recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Fuddruckers** er en amerikansk restaurantkjede som spesialiserer seg på hamburgere. Konseptet, basert på franchising, er å tilby store hamburgere der kjøttet er kvernet og brødet bakt på stedet. Per 2015 hadde Fuddruckers 77 konsernopererte restauranter og 111 franchisetakere over hele USA og rundt om i verden. Selskapet har hovedkontor i Houston i Texas.

Fuddruckers ble grunnlagt som Freddie Fuddruckers i 1979 av Philip J. Romano i San Antonio i Texas, i lokaler omgjort til restaurant fra en gammel bank. Romano startet kjeden fordi han mente at «verden trenger en bedre hamburger»." Fuddruckers-konseptet var å tilby store hamburgere der kjøttet ble kvernet på stedet og brødet ble bakt på stedet, og hamburgere og andre retter ble tilbudt med «mengder ferske oppskårede tomater, løk, salat og ostesaus." I California konkurrerte Fuddruckers på den høye enden av hurtigmatmarkedet, mot kjeder som Flakey Jake’s, noen ganger med direkte konkurranse på slike steder som i Northridge i California. Per 1988 var det 150 restauranter i kjeden. Romano forlot kjeden i 1988 for å etablere Romano’s Macaroni Grill. I et intervju uttalte Romano at «jeg følte bare at jeg hadde gjort alt jeg kunne for konseptet."

Fuddruckers ble kjøpt opp i november 1998 av Michael Cannon, og ble senere overtatt av Magic Brands. Restaurantkjeden tok noen ganger kontroversielle avgjørelser, for eksempel begynte den i 2010 å håndheve et forbud mot synlige skytevåpen som insisterte på at folk ikke måtte bære «synlige pistoler» med mindre de arbeidet innen sikkerhet. Lovgivningen i noen amerikanske delstater tillater imidlertid folk å bære våpen synlig i offentligheten. Fuddruckers-ledelsen hadde vært bekymret for at tilstedeværelsen av bevæpnede kunder kunne avskrekke andre fra å besøke restaurantene, men avgjørelsen skapte bråk blant våpentilhengere, som truet med å gjengjelde med boikott av Fuddruckers’ restauranter.

Referanser
----------

1. 1 2  Cuff, Daniel F. (9. november 1988). «Founder of Fuddruckers Goes On to Next Course». *New York Times*. Besøkt 21. mai 2009.
2. 1 2 3  Daniel F. Cuff (9. november 1988). «BUSINESS PEOPLE; Founder of Fuddruckers Goes On to Next Course». *The New York Times*. Besøkt 22. juni 2011. «Why did Philip J. Romano open a restaurant called Freddie Fuddruckers in 1979? *I thought the world needed a better hamburger,* he said. ...»
3. 1 2  Daniel akst (25. juni 1985). «Fuddruckers, Flakey Jake's Cry 'Copycat' : Burger Chains Duel in Northridge». *Los Angeles Times*. Besøkt 22. juni 2011. «Fuddruckers and Flakey Jake's are franchising as fast as they can all over the country, selling fresh ground, one-third pound and half-pound hamburgers in purposefully rough-hewn surroundings. ...»
4. 1 2  Vanessa O'Connell (29. april 2010). «Fuddruckers Chain Feeling Heat From Pro-Gun Advocates». *The Wall Street Journal*. Besøkt 22. juni 2011. «The hamburger chain Fuddruckers is unleashing the raw anger of pro-gun advocates, after a move by its Austin, Texas, corporate parent to begin enforcing a no-weapons policy.»

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted

* (en) Fuddruckers – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Friidrett |
| Konkurrerte for Shetland Shetland |
| Friidrett De internasjonale øylekene |
| Gull | 2017 Gotland |  800 m |

**Seumas MacKay** (født 8. mars 2001) er en friidrettsutøver fra Shetland som hovedsakelig konkurrerer i sprintløp og mellomdistanseløp. Han har gull på 800 meter fra De internasjonale øylekene 2017 som fremste internasjonale meritt.

Idrettskarriere
---------------

### 2015

MacKay vant 400 meter og kom på femteplass på 800 meter i det skotske skolemesterskapet i 2015, i U15-klassen. I det skotske mesterskapet for aldersbestemte klasser kom han på femteplass på 300 meter.

### 2016

Han ble U17-utøver i 2016. I denne klassen vant han 400 meter, 1500 meter og høydehopp i distriktsmesterskapet Scottish North District Championships. I det skotske skolemesterskapet kom han på femteplass på 400 meter, åttendeplass på 800 meter og ellevteplass i lengdehopp. Han deltok også i det skotske mesterskapet i friidrett for senior, og fikk der en fjerdeplass på 400 meter og tiendeplass i høydehopp.

### 2017

I mai vant han 800 og 1500 meter i Scottish North District Championships, der han satte ny personlig rekord på 800 meter med 1:57,27 og på 1500 meter med 4:20,63. Han fikk gull på 800 meter og sølv på 1500 meter i det skotske skolemesterskapet, der han forbedret sine personlige rekorder til 1:54,36 og 4:08,96. 

I De internasjonale øylekene 2017 vant han 800 meter, og kom på niendeplass på 1500 meter. Shetland kom på femteplass på 4 × 100 meter stafett, med MacKay på laget.

Referanser
----------

1. 1 2  The Power of 10 - *Seumas KacKay*, besøkt 13. juli 2017.
2. ↑  International Island Games Association - *NatWest Island Games - Gotland 2017*, besøkt 13. juli 2017.

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen har ingen egenskaper for sportsdatabaser i Wikidata*
* (en) Profil hos The Power of 10
* (en) Profil hos De internasjonale øylekene 2017
***Denominazione di origine controllata*** er en italiensk kvalitetsbetegnelse for vin og matvareprodukter.

Det finnes to nivåer:

* DOC — Denominazione di origine controllata
* DOCG — Denominazione di origine controllata e garantita

Begge nivåer krever at produksjonen skjer i et angitt geografisk område, ved hjelp av klart definerte metoder, og at kvalitet tilfredsstiller en streng standard.

DOCG-områder er små lommer inne i DOC-områder, og betegnelsen garanterer fremragende produkter, som har vært gjenstand for enda strengere kvalitetskrav enn produkter fra DOC-området.

Behovet for DOCG-klassifiseringen oppsto ved at mange i den italienske vin- og matvareproduksjonen mente at DOC-klassifiseringen var for lett å oppnå. Et nytt og langt strengere system ble opprettet som følge av dette.

En av forskjellene mellom DOC- og DOCG-klassifisert vin er at sistnevnte alltid blir analysert og prøvesmakt av offentlig lisensierte vineksperter før den blir tappet på flasker. For å forhindre juks blir all DOCG-vin utstyrt med et nummerert segl fra myndighetene over flaskens topp eller korken.

Det har i en tid vært diskutert i Italia om det skulle innføres en enda strengere kvalitetsklassifisering enn DOCG. Dersom dette skjer, vil sannsynligvis kun de aller beste enkeltvinmarkene i Barolo oppnå en slik anerkjennelse.
**Falkenhagener Feld** er en ortsteil i Berlins bydel Spandau. Den grenser til Staaken i sør, Brandenburg i vest, Hakenfelde i nord og ortsteilen Spandau i øst.

Området tilhørte Vest-Berlin under den kalde krigen og var opprinnelig dominert av store hagekolonier og landbruk. Boligbyggingen begynte på 1960-tallet og de siste utbyggingene ble gjennomført på 1990-tallet. Befolkningen har et stort innslag av tyrkiske og russiske innvandrere.

I tillegg til Falkenhagener Feld ble det i Vest-Berlin bygget ytterliger to tilsvarende blokkområder, nemlig Gropiusstadt i Neukölln og Märkisches Viertel i Reinickendorf. I Øst-Berlin ble det noe senere bygget blokkområder i Marzahn, Hohenschönhausen og Hellersdorf. Felles for disse blokkområdene er at de ligger i utkanten av byen.

Falkenseer Chausse som har navn etter byen Falkensee i Brandenburg, er områdets hovedgate, med bl.a. Richard Ermisch' boligblokker fra 1923 til 1927 i ekspresjonistisk stil. I samme gate finnes Hans Scharouns boligblokker (1935–37/40) i funksjonalistisk stil.

Gravlunden In den Kisseln på 620 dekar er Berlins største.

* Boligblokker (Hans Scharoun)Boligblokker (Hans Scharoun)
* Gravlunden In den Kisseln er Berlins størsteGravlunden In den Kisseln er Berlins største
* St. Markuskirken er fra 1977 (Hans Schädel)St. Markuskirken er fra 1977 (Hans Schädel)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Berlin-Falkenhagener Feld – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Berlin-Falkenhagener Feld – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

  

Portal: Tyskland

| * v
* d
* r
Ortsteiler i Berlins bydel Spandau |
| --- |
| Stadtwappen Berlin | 
* Falkenhagener Feld
* Gatow
* Hakenfelde
* Haselhorst
* Kladow
* Staaken
* Siemensstadt
* Spandau
* Wilhelmstadt

 | Bezirkswappen Bezirk Spandau |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** GeoNames
 |
**Myrfly** (*Coenophila subrosea*) er en sommerfugl som tilhører familien nattfly (Noctuidae). Den er funnet nord til Sør-Trøndelag i Norge.

Utseende
--------

Et middelsstort (vingespenn 35 – 41 mm), mer eller mindre rødlig grått nattfly. Hannen har smalt fjærformede antenner. **Forvingen** er grå eller rødlig, med et svart merke som strekker seg fra indre mellomlinje, rundt den nedre halvdelen av ringmerket til innerkanten av nyremerket. Disse to merkene er lysgrå. Mellomlinjene er svarte, smale og går i sik-sak, noen ganger lite synlige. Bølgelinjen langs vingens ytterkant er brun og diffus. **Bakvingen** er lysgrå med silkeaktig glans. Larven er naken, mørkt brunlig med gule og røde lengdestriper.

Levevis
-------

Arten lever på myrer. Larvene utvikler seg på ulike trær, busker og urter som vokser på myrene, særlig pors (*Myrica gale*). De voksne sommerfuglene flyr i juli – august.

Utbredelse
----------

Arten er utbredt over det meste av den palearktiske sone. I Norge finnes den nord til Hordaland, dessuten er den funnet i Sør-Trøndelag.

Kilder
------

* Aarvik, L. Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) *Catalogus Lepidopterorum Norvegiae*. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe/Norsk Institutt for Skogforskning. ISBN 82-995095-1-3
* Nettsiden *Svenska Fjärilar*, med bildegalleri:
* *Eugraphe subrosea* på UK moths:

Eksterne lenker
---------------

* (en) *myrfly* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *myrfly* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *myrfly* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *myrfly* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *myrfly* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *myrfly* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Coenophila subrosea* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Coenophila subrosea* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**Avsavnsrente** er en rentegodtgjørelse utmålt etter prinsipper for erstatning og kan gjøre seg gjeldende for pengekrav som kreditor er ukjent med, og som det derfor kan ta tid før det blir beregnet forsinkelsesrente for kravet.

Avsavnsrente må beregnes etter vanlige utmålingsprinsipper for erstatning, og vil derfor ikke settes til forsinkelsesrenten, men til det tap som kreditor har hatt ved at han ikke har fått disponere pengene. Hvis et bestemt tap ikke kan påvises vil vanligvis bankens innskuddsrente bli brukt.

Avsavnsrente krever ingen konkret hjemmel i loven, men kan tilkjennes etter alminnelige erstatningsprinsipper.

Senere rettsutvikling har også gått i retning av å åpne for å tilkjenne avsavnsrenter også utenfor prinsipper for erstatning. Her åpnes det for at avsavnsrenter kan tilkjennes på grunnlag av en konkret rimelighetsvurdering.

Referanser
----------

1. ↑  Viggo Hagstrøm (2011). *Obligasjonsrett* **(norsk)** (2 utg.). Universitetsforlaget. s. 604. ISBN 978-82-15-01776-1.
2. ↑  Blant annet dommene inntatt i Rt. 2002 s. 71, Rt. 2010 s. 816, Rt. 2012 s. 393, Rt. 2013 s. 484 og Rt. 2014 s. 501.
3. ↑  Se dom inntat i Rt. 2014 s. 501 avsnitt 39-48.
4. ↑  Bergsåker, Trygve (2015). «Kap. III: Renter og rentesrenter». *Pengekravsrett*. Gyldendal Norsk forlag. s. 70–73. ISBN 978-82-05-46258-8.
5. ↑  Erik Monsen, *Om reklamasjonsregler, passivitetsprinsipper og realitetsdrøftelser* Jussens Venner 2010 s. 147-203

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
Avslutningsseremonien for Sommer-OL 2016 avholdes 21. august 2016 på Maracanã Stadion, Rio de Janeiro. Per tradisjonell protokoll er det forventet at seremonien inneholder en kulturell presentasjon, avslutningstale fra presidenten i Den internasjonale olympiske komité Thomas Bach og leder av lekenes organisasjonskomite Carlos Arthur Nuzman, den offisielle overleveringen av Ol-flagget fra Rio de Janeiros borgermester Eduardo Paes til Tokyos guvernør Yuriko Koike da byen vil være vert for Sommer-Ol 2020, og til slutt slukkingen av den Olympiske ild.

Produksjon
----------

Rosa Magalhães
Kreative regissør for seremonien vil være Rosa Magalhães. Under seremonien vil EDM-musiker Kygo opptre som en del av et segment som vil fremme en ny Ol-kanal som vil lanseres etter lekene. Den brasilianske fotballspilleren Pelé sa på Twitter at han kan muligens være til stede under seremonien etter at han ikke deltok under åpningsseremonien.

Referanser
----------

1. ↑  "Billetter" Arkivert 16. juni 2015 hos Wayback Machine.. 31. mars 2015
2. ↑  "Rio 2016: Rosa Magalhães deve comandar encerramento".
3. ↑  «Kygo to Perform at Rio Olympics Closing Ceremony». *Billboard* **(engelsk)**. Besøkt 30. mars 2021.
4. ↑  «Pele hopes to participate in Rio closing ceremony». *ESPN.com* **(engelsk)**. 9. august 2016. Besøkt 30. mars 2021.
**Dennis Anthony Tito** (født 8. august 1940 i Queens i New York) er en amerikansk multimillionær som ble den aller første romturist, som betalte for å bli med på en romferd. Han misliker selv å bli kallet for «turist», og ber om å bli kalt for «uavhengig forsker» siden han gjennomførte flere vitenskapelig eksperimenter i verdensrommet.[]

Tito har en «Bachelor of Science in Astronautics and Aeronautics» fra New York University, og en «Master of Science in Engineering Science» fra Rensselaer Polytechnic Institute. Han er medlem av Psi Upsilon og mottok et æresdoktorat i ingeniørvitenskap fra Rensselaer Polytechnic Institute 18. mai 2002. Han var også tidligere ansatt som vitenskapsmann ved NASAs Jet Propulsion Laboratory.

I 1972 startet han Wilshire Associates, et selskap som sørger for bistand og rådgiving i forbindelse med økonomiske investeringer. 

Gjennom en avtale med romturist-selskapet Space Adventures, Ltd. ble Tito med på den russiske romferden Sojuz TM-32, og tilbragte syv dager, 22 timer og fire minutt i verdensrommet, og fullførte på den tiden 128 omløp rundt jorden. Tito skal ha betalt 20 millioner dollar for ferden, selv om nære venner har uttalt at summen var mindre, så lav som 12 millioner dollar.

Tito ble møtt med stor skepsis fra NASA før oppskytingen, spesielt Daniel S. Goldin fra NASA, som anså ham som «u-amerikansk» for å bruke Sojuz til sin romferd. Da Tito ankom Johnson Space Center for å begynne sin trening på den amerikanske delen av ISS, ble han sendt hjem. Robert Cabana fra NASA uttalte: «*…We will not be able to begin training, because we are not willing to train with Dennis Tito.*» Selv om angrepene mot romferden hans ble ledet av ledende personer i NASA, ble romferden hans støttet av astronauter, kosmonauter, sivile og media, både i USA og Russland.

Bilder
------

* Mannskapet på Sojuz TM-32Mannskapet på Sojuz TM-32

Eksterne lenker
---------------

* Tito the spaceman BBC web site (accessed Feb. 2006)
* Spacefacts biography of Dennis Tito
* Space.com – Dennis Tito, Space Tourist
* Romfart.no – NASA oppgir motstanden mot Dennis Titos Sojuz-ferd[*død lenke*]
* Romfart.no – Amerikansk/russisk krangel om romturist[*død lenke*]
* vg.no - Perfekt, et paradis

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Prabook **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Edgware Road** er en gate i London, som utgjør første del av hovedveien A5, mellom Paddington, Marylebone og Lisson Grove. Den går nordvestover fra Marble Arch, gjennom Maida Vale, Kilburn og Cricklewood. Rett før West Hendon møter den North Circular Road ved Brent Cross. Den fortsetter så nordover gjennom The Hyde, Colindale, Burnt Oak og når tilslutt Edgware. 

Den sørlige halvdelen av veien utgjør London Inner Ring Road, og er en del av grensen til sonen for Londons rushtrafikkavgift. Langs noen deler av strekningen går den under andre navn, som Kilburn High Road, Cricklewood Broadway og West Hendon Broadway. 

I 1711 ble veien opprustet mellom Edgware og Kilburn, blant annet med flere vertshus som fungerte som stoppe- og hvilesteder for kjerretrafikken. Flere av disse er bevart langs veien.

Den sørligste delen av veien, mellom Marble Arch og Marylebone Road, har svært mange arabiske butikker og spisesteder, noe som reflekterer befolkningssammensetningen i området. 

Edgware Road er nesten helt rett hele strekningen, noe som skyldes at den har sin opprinnelse i den romerske veien Watling Street.

Det ligger to undergrunnsstasjoner langs veien:

* Marble Arch undergrunnsstasjon
* Edgware Road undergrunnsstasjon

Eksterne lenker
---------------

* Pictures of Paddington and the surrounding area (inkl. Edware Rd)[*død lenke*] (en)
* Edgware Road's Arabic line of shops (fotoalbum) (en)
* «A taste of Arabia» *(The London Paper)* (en)

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Dennis Sydney Viollet** (født 20. september 1933, død 6. mars 1999) var en engelsk fotballspiller. Han var spiss på Manchester Uniteds storlag på 1950-tallet. Viollet overlevde München-ulykken, og er på fjerdeplass på listen over Uniteds toppscorere gjennom alle tider. Han spilte også to landskamper for England.

Viollet kom fra Uniteds egen juniorstall, og debuterte i april 1953. I årene før München-ulykken dannet han et svært målfarlig spisspar sammen med Tommy Taylor. Taylor omkom i flyulykken, mens Viollet slapp unna med lettere skader, og var tilbake på fotballbanen mot slutten av 1957/58-sesongen. 

Sesongen etter flyulykken var Viollet tilbake for fullt, og ble klubbens toppscorer de to neste sesongene. I 1959/60 scoret han hele 32 mål i ligaen, og dette er klubbrekord for antall ligascoringer i én og samme sesong. Totalt spilte Viollet 294 førstelagskamper for United, og bokførte 179 mål. Han ble noe overraskende solgt til Stoke i 1962, hvor han spilte seks sesonger, og scoret 59 ligamål.

Viollet avsluttet fotballkarrieren i USA, hvor han bodde resten av sitt liv bortsett fra et kort opphold i hjemlandet som manager for Crewe. Han var trener for en rekke amerikanske klubber, før han døde av kreft i 1999.

Referanser
----------

1. ↑   transfermarkt.com, oppført som Dennis Viollet †, Transfermarkt spiller-ID 289653, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Dennis Viollet – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) Dennis Viollet – national-football-teams.com Rediger på Wikidata

* (en) Dennis Viollet – EU-Football.info Rediger på Wikidata
**Hvitt strandengfly** (*Apamea lithoxylaea*) er en sommerfugl som tilhører familien nattfly (Noctuidae). Den finnes langs kysten til Vest-Agder i Norge.

Utseende
--------

Et ganske stort (vingespenn 44 – 50 mm), kraftig, lysfarget nattfly. Den kjennes lett på den lyse fargen kombinert med størrelsen. Kroppen og forvingen er gulhvite med gulgrå bestøving. **Forvingen** har spredte, små, mørke flekker, en rad av parvise flekker markerer den ytre mellomlinjen litt utenfor midten av vingen. Like bak midten er det en kort, brun lengdestrek som er framoverbøyd ytterst (tappmerket). Langs ytterkanten er det lysbrune pileflekker, ellers mangler vingen tydelige tegninger. **Bakvingen** er hvit med brunlig ytterkant og en utydelig, kommaformet flekk i midten.

Levevis
-------

Arten forekommer på sandstrender, rullesteinstrender og andre åpne områder med gras ved kysten. Larvene lever på røttene av ulike grasarter (Poaceae). De utvikler seg fra september til juni. De voksne sommerfuglene flyr om natten i juli – september. Arten er oppført som nær truet (NT) på Norsk rødliste for arter fra 2006. Den er truet av tråkk og slitasje som følge av fritidsaktiviteter på strendene den lever på.

Utbredelse
----------

Hvitt strandengfly er utbredt i Europa, bortsett fra de nordligste delene, og videre østover til Altajfjellene. I Norge er den sjelden, funnet ved kysten fra Oslofjorden vestover til Søgne i Vest-Agder.

Referanser
----------

1. ↑  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 2. mars 2022. Besøkt 2. mars 2022.
2. ↑  Elven H, Aarvik L og Berggren K (24. november 2021). «Sommerfugler. Vurdering av hvitt strandengfly *Apamea lithoxylaea* som NT for Norge»Åpent tilgjengelig. *Norsk rødliste for arter 2021*. Artsdatabanken. Besøkt 29. mars 2023.

Kilder
------

* Norges sommerfugler – Hvitt strandengfly [*død lenke*]
* Aarvik, L. Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) *Catalogus Lepidopterorum Norvegiae*. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe/Norsk Institutt for Skogforskning. ISBN 82-995095-1-3
* Nettsiden *Svenska Fjärilar*, med bildegalleri:
* *Apamea lithoxylaea* på UK moths:

Eksterne lenker
---------------

* (en) *hvitt strandengfly* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *hvitt strandengfly* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *hvitt strandengfly* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *hvitt strandengfly* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *hvitt strandengfly* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *hvitt strandengfly* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Apamea lithoxylaea* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata
**Si Nakharin vannkraftverk**, noen ganger kalt ***Sri Nagarindra***, er en demning bestående av en betongdemning og en steinfyllingsdam – ***Si Nakharin-demningen*** – hvor vann ledes fra førstnevnte dam til et stort pumpekraftverk i det vestre Thailand, vest for Bangkok. Det ligger i provinsen Kanchanaburi, som grenser til Burma. Vassdraget som demmes opp er Mae Klong, hvor anlegget liger midtveis i den østre tilførselselva Khwae Yai («Kwai»). Hele reservoaret er omkranset av et omland som er vernet med en 1 523 km² stor nasjonalpark – Kheaun Si Nakharin nasjonalpark. 2 km sørvest for kraftverket starter Erawan nasjonalpark. 

Installert effekt i kraftverket er 720 MW, derav 360 MW i pumpekraftverket. Årsproduksjonen er ca. 1,97 TWh. Betongdammen i vestenden av reservoarets sørlige begrensning er en rett gravitasjonsdam som er 140 meter høy, mens steinfyllingsdammen i øst er 170 meter høy og 610 meter lang. Mellom disse er det et ca. 10 mål stort naturlig fjellplatå med besøkssenter for anlegget. Reservoaret er på 17 km³ (17 milliarder m³).

Lengre nedre i elva Khwae Yai er det en langt mindre demning – Thung Na-demningen – med et mindre vannkraftverk.

Referanser
----------

1. ↑   www.egat.co.th, besøkt 21. november 2021[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Srinakarin Dam – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Trek Thailand – Kheaun Sri Nakarin National Park, Kanchanaburi province.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Shōhei Tochimoto** (japansk: *栃本 翔平*, *Tochimoto Shōhei*) (født 21. desember 1989) er en japansk skihopper.

Han debuterte i verdenscupen med en 32.-plass i Sapporo 21. januar 2006. Hans beste plassering individuelt i verdenscupen er 6.-plass i Kuusamo 28. november 2009. Han har to ganger vært på det japanske laget som har blitt nummer 5 i lagkonkurranse i verdenscupen, i Willingen 7. februar 2009 og i Lahtis 7. mars 2009. Sammenlagt i verdenscupen ble han nummer 35 både i 2007-08 og 2008-09.

Shōhei Tochimoto deltok i VM i 2007 og 2009. Hans beste plassering individuelt er 16.-plass i storbakken i Sapporo i 2007. Han var på det japanske laget som ble nummer 3 både i Sapporo og i Liberec i 2009. Han deltok i junior-VM i 2005, 2006, 2007 og 2008. Hans beste plassering individuelt i junior-VM er 2.-plass i Tarvisio i 2007 og i Zakopane i 2008. I lagkonkurransen var han på det japanske laget som ble nummer 2 i 2007. I VM i skiflyging i Oberstdorf i 2007 ble han nummer 25 i den individuelle konkurransen og nummer 7 i lagkonkurransen.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Shōhei Tochimoto – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Shōhei Tochimoto – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Shōhei Tochimoto – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Shōhei Tochimoto – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Shōhei Tochimoto – FIS (skihopping) Rediger på Wikidata

* (pl) Shōhei Tochimoto – skijumping.pl Rediger på Wikidata
**Engel Astrup** (født 1892 i Jølster, død i 1966) var en norsk kunstnerhustru og husflidsutøver. Hun giftet seg med den tolv år eldre maleren Nikolai Astrup i 1907 før hun hadde fylt 16 år.

Gården Sunde ligger ved Kjøsnesfjorden innenfor munningen der fylkesvei 451 krysser på bro. Kleivafjellet som Astrup malte fra Sunde er til venstre i bildet på motsatt side av innsjøen.  Foto: Tore Sætre 
Hun vokste opp på gården Sunde i Jølster, og ble kjent med Astrup da han ville male det bratte Kleivafjellet ved Kjøsnesfjorden. Han fikk lov å stå i et rom på gården Sunde på motsatt side av vannet, der var det god utsikt til fjellet. Astrup malte bildet «Rå novembermorgen på Sunde i Jølster» (senere kjent som «Kollen»).

Nikolai og Engel Astrup kjøpte en husmannsplass på Sandalstrand (nå Astruptunet) i 1912 og flyttet dit i 1913. Engel Astrup satte sitt særpreg på kunstnerhjemmet. Hun samlet på antikviteter og tekstiler og hadde en stor samling historiske Jølster-åkle i ulike mønster. Etter hvert utviklet Engel Astrup seg også som tekstilkunstner og ble særlig kjent for stofftrykkene sine, og spesielt for bunadsforklær i opptil tre-fargede mønster. I 1939 stilte hun ut håndtrykte duker i Bergens Kunstforening, og ble også valgt inn som varaformann i Jølster Husflidslag.

Referanser
----------

1. ↑   Folketellingen i Norge i 1910, «Folketelling 1910 for 1431 Jølster herred», uttrykt som Engel Astrup, besøkt 30. mai 2019[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   www.disnorge.no[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   nbl.snl.no[Hentet fra Wikidata]
4. 1 2  Loge, Øystein (1986). *Gartneren under regnbuen: hjemstavnskunstneren Nikolai Astrup*. Oslo: Dreyer. ISBN 8209103571.
5. ↑  Lande, Marit (1999). *Nikolai Astrup*. Oslo: Bok og fag. ISBN 8291991014.
6. ↑  «..Engel Astrup under lupen | KODE...». *www.kodebergen.no*. KODE. Arkivert fra originalen 23. juni 2019. Besøkt 24. juni 2019. «– Vi vet at hun eksperimenterte med stofftrykk til forklær, men de eneste nedtegnede utstillingene vi har kommet over, er en husflidsutstilling i Jølster i 1910, der Engel vant førstepremie for sine broderier, og en utstilling i Bergens Kunstforening i 1939, sier Eidesen.»
7. ↑  Tove Kårstad Haugsbø, *Fortida gjennom notida. Nikolai Astrups kunst i nye perspektiv*. Avhandling for graden ph.d. universitetet i Bergen, 2015.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister **·** KulturNav
 |
**Hvitvinget høstfly** (*Omphaloscelis lunosa*) er en sommerfugl som tilhører familien nattfly (Noctuidae). Den ble nylig[*når?*] registrert for første gang fra Norge med funn fra Aust-Agder og Vest-Agder. Den er den eneste europeiske representanten for slekten *Omphaloscelis*, som ellers omfatter arten *Omphaloscelis polybela* fra Nord-Afrika.

Utseende
--------

Et middelsstort (vingespenn 32 – 38 mm) nattfly. Fargen varierer mye, frå guloransje til mørk gråbrun. **Forvingen**s årer er lysere enn resten av vingen, unntatt hos svært lyse eksemplarer, og sammen med lyse tverrlinjer danner de et nettmønster. Forvingen har to lyse tverrstriper (mellomlinjer) som avgrenser et lyreformet midtfelt. Nyre- og ringmerkene er tydelige og mørkfargede. Vingens ytterkant er vanligvis lysere enn resten, mellom denne og den ytre tverrlinjen er det et mørkere bånd. **Bakvingen** er hvit til gråaktig, med et kommaformet, mørkt merke litt foran midten og to mørke flekker ved bakkanten. Larven er lyst brunlig med mørke vorter, hver med en kort børste.

Levevis
-------

De voksne sommerfuglene flyr i august – oktober og kommer gjerne til lys. Arten overvintrer som ung larve. Larvene lever på ulike gress.

Utbredelse
----------

Den har en ganske begrenset utbredelse i Vest-Europa fra Spania til Danmark og det sørligste Norge.
Arten er nylig registrert for første gang fra Norge, med funn fra Aust-Agder og Vest-Agder.

Kilder
------

* Aarvik, L. Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) *Catalogus Lepidopterorum Norvegiae*. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe/Norsk Institutt for Skogforskning. ISBN 82-995095-1-3
* *Omphaloscelis lunosa* på UK moths:

Eksterne lenker
---------------

* (en) *hvitvinget høstfly* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *hvitvinget høstfly* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *hvitvinget høstfly* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (en) *hvitvinget høstfly* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *hvitvinget høstfly* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Omphaloscelis lunosa* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata
**Olden** er en vannbasert leskedrikk som tappes og distribueres av Hansa Borg Bryggerier. Vannet blir tappet fra Blåfjellskilden i Oldedalen ved Jostedalsbreen Nasjonalpark, i Stryn kommune.

Bakgrunn
--------

Karbondatering dokumenterer at isen som vannet stammer fra har ligget beskyttet under breen i flere tusen år. Vannet føres i rør direkte til tapperiet, og går ubehandlet til flaskene.

Det var ideen om det beskyttede vannet, fra en tid uten moderne forurensing, som skapte konseptet de lokale grunneigere i Olden solgte til Hansa bryggeri. Drikkevannet er i dag en av de ledende på det norske markedet.

Produkter
---------

* Olden drikkevann kommer med og uten kullsyre. Den originale varianten Olden uten kullsyre har fått en rekke søsterprodukter. Produktrekken er utvidet med ulike smaktilsetninger.
* Olden med kullsyre kommer i fem varianter, med følgende smakstilsetning: eple, villbringebær, blåbær, sitron og naturell.
* Olden uten kullsyre kommer i tillegg til naturell i smaksvarianten villbringebær

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
***Her Life's Story*** er en amerikansk stumfilm fra 1914.

Handling
--------

Carlotta blir adoptert av adelsmannen Don Valasquez, kort tid etter fødselen. Når hun vokser opp, forelsker hun seg i Valasquez, sønnen til Don Manuel - men han blir sendt vekk til det kongelige hoffet. Seks år senere kommer han tilbake, sammen med sin kone og deres lille barn. Men Carlotta blir besatt av misunnelse og hat,og en dag legger hun merke til at barnet strekker seg etter en rose i vinduskarmen. Barnet begynner å miste balansen og Carlotta, fremdeles full av hat, gjør ingenting for å hindre det som skjer.

Barnet faller ned fra vinduet, og dør umiddelbart av skadene. Men senere begynner Carlotta å følge anger, og slutter seg til et nonne-kloster - hvor hun fra vinduet hennes kan se guttens grav. Tretten år senere snakker hun høyt om denne historien for aller første gang - til en annen nonne ved klosteret. Carlotte forteller at hvert år, på årsdagen for guttens død, dukker ånden hans opp foran henne med et blod-kors på pannen.

Skuespillere
------------

* Pauline Bush som Carlotta.
* Laura Oakley som Agnes, en nonne.
* Ray Gallagher som Don Manuel.
* Lon Chaney som Don Valesquez.
* Beatrice Van som en kone.
* Felix Walsh som et barn.

Referanser
----------

1. ↑  Her Life’s Story

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Her Life's Story* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Her Life's Story* på Silent Era Rediger på Wikidata
***Her Soul's Inspiration*** er en amerikansk stumfilm fra 1917, regissert av Jack Conway.

Handling
--------

Mary så ut til å ha blitt født med musikk i føttene. Hun danset på vei til skolen, danset på jobben, og danset mens hun lekte. Moren hennes innså talentene hennes, og kjente hennes ambisjoner om å bli en danserinne. Etter at moren døde solgte Marys far familie-gården og kjøpte et reise-show for å gi Mary muligheten til å begynne som danser. Madame La Rue arbeider for det samme selskapet, som hadde en datter på omtrent Marys alder - men de to jentene er ofte uenige.

Men kort tid før faren hennes dør forteller han La Reu om hvor alle pengene hans ligger, i et bagasjerom. Han ber også om at hans velstående bror, i en fjern by, skal varsles om hans død. Men La Rue tar alle pengene fra bagasjerommet selv, og sender Mary og liket av faren hennes til Marys onkel. Myndighetene oppløser deretter danse-selskapet som faren hennes tidligere hadde etablert, fordi eieren nå er død og det ikke finnes noen andre til å føre forestillingene deres videre. Mary blir snart overtatt av en slu kvinne, som krever at barnet arbeider for henne. Mary bærer på denne undertrykkelse så lenge hun kan, før hun stikker av i håp om å klare seg selv.

Skuespillere
------------

* Ella Hall som Mary Weston.
* Marc B. Robbins som Daddy Weston.
* Dick Ryan som Philip Carstairs.
* Edward Hearn som Silent Bob.
* Marcia Moore som Zella.
* Margaret Whistler som Madame La Rue.

Referanser
----------

1. ↑  HER SOUL'S INSPIRATION
2. ↑  Alan Goble. *The Complete Index to Literary Sources in Film*

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Her Soul's Inspiration* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Her Soul's Inspiration* på American Film Institute Rediger på Wikidata
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Latvias flagg Latvia |
|  i aking: |
| De olympiske ringer Vinter-OL for ungdom |
| Gull | 2016 Lillehammer | Singel |
| Junior-VM i aking |
| Sølv | 2016 Winterberg |  Singel |
| Junior-EM i aking |
| Sølv | 2015 Oberhof |  Lagsprint |
| Bronse | 2016 Altenberg |  Singel |

**Kristers Aparjods** (født 24. februar 1998 i Sigulda) er en latvisk aker, som har gull i singel fra Vinter-OL for ungdom 2016 på Lillehammer.

Idrettskarriere
---------------

2014
Aparjods deltok ved junior-VM i aking 2014, der han kom på 18.-plass individuelt. Han vant verdenscupen i aking 2014/14 for ungdom sammenlagt.

2015
Ved junior-VM i aking 2015 på Lillehammer kom han på 20.-plass individuelt. Ved junior-EM i aking 2015 i Oberhof kom han på 22.-plass individuelt, og på lagsprinten kom Latvia på 2.-plass, der Aparjods deltok sammen med Kendija Aparjode, Kristens Putins og Karlis Kris Matuzels.

I verdenscupen i aking for ungdom 2014/15 kom han på 16.-plass sammenlagt, med 6.-plass fra løpet i Igls som beste enkeltresultat. Han deltok også ved VM i aking 2015 i februar, der han kom på 25.-plass. Han deltok også i U23-VM i aking 2015, der han kom på 8.-plass.

2016
Ved junior-VM i aking 2016 kom han på 2.-plass i singel. I verdenscupen i aking for ungdom 2015/16 vant han rennet i Igls, og han har to andreplasser i enkeltløp. Han kom på 3.-plass ved junior-EM i aking 2016, bak de to østerrikske utøverne Jonas Müller og Nico Gleirscher, og kom på 4.-plass i lagstafetten.

Aparjods deltok ved Vinter-OL for ungdom 2016 på Lillehammer, der han vant singelklassen. I tillegg deltok han i lagstafetten, der Latvia kom på 5.-plass. Her deltok han sammen med Aksels Tupe, Anda Upite og Kaspars Slahota.

2022
Under Vinter-OL 2022 i Beijing, ble han nummer 5 i singel og tok bronse i stafett.

Referanser
----------

1. 1 2   www.luge.lv[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3  Les-Sports.info - *Kristers Aparjods*, besøkt 17. februar 2016.
3. ↑  «Luge - Results Book» (PDF). Arkivert fra originalen (PDF) 17. februar 2022. Besøkt 20. februar 2021.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Kristers Aparjods – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Kristers Aparjods – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Kristers Aparjods – Olympedia Rediger på Wikidata

* (lv) Kristers Aparjods – Latvias olympiske komité Rediger på Wikidata

* (en) Kristers Aparjods – FIL Rediger på Wikidata

* (en) Kristers Aparjods – TheSports.org Rediger på Wikidata
* (en) Profil hos ungdoms-OL 2016 Arkivert 17. februar 2016 hos Wayback Machine.
* (en) Profil hos Les-Sports.info

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
***Her Only Way*** er en amerikansk stumfilm fra 1918, regissert av Sidney Franklin.

Handling
--------

Lucille Westbrook er forelsket i Jo Marshall, men som ikke er velstående nok for henne. Hun forteller ham derfor at hun planlegger å gifte seg med Paul Belmont, som har mer penger. Men kort tid etter bryllupet deres blir Lucille den forsømte kona, og til slutt erklærer ektemannen hennes at han har til hensikt å ta ut skilsmisse fra henne - fordi han ønsker å begynne et forhold med Mrs. Randolph.

I avsky over hele situasjonen estemmer Lucille seg for å avslutte det hele. Etter å ha drept Belmont, skyter hun seg selv. Men kort tid senere viser det seg at hun hadde sovnet i stolen sin, og egentlig hadde drømt hele denne historien.

Skuespillere
------------

* Norma Talmadge som Lucille Westbrook
* Eugene O'Brien som Joseph Marshall
* Ramsey Wallace som Paul Belmont
* E. Alyn Warren som dommer Hampton Bates
* Jobyna Howland som Mrs. Randolph

Referanser
----------

1. ↑  Her Only Way
2. ↑  HER ONLY WAY

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Her Only Way* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Her Only Way* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) *Her Only Way* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *Her Only Way* på Silent Era Rediger på Wikidata
Rockne, 1933
**Rockne** var et bilmerke produsert i Detroit, Michigan, USA av Studebaker Corporation mellom 1932 og 1933.

Rockne var et nytt forsøk fra Studebaker på å tilby kundene et mindre og billigere alternativ etter å ha feilet med Erskine. Navnet kommer fra fotballtrener Knute Rockne. Studebaker tilbød bilen med en sekssylindret motor i 2 forskjellige størrelser, men produksjonen opphørte etter at Studebaker fikk akutte økonomiske problemer og ble satt under tvangs-administrasjon i 1933. Det ble laget i alt 30 293 biler.

### Produksjon i Norge

Det ble importert 91 biler til Norge. Bilene kom demontert (såkalt CKD; "completety knocked down") og ble satt sammen ved Skabo jernbanevognfabrik på Skøyen i Oslo. De var finere utført enn tilsvarende amerikanske utgaver i samme år. I Norge ble det produsert 2 modeller; type 65 og 75. Av de 91 importerte bilene ble det bygget 2 åpne biler, resten var lukkede utgaver. Begge åpne biler eksisterer i dag, sammen med en håndfull av de andre 89 lukkede utgavene som kom samtidig.

Referanser
----------

1. ↑  «The Antique Studebaker Club». *www.theantiquestudebakerclub.com*. Besøkt 26. januar 2022.
2. ↑  Georgano (2000) side 1348
3. ↑  Bertheau/Stokke 1991

Litteratur
----------

* Stora billexikonet, red. G N Georgano, svensk övers. Björn-Eric Lindh 1982. ISBN 91-86442-00-7
* Encyclopedia of American Cars 1930-1980, red. Richard M Langworth, 1984. ISBN 0-88176-203-2
* Bertheau, Øistein/Stokke, Christian: *Made in Norway? Historien om forsøk på bilproduksjon i Norge*, Norsk Teknisk Museum 1991 ISBN 82-90115-24-5
* Kimes, Beverly Rae/Clark, Henry Austin jr.:*Standard Catalog of American Cars 1805-1942*, Krause Publications 1985
* Georgano, Nick (redaktør): *The Beaulieu Encyklopædia of the Automobile* (2-binds utgave), The Stationary Office, London 2000 ISBN 0-11-7023191.
***Her Hour*** er en amerikansk stumfilm fra 1917, regissert av George Cowl.

Handling
--------

Etter å ha blitt forrådt og deretter kastet ut av advokat Phidias Trent, plasserer Rita Castle sin lille spedbarnsdatter Alicia ved et kloster. Kort tid senere gifter Rita seg med Ralph Christie, en enkemann som er far til en liten gutt: Dick. Men når Christie får vite om Ritas fortid, tar han imidlertid skilsmisse fra henne.

Flere år senere blir Trent, nå lykkelig gift, nominert til distriktsadvokat - og Rita, som har blitt en politisk lobbyist, bestemmer seg for at det er på tide å ta hevn. Hun truer med å avsløre Trent. Hal Clement, leder for Trents politiske kammpanje, truer på sin side med å avsløre Ritas tidligere liv.

Skuespillere
------------

* Kitty Gordon som Rita Castle.
* Frank Beamish som Val Clement.
* Yolande Brown som Mrs. Trent.
* Edmund Burns som Dick Christie.
* Lillian Cook som Alicia.
* Justine Cutting som Mrs. Duggan.
* George MacQuarrie som Ralph Christie.
* Eric Mayne som Phidias Trent
* George Morgan som Tom Castle.
* Jean Wilson som Trents datter.

Referanser
----------

1. ↑  HER HOUR

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Her Hour* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Her Hour* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) *Her Hour* på American Film Institute Rediger på Wikidata
*Se pekerside for flere forekomster av Kristian Augusts gate.*

**Kristian Augusts gate** (3-23, 2-14) er en sentrumsgate i Oslo. Gaten går fra C.J. Hambros plass til St. Olavs gate hvor Tullins gate er fortsettelsen på gaten.

Gaten er oppkalt etter den danske stattholderen i Norge (1809–1810) som ble utnevnt til tronfølger i Sverige (1809), Christian August, hertug av Augustenborg (1768–1810). Han døde plutselig i 1810 og ble dermed aldri konge av Sverige. Gatenavnet ble opprinnelig skrevet *Christian Augusts Gade*; skrivemåten med Kristian kom i bruk rundt århundreskiftet, og *Gade* ble endret til *gate* med rettskrivningsreformen i 1907.

I nr. 17 (de historiske numrene 17 og 19) åpnet i 2020 *Domus Juridica*, et bygg i ti etasjer og 17 000 kvadratmeter lokaler for ca. 4000 studenter ved Det juridiske fakultet ved Universitetet i Oslo. Fasaden er i rød teglstein og henspiller på gammelt håndverk. Bygget har rik kunstnerisk utsmykning, blant annet Steinar Haga Kristensens freske *Et samfunnsornament* i vestibylen. På adressen stod det opprinnelig en bygård fra 1800-tallet som var barndomshjem for Gina Krog. Etter at den opprinnelige bygården ble revet stod det et forretningsbygg fra 1939 på adressen, som selv ble revet for å gi plass for Domus Juridica.

Galleri
-------

* Nr.7 B er tegnet av arkitektene Telje-Torp-Aasen, som mottok Sundts premie i 1989–1990.Nr.7 B er tegnet av arkitektene Telje-Torp-Aasen, som mottok Sundts premie i 1989–1990.
* Nr. 12 er tegnet av Bjercke og Eliassen og oppført i 1953.Nr. 12 er tegnet av Bjercke og Eliassen og oppført i 1953.
* I nr. 14 er en bygård fra 1876 tegnet av August Tidemand.I nr. 14 er en bygård fra 1876 tegnet av August Tidemand.

Referanser
----------

1. ↑  *Domus Juridica*. UiOs nettsted. Besøkt 26.1.2020.
2. ↑  *-Dette kan bli startskuddet for en ny bydel.* Aftenposten 16.1.2020, side 50−51.
3. ↑  Folketelling 1865 (Scannet original)

Litteratur
----------

* Oslo byleksikon: Kristian Augusts gate

Eksterne lenker
---------------

* «Oslo kommune – Bydelsoversikt (K)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.

Portal: Oslo

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Oslo Byleksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**«Her Majesty»** er en sang skrevet av Paul McCartney, men som vanlig kreditert Lennon/McCartney, og ble utgitt i 1969 på The Beatles-albumet *Abbey Road*.

Sangen kommer helt til slutt på albumet, men opprinnelig var den ment å bli plassert mellom sangene «Mean Mr. Mustard» and «Polythene Pam», men da McCartney hørte sangene i denne sekvensen likte han ikke sammensetningen. «Her Majesty» ble tatt ut, men lydmannen hadde stående ordre om å aldri kaste noe som The Beatles spilte inn. Han la den korte sangen midlertidig helt til slutt på båndet. Da medlemmene hørte sangen i denne settingen ble de begeistret for den tilsynelatende tilfeldige effekten av en såkalt *skjult sang*. «Her Majesty» er derfor historisk sett den første skjulte sangen man kjenner til, ettersom den ikke er listet på omslaget.

På albumet er det 14 sekunders stillhet mellom «The End» og «Her Majesty». Etter pausen kommer det et høyt utbrudd. Det er det aller siste akkorden til sangen «Mean Mr. Mustard» som sådan introduserer «Her Majesty» og som igjen ender brått, ettersom sangens siste tone ble etterlatt i begynnelsen på sangen «Polythene Pam».

Selve sangen er enkel sang for akustisk gitar om gutt som drømmer om pike, ‘hennes majestet’, skjønt ved en anledning i de siste årene sang Paul McCartney «Her Majesty» hvor dronningen av Storbritannia var til stede:

*Her Majesty's a pretty nice girl,*
*but she doesn't have a lot to say*
*Her Majesty's a pretty nice girl*
*but she changes from day to day*

Kilder
------

* Turner, Steve. *A Hard Day's Write: The Stories Behind Every Beatles' Song*, Harper, New York: 1994

Eksterne lenker
---------------

* Teksten til «Her Majesty»
Stang ble i 2013 tildelt Krigskorset med sverd, Norges fremste utmerkelse
**Kristian Bergh Stang** (født 12. desember 1977) er en norsk offiser (major) i Etterretningsbataljonen. Han ble i 2013 tildelt Krigskorset med sverd, Norges fremste utmerkelse.

Stang gikk Befalsskolen for infanteriet i Nord-Norge og begynte deretter tjeneste i Etterretningsbataljonen.

Major Stang var i 2008 i tjeneste i Afghanistan, der han var sjef for et militærobservatørlag (MOT-lag) i ISAF-styrken. Laget gjennomførte også offensive oppdrag, der Stang utmerket seg med det Forsvaret beskrev som evne «til å gjennomføre oppdrag med nøktern våpenbruk, å sikre og hjelpe sivilbefolkningen samt å gi våre allierte effektiv støtte.» I statsråd 5. april 2013 ble major Stang tildelt Krigskorset med sverd «for å ha utvist særlig fremragende mot og ledelse under kamp i internasjonale operasjoner i Afghanistan i 2008.»

Referanser
----------

1. ↑  «Med livet som innsats», *A-magasinet*, 3. mai 2013, s. 8–19.
2. ↑  «Budbringeren» Arkivert 5. juni 2013 hos Wayback Machine. *Forsvarets forum*, 2. mai 2013. Besøkt 3. mai 2013.
3. ↑  «To nye krigskors tildelt» Arkivert 10. april 2013 hos Wayback Machine. Forsvaret, 5. april 2013. Besøkt 5. april 2013.
4. ↑  Offisielt frå statsrådet 5. april 2013, regjeringen.no. Besøkt 5. april 2013.
**Joakim Larsen Aune** (født 10. august 1993) er en norsk tidligere skihopper som representerte Byåsen Idrettslag og Trønderhopp. Han er for tiden assistenttrener for det kinesiske hopplandslaget.

Idrettskarriere
---------------

Han deltok i Vinteruniversiaden 2015 i slovakiske Štrbské Pleso, hvor han kom på 20. plass i normalbakken og 8. plass i laghopp.

I kontinentalcupen 2016/17 endte han på pallen fire ganger. Den gode hoppingen hans der gjorde at landslagstrener Alexander Stöckl belønnet Aune med verdenscupdeltakelse ut sesongen. Han debuterte i verdenscupen i Holmenkollen 12. mars 2017, hvor han kom på en 21. plass, hvor han også tok sine første verdenscuppoeng. Han fulgte opp dette med en 18. plass på hjemmebane i Granåsen i Trondheim, som er hans beste plassering i verdenscupen. Han kvalifiserte seg ikke til rennet i Vikersund, og endte dermed på en 38. plass i første utgaven av Raw Air. Under kvalifiseringen til sesongens nest siste renn i Planica satte han personlig rekord med 204 meter, men klarte ikke å kvalifisere seg.

I mars 2018 kunngjorde Aune at han la opp som skihopper, etter at han ikke klarte å kvalifisere seg til Raw Air-rennene i Holmenkollen og på Lillehammer, og endte dermed på en 73. plass sammenlagt i Raw Air 2018. Imidlertid var han tilbake i hoppbakken senere samme år. 8. mars 2019 var han tilbake i verdenscupen, og klarte ikke å kvalifisere seg til rennet i Holmenkollen. I rennet på Lillehammer 12. mars lyktes han å kvalifisere seg, og ble diskvalifisert. Det skulle senere vise seg å være hans siste verdenscupdeltakelse. I Raw Air 2019 kom han på en 77. plass sammenlagt.

I november 2020 kunngjorde Aune at han la opp for andre gang gjennom to innlegg på hans Instagram-profil.

Helse
-----

Aune har krystallsyken og Ménières sykdom, som fører til at han har både balanseproblemer og tinnitus, og er i tillegg døv på det venstre øret.

Familie
-------

Joakim Aune er eldre bror av håndballspilleren Malin Aune, som har to ganger vært europamester med det norske kvinnelandslaget.

Referanser
----------

1. ↑  Joakim Aune legger opp NRK
2. ↑  «Hoppkometen var svimmel da han satte utfor, og synet var nesten borte: - Det var helt uforsvarlig» **(norsk)**. Aftenposten. 15. mars 2017. Besøkt 14. februar 2021.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Joakim Aune – FIS (skihopping) Rediger på Wikidata

* (pl) Joakim Aune – skijumping.pl Rediger på Wikidata