recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
***Do Over*** er en komi/dramaserie, som ble skapt av Kenny Schwarz og Rick Wiener for WB Television Network og som hadde Penn Badgley i hovedrollen som Joel Larsen. Angela Goethals, Josh Wise, Natasha Melnick, Michael Milhoan og Gigi Rice spilte også viktige roller.

Serien hadde en kultstatus under tiden den ble sendt, men ble tatt av luften grunnet lave seertall etter episode 11. Det ble totalt laget 15 episoder.

Premiss
-------

Joel Larsen er en mann i midten av trettiårene som aldri fikk noe ut av livet sitt. Men når han gjennomgår en ulykke som involverer hans gale søster Cheryl og en hjertestarter, blir Joel sensasjonelt sendt tilbake til året 1980 - der han er fjorten år gammel, men med sine 2002-minner intakt. Når Joel skjønner at han blir nødt til å leve de tjueto siste årene sine om igjen får han først panikk, men etter at han skjønner at livet faktisk var bedre den gang, bestemmer han seg for å nyte det. Foreldrene er fremdeles gift, søsteren er ved (relativt) god mental helse, og han har sine to beste venner i deres beste alder. Og med litt flaks kan han kanskje forandre på den mer dystre fremtiden?

Rolleliste
----------

### Hovedroller

* Penn Badgley som Joel Larsen

Joel er seriens hovedperson. Han er en laidback person som ofte tar livet som det kommer. Han prøver å bruke sine fortidskunnskaper for alles beste, men blir også tidvis fristet av å misbruke disse kunnskapene, som for eksempel å stjele sanger fra veletablerte artister. Gjør som regel alltid det rette til slutt.

* Angela Goethals som Cheryl Larsen

Joels søster, som stort sett alltid er sarkastisk og ekkel mot broren. Hun viser imidlertid av og til at det faktisk også eksisterer søskenkjærlighet der imellom all ertingen og kranglingen.

* Josh Wise som Pat Brody

Pat er Joels trofaste bestevenn, som fungerer som en comic relief i serien. Han støtter Joel i stort sett alle situasjoner, og er også den eneste som vet at Joel er fra fortiden.

* Natasha Melnick som Isabelle Meyers

Isabelle er Joels andre bestevenn, som kler seg og snakker ganske eksentrisk. Hun oppfører seg ofte pompøst og bedrevitende, men bryr også seg veldig om Joel. Det ble hintet til at hun følte noe mer for Joel enn vennskapelige følelser før serien ble tatt av lufta.

* Michael Milhoan som Bill Larsen

Joels far, en sta mann som tror han alltid har rett, noe som flere ganger setter ekteskapet med Karen på prøve.

* Gigi Rice som Karen Larsen

Joels mor, en løsningsorientert kvinne som vet å holde styr på familien. Hun befinner seg ofte i krangler med mannen sin om både store og små ting.

* Tom Everett Scott som stemmen til voksne Joel Larsen

### Biroller

* Melinda Sward som Holly Kent, Joels forelskelse
* Thomas F. Wilson som Coach Dorsey, skolens sportstrener
* Julius Carry som Principal Glen Rudd, skolens rektor

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Do Over* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Do Over* på The Movie Database – TV Rediger på Wikidata

* (en) *Do Over* på Metacritic Rediger på Wikidata
**«I Don't Wanna Play House»** er en amerikansk sang, skrevet av Billy Sherrill og Glenn Sutton. Versjonen til Tammy Wynette ble utgitt på singlen Epic 5-10211 i juli 1967. Produsent var Billy Sherrill. B-siden var «Soakin' Wet».

I 1967 ble «I Don't Wanna Play House» Wynettes første # 1-sang på Billboard Hot Country Singles-listen som soloartist.

I sangen overhører fortelleren (en ung mor, hvis ektemann har forlatt henne) datteren beskrive overfor nabogutten deres ødelagte hjem og informerer ham om at hun ikke har lyst til å leke «far, mor og unge» mer; etter å ha observert foreldrenes problemer vet hun at det ikke kan bli morsomt.

Innspillingen gav Wynnette the 1968 Grammy Award for Best Female Country Vocal Performance.

Coverversjoner
--------------

* En coverversjon med Connie Francis ble utgitt på singlen MGM K 14004 i august 1968. Produsenter var Bobby Russell og Buzz Cason. B-siden var «Am I Blue».
* Lynn Anderson gjorde en coverversjon i 1970.

Norsk versjon
-------------

Terje Pettersen har skrevet en norsk tekst. Den norske tittelen er «Mamma, pappa og barn» 

### Innspilling

* Ole Ivars. Utgitt på LP-platen *Ole Ivars på farten* (RCA International YNJL 1-706) i 1974.

Listeplasseringer
-----------------

| Navn | Liste | Høyeste  plassering | Uker på listen | Dato for listeplassering |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Tammy Wynette | Canadas flagg RPM Country Tracks-listen | # 3 |  | 1967 |
| Tammy Wynette | Storbritannias flagg Storbritannia | # 37 | 4 | 12. juni 1976 |
| Tammy Wynette | USAs flagg Billboard Hot Country Singles-listen | # 1 | 18 (# 1 i 3 uker) | 1967 |
| Connie Francis | USAs flagg Billboard Easy Listening-listen | # 40 |  | 1968 |

Referanser
----------

1. ↑  Whitburn, Joel (2004). *The Billboard Book Of Top 40 Country Hits: 1944-2006, Second edition*. Record Research. s. 399.
2. ↑   Whitburn, Joel (2002). *Top Adult Contemporary: 1961-2001*. Record Research. s. 97.
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Danmarks flagg Danmark |
| Triatlon: |
| Friidrett EM i triathlon |
| Gull | Kitzbühel 2017 |  Mix stafett |
| Sølv | Kitzbühel 2017 |  Jr ind. |
| Friidrett Nordisk mesterskap i triathlon |
| Sølv | Fredericia 2018 |  Junior |
| Sølv | Fredericia 2017 |  Senior |
| Friidrett Ungdoms-OL |
| Gull | Buenos Aires 2018 |  Lag mix |
| Sølv | Buenos Aires 2018 |  Individuelt |

**Sif Nikoline Bendix Madsen** (født 24. juli 2001) er en dansk triatlet.

Idrettskarriere
---------------

Madsen deltok i Triathlon Youth European Championships Festival 2016, der hun vant kvinneklassen, og kom på sjetteplass i lagkonkurransen. Hun deltok i Nordisk mesterskap i terrengløp 2016, og kom der på tiendeplass. 

I EM i triatlon 2017 i Kitzbühel kom hun på andreplass i juniorklassen, bak britiske Kate Waugh, og hun deltok på Danmarks stafettlag som vant mix-stafetten. Hun deltok på Danmarks lag som kom på 16.-plass i mix-stafetten under VM i triatlon mixed stafett 2017, og i Europacupen i terrengløp for klubblag 2017 kom hun på 12.-plass i juniorklassen individuelt, og fikk bronse i lagkonkurransen i juniorklassen, sammen med laget sitt, Sparta AM. I Nordisk mesterskap i triatlon 2017 fikk hun sølv i eliteklassen, bak Amanda Bohlin fra Sverige. 

Hun kom på 13.-plass i juniorklassen under EM i triatlon 2018, og deltok på Danmarks lag som kom på 15.-plass i mix-stafetten i juniorklassen. Hun kom på tredjeplass i det danske mesterskapet i triatlon. I Nordisk mesterskap i triatlon 2018 fikk hun sølv i juniorklassen, bak Anne Holm. I oktober deltok hun i Triatlon under Sommer-OL for ungdom 2018, og kom der på andreplass individuelt, og deltok på det sammensatte laget *Europa 1*, som vant mix-stafetten.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Sif Nikoline Bendix Madsen – ITU Rediger på Wikidata
* (en) Profil hos Sommer-OL for ungdom 2018 Arkivert 19. januar 2019 hos Wayback Machine.
Eksempel på sigarettfilter fra en Gauloises-sigarett.  Foto: Aktroti 
**Sigarettfilter** er en komponent som finnes i mange røykbare tobakksprodukter, inkludert sigaretter, cigarilloer og pipetobakk. Formålet med filteret er å filtrere bort noen av de skadelige stoffene som finnes i røyken fra tobakken. Det finnes ulike typer sigarettfilter på markedet, blant annet celluloseacetatfilter og aktivt kullfilter.

Celluloseacetatfilter er den mest vanlige typen sigarettfilter. Det er fremstilt av cellulose, et naturlig stoff som finnes i trær og planter. Celluloseacetatfilter brukes til å filtrere bort noen av partiklene i røyken, samt å fjerne noen av de skadelige stoffene. Disse filtrene er ganske effektive til å filtrere bort partikler, men de er mindre effektive til å fjerne de skadelige stoffene.[]

Aktivt kullfilter er en annen type sigarettfilter i bruk. De inneholder aktivt kull, et porøst materiale som har evnen til å absorbere mange forskjellige stoffer. Aktivt kullfilter er ganske effektivt til å filtrere ut skadelige stoffer, men ikke like effektivt til å filtrere bort partikler.[]

Det finnes også andre typer sigarettfilter, inkludert lave friksjonsfilter og filter som inneholder lange kjedede hydrokarboner.[] De brukes for å redusere mengden skadelige stoffer i røyken, men er ikke like effektive som celluloseacetat- eller aktivt kullfilter.[]

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
For  Sagfjorden i Nord-Salten, eller andre fjorder  med samme navn.

**Sagfjorden** er en fjordarm av Sørfolda i Sørfold kommune i Nordland som strekker seg nesten 11 kilometer fra sundet Revsfjorden, øst for Prestmåsøya, til bunnen av Groosen.

Fra innløpet, som ligger mellom Seglvikneset i nord og Revsnesodden i sør, går fjorden i nordøstlig retning til Movika, før den svinger sørøstover til Lappvika og deretter nordøstover til utløpet av Groelva. Den helt indre delen omtales også som Sagfjordbotn. Mellom Lappvika og Sagfjordbotn går pollarmen Botnfjorden av i sørlig retning.

Fjorden er omgitt av fjell som når 800-1 000 meters høyde, med Middagstinden, Multindan og Durmålstindan som de høyeste på nordsiden og Husbyviktinden som høyest på sørsiden. 

Gården i Movika har vært fraflyttet siden 1950-tallet. Den avfolkede grenden Sagfjordbotn anløpes sommerstid av hurtigbåtruten på Nordfolda. Jakt-, fiske- og rekreasjonsområde. Lokal vei, uten videre forbindelse, til Gro- og Tennvatnet. Kulturminner fra kystsamisk bosetning fra 1500-tallet.

Nord-Norges første vassag ble bygd ved Sagelva, som har utløp vest for Lappvika, i 1609.

Fotnoter
--------

**Type numrering**
1. ↑  Revsfjorden—bunnen av Groosen. Mål gjort ved hjelp av Statens kartverks Norgeskart.no.

Referanser
----------

1. 1 2  Sagfjorden på Norgeskart.no fra Statens kartverk
2. ↑  Avisa Nordlands nettavis. Artikkel 04.03.2009: Naust-strid til retten. Besøkt 06.09.2012.
3. ↑  NVE-rapport: Groelva Arkivert 24. november 2011 hos Wayback Machine.. Besøkt 06.09.2012.
4. ↑  FeFos hjemmeside: Skogshistorie Arkivert 28. desember 2016 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* Brattfjord.net: Rutetider for hurtigbåten på Nordfolda.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
To saggjenge-profiler.
En **saggjenge** er en en asymmetrisk gjengeprofil som har lav friksjon og tåler større belastninger i én retning på bekostning av høyere friksjon og dårligere bæreevne i motsatt retning. Navnet kommer av at gjengeprofilen minner om formen på et sagblad. Saggjenger brukes blant annet som ledeskruer i maskiner.

Metriske sagtanngjenger kan betegnes med bokstaven S etterfulgt av den nominelle gjengediameteren *d* i millimeter og stigningen *P* i millimeter, for eksempel **S20×4**.

Bruk
----

På maskiner brukes saggjenger for å kunne håndtere ekstremt store aksiale krefter i én retning. Den bærende flanken står vinkelrett på skruens akse eller eventuelt med svak vinkel (vanligvis ikke større enn 7°). Den andre flanken er signifikant vinklet, ofte rundt 45°. Den resulterende gjengen har omtrent samme lave friksjon som en firkantgjenge, men omtrent dobbelt så stor skjærholdfasthet på grunn av den lange gjengebasen. Saggjenger er dessuten enkle å maskinere på en fres sammenlignet med firkantgjenger som er krevende å maskinere. På samme måte som for trapesgjenger kan man også med saggjenger bruke en splittet mutter for å kompensere for slitasje.

Saggjenger har blitt mye brukt i konstruksjon av artilleri, særlig på skruemekanismer. De er også ofte brukt i skrustikker ettersom stor kraft bare kreves i én retning.

### Typer

Figurene under viser noen vanlige typer saggjenger.

* Enkel saggjenge-profil.Enkel saggjenge-profil.
* ANSI 45°/7° saggjenge-profilANSI 45°/7° saggjenge-profil
* Britisk 45°/7° saggjenge-profilBritisk 45°/7° saggjenge-profil
* 45°/5° saggjenge-profil45°/5° saggjenge-profil
* 33°/3° tysk "Sägegewinde"-profil33°/3° tysk "Sägegewinde"-profil

Se også
-------

* Ledeskrue
* Trapesgjenger
* Firkantgjenger
* Metriske gjenger
* Whitworth-gjenger
* Unified-gjenger
* United States Standard thread
* British Standard Pipe
* Pansergjenger
* Rundgjenger

Referanser
----------

1. ↑  forelesningsnotater- Skrueforbindelser
2. ↑  «Saw Tooth Thread Gauges | Metric Buttress Thread Gauges | Tru Thread». Arkivert fra originalen 29. januar 2021. Besøkt 25. januar 2021.
3. ↑  Barnwell, p. 163.
4. 1 2  Bhandari, p. 204.
5. ↑  French, Thomas Ewing (1. januar 1918). *A Manual of Engineering Drawing for Students and Draftsmen* **(engelsk)**. McGraw-Hill book Company, Incorporated.
6. 1 2 3  Oberg, p.1817
7. ↑  Oberg, pp. 1819–1820.
8. ↑  Timings, p. 127.

### Bibliografi

* Barnwell, George W. *The new encyclopedia of machine shop practice*, Wm. H. Wise & Company
* Bhandari, V B, *Design of Machine Elements*, Tata McGraw-Hill,
* Oberg, Erik, *Machinery's Handbook*, Industrial Press Inc.
* Timings, Roger Leslie, *Newnes Mechanical Engineer's Pocket Book*, Newnes,
**Virtuell 8086 modus**, også kalt **VM86** og **virtuell reell modus**, er en adressemodus for 32-bit mikroprosessorer i X86-arkitekturen som debuterte med Intel 80386 den 17. oktober 1985. VM86 gjør det mulig for programmer som er laget for reell modus under MS-DOS og beslektede operativsystemer, å kjøre direkte i beskyttet modus.

Virtuell 8086 modus benytter en segmentert minnemodell identisk med reell modus, og 21-bit adressering som gjør det mulig å implementere virtuell hukommelse gjennom *paging*. 

Virtuell 8086 modus finnes ikke i X86-64 lang modus, og er derfor ikke til stede i 64-bit x86-prosessorer som kjører i 64-bit beskyttet modus. VM86 er likevel fortsatt til stede når X86-64-prosessorer kjører i 32-bit beskyttet modus. 64-bit utgaver av Microsoft Windows (Windows Server 2003, Windows Vista og Windows Server 2008) har derfor ingen DOS boks og kan heller ikke kjøre 16-bit Windows programmer.

Bruk av Virtuell 8086 modus
---------------------------

I Windows/386 2.1, Windows 3.0, Windows 3.1x, Windows 95, Windows 98, Windows ME og Windows NT 3.1 ble virtuell 8086 modus benyttet til å kjøre programmer for MS-DOS og beslektede systemer i virtuelle DOS maskiner. Det samme var tilfelle for  OS/2 2.x. I SCO UNIX ble VM86 benyttet i programmet Merge, og i GNU/Linux er den tatt i bruk av abstraksjonslaget DOSEMU.

Såkalte «DOS-programmer» for DOS-utvidere, som kjører i 286 og 386 beskyttet modus, blir ikke utført i Virtuell 8086-modus. Slike programmer kjører i ordinær brukermodus.

Adressering
-----------

Utfordringen med å kjøre 8086 kode for reell modus i beskyttet modus, er at adresseringen av RAM er helt forskjellig i beskyttet modus og reell modus. I Virtuell 8086 modus er den segmenterte minnemodellen bevart av kompatibilitetshensyn. Samtidig er imidlertid mekanismen for *paging* aktiv i den flate minnemodellen til det underliggende operativsystemet. Beskyttelse av minnet og isolering av adressemodus er derfor nødvendig.

Avbrudd
-------

Ved avbrudd i maskinvaren, programvaren og gjennom instruksjonen iret, blir VM86 modus slått av og prosessoren vender tilbake til full beskyttet modus for å håndtere avbruddet. Før håndteringen av avbruddet blir DS, ES, FS, og GS registrene lagt på stakken og nullstilte.

Utvidet Virtuel 8086 modus i GNU/Linux
--------------------------------------

Støtte for Utvidet Virtuel 8086 modus i GNU/Linux, oppnås at «vme»-flagget i seksjonen «flags:» settes i filen /proc/cpuinfo. Dette kan også skje ved at andre bit i assembler-instruksjonen CPUID gir EDX-registeret verdien 0x2.
**Yuri Budanov** (født 24. november 1963 i Donetsk oblast i Den ukrainske sovjetrepublikk i Sovjetunionen, død 10. juni 2011 i Moskva i Russland) var en russiske militær offiser som ble dømt for kidnapping, voldtekt og drap i Tsjetsjenia. 

Jurij Budanov var en kontroversiell skikkelse i Russland. Til tross en dom for kidnapping, voldtekt og drap nøt Budanov bred støtte blant den russiske befolkningen. Samtidig ble han sterkt hatet i Tsjetsjenia, selv blant pro-russiske tsjetsjenere. Budanov sonet åtte av de ni årene han ble dømt til i fengsel. Han ble løslatt på prøve den 15. januar 2009. Den 10. juni 2011 ble Budanov skutt ned og drept i Moskva av en ukjent gjerningsmann. 

I en kontroversiell avgjørelse ble Budanov først frifunnet for alle anklaget på grunn av midlertidig sinnssykdom 31. desember 2002, og han ble forpliktet til innleggelse på et psykiatrisk sykehus for videre evaluering og lengden på behandlingen skulle avgjøres av legen hans. Men i begynnelsen av mars 2003 ble denne dommen forkastet av den russiske Høyesterett og en ny rettssak ble beordret. Fengselsstraffen ble fastsatt 25. juli 2003. Dommeren som dømte Budanov, Vladimir Bukreyev, ble senere dømt for å ta imot bestikkelser og dømt til fengsel den 6. juli 2009. 

Advokaten for offerets familie, Stanislav Markelov, ble skutt og drept i Moskva 19. januar 2009 sammen med Anastasia Baburova, en 25 år gammel journalist i avisen Novaja Gazeta. Det russiske politiet fastslo at dette drapet antagelig ikke var relatert til saken mot Budanov, men at det ble utført av nynazister som en hevn for Markelov sin støtte til marxistisk aktivister, mens han var advokat. Budanov ble myrdet på åpen gate i juni 2011 mens hans kone var vitne til drapet. Russisk myndigheter kommenterte at angrepet var nøye planlagt, og de anser blodhevn som en av de mest sannsynlige motiver for drapet. Et vitne til drapet beskrev sjåføren av bilen som de seks skuddene ble avfyrt fra som "av slaviske utseende".

Referanser
----------

1. ↑   www.guardian.co.uk[Hentet fra Wikidata]
Dronning Elizabeth IIs kroningsmedalje (avers).
Medaljens revers.
**Dronning Elizabeth IIs kroningsmedalje** er en britisk medalje innstiftet i 1953 i anledning av kroningen av Elisabeth II av Storbritannia. Den ble utdelt i stort antall som ledd i feiringen av kroningen, som fant sted i London 2. juni 1953.

Utforming
---------

Dronning Elizabeth IIs kroningsmedalje er i sølv og bærer på forsiden et høyrevendt portrett av dronning Elisabeth II. Dronningen bærer krone og Hosebåndordenens ordenskjede, samt ordenstegnet for Badets orden. Baksiden prydes av dronningens monogram og omskriften «QUEEN ELIZABETH II CROWNED 2ND JUNE 1953». 

Medaljebåndet er rødt, har to smale blå striper i midten, og smale hvite striper langs kantene.

Skulptøren Cecil Thomas var ansvarlig for utforming av medaljen. Den ble produsert av Royal Mint.

Tildeling
---------

Dronning Elizabeth IIs kroningsmedalje ble tildelt i stort antall til kongelige, ledende politikere, statstjenestemenn, folkevalgte på ulike nivåer, militære og medlemmer av politistyrkene i Storbritannia, i landets oversjøiske besittelser og i samveldeland. Hvert land og område fikk et bestemt antall medaljer til disposisjon for tildeling etter bestemmelse av de politiske myndigheter i det enkelte land og område. 

14 eksemplar av Dronning Elizabeth IIs kroningsmedalje ble inngravert med ordene «MOUNT EVEREST EXPEDITION» og tildelt medlemmer av ekspedisjonen som nådde toppen av Mount Everest.

Det ble i alt tildelt 129 051 eksemplarer av Dronning Elizabeth IIs kroningsmedalje.

Norske innehavere
-----------------

Kong Olav ble tildelt Dronning Elizabeth IIs kroningsmedalje. Det ble også offiserene Charles Oluf Herlofson og Gunnar Halle.

Referanser
----------

1. 1 2 3  Cole, Howard N: *Coronation and Royal Commemorative Medals 1887–1977*, London: J. B. Hayward & Son, 1977, s. 45–51. ISBN 0903754118.
2. 1 2 3  «Coronation and Jubilee Medals» i James Risk, Henry Pownall, David Stanley, John Tamplin og Stanley Martin: *Royal Service. Volume II*, Lingfield: Third Millennium Publishing/Victorian Publishing, 2001, s. 60–61.
3. ↑  «Kong Olavs dekorasjoner», kongehuset.no. Lest 21. november 2015.
4. ↑  Steenstrup, Bjørn: *Hvem er Hvem? 1979*, Oslo: Kunnskapsforlaget, 1979, s. 263–264.
5. ↑  Steenstrup, Bjørn: *Hvem er Hvem? 1979*, Oslo: Kunnskapsforlaget, 1979, s. 222.

Eksterne lenker
---------------

* British Commonwealth Jubilee and Coronation Medals – The Coronation Medal 1953, New Zealand Defence Force.
* Queen Elizabeth II Coronation Medal (1953), Veterans Affairs Canada.
Utsyn fra øst (A. O. Naujoks)
Broen i 2008
**Dronning Luise-broen** (russisk: Мост королевы Луизы, litauisk: *Karalienės Luizos tiltas*, tysk: *Königin-Luise-Brücke*) binder sammen byen Sovetsk (*Tilsit*) i sør med Panemunė i nord, over elven Nemunas (*Memel*). Siden 1946 har den vært grensebro mellom Kaliningrad oblast i Russland og Litauen. Broen lå tidligere på grensen mellom Tyskland og Prøyssisk Litauen.

Den er oppkalt etter Luise von Mecklenburg-Strelitz.

Historie
--------

Frem til 1906 var det en pontongbro her. Som trafikken tiltok strakk den ikke til, og da bygde man en 416 m lang bro, som bestod av tre buebrofagverk av jern med trekkbånd og lengder på 105 m hver, og en klaffebro. På bysiden står fortsatt den markante broportalen. Den bar innskriften KÖNIGIN LUISE-BRÜCKE. Den barokke byggestilen passet til Deutsche Kirche som lå like i nærheten. Den 18. oktober 1907 – hundre år etter Freden i Tilsit og Luises bønnegang til Kaiser Napoleon – ble den innviet. Foran broportalen var klappbroen, som gav rom til inntil 12 m brede skip med høy mast. Under buene var gjennomfartshøyden på 19 m.

Ved begynnelsen av første verdenskrig, i august 1914, hadde russiske styrker inntatt Tilsit. Da de trakk seg ut ville de sprenge broen. Den prøyssiske artillerikaptein *Fletcher* klarte den 12. september 1914 å kappe lunten. Broen klarte seg. Kornmarkedet ved Deutsche Kirche fikk nå navnet *Fletcher-Platz*.

I andre verdenskrig sprengte tyske pionerstyrker broen i 1944. Dette var ikke nok for å stanse den russiske erobring i 1945. Den sørlige broportalen ble stående. Til erstatning kom det en pælebro av tre. I 1946/47 ble de ødelagte brorester fjernet og det ble bygs en buebro i tre. Men denne broen tålte ikke isgang og flom, og måtte snart tas ned. Så ble det på 1960-tallet i dens sted bygd en bro i stål. Broportalen ble inkorporert i forenklet form.

Bildegalleri
------------

* Skipsbroen åpnet (1907)Skipsbroen åpnet (1907)
* Togbroen ved siden av, med vytinė (1911)Togbroen ved siden av, med vytinė (1911)
* Portal (1943)Portal (1943)
* Holzbrücke (1946–1950)Holzbrücke (1946–1950)

Referanser
----------

1. ↑  Nachruf auf Arthur O. Naujoks
2. 1 2 3 4  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen Bruk av `|arkiv_url=` krever at `|arkivdato=` også er angitt (hjelp). Besøkt 15. november 2019.  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 12. oktober 2007. Besøkt 15. november 2019.
3. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen Bruk av `|arkiv_url=` krever at `|arkivdato=` også er angitt (hjelp). Besøkt 15. november 2019.  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 19. desember 2013. Besøkt 15. november 2019.

Litteratur
----------

* Ruth Kibelka: *Die Brücke von Tilsit*. Annaberg Nr. 7, Kap. 3 Annaberger Annalen
* Dieckmann: *Straßenbrücke über die Memel bei Tilsit, Königin-Luise-Brücke*. In: Zeitschrift für Bauwesen, Jg. 59, 1909, Heft I bis III, Sp. 59–72 (Digitalisat)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Queen Louise bridge – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
* YouTube
Dronning Julianas innsettelsesmedalje
**Dronning Julianas innsettelsesmedalje** er en nederlandsk minnemedalje innstiftet 13. august 1948 i anledning av Julianas innsettelse som dronning av Nederland. Innsettelsen fant sted 6. september 1948.

En innsettelsesmedalje ble første gang utdelt i forbindelse med innsettelsen av dronning Wilhelmina i 1898. Senere er slike medaljer også utgitt til innsettelsen dronning Beatrix i 1980 og kong Willem-Alexander i 2013.

Utforming
---------

Medaljen er i sølv og bærer på forsiden dronning Julianas og prins Bernhards venstrevendte dobbeltportrett. De to er avbildet uten krone og bærer heller ingen andre insignier. Forsiden har ingen tekst. Baksiden bærer dronningens kronede monogram, med innskriften «INHULDIGING 6 SEPTEMBER 1948» i en bue under, det hele med omskriften «JULIANA KONINGIN DER NEDERLANDEN».

Medaljen er opphengt i et oransje bånd med to blå striper i midten og striper i rødt, hvitt og blått langs kantene. Båndet er i fargene til Huset Oranien-Nassau, oransje og blått, og har samtidig fargene til Nederlands flagg ved kantene.

Medaljen er designet av skulptøren Nel Klaassen. Den ble produsert ved Koninklijke Nederlandse Munt i Utrecht.

Tildeling
---------

Dronning Julianas innsettelsesmedalje ble tildelt kongelige og andre gjester ved innsettelseshøytidelighetene. Den ble også tildelt hoffets tjenerstab og militære, samt andre som var involvert i forberedelsene til og gjennomføringen av den seremonielle innsettelsen. Det ble til sammen utdelt 3 240 eksemplar av medaljen.

Kong Olav ble tildelt Dronning Julianas innsettelsesmedalje.

Referanser
----------

1. ↑  Per Thornit: *The royal commemorative and inauguration medals of the Netherlands 1898–1980*, København: Ordenshistorisk selskab, 1984.
2. 1 2  C.H. Evers: *Onderscheidingen. Leidraad voor de decoraties van het Koninkrijk der Nederlanden*, Amsterdam: De Bataafsche Leeuw, 2001, s. 73.
3. 1 2 3 4  Per Thornit: *The royal commemorative and inauguration medals of the Netherlands 1898–1980*, København: Ordenshistorisk selskab, 1984, s. 28–29.
4. ↑  «Kong Olavs dekorasjoner», Kongehuset. Lest 12. oktober 2015.

Kilder
------

* C.H. Evers: *Onderscheidingen. Leidraad voor de decoraties van het Koninkrijk der Nederlanden*, Amsterdam: De Bataafsche Leeuw, 2001 ISBN 90-6707-530-2
* Per Thornit: *The royal commemorative and inauguration medals of the Netherlands 1898–1980*, København: Ordenshistorisk selskab, 1984 ISBN 87-88513-01-7

Eksterne lenker
---------------

* Inhuldigingsmedaille 1948, av Erik Müller.
**Skagen stasjon** er en dansk jernbanestasjon i Skagen sentrum, som er endestasjon på Skagensbanen.

Historie
--------

Stasjonen åpnet i 1890 som endestasjon på den nye smalsporede jernbanestrekning mellom Frederikshavn og Skagen. Hovedbygningen ble oppført etter tegninger av arkitekten Thomas Arboe. Dagens stasjonsbygning ble bygget i 1919 etter tegninger av arkitekten Ulrik Plesner.

Høsten 2006 flyttet turistinformasjonen fra stasjonen til den nyrenoverte havnemesterbolig på Skagen havn.

I 2007 ble stasjonsbygningens andre etasje bygget om til tre leiligheter.

Trafikk
-------

Ved starten av 1990-årene kjørte DSB InterCity-tog til København fra Skagen. I dag er det utelukkende lokaltrafikk til Frederikshavn, samt godstrafikk til Frederikshavn og Aalborg.

Etter at busstrafikken mellom Skagen og Frederikshavn ble innstilt i januar 2005, er det kun bussavgang fra stasjonen i sommerferien. Her er det Nordjyllands Trafikselskab som har sommerbuss nr 99, som kjører fra Grenen til Blokhus.

* Stasjonsbygningens frontStasjonsbygningens front
* Fra sporområdetFra sporområdet
* Fra plattformeneFra plattformene


| **Forrige stasjon** |   | Banedanmark |   | **Neste stasjon**
 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| *Endestasjon* |  | Skagensbanen |  | FrederikshavnsvejFrederikshavn |

Eksterne lenker
---------------

* (da) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Skagen Station – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Nordjyske Jernbaner
* Skagensiden.dk
* Nordjyllands Jernbaner

Portal: Danmark
**John Francombe (Ian) Ure** (født 7. desember 1939) er en skotsk tidligere fotballspiller.
Forsvarsspilleren Ure startet sin spillerkarriere i Dundee, og spilte der i fem sesonger, og i løpet av denne perioden vant klubben sin eneste ligatittel i den skotske 1. divisjon, og kom til semifinalene i Serievinnercupen. I 1963 ble han kjøpt av London-klubben Arsenal for 62,500 engelske pund. Han spilte fast for Arsenal i de første sesongene, men mistet førstelagsplassen i løpet av midten på 60-tallet. Senere fikk han tilbake plassen og endte opp med 202 kamper og 2 mål for Arsenal. Noen anså hans talenter som forsvarer var ganske mangelfulle, spesielt etter Ures feil i Ligacupfinalen i 1969, en kamp Arsenal tapte for Swindon Town.
Ure forlot Arsenal i august 1969 for å bli en del av Manchester United, hvor han ble i to sesonger før han returnerte til Skottland, for å spille for St Mirren og så East Stirling. Han fikk 11 landskamper for Skottland, og var også med i BBCs fotballquizprogram *Quiz Ball* som "kjendisgjest". Etter at han la opp var han fotballtrener en tid, inkludert en periode som trener for East Stirling, men senere forlot han fotballen for godt. Han jobber nå som sosialarbeider i Kilmarnock.

Referanser
----------

1. ↑   transfermarkt.com, Transfermarkt spiller-ID 176344, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Ian Ure – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) Ian Ure – national-football-teams.com Rediger på Wikidata

* (en) Ian Ure – EU-Football.info Rediger på Wikidata


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Alex Ferguson** | **East Stirlingshire FC-trener**(1974–1975) | Etterfølger:**Dan McLindon** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
*For syklisten, se Seán Kelly*

**Sean Kelly** er eller var et nordirsk medlem av Den provisoriske IRA (PIRA), fra Ardoyne i Belfast

Den 23. oktober 1993 plasserte han sammen med Thomas Begley en bombe i en fiskebutikk på Shankill Road i Belfast. Bomben gikk av for tidlig, og drepte Begley og ni sivile, inkludert to barn. Kelly forklarte senere at bomben skulle ha drept flere lojalistiske ledere. Han ble selv alvorlig såret, og mistet et øye samt førligheten i venstre arm. Kelly ble pågrepet da han ble funnet under det sammenraste huset av redningsarbeidere. 

Da han ble skrevet ut fra sykehuset ble han umiddelbart pågrepet. Han ble tiltalt for ni mord, og fikk en livstidsdom for hvert av dem. Dommeren, Lord Justice McDermott, uttalte at «denne tilfeldige nedslaktingen av så mange uskyldige mennesker må regnes som en av de mest forferdelige overgrep befolkningen i denne provinsen har blitt rammet av i den siste fjerdedelen av dette århundret».

Etter å ha sonet syv år og ni måneder av dommen ble han løslatt i juli 2000 som en følge av Belfastavtalen. 

Under Holy Cross-konflikten i 2001–2002 rapporterte oberstløytnant Tim Collins at Kelly var tilstede under republikanske opptøyer. 

Den 20. juli 2005 ble han igjen arrestert, idet hans løslatelse ble suspendert på grunn av anklager om at han hadde deltatt i opptøyer. Sinn Féin hevdet at han hadde forsøkt å roe ned gemyttene. Peter Hain, ministeren for Nord-Irland, begrunnet arrestasjonen med at det fantes etterretningsopplysninger som tydet på at han igjen var involvert i terrorisme. Han ble løslatt igjen allerede den 28. juli. Dagen etter annonserte PIRA at de avsluttet sin væpnede kamp.

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Felleskjøpet Rogaland Agder** (**FKRA**) ble etablert av bønder i Rogaland som «**Stavanger Amts Landhusholdningsselskab**» i 1899. Virksomheten ble utviklet, og nye lag og områder ble med i samvirkeforetaket som i dag heter Felleskjøpet Rogaland Agder og dekker et område som strekker seg fra Sunnhordland til og med Aust-Agder. FKRAs grunnleggende misjon, §2 i vedtektene er: «...styrkja medlemmene sin økonomi på kort og lang sikt...», altså økt lønnsomhet for bonden.

Felleskjøpet Rogaland Agder produserer og selger kraftfôr, gjødsel og såvarer. Virksomheten har produksjonsanlegg for kraftfôr i Stavanger (Kvalaberg), produksjon på (Lagmannsholmen) ble lagt ned 2012. Det tas imot korn fra lokale produsenter på produksjonsanleggene og ved noen lokale kornmottak. FKRA tok tidlig sin rolle i verdikjeden for mat på alvor. Slagordet «Med mat i tankene» er godt synlig i omgivelsene grunnet bilene med kraftfôr. 

Felleskjøpet Rogaland Agder selger også traktorer og maskiner, innendørsmekanisering for driftsbygninger, butikkvarer og verkstedtjenester både til landbruket og til andre kunder. Butikkene («Bondekompaniet» tidligere «FK butikken») har økende salg til forbrukermarkedet, spesielt innen kjæledyr, hage og diverse småmaskiner. FKRA har i alt 18 butikker, 9 traktorverksteder og ett verksted for innendørsmekanisering lokalisert fra Sunnhordland i nord til Tvedestrand i sør. 

Selskapet er fordelt på ca. 400 årsverk. Hovedkontoret ligger i Hillevåg i Stavanger, mens maskindivisjonen ledes fra Klepp. Virksomheten er medlem av interesseorganisasjonen Norsk Landbrukssamvirke.

Eksterne lenker
---------------

* Hjemmeside

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** Brønnøysundregistrene
 |
**Fellesfondet for råvarer** (engelsk: *Common Fund for Commodities*, CFC) er en internasjonal organisasjon som arbeider for å sikre stabile priser på utvalgte råvarer, særskilt slike som produseres i utviklingsland. Organisasjonen ble etablert i 1989, etter at internasjonal avtale var inngått i 1980. Arbeidet med å etablere fondet fant sted innenfor rammene av UNCTAD og var et ledd i forsøket på å etablere en ny økonomisk verdensordning.

101 land og ni internasjonale organisasjoner er med i organisasjonen. Hovedkontoret for Fellesfondet for råvarer ligger i Amsterdam.

Organisasjonen har status som permanent observatør i FNs hovedforsamling.

Referanser
----------

1. ↑  Munthe-Kaas, Harald: *FN. Ny giv i en endret verden*, 2. reviderte utgave, Oslo: Universitetsforlaget, 1993, s. 116.
2. ↑  «CFC Member States» Arkivert 29. juni 2017 hos Wayback Machine. Fellesfondet for råvarer. Lest 10. juli 2016.
3. ↑  «Intergovernmental Organizations», De forente nasjoner. Lest 10. juli 2016.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** NKC
 |
***Kirchnerius parryi*** er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

Utseende
--------

En middelsstor (hannen 25-40 millimeter), avlang, blankt brunsvart hjortebille. Hannens kjever er store, kraftige og krumme i spissen, det finnes flere morfer med forskjellig kjeveform. Hodet er trapesformet, noe bredere foran enn bak, pannen litt innhult og bredt, U-formet innbuktet foran, med fine skråkjøler bak på sidene. Pronotum er rundet, ganske blankt. Dekkvingene er noe hvelvede og avsmalnende bakover. Hunnen er mer avlang enn hannen, kjevene ikke forstørrede, hodet avrundet sekskantet, ganske blankt i midten, kroppen blankere og mer tydelig punktert enn hos hannen.

Utbredelse
----------

Arten er kjent fra det nordlige India og Bhutan.

Systematisk inndeling
---------------------

Arten blir ofte plassert i slekten *Prosopocoilus*.

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
			* Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
				+ Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
					- Stammen *Cladognathini*
						* Slekten *Kirchnerius* Schenk, 2009
							+ ***Kirchnerius parryi*** (Boileau, 1913)

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen har ingen egenskaper for arter i Wikidata*
* Bilder av arten
**Syrna** (gresk: Σύρνα; italiensk: *Sirna*), tidligere også *Sirina* (gresk: Σειρήνα), er en liten gresk øy på omtrent 8 km², tilhørende øygruppen Dodekanesene i Egeerhavet nær den sørvestlige kysten av Anatolia (Tyrkia). Administrativt tilhører den kommunen Astypalaia i den greske regionen sørlige egeiske øyer. Alternativt navn for øya er Agios Ioannis (gresk: Άγιος Γιάννης).

Beskrivelse
-----------

Det høyeste punktet på øya 322 meter høy. Den er 4 km lang og 2,5 km bred. Den ligger omtrent 35 km sørøst for Astypalaia og 44 km sørvest for Nisyros. Syrna er i dag ubebodd, men det finnes rester av tidligere bygninger på det flatere landområdet mellom to bukter på sørøstlige delen av øya. Der er det også et kapell viet sankt Johannes og et annet viet sankt Georg. Innbyggere på naboøyer benytter øya for å ha tamdyr, drive litt jordbruk og fiske.

Historie
--------

Det er avdekket funn fra minoisk kultur fra midtre bronsealder, og vitner om tidlig bosetning på øya. I havområdene rundt øya er det funnet flere skipsvrak fra den greske klassisk tid og senere bysantinsk tid. I 2000 ble det funnet et skipsvrak fra sen romersk tid, datert til rundt 100-tallet e.Kr. Det ble funnet av Det greske senter for maritim forskning ved hjelp av sonarteknologi.

Den 8. desember 1946 gikk skipet «Athina Rafiah» på grunn ved øya i bukta Agiou Soassin på øyas sørkyst. Det fraktet jødiske flyktninger til Palestina og mer enn 700 overlevende kom seg i land på øya. Den britiske minesveiperen «HMS Providence» som seilte sammen med «HMS Chevron», «HHMS Themistocles» and «HHMS Aegean» greide å redde de overlevende.

Natur
-----

Som mange greske øyer er den noe gold, dekket av fønikiske einer *(Juniperus phoenicea)* og lavtvoksende buskvekster som garriga.

Øya er et viktig område for hekkende trekkfugler; sjøfugler og rovfulger, blant annet gulnebblire, levantlire *(Puffinus yelkouan)* og eleonorafalk. Syrna er en del av EUs Natura 2000-område.

Se også
-------

* Syrna (Hellas), gresk landsby i Trikolonoi, Arkadia

Referanser
----------

1. ↑   Nisida Syrna - Island near Astypalaia, Dodekanisos, Greece[*død lenke*]
2. ↑   «Cooperation of the Hellenic Centre of Marine Research (HCMR) – with the Department of Underwater Antiquities Cooperation of the Hellenic Centre of Marine Research (HCMR) – with the Department of Underwater Antiquities (EEA)», Hellenic Centre of Marine Research.
3. ↑   «HMS Providence, 2nd Minesweeping Flotilla» Arkivert 2. november 2009 hos Wayback Machine. Britains-smallwars.com.
4. ↑   Natura 2000-område GR4220011 Arkivert 26. august 2014 hos Wayback Machine. gresk
5. ↑   «GR165 Sirna island and nearby islets», Hellenic Ornithological Society.
6. ↑   Important Bird Area site list: GR 165, engelsk

Eksterne lenker
---------------

* Informasjon fra greske reisenettsted, engelsk
* Astypalea to Samos via Syrna, kart og bilder

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** BNF **·** BNF (data) **·** GeoNames
 |
***Nanocthispa*** er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae). Både larvene og de voksne (imago) er planteetere.

Utseende
--------

En ganske liten (ca. 3 millimeter), avlang, halvblank, svart bladbille med litt grønnlig metallglans. Antennene består av 7 ledd og er omtrent så lange som hode + pronotum, noe klubbeformede. Hodet er bredere enn langt. Pronotum er tønneformet, fint punktert. Dekkvingene er nesten jevnbrede (ganske lite utvidet bakover) og har 8 punktstriper (i den midtre delen parvise) og tre lave, opphøyde lengderibber.

Levevis
-------

Både larver og voksne lever på planter og eter fra dem. Disse artene holder seg gjerne til én eller noen få vertsarter, larvene minerer i bladene til de samme plantene som de voksne gnager på. Artens vertsplamte er ukjent.

Utbredelse
----------

Arten er bare kjent fra Argentina.

Systematisk inndeling
---------------------

Hispinae inkluderer noen ganger gruppen (underfamilien) skjoldbiller, da som stammen Cassidini, i denne oversikten er den holdt utenfor, og plassert inn i som søstergruppen skjoldbiller. Andre klassifikasjoner plasserer denne gruppen (som Hispini) som en undergruppe av skjoldbillene. Noen ganger blir noen asiatiske slekter også plassert i Chalepini.

**Treliste**
* orden **biller** (Coleoptera)
	+ underorden **Polyphaga**
		- overfamilie **Chrysomeloidea** Latreille, 1802 (=Phytophaga)
			* familien bladbiller (Chrysomelidae Latreille, 1802)
				+ underfamilien skjoldbiller, Cassidinae
					- stamme **Chalepini** Weise, 1910
						* slekten ***Nanocthispa*** Monrós & Viana, 1947
							+ *Nanocthispa atra* (Weise, 1922)

Litteratur
----------

* *Nanocthispa* på ITIS
* Hispines of the World - *Nanocthispa*

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Nanocthispa* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Nanocthispa* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Nanocthispa* hos ITIS Rediger på Wikidata
* (en) Chalepini – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
FoldiMate prototype
**FoldiMate** var et amerikansk selskap som utviklet en klesbrettemaskin. Brukeren mater ett og ett klesplagg i toppen, og kan hente ferdigbrettede klær i bunnen.

Selskapet ble grunnlagt i 2012, og hadde som mål om at deres klesbrettemaskin skulle komme på markedet innen utgangen av 2019. I juli 2021 avsluttet selskapet sine virksomheter.

Historie
--------

Israeleren Gal Rozov syntes det var kjedelig å brette klær, og i 2010 sluttet han i sin jobb som programvareutvikler og grunnla FoldiMate. Han brukte to år på å utvikle en klesbrettemaskin.

I 2012 flyttet Rozov til USA for å arbeide sammen med robotutviklere i Silicon Valley. I 2013 fikk han patent på teknologien.

Etter noen innledende runder med investeringer ble den første prototypen produsert i 2016. Den ble presentert på CES 2017, og genererte mye interesse. På CES 2018 ble det vist frem en oppdatert prototype.

I januar 2018 uttrykte BSH Hausgeräte interesse for et samarbeid med FoldiMate.

Teknisk
-------

Størrelsen er litt større enn en vanlig vaskemaskin. Ifølge utviklerne skal maskinen klare å brette en full vask på under 4 minutter.

Maskinen er avhengig av noe manuelt arbeid ved at brukeren må mate ett og ett klesplaggene inn i maskinen, typisk etter å ha hentet disse fra en tørketrommel eller tørkestativ. Maskinen har så en rekke hjul og armer som trekker klesplagget inn i maskinen, strekker det, og så bretter det. De brettede klærne plasseres så i en stabel i bunnen av maskinen.

Den kan brette klær på størrelse med skjorter, topper, bukser og kjoler, men ikke små klær som undertøy eller store tekstiler som sengetøy.

Tidlige versjoner hadde teknologi for å unngå rynker på stoffet samt duftfunksjoner, men maskinen ble redesignet og forenklet med sikte på å klargjøre produktet for markedet ved utgangen av 2019.

Se også
-------

* Hvitevarer
* Laundroid, en annen klesbrettemaskin
* Smarthus

Referanser
----------

1. ↑  Robot That Can Fold Your Laundry In Less Than Three Minutes
2. ↑  The robot that can fold your laundry in less than three minutes
3. ↑  It's 2018 and robots still won't do our laundry, Popular Science
4. ↑  The 9 weirdest gadgets Time.com
5. ↑  It's the new year and you're getting laundry folding robots because the 1960s thought of everything
6. ↑  Laundry folding machine neatly stacks full wash in 4 minutes, Business Insider
7. ↑  The $800 laundry-folding robot for those who don't have a housekeeper, ExtremeTech
8. ↑  Sick of folding clothes? This machine does it for you
9. ↑  Garun, Natt. «There are many reasons not to buy this laundry folding machine, but you only need one». The Next Web.
10. ↑  Titcomb, James. «This £600 laundry robot will fold your clothes in seconds». The Telegraph.
11. ↑  Sick of folding clothes? This machine does it for you
12. ↑  «Helpful for Homes». Arkivert fra originalen 19. mars 2020. Besøkt 28. august 2021.
**Ulriken Opp** er et motbakkeløp som har vært arrangert siste helgen i mai måned siden 2007. Arrangører er BFG Fana, Idrettslaget Bjarg, Idrettslaget Gneist, Fana Idrettslag og Sportsklubben Baune.

Løpet har en konkurranseklasse som har fellesstart ved Store Lungegårdsvann i Bergen sentrum, og en trimklasse med fellesstart ved Montana på ca. 200 meters høyde. Målgang er ved ulriksmasten på toppen av Ulriken som har en høyde på 605 moh.

Vinnere av Ulriken opp
----------------------

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **År** | **Vinner, herreklasse** | **Tid** |  | **Vinner, dameklasse** | **Tid** |
| 2010 | Asbjørn Berland | 23:58 |  | Tuva Toftdahl | 28:12 |
| 2009 | Øystein Sylta | 23:46 |  | Kjersti Karoline Danielsen | 27:22 |
| 2008 | Jon Tvedt | 22:40 |  | Helene Pemmer | 29:20 |
| 2007 | Jon Tvedt | 13:23 \* |  | Kirsten Melkevik Otterbu | 15:34 \* |

\* I 2007 var startsted for konkurranseklassen ved Montana.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* Bergen byleksikon på nett, om Ulriken opp

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Bergen byleksikon
 |
***Begynnelsen på en historie*** er en norsk halvbiografisk drama- og familiefilm fra 1988 regissert av Margarete Robsahm. Hovedrollene spilles av Linda Pedersen, Wenche Foss, Linn Stokke, Frode Rasmussen og Liv Thorsen.

Handling
--------

Handlingen utspiller seg i slutten av 1940-årene. Syv år gamle Marin bor på en vakker sørlandsøy sammen med moren sin og to brødre. Den lille familien har problemer for faren er i fengsel for angivervirksomhet under krigen, og snart må Marin flytte for å begynne på skolen. Vissheten om dette ligger som en skygge over Marins sommer. Marin er en enslig sjel, og filmen skildrer hennes sterke tilhørighet til naturen. Hun opplever de voksnes verden som falsk. De voksne straffer henne ved å minne om farens svik, og samtidig blir hennes forsøk på å få vite hva som virkelig har skjedd med faren avvist og fortiet. Hennes eneste støttepunkt er tante Ally, en vimsete og velmenende person med skrekk for tordenvær. 

Filmen handler om hennes siste sommer før hun skal flytte til internatskolen.

Om filmen
---------

Innholdsmessig går det tråder tilbake til regissørens egen barndom, og selv om filmen ikke er selvbiografisk, legger hun ikke skjul på egne opplevelse i stor grad utgjør utgangspunktet for den historien filmen beretter.

Dette var Margarete Robsahms debut som manusforfatter og spillefilmregissør.

I rollene
---------

* Linda Pedersen … Marin
* Wenche Foss … Tante Ally
* Linn Stokke … Marins mor
* Frode Rasmussen … Presten
* Liv Thorsen … Tante Ragnhild
* Jan Frode Lunde … Lillebror
* Morten Løge … Storebror
* Jan Aagre … Onkel Thorstein
* Gretelill Henden … Barnepiken
* Christian Steinsland … Bjørn
* Ove Birkeli Pettersen … Vennen

Referanser
----------

1. ↑  «Min far var angiver». NRK. 2007. Besøkt 30. juli 2008.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Begynnelsen på en historie* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Begynnelsen på en historie* i Nasjonalbibliotekets filmografi Rediger på Wikidata

* (no) *Begynnelsen på en historie* hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (nl) *Begynnelsen på en historie* på MovieMeter Rediger på Wikidata
***Vestfold Blad*** var en redaksjonell gratisavis som ble fulldistribuert hver uke til husstander i Vestfold fra mai 2010 til mars 2014. På det meste mottok 92 600 husstander avisa. Som ledd i sparetiltak ble opplaget redusert til 77 000 høsten 2013, og distribusjonen begrenset til kommunene Horten, Tønsberg, Nøtterøy, Stokke, Sandefjord og Larvik. Redaksjonen arbeidet etter Vær Varsom- og Tekstreklameplakatens regler for god presseskikk. Avisen var medlem av MBL helt fra starten i 2010. 

Vestfold Blad hadde i 2013 10 ansatte. Papirversjonen hadde over 130 000 lesere hver uke, ifølge leserundersøkelsen gjennomført av media- og analysebyrået SMI Vestfold AS i 2010. 

Vestfold Blad hadde egen nettavis hvor også papiravisen kunne leses i pdf-format.

Avisen var fram til 1. juli 2013 eid av Samfunnsforlaget AS som igjen var eid av Adjuvante AS (10%), Kalabra AS (10%), og Tritoria Investments Ltd (80%).

Etter 1. juli 2013 ble Vestfold Blad AS opprettet som nytt eierselskap av avisen. Aksjemajoriteten var fordelt mellom Samfunnsforlaget AS og Per Gunnar Rymer.

I mars 2014 ble avisen kjøpt av Lundquist Media, og den byttet navn til Byavisa Sandefjord. Opplag og område for distribusjon ble kraftig redusert.

Ledelse
-------

* Daglig leder: Runar Sunneklep Lia
* Ansvarlig redaktør: Marianne Henriksen

Innhold
-------

Avisen hadde hver uke faste sider innenfor disse temaene:

* Samfunn & kultur (med ukentlig guide for fylkets kulturliv)
* Næring
* Motor

Historie
--------

* Avisen ble etablert 1. mai 2010
* Kjøpte opp *Båtavisa* i desember 2010
* Avisen ble solgt og byttet navn til Byavisa Sandefjord i mars 2014

Referanser
----------

1. ↑  «Vestfold Blad». *issuu.com*. Besøkt 20. november 2022.
2. ↑  Aksjonæroversikt Arkivert 2013-12-03, hos Wayback Machine. på proff.no Besøkt 7. august 2012.
3. ↑  «Vestfold Blad blir Byavisa Sandefjord». *Østlands-Posten*. 4. mars 2014.

Eksterne lenker
---------------

* Vestfold Blads nettavis