recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Aalborg kloster** ble opprettet som et helligåndshus 20. august 1431. I 1451 ble helligåndshuset opptatt i Helligåndsordenen, en katolsk klosterorden opprettet i Montpellier i Frankrike, som hadde til formål å ta seg av samfunnets svake, skrøpelige og eldre medborgere – samt ta seg av foreldreløse. Helligåndsklosteret i Aalborg ble ledet av en prior – og klosteret var underlagt moderklosteret i Roma, Santo Spirito in Sassia, som ledes av en stormester.

Aalborg kloster på slutten av 1800-tallet
Hvelvinger fra klostertiden
Helligåndsklosteret i Aalborg ble etter reformasjonen omdannet til å være stiftshospital – fra 1953 med navnet *Aalborg Kloster, Helligaandsklosteret i Aalborg*. Aalborg kloster er i dag eldrebolig, med separate boenheter i de gamle klosterbygningene, som er de eldste bebodde bygninger i Nordjylland.

Aalborg kloster ledes av et styre, som består av biskopen av Aalborg stift, statsforvaltningsdirektøren i Nordjyllands statsforvaltning, borgmesteren i Aalborg, sognepresten i Vor Frue Kirke, domprosten i Aalborg domsogn og regionspolitidirektøren i Nordjylland. Siden 1999 har Jens Aa. V. Schulz vært klosterforstander i Aalborg kloster.
Klosterforstanderen er kongelig utnevnt, og Aalborg kloster har anledning til å flagge med splittflagg.

Aalborg katedralskole holdt til i lokalene i årene 1554 til 1848, og under andre verdenskrig ble Churchill-klubben, den første, organiserte motstandsbevegelsen mot de tyske okkupantene, opprettet i klosteret. Aalborgs første bibliotek har hatt tilhold i klosterets bygninger, Landemodet har vært avholdt, og den etter-reformatoriske tamperretten foregikk i mange år i klosterbygningene.

Aalborg kloster er fredet.

Referanser
----------

1. ↑  Fredningssag / Ålborg Hospital, Helligåndsklosteret fra Kulturarvsstyrelsen (besøkt 20. juni 2014)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Aalborg Kloster – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Aalborg Kloster – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Nettsted for Aalborg kloster seniorboliger med klosterets historie (dansk)

Portal: Danmark
ISS Quest Joint airlock sett på STS-104 ferden 15. juli 2001
**Quest Joint Airlock**, tidligere kjent som «the Joint Airlock Module», er hoved-luftslusen for Den internasjonale romstasjonen (ISS). Quest var designet for å kunne brukes ved romvandringer med både amerikanske og russiske romdrakter. Før Quest ble montert til romstasjonen, kunne romvandringer i russiske romdrakter kun utføres fra Zvezda, og amerikanske romvandringer måtte utføres når en romferge var tilkoblet. Ankomsten av Pirs utgjorde nok en mulighet for romvandringer med russisk utstyr.

Konstruksjon
------------

ISS Quest Joint airlock på Marshall Space Flight Center i desember 1997
Quest Joint Airlock er bygget i aluminium og er testet ved NASA sitt Marshall Space Flight Center i Huntsville, Alabama av det amerikanske selskapet Boeing.

### Design

*Quest* luftslusen består av to segmenter,, en utstyrs-sluse som lagrer romdrakter og utstyr, og mannskaps-slusen, der mannskapet går ut i verdensrommet. Den ligner på romfergens luftsluse, men er modifisert noe for å redusere mengden luft som ble tapt ved en romvandring. Den ble festet til Unity på romferden STS-104. Den har festet for 4 høyttrykks gasstanker, to som inneholder oksygen, som sørger for å refylle atmosfæren på den amerikanske delen av stasjonen, for det meste etter tap på grunn av romvandringer.

*Quest* var nødvendig fordi amerikanske romdrakter ikke vil passe i russiske luftsluser, og har andre komponenter, utstyr og forbindelser. Luftslusen er designet for å inneholde utstyr som kan funksjonere med både russisk og amerikansk utstyr. Men den funksjonerer foreløpig kun med amerikansk, da delene nødvendig for russiske romvandringer ikke er skutt opp ennå, noe som førte til at ISS-ekspedisjon 9 måtte ta en omvei til et utvendig arbeidssted fra andre luftsluser på grunn av problemer med amerikanske romdrakter.

Spesifikasjoner
---------------

| Dimensjoner |  |
| --- | --- |
| Total lengde av modul | 5 500 mm |
| Største diameter | 4 000 mm |
| Total indre volum | 34 m³ |
| Masse | 6 064 kg |
| Kostnad | $164 millioner, inkludert tanker |

Se også
-------

* Den internasjonale romstasjonen
* Liste over byggingen av ISS

Referanser
----------

1. ↑  «Space Station Extravehicular Activity». NASA. Arkivert fra originalen 3. april 2009.

| * v
* d
* r
Den internasjonale romstasjonen |
| --- |
| Moduler i bane | Zarja **·** Unity **·** Zvezda **·** Destiny **·** Quest **·** Pirs **·** Harmony **·** Columbus  **·** Kibō | ISS Patch |
| Andre komponenter | Integrated Truss Structure **·** Canadarm2 **·** Pressurized Mating Adapter **·** External Stowage Platforms **·** Dextre (SPDM) |
| Komponenter i jevnlig bruk | MPLM |
| Skal opp med romferge | Tranquility **·** Cupola **·** Docking Cargo Module **·** ExPRESS Logistics Carriers (Total 5) |
| Skal opp med Proton | MLM **·** ERA |
| Kansellerte moduler | Science Power Platform **·** Universal Docking Module |
| Romskip tilknyttet ISS | Romferge **·** Sojuz **·** Progress **·** H-II Transfer Vehicle **·** Automated Transfer Vehicle **·** SpaceX Dragon **·** K-1 **·** Orion **·** Starliner |
*Spotted dick* med vaniljesaus.
**Spotted dick** er en dampkokt eller bakt pudding som er populær i Storbritannia. Den består av ister og tørket frukt (som oftest korinter), og blir vanligvis servert med vaniljesaus. Ordet *spotted* («flekket» eller «prikket») spiller tilbake på de tørkede fruktene. *Dick* kan ha blitt avledet fra ordet *pudding* (via uttalevarianter som *puddink* og *puddick*) eller fra de engelske ordene *dough* (deig) eller *dog* (hund). Den samme desserten med plommer istedenfor korinter blir ofte kalt *Spotted dog*, som er et populært navn på engelske puber og restauranter.

Ifølge *Oxford English Dictionary* forekommer retten for første gang i en oppskrift for «Plum Bolster or Spotted Dick» i Alexis Soyers bok fra 1850, *The Modern Housewife, or, Ménagère*.

Sykehusdirektørene ved *NHS Trust* i Gloucestershire ga puddingen i 2001 nytt navn, da det engelske ordet *dick* er et vulgært uttrykk for det mannlige kjønnsorgan. Det samme gjorde de gastronomiansvarlige i Flintshire County Council i 2009. I Gloucestershire ble navnet imidlertid endret tilbake i året derpå, 2002. Flintshire County Council reverserte reformen efter kun noen uker. Den tradisjonelle puddingen er en vanlig rett på britiske sykehusmenyer.

Referanser
----------

1. 1 2  «What's the origin of "spotted dick"?». *The Straight Dope* **(engelsk)**. 27. august 2002. Besøkt 29. januar 2011.
2. 1 2  «Pudding renamed Spotted Richard». *BBC News* **(engelsk)**. 8. september 2009. Besøkt 29. januar 2011.
3. ↑  Turnor, Reginald (1948). *The Spotted Dog: A Book of English Inn Signs*. Sylvan Press.
4. ↑  Oxford English Dictionary, Second Edition 1989
5. ↑  Soyer, Alexis (1851). *The Modern Housewife, or, Ménagère* **(engelsk)**. London: Simpkin, Marshall, & Co. s. 361.
6. 1 2  «Spotted Dick back on menu». *BBC News* **(engelsk)**. 10. september 2002. Besøkt 29. januar 2011.
7. ↑  «dick». *dict.leo.org*. Besøkt 29. januar 2011.
8. ↑  «Spotted Dick back on council menu». *BBC News* **(engelsk)**. 23. september 2002. Besøkt 29. januar 2011.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | TasteAtlas
 |
**Wiedemann-Steiner syndrom** er en sjelden genetisk forstyrrelse som fører til forsinkelser i utviklingen. Syndromet ble opprinnelig forklart i 1989 av Hans-Rudolf Wiedemann. Det genetiske grunnlaget ble først identifisert av Dr. Wendy D. Jones i 2012. Syndrommet kan være gjeldene til globale utviklingsforstyrrelser, søvnvansker, foring- og fordølelsekompleksiteter, spesifikke ansiktsfunksjoner, lav høyde, hypotoni, noe kraftige øyenbrun og små øyespalter, tannhelseproblemer, hårete albuer, lange øyevipper, osv. Diagnosen viser fra person til person stor variasjon i hvordan den presenterer seg.

Symptomer
---------

Symptomer i Wiedemann-Steiner syndrom er:

* Lav høyde
* Utviklingsforstyrrelse
* Varierende grad av utviklingshemning
* Liten muskelmasse (spesielt i spedbarnsalder)
* Hårete albuer (hypertrichosis cubiti)
* Karakteristisk ansiktstrekk

Årsak
-----

Årsaken til syndromet kan være koblet opp til en mutasjon i genet KMT2A på kromosom 11q.23.3. Dette genet er viktig i regulering til andre gener. Genet påviket kromatin-mediert transkripsojon og er samme utfall som andre syndromer med lignende trekk som Cornelia de Langes syndrom og Coffin-Siris syndrom. KMT2A-genet omfatter nervesystemet, hjertet, nyrer, mage/tarm lever og imunnsystemet, men organmisdannelser er likevel ikke vanlig ved syndromet.

Arvelighet
----------

Arvelighet er dominant, hvilket kan sies at et individ med syndromet har 50% sjanse på å overføre tilstanden videre hvis individet selv får barn.

Forekomst
---------

Foreløpig er det ingen oversikt over hvor mange som har diagnosen i Norge siden diagnosen er relativ ny hvor symptomene og utviklingsforstyrrelsen kan variere fra person til person. Det ser ut til at flere kan få diagnosen på sikt i og med at den er tatt med i utredning av utviklingshemming.

Behandling
----------

Behandling må tilpasses til symptomene og plager det enkelte individet har. Oppfølging ved helsestasjon er et viktig ledd i behandlng, selv om det i perioder er kontroll på sykehus. Ved diagnotisering anbefales det å undersøke hjerte og gjøre ultralyd av nyrer/urinvei/lever/milt hvis ikke det er gjort før. Dersom det viser seg at individet har hjertefeil, kan forebyggende antibiotikabehandling anbefales.

Referanser
----------

1. ↑  Wiedemann H-R, Kunze J, Dibbern H. 1989. Atlas der klinischen Syndrome für Klinik und Praxis 3rd edition. Stuttgart: Schattauer. s 198–199. ISBN 9783794516827
2. ↑  Beskrivelse av Wiedemann-Steiners syndrom Frambu - kompentansesenter for sjeldne diagnoser
3. ↑  "What is Wiedemann–Steiner Syndrome? – WSS Foundation". WSS Foundation.
4. ↑  Steiner, CE; Marques, AP (April 2000). "Growth deficiency, mental retardation and unusual facies". Clinical Dysmorphology. 9 (2): 155–6. doi:10.1097/00019605-200009020-00021. PMID 10826636.
**Wendy Craigg** er en bahamansk økonom. Hun var sentralbanksjef i Bahamas' sentralbank fra 1. juni 2005 til desember 2015. Som sentralbanksjef var hun også styreformann i sentralbanken. 

Hun er gift med Anthony Craigg.

Utdanning og yrkeskarriere
--------------------------

Craiggs utdanning startet med St. Augustine's College i Nassau på Bahamas. Etter dette gikk hun ved College of Mount Saint Vincent i New York, her ble hun Bachelor of Arts i økonomi. Hun har også en Master of Business Administration fra University of Miami. Hun har også utdanning fra Fordham University, der hun ble Master of Arts i Økonomi. 

Craigg tiltrådte Bahamas' sentralbank i 1978 og har hatt en rekke stillinger i forskningsavdelingen der. 10. september 1997 ble hun utnevnt til assisterende sentralbanksjef. I sentralbanken har hun publisert en rekke artikler om økonomi, og har vært involvert i en rekke initiativer for å forbedre kvaliteten på innenlandske banktjenester, inkludert den pågående moderniseringen av betalingessystemet og det nye *Automated Clearing House* (ACH). 

Hun har vært viseformann i verdipapirsentralen på Bahamas (Securities Commission of the Bahamas) siden 1. juni 2005. I tillegg er hun direktør i Bahamas' *National Insurance Board*, med-formann i Handelskommisjonen (Trade Commission), styremedlem i det Karibiske senteret for monetære studier (Caribbean Centre for Monetary Studies) og forhandlingsansvarlig for Bahamas inn mot den foreslåtte frihandelsavtalen Free Trade Area of the Americas. 

Hun gikk av som sentralbanksjef 31. desember 2015, og ble erstattet av John A. Rolle i januar 2016.

Referanser
----------

1. ↑  The Central Bank of The Bahamas - *Mrs. Wendy Craigg is Appointed Governor of the Central Bank of The Bahamas*, besøkt 29. april 2016.
2. ↑  The Nassau Guardian - *Craigg ends decade as Central Bank governor* Arkivert 17. mai 2016 hos Wayback Machine. besøkt 29. april 2016.

Eksterne lenker
---------------

* Presentasjon hos Securities Commission (arkivert)
* Presentasjon hos sentralbanken (arkivert)
**Konsultativ status** er en status noen internasjonale organisasjoner, herunder FN, gir til ikke-statlige organisasjoner. Begrepet er oftest brukt i sin opprinnelige betydning, organisasjoner som «er i konsultativ status med FNs økonomiske og sosiale råd» (ECOSOC). Også andre organisasjoner, slik som Europarådet, gir organisasjoner en lignende status (nå kalt deltagerstatus i Europarådet). Konsultativ status gir en ikke-statlig organisasjon rett til å delta i arbeidet til FN eller en annen internasjonal organisasjon, f.eks. gjennom rett til å delta på møter og fremføre sine synspunkter.

I FN er konsultativ status delt i tre kategorier, med ulike rettigheter for hver kategori:

* Generell konsultativ status (tidligere konsultativ status 1) er det høyeste nivået og gis store internasjonale ikke-statlige organisasjoner som er representative for brede segmenter i samfunnet og som arbeider med alle saksfeltene til ECOSOC. Dette er den mest eksklusive statusen, og innehas av et mindre antall organisasjoner (per 1992 var det bare 37 slike organisasjoner). Organisasjonene har rett til å fremføre sine synspunkter i sesjonene til FNs økonomiske og sosiale råd.
* Spesiell konsultativ status (tidligere konsultativ status 2) er det lavere nivået av ordinær konsultativ status, og kan gis organisasjoner som arbeider med noen av ECOSOCs saksfelt
* Rosterstatus er en status som gis organisasjoner som kan bli invitert til å delta i behandlingen av bestemte temaer der rådet (ECOSOC) eller FNs generalsekretær vurderer at de kan bidra med nyttige innspill.

Organisasjoner med konsultativ status kan utnevne egne FN-representanter som får adgangskort til FN-bygningene i New York, Genève og Wien. Som regel vil organisasjonenes styreledere/presidenter være sjefsrepresentant.

Per 2011 var det 144 organisasjoner med generell konsultativ status, 2 408 med spesiell konsultativ status og 984 med rosterstatus. De fleste nye organisasjoner får spesiell konsultativ status, mens generell konsultativ status tildeles svært etablerte internasjonale NGOer mer sjelden.

Konsultativ status i FN-systemet er hjemlet i FN-charterets artikkel 71 i kapittel 10.

Referanser
----------

1. ↑
Kværner Brug i 1870. Vålerengen hovedgård på høydedraget i bakgrunnen. Foto: Ole Tobias Olsen / Oslo Museum 
**Kværner Brug** (seinere **Kværner Bruk**) blei grunnlagt i Christiania (Oslo) i 1853 av Oluf Onsum. Onsum hadde kjøpt Kværner gård året før, og grunnla Kværner Brug i tilknytning til gårdens fossefall mellom Svartdalen og Kværnerdumpa i Lodalen, de såkalte Kværnerfossene. Onsum gikk konkurs i 1887, og et aksjeselskap ble dannet i 1892. 

Bedriften begynte på 1860-tallet produksjon av støpejernsovner. Denne virksomheten ble skilt ut i 1916, og ble i 1920 Jøtul. Fra 1880 og særlig fra 1900 stor produksjon av turbiner og annet utstyr for kraftutbygging.

Selskapets aksjer ble tatt opp til notering på Oslo Børs i 1967. I 1999 ble den tradisjonsrike industrivirksomheten i Lodalen nedlagt. På Kværners gamle tomt har OBOS utviklet og bygd boligområdet Kværnerbyen som nå har rundt 3 000 innbyggere fordelt på 10 borettslag og sameier.

Lokalisert til andre områder holdt Kværner det gående under etiketten Kværner ASA. I 2005 ble Kværner ASA fusjonert med Aker ASA. Fusjonen bærer navnet Aker Kværner ASA.

Referanser
----------

1. ↑  Olsen, Anker, Kristian. *Kværner bruk gjennom 100 år*.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Kværner Brug – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Oslo Byleksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** BIBSYS **·** VIAF **·** Riksantikvaren kulturminne
 |
**Relevans**: Denne artikkelen omtaler et emne som kan ha tvilsom relevans for Wikipedia. Artikkelen bør endres slik at det fremkommer hvorfor emnet er relevant for Wikipedia, ellers kan den bli slettet. Angitt grunn: *Ikke kilder som viser at bandet er kjent/anerkjent eller virke utenfor lokalmiljøet, musikk utgitt på ukjent label.*  *(6. april 2024)*Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet. Helt uten kilder. *(10. okt. 2015)*
**Gledeskompaniet** er et country-rock band fra Kristiansand. Bandet ble dannet i 1997 av brødrene Jim og Jan Ove Johansen + Åge Næss, Carl Inge Grim og Odd Øyvind Bergum. Bandet spiller hovedsakelig country-rock med tekster på Kristiansand-dialekt. Bandet har gitt ut 3 plater, "Kjærlighet og kildevann" i 2004, "Å i sava" i 2009 og "Nyde livet" i 2017.

Medlemmer
---------

Nåværende medlemmer
* Jan Ove Johansen – Sang og gitar, 1998-
* Jim Johansen – Bass og sang, 1998-
* Dene O'Neill – Trommer og sang, 2005-

Tidligere medlemmer
* Knut Kjetil Møen – Gitar og sang, 2012-2015
* Carl Inge Grim – Piano og sang, 1998-2012
* Dag Wolf – Pedal steel gitar, 2004-2006
* Torgeir Moland – Trommer, 1999-2005
* Egil Skram Olsen – Sang og gitar, 2001-2002
* Åge Næss – Sang og gitar, 1998-2001
* Odd Øyvind Bergum – Trommer, 1998-1999

Diskografi
----------

* *Kjærlighet og kildevann* (2004)
* *Å i sava* (2009)
* *Sol, sommer og Sørland* (2012, singel)
* *Nyde livet* (2017)
Kviknes Hotel, Balestrand
**Margaret Sophia Green Kvikne** (født 1850, død 1894) var en prestedatter fra York i England som kom til Norge for å drive med fjellklatring.

Kvinnelig pionér
----------------

Det var et miljø for fjellklatring i området hvor Margaret Sophia Green vokste opp. Fjellklatree og Norges venn William Cecil Slingsby var fra samme området. Da Margaret kom til Norge for første gang i 1886 hadde hun allerede mye klatreerfaring, blant annet fra flere turer til Alpene. 

I 1886 ble Margaret Sophia Green den andre kvinnen som klatret til toppen av Romsdalshorn. Senere ble hun også den første kvinnen på toppen av Store Styggedalstind (1888). En planlagt tur til Store Skagastølstind ble avlyst på grunn av dårlig vær, og norske Therese Bertheau ble den første kvinnen på «Storen» i 1894. 

I 1888 skrev Margaret Sophia Green som første kvinne i Den Norske Turistforenings Årbok. Teksten het: «A Visit to the Hurungtinder in 1888». 

Hun giftet seg med hotelleier og fjellfører Knut Kvikne i Balestrand i 1890.

Den engelske kirken
-------------------

Den engelske kirken i Balestrand
Margeret Sophia Green Kvikne fikk tuberkulose og levde bare i 4 år etter at hun giftet seg med Knut Kvikne. Før hun døde gav Knut Kvikne konen sin et løfte om å bygge en engelsk kirke i Balestrand. Kirken fikk navnet St. Olafs Church og ble ferdigstilt i 1897. Inne i kirken finner en et maleri av hotellfrua og fjellpionéren, samt en minneplate med et sitat fra Davidssalmen: «The Mountains shall bring Peace».

Kilder
------

* Kvinnestemmer fra Sogn og Fjordane Arkivert 4. april 2016 hos Wayback Machine.
* Margaret Sophia Green, Den Norske Turistforenings Årbok, "A visit to the Hurrungtinder in 1888".
* Anne Mette Vibe: Therese Bertheau – Tindestigerske og Lærerinde
* Fylkeleksikon for Sogn og Fjordane: Margaret Sophia Green Kvikne
* Fylkeleksikon for Sogn og Fjordane: Knut Kvikne
* Fylkeleksikon for Sogn og Fjordane: St. Oafs kyrkje
* Margrethe Henden Aarass og Sigurd Vengen: Kulturhistorisk leksikon: St. Olafs kyrkje – Engelskkyrkja

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister **·** WikiTree
 |
**Jim Whittaker** (født 10. februar 1929 i Seattle, Washington) er en amerikansk fjellklatrer som har besteget noen av verdens høyeste fjelltopper.

Som medlem av den amerikanske Mount Everest-ekspedisjonen i 1963 som ble ledet av Norman Dyhrenfurth, var han den første amerikaneren til å nå toppen av Mount Everest. Han besteg fjellet 1. mai 1963 sammen med den sherpaen Nawang Gombu, en nevø av Tenzing Norgay som hadde ledet syv ekspedisjoner til Mount Everest. Whittaker og hans gruppe av fjellklatrere gikk tom for oksygen, men klarte likevel å nå toppen. Når de var der, plantet Whittaker et amerikansk flagg på toppen av fjellet. Jim Whittaker er tvilling-broren til Lou Whittaker, en fjellfører som ofte ble feilaktig kreditert for Jims prestasjoner som fjellklatrer. 

Whittaker ble uteksaminert fra West Seattle High School og senere fra Seattle University. Han var den første fulltids ansatte i Recreational Equipment Inc. og han ble innsatt som administrerende direktør for dette selskapet i 1960. Senere ble Whittaker ansatt som styreleder i Magellan Navigation, et selskap som produserer håndholdte globale posisjoneringssystem også kjent som GPS-enheter. 

Han ledet Earth Day 20 International Peace Climp som førte sammen klatrere fra flere land blant annet USA, Sovjetunionen og Kina til toppen av Mount Everest. I tillegg til å lede mer enn et dusin klatrere opp på toppen, så plukket denne ekspedisjonen opp igjen en stor mengde søppel som lå igjen på fjellet etter tidligere ekspedisjoner. Fordi han var den første amerikaneren som besteg Mount Everst ble han tildelt en Hubbard Medal av USAs daværende president John F. Kennedy. I 1999 publiserte Whitaker sin egen selvbiografi som ble kalt *A Life on the Edge: Memoirs of Everest and Beyond*.

Referanser
----------

1. ↑   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w6rj96kp, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Jim Whittaker på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** WikiTree **·** VIAF **·** LCCN
 |
**Opprydning:** Denne artikkelen trenger en opprydning for å oppfylle Wikipedias kvalitetskrav. Du kan hjelpe Wikipedia ved å forbedre den.

Eksempel på klingonskrift
**Klingon** (på klingon **tlhIngan Hol**) er et kunstig språk laget av lingvisten Marc Okrand for filmselskapet Paramount Pictures til filmen *Star Trek III: The Search for Spock* (1984)

Etter at filmen kom, ga Okrand ut *The Klingon Dictionary* (1985), som også inneholder en beskrivelse av språket. Paramount gjør krav på opphavsrett for bl.a. ordlista.

Seinere har en del trekkies forsøkt å lære seg klingon og snakke språket.

I science-fiction serien Star Trek og de tilhørende spillefilmene brukes det av klingonene, en art romvesener.

Okrand lagde språket i formen Objekt Verb Subjekt for at det skulle virke mer utenomjordisk. Han brukte lyder fra amerikanske indianerspråk som er ukjent i de fleste vestlige språk, for å få Klingon til å lyde uvanlig. I motsetning til de fleste kunstige språk som bygger på en ide om en eller annen praktisk nytte, er klingon konstruert av estetiske grunner, for å virke merkelig og kanskje brutalt.

Klingon blir noen ganger omtalt som «klingonese», men blant de som snakker klingon i den virkelig verden, brukes dette ordet helst om et annet klingonspråk som er beskrevet i John M. Fords Star Trek-romaner som klingonaase.

Klingon har ISO 639-koden tlh.

Gilgamesj-eposet og to verker av William Shakespeare, Hamlet, Prince of Denmark (*Qo’noS ta’puq, \*Hamlet\* lotlut* Hamlet, prins av Danmark) og Much ado about nothing (*paghmo’ tIn mIS* – Stor ståhei for ingenting) er oversatt til klingon.

Klingon er det mest kjente eksemplet på et planspråk som er laget av kunstneriske grunner, for å skape stemning og atmosfære i et fiksjonsverk. Det er nok også det fiksjons-språket som har fått flest brukere ute i den virkelige verden.

De som virkelig behersker klingon, er likevel svært få, sjøl sammenliknet med nokså ubetydelige, kunstige internasjonale hjelpespråk, og kan i høyden reknes til å være noen få titall.

Noen moderne myter om klingon, som at klingon har større utbredelse enn esperanto (som har minst noen hundre tusen aktive brukere), har ingenting med virkeligheten å gjøre. Det har nok heller ikke historiene om barn som har vokst opp med klingon som førstespråk.

En Wikipedia på klingon blei stengt av Wikipedia Foundation høsten 2005. Før stengninga kom den opp i 69 artikler.

Grunnene som blei oppgitt, var at klingon er et fiksjonsspråk og at det ikke fins noe virkelig språksamfunn som bruker klingon.

Paramounts krav til copyright på språket kan nok også ha vært et problem.

Eksterne lenker
---------------

* Klingon Language Institute

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC
 |
Det "Rene Lands hall" (延暦寺浄土院) ved Enryaku-ji på Hieifjellet.
**Jimon (寺門, *Jimon*)** and **Sanmon (山門, *Sanmon*)**, også kjent som «fraksjonene Enchin og Ennin», var rivaliserende grupper innenfor Tendai-shū. Begge fraksjonene oppstod i det 9. århundre og hadde sine templer på Hieifjellet like utenfor Kyoto. Jimon's hovedtempel var Mii-dera, ved foten av fjellet, mens Sanmon hadde sitt hovedkvarter i Enryaku-ji, på toppen av fjellet.

Skismet var ikke basert på ulike meninger om dogmer eller doktriner. Det var snarere basert på en rivalisering mellom to linjeholdere. Både Enchin og Ennin var disipler av Saichō, som grunnla Tendai-shū. Rivaliseringen gjaldt i utgangspunktet hvem som skulle bli abbed (座主, *zasu*) ved tempelet Enryaku-ji.

Etter Enchin's død i 891 fortsatte denne rivaliseringen. I året 923 ble den oppildnet av den 18. abbeden Ryōgen. Han forsøkte å befeste Ennin-slektens grep, ikke bare på Enryaku-ji, men som de eneste representantene for Tendai-shū ved keiserhoffet. I Ōwa-debatten i året 963 inkluderte Tendai-shū's side av debatten Ryōgen og hans nære medarbeidere i samme avstamning. Og dette til tross for at det fantes mer kvalifiserte og fremtredende munker fra sekten.

Senere konflikter var ofte resultat av at en munk fra en fraksjon ble utnevnt til abbed i den andre fraksjonens tempel, eller at en fraksjon ikke ble invitert til arrangementer, konferanser eller festivaler holdt av den andre. I året 981 utnevnte keiserens hoff en viss Yokei fra Enchin-linjen som abbed ved temepelet Hosshō-ji. Dette utløste protester blant Ennin-linjen. 160 munker av Ennin-linjen marsjerte mot kanslerens herskapshus og truet med vold hvis utnevnelsen ikke ble opphevet.

Referanser
----------

1. 1 2  Rhodes, Robert F.; Payne, Richard K. (2017). *Genshin’s Ōjōyōshū and the Construction of Pure Land Discourse in Heian Japan (Pure Land Buddhist Studies)*. University of Hawaii Press. s. 84–86, 111, 122–123. ISBN 0824872487.
**Marie Amunda «Mimi» Spørck** (født 7. januar 1857 i Trondheim, død 15. august 1930; født Jenssen) var en norsk kvinnesaksforkjemper og humanitær leder. Hun var i 1885 medstifter og senere leder i Trondhjems Kvinnesaksforening. Hun var datter av en av Trondheims ledende forretningsmenn, Anton Mathias Jenssen. Hun var gift med general, forsvarsminister og stortingsmann August Spørck, som var styremedlem i Trondhjems Kvinnesaksforening fra starten. I 1896 stod hun i spissen for etableringen av Norske Kvinners Sanitetsforening i Midt-Norge (Trondheim med Nord- og Sør-Trøndelag, Romsdal og Nordmøre), en organisasjon som ble den største frivillige og humanitære organisasjonen i landsdelen. Hun var medlem av arbeidsutvalget i Norske kvinders indsamling til Forsvaret, som søkte å samle inn midler til feltlasaretter og sanitært materiell. Hun hadde også styreverv i diverse andre foreninger og virksomheter, f.eks. Trondhjems teaterforening og Trondhjems husholdningsskole.

Referanser
----------

1. ↑  Marthe Lund Jensen: «Trondhjems Kvinnesaksforening» (s. 45–62). I *«Fra veldedighet til kvinnesak»*. NTNU, 2015
2. ↑  Gudrun Bergslid: *Trondhjems Kvinnesaksforening 1885–1967*, Trondheim, 1967
3. ↑  *Norske kvinners sanitetsforening*. Oslo. 1946.
4. ↑  *Norske kvinder*. Kristiania: Berg & Høgh. 1925.
5. ↑  Berg, Thoralf (2002). *Teatret i Trondheim 1865-1911*. Institutt for kunst- og medievitenskap, Det historisk-filosofiske fakultet, Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet. ISBN 8247151464.
6. ↑  *Fra Trondhjems husholdningsskole til Sara Løkens skole 1899-1989*. [Trondheim]: Skolen. 1989.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni **·** WikiTree
 |
**Relevans**: Denne artikkelen omtaler et emne som kan ha tvilsom relevans for Wikipedia. Artikkelen bør endres slik at det fremkommer hvorfor emnet er relevant for Wikipedia, ellers kan den bli slettet. Angitt grunn: *Norgesmester?*  *(15. april 2024)*Denne artikkelen inneholder en liste over kilder, litteratur eller eksterne lenker, men enkeltopplysninger lar seg ikke verifisere fordi det mangler konkrete kildehenvisninger i form av fotnotebaserte referanser. Du kan hjelpe til med å sjekke opplysningene mot kildemateriale og legge inn referanser. Opplysninger uten kildehenvisning i form av referanser kan bli fjernet. Se Mal:Referanseløs for mer informasjon.

**Trond Jacobsen** (født 1965) er en norsk fallskjermhopper som var den første til å gjøre et tandemhopp over Sydpolen den 6. desember 1997. Hoppet gjorde han som tandeminstruktør sammen med Morten Halvorsen. 

Han har med samme person også gjort et tandemhopp over Nordpolen den 19. april 1998, noe som også gjorde Jacobsen og Halvorsen til de første i verden til å hoppe tandemhopp i fallskjerm over begge polpunktene.[] NRK *Brennpunkt* laget i ettertid programmet «Dødshoppet» sammen med disse to der ekspedisjonens eget filmmateriale samt NRKs egne opptak ble brukt. I etterkant av hoppet over Sydpolen er det innført forbud mot fallskjermhopping på Sydpolen, noe som sannsynligvis gjør Jacobsen og Halvorsen til de eneste i verden som noen gang gjør et slikt hopp.[]

Jacobsen er norgesmester i fallskjermhopping i klasse C, hoppere med inntil 150 hopp og hopping med rund skjerm, fra 1984. Han tok gull i presisjonshopping og bronse i stil. Dette resulterte da i gull sammenlagt. Han har per 2024 hoppet rundt 2 800 fallskjermhopp, inkludert over 300 tandemhopp.[]

Referanser
----------

1. ↑  Olaf Olsen og Jens-Henrik Johnsen (september 1984). «Fallskjermidrett : NM 1984». *Flynytt nr. 6-7/84*. Norsk Aero Klubb: 45. ISSN 0332-6934. Besøkt 16. april 2024. CS1-vedlikehold: Dato og år (link)

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
**Jerzy Radziwiłł**  eller **Jurgis Radvila** (født 31. mai 1556 i Vilna i Litauen, død 21. januar 1600 i Roma) var en av Den katolske kirkes kardinaler.

Han mistet sine foreldre da han var 12 år, og konverterte da fra lutherdommen (han var døpt luthersk) til katolisismen. Han trådte deretter inn i den katolske geistlighet. Biskop Valerijonas Protasevičius av Vilnius ønsket ham som koadjutor-biskop. Både Stefan Bathóry, konge av Polen, og pave Gregor XIII samtykket, men krevde at han først måtte til Roma for videre studier og befestes i den katolske tro. Han reiste da til Roma sammen med en yngre bror som også hadde avsverget Martin Luthers lære. De ble satt under jesuittpateren Achille Gagliardis overoppsyn og bodde i pave Julius IIIs villa.

I desember 1574 ble han så koadjutor-biskop av Vilnius, og etterfulgte som ordinær biskop der i 1581, med pavelig dispens fra minimumsalderen for et slikt embede. Han arbeidet utrettelig for å fri sitt bispedømme fra lutherdommen.

Han ble kreert til kardinal den 12. desember 1583, og den 26. desember 1983 ble han bispeviet av kardinal Alberto Bolognetti av Massa Marittima; medkonsekrerende var biskop Melchior Giedroyć av  Žemaičiai, og biskop Cyprian Wiliński (Wiliski), O.P. 

Han var så erkebiskop av Kraków 1591–1600. Han døde under en pilegrimsreise til Roma i forbindelse med jubelåret 1600.

Referanser
----------

1. 1 2   Sejm-Wielki.pl profil-ID dw.4148[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Q121885404[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Catholic-Hierarchy **·** Deutsche Biographie **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** LIBRIS **·** BNE
 |
Utsikt over Stora alvaret
Landskapet her ved Eketorp er typisk for alvaret.
**Stora alvaret** er et 37 kilometer langt og 10 kilometer bredt område med alvarmark i Mörbylånga kommune, på den sørlige halvdelen av øyen Öland, helt sørøst i Sverige. Samlet areal er om lag 260 km². Selv om området ligger vest i Østersjøen, er det botanisk beslektet med alvarområdene i Baltikum, Russland og Sentral-Asia. Alvaret utgjør 1/4 av Ölands areal og ligger på kalkstein fra ordovicium. Stora alvaret er vernet både nasjonalt, og globalt på UNESCOs verdensarvsliste – sammen med det tilstøtende Södra Ölands kulturlandskap som starter umiddelbart vest for alvaret og strekker seg ned til Kalmarsundet. Stora alvaret er trolig verdens støste alvarområde, og inngår i EUs nettverk av særlig viktige verneområder – Natura 2000.

Geologi og naturforhold
-----------------------

Alvarområdet er preget av ulike geologiske epoker. Selve kalksteinsflaten er skurt ut av istider lenge før istidene i nyere tid. Kalksteinen er om lag 500 millioner år gammel og er dannet, slik den nå framstår, i ordovicium, og inneholder en rekke fossiler. I siste istid ble hele Öland presset ned i havet, men hevet seg over havnivå for ca. 11 000 år siden, og opplevde både isskuring og noe moreneaktivitet med opphopning av rullestein langs Kalmarsundet. Alvaret forble helt bart, og det tynne jordlaget på maksimalt 2 cm har lagret seg opp i løpet av de siste om lag 7 000 årene.

Kalksteinsgrunnen på Stora Alvaret gjør området botanisk interessant til tross for at jordlaget er tynt. En rekke plantearter har sitt eneste nordiske biotop i Stora alvaret. Blant de artene som er endemiske (bare finnes her), hører blant annet ølandsmalurt *(Artemisia oelandica)*, en art i malurtslekta.

Det er lite trær på alvaret, og i historisk tid har det vært brukt som beitemark. Nedbeitingen bidrar til å forhindre tilgroing av det unike planteområdet. Midt på alvaret ligger Möckelmossen, en alvarsjø som er svært grunn, og som har noe fugleliv med bl.a sandlo og gråstrupedykker.

Det finnes også alvarlandskap helt sør på Gotland og på små lokaliteter i Västergötaland, men Stora alvaret er med sine 260 km² det helt dominerende biotopet av denne typen i Europa. Lengre sør i alvaret ligger jernalder-borgen Eketorp.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Nationalencyklopedin **·** LIBRIS **·** GeoNames
 |
Grunnleggeren av Caritas i Tyskland (Tysk frimerke)
**Caritas** (latin *den forbarmende kjærlighet*) er Den katolske kirkes nødhjelpsorganisasjon som hjelper alle uavhengig av religiøs tilknytning. Den er organisert i 162 nasjonale avdelinger, som er aktive i mer enn 200 land og territorier. Caritas Internationalis ble opprettet i 1924 og har hovedkontor i Roma. Den norske avdelingen, Caritas Norge, ble opprettet i 1964. På europeisk nivå finnes det i tillegg den regionale sammenslutningen Caritas Europa. Caritas-nettverket er et av de største humanitære nettverk i verden. 

Siden 1999 har president for Caritas Internationalis vært erkebiskop Youhanna Fouad El-Hage, og Duncan MacLaren har vært generalsekretær.

Historie
--------

Den første Caritas-organisasjon var den tyske, ble grunnlagt i Köln i 1897 (Deutscher Caritasverband) på initiativ av prelat Lorenz Werthmann, og fikk nasjonalt hovedkvarter i Freiburg im Breisgau. Kort etter fulgte flere nasjonale Caritas-organisasjoner i Sveits (1901), Østerrike (1903) og USA (Catholic Charities, 1910). 

I juli 1924, under Den eukaristiske verdenskongress i Amsterdam, dannet 60 delegater fra 22 land en konferanse med hovedkvarter hos Caritas Sveits i Luzern. I 1928 ble konferansen kjent som *Caritas Catholica*. Delegatene møttes annenhvert år frem til utbruddet av annen verdenskrig. 

Samarbeidet ble gjenopptatt i 1947, og to konferanser ble sammenkalt til Luzern for å bistå med koordinering og samarbeide. Caritas fikk en ytterligere styrking da Vatikanet gav det i oppdrag å være offisiell representant blant annet overfor FN. 
I desember 1951 ble konføderasjonen i sin nåværende strukturelle skikkelse opprettet med 13 medlemsorganisasjoner, med utgangspunkt i Belgia, Canada, Danmark, Frankrike, Nederland, Italia, Luxembourg, Portugal, Spania, Sveits, Tyskland, USA og Østerrike. 

Navnet *Caritas Internationalis* ble imidlertid ikke tatt i bruk før i 1957.

Caritas Internationalis har hovedkvarter i *Palazzo San Calisto* i Vatikanstaten.

Referanser
----------

1. ↑   dogc.gencat.cat[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Caritas (organization) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Caritas Europa
* Caritas Norge

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Banglapedia **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
**Høyt skum i Hollywood er En** **Klassisk Komedie med Peter Sellers**

Høyt skum i Hollywood, en amerikansk komediefilm fra **1968**, regissert av **Blake Edwards**, **Peter Sellers** og **Claudine Longet**. Filmen har en løs struktur og fungerer i hovedsak som en rekke scener for Sellers’ improviserte komiske talenter.

Handlingen er basert på en *fish-out-of-water*-premiss, der den klønete indiske skuespilleren **Hrundi V. Bakshi** (spilt av Sellers) ved en feiltagelse blir invitert til et overdådig Hollywood-middagsselskap. Han gjør *forferdelige feil basert på uvitenhet om vestlige skikker*. Hrundi Bakshi ble inspirert av to av Sellers’ tidligere karakterer: den indiske legen **Ahmed el Kabir** i *The Millionairess* (1960) og **Inspector Clouseau** i *The Pink Panther*-serien. I sin tur har karakteren Hrundi Bakshi påvirket flere senere populære figurer, inkludert **Amitabh Bachchan**’s rolle som **Arjun Singh** i den indiske kassasuksessen *Namak Halaal* (1982) og **Hank Azaria**’s karakter **Apu Nahasapeemapetilon** i den amerikanske animerte sitcom *The Simpsons*1.

Handlingen i *The Party* er full av kaos og komiske situasjoner. Her er noen høydepunkter:

1. **Eksplosivt kaos**: Hrundi spiller en bugler i en film, men fortsetter å spille etter å ha blitt skutt flere ganger. Han ved et uhell sprenger en enorm festning på filmsettet, ødelegger hele produksjonen.
2. **Feilplassert invitasjon**: Regissøren ringer studiolederen for å svarteliste Hrundi, men ved en feil havner navnet hans på gjestelisten til Clutterbucks kommende middagsselskap.
3. **Mudder og forviklinger**: Hrundi mister skoen sin i gjørma, og etter mange mislykkede forsøk blir den servert til ham på et sølvfat av en servitør.
4. **Interaksjoner med gjestene**: Hrundi har pinlige møter med alle på festen, inkludert Clutterbucks hund, Cookie, og den berømte Western-skuespilleren "Wyoming Bill" Kelso.

*Høyt skum i Hollywood* er en tidløs komedie som fremdeles får oss til å le. Den er en hyllest til Sellers’ unike talent for improvisasjon og absurd humor. 🎉🤣
**Westminster School**, offisielt navn: *The Royal College of St. Peter at Westminster*, er en skole i London som tilhører de mest ansette av de engelske privatskolene (public schools). Den ble grunnlagt i 1179 som en klosterskole og gjeninnstiftet etter klostrets oppløsning, av dronning Elisabeth i 1560. Til 1868 stod skolen i et visst forhold til Westminster Abbey; den var kjent for de latinske komedier (*Westminster plays*), som ble oppført av elevene.

Westminster School er en av de ni privatskolene som ble listet i Public Schools Act av 1868 (de øvrige er Charterhouse, Eton College, Harrow School, Merchant Taylors' School, Rugby School, St Paul's School, Shrewsbury School och Winchester College). Den har dermed fått en viss særstilling blant landets skoler.

Noen kjente gamle elever fra Westminster School er Ben Jonson (forfatter), John Dryden (forfatter), John Locke (filosof), Henry Purcell (komponist), Jeremy Bentham (filosof), A. A. Milne (forfatter), Peter Brook (dramatiker og regissør), John Gielgud (skuespiller), Peter Ustinov (skuespiller), Andrew Lloyd Webber (komponist), Helena Bonham Carter (skuespiller) og Jason Kouchak (musiker), Dido Armstrong (musiker).

Den litterært begavede Shane MacGowan fikk stipend for å gå på Westminster. Han ble kastet ut etter et år da han ble dømt for narkotikabesittelse 15 år gammel. Han ble senere kjent som låtskriver og frontfigur i folk-punk bandet The Pogues.

Referanser
----------

1. ↑   (på de, en, fr, es, it) *archINFORM*, OCLC 45382278, archINFORM location ID 45684, Wikidata Q265049,
2. ↑  «Only the end of the beginning». *The Irish Times* **(engelsk)**. 26. august 2000. Besøkt 4. desember 2023. «That Shane MacGowan ended up a pupil in Westminster School is one of pop music's great mysteries. There's no doubt he had brains to burn but the thought of MacGowan attending an English public school borders on the surreal. More believable, unfortunately, is that he only survived a few years before being expelled - so the story goes - for possession of drugs.»

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Westminster School – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** ISNI
 |
{{Infoboks person med verv}
**Peter Kaiser** (født 1958) er en østerriksk politiker som representerer SPÖ. Han har vært Landeshauptmann, det vil si leder for delstatsregjeringen, i Kärnten siden 28. mars 2013.

Kaiser studerte sosiologi og pedagogikk mens han jobbet som kontraktansatt i Kärntens delstatsregjering. I 1993 ble han doktor i filosofi. Politisk hadde han sin første politiske funksjon i 1981 som styreleder for Kärntens ungdomsavdeling av SPÖ. I 1986 til 1989 var han i kommunerådet i Klagenfurt. Han ble først Landestagsrepresentant for Kärntens parlament i 1989 til 1994, og deretter i 1997 og 2001 til juli 2008. Fra 2005 av var han Klagenfurts partiformann for SPÖ. I 2010 ble han formann for hele Kärntens SPÖ. Den 3. mars 2013 ble han førstekandidaten for å lede en eventuell regjering med SPÖ, som under valget ble det dominerende partiet. Med 30 av 36 stemmer ble han den 28. mars valgt som leder for Kärntner Landtag, altså Landeshauptmann. Som den første regjeringssjef i Kärnten snakket han et par ord slovensk i sin innsettingstale.

Referanser
----------

1. ↑  *Peter Kaiser neuer Landeshauptmann.* ORF Kärnten, 28. mars 2013, hentet 24. februar 2014.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** Munzinger (iba)
 |
**Møvig skole** er en grunnskole på Møvig i bydelen Vågsbygd, sørvest i Kristiansand. Skolen ble bygd i 1963 og har elever på ungdomstrinnet, 8. -10. klasse. De har mange rasistiske lærere som gir gode karakterer til de de synes synd på. De vurderer ikke på ferdigheter og innsats. 

Tidligere lå det en småskole på samme sted, her gikk elever 1 - 4 klasse. Denne ble kalt Møvig småskole, og ble bygget i 1957. Den nye Møvig skole ble bygget inntil den gamle, som da ble brukt delvis som klasserom for 1. - 4. klasse, og delvis som kontor for helsesøster.

De første årene ble skolen brukt for elever fra hele Vågsbygd, da Vågsbygd skoles kapasitet var sprengt, og Møvig skole hadde god kapasitet. Det var da klassetrinn fra 4. klasse og oppover.

Skolen har nå 390 elever og om lag 35 lærere.

Rektorer
--------

* 2023-: Elisabeth Grumheden Aggvin
* 2002-2023: Marit Faanes
* 1992-2002: Randi Bruvik Dahl (til Karuss oppvekstpark)
* 1967-1992: John Øvergård Jacobsen
* 1963-1967: Gerhard Linnebo
* 1959-1963: Jørgen Bjørndahl Jernæs (var rektor for både Vågsbygd og Møvig skole)

Referanser
----------

1. ↑

Eksterne lenker
---------------

* Hjemmeside hos minskole.no.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Sentralt stedsnavnregister **·** Nasjonalt skoleregister **·** Brønnøysundregistrene
 |
**«Kom, da!»** er en norsk sang som ble skrevet av Øystein Sunde og utgitt 1. september 2008 på Sundes album *Meget i sløyd*.

Teksten handler om et ektepar som skal i en bursdagsfeiring, og handlingen tar for seg alt fra de skal kle seg for kvelden til de er tilbake hjemme og skal legge seg. Alt er humoristisk formulert. Teksten er gjengitt i CD-heftet til *Meget i sløyd*.

«Kom, da!» ble spilt live høsten 2006 på forestillingen *Sånn er'e bare* på Dizzie Showteater.

Musikere og instrumenter
------------------------

* Øystein Sunde: vokal, akustisk gitar (inkludert gitar-solo)
* Knut Hem: dobro
* Terje Kinn: banjo, kor
* Øystein Fosshagen: fele, kor
* Stein Bull-Hansen: mandolin
* Olaf Kamfjord: kontrabass, kor

«Kom, da!» ble fremført av Sunde i programmet *Øystein Sunde: Meget i Sløyd* som ble kringkastet 5. januar 2013 på NRK 1. Opptaket ble gjort i NRK studio 2. Bull-Hansen deltok ikke, men ellers var besetningen i Meget i Sløyd-bandet det samme som ovenfor.

Referanser
----------

1. 1 2  *Meget i sløyd* – informasjon i CD-heftet
2. ↑  VG – 19. august 2008 side 27
3. ↑  Spinner Records – Medium: *Meget i sløyd* – Øystein Sunde (1. september 2008)
4. ↑  Programmet som ble solgt på Dizzie Showteater i forbindelse med showet *Sånn er'e bare*.
5. ↑  VG – 5. januar 2013 side 58
Meridianstøtten på Fuglenes i Hammerfest
**Meridianstøtten** på Fuglenes i Hammerfest er endepunktet til verdensarven Struves meridianbue. Den er et geodetisk punkt, en av de 34 punkter som er valgt ut til verdensarvlisten. Det var her Friedrich Georg Wilhelm von Struves oppmålinger ble avsluttet i 1852.

Meridianstøtten ble tegnet av Wilhelm von Hanno og reist i 1854 til minne om den største internasjonale målingen av jordens form og størrelse. Meridianstøtten som består av sokkel, søyle, kapitél og globus er et eksempel på hvilke stilformer von Hanno lot seg inspirere av.  

Den tredelte sokkelen er laget av upolert granitt. De to nederste delene av sokkelen er tilnærmet kvadratiske, mens den øverste delen er mykt bladformet, hvor bladets spiss danner hjørner og peker mot retningene nord, vest, sør og øst. Øverst har sokkelen en sirkelformet base som søylen hviler på. Søylen er av polert granitt, med avsmalnende form opp mot monumentets kapitél. 

Kapitélet er laget av messing; det er kvadratisk, og dets fire hjørner peker mot sør, nord, øst og vest. I hvert hjørne er det et ansikt; to eldre ansikter med skjegg vender mot vest og øst, og to yngre ansikter vender mot sør og nord. Hvert ansikt spisser munnen.  

Kapitélets nordøst og sørvest side har et tydelig formet våpenskjold med den norske løve, og kan ha vært forløperen til Norges riksvåpen i 1905.[]

Globusen på toppen av monumentet er laget i doble kobberplater, med verdensdelene farget i brunt og havet i grønt. Fjellkjedene er fremstilt i relieff. På toppen er nordpunktet markert med en spiss som peker opp. Denne oppmålingen ble iverksatt av Wilhelm Struve som fikk støtte fra Kong Oscar I av Norge–Sverige og Aleksander I av Russland

Meridianstøtten står på UNESCO liste og er et fredet kulturminne. På meridianstøtta står følgende inskripsjon:

> «Det nordligste endepunkt av en meridianbue på 25 ° 20`fra det nordlige ocean til Donaufloden – gjennom Norge, Sverige og Russland. Etter foranstaltning av HM Oscar I og keiserne Alexander I og Nicolaus I ved uavbrutt geometrer. Bredde 70° 40` 11,3``»-
> 
> 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Riksantikvaren kulturminne
 |