Brynje funnet i gravhaug fra slutten av 900-tallet på Gjermundbu på Ringerike
**Brynje**, eller *ringbrynje* er en form for rustning som dekker overkroppen, laget av små metallringer som er lenket inn i hverandre og danner et nett. Brynjer er dokumentert i Europa fra 200-tallet f.Kr. og var i vanlig militær bruk til innpå 1500-tallet. I andre deler av verden var de i militær bruk til innpå 1900-tallet. Fremdeles inngår brynje som bestanddeler i sikkerhetsplagg, blant annet i brynjehansker brukt i kjøttindustrien. 

I faglitteraturen brukes navnet *ringbrynje* og *brynje* synonymt. Slik har det vært siden Hans Hildebrand og Hjalmar Falks arbeid tidlig på 1900-tallet, men før deres tid var en utvidende definisjon av sistnevnte vanlig. Andre former for rustning kan ha brynje som en del av navnet med en kvalifikator, som *spangenbrynje*, og betegnelsen kan inngå i navn på plagg i samme materiale som beskyttet andre deler av kroppen, som *brynjehette*, *brynjehoser* og *brynjevotter*. Hjalmar Falk har gått gjennom de norrøne betegnelsene på brynjer, og gjenga blant annet poetiske uttrykk som *hringserkr*, *hringskyrta*, *hringfar* og *hringnet*. Falk tilbakeviste en eldre hypotese om at våpenskjortene i sagatida besto av lær eller tjukt stoff med påsydde ringer.

Vegard Vike er blant de som har sett på de tekniske sidene ved produksjonen. Han brukte betegnelsen *brynjevev* på sjølve materialet, nettet av sammenhektede metallringer. Brynjeringene ble hovedsakelig laget av jern eller stål, men også kobberlegeringer og andre metaller kunne brukes dekorativt. Ringene er stanset ut av metallplater eller laget av metalltråd som vanligvis ble naglet sammen. Hver ring er hektet i fire andre. Minimum halvpartene av ringene var naglet.

Bruken av brynjer var utbredt i den romerske hæren, og blant de elste er et funn fra Horný Jatov, Slovakia. I jernalderen og inn i første del av middelalderen var brynjene forbeholdt en krigersk elite. De ble ofte brukt som eneste rustning, eventuelt brukt sammen med rustplagg eller tekstilrustning. Utover middelalderen ble det i Europa vanligere å supplere brynja med jernplater, og i seinmiddelalderen gikk man i en del tilfeller bort fra heldekkende brynje og begrenset seg for eksempel til brynjeskjørt, -ermer, og -krage under platerustningen.

I dag bruke brynjenavnet blant annet om helsetrøyer.

Referanser
----------

1. ↑  Grieg 1947: 49.
2. ↑  Vike 2000: 1ff.
3. ↑  Gonagle, Brendan Mac. «Celtic Chainmail | Brendan Mac Gonagle - Academia.edu». *Balkancelts*.

Litteratur
----------

* Grandin, Lena (2008), *Geoarkeologisk undersökning. Ringar från en ringväv. Metallografisk och kemisk analys. Gotland, Tofta socken, Tofta kyrka*. Rapport. Arkivsök
* Grieg, Sigurd (1947). *Gjermundbufunnet*. Universitetets oldsaksamling.
* Thordeman, Bengt (1941), «Stridsdräkten under forntid och medeltid«, i *Nordisk kultur*. Bonnier. 1941. s. 88-123.
* Vike, Vegard (2000), *Brynjevev*, semesteroppgave i konservering, Universitetet i Oslo.
* Wijnhoven, Martijn Arnold 2021, *A multi-dimensional approach to European mail armour*. PhD.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Ring mail – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata