Bille, utdannelsesleder for skuespill
* Anette R. Nissen, utdannelsesleder for teaterteknikk
* Hlíf Svavarsdóttir, skoleleder for Skolen for Moderne Dans
* Christine Meldal, utdannelsesleder for koreografi
* Sheila de Val, utdannelsesleder for dansepedagogutdannelsen

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

Portal: Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Gyldendals Teaterleksikon
 |
Risterrassene i Banaue
Risterrassene i Batad ved Banaue
**Risterrassene i Cordilleras** er en verdensarv på Filippinene som består av fire høyt beliggende områder med rismarker (Banaue - to felter, Mayoyao, Kiangan, Hungduan). Disse har vært brukt i mer enn 2 000 år, noe som har gitt et vakkert kulturlandskap der mennesket synes å være i harmoni med sine omgivelser. Risterrassene kalles iblant «Verdens åttende underverk». 

Det er også et satort tilfang av risterrasser annetsteds i samme fjellkjede, foruten de nevnte feltyer som ble medtatt på UNESCOs verdensarvliste. 

Verdensarv-terrassene ligger i provinsen Ifugao, på øya Luzon nord for Manila, høyt oppe i fjellkjeden Central Cordilleras, nær den lille byen Banaue.

Det består en risiko for at risterrassene forfaller. Det kan skje ved jordskjelv (store skader ble forårsaket av en skjelv i 1990), El Niños virkninger, og store jordmarker som eroderer jorden. 

I 2001 ble risterrassene innskrevne på listen over truet verdensarv. Den fremste foranledningen var at de filippinske myndigheter verken hadde gjennomført kontroller eller utferdiget noen handlingsplan for verdensarven. De redningskommisjoner som blr opprettet av presidentene Fidel Ramos og Joseph Estrada ble lagt ned i 2002 av daværende president Gloria Macapagal-Arroyo.

Litteratur
----------

* Melisa Therese, N. Malingan-Sapdoy. *The evolving management of the rice terraces of the philippine cordilleras, focus on the Ifugao rice terraces*. Kota Kinabalu / Sabah Malaysia.

Eksterne lenker
---------------

* UNESCO World Heritage Centre - Rice Terraces of the Philippine Cordilleras
* The Rice Terraces of Bangaan, Ifugao