recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**AGF Fodbold (kvinner)** eller **AGF Kvindefodbold** er en dansk fotballklubb fra Aarhus, som spiller i Elitedivisionen, det øverste nivået i dansk kvinnefotball. Klubben ble etablert i 2020, etter at de tre klubbene VSK Aarhus, IF Lyseng og AGF Fodbold, gikk sammen for å etablere en felles elitesatsing for kvinner.

Historie
--------

*Hjortshøj-Egå IF*, også kjent som *HEI Århus*, var i mange år det beste laget på kvinnesiden i Århus, og vant 10 danske mesterskap på 80- og 90-tallet. I 2002 valgte kvinneavdelingen i klubben å fusjonere med *Skovbakken Fodbold* for å være i best mulig stand til å oppnå en nylig innført lisens til å spille på øverste nivå. Klubben konkurrerte under Skovbakkens navn de neste årene.

I 2016 fusjonerte *Skovbakken Fodbold* med *Vejlby IK Fodbold*, og dannet *VSK Aarhus* (Vejlby Skovbakken Aarhus).

I mars 2020 ble det kjent at *VSK Aarhus* og *IF Lyseng* gikk sammen med AGF Fodbold, for å danne overbyggingsklubben AGF Kvindefodbold. Klubben tok over VSK Aarhus sin plass i Elitedivisionen.

Referanser
----------

1. 1 2 3  «AGF Kvindefodbold ApS styrker pige- og kvindeelitefodbolden». *kvindeliga.dk* **(engelsk)**. Besøkt 30. januar 2023.
2. ↑  Aarhus, Vejlby Skovbakken. «VSK Aarhus». *www.vskaarhus.dk* **(dansk)**. Besøkt 31. januar 2023.
3. ↑  «AGF går ind i kvindefodbold: Nyt hold i den bedste danske række». *DR* **(dansk)**. 11. mars 2020. Besøkt 31. januar 2023.

Eksterne lenker
---------------

* Offisiell nettside
**De australske alper**, eller **De australske alpene**, er Australias høyeste fjellkjede. De ligger i den sørøstlige delen av kontinentet, og er en del av det sørlige New South Wales, det østlige Victoria og Australian Capital Territory. Alpene er de eneste fjellene i Australia med topper over 2000 moh, med Mount Kosciuszko (2228 moh) som det høyeste. Alpene er også det eneste stedet på kontinentet hvor snø forekommer regelmessig, noe som blant annet gjenspeiles i navnet Snowy Mountains, som er en del av Alpene i New South Wales.

De australske Alper er en del av Great Dividing Range, rekken av fjell og platåer som strekker seg over 3000 kilometer fra nord i Queensland til det sentrale Victoria. Disse høylandene danner vannskillet mellom elvene som renner mot Stillehavet og de som renner inn i landet, til elva Murrays nedslagsfelt eller interne bekkener. 

Alpene er av stor betydning både for økologi og rekreasjon i området, og inneholder flere større nasjonalparker. De er også svært viktige for vannforsyning, og mange av elvene som renner mot øst er avledet vestover til Murray og sideelva Murrumbidgee.

De australske Alper er stort sett betydelig mindre bratte enn Alpene i Europa, og de fleste toppene kan bestiges uten spesielt klatreutstyr.

Referanser
----------

1. ↑  Australian Alps *Encyclopædia Britannica*

Eksterne lenker
---------------

* (en) Australian Alps – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Offisielt nettsted for Australian Alps National Parks

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
***The Bad Boy*** er en amerikansk stumfilm fra 1917, regissert av Chester Withey.

Handling
--------

Jimmie Bates er en velmenende, men urolig, tenåring fra en mindre by. Han havner ofte i problemer, og finner ofte på forskjellige narrestreker sammen med vennene sine og naboene. Selv om han er dypt forelsket i unge Mary (spilt av Mildred Harris) avviser han til slutt Marys hengivenhet, til fordel for den mer utadvendte og verdslige unge Ruth (spilt av Colleen Moore). Til slutt slår Jimmies far, Mr. Bates - i et anfall av irritasjon over guttens gjentatte krumspring - ham alvorlig, og Jimmie flykter hjemmefra. Snart blir Jimmie involvert i en kriminell gjeng, og Jimmie soner en dom i fengsel etter et tyveri. Etter å ha fullført dommen, lover Jimmie å endelig bli lovlydig.

Men den kriminelle gjengen bestemmer seg imidlertid for at de skal rane en bank i Jimmies hjem-by. Jimmie forsøker så godt han kan å hindre dette ranet, men han ender opp med å bli såret og arrestert av byens sheriff (spilt av William H. Brown) og han blir mistenkt i å stå bak ranet. Jimmie stikker av fra fengsel, og besøker Mary som går med på å gjemme Jimmie hjemme hos henne. Etter å ha blitt frisk etter alle skadene han pådro seg under ranet planlegger Jimmie å bevise sin egen uskyld overfor foreldrene sine, og resten av hjembyens innbyggere. Jimmie følger etter, og fanger til slutt, den virkelige gjerningspersonen. Etter pågripelsen innrømmer forbryteren endelig at Jimmie aldri var med under ransforsøket i banken.

Skuespillere
------------

* Robert Harron som Jimmie Bates
* Richard Henry Cummings som Mr. Bates
* Josephine Crowell som Mrs. Bates
* Mildred Harris som Mary.
* William H. Brown som en Sheriff

Referanser
----------

1. ↑  The Bad Boy
2. ↑  THE BAD BOY

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Bad Boy* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Bad Boy* på Silent Era Rediger på Wikidata
**Sverre Engen** (født 28. januar 1911, død 4. april 2001) var en norsk-amerikansk skiløper, skiinstruktør, alpinbakke-styrer og filmmaker. Han var sammen sine to brødre, Alf (1909–1997) og Corey (1916–2006), sterkt medvirkende til utbredelsen av skisporten i USA. 

Sverre var født i Mjøndalen, som miderste sønn av Trond og Martha Oen Engen. Hans far var også skiløper, så det var naturlig for Alf å begynne med ski. Etter at hans far døde av spanskesyken i 1918, da Sverre var 9 år, flyttet moren og brødrene til Steinberg. Da han var 18 år emigrerte Sverre og Alf (20 år) til USA, i 1929. De slo seg først ned i Chicago, senere Salt Lake City (1931). Deres mor, som da var enke, flyttet over i 1933, sammen med deres yngste bror, Corey. 

Sverre Engen var med og ga anerkjennelse til Utah som skihopper, driver av og rådgiver for alpinsenter, samtidig som han studerte snøskred og var en pionér innen skipatruljering. Blant annet ledet han skiskolen ved Alta Ski Area.

I 1971 fikk han plass i det amerikanske skiforbundets *Hall of fame*, for sitt «enorme bidrag til veksten innen skisport». Som filmskaper nøt han godt av sin dyktighet på ski, sin kreative humor og sin kunstferdige fototeknikk, og lagde flere filmer: *Dancing Skis,* *Ski Aces,* *Champs at Play,* *Ski Fever,* *Skiing America,* *Ski Time USA,* og *Ski Spectacular.*

De tre Engen-brødrene var viktige for å gjøre skisporten populær i vestlige USA, særlig i Utah og Idaho. 

Sverre Engen døde i 2001 i en alder av 90 år. Hans eldre bror Alf døde i en alder av 88 år i 1997, og hans yngre bror Corey døde i 2006 i en alder av 90 år.

Referanser
----------

1. ↑   www.skirebel.com[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   centralpt.com[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   www.engenmuseum.org[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Alf Engen Ski Museum Park City, Utah
* Artikkel om Sverre Engen i arkivet til University of Utah Arkivert 15. juli 2006 hos Wayback Machine.
* Alta Historical Society – tidlig historie
* Skiing History.org

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Geni **·** VIAF **·** LCCN
 |
***AFR*** (forkortelse for Anders Fogh Rasmussen, skrevet med versaler) er et dansk satirisk drama fra 2007, instruert av Morten Hartz Kaplers, som også selv medvirker i filmen. AFR er produsert av Zentropa-produsenten Meta Louise Foldager.

Genremessig er filmen en fiktiv dokumentarfilm (en såkalt mockumentary).

Filmen har allerede før premieren skapt heftig debatt, da den er basert på til dels manipulerende originale tv-klipp, dels fiktive sekvenser. Dermed ligner AFR den kontroversielle britiske filmen *Death of a President*, hvor USAs president George W. Bush blir myrdet.

Handlingen utspiller seg omkring statsminister Anders Fogh Rasmussen og hans hemmelige elsker Emil (Morten Hartz Kaplers). Blant de ekte klipp er et klipp med Pia Kjærsgaard, som uttaler at «Vi har jo længe vidst, at han var bøsse». Pia Kjærsgaard tar avstand fra bruk av klippet som stammer fra en uttalelse om mordet på den homoseksuelle hollandske politiker Pim Fortuyn i 2002. Flere andre virkelige politikere medvirker.

Filmen ble i januar 2007 vist på den internasjonale filmfestival i Rotterdam, hvor den som en av 15 filmer var utvalgt til festivalens konkurranseprogram, som kun består av nye instruktørers første eller andre film. AFR vant Tiger-prisen som ut over æren består av 10 000 euro samt sikkerhet for at filmen vises på nasjanlt hollandsk tv.

Filmen hadde premiere i Danmark den 20. april 2007.

Referanser
----------

1. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 12. november 2007. Besøkt 3. oktober 2007.  Pia K.: Jeg misbruges i Fogh-film

Eksterne lenker
---------------

* (en) *AFR* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (da) *AFR* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata

* (en) *AFR* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (nl) *AFR* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *AFR* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *AFR* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

Portal: Danmark
**Sverre Fredriksen** (født 26. november 1906, død 11. mars 1974) var en norsk fotballspiller som spilte for Viking. Han fikk 254 kamper og scoret 6 mål mellom 1924 og 1937. Fredriksen spilte for Viking i cupfinalen i 1933 der det ble et 1–3 tap for Mjøndalen. Dette var forøvrig første gang Viking nådde cupfinalen. Hans posisjon på banen var høyre half. Mange mente at han var god nok for landslaget, men det ble det ikke noe av. Etter karrièren virket Fredriksen som trener i flere lokale klubber, blant annet for for Ålgård og Randaberg. Han hadde merkantil utdannelse, og ble etter krigen ansatt som journalist i Dagbladet Rogaland. Han var også en periode styremedlem i Stavanger Presseforening. Også i Viking hadde han flere tillitsverv.

Referanser
----------

Kilder
------

* Stavanger Aftenblad: *Omtale 24. november 1956*
* Stavanger Aftenblad: *Minneord 13. mars 1974*
* viking-fk.no

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen har ingen egenskaper for sportsdatabaser i Wikidata*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister
 |
For legen ved samme navn, se Sverre Eika (lege).

**Sverre Eika** (født 29. august 1899, død 27. mai 1971) var en norsk prest. Han var i tillegg landslagsspiller i fotball.

Eika ble født i Gjerpen i Telemark. Der begynte han å spille fotball for Odds Ballklubb. I 1918 reiste han til Oslo for å studere teologi og meldte seg inn i Lyn. Eika fikk to landskamper. I 1923 var han på laget som slo Frankrike 2 – 0 i Paris, før han senere samme høst var med på å tape 1 – 0 mot Tyskland i Hamburg.

Han begynte som vikarprest i Kristiansund i 1924, før han i 1927 reiste til Liverpool som sjømannsprest. Deretter overvintret han to vintre på Sør-Georgia som prest for hvalfangerne, mens han på somrene var i Oslo og spilte fotball for Lyn. Deretter sendte Sjømannsmisjonen ham til Buenos Aires, der han virket i mange år.

Under andre verdenskrig var Eika feltprest for de norske flystyrkene på kontinentet. Etter krigen reiste han tilbake til Argentina, før han og hans familie returnerte til Norge og Petrus menighet. I 1951 ble han utnevnt til sogneprest i Ris menighet, og han var der resten av sitt yrkesaktive liv. Han ble pensjonert i 1969, men fortsatte å forrette i menigheten. Under en gudstjeneste i mars 1971 fikk Eika et illebefinnende, og døde to måneder senere.

Eika ble i 1946 utnevnt til ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden.

Bibliografi
-----------

* *Under mange stjernehimler* (Lutherstiftelsen, 1966)

Referanser
----------

1. ↑   Store norske leksikon, Store norske leksikon-ID Sverre\_Eika[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   transfermarkt.com, Transfermarkt spiller-ID 431930, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* Artikler i Aftenposten, 1923-1971
* Sverre Eikas landslagsstatistikk (Norges Fotballforbund)
* P. Chr. Andersen og Ragnar Wold (red.) (1950). *Sport i navn og tall*. Oslo: Schibsted, s. 412

Eksterne lenker
---------------

* (en) Sverre Eika – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) Sverre Eika – WorldFootball.net Rediger på Wikidata

* (en) Sverre Eika – EU-Football.info Rediger på Wikidata

* (no) Sverre Eika – Norges Fotballforbund Rediger på Wikidata
* (no) Sverre Eika i Norsk biografisk leksikon

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Prabook **·** Geni **·** VIAF
 |
Opplysningsskiltet som angir kjøreretningen på gater og veier med enveiskjøring i Norge.
Forbudsskilt 302 betyr innkjøring forbudt.
**Enveiskjøring** innebærer at trafikk på veier og gater bare går i en retning. Gater og veier som er enveiskjørte merkes normalt med et blått, rektangulært skilt med en hvit pil som angir kjøreretningen (skilt nr 526.1/526.2 Enveiskjøring). I motsatt retning brukes forbudsskilt nr 302 (innkjøring forbudt). Det er rødt med en bred hvit, horsontal stripe. Skiltet kalles «Innkjøring forbudt». Det er forbudt å kjøre forbi dette skiltet. Kjøring med motorvogn i strid med skiltet kan gi forenklet forelegg på kr 4 200. Dersom det er fortau, kan syklisten bruke fortauet.

Enveisreguleringer brukes særlig i parallelle bygater, i rundkjøringer, og ved akselerasjons- og retardasjonsfelt ved innkjøring til og avkjøring fra motorveier.

Formål
------

Enveiskjøringer har ett eller flere av følgende formål:

1. Gjøre det mulig for bilene å kjøre i to parallelle veier eller gater som hver for seg er for smale til at bilene kan passere hverandre.
2. Øke kapasiteten på vei- eller gatenettet (jf. at en vei med fire felt har større kapasitet enn to tofelts veier).
3. Øke trafikksikkerheten ved å forebygge frontkollisjoner, og ved at trafikantene får et enklere trafikkbilde å forholde seg til.
4. I en del tilfeller brukes det for å gi prioritet til spesiell trafikk, og sikre at denne får flyte effektivt og sikkert; typiske tilfeller vil være ved brannstasjoner og ambulansestasjoner, samt ved sykehus.

Referanser
----------

1. ↑  Forskrift om forenklet forelegg i vegtrafikksaker § 1. Trafikkforseelser som kan bøtelegges med forenklet forelegg

Eksterne lenker
---------------

* Opplysningsskilt
* Forbudsskilt

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Schultz & Larsen Legacy** er en rifle produsert av Schultz & Larsen i Danmark. Glidekassen er blånert, og har fester for Schultz & Larsen sitt eget «Slide & Lock» kikkertmontasje-system. I tillegg er glidekassen boret og gjenget for montering av andre montasjer (med 22 mm avstand mellom skruehullene og 15 mm radius på låskassebroen.).

S&L leverer picatinnyskinne-baser med 0, 3 eller 6 mrad tilt. Mekanismen har justerbart avtrekk, 3-punkts sikring og kan tømmes med sikringen på. Legacy leveres fra fabrikk kamret for .222 Rem, .223 Rem, 6×45 mm og 7.62×35 mm (.300 BLK). Pipen har skåret rifling, og kan byttes med sekskantnøkkel. Pipene på Legacy går ikke om hverandre med andre Schultz & Larsen-våpen som Classic og Victory. Legacy ble opprinnelig lansert bare som høyrehåndsmodell.

Se også
-------

* Sako Vixen
* Howa 1500 Mini Action

Referanser
----------

1. ↑  «Schultz & Larsen | Legacy Rifle». *www.greatdanerifles.com*. Besøkt 1. mai 2023.
2. ↑  «Shultz and Larsen Legacy | Bolt Action Rifle Reviews». *Gun Mart* **(engelsk)**. Besøkt 1. mai 2023.
3. ↑  «Schultz & Larsen Legacy .223 rifle on review by expert Bruce Potts». *Shooting UK* **(engelsk)**. 6. oktober 2016. Besøkt 1. mai 2023.
4. ↑  «Legacy | Schultz & Larsen». *Schultz & Larsen | Just another WordPress site*. 9. mars 2016. Besøkt 1. mai 2023.
**Schrems II-dommen**

### Kort oppsummert

EU-domstolen avsa 16. juli 2020 en prinsipiell dom om overføring av personopplysninger til land utenfor EU/EØS. Dommen kan få betydning for flere digitale løsninger som benyttes av innbyggere, offentlige og private virksomheter.

### Bakgrunn

Avgjørelsen kalles «Schrems II-dommen» etter den østerrikske personvern-aktivisten Max Schrems. Schrems klaget til det irske datatilsynet for å stoppe overføringen av personopplysninger mellom Facebook Irland og Facebook Inc. i USA. Han begrunnet dette med at personopplysningene hans ikke var godt nok beskyttet i USA.

Dersom personopplysninger skal overføres til land utenfor EU/EØS, må man ha et overføringsgrunnlag i henhold til personvernforordningen.

Et mye brukt overføringsgrunnlag til USA var «Privacy Shield». Dette var en sertifiseringsordning for virksomheter i USA opprettet i samarbeid mellom EU og USA. EU-domstolen kom til at EU-kommisjonens beslutning om «Privacy Shield» var i strid med kravene til et tilstrekkelig beskyttelsesnivå i personvernforordningen, lest i lys av menneskerettighetene. Sentralt i vurderingen var de vide hjemlene til amerikansk etterretning og at europeiske borgere ikke har god nok mulighet til å overprøve beslutningene om overvåking.

### Betydning

De praktiske konsekvensene av Schrems II er per dags dato uklare. Dommen vil blant annet få betydning for bruken av skytjenester, men i hvilken grad er usikkert. Det er også grunn til å tro at enkelte anskaffelser vil påvirkes.

I mange tilfeller berører dommen hvordan den underliggende IT-infrastrukturen er organisert. Det er derfor også en risiko for at brukere av offentlige tjenester i noen tilfeller vil oppleve noe dårligere enkel-tjenester.

Ettersom de praktiske konsekvensene av Schrems II ikke er fullstendig kartlagt, er det uklart i hvilken utstrekning dommen vil påvirke regjeringens digitaliseringsstrategi. Samtidig er det en prinsipiell og vidtrekkende dom, som blant annet får betydning for bruken av skytjenester og hvordan offentlige tjenester utvikles. Gevinsten i bruk av ny teknologi fordrer at krav i lover og øvrige rammeverk er klarlagt.

### Andre konsekvenser

Det europeiske personvernrådet (EDPB) har vedtatt mer utfyllende veiledning om Schrems II-dommen. Alle som overfører eller planlegger å overføre personopplysninger til land utenfor EØS, bør lese veiledningen.

Referanser
----------

1. ↑  «Hva er Schrems II-dommen | Digdir». *www.digdir.no*. Besøkt 13. september 2022.
2. ↑  «Utfyllende veiledning om Schrems II». *Datatilsynet* **(norsk)**. Besøkt 13. september 2022.

Eksterne lenker
---------------

* «Veiledning om de grunnleggende personvernprinsippene». *Datatilsynet* **(norsk)**. Besøkt 13. september 2022.
Marduk kjemper mot Tiamat.
***Enuma Elish*** er en samling av myter fra oldtidens Mesopotamia. Den er et viktig verk i assyro-babylonsk litteratur og ble funnet av Henry Layard i 1849 (i fragmentarisk form) i Ashurbanipals ruinbibliotek i Nineve (Mosul i Irak), og offentliggjort av George Smith i 1876.

Verket omtales ofte som en skapelsesberetning, men er like mye en fortelling om guden Marduks opphøyelse til den største guden i gudeverdenen. Teksten om Marduks bedrifter, der selve skapelsen bare opptrer som en innledning, ble lest opp under feiringen av nyttårsfesten i Babylon. Marduk beseiret Tiamat og reddet gudenes verden fra undergang.

Det hersker enighet om at *Enuma Elish* er et verk av de babylonske semittene, men like fullt basert på sumerisk kosmologi. Hovedskikkelsen i den sumeriske historien var Enlil, Babylonias hovedgud inntil Marduk tok plassen. Alle gudene unntatt Tiamat hadde sumeriske navn; men noen av dem, som Apsu, Anu og Enlil, har klart sumeriske navn. De fleste av uhyrene Tiamat setter til verden, og nesten alle vindene Marduk skapte, har også sumeriske navn. Mennesket kalles *lullu* som er et sumerisk ord, oversatt med det semittiske *amelu*. Å skille himmel og jord er en bragd som sumererne tilla luftguden Enlil, for det er atmosfæren som - satt mellom himmel og jord - holder dem adskilt.

Tekstens framstilling av menneskenes tilblivelse har likhetstrekk med eposet *Atrahasis* og med det senere *Theogonien.*

Utdrag fra boken er oversatt til norsk og utgitt i samlingen *I begynnelsen*, 2000.

Referanser
----------

1. ↑  G. Smith: *The Chaldean Account of Genesis*, London, 1876.
2. ↑  Mejer, Jørgen (1985). *Verdens litteraturhistorie. Bind 1: Oldtiden*. Oslo: Gyldendal. s. 53. ISBN 8205154023.
3. ↑  *I begynnelsen: skapelsesmyter fra hele verden*. [Oslo]: De norske bokklubbene. 2000. s. 15. ISBN 8252540996.
4. ↑  Michelsen, Leif M. (1930-) (1997). *Genesis: fortolkning til Første Mosebok*. Bergen: NLA-forl. s. 27-35, 112. ISBN 8274680472.
5. ↑  Alexander Heidel: *The Babylonian Genesis* (s. 12), University of Chicago press, ISBN 0-226-32399-4

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
***Altica palustris*** (Weise 1888) er en bille som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae). Den regnes ikke til skadedyrene.

*Altica palustris* er en av de største jordloppene, mellom 3,5-5,5 mm lang. Den er metallisk med et svakt blålig eller grønt, nesten svart hode, halsskjold (pronotum) og dekkvingene. Halskjoldet har er nær uten noen punktur, dekkvingene har en svak uregelmessig fin punktur (ikke ordner i rekker). Kroppen er litt langsmal, noe pæreformet, som bladbillene ofte er. Beina er noe lysere, brunlig, svarte. Baklåret er langt tykkere enn de andre lårene.

Både larvene og de voksne (imago) billene lever av å spise blad på næringsplanten.

*Altica palustris* tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.

Litteratur
----------

* Lindroth, C.H. 1993. *Våra skalbaggar och hur man kãnner igen dem* (opptrykk av opprinnelig tre hefter (1942-1945. Bonnier forlag.) Fãltbiologerna. ca. 240 sider. ISBN 91-85094-722

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Altica palustris* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Altica palustris* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *Altica palustris* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *Altica palustris* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *Altica palustris* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *Altica palustris* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Altica palustris* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Altica palustris* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata
* *Altica palustris* - Fauna Europaea
* Norsk Entomologisk forening
Elven Isère i Pontcharra, Isère
**Isère** er en 290 km lang elv i regionen Auvergne-Rhône-Alpes i Sør-Frankrike. Elven har sitt opphav i Alpene på grensen til Italia, nær skisportstedet Val-d’Isère. Den renner inn i Rhône i Pont-de-l'Isère, noen få km nord for Valence. Elvens øvre dal blir kalt Tarentaise.

Isère renner gjennom følgende franske departementer og byer:

* Savoie: Bourg-Saint-Maurice, Albertville
* Isère (oppkalt etter elven): Grenoble
* Drôme: Romans-sur-Isère

Etymologi
---------

Navnet Isère er først nedtegnet under formen *Isara*, som betyr noe slikt som «den rasende, den kraftige, den raske» Det er ikke opprinnelig et keltisk ord, men mest sannsynlig assimilert av keltere fra gammelt av. Ordet er beslektet med det indoeuropeiske ordet *\*isərós* i betydningen «heftig, rask, energisk», noe som tilsvarer sanskrit *isiráh* med samme definisjon. Det var antagelig basert på det rekonstruerte indoeuropeiske rotordet *\*eis(ə)* (og ikke *\*is-*), som forresten ikke har blitt funnet i øykeltiske språk på De britiske øyer.

Ordet Isara figurerer i etymologien i mange andre elvenavn, både i oldtidens Gallia og i naboland. Eksempler er Isar i Tyskland, den lille fransk-belgiske elven Yser, og selv oldtidsnavnet Oise i Belgia og Frankrike. I ikke-keltiske land finnes den italienske elven Isara i Veneto, Éisra og Istrà i Litauen, og Jizera i Tsjekkia. Se også etymologien for den engelske elven Ure.

Referanser
----------

1. ↑  «Isara / Isaros (Isère)». *Encyclopédie de l'Arbre Celtique*. Guillaume Roussel. 2009.
2. 1 2 3  Delamarre, Xavier (2003): *Dictionnaire de la langue gauloise : une approche linguistique du vieux-celtique continental* [«Ordbok for det galliske språk: en lingvistisk tilnærming til kontinental gammelkeltisk»]. Collection des Hespérides, rev. 2. utg. Paris: Errance. ISBN 978-2-87772-369-5. OCLC 354152038. s. 191

Eksterne lenker
---------------

* (en) Isère River – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** VIAF **·** GND **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** GeoNames
 |
1. Forsenkning som beskytter mot væte og berøring av spenningsførende deler.   
2. Jording som alltid vil få kontakt før fase- og nøytralleder. Jordingspinnene gir også ekstra stabilitet.  
3. Tilkobling for fase- og nøytralleder  
4. Spor for ekstra stabilitet.
**Schuko** (fra tysk *Schutzkontakt*, beskyttelseskontakt) er en type jordet stikkontakt og støpsel. Navnet kommer fra den innebygde beskyttelsesjordingen. Kontaktsystemet ble anmeldt til patent 24. desember 1924 av Siemens-Schuckertwerken AG.

Schuko er standard for jordede støpsler i flere land i Europa, blant annet i Finland, Nederland, Norge, Spania, Sverige og Tyskland, og Italia i nyere tid etterhvert som gamle stikkontakter byttes ut. Frankrike og Polen bruker en egen type plugg og vegguttak som er kompatibel med Schuko. Danmark har en egen type plugg og støpsel som til en viss grad er kompatibel med Schuko. Storbritannia har en egen type plugg og støpsel som bruker samme spenning, men som ikke er fysisk kompatibel uten en overgang.

Fargekode██ fransk kontaktsystem (type E)

██ Schukosystem (type F)

██ britisk kontaktsystem (type G)

██ sveitsisk kontaktsystem (type J)

██ dansk kontaktsystem (Type K)

██ italiensk kontaktsystem (type L)

Kontakter i verden: Schuko (F), Frankrike og Polen (E), Italia (L), Europlug (C), Storbritannia (G), Sveits (J), India (D), Danmark og Grønland (K), Australia og Kina (I), Israel (H), USA (B og A).

Schuko-stikkontakten er kompatibel med Europlug-støpselet.

Referanser
----------

1. ↑  Reiner Hahn. «The origin of Schuko» **(engelsk)**. Digital Museum of Plugs and Sockets. Besøkt 29. september 2020.
En typisk større holme, Gullholmen vest av Jeløya, på holmen er det en fyrlykt
En **holme** (av norr. *holmi*) er et grunnfjell som stikker opp av en sjø og utgjør en mellomting av en liten og relativt flat øy eller et stort og høyt skjær, som oftest uten dyrkbar mark og bebyggelse. Det eksisterer ingen definisjon på forskjellen mellom de øy, holme og skjær, men vanligvis omtales en holme som en mindre landmasse enn en øy og en større landmasse enn et skjær.

Holmer finnes både langs kysten, i åpent hav og i innsjøer i innlandet. Enkelte holmer kan være så store og planterike at de kan brukes som beite eller som en midlertidig landingsplass for mindre fiskefartøy eller lignende. De kan derfor ha en enkel brygge og et skur eller naust tilpasset bruken. Noen holmer har også tradisjonelt vært utrustet med fyrlykt, som Gullholmen fyr vest av Jeløya.

Referanser
----------

1. ↑  «holme». I: Bokmålsordboka. Språkrådet og Universitetet i Bergen. <> (hentet 26.02.2022).
2. ↑  Bolstad, Erik; Lilleøren, Karianne: *holme* i Store norske leksikon på snl.no. Hentet 26. februar 2022 fra
**Spånga IS** er et svensk idrettslag i Spånga, Stockholm. Spånga idrottssällskap (SIS) ble stiftet 6. september 1929 Idrettslaget hadde avdelinger innen idretter som tennis, turn (gymnastikk), bandy, skiidrett, håndball med flere da det i 1990 ble splittet, og hver avdeling dannet sitt eget idrettslag.

Fotball
-------

Spånga IS FK er en av Stockholms ti største fotballklubber, med ca. 1500 medlemmer. Blant tidligere spillere i klubben finner vi Hans Backe, Lars Sandberg, Mohamed Kallon, Göran Marklund, Stefan Bergtoft og Isak Dahlin. Klubben spilte i 1991 og 1994 i divisjonen under Allsvenskan. A-laget spiller sine hjemmekamper på Spånga IP og trenes av Spångaprofilen Lars Sandberg.

Ishockey
--------

Innen ishockey har Spånga IS på sitt beste, sesongene 1969/70 og 1971/72, spilt i det som i dag tilsvarer svensk andredivisjon. Ishockeyavdelingen ble stiftet i 1948, og det var denne avdelingen som i 1991 ble til Spånga IS Ishockeyklubb. Spånga IS Hockey står bak bl.a. talentene Oscar Möller og Andreas Engqvist.

Bandy
-----

Fram til 1997 hadde Spånga IS en egen bandyavdeling, men som ishockeyavdelingen brøt avdelingen for bandy ut fra moderklubben, og dannet sammen med Bromstens BK Spånga/Bromstens BK.

Eksterne lenker
---------------

* Spånga IS FK
* Spånga IS IK Arkivert 27. februar 2009 hos Wayback Machine.
***Altica aenescens*** er en bille som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae). Den regnes ikke til skadedyrene.

*Altica aenescens* er en av de største jordloppene, mellom 4,5-5 mm lang. Den er metallisk med et blåglinsende svart hode, halsskjold (pronotum) og dekkvingene. Halskjoldet har er nær uten noen punktur, dekkvingene har en svak uregelmessig punktur (ikke ordner i rekker). Kroppen er litt langsmal, noe pæreformet, som bladbillene ofte er. Beina er mørke. Baklåret er langt tykkere enn de andre lårene.

Både larvene og de voksne (imago) billene lever av å spise blad på næringsplanten. 

*Altica aenescens* tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.

Litteratur
----------

* Lindroth, C.H. 1993. *Våra skalbaggar och hur man kãnner igen dem* (opptrykk av opprinnelig tre hefter (1942-1945. Bonnier forlag.) Fãltbiologerna. ca. 240 sider. ISBN 91-85094-722

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Altica aenescens* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Altica aenescens* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *Altica aenescens* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *Altica aenescens* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *Altica aenescens* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *Altica aenescens* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Altica aenescens* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata
* *Altica aenescens* - Fauna Europaea
* Norsk Entomologisk forening
Hunnen blir tykk av egg, like før egglegging  Foto: James K. Lindsey 
***Altica oleracea*** er en bille som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae). Den regnes ikke til skadedyrene.

*Altica oleracea* er en av de største jordloppene, omtrent 4-5 mm lang. Den er metallisk med et blåglinsende svart hode, halsskjold (pronotum) og dekkvingene. Halskjoldet har er nær uten noen punktur, dekkvingene har en svak uregelmessig punktur (ikke ordner i rekker). Kroppen er litt langsmal, noe pæreformet, som bladbillene ofte er. Beina er mørke. Baklåret er langt tykkere enn de andre lårene.

Både larvene og de voksne (imago) billene lever av å spise blad på næringsplanten. 

*Altica oleracea* tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.

Litteratur
----------

* Lindroth, C.H. 1993. *Våra skalbaggar och hur man kãnner igen dem* (opptrykk av opprinnelig tre hefter (1942-1945. Bonnier forlag.) Fãltbiologerna. ca. 240 sider. ISBN 91-85094-722

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Altica oleracea* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *Altica oleracea* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *Altica oleracea* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *Altica oleracea* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *Altica oleracea* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Altica oleracea* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Altica oleracea* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Altica oleracea* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* *Altica oleracea* - Fauna Europaea
* Norsk Entomologisk forening
**Finnfjord AS** er produsent av ferrosilisium (FeSi), silika og elektrisk kraft. Smelteverket ligger i Finnfjord i Lenvik, fem kilometer fra byen Finnsnes. 

Byggingen av daværende Fesil Nord startet i 1960 og den første ovnen startet opp i mars 1962. Inntil 1974 ble det brukt kvarts fra et område ved Espejord på Dyrøya. Kvarts fra Tana er nå råstoff til produksjonen.

Finnfjord ble grunnlagt i 1983 etter at driften hadde vært innstilt etter at Fesil Nord gikk konkurs i 1982. Bedriften produserer ca. 100 000 tonn ferrosilisium i året og er en av Europas største produsenter av ferrosilisium. Bedriften byttet navn til **Finnfjord AS** i 2007

Ferrosilisium er en forutsetning for produksjonen av stål og forskjellige stålprodukter. **Finnfjord** leverer også silika, som er et verdifullt stoff i moderne betongteknologi.

I 2011–2012 bygde **Finnfjord** et energigjenvinningsanlegg. Varmen i avgassene fra ovnene brukes til å produsere damp som gjennom en dampturbin genererer elektrisk kraft. Anlegget har en kapasitet på 340 GWh i året, noe som innebærer en energigjenvinningsgrad på over 30 prosent.. Det foreligger planer om å bruke overskuddsvarme fra smelteverket til fjernvarme i Finnsnes.

I 2015 startet bedriften forsøk på dyrke alger for å redusere bedriftens karbondioksid-utslipp på 300 000 tonn.

Bedriften fokuserer på forskning og utvikling og har forskningsprosjekter i samarbeid med næringsorganisasjoner som Ferrolegeringsindustriens Forskningsforening (FFF) og med UiT, NTNU og SINTEF.

Referanser
----------

1. ↑  *Aftenposten*, 8. januar 1962.
2. ↑  Kvartsressurser i Troms fylke. NGU (21. november 2001)
3. 1 2  *Aftenposten*, 27. april 2013
4. ↑  *Aftenposten*, 19. mai 1983
5. ↑  «Energigjenvinningsprosjekt i Finnfjord». Norsk Energi. 27. mai 2013. Arkivert fra originalen 29. april 2017. Besøkt 18. september 2016.
6. ↑  «Alt klart for århundrets energi- og miljøpakke til Finnsnes». Norsk Fjernvarme. 11. mai 2015. Arkivert fra originalen 19. september 2016. Besøkt 18. september 2016.
7. ↑  «Smelteverket bruker restvarmen til å dyrke alger og utnytter eksosvarme til el-produksjon». Teknisk Ukeblad. 13. mars 2017. Besøkt 13. mars 2017.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Finnfjord smelteverk – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Nettside for bedriften
* «Miljøverstingen skal nå bli best i klassen på energigjenvinning», fra *NRK*


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Brønnøysundregistrene
 |
**Spøkelseskrabber** (*Ocypode*) er en gruppe tropiske krabber som lever langs tropiske strender over hele verden. De har fått sitt navn fordi de er så flinke til både å springe fort såvel som å gjemme seg, noe som har ført til at de ofte kan se ut til å forsvinne sporløst.

Kjennetegn
----------

Spøkelseskrabber er kamuflasjefarvede til strendene de lever på, og er således vanligvis gulbrune. Ryggskjoldet er som regel mellom 4 og 6 cm bredt, og den ene kloen er litt mindre enn den andre. Dette er dog ikke like sterkt utviklet som hos de nære slektningene, vinkekrabbene.

Øynene til spøkelseskrabben er fasetterte og står på lange stilker. De er større enn hos de fleste andre krabber, og gir de et skarpt syn med utsikt i alle retninger. På grunn av dette kan noen arter fange flyvende insekter rett fra luften.

Levemåte
--------

Spøkelseskrabber er nattaktive alteterer som hovedsakelig spiser åtsel som finnes på stranden. Munndelene er kraftige og skarpe slik at de skal kunne utnytte hardere byttedyr som skilpaddeunger.

Selv om spøkelseskrabbene puster med gjeller, lever de helst i luft. De er derfor bare aktive ved lavvann. Når det er flo, kryper de ned i hullene sine og stenger igjen åpningen slik at det ikke kommer vann inn. Disse vanene innebærer at de holder gjellene sine fuktige med vann de bærer med seg i gjellekamrene. Som regel finner man de nederst på stranden, nærmest sjøen: Det er nemlig her de finner det meste av sin føde.

### Forplantning

Der hanner hos de fleste andre krabbearter kurtiserer hunner ved å vise styrke, har spøkelseskrabbene en annen strategi: Hannene graver dype hull, og stabler sanden i en pyramideform rundt åpningen. Dette er en territorialmarkering som både holder unna andre hanner og trekker til seg hunner. Paringen skjer via parets svømmeben, hvor hannen avleverer spermpakker til hunnen.

Eggene blir videre lagt i sjøen, og larvene lever planktonisk.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Spøkelseskrabber* – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen Rediger på Wikidata

* (en) *Spøkelseskrabber* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *Spøkelseskrabber* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (en) *Spøkelseskrabber* hos Fossilworks Rediger på Wikidata

* (en) *Spøkelseskrabber* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Spøkelseskrabber* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Ocypode* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Ocypode* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Lysbotn** (nordsamisk: *Liidditvuotna*) er en fjord nord på øya Senja i Troms. Fjorden går inn mellom Lysnes og Årnes fra Gisundet i Lenvik kommune. Det er vei langs hele fjorden. På østsiden går en lokal vei ut mot Ytre Årnes, i sørvest går fylkesvei 861, som fortsetter vestover over eidet mot Stønnesbotn og fra Lysnes, på nordvestsiden går fylkesvei 271 (Troms) utover mot Vang.

Grunnkrets
----------

**Lysbotn** er også en grunnkrets beliggende langs vestsiden av fjorden. Grunnkretsen består av bygdene Lysnes, Vangshamn, Skardsvåg og Vang. På Lysnes er det butikk og hurtigbåtforbindelse med Tromsø. Lysbotn tilhører Gibostadområdet. Areal: 40,47 km².

Innbyggertall:

| 2000 | 2005 | 2010 | 2015 |
| --- | --- | --- | --- |
| 207 | 185 | 151 | 147 |

Referanser
----------

1. ↑  «Lysbotn». *Faktaark*. Kartverket. Besøkt 14. oktober 2016.
2. ↑  Lysbotn på Norgeskart.no fra Statens kartverk
3. ↑  «Tabell: 04317: Folkemengde, etter grunnkrets». *19310507 Lysbotn*. Statistisk sentralbyrå. Besøkt 7. februar 2015.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Sentralt stedsnavnregister
 |
**FLK «Vikingen»** var et flytende hvalkokeri som ble bygget ved verftet Swan Hunter & Wigham Richardson Ltd. i Wallsend og overlevert The Viking Whaling Company i Newcastle 31. august 1929. Bak dette selskapet sto hvalfangstrederen Johan Rasmussen i Sandefjord, som hadde søkt til London for å finansiere fartøyet. Etter å ha seilt under britisk flagg, ble «Vikingen» omregistrert til Panama i 1934, fremdeles under Rasmussens kontroll. I 1938 ble kokeriet solgt til Tyskland, da Rasmussen hadde havnet i økonomiske problemer. Fartøyet ble omdøpt «Wikinger» og fanget i sesongen 1938/39 i Sørishavet for Hamburger Walfang-Kontor GmbH.

Etter andre verdenskrig ble «Wikinger» som alliert krigsbytte overlevert Storbritannia og disponert av Ministry of Transport. Fartøyet ble omdøpt «Empire Venture» og drev hvalfangst i sesongen 1945/46 for Kerguelen Sealing & Whaling Company i London. I 1946 overtok Sovjetunionen fartøyet, og under navnet «Slava» fanget hun en rekke sesonger i Sørishavet, senere i det nordlige Stillehavet. I 1971 ble fartøyet solgt til Japan og hugget opp i Taiwan samme år.

Se også
-------

* Liste over flytende hvalkokerier

Eksterne lenker
---------------

* 1929 VIKINGEN Arkivert 4. februar 2012 hos Wayback Machine. lardex.net
*For fjorden på Senja i Troms, se Lysbotn.*

**Lysebotn** (eller **Lyse**) er et sted som ligger i bunnen av Lysefjorden i Sandnes kommune, Ryfylke i Rogaland. Det er et turistmål med over 100 000 tilreisende i året, som hovedsakelig har fottur til Kjerag som mål. Lysebotn er også startsted for mange BASE-hoppere som hopper fra Kjerag.

På sommerstid går ferje (turistferje med guiding) fra bl.a. Lauvvik og Forsand i ytre del av Lysefjorden. Hurtigbåt går inn Lysefjorden hele året (ikke lørdag). 

Lyseveien, fylkesvei 500, til Sirdal går gjennom 27 hårnålssvinger opp ene fjellsiden og er 29 km lang. Veien ble åpnet i 1984 og har sitt høyeste punkt på 932 moh. Veien er vinterstengt.

På toppen av svingene ligger Øygardstølen som har parkeringsplass, servicebygg for turer til Kjerag og servering av mat.

Lyse kapell ligger i Lysebotn. Dette ble bygget i 1961. Tidligere hadde Lysebotn egen skole, Lyse skole. Lysebotn har i dag egen campingplass, bed and breakfast, vandrerhjem og turisthytte. Det er guidede kajakkturer og andre aktivitetstilbud om sommeren.

Bilder
------

* Utsikt over Lysebotn sett fra Øygardstøl, også kjent som «Ørneredet»Utsikt over Lysebotn sett fra Øygardstøl, også kjent som «Ørneredet»

Referanser
----------

1. ↑  «Lysebotn Travel Guide: Where To Stay, What To Do, And Where To Eat - The Norway Guide». *thenorwayguide.com* **(engelsk)**. 2. mai 2023. Besøkt 3. mai 2023.
2. ↑  «How To Get To Lysebotn (To Start The Kjerag Hike) - The Norway Guide». *thenorwayguide.com* **(engelsk)**. 25. april 2023. Besøkt 3. mai 2023.

Eksterne lenker
---------------

* www.ryfylke.com
* 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GeoNames
 |
**Øystein Aarlott Digre** (født 29. august 1980 i Trondheim). Sønn av Tove Digre og Svein Olav Aarlott. Kjent for sitt arbeid som steinhugger og som primus motor for Iladagene og opprettelse av frivillighetssentral i bydelen Ila, Trondheim[].

Jobber i dag som restaureringstekniker stein ved Nidarosdomen, hvor flere av hans arbeider kan ses.

Iladagene er en festival i bydelen Ila, Trondheim, som arrangeres årlig. Her er Øystein Aarlott Digre primus motor.[]

Frivillighetssentral i bydel Ila er noe Øystein Aarlott Digre brenner for, og med mottoet "privatliv er ingen menneskerett", ønsker han å oppsøke medmennesker med lite sosialt nettverk for å være delaktig i å øke deres livskvalitet.[]

Hans arbeid for å inkludere mennesker i vanskeligstilte situasjoner har tiltrukket seg oppmerksomhet og har blitt beskrevet blant annet i "Skolegata 18" (in press).[]

Referanser
----------

1. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 8. april 2011. Besøkt 19. mars 2011.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Øystein Aarlott Digre på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
Portal: Alternativ behandling

**KISS/KIDD** er en betegnelse på en kontroversiell metode for diagnostikk og behandling av spedbarn med skjevhet i nakken.

Historikk
---------

Begrepet KISS kommer fra tysk (*Kopfgelenk-induzierte Symmetrie Störung*) etter at den tyske kirurgen og manuellterapeten Heiner Biedermann tok i bruk begrepet på 1990-tallet. Hypotesen er at ubehandlet KISS fører til KIDD (*Kopfgelenk-induzierte Dyspraxie/Dysgnosie*) som beskrives som kognitive og motoriske vansker når barna blir større.

Metodikken er mest praktisert blant kiropraktorer og osteopater, men er også tatt opp av fysioterapeuter og manuellterapeuter. Vanlig fremgangsmåte er mobilisering av virvelsøylen i nakken. I Norge har metoden særlig blitt gjort kjent av den tyske spesialisten i barnefysioterapi Ute Imhof.

Vitenskapelig dekning
---------------------

Verken KISS eller KIDD har latt seg dokumentere gjennom randomiserte kontrollerte studier eller metastudier. Metoden regnes derfor som uvitenskapelig, og det er uttrykt faglig bekymring for overdiagnostisering og sykeliggjøring av friske barn. Det er også påpekt risiko ved at alvorlige tilstander kan diagnostiseres som KISS/KIDD og dermed forsinke viktig utredning og behandling. I en artikkel publisert i *Klinische Pädiatrie* beskrives to barn med hjernesvulst der symptomene ble tilskrevet KISS, noe som fikk den riktige diagnosen og behandlingen forsinket i flere måneder. Den Norske Barnelegeforening har uttrykt bekymring for at diagnosen og påfølgende behandling utbres i Norge uten vitenskapelig dekning.

Referanser
----------

1. ↑  KISS / KIDD Norsk Kiropraktorforening
2. ↑  Moren: - Jeg sa tidlig under fødselen at noe var galt Nettavisen
3. ↑  Endelig tør Marius (5) å huske Fredriksstad Blad
4. ↑  Kink i nakken plager de minste klikk.no
5. ↑  Fikk ærespris – og ny motivasjon Romerikes Blad
6. ↑  - Vi snakker ikke om KISS i Norge Arkivert 8. mai 2014 hos Wayback Machine. Norsk Helseinformatikk
7. ↑  KISS – forklaringen på mange plager hos barn? Tidsskrift for Den norske legeforening
8. ↑  Får så ørene flagrer hos norske leger Side2
9. ↑  'Cases against KiSS': a diagnostic algorithm for children with torticollis PubMed
10. ↑  Innstilling til Norsk Barnelegeforening om KISS syndrom Norsk Barnelegeforening

Eksterne lenker
---------------

* KISS-syndromet, en etablert sannhet? Psykologibloggen
* PPS: Bloggdask for ukritisk artikkel om KISS/KIDD Tjomlid
**Stiftung Preußischer Kulturbesitz** har sete i Berlin og er en av verdens største kulturinstitusjoner. Dens oppgave er å forvalte den prøyssiske stats samlinger og arkiver. Den er underlagt den nasjonale regjeringen i Tyskland, og eier 17 museer, deriblant flere store slottsanlegg, Museumsinsel, statsbiblioteket i Berlin, det prøyssiske statsarkivet og en rekke forskningsinstitusjoner. Stiftelsen finansieres hovedsakelig av den føderale regjeringen, mens delstatene betaler ca. 25 % av driftskostnadene.

Organisasjoner underlagt Stiftung Preußischer Kulturbesitz
----------------------------------------------------------

* Staatliche Museen zu Berlin
* Staatsbibliothek zu Berlin
* Geheimes Staatsarchiv (Preußisches Staatsarchiv)
* Ibero-Amerikanisches Institut (det største forskningsinstitutt for Latin-Amerika-studier utenfor Syd-Amerika)
* Staatliches Institut für Musikforschung
* Institut für Museumskunde

Eksterne lenker
---------------

* Stiftung Preußischer Kulturbesitz Arkivert 1. juni 2016 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** EU mva-nr.
 |
Finnhamn
**Finnhamn** er en øy i nordlige delen av Stockholms skjærgård rett øst for Ingmarsö og innenfor Husarö. Finnhamn omfatter også øyene Store Jolpan, Lille Jolpan og Idholmen. Øyene er populære turistmål og nås via båter fra Waxholmsbolaget året rundt.

Navnet Finnhamn kommer seg av at finske seilskuter på vei til eller fra Stockholm via Husaröleden utnyttet den naturlige havnen ved Store Jolpan.

Øya ble kjøpt av Stockholms by i 1943 og en sommergård og en hytteby ble anlagt for å kunne gi sommerferie til mindre bemidlede Stockholmsfamilier på samme måte som på f.eks. Grinda. Øyas forvaltning har i den senere tid blitt skjøttet av Skärgårdsstiftelsen.

På Finnhamn finnes i dag et helårsåpent vandrehjem, som sommerstid også driver butikken, sommergården og hyttebyen, Idholmens gård, med økologisk landbruk og gårdssalg samt en sommeråpen kro.

Eksterne lenker
---------------

* Informasjon om Finnhamn
* Finnhamns vandrarhem

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |