recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Amerikansk staghound** aksepteres ikke som en egen hunderase, men er i virkeligheten en «lurcher», der flere linjer har blitt renavlet gjennom mange generasjoner. Basistypen er en stor mynde, men også flere andre raser har bidratt til denne hunden.

Opprinnelse og alder
--------------------

Amerikansk staghound er snarere avlet for sin funksjonalitet som jakthund enn for sin type. Den har gjennom mange tiår blitt benyttet til hetsjakt på alt fra ulv og prærieulv, til hjort og hare. Opprinnelig var det en skotsk hjortehund/greyhound mix som ble krysset med typer av et mer lokalt preg, trolig støvere og terriere. Mynde utgjør imidlertid størsteparten av blodslinjene.

Det sies at amerikanerne allerede mot slutten av 1600-tallet begynte med avl på disse blandingshundene, men dette kan ikke bekreftes. Dagens stamlinjer skal for det meste stamme fra 1800-tallet, men heller ikke dette har latt seg bekrefte. Det finnes nemlig ikke et stambokregister for denne hunden, selv om nok mange oppdrettere kan ha oversikt over blodslinjene. Man kan således konstatere at staghound, selv om den ikke anerkjennes som en egen rase, har eksistert lenger enn de fleste av dagens hunderaser. Som type er den imidlertid ganske varierende. Til sammenligning er gjerne irske og engelske lurchere bastarder i første, andre eller tredje ledd.

Utseende, anatomi og fysikk
---------------------------

Av utseende minner staghound mye om skotsk hjortehund, men i motsetning til denne kan en staghound være både stri- og korthåret, ja til og med ha blanding. Flere fargevarianter er også aktuelle. Staghound er ofte stor. Hannene kan bli omkring 70-85 cm i mankehøyde, men størrelsen varierer nokså mye. En velvoksen hann kan veie opp mot 45 kg, men også ned mot 29-30 kg, kanskje det beste bevis for at dette ikke er en homogen rase.

Det sies at disse hundene har fått hurtigheten til en greyhound og det milde temperamentet til hjortehunden. Den er utholdende og svært jaktvillig.

Bruksområde
-----------

Staghound er først og fremst avlet for hetsjakt på småvilt og små hjortedyr, men holdes i noen grad også for sosiale formål. Den har både hurtighet, stamina og pågangsmot til å utstå en lang og tøff jakt. Den skal også være en ypperlig familiehund.

Lynne og væremåte
-----------------

Staghound er rastløs av natur og trenger mye mosjon. Den skal være godlynt og snill, men fordi den er en blandingshund varierer naturligvis temperamentet mye i forhold til hvilke blodslinjer den kommer fra.
Dalsenget sporvognsdepot i Trondheim.  Foto: Alasdair McLellan (2007) 
**Trikkehall** eller **sporvognsdepot** er en bygning som ble tegnet og bygd for å huse trikker i perioder der de ikke var i bruk. Mange var også utrustet med verkstedsutstyr slik at en kunne foreta reparasjoner og vedlikehold. De fleste trikkehallene ble lagt utenom sentrum, og ofte i tilknytning til endestopp. Foran inngangspartiet var der et grenverk av skinner for å fordele trikkene til flere spor inn i hallen.

De eldste trikkehallene var samtidig stallfasiliteter for hestene som trakk den tids omnibuser, og navnet trikkestall går igjen flere steder. Hallene er gjerne tegnet av anerkjente arkitekter.

Et sporskiftesystem og vendesløyfer gjorde at ikke alle linjer behøvde egen trikkehall på endestoppen. Det gjorde det også mulig å bytte ut vogner som trengte overhaling og sette inn reserver. 

Et fåtall trikker er fortsatt i drift, og har sine trikkehaller. Andre steder er trikkedriften nedlagt, og hallene er tatt i bruk til andre formål eller revet og erstattet av andre bygninger.
**SAS Flight Academy** (SFA) og **GCAT Flight Academy** er de tidligere navnene til Oxford Aviation Academy, et treningssenter for piloter og bakkepersonell i flybransjen, etablert i 1988. Senteret tilbyr en rekke treningsmoduler for flyselskaper og flypersonell, fra totale treningspakker til salg av flytid i simulator. Det er treningssentere på Arlanda i Stockholm i Sverige, Kastrup i København i Danmark og på Oslo lufthavn, Gardermoen i Norge.

Historie
--------

Utviklingen av et moderne brukerorientert flytreningsselskap ble påbegynt i 1985 gjennom en kampanje som tok mål for at SAS Flight Academy skulle bli det ledende treningssenteret i Europa. Som en følge av dette, satset man i årene 1985 til 1990 på å styrke den pedagogiske og teknologiske kompetansen i organisasjonen.

SFA åpnet sitt første treningssenter i Sverige i 1988. Fra åpningen i Sverige i 1988 økte man snart fra seks til seksten simulatorer, og startet kort tid etter en avdeling på Kastrup Lufthavn i København. SAS Flight Academy ble i juli 1990 underlagt SAS Group. I august 2004 bygget SAS Flight Academy sitt tredje treningssenter på OSLO Lufthavn Gardermoen. Dette senteret ble offisielt åpnet 7. oktober 2004. I 2006 ble et fjerde senter åpnet i Riga i Latvia.

I 2007 solgte SAS Group alle sine aksjer i SAS Flight Academy til STAR Capital Partners, og i juni 2007 ble SFA slått sammen med General Electric Commercial Aviation Services (GECAT) og treningssentrene skiftet navn til GCAT Flight Academy. Oxford Aviation Training ble kjøpt av STAR Capital Partners og GECAT i 2008, og fra og med 1. februar 2008 heter alle de tidligere SAS Flight Academy og GCAT Flight Academy-treningssentrene Oxford Aviation Academy.

Referanser
----------

1. ↑  SAS Group[*død lenke*]
**Trijntje Pieters Westra** (1783–1861) vant i 1805 det første offisielle hurtigløp på skøyter for kvinner i Nederland. Løpet gikk over en rett strekning på 140 meter. Westra mottok et smykke til en verdi av 105 gylden som premie.

Liv og virke
------------

Hun var datter av Maike Pieters og Pieter Reinders Westra, født på en gård i Gauw i nærheten av Sneek. Hun var også kjent som Trijntje Pieters *van Poppingawier*, etter grenda med samme navn.

Den 1. og 2. februar 1805 ble det første offisielle hurtigløp på skøyter for kvinner arrangert. Løpet fant sted på Stadsgracht (bykanalen) i Leeuwarden og utlyst som *Luisterrijke Vrouwen Schaatsen Rijdpartij* (*Gloriøst hurtigløp på skøyter for kvinner*). Om lag 130 kvinner, gifte så vel som enslige, i en alder fra 14 til 51 år meldte seg på til løpet. Konkurransen samlet ca. 12 000 tilskuere.

Rundt år 1800 var det i Nederlands nordlige provinser vanlig å gå på skøyter på kanalene, særlig for hustruer og døtre av sjømenn, bønder og landarbeidere. Om vinteren, da veiene ikke var farbare, gikk de i stedet på skøyter på kanalene for å utføre sitt daglige arbeid. Skøyteløp var imidlertid også en kjær fritidssyssel, for både menn og kvinner. Av og til deltok også kvinner i konkurranser. I 1801 deltok to kvinner i et løp i Groningen, der de brukte to timer på å tilbakelegge 30 engelske mil.

Konkurransen i Leuwarden i 1805 var lagt opp som en cup, der løperne gikk mot hverandre to og to. Løpsdistansen var ca. 140 meter som gikk over en rett strekning på kanalen. Med sidevind ble strekningen tilbakelagt på ca. 13 sekunder.

De innledende rundene ble ikke ferdige før mørket falt på første dag. Flere av deltakerne måtte derfor gå på skøyter hjem igjen, som kunne ligge langt unna. Dagen etter måtte de gå tilbake til kanalen for de avsluttende rundene. I finalen gikk tjueto år gamle Westra mot seksten år gamle Janke Wybes van Damwoude. Westra vant finalen og dermed også et smykke til en verdi av 105 gylden. Andreplassen ble belønnet med et smykke til 31 gylden.

Bildet som viser målgangen er laget av Jacob Ernst Marcus etter en tegning av Albert Jacob van der Poort.

Det er ukjent om Westra gikk flere skøyteløp etter dette. Hun giftet seg i 1806 med Ysebrand Tomes Boersma fra Terzol, og kalte seg deretter Boersma. Paret fikk tre barn. Westra døde i en alder av 78 år i Rauwerdenhem.

Referanser
----------

1. 1 2   Biografisch Portaal, «Trijntje Pieters Westra», Biografisch Portaal number 49123281[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3 4 5  Anne-Marie Mreijen (Martha Kist) (2016). «Pieters Westra, Trijntje (1783-1861)». Huygens institut. Besøkt 18. januar 2023.
3. 1 2  Pieter Roelofs (u.d.). «Gold for Houkje Gerrits Bouma». Rijksmuseum. Besøkt 20. januar 2023.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Trijntje Pieters Westra – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BPN
 |
Sommersted Efterskole  Foto: C. Hill, 2016 
**Sommersted Efterskole** var en dansk privat skole i Sommersted i Haderslev Kommune. Skolen ble bygget i 1930, og ble lagt ned i 2012 på grunn av svak økonomi.

Bygningsmassen
--------------

Skoleanlegget består av ni bygninger, der noen er bygget i rekke. Noen av bygningene er bygget etter 1930.

Historikk
---------

Skolen ble bygget i 1930 som tysk skole. I 1951 ble den tatt over av Indremisjonen og gjort om en kristen skole. Skolen hadde internat, og elevenes helhetlige tilstedeværelse var en sentral del av skolens visjon og formål. Skolen arbeidet i flere år etter mottoet *«lær at leve livet»*. Etter år med økonomisk nedgang ble skolen lagt ned i 2012. Skolen ble deretter brukt til asylmottak, og ca 200 syriske flyktninger flyttet inn. Fra våren 2016 falt behovet bort, og bygningene ble stående tomme.

Referanser
----------

1. ↑  «*Sommersted Efterskole lukker*» **(dansk)**. indremission.dk. Arkivert fra originalen 21. august 2016. Besøkt 1. juli 2016.
2. ↑  «*200 syriske flygtninge til Sommersted Efterskole*» **(dansk)**. udfordringen.dk. Besøkt 1. juli 2016.
3. ↑  «*Asylcenter på kristen efterskole vækker debat*» **(dansk)**. kristeligt-dagblad.dk. Besøkt 1. juli 2016.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted

* (en) Sommersted Efterskole – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
**Strandebarm prosti**, også kalt **Den norske kirke i eksil**, presenterer seg som et frittstående, landsdekkende prosti utenfor Den norske kirkes ordinære organisasjon. Det ble stiftet 31. mars (1. påskedag) 1991 av prestene Børre Knudsen (1937–2014), Per Kørner (1936–2018) og Ludvig Nessa (født 1949). Knudsen hadde særlig ansvar for Nord-Norge, Kørner for Vestlandet og Nessa for Østlandet. Prestene bak Strandebarm prosti er kjent som abortmotstandere.

I april 1997, ble prestene Arne Thorsen og Olav Berg Lyngmo innlemmet i prostiet. Samme år ble Børre Knudsen vigslet til biskop for Strandebarm prosti. Resten av landet, Strandebarm prosti, sør, fortsatte som før med Kørner og Nessa som tilsynsmenn (proster). Sammen fungerer de to som biskop for Strandebarm prosti, sør, i påvente av at det også her blir vigslet biskoper. Det er også en rekke andre predikanter i Strandebarm som preker utenom de faste prestene, blant dem Ivar Kristianslund.

I 2008 gikk Børre Knudsen av som biskop, i etterkant av intern strid mellom Nessa og menighetene i nord. Knudsen ytret samtidig ønske om endring av strukturen i Strandebarm prosti, og kalte kritikken fra Nessa skandaløs. I 2012 ble Thor Henrik With, sønn av tidligere biskop i Bjørgvin Thor With, vigslet som biskop av menighetene i nord, også det i strid med Nessas synspunkt. I 2014 døde Knudsen.

Prostiet forstår seg selv som en gren av Den norske kirke som har frasagt seg tilsyn av offentligheten (Regjeringen, Stortinget, Kirkemøtet og Den norske kirkes offentlig oppnevnte biskoper). Strandebarm prosti motsetter seg en rekke av statskirkens synspunkter – som for eksempel abortloven, homofili, og gjengifte etter skilsmisse. Prostiet godkjenner heller ikke kvinnelige prester og er for en full løsrivelse mellom kirke og stat, og støtter dermed ikke Gjønnes-utvalgets linje i denne saken.[]

Strandebarms gudstjenester fra Oslo har gjentatte ganger blitt sendt på TV-kanalen Visjon Norge, og gudstjenestene fra bedehuset Karmel i Fredrikstad blir blant annet sendt direkte over Internett.

Kørner trakk seg fra alle verv i prostiet i 2016 grunnet sykdom. Han døde 27. september 2018.

Referanser
----------

1. 1 2  Henning Lillegård (17. august 2014). «Børre Knudsen er død». *Dagbladet*. Besøkt 2. oktober 2018.
2. ↑  «Prostistyret i Strandebarm prosti». *abort.no*. Besøkt 2. oktober 2018.
3. ↑  Tore Hjalmar Sævik (13. september 2008). «Angriper gamle allierte». *Dagen*. Arkivert fra originalen 22. desember 2016. Besøkt 22. desember 2016.
4. ↑  Tarjei Gilje (8. oktober 2008). «Børre Knudsen går av». *Dagen*. Besøkt 21. desember 2016.
5. ↑  Jan Arild Holbek (12. mars 2012). «Bispesplid blant opprørsprester». *Vårt Land*. Besøkt 21. desember 2016.
6. ↑  Kjersti Mjør (2. oktober 2018). «Abortmotstandaren kjempa til siste slutt». *Bergens Tidende*. Besøkt 2. oktober 2018.
**Non** (uttalt nôn) er en eldre benevnelse på et måltid som spises omkring klokka 15. 

Non er trolig avledet fra latinsk «nona» som betyr den niende timen på dagen, og sies å ha vært ved tretiden. Samme ord er i engelsk form «noon», og er etter Ivar Aasens oppfatning betegnelse på spisetid midt på ettermiddagen. 

I boken *Om kostholdet i Norge fra omkring 1500-tallet og op til vår tid* (utgitt av Det Norske Videnskaps-Akademi 1942) nevner Fredrik Grøn at non antakelig er det måltidet som i nyere tid har blitt kalt for middag.

Imidlertid er ordet i praktisk bruk i 1960- og 1970-årene (ofte i formen «nons») både på Nordøyane og Sørøyane på Sunnmøre, på Nordmøre, i Nordfjord og på Romerike (Gjerdrum) som et måltid i tillegg til middag, men oftest etter denne. 

Non var ofte brukt på landsbygda, og spesielt gårdene, i Trøndelag fram til om lag år 2000. Måltidet «non» (uttalt med lang o) ble ofte inntatt før man gikk til kveldsstellet i fjøset - og kunne være mellom 15.00 og 18.00. Som genitivsetning ble det sagt «å eta til nons.» Non kommer fra da man beregnet dagens timer med Solur, og regnes som dagens siste kvart, etter Prim, Ters og Sekst. Prim inneholder første, andre og tredje time; Ters er den første obligatoriske bønnen ifølge den Benediktinske regelen, modifisert av det andre økumeniske Vatikankonsil, og innleder døgnets fjerde, femte og sjette time; Sekst innleder sjuende, åttende og niende time; *Non*, tiende, ellevte og tolvte time. Nomenklaturen omkring døgnets tider og timer har variert gjennom tidene, mellom språk og steder, og kan framstå forvirrende; den dogmatiske fasiten har dog til enhver tid hvert gitt av det som nå kalles *Timenes Liturgi* i den Romersk Katolske Kirken.

Kilder
------

* Ivar Aasen: Norsk ordbog (1873)
* Fredrik Grøn: Om kostholdet i Norge fra omkring 1500-tallet og op til vår tid. 1942.

| * v
* d
* r
Måltider |
| --- |
| Vanlige måltider | 
* Frokost
* Lunsj
* Middag
* Kveldsmat

 |
| Andre måltider | 
* Brunsj
* Nattmat

 |
| Tradisjonelle norske måltider | 
* Åbit
* Førdugurd
* Dugurd
* Eftasverd
* Non

 |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Nonesuch Records** er et amerikansk plateselskap eid av Warner Bros. Records Group. Plateselskapet ble etablert i 1964 av Jac Holzman som et underselskap av sitt selskap Elektra Records, for distribusjon av klassisk musikk i Europa. I 1970 solgte Holzman Elektra og Nonesuch til Kinney National Company, som senere ble til Warner Communications som igjen ble en del av Time Warner, frem til Warner Music Group ble et uavhengig plateselskap i 2004. I perioden 1987 til 1995 gikk selskapet under navnet Elektra Nonesuch, og var en kort periode på 2000-tallet underlagt Atlantic Records. 

Selskapet er fra 2009 igjen et underselskap av Elektra, mens distributør er Warner Bros. Records. Nonesuch har artister hovedsakelig innen sjangrene klassisk musikk, jazz, musikaler, verdensmusikk, folkemusikk, folkrock og alternativ rock.

Artister med utgivelser på Nonesuch (utvalg)
--------------------------------------------

* Leonard Bernstein
* Björk
* John Cage
* Ry Cooder
* Cuong Vu
* George Gershwin
* Gipsy Kings
* Emmylou Harris
* Gidon Kremer
* k.d. lang
* Lyle Mays
* Bobby McFerrin
* Kate McGarrigle
* Pat Metheny Group
* Joni Mitchell
* Youssou N'Dour
* Randy Newman
* Astor Piazzolla
* David Sanborn
* Antonio Sanchez
* Stephen Sondheim
* Allen Toussaint
* Wilco
* Brian Wilson
* World Saxophone Quartet
* Iannis Xenakis

Eksterne lenker
---------------

* Nonesuch Records' offisielle nettsted

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz **·** Discogs
 |
***Jakten gjennom Mexico***, (originaltittel: *The Big Steal*) er en amerikansk film noir fra 1949 regissert av Don Siegel med Robert Mitchum og Jane Greer i hovedrollene.

Handling
--------

Løytnant Duke Halliday (spilt av Robert Mitchum) fra U.S. Army blir frarøvet 300 000 dollar av Jim Fiske. Når Hallidays overordnede, kaptein Vincent Blake (spilt av William Bendix) mistenker Hailliday for å ha deltatt i tyveriet, og Halliday får ikke noe annet valg enn å personlig forfølge Fiske til Mexico. Underveis støter han også på Joan Graham (spilt av Jane Greer) som ønsker å få tilbake 2 000 dollar hun tidligere lånte bort til kjæresten sin, Jim Fiske. Haillday og Joan slår seg sammen, selv om de ikke tror de kan stole på hverandre. Men de blir også overvåket av kaptein Blake.

Etter at Halliday blir slått ned, møter han general Ortega. Halliday påstår å være Blake (ved hjelp av identifikasjon han tok fra kapteinen etter et tidligere slagsmål) og general Ortega lar ham gå for å fortsette jakten etter Fiske. Men Ortega fortsetter å holde øye med dem, og mistankene hans blir bekreftet når den virkelige kaptein Blake dukker opp på kontoret hans for å be om hjelp. Halliday og Graham sporer opp Fiske til et isolert hus i en ørken, hvor Fiske møter Seton (spilt av John Qualen) som tilbyr Fiske 150 000 dollar. Når Blake dukker opp igjen, blir Halliday i utgangspunktet lettet over å bli reddet. Frem til han får vite at Blake faktisk var Fiskes kriminelle samarbeidspartner, og nok en konflikt oppstår.

Medvirkende
-----------

* Robert Mitchum - Lt. Duke Halliday
* Jane Greer - Joan Graham
* William Bendix - Capt. Vincent Blake
* Patric Knowles - Jim Fiske
* Ramon Novarro - Inspector General Ortega
* Don Alvarado - Lt. Ruiz
* John Qualen - Julius Seton
* Pascual García Peña - Manuel

Referanser
----------

1. ↑  «filmweb.no» **(norsk)**. Besøkt 1. juni 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Jakten gjennom Mexico* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Jakten gjennom Mexico* hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (da) *Jakten gjennom Mexico* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata

* (en) *Jakten gjennom Mexico* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Jakten gjennom Mexico* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Jakten gjennom Mexico* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Jakten gjennom Mexico* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *Jakten gjennom Mexico* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *Jakten gjennom Mexico* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

Portal: Film

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Polens flagg Polen |
| Friidrett: |
| Friidrett EM i friidrett |
| Sølv | Zürich 2014 |  800 m |
| Friidrett U23-EM i friidrett |
| Gull | Tallinn 2015 |  800 m |

**Artur Kuciapski** (født 26. desember 1993) er en polsk friidrettsutøver som konkurrerer i mellomdistanseløp, hovedsakelig på 800 meter. Han har sølv på 800 meter fra EM i friidrett 2014 som fremste internasjonale meritt, og han ble U23-mester på samme distanse i 2015.

Idrettskarriere
---------------

Kuciapski kom på 2.-plass på 600 meter ved det polske juniormesterskapet innendørs i 2010, og i 2011 kom han på 2.-plass på 800 meter innendørs, og 4.-plass på 800 meter utendørs.

Han vant 800 meter ved det polske juniormesterskapet innendørs i 2012, og vant også samme distanse ved juniormesterskapet utendørs. Han deltok ved junior-VM i friidrett 2012, der han løp på 1:53,95 i innledningsheatet. Dette var 49. beste tid, og han gikk dermed ikke videre til semifinalene.

Året etter deltok han ved U23-EM i friidrett 2013, der han fikk 27. beste tid i innledningsheatet, og gikk heller ikke der videre til semifinalene. I 2013 kom han på 2.-plass ved det polske juniormesterskapet innendørs, og han vant det polske mesterskapet utendørs i Toruń.

Ved EM i friidrett 2014 løp han inn til personlig rekord på 1:44,89 i finalen, og kom på 2.-plass bak sin lagkamerat Adam Kszczot. På nasjonalt nivå kom han på 3.-plass på 800 meter ved det polske mesterskapet både innendørs og utendørs dette året.

Han deltok ved U23-EM i friidrett 2015 i Tallinn, der han vant 800 meter med tiden 1:48,11. Han representerte også landet sitt under VM i friidrett 2015 i Beijing, der han ble slått ut i de innledende rundene på 800 meter. Ved det polske mesterskapet kom han igjen på 3.-plass på 800 meter.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5  Domtel Sport - *Artur Kuciapski*, besøkt 28. oktober 2015.
2. ↑  IAAF - *14th IAAF World Junior Championships > 800 Metres - men*, besøkt 26. oktober 2015.
3. ↑  European Athletics - *9th European Athletics U23 Championships, Ratina Stadium Tampere FIN 10 - 14 July* Arkivert 14. juli 2014 hos Wayback Machine. besøkt 26. oktober 2015.
4. ↑  «Results of Beijing IAAF World Championships». Arkivert fra originalen 4. mars 2016. Besøkt 6. september 2015.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Artur Kuciapski – World Athletics Rediger på Wikidata

* (en) Artur Kuciapski – Diamond League Rediger på Wikidata

* (en) Artur Kuciapski – Track and Field Statistics Rediger på Wikidata
* (en) Profil hos European Athletics
* (en) Profil på All-Athletics.com Arkivert 11. juli 2015 hos Wayback Machine.
* (pl) Profil hos Domtel Sport

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF
 |
***Jakten på Berlusconi*** er en norsk komedie fra 2014, produsert av Håkon Øverås, og regissert av Ole Endresen. Hovedrollene spilles av Edward Schultheiss, Atle Antonsen, Henriette Steenstrup, Morten Ramm og Jon Øigarden.

Handling
--------

Bjarte er den veldig suksessrik og populær jockey. Men når inntak av for mye øl og hurtigmat gjør at han blir tykkere, og ute av stand til å ri på de beste hestene, må han finne andre måter å fortsette å vinne på - og holde alle kreditorene sine fornøyde.

Bjarnes løsning: å dope den beste hesten – kalt Berlusconid – og sette pengene sine på en av de andre hestene. Men når dette går galt og Bjarte bestemmer seg for å kidnappe hesten, oppstår det en veldig komplisert situasjon, og Bjarne får en hel rekke merkelige og tvilsomme skikkelser etter seg.

Rolleliste
----------

| Rolle | Skuespiller |
| --- | --- |
| Bjarte Lem | Edward Schultheiss |
| Svenn | Morten Ramm |
| Lotte | Henriette Steenstrup |
| Nico | Jon Øigarden |
| Littlebird | Veslemøy Mørkrid |
| Dyret | Atle Antonsen |
| Otto | Arthur Berning |
| Malte | Bjørn Floberg |
| Vigdis | Hege Schøyen |

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Jakten på Berlusconi* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (nl) *Jakten på Berlusconi* på MovieMeter Rediger på Wikidata
**Strandberg gitarer** er en produsent av elektriske gitarer og bassgitarer. Det er gitarer med spesielt fokus på komfort og ergonomisk utforming. Så langt er det utviklet 6, 7 og 8 strengers gitarer, samt 4 og 5 strengers bassgitarer. Firmaet er basert i Uppsala, Sverige og lager instrumentene for hånd og med CNC-teknologi der presisjon er nødvendig. Idé og konsept bak Strandberg Gitarer er utviklet av den svenske Ola Strandberg. Hans interesse for gitarer og gitarspill skriver seg tilbake til 1980-tallet. Strandberg gitarer startet som et hobbyprosjekt i 2007. Man forsøkte utvikle å designløsninger som på best mulig måte ivaretok ergonomi og komfort for den som spilte. Prosjektet ble startet av Ola Strandberg som en hobby ved siden av vanlig jobb. Dette ble i oppstarten kalt «Ergonomic Guitar System» eller «EGS». Den første EGS-gitaren ble bygd i 2009, og vant da prisen «Månedens gitar» i Project Guitar Forum for desember 2009.

Våren 2010 ble det bygd ytterligere tre prototype gitarer (nr. 2 - # 4) for å vise frem mulighetene til det Ergonomiske gitarsystemet. Den første faktiske bestilling på en gitar (nr. 5) ble gjort senere i 2010 av Chris Letchford fra Scale the Summit.

Fra starten hadde prosjektet kjørt under navnet «Strandberg Guitarworks». I september 2011 ble nettstedet strandbergguitars.com lansert separat fra nettstedet Strandberg Guitarworks. På denne tiden ble også enkeltmannsforetaket «Strandberg Guitarworks» omformet til aksjeselskapet «Strandberg Guitars AB»,

I løpet av 2012 satte man i gang en begrenset serieproduksjon av gitarene Boden 7 og Boden 8. Man leverte også patentsøknad på en spesiell utforming av gitarhalsen. Etterspørsel etter gitarene økte frem til at Ola Strandberg i 2015 sa opp sin vanlige jobb og engasjerte seg i produksjonen og utvikling av Strandberg gitarer på full tid.

Referanser
----------

1. ↑  «About Us» **(engelsk)**. Besøkt 11. februar 2020.
2. 1 2  «10 Years Anniversary History» **(engelsk)**. Besøkt 11. februar 2020.
3. ↑  «Ola Strandberg, The Genius Behind The Ergonomic Guitar System» **(engelsk)**. Seymour Duncan. Besøkt 11. februar 2020.
4. ↑  «2009 Winners» **(engelsk)**. ProjectGuitar.com. Besøkt 11. februar 2020.
**Jakt- och fiskesamerna** er et samisk politisk parti i Sverige.

Jakt- och fiskesamerna er det svenske Sametingets største parti. Etter sametingsvalget i 2013 hadde partiet ni av Sametingets trettien mandater, tre flere enn i foregående valgperiode. I 2017 fikk partiet også ni mandater. Partileder er Håkan Jonsson.

Politisk agenda
---------------

Blant Jakt- och fiskesamernas hjertesaker er alle samers rett til land og vann uavhengig av andre faktorer som yrke, kjønn, arbeid, bosted osv. Partiet mener at flere unge og velutdannede samer vil ønske å flytte tillbake til Sápmi om de gis samme rettigheter som de samer som arbeider med reindrift.

Partiet arbeider også for at prinsippet *en person – en stemme* skal gjelde i samebyene (i stedet for å ta utgangspunkt i antall rein personen eier slik det er i dag).

Partiet kjemper mot all form av rasisme og segregering, og vil at alle samiske byggverk og kulturminner skal restaureres og at utdannelse skal tilbys på alle dialekter av samisk.

Etter valget i 2017 ble Jakt- och fiskesamerna representert i Sametinget av følgende ni mandater:

* Håkan Jonsson
* Josefina Skerk
* Oscar Sedholm
* Mona Persson
* Sten Wälitalo
* Veronika Håkansson
* Hilding Andersson
* Julia Wahlberg
* Daniel Holst

Referanser
----------

1. ↑  Pulk, Åse (28. mai 2013). «Jakt- och fiskesamerna ser ut til å vinne valget». *NRK Sápmi*.
2. ↑  Olofsson, Alex (18. januar 2017). «Håkan Jonsson talar ut om det samiska valåret». *NSD*. Arkivert fra originalen 22. oktober 2019. Besøkt 22. oktober 2019.
3. ↑  «Sametinget kräver avgiftsfritt jakt och fiske för alla samer». *Sveriges Radio*. 9. desember 2016.
4. ↑  Valda 2013, Valgmyndighetenes nettsted Arkivert 4. mars 2016 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* (sv) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* Sametinget

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
Sprengskisse av en tannhjulspumpe 
Skisse av montert produkt (venstre) og sprengskisse (til høyre) fra en patenttegning 
En **sprengskisse** er et diagram, bilde eller teknisk tegning av et objekt som viser sammenhengen eller rekkefølgen av hvordan ulike deler monteres sammen. Den viser som regel komponentene adskilt fra hverandre et 3-dimensjonalt diagram, ofte slik at komponentene har innbyrdes lik avstand fra sine opprinnelige plasseringer.[]

Slike skisser brukes i delekataloger, monteringsanvisninger, vedlikeholdsmanualer og annet instruksjonsmateriale.

Projeksjonen vises vanligvis ovenfra og litt diagonalt fra venstre eller høyre side av tegningen. (Se for eksempel tegningen av en girpumpe på denne siden, som vises litt ovenfra og fra venstre i diagonal.)

Se også
-------

* Tverrsnitt
* Snittegning
* Snittmodell
* Sentralperspektiv

Referanser
----------

1. ↑  United States Patent and Trademark Office (2005), General Information Concerning Patents § 1.84 Standards for drawings Arkivert 7. februar 2011 hos Wayback Machine. (Revised January 2005). Accessed 13 Feb 2009.
**Louis Dufour jr.** (født 28. juli 1901, død mai 1960) var en sveitsisk ishockeyspiller som deltok i flere olympiske leker; 1920 i Antwerpen, 1924 i Chamonix og 1928 i St. Moritz.

Dufour vant en olympisk bronsemedalje i ishockey i Vinter-OL i 1928 i St. Moritz. Han spilte på det sveitsiske laget som kom på tredjeplass i OL-turneringen bak Canada og Sverige. Sveits' resultat i finalerunden, som besto av fire lag, var seier med 4–0 over Storbritannia og tap med 0–4 mot Sverige og 0–13 mot Canada. OL-turneringen i ishockey 1928 var også både det tredje verdens- og det 13. europamesterskapet i ishockey.

OL-, VM- og EM-medaljer
-----------------------

* OL 1928 Sveits’ flagg St. Moritz - Bronse Bronse i ishockey, Sveits
* VM 1928 Sveits’ flagg St. Moritz - Bronse Bronse i ishockey, Sveits
* EM 1928 Sveits’ flagg St. Moritz - Sølv Sølv i ishockey, Sveits

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Louis Dufour – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Louis Dufour – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Louis Dufour – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Louis Dufour – Eurohockey.com Rediger på Wikidata

* (en) Louis Dufour – Eliteprospects.com Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Folkeforbundet
 |
***Tadpole*** er en amerikansk romantisk filmkomedie, regissert av Gary Winick, og skrevet av Heather McGowan og Niels Mueller. Sigourney Weaver, Bebe Neuwirth, Aaron Stanford, John Ritter, Robert Iler og Kate Mara spiller de øvrige rollene. Weaver har rollen som kardiologisten Eve, som nettopp har funnet kjærligheten med den skilte forfatteren Stanley Grubman (Ritter). Filmen handler om Stanleys sønn Oscar (Stanford), en 15 år gammel gutt som er hemmelig forelsket i Eve.

Handling
--------

Oscar Grubman er en 15 år gammel gutt som snakker flytende fransk, siterer Voltaire og synes jenter på hans egen alder er alt for overfladiske og uerfarne. En attraktiv jente fra skolen hans, Miranda Spear, er åpenbart interessert i ham. Men Oscar avviser henne. Oscar betror til sin venn Charlie at han er forelsket i en mer moden og eldre kvinne, og planlegger hvordan han kan vinne over hjertet hennes.

Oscar ankommer leiligheten til sin far, professor ved Columbia University og forfatter, Stanley Grubman og stemor, kardiolog Eve. Den kvelden holder Grubmans en fest hvor Stanley introduserer ham for en jente på hans egen alder. Men Oscar avviser henne også, samtidig som han stirrer på hans store kjærlighet: Hans stemor. Oscar forsøker å åpne seg opp for henne, men den intetanende Eve legger ikke merke til det. Han støter på Evas beste venn, kiropraktor Diane Lodder som tilbyr å ta ham med til hennes egen leilighet. Vel fremme begynner Diane å massere ham, og de ender med å ha sex. Oscar våkner neste morgen og har et problematisk møte med kjæresten til Diane, Phil.

Medvirkende
-----------

* Aaron Stanford som Oscar Grubman
* Sigourney Weaver som Eve Grubman
* John Ritter som Stanley Grubman
* Bebe Neuwirth som Diane Lodder
* Robert Iler som Charlie
* Kate Mara som Miranda Spear
* Adam LeFevre som Phil
* Peter Appel som Jimmy
* Ron Rifkin som professor Tisch
* Alicia Van Couvering som Daphe Tisch
* Paul Bulter som Professor Sherman
* Hope Chernov som Samantha Steadman
* John Feltch som Bob Spear

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Tadpole* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Tadpole* hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (da) *Tadpole* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata

* (en) *Tadpole* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Tadpole* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Tadpole* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Tadpole* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *Tadpole* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *Tadpole* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

* (en) *Tadpole* på Metacritic Rediger på Wikidata
**Arendals Forsvarsforening** ble stiftet i 1886 og er et lokallag under Norges Forsvarsforening. Foreningen sivil, uavhengig og partipolitisk nøytral organisasjon.
Foreningen hadde i 2016 41 medlemmer.

Historikk
---------

Formålet med stiftelsen av foreningen var å styrke den norske forsvarsevnen gjennom blant annet opplysningsvirksomhet, politisk press og pengeinnsamlinger.

Den lokale foreningen hadde et nært samarbeid med skytterlagene i Arendalsområdet og bevilget blant annet penger til pokaler ved skytekonkurranser. På begynnelsen av 1930- arbeidet Arendal Forsvarsforening også med å gi ungdom under vernepliktig alder trening i våpenbruk og feltarbeid. Foreningen forsøkte også i 1939-1940 å kjøpe inn våpen til treningen, samt arbeidet med å få på plass et luftvern for Arendal by.

Under den tyske okkupasjonen av Norge (1940-1945) ble foreningens ordinære arbeid naturlig nok lagt på is. Foreningens daværende leder, politifullmektig Kåre Jenssen, ble 23. desember 1942 arrestert for illegalt arbeid og døde et drøyt år senere i den tyske fangeleiren Natzweiler.

Etter krigen gjenoppstod foreningen og den 23. mars 1946 ble det holdt re-konstituerende generalforsamling.

Arkivet
-------

Deler av arkivet etter Arendal Forsvarsforening befinner seg ved KUBEN i Arendal. Arkivet består hovedsakelig av korrespondanse og dekker perioden fra rundt 1935 til 1940.

Referanser
----------

1. ↑  Arendals forsvarsforening på våpenjakt vinteren 1940, Avtrykk.no, 4.4.2018
2. ↑  Falne i Agder 1939-1945 Arkivert 22. mars 2018 hos Wayback Machine. Stiftelsen-Arkivet.no

Eksterne lenker
---------------

* Arendal Forsvarsforening
**Omsorgsforskning** som felt blir første gang definert av Senter for omsorgsforskning i 2015. Senteret, som ble opprettet av Helse- og omsorgsdepartementet i 2005, utarbeider i 2015 et grunnlagsdokument hvor det står at feltet omsorgsforskning omfatter:

*Studier av betalt og ubetalt omsorgsarbeid overfor mennesker i alle aldre som trenger langvarig kontakt, praktisk hjelp, tilrettelegging, pleie, forebygging, rehabilitering, behandling og støtte til aktiviteter og sosial deltakelse på grunn av sykdom, skade, funksjonshemning eller aldring. Omsorgsforskning har som mål å bidra til økt selvhjulpenhet, helse og livskvalitet – eller en verdig tilbakegang og død. Omsorgsforskning skal utvikle kunnskap som kan gi omsorgstjenesten bedre beslutningsgrunnlag og omsorgsarbeid bedre kvalitet.*

Senter for omsorgsforsknings første leder var den norske legen og sosiologen Tor Inge Romøren, som har aldersforskning som spesialområde. I *Tidsskrift for omsorgsforskning* nummer én, første årgang (2015) definerer han omsorgsforskning som «studier av alle former for omsorgsarbeid, enten det skjer i offentlig eller privat regi.»

Internasjonalt er omsorgsforskning et relativt stort felt, særlig innen aldersforskning (gerontologi), men også innen sykepleieforskning og helsetjenesteforskning publiseres det jevnlig bidrag med omsorg og omsorgsarbeid som tema.

Referanser
----------

1. ↑  «Grunnlagsdokument Omsorgsforskning».
2. ↑  «Tidsskrift for omsorgsforskning nummer én, første årgang (2015)».

Eksterne lenker
---------------

* Senter for omsorgsforskning

* Helse- og omsorgsdepartementet

* Tidsskrift for omsorgsforskning
**Sprengkraft** er en måte å måle den ødeleggende virkningen for sprengstoff på. Ofte blir målet TNT-ekvivalent brukt. Dette betyr at man sammenligner ødeleggelsene av sprengstoffet med hvor mye TNT, man må bruke for å oppnå den samme effekten eller skaden. Trykket måles i enheten bar, millibar eller hektopascal.

* 3 mbar: Høyere smell enn smertegrensen på 140 dB
* 10 mbar: Skade på vinduene
* 35–70 mbar: Vinduene blir knuste
* 50 mbar: Øverste grense for botlige skader på levende vesen
* 70 mbar: Skade på bygninger
* 200 mbar: Stor ødeleggelse på stålkonstruksjoner (høyhus)
* 1400 mbar: Full ødeleggelse
* 2000 mbar: Direkte død på levende vesner i 99% av tilfellene.

Beregnet rekkevidde *s - på en sprenging med sprengkraftt* M, forårsaker en trykkforskjell P :

{\displaystyle s(P)=M^{\frac {1}{3}}\cdot e^{0,9267-0,5112\*(\ln(P))+0,0398\*(\ln(P))^{2}}}
med: s = rekkevidde i meter; P = trykkforskjell i bar; M = TNT-masse-ekvivalent i kilo

10 tonn TNT forårsaker i en radius på 100 meter en trykkforskjell på 350 mbar. 

1 kilo TNT forårsaker en trykkforskjell på 280 mbar på 5 meter. Atombomben over Hiroshima i 1945, Little Boy, forårsaket en sprengkraft på 13000 tonn TNT. Den største bomben som er sprengt noen gang, er Tsar-Bomba, hadde en sprengkraft på 57 millioner tonn TNT.

Eksempel på et typisk russisk stridshode på 550 kilotonn:

* Ildkule radius: 0.99 km (3.07 km²) - alt brenner eller smelter
* Trykkbølge 20 PSI: 1.78 km (9.99 km²) - alle bygninger blir fullstendig ødelagte
* Strålingsradius (500 rem): 2.32 km (16.9 km²) - mellom 50 og 90% død av levende vesner
* Trykkbølge 5 PSI: 3.75 km (44.2 km²) - flesteparten av vanlige bygg ødelagte
* Varmestråling til 3. grads forbrenning: - 8.24 km (213 km²)

Eksterne lenker
---------------

* Se hvordan en atombombe ville virke i byen din:
**SRF 1** er en tyskspråklig offentlig tv-kanal i Sveits. Kanalen eies av Schweizer Radio und Fernsehen (SRF), allmennkringkasteren for det tysktalende Sveits. I 2016 hadde kanalen en markedsandel på 19,3 prosent av det tysktalende tv-markedet i Sveits, og var med det den største kanalen i det tysktalende Sveits.

Bakgrunn
--------

SRF 1 er den eldste og største tyskspråklige kanalen i Sveits og startet regulære sendinger sommeren 1953. Frem til 1990-årene var kanalen den eneste offentlig tyskspråklige kanalen i Sveits, og i 1997 startet søsterkanalen SRF zwei opp sine sendinger. 

Kanalen har skiftet navn en rekke ganger, senest i 2012, da kanalen skiftet navn fra SF1 til SRF 1. Navnebyttet skjedde etter at de to offentlige kringkasterne Schweizer Radio DRS (SR DRS) og fjernsynskringkasteren Schweizer Fernsehen (SF) slo seg sammen til Schweizer Radio und Fernsehen (SRF).

SRF 1 er SRFs hovedkanal og henvender seg til et bredt publikum med nyheter, lokalproduserte programmer samt amerikanske serier og filmer.

Referanser
----------

1. ↑  «SRF bleibt TV-Marktführer in der Deutschschweiz | epd». *www.epd.de* **(tysk)**. Arkivert fra originalen 24. april 2017. Besøkt 17. desember 2017.
2. ↑  SRF, Kommunikation. «Porträt Schweizer Radio und Fernsehen». *Schweizer Radio und Fernsehen (SRF)* **(tysk)**. Besøkt 10. desember 2017.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) SRF 1 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
**Arendal Håndball Camp (AHC)** er en årlig treningsleir innen håndball som arrangeres av Hisøy Idrettslag i Arendal.

Om AHC
------

AHC er for barn og unge fra 10 til 16 år, og ble første gang holdt i 2008. AHC har norske topptrenere, landslagsspillere og andre håndballprofiler som instruktører. Det er lagt vekt på allsidig trening lett blandet med moro, samt aktiviteter av forskjellige slag. Stanislaw Kowalski står bak de faglige aktivitetene. AHC har en meget aktiv profil når det gjelder holdningsskapende arbeid mot doping, mobbing, vold og narkotika.

Samarbeidspartnere er MOT, Norges Idrettsforbund med «TimeOut», Norsk Narkotikapolitiforening med «Bry deg», samt Trimit og deres antidoping-prosjekt.

Program
-------

* Kast og mottak
* Stuss, dribling, ballbehandling
* Varierte kasttyper
* Pasningsvarianter
* Finter, fallteknikker
* Forsvar
* Kontringer og avslutninger
* Egne økter for målvakter
* Lek, spill og konkurranser
* Kontaktskapende aktiviteter

Haller
------

AHC benytter seg av følgende haller:

* Hisøyhallen
* Fevikhallen
* Nedeneshallen
* Birkenlundhallen

Instruktører
------------

AHC har hatt blant andre følgene instruktører:

* Heidi Løke – landslag og proffspiller
* Steinar Ege – landslag og proffspiller
* Preben Vildalen – landslag og proffspiller
* Frank Løke – landslag og proffspiller
* Andre Jørgensen – landslag og proffspiller
* Hilde Kvifte – elite og proffspiller
* Geir Jomaas – elitedivisjonspiller og mangeårig toppscorer

I tillegg har Leif Gautestad, tidligere landslagsmålvakt og landslagstrener og trener for eliteserielaget ØIF Arendal, samt flere av spillerne på ØIF Arendal deltatt.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* FVN – Landslagshelter på håndballskole
* Agderposten – Håndball mot narkotika med video
Omvei
**Omvei** er vanligvis den ikke retteste vei til et forhåndsbestemt mål. Når man fra gammelt av gjorde en omvei, var det fordi man hadde et ærende langs denne. I dag gjør man seg omveier fordi den vanlige veien er sperret (omkjøring) eller fordi man ikke har det så travelt.

Omvei nyttes ofte om den talte innledning når emnet en vil ta opp er ømtålig – «jeg kunne jo ikke ta det for brått».

For en filosofisk eller kunstnerisk anlagt person vil omveien ofte være den mest opplevelsesrike og kreative. Den norske forfatteren Lars Saabye Christensen har sammen med fotografen Bård Løken laget en bok om slike.

Grüne Ruten, Margerittruten i Danmark og nasjonale turistveier i Norge viser at også turistbransjen er blitt oppmerksom på fenomenet. Flere av disse strekningene kan kjøres raskere via hovedveinettet forøvrig.

Referanser
----------

1. ↑  Ragnvald Taule: *Escolas ordbok* bokmål 10 oppl.1995 ISBN 82-7423-001-9
2. ↑   *Norske omveier - i blues og bilder*. ISBN 82-458-0738-9

Eksterne lenker
---------------

* Den gyldne omvei
**S**enatus **P**opulus**q**ue **R**omanus
Titusbuen
Kumlokk i Roma med SPQR fra byvåpenet
**SPQR** er en forkortelse for **Senatus Populusque Romanus** («det romerske senat og folk»). Bokstavene som utgjør forkortelsen var først en benevnelse for den romerske republikk, men keiserne under keiserriket brukte også benevnelsen. 

I nyere tid har SPQR blitt et kjennetegn og symbol for byen Roma og dens myndigheter. Bokstavene SPQR er dominerende i Romas kommunevåpen, der de er skråstilt og i gull på rød bunn. Bare unntaksvis brukes bokstaver i våpenskjold, men den lange historiske tradisjonen har her vært avgjørende. På skjoldet brukes en rangkrone med kronring og kløverblader eller en murkrone. Byen bruker SPQR som kjennetegn også frittstående og stilt vannrett, blant annet på offentlige kumlokk.

En humoristisk forvrengning av forkortelsen finner man i blant annet i de italienske utgavene av tegneseriene om Asterix: *Sono Pazzi Questi Romani*, som er italiensk for «disse romerne er gale».

Referanser
----------

1. ↑  Beard, Mary (2016): *SPQR. A History of Ancient Rome*, Profile Books, s. 16.

Litteratur
----------

* Beneš, C.E. (2009): «Whose SPQR? Sovereignty and semiotics in medieval Rome» i: *Speculum*, **84**, s. 874–904. doi:10.1017/s0038713400208130.

Eksterne lenker
---------------

(en) SPQR – kategori av bilder, video eller lyd på Commons


* Eksempler på SPQR hos *Perseus.edu*

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Store Danske Encyklopædi **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Nationalencyklopedin **·** Nationalencyklopedin
 |
**Sprengningsulykken i Bjørnevatn 18. januar 1915** inntraff da dynamitt som var brakt inn i en stoll i AS Sydvarangers jernmalmgruve eksploderte mens det var folk i gruvegangen. Sju gruvearbeidere omkom i ulykken.

Under arbeidet med å bryte jernmalmen var det sprengt ut en 16 meter lang gruvegang med to 6 meter lange tverrorter, der dynamitten skulle avfyres. Omtrent to tonn dynamitt var brakt inn i stollen, og arbeidere var i ferd med å bringe dynamitten videre inn til den innerste tverrorten da sprengstoffet eksploderte. Ifølge boka *Sør-Varangers historie* ble årsaken til ulykken aldri funnet. Mulige årsaker kunne være uforsiktighet ved håndteringen av dynamittkassene, eller at stein fra taket i gruvegangen kan ha falt ned på sprengstoffet. De omkomne, fire nordmenn og tre svensker, ble aldri funnet.

Denne ulykken var den verste av en serie arbeidsulykker ved AS Sydvaranger i Bjørnevatn og Kirkenes i årene 1912-15. En beregning gjort av distriktslege Andreas Bredahl Wessel viste at det i perioden fra begynnelsen av 1912 til 1. oktober 1914 inntraff 1537 større eller mindre arbeidsulykker som til sammen krevde tolv menneskeliv. I 1915 alene omkom 15 arbeidere. Mange av arbeidsulykkene skyldtes uforsiktighet, dårlig sikring av utstyr eller mangelfull instruksjon av arbeiderne.

De dårlige arbeidsforholdene ved AS Sydvaranger på denne tida ble blant annet kritisert av avisa Finnmarkens korrespondent i Kirkenes, Dybwad Danielsen, som i en artikkel om bedriften i slutten av 1914 beskyldte Sydvarangers direktør Inge Thoresen Wiull for å være «en indirekte massemorder». Etter et mislykket forsøk på å få reist straffesak mot Danielsen, Finnmarkens redaktør I. Nygaard og arbeideren og skribenten Peder Kaasmoli for beskyldninger mot ham, vant Wiull et privat søksmål mot redaktør Nygaard.

Kilder
------

* Aage Lunde: *Sør-Varangers historie*. Sør-Varanger kommune, Kirkenes 1979. ISBN 82-990506-1-8 (s. 348 og 351-355, digitalisert av Nasjonalbiblioteket)
**Arendal lotteforening** er en av Norges eldste lotteforeninger.

Lotteforeningen ble etablert 12. februar 1936, da under «Norske Kvinners Frivillige Verneplikt» (**NKFV**) som Norges lotteforbund hette da.

Etter andre verdenskrig holdt lotteforeningen til i bunnen av Vestregate, inngang Strømsbuveien, i andre etasje. De var mye i Hove leir da det var norske soldater der etter at tyskerne hadde blitt sendt hjem, samt at de samarbeidet mye med Heimevernet. Når det var skip fra den norske marine på besøk stilte også lottene seg til disposisjon i velferdstjenester. De stilte også med suppekjøkken under idrettsarrangementer som skirenn og lignende. Lottene fikk skyteopplæring med Luger-pistoler og Krag-Jørgensen rifler på Ugland skytterlag sin bane.

Arkiv
-----

Arkivet etter Arendal lotteforening befinner seg på KUBEN i Arendal. Arkivet omfatter styreprotokoller, regnskap, korrespondanse og medlemsinformasjon.

Referanser
----------

1. ↑  Arendal byleksikon (1998) side 87
2. ↑  Arendal lotteforening - kvinner og krig, Avtrykk.no, 07.01.2020

Eksterne lenker
---------------

* (no) Arkiv etter Arendal lotteforening på Arkivportalen
**Omvendt osmose** er en filtreringsmetode som ligner på membranfiltrering, men det er viktige forskjeller mellom omvendt osmose og filtrering. I membranfiltrering stanses partikler fordi de er større enn filterets åpninger og denne filtreringsmetoden skjer dermed uavhengig av trykk og partikkelkonsentrasjon på den løsningen som skal filtreres. I omvendt osmose skjer separasjonen av ulike stoffer ved diffusjon gjennom en halvgjennomtrengelig membran.

Prosessen skjer ved at man øker trykket i oppløsningen som skal renses slik at trykket blir høyere enn det osmotiske trykket mellom løsning (urenset væske) og løsemiddel (renset væske). 

Eksempelvis vil det være en osmotisk trykkforskjell mellom saltvann og ferskvann når de to forbindes med en halvgjennomtrengelig membran. Denne trykkforskjellen fører til at vannmolekyler naturlig vandrer gjennom membranen fra ferskvanns- til saltvannssiden. Dersom trykket på saltvannet økes slik at det overstiger det osmotiske trykket, vil strømmen av vannmolekyler snu og prosessen kan for eksempel brukes til avsalting av havvann.

Omvendt osmotisk desalinasjonsanlegg er blant annet bygget opp på Gran Canaria, ved Jinamar kraftverk like sør for hovedstaden Las Palmas. Myken vannverk, Nordland.

Det osmotiske trykket mellom saltvann og ferskvann kan også utnyttes som energi i et saltkraftverk.

Referanser
----------

1. ↑

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** LCCN
 |