recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Bjørn Myhre** (født 18. juli 1938 i Time, død 28. september 2015 i Levanger) var en norsk arkeolog.

Som arkeologistudent oppdaget Myhre i 1958/1959 helleristningene på Aubeberget i Stavanger.

Bjørn Myhre var elev ved Kongsgård skole i Stavanger.Han tok magistergraden i 1964 ved Universitetet i Bergen, med avhandlingen *Jernalderens bosetningsutvikling i Høyland fjellbygd*. Han var deretter konservator ved Stavanger museum 1965–68. I 1968 ble han ansatt som førstekonservator ved Historisk museum i Bergen. Han var professor i arkeologi ved Universitetet i Oslo 1985–93, direktør ved Arkeologisk museum i Stavanger 1993–98, og han var tilknyttet museet i Stavanger som seniorforsker fram til 2011. Myhre var sentral i opprettelsen av tidsskriftet Norwegian Archaeological Review i 1968, og i en årrekke var han sjefredaktør i tidsskriftet.

Gjennom flere sentrale verker var Myhre en av de viktigste pådriverne for utformingen av nyere norsk arkeologi.[] Således var magistergradsavhandlingen en radikal fornyer av bosetningsforskningen. I bind 1 av Cappelens Norgeshistorie fra 1976 (skrevet sammen med Bente Magnus) kom en av de til da viktigste sammenfatninger av fagets status. Hans nytolkninger av Borrehaugene var begynnelsen på en rekke arbeider om kulturminnene som uttrykk for maktstrukturer i landskapet.

Myhre var gift med arkeologen Lise Nordenborg. Han var bror til Eldar Myhre og onkel til Aslak Sira Myhre.

Verker
------

* *Jernalderens bosetningshistorie i Høyland fjellbygd* (1972)
* Bente Magnus, Bjørn Myhre (1976). Knut Mykland, red. *Norges historie*. I. Forhistorien. Fra jegergrupper til høvdingsamfunn. Cappelen. ISBN 82-02034-51-5.
* *Gårdsanlegget på Ullandhaug. Gårdshus i jernalder og tidlig middelalder i Sørvest-Norge* (1980)
* Bjørn Myhre (1981). *Sola og Madla i førhistorisk tid*. Arkeologisk museum i Stavanger. ISBN 82-90215-36-3.
* Arne Emil Christensen, Anne Stine Ingstad, Bjørn Myhre (1992). *Osebergdronningens grav*. Schibsted. ISBN 82-51614-23-6. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)
* *Norges landbrukshistorie* (bd. 1, med Ingvild Øye, 2002)

Referanser
----------

1. ↑  *Stavanger museum årbok 1959*. Stavanger museum. 1959. s. 3ff.
2. ↑  Stavanger Aftenblad: "Bjørn Myhre er død",10. oktober 2015 s.55.

Eksterne lenker
---------------

* Biografi i Store norske leksikon

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Nationalencyklopedin **·** BIBSYS **·** Geni **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
**Nicolai Højgaard** (født 12. mars 2001) er en dansk golfspiller, som representerer Gyttegård Golf Klub.

Idrettskarriere
---------------

Højgaard kom på fjerdeplass i Danish International Amateur Championship 2017. I det danske mesterskapet i golf (DM slagspil) i 2018 kom han på niendeplass. Han kom på femteplass i Copa Baleares, sjetteplass i Junior Orange Bowl International og sjetteplass også i Portuguese Internacional Amateur Championship i 2017. 

Han deltok i European Nations Cup i Spania, og kom der på 12.-plass. Han kom på andreplass totalt i Toyota Junior World Cup 2018 i Japan, bak sin tvillingbror Rasmus Højgaard. Han vant EM i golf for amatører 2018, ett slag foran Robin Dawson, og han deltok på Danmarks lag som fikk bronse i Lag-EM i golf for amatører 2018.

Han representerte Danmark under Sommer-OL for ungdom 2018, og kom der på niendeplass.

Referanser
----------

1. ↑  2018 Toyota Junior Golf World Cup - *Final Round* Arkivert 19. januar 2019 hos Wayback Machine. besøkt 18. januar 2019.
2. ↑  EGA - *Finland win the European Amateur Team Championship*, besøkt 18. januar 2019.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Nicolai Højgaard – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Nicolai Højgaard – PGA-touren Rediger på Wikidata

* (en) Nicolai Højgaard – Europatouren Rediger på Wikidata

* (en) Nicolai Højgaard – Verdensrankingen Rediger på Wikidata
* (en) Profil hos World Amateur Golf Ranking
* (en) Profil hos European Golf Rankings
* (en) Profil hos Sommer-OL for ungdom 2018 Arkivert 19. januar 2019 hos Wayback Machine.
**Giovanni Costanzio Caracciolo** (født 19. desember 1715 i Napoli i Italia, død 22. september eller 22. desember 1780 i Roma) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var tilknyttet den romerske kurie.

Han ble kreert til kardinal i september 1759 av pave Klemens XIII som lekmann, men ble senere diakonviet.

Han deltok ved konklavet 1769 som valgte pave IKlemens XIV, og ved konklavet 1774–1775 som valgte pave Pius VI.

De andre kardinaler i samme slekt var Marino Ascanio Caracciolo (kreert 1535), Innico Caracciolo den eldre (1666), Innico Caracciolo den yngre (1715), Niccolò Caracciolo (1715), Diego Innico Caracciolo (1800), og Filippo Giudice Caracciolo (1833).

Referanser
----------

1. ↑   Catholic-Hierarchy.org, katolsk hierarki ID caracgc, www.catholic-hierarchy.org, besøkt 26. juni 2020[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   webdept.fiu.edu[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Catholic-Hierarchy **·** Deutsche Biographie **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** ISNI
 |
**Burgula Ramakrishna Rao** (født 13. mars 1899 i Padakallu i Kalwakurthi i distriktet Mahabubnagar, død 14. september 1967) var en indisk politiker for Hyderabad State Congress og Kongresspartiet. Han var den første og siste valgte førsteminister i delstaten Hyderabad, guvernør i Kerala og Uttar Pradesh, samt medlem av Rajya Sabha.

Bakgrunn
--------

Han fikk utdannelse Fergusson College i Pune og studerte juss ved University of Bombay, der han gikk ut i 1923. Han arbeidet deretter som advokat i Hyderabad, som da var en fyrstestat.

Politisk engasjement i staten Hyderabad
---------------------------------------

Rao ble på 1920-tallet med i Andrha Jana Sangh, en kulturell og sosial organisasjon for staten Hyderabads telugutalende befolkning. På 1930-tallet ble hans engasjement mer politisk. Han gikk i 1933 med i Nizam's Subjects' League, også kalt Mulki League, en organisasjon som forente hydarabadiske hinduer og muslimer i opposisjon mot innflyttere fra andre deler av India. I 1938 ble Rao en av grunnleggerne av Hyderabad State Congress (HSC), der hovedsakelig hinduer var med. HSC ble forbudt av myndighetene. Rao ble flere ganger fengslet for sin opposisjon mot nizamens styre.

HSC ble tillatt i 1946, fortsatte sin kritikk av nizamens styre og kjempet for at Hyderabad skulle forenes med et selvstendig India. Rao tilhørte partiets moderate fløy.

Delstatspolitiker
-----------------

Etter at India innlemmet staten Hyderabad med militærmakt i 1948, ble Rao i 1950 utpekt til finans- og utdanningsminister i den første sivile regjeringen under ledelse av M. K. Vellodi.

Etter det første delstatsvalget i 1951 ble han i 1952 førsteminister i delstatsregjeringen. Blant de fremste sakene hans var jordreform og dannelsen av delstaten Andhra Pradesh, som i 1956 forente Telangana med andre telugutalende områder i én territoriell enhet.

Guvernør og rikspolitiker
-------------------------

Rao var fra 1956 til 1960 guvernør i Kerala og fra 1960 til 1962 guvernør i Uttar Pradesh. Rao ble så valgt til overhuset i Indias parlament, Rajya Sabha, der han satt fra 1962 til 1966.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5 6  Burgula: statesman and versatile administrator Arkivert 11. januar 2012 hos Wayback Machine. *The Hindu*, 11. mars 2003.
2. ↑  Lucien D. Benichou: *From Autocracy to Integration: Political Developments in Hyderabad State (1938–1948)*, Hyderabad: Orient Longman, 2000, s. 36.
3. ↑  Benichou, s. 40.
4. ↑  Benichou, s. 56.
5. ↑  Benichou, s. 177.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |
*Se også faren, Nikolaj Nissen*

**Nicolai Nissen** (født 1664, død 26. februar 1717) var en dansk embedsmann og godseier, og krigskommissær i Jylland fra 1711.

Han var sønn av krigskommissær, landsdommer og godseier Nikolaj Nissen, og arvet farens to gods Lerbæk og Rugballegaard. I 1695 skjøtet han Lerbæk over til broren, krigskommissær og etatsråd Herman Lorentz von Nissen, som ble adlet i 1710. Han bosatte seg deretter på nabogodset Rugballegaard.

I 1684 ble han kapitelsfogd i domkirkefogderiet Grødersby. Han ble utnevnt til kanselliråd i 1705. Under den store nordiske krig var han 1709–1710 krigskommissær for den danske armé i Skåne under forsøket på å gjenerobre landsdelen fra Sverige. I 1711 ble han krigskommissær for Jylland, et embede hans far hadde hatt tidligere.

Nicolai Nissen var gift med Elisabeth Sophie Høeg (Banner-Høeg) (1669–1739), datter av Gregers Ulfstand Høeg til Vang Hovedgård og Birgitte («Birthe») Kaas, og barnebarn av krigshelten og lensherre over Lister Jørgen Kaas. De hadde 19 barn, men 11 døde som småbarn. Av deres barn var sønnen Nicolai von Nissen (1692–1772) infanterikaptein i Norge, Christian Ditlev Nissen (1701–1775) var kanselliråd, Gregers Høeg Nissen (1709–1773) var guvernør i den danske kolonien St. Croix i Det karibiske hav og Lorenz Nissen (1713–1765) var plantasjeeier på St. Croix, før han flyttet hjem til Danmark og ble brygger i København. Nicolai Nissens eldste sønn Nicolai von Nissen hadde én datter, Andrea Jaspara Nissen, som var gift med sorenskriver i Øvre Telemark Hans Paus. En lang rekke av deres etterkommere fra 1751 frem til vår tid er oppkalt med navnet Nicolai Nissen, bl.a. kirurg Nikolai Nissen Paus og grosserer Nicolay Nissen Paus.

Litteratur
----------

* Harald Nissen og Gunnar Brun Nissen, *Slekten Nissen fra Bov sogn i Sønderjylland*, Trondheim, 1978, s. 26–27.
**Mona Darkfeather** (født **Josephine Mona Workman** 13. januar 1882 i Boyle Heights i Los Angeles i California, død 3. september 1977 i Los Angeles i California) var en amerikansk stumfilmskuespiller som mange seere trodde var av indiansk avstamning.

Til tross for det indiansk-klingende navnet «Mona Darkfeather» var hun døpt «Josephine Mona Workman». Hun ble født i Los Angeles i California, og var av engelsk og spansk-chilensk avstamning, og derfor slettes ikke indiansk. Hun kom inn i filmbransjen da hun svarte på en annonse fra filmstudioet Bison Motion Pictures i den lokale avisen. Studioet var på jakt etter en som hadde et indiansk utseende, og i tillegg kunne ri og gjøre forskjellige stunt.

Selv om Workman ikke hadde noen som helst erfaring som skuespiller hadde hun den fremtoning som regissøren Thomas Harper Ince ønsket. Hun skaffet seg også etterhvert de nødvendige rideferdighetene, som hun helt manglet da hun ble ansatt. Med artistnavnet Mona Darkfeather fikk hun den ledende rollen som indianerpike ved navn «Owanee» i filmen *Owanee’s Great Love* i 1911.

Mona ble snart berømt som «prinsesse Darkfeather», og kjent for å hoppe på sin ponni «Comanche» og ri avgårde uten sal. Tilsynelatende troskyldig fortalte hun journalistene at hun var en indianerprinsesse, var blitt gjort til blodsmedlem av indianerstammen «Svartefotene» (Blackfoot Nation), og fått tittelen prinsesse av høvding Big Thunder. Så vellykket var promoteringen av henne som indianerprinsesse at hun fortsatt i våre dager blir referert til som «en skuespiller av indiansk opprinnelse».

Selv om Monas filmkarriere bare varte i seks år deltok hun i 86 filmer; western og melodramaer hvor hun spilte enten indianer eller en spansk kvinne. Som Darkfeather gjorde hun filmer for Selig Polyscope Company, og under regissør George Melford ved Kalem Studios før hun gikk over til Universal Studios i 1914. Der lagde hun flere filmer for regissør Frank Montgomery. De to innledet en romanse som endte i et ekteskap. Hun ble skilt fra Montgomery i 1928, og gift med skuespiller Artie Ortego, før hun igjen ble gift med Montgomery i 1937.

Referanser
----------

1. 1 2   Find a Grave, Find a Grave 9034906, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Mona Darkfeather på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni **·** VIAF
 |
**Government Buildings** er en regjeringsbygning i det sentrale Dublin i Irland, hvor flere sentrale regjeringskontorer i den irske regjeringen holder til. Bygningen er en stor edwardiansk bygning som ligger på Merrion Street. Blant de viktigste statsfunksjonene som har tilhold her, er Departement of the Taoiseach, Rådskammeret, Kammeradvokaten og Finansministeriet. Den del av bygningen som tidligere var det kongelige vitenskapsakademi i Dublin, har siden 1922 huset setet for den irske regjering.

Bygningen som skulle bli Irlands regjeringsbygning, var den siste store offentlige bygningen som ble bygget i Irland under britisk styre. Grunnstenen til bygningen ble lagt av kong Edvard VII i 1904. Mange av de georgianske hus som lå på stedet, ble revet for å gjøre plass til den nye bygningen. Arkitekt på bygningen var Aston Webb, som senere skulle bli berømt for å tegne den nye fasaden på Buckingham Palace i London. Bygningen var endelig ferdig til innvielse av kong Georg V i 1911. Det er mulig at den opprinnelige intensjonen var til bruk for det kongelige vitenskapsakademi, men det gikk ikke lang tid før den engelske lederen fra sin posisjon på Dublin Slott fattet interesse for bygningen. Den ble valgt som lokalitet for det første møtet i det sydirske parlamentet, som ble skapt under Irlands regjeringslov i 1920 og ble holdt i juni 1921. Den planlagte offisielle åpningen av parlamentet ble en fiasko, da kun de fire unionistiske parlamentmedlemmene samt et par senatsmedlemmer dukket opp, mens resten boikottet åpningen. De sydirske kamrene ble suspendert på ubestemt tid.
* *Burgundy er også det engelske navnet for det franske området Bourgogne*

**Burgundy** (etablert 12. juni 2009 som *Burgundy AB*) er en regulert og autorisert markedsplass i regi av Oslo Børs, som opererer et regulert marked og en multilateral handelsfasilitet (MHF), med fokus på det nordiske markedet. Burgundy tilbyr handel i mer enn 1 000 svenske, norske, finske og danske børsnoterte verdipapirer, samt notering og handel av warrants, sertifikater, ETF-er og strukturerte produkter.

Historie
--------

Burgundy var opprinnelig eid av 14 nordiske banker og meglerhus:

 

|  |  |
| --- | --- |
| * Avanza
* Carnegie Investment Bank
* Evli Bank
* Svenska Handelsbanken
* Kaupthing Sverige
* Neonet
* Nordnet

  | * SEB
* Swedbank
* Öhman
* Danske Bank
* DnB NOR
* Nordea
* HQ Bank

  |

Målet var at Burgundy ved utgangen av 2010 skulle ha opnådd en markedsandel på 25% av den nordiske aksjehandelen. I september 2011 utgjorde andelen ca. 3% av volumet til OMX.

16. oktober 2012 ingikk Oslo Børs en avtale om å overta samtlige aksjer i selskapet. Aksjene ble overtatt 24. januar 2013, og en uke senere ble det vedtatt å fusjonere de to selskapene, med Oslo Børs som det overtagende selskap i fusjonen. Burgundy ble med det en markedsplass under Oslo Børs, slik som Oslo Axess.

Referanser
----------

1. ↑  Ukestatistikk offentliggjort av Burgundy[*død lenke*] *Pirab.se*
2. ↑  Oslo Børs kjøper svensk børs *E24.no*
3. ↑  Oslo Børs og Burgundy fusjonerer Arkivert 8. januar 2014 hos Wayback Machine. *OsloBørsVPS.no*

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
**Ivar Prydz Gladhaug** (født 17. juli 1953 i Hamar) er en norsk kirurg og professor i medisin ved Universitetet i Oslo. Han var instituttleder ved Institutt for klinisk medisin Universitetet i Oslo i perioden 1. januar 2011 til 31. desember 2018. Han er dekan ved Det medisinske fakultet ved Universitetet i Oslo for perioden 1. januar 2019 til 31. desember 2022.

Han ble cand.med. i 1982 og dr.med. i 1990 ved Universitetet i Oslo, spesialist i generell kirurgi i 1996 og i gastroenterologisk kirurgi i 1999. Han ble ansatt som overlege i gastroenterologisk kirurgi ved Rikshospitalet i 2000, ble førsteamanuensis ved Universitetet i Oslo i 2004 og professor i kirurgi i hovedstilling i 2009. Hans faglige arbeid er hovedsakelig innen kreftforskning og kreftkirurgi, spesielt i lever, galleveier og bukspyttkjertel.

Referanser
----------

1. ↑  Ivar Prydz Gladhaug, UiO
2. ↑  «Gladhaug, Ivar Prydz». *Norges leger*. 2. Oslo: Den norske lægeforening. 1996. s. 291. ISBN 8290921411.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
Ruinene av Burg Frauenstein
Ruinene av **Burg Frauenstein** befinner seg på et 680 meter høyt fjell av granitt langs ryggen av Osterzgebirge ved byen Frauenstein i Landkreis Mittelsachsen i Fristaten Sachsen.

Den eldste skriftlige kilde om borgen er fra 1272. Den forteller at borgen ble bygd i 1200 som en grensefestning mellom Markgrevskapet Meißen og Böhmen. Den tjente til å beskytte handelsrutene og driften av sølvgruvene i området. Den opprinnelige kjerneborgen var kun 30 x 15 m og omfattet et boligtårn.

I de påfølgende årene ble det bygd et nytt boligtårn som var koblet til det eksisterende tårnet. På slutten av 1200-tallet ble palasset utvidet med et borgkapell. Byggingen av den store ringmuren fulgte i første halvdel av 1300-tallet. I 1329 ble borgen og dens herskapsrettigheter pantsatt av markgreven av Meißen til borggrevene.

Kommunen Frauenstein fikk bystatus i 1411. I 1438 ble borgen betydelig skadd under en beleiring av soldater fra huset Wettin. Etter dette fulgte en strid hvor markgrevene av Meißen kjempet om eiendomsretten etter borggrevene. Striden begynte med at slekten Meinhering døde ut i 1426, og at *Vögte* ble overtatt av huset Plauen. I 1473 ble adelsslekten von Schönberg i dette huset tildelt borgens eiendomsrett. Denne lot bygge i årene 1585–1588 et palass tegnet av kurfyrstens arkitekt Hans Irmisch. Etter ferdigstillelsen av slottet, forble borgen ubebodd. I 1615 ble det likevel foretatt en fornyelse av borgkapellet.

Den siste Schönberg fra Frauenstein solgte i 1647 alle sine eiendommer til kurfyrste Johann Georg I av Sachsen. Han omdannet først borgen til et juridisk sete (*Gerichtsamt*), senere til et skogskontor (*Forstrentamt*) og deretter til en første instans domstol i form av en Amtsgericht.

I 1728 ble store deler av byen Frauenstein ødelagt av brann, og borgen såvel som slottet ble sterkt rammet. Ettersom borgen, i motsetning til slottet ikke tjente noen nytte, ga man opp videre gjenoppbygginger.

Boligtårnet «Dicker Merten» fra 1200-tallet og den 1,50 meter tykke ringmuren har blitt bevart til våre dager. Andre bevarte fasiliteter er kjelleren, kjøkkenet, borgkapellet, fengselet, to finstuer og en rekke hvelv. Restaureringsarbeider av ruinene fant sted i 1968, 1990 og 1992.

I 2007 ble det grunnlagt et interessefellesskap som har påtatt seg oppgaven å gjøre borgen tilgjengelig for almenheten og å hindre oppkjøp av private. Ut fra dette interessefellesskap ble *Förderverein Burg Frauenstein e.V.* grunnlagt i 2009.

Billedgalleri
-------------

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*

Eksterne lenker
---------------

* Interesseforeningen Förderverein Burg Frauenstein e.V.

Portal: Tyskland
**Burgenland** er den østligste delstaten i Østerrike.
Den grenser til Slovakia (Bratislavský kraj), Ungarn (Győr-Moson-Sopron og Vas) og Slovenia, foruten til nabodelstatene Niederösterreich og Steiermark.

Geografi
--------

I den nordlige delen av det forholdsvis flate Burgenland ligger Neusiedler See, en stor såkalt steppesjø, som er forholdsvis grunn, omgitt av et brett sivbelte, og med en unik fauna.

Den sørlige delen er mer bakkete.

Administrativ inndeling
-----------------------

Burgenland består av 171 kommuner (*Gemeinden*) i sju distrikter (*Bezirke*), som er oppkalt etter distriktenes forvaltningssted, og to bydistrikter (*Statutarstädte*):

* Eisenstadt (bydistrikt)
* Eisenstadt-Umgebung
* Güssing
* Jennersdorf
* Mattersburg
* Neusiedl am See
* Oberpullendorf
* Oberwart
* Rust (bydistrikt)

Historie
--------

Til tross for sin overveiende tyskspråklige befolkning var Burgenland siden 1647 tillagt den ungarske delen av Østerrike-Ungarn. Området har vært tyskspråklig helt siden den tyske koloniseringen på 1300-tallet, og hørte administrativt til den transleitanske riksdelen av Østerrike-Ungarn, det vil si lå under den ungarske delen av dobbeltmonarkiet. Ettersom begge riker var under felles styre, hadde det dengang ingen praktisk betydning for innbyggerne.[]

Etter oppløsningen av Østerrike-Ungarn etter den første verdenskrig ble området i henhold til Saint-Germain-traktaten tilstått Østerrike, mens den da språklig blandete byen Ödenburg (ungarsk *Sopron*), som hadde vært en naturlig hovedstad, tilfalt etter en i manges syn "rigget" folkeavstemning[], Ungarn. Derved forble byen Sopron i Ungarn mens dens omland tilfalt Østerrike og den mindre byen Eisenstadt ble den nye delstatens hovedstad.

Navnet (Burgenland = «borgenes land») refererer til de fire ungarske distriktene som bidro med arealer til Burgenland:[] Ödenburg, Eisenburg (ungarsk: *Vasvár*), Wieselburg (*Moson*) og Pressburg (*Poszoni*, i dag hovedstaden i Slovakia: *Bratislava*). Ingen av de navngivende byene ligger imidlertid i dagens Burgenland.

Eksterne lenker
---------------

* (de) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Burgenland – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Burgenland – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

  


| * v
* d
* r
Østerrikes delstater |
| --- |
|  Burgenland •  Kärnten •  Niederösterreich •  Oberösterreich •  Salzburg •  Steiermark •  Tirol •  Vorarlberg •  Wien | Østerrikes flagg |
| ISO 3166-2:AT |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Österreichisches Musiklexikon **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** BNE **·** CiNii **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
**Govan Archibald Mvuyelwa Mbeki** (født 9. juli 1910 Nqamakwe i Transkei, død 30. august 2001 i Port Elizabeth) var en sørafrikansk politiker, og far til den tidligere presidenten i Sør-Afrika Thabo Mbeki. Han var gift med Epainette Mbeki.

Liv og virke
------------

Mbeki ble født i Mpukane ved Nqamakwe i Transkei i Eastern Cape provinsen, og var av Xhosafolket. Han ble navngitt etter en av de mest innflytelsesrike misjonærer og skoleleder i Eastern Cape provinsen, doktor William Govan. Han var mannen som tok med seg Tiyo Soga til Skottland, og sørget for hans utdannelse der. Govan Mbeki tok sin bachelorgrad i politikk og psykologi ved Fort Hare University i 1936. Han tok også lærerutdannelse.

I 1954 ble han med i redaktørgruppen i avisen New Age, som var den eneste avisen som tjente frihetsbevegelsen til afrikanere i Sør-Afrika. Mbeki var en aktiv skribent i avisen, som justisminister John Vorster forbød i november 1962. 

Mbeki meldte seg inn i African National Congress (ANC) i 1935, steg i gradene og ble formann der i 1956. Han ledet også det sørafrikanske kommunistpartiet (South African Communist Party). Han ble arrestert i 1963, og ble tiltalt sammen med åtte andre ANC-ledere i den kjente Rivoniarettssaken. Han ble sammen med Nelson Mandela, Walter Sisulu og de andre dømt for terrorisme og landsforræderi, og fengslet på livstid. Han sonet fra 1964 til 1987, og mesteparten av tiden på Robben Island. 

Den 26. juni 1980 ble den annonsert at Mbeki skulle tildeles Isitwalandwemedaljen, den høyeste utmerkelsen i ANC. Mbeki kunne ikke møte i mottakelsen da han satt i fengsel på Robben Island. 

Govan Mbeki ble løslatt etter 24 år i fengsel, og var en fri mann den 5. november 1987. Han ble valgt til det første senatet i Sør-Afrika etter apartheid i 1994, og satt også i det nasjonale konsulatet for provinsene fra 1997 til 1999.

Han mest kjente bok, «South Africa: The Peasants’ Revolt», skal ha vært skrevet på toalettpapir mens Mbeki satt i fengsel. Papiret ble smuglet ut og sendt til England. Boken ble utgitt i 1964.

Ettermæle
---------

Glasgow Caledonian University navngav i 2001 sin helsebygning, The Govan Mbeki Health Building, til ære for Mbeki. Thabo Mbeki var til stede under åpningen.

I 2006 ble Mbekis navn trukket opp i forbindelse med planer om å lage et mausoleum kombinert med et museum i Port Elisabeth, til ære for Govan Mbeki og Raymond Mhlaba. Planene gikk ut på å grave opp kistene, men de ble skrinlagt etter ønske fra familiene.

Referanser
----------

1. 1 2   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w6ss430n, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Autorités BnF, BNF-ID 122974651[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  «The Gov'nor». Financial Times (London). 14. juni 2001.
4. ↑  
«Govan Mbeki reburial called off». news24.com. 23. januar 2006. Arkivert fra originalen 30. september 2007.  *engelsk*

Eksterne lenker
---------------

* www.anc.org.za om Mbeki (fra desember 1980)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC
 |
**Project Bandaloop** er ei kjent dansegruppe fra USA. Gruppa er kjent for sine opptredener i det som på engelsk kalles *aerial dance*, det vil si dans og akrobatiske øvelser på steder som fasader, TV-tårn og fjellvegger. Gruppa bruker noe av det samme utstyret som brukes til rappellering for å få til dette. Gruppa utforsker forholdet mellom bevegelser og tyngdekraften og søker å stimulere publikums bevissthet på deres naturlige og konstruerte omgivelser. Danserne, klatrerne og tilriggerne har opptrådt for nesten en halv million mennesker i store deler av verden. Gruppa besøkte Stavanger i anledning dronning Sonjas 70-årsdag 4. juli 2007 og opptrådte i Gloppedalsura i forbindelse med Stavanger2008 i august 2008.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* "Project Bandaloop, Dance in a Different Light". The Kennedy Center ArtsEdge (Engelsk)
* Prosjekt Bandaloop, Stavanger2008[*død lenke*]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz
 |
**Trond Øivind Jørgensen** (født 1947) er en norsk bioteknolog og fiskehelseforsker. Han er professor ved Norges fiskerihøgskole, Universitetet i Tromsø. Fra 2008 til 2015 var han leder for *MabCent - Senter for marin bioprospektering* i Tromsø med som er et av Norges forskningsråds Sentre for forskningsdrevet innovasjon (SFI).

Jørgensen tok hovedfag i immunologi ved Universitetet i Tromsø i 1977 og doktorgrad i 1982.. Han ble professor i 1989. 

Fra 1984 var ledet han et forskerteam som utviklet en vaksine mot laksesykdommen kaldtvannsvibriose (da kalt «Hitra-syken») som forårsaket så omfattende fiskedød at store deler av oppdrettsnæringen var lite lønnsom. Jørgensens forskergruppe utviklet en effektiv vaksine for sykdommen i 1987. To år etter hadde de også utviklet en vaksine for fiskesykdommen furunkulose. Dette var medvirkende til at antibiotikaforbruket i norsk oppdrettsnæring falt fra 40 tonn/år til svært små kvanta siden midten av 1990-tallet. Fremdeles vaksineres all laks mot de tre bakteriesykdommene Jørgensen og kollegene fant vaksinen mot.

Gjennom MabCent forsket Jørgensen på bioaktive produkter med høy verdi gjennom å kartlegge ekstrakter av marine organismer fra det arktiske miljø i Barentshavet.

I 2015 ble han tildelt Norges tekniske vitenskapsakademis ærespris for sin forskningsinnsats for oppdrettsnæringen.

Referanser
----------

1. ↑  Trond Jørgensen *T og B-lymfocytt spesifisitet for et autologt myelomprotein (M)315* Hovedoppgave i immunologi - Universitetet i Tromsø, 1977
2. ↑  Trond Ø. Jørgensen *Lymphocyte specificity for an isologous mouse myeloma protein* Doktoravhandling - Universitetet i Tromsø, 1982
3. ↑  uit.no Får ærespris for revolusjonerende lakseforskning 09.09.2015
4. ↑  Fiskaren Tok opp kampen mot laksebakterier Arkivert 1. oktober 2015 hos Wayback Machine. 09.09.2015
5. ↑  forskningsradet.no MabCent - Senter for marin bioprospektering (Marine bioactives & drug discovery) Arkivert 9. januar 2014 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Publikasjoner av Trond Ø. Jørgensen i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
* Mest siterte artikler i Google Scholar
* (no) Publikasjoner av Trond Ø. Jørgensen i BIBSYS
* forskning.no På jakt etter nåla i Barentshavet 20.1 2010

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | CRIStin
 |
**Krattbladmåler** (*Hemithea aestivaria*) er en sommerfugl som tilhører familien egentlige målere (Geometridae). Denne blågrønne arten kan lettest kjennes på at frynsene langs vingenes ytterkant er vekselvis hvite og grønne. I Norge forekommer den langs kysten vestover til Arendal, men er ikke vanlig.

Utseende
--------

En middelsstor (vingespenn 24 – 32 mm), slank, blålig grønn måler. Kroppen er kledt med grønne hår. Begge vingepar er kantet med nokså lange hårfrynser, som er vekselvis hvite og grønne. Forvingen har to smale, hvite, bølgete tverrlinjer, bakvingen én slik linje. Bakvingens bakhjørne er trukket ut til en ganske kort "stjert". Larven er lang og tynn, knudrete og ligner en kvist. Den kan være grønn eller brun. Hodet har en dyp kløft i midten og er brunt med svarte tegninger. Det første kroppsleddet har to knøler på ryggsiden, disse ligner knopper og forsterker likheten med en kvist.

Levevis
-------

Krattbladmåleren finnes på områder med mye busker og krattvegetasjon, i Norge bare ute ved kysten. Larven kan leve på en rekke forskjellige busker og trær, også bartrær. Arten er stort sett sjelden i Norge og er listet som hensynskrevende (DC) på Norsk rødliste for arter. Den kan være truet av utbygging som fjerner busker og kratt.

Utbredelse
----------

Krattbladmåleren finnes i Europa, videre østover gjennom Russland til Kina og Japan. Den er også innført til Britisk Columbia. I Norge er den funnet langs kysten av Østlandet og Sørlandet vestover til Arendal.

Litteratur
----------

* Aarvik, Leif, Berggren, Kai, Hansen, Lars Ove. 2000. *Norges Sommerfugler. Catalogus Lepidopterorum Norwegiae.* Norsk entomologisk forening. 192 sider. ISBN 82-995095-1-3
* Aarvik, Leif, Hansen, Lars Ove, Vladimir Kononenko. 2009. *Norges Sommerfugler. Håndbok over Norges dagsommerfugler og nattsvermere.* Norsk entomologisk forening, Naturhistorisk museum, Universitetet i Oslo. 432 sider. ISBN 978-82-996923-2-8

Eksterne lenker
---------------

* (en) *krattbladmåler* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *krattbladmåler* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *krattbladmåler* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *krattbladmåler* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *krattbladmåler* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *krattbladmåler* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *krattbladmåler* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Hemithea aestivaria* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Hemithea aestivaria* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata
* Nettsiden *Svenska Fjärilar*, med bildegalleri
* Nettsiden *Norges sommerfugler*[*død lenke*]
*Artikkelen er om den grønne bilen Lamborghini Sián og ikke folkeaksjonen Stopp islamiseringen av Norge (SIAN)*
På Internationale Automobil-Ausstellung.
Sián bakfra
**Lamborghini Sián FKP 37** (2019–22) er en toseters sportsbil fra italienske Lamborghini i Sant'Agata Bolognese.

Den har en 6,5 liter V12 bensinmotor med 785 hestekrefter og en bitteliten 48 volt elektrisk motor på 34 hestekrefter, og går ifølge Dagens Næringsliv som et lyn, som på bolognesisk blir «Sián». Tilnavnet «**FKP 37**» er initialene og fødselsåret til nyss avdøde Ferdinand-Karl Piëch (1937–2019) som reddet Lamborghini over til VW på 1990-tallet.

Den har ikke batteri, kun en liten kondensator utviklet sammen med Massachusetts Institute of Technology, men ifølge fabrikken kan den nå 600 ampere i korte øyeblikk.

Den ble introdusert på Internationale Automobil-Ausstellung høsten 2019 og alle 63 bilene ble solgt i løpet av et par uker. Det ble i tillegg tilvirket 19 uten tak.

Referanser
----------

1. ↑  Lamborghini Sian er superbilprodusentens nye lyn fra dn.no den 3. september 2019.
2. ↑  Lamborghini Sian FKP 37 Honors Ferdinand Piëch At Frankfurt fra motor1.com den 10. september 2019.
3. ↑  MIT researchers collaborate with Lamborghini to develop an electric car of the future fra mit.edu den 17. november 2017.
4. ↑  Sián FKP 37 fra lamborghini.com, sist lest den 23. september 2019.
5. ↑  Lynraske Lamborghini Sián som kabriolet fra bransjebladet bil24.no den 9. juli 2020; forsøkt aksessert den 15. juni 2023.
***Prokla*** (forkortelse for *Produktion und Klassenkampf* – overs. *Produksjon og Klassekamp*) er et tysk tidsskrift som har eksistert siden 1971. Tidsskriftet oppsto da kretser rundt Sozialistische Einheitspartei Westberlins og Deutsche Kommunistische Partei tilegnet seg kontrollen over det tidligere uavhengige venstresidetidsskriftet *Sozialistische Politik*. Undertittelen på tidsskriftet var *Zeitschrift für politische Ökonomie und sozialistische Politik* (Tidsskrift for politisk økonomi og sosialistisk politikk), men siden 1992 har den vært *Zeitschrift für kritische Sozialwissenschaft* (Tidsskrift for kritisk samfunnsvitenskap). Bakgrunnen for skiftet var at Berlinmurens fall og «den reelt eksisterende sosialismens» erfaringer hadde bidratt til å svekke den sosialistiske politikkens appell.

Prokla har gjennom hele sin eksistens vært partipolitisk uavhengig, men har hele tiden vært klart plantet i den marxistiske tradisjonen. Samtidig tok det tidlig opp i seg både økologiske og feministiske aspekter.

Ansvarlig utgiver av Prokla er foreningen *Vereinigung zur Förderung der Kritik der politischen Ökonomie* hvis eneste oppgave er å bidra til og styrke tidsskriftet. Det kommer ut fire ganger i året på forlaget Westfälisches Dampfboot. Ansvarlig redaktør er Michael Heinrich, og Dorothee Bohle og Elmar Altvater har vært blant tidsskriftets redaksjonsmedlemmer.

Eksterne lenker
---------------

* Proklas hjemmeside

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | ISSN **·** ISSN **·** NKC
 |
Modell.
Modell av en 80 cm jernbanekanon på en modelljernbane.
**80 cm jernbanekanon** (tysk: *80 cm Kanone (Eisenbahn)*) var med sine 1350 tonn den største kanonen som noensinne er blitt bygget. Kun to kanoner, *Dora* og *Schwerer Gustav*, ble bygget.

Bakgrunn
--------

I 1934 fikk Krupp i oppdrag å konstruere en kanon som kunne slå ut fortene i Maginotlinjen. For å klare det måtte kanonen kunne slå gjennom 7 meter armert betong eller én meter stålpanser fra en avstand som var større enn det franske artilleriets rekkevidde. Doktor Erich Müller regnet ut at det skulle kreves et prosjektil på ca. 7 tonn, omtrent 80 cm i diameter og avfyrt fra et 30 meter langt ildrør. En slik kanon ville veie minst 1 000 tonn og være betydelig større enn noen kanon som var blitt bygget tidligere. Etter at Adolf Hitler personlig interesserte seg for prosjektet i 1936 tok utviklingen fart og i 1937 begynte man å bygge den første kanonen.

Design
------

For å bære denne veldige konstruksjonen ville det være nødvendig med en lavett som var betydelig bredere enn hva som kunne transporteres på en normalsporet jernbane. Løsningen ble en lavett som gikk på dobbeltspor og som hadde ikke mindre enn 40 aksler for å fordele den enorme tyngden. Hele stykket kunne demonteres for å fraktes i deler på enkeltspor. Å montere kanonen tok 54 timer og krevde tre parallelle spor. Tiden inkluderte ikke de tre til seks ukene det tok å bygge sporene og den kranen på 110 tonn over sporene som trengtes for monteringen.

Da kanonen var ferdigbygget ble den rullet inn på den kilometerlange, buede banen som skulle brukes for avfyring. Kanonen ble trukket av to synkroniserte D311 diesellok på 690 kW hver. Ammunisjonen ble rullet frem på jernbanevogner og kunne løftes opp på ladebordet av de kranene som fantes bakentil på lavetten.

Bruk
----

Kanonene ble klare for sent til å settes inn mot Maginotlinjen, men *Dora* kom til anvendelse under beleiringen av Sevastopol i juni 1942 der den ble satt inn mot sovjetiske kystbefestninger. Sin mest spektakulære innsats gjorde den mot ammunisjonslageret *Hvite klippe*. Ammunisjonen ble lagret i et fjellrom 30 meter under havbunnen og ble beskyttet av et tak av 10 meter tykk betong. Etter ni avfyrte granater var lageret slått ut.

Etter beleiringen av Sevastopol ble kanonen transportert til prøveskytefeltet i Rügenwalde der den andre kanonen *Schwerer Gustav* var under utprøvning. De to kanonene kom aldri mer til anvendelse og ble sprengt 14. april 1945 ca. 50 kilometer sørøst for Chemnitz, fordi man ville hindre at de skulle falle i sovjetiske hender.

Referanser
----------

1. ↑  Gerald Bulls kanon «Big Babylon» skulle ha blitt enda større, men den ble aldri bygget.

Litteratur
----------

* 80 cm-KANONE (WH) – Das "Dora Gerät" Geschütze der Deutschen Reichsbahn
* Marc Romanych, Marin Rupp; *World War II German Super-Heavy siege guns* Osprey Publishing 2020 ISBN 978-1-4728-3717-2

Eksterne lenker
---------------

* (en) 80 cm K gun (Krupp) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
**801** er et tidligere engelsk progrockband som ble dannet i 1976 for tre konserter. Bandmedlemmene var Phil Manzanera fra Roxy Music på gitar, Brian Eno, også det tidligere Roxy Music, på tangenter og vokal, Bill MacCormick fra Quiet Sun og Matching Mole på bass og vokal, Francis Monkman fra Curved Air på tangenter, Simon Phillips på trommer og Lloyd Watson på slide-gitar og vokal.

I 1976 ble Roxy Music oppløst for en periode, og 801 kom sammen for et kortvarig prosjekt på om lag tre uker før deres første konsert. Navnet på bandet ble tatt fra sangen *«The True Wheel»* av Brian Eno på albumet hans *Taking Tiger Mountain (By Strategy)* fra 1974. Refrenget på denne sangen er *«We are the 801, we are the central shaft»*. 801, eller «**E**ight **N**ought **O**ne», danner også et akrostikon av navnet Eno.

801 spilte tre kritikerroste konserter i Norfolk, på Reading Festival og en siste konsert den 3. september 1976 i London. Den siste konserten ble spelt inn for et konsertalbum kalt *801 Live*. Sangene bestod hovedsakelig av sanger fra soloutgivelser av Manzanera, Eno og Quiet Sun, samt en omarrangert versjon av Beatleslåta «Tomorrow Never Knows» og The Kinks' «You Really Got Me».

Albumet *801 Live* ble gitt ut midt under punkrock-revolusjonen i Storbritannia og solgte derfor ikke markant der, men ellers erfarte bandet et positivt salg ellers. Utgivelsen fikk særs positiv kritikk, både for framføringen og for den banebrytende lydkvaliteten. Liveinnspelingen var banebrytende fordi det var første gangen alle mikrofoner, forsterkerer og instrumenter ble ført direkte inn i miksepulten istedenfor at lyden ble fanget opp av mikrofoner plassert foran høyttalerne i lokalet. 

I 1977 forsøkte bandet på å følge opp suksessen med *801 Live*, og spilte inn albumet *Listen Now* med musikeren Tim Finn fra Split Enz, men uten Lloyd Watson. Etter at albumet kom ut kom 801 sammen igjen for å promotere det nye albumet med en liten turné. Denne konserten fra Manchester University ble utgitt under navnet *801 Manchester* i 2001.

Diskografi
----------

* 1976 – *801 Live*
* 1977 – *Listen Now*
* 2000 – *Live at Manchester University*

Eksterne lenker
---------------

* (en) 801 på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) 801 på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) 801 på Songkick Rediger på Wikidata

* (en) 801 på AllMusic Rediger på Wikidata
* Allmusic.com – 801 – Bandprofil med biografi og diskografi.
* Progarchives.com – 801 – Biografi og diskografi.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** ISNI **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |
*Se også: René Schneider (fotballspiller)*

**René Schneider** (født 31. desember 1913 i Concepción, Chile, død 25. oktober 1970) var en offiser i den chilenske hæren på tidspunktet for det chilenske presidentvalget i 1970, da han ble myrdet under et kidnappingsforsøk som slo feil. 

Schneider sluttet seg til den chilenske hæren i 1929 da han var seksten år gammel, og han hadde en strålende militær karriere. Den 22. oktober 1970 ble Schneider forsøkt kidnappet. Hans offisielle bil ble angrepet i et gatekryss i den chilenske hovedstaden Santiago. Schneider trakk en pistol for å forsvare seg og ble skutt gjentatte ganger. Schneider ble kort tid senere kjørt til et militært sykehus, men skuddene var fatale. Han døde på sykehuset tre dager senere, den 25. oktober 1970. 

Schneider skal ha blitt forsøkt kidnappet fordi han var den øverste lederen for det chilenske militæret, og det var lite sannsynlig at han ville støtte et statskupp mot den sittende presidenten. Schneiders dødsfall vakte stor nasjonal harme. Salvador Allende, ble ratifisert av den chilenske kongressen, den 24. oktober 1970. Det ble hevdet at det amerikanske CIA hadde hjulpet Schneiders drapsmenn med våpen og penger, men disse antakelsene ble aldri tilfredsstillende bevist, med unntak av titusenvis av dollar og flere maskingevær gitt til dem av CIA.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Larvik Glassverk**, tidligere **Laurvig Glasværk**, var et glassverk på Torstrand i Larvik.

Glassverket ble etablert i 1872 av Christian Christiansen, for å dekke forespørselen etter glassflasker til hans eget Laurvigs Ølbryggeri. Mange av arbeiderne ser ut til å ha blitt rekruttert fra Berger Glassverk på Eidsvoll, som ble nedlagt samme år.

Fra starten produserte glassverket kun ølflasker, men produksjonen ble senere utvidet til både vin- mineralvannsflasker.
I 1888 ble glassverket solgt, og et nytt aksjeselskap ble dannet. Grunnet hard konkurranse ble bedriften i 1913 nødt til å gå i samarbeid med Moss Glassverk og Bergen Glasværk. Tilgangen på kull og andre råstoffer ble dårligere de kommende årene, noe som medførte produksjonsstopp og til slutt bedriftens nedleggelse i 1926.

Noter
-----

1. ↑  I folketellinga 1875 er en vesentlig andel av arbeiderne og deres barn oppført med Eidsvoll og Hurdal som fødesteder.

Referanser
----------

1. ↑  Christian Christiansen (1825–1894) Arkivert 9. september 2010 hos Wayback Machine.
2. ↑  «The Laurvig and dotted L marking – www.bestnorwegian.com». Arkivert fra originalen 23. desember 2010. Besøkt 16. august 2010.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Arkiv etter Larvik Glassverk på Arkivportalen

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Lokalhistoriewiki
 |
**René Thomas**  var en fransk skytter som deltok i OL 1900 i Paris.

Thomas vant en olympisk bronsemedalje i skyting i OL 1900 i Paris. Han var med på det franske laget som kom på tredjeplass på 300 meter armégevær, bak Sveits og Norge. Det var 30 deltakere fra seks nasjoner som deltok i konkurransen 300 meter armégevær, 3 stillinger. Den med høyest score vant den individuelle konkurransen og i lagkonkurransen ble resultatet av de fem deltakerne fra hver nasjon summert. 
De andre skytterne på det franske laget var; Auguste Cavadini, Maurice Lecoq, Léon Moreaux og Achille Paroche. 
Thomas kom på tjuesjetteplass i den individuelle konkurransen med 808 poeng, som var det svakeste resultatet i lagskytingen for Frankrike.

OL-medaljer
-----------

* 1900 Frankrikes flagg Paris - Bronse Bronse i skyting, 300 meter armégevær, 3 stillinger, lagskyting (Frankrike)

Referanser
----------

1. 1 2   Departmental archives of Eure, archives.eure.fr, besøkt 23. april 2021[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Olympedia, Olympedia utøver-ID 42242, besøkt 23. april 2021[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) René Thomas – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) René Thomas – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) René Thomas – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) René Thomas – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) René Thomas – ISSF Rediger på Wikidata
Folio 3r fra Codex Sangallensis, med begynnelsen på Hieronymus' brev**Hieronymus' brev til pave Damasus** (Latin: *Epistula Hieronymi ad Damasum papam*) er et brev fra Hieronymus til pave Damasus I skrevet i 376 eller 377. Det er et svar på et tidligere brev fra Damasus, hvor han oppfordrer Hieronymus til å oversette Bibelen på nytt. Brevet er skrevet før han påbegynte oversettelsesarbeidet (382–405) som resulterte i *Vulgata*.

Hieronymus samtykket i at den gammellatinske teksten burde revideres og korrigeres, med utgangspunkt i greske manuskripter. Han argumenterer for at den gammellatinske rekkefølgen av evangeliene burde endres i samsvar med de greske tekstene, altså fra Matteus, Johannes, Lukas og Markus til rekkefølgen Matteus, Markus, Lukas og Johannes. 

Hieronymus forklarer også viktigheten av de Eusebianske kanon-tabellene, og hvordan de best kan brukes.

Kopier av brevet er inkludert som innledningsstoff i flere kopier av det Det nye testamentet fra middelalderen.

Eksterne lenker
---------------

* Hieronymus Epistola ad Damasum at the Documenta Catholica Omnia
* Brevet i engelsk oversettelse på Wikisource
***Larvik Morgenavis*** var en avis som utkom i Larvik fra 1947 til 1965. Politisk sognet den til Høyre. Den tidligere Høyre-avisen *Jarlsberg og Laurvigs Amtstidende* gikk inn i 1940.

Redaktører var Audun Hierman (1947–50), Johan E. Holand, Svein Døvle Larssen (1952–1956) og Jan W. Krohn-Holm (1956–1965).

Den senere *Aftenposten*-redaktøren Egil Sundar arbeidet i avisen fra 1953 til 1956. Knut Haavik var journalist i *Larvik Morgenavis* på 1960-tallet. Han ble senere redaktør i *Se og Hør*.

Blant andre journalister kan Terje Wiig, senere medarbeider i *Aftenposten*, Børre Lund, Knut Knutsen, Janke Mürer (januar 1960-1964), Per Nyhus, Thor-Olaf Marthinsen, Bjørg Gulvik Holmsen (senere ordfører i Brunlanes kommune) nevnes.

Den tidligere NRK-kanalverten Kirsten Schøyen var medlem av avisens ungdomsredaksjon på 1960-tallet.

Avisen hadde sine redaksjonskontorer først i Storgata og senere i Høyres Hus i Prinsegata.

*Larvik Morgenavis* var også navnet på en avis som utkom i Larvik fra 1995 til 1996.
«Korona» har flere betydninger.
Korona rundt månen
Korona rundt solen etter soloppgang
En **korona** i meteorologi er en sirkel rundt solen eller månen skapt av diffraksjon av lys av små vanndråper (og noen ganger små iskrystaller) i en sky. 

Koronaen består av flere konsentriske fargeringer rundt jordlegemet og en sentral lys glorie. Vinkelstørrelsen på koronaen er avhengig av diameteren på skydråpene. Små dråper skaper lyse koronaer. Koronaer skiller seg fra haloer ved at haloene blir skapt av refraksjon (og ikke diffraksjon) fra relativt store iskrystaller i stedet for små. Rødaktige farger dekker alltid den ytre delen av koronaen.

Galleri
-------

* SkogkoronaSkogkorona
* Refleksjon av solkoronaRefleksjon av solkorona
* Solkorona ved Golden Gate BridgeSolkorona ved Golden Gate Bridge
* Delvis korona ved Golden Gate BridgeDelvis korona ved Golden Gate Bridge
* MånenMånen

Eksterne lenker
---------------

* Forklaring og bildegalleri

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |