recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
*Høstbukett* (1892) av den russiske maleren Ilja Repin; hans datter *Vera* er modell.**Russere i Norge**, dvs. personer som er født i Russland eller som har begge foreldre født i Russland, utgjorde pr 1. januar 2012 en gruppe på 16 833 personer i Norge. Hvorav 14 953 var førstegenerasjonsinnvandrere, mens 1 880 var norskfødte etterkommere.

En tredjedel av disse er flyktninger fra blant annet Tsjetsjenia, og de fleste av disse flyktningene har kort botid i Norge.

Mange av de øvrige er russiske kvinner som kommer til Norge for å gifte seg med menn uten innvandrerbakgrunn. Norsk-russerne er en av de innvandrergruppene med høyest andel kvinner, i alt 67% kvinner. Bare norsk-filippinerne har høyere kvinneandel. Russiske menn i Norge gifter seg i stor grad med russiske kvinner i Norge (75%, eller 681 av 912 ekteskap), mens russiske kvinner i Norge gifter seg med menn uten innvandrerbakgrunn (69%, eller 2253 av 3259 ekteskap). 

Mange av de russiske kvinnene er høyt utdannede, og andelen med høyere utdanning er større blant norsk-russerne (47%) enn i befolkningen som helhet (36%). Norsk-russiske har høyere sysselsetting enn norsk-russiske menn; 51 mot 45%. Dette er den eneste innvandrergruppen hvor kvinner er mer sysselsatt enn menn, og må sees i sammenheng med den spesielle sammensetningen av denne innvandrergruppen.

Russerne bor forholdsvis spredt ut over landet, og ingen annen innvandrergruppe har lavere prosentvis andel bosatt i Oslo. Det bor tallmessig flest russere i Oslo, Rogaland, Akershus og Finnmark. Relativt flest norsk-russere bor i Finnmark, hvor de utgjør 1,2% av befolkningen. De kommunene hvor norsk-russere utgjør størst andel av befolkningen, er Båtsfjord (2,81%), Sør-Varanger, Folldal, Deatnu/Tana og Vardø. 

Hittil har 22% av norsk-russerne fått norsk statsborgerskap. Antallet er økende. For manges vedkommende del, henger den lave andelen sammen med kort botid i Norge.

Forholdsvis mange russere oppholder seg i Norge som studenter. I 2005 ble det gitt *studietillatelse* fra Utlendingsdirektoratet til 165 russere; noe som gjorde russerne til den tredje største fremmedstudentgruppen, bak amerikanere og kinesere.

Соотечественник
---------------

Tidsskriftet Соотечественник / *Landsmann* utgis 2-3 ganger i året av og for norsk-russere. Redaktør og utgiver er Tatjana Dahle.

Referanser
----------

1. ↑  Personer med innvandringsbakgrunn, etter innvandringskategori, landbakgrunn og kjønn. 1. januar 2012 Arkivert 18. september 2012 hos Wayback Machine. SSB, hentet 22. august 2012

Litteratur og lenker
--------------------

* Kristin Henriksen. *Fakta om 18 innvandrergrupper i Norge*. Statistisk sentralbyrå, 2007. ISBN 978-82-537-7221-9 (pdf)
* russia.no: *Landsmann*
**Eksponeringsterapi**, ved siden av kognitiv terapi, er kanskje den mest brukte terapiformen i vesten i dag, når det gjelder behandling av forskjellige typer angst (som f.eks panikkangst,  fobier osv). Målet og hensikten med denne terapiformen er å få pasienten til å skjønne det irrasjonelle ved angstlidelsen sin. Ved å få pasienten til å utsette seg for det han/hun frykter mest (der angsten har sitt opphav), er håpet å få igjennom til pasienten at han/hun ikke har noe å frykte annet enn frykten i seg selv, at ingenting fryktelig skjedde, at ingen døde. Erfaring viser at det kan være en enorm seier for mange å møte sin egen angst på denne måten.

Professor Gerd Kvale og psykolog Bjarne Hansen i Helse Bergen har utviklet et konsentrert format for behandling av Obsessive Compulsive Disorder (OCD).Behandlingen går ut på at pasientene i løpet av fire sammenhengende dager skal gjennom behandlingen som skal gjøre dem fri fra tvangslidelsen. Sammen med terapeuten oppsøker man det hen frykter mest. . Basal eksponeringsterapi (BET), en behandlingstilnærming ved sammensatte og alvorlige psykiske vansker og redusert fungering, viser lovende resultater. Fagfolkene bak tilbudet oppgir reduksjon av symptomer, mindre av bruk av psykofarmaka, innleggelser og tvang, og økt psykososial fungering

Referanser
----------

1. ↑  Forskning.no: Slik behandler de tvangslidelser på 4 dager
2. ↑  Dagens Medisin: Norsk ekspressbehandling mot angst inspirerer i USA
3. ↑  Forskning.no: I stedet for å flykte fra vonde tanker og følelser kan du velge å gå inn i frykten

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GND
 |
| Artikkelen inngår i serien om
**Tanzanias historie** |
| --- |
| Tanzanias riksvåpen |
| **Kolonitida** |
| Kappløpet om Afrika
Helgoland–Zanzibar-traktaten
Maji-maji-opprøret
Felttoget i Øst-Afrika
Britisk Øst-Afrika |
| **Moderne historie** |
| Revolusjonen på Zanzibar
Ujamaa |

**Maji-maji-opprøret**, også kalt **maji-maji-krigen** var en voldelig afrikansk motstandskamp mot det tyske kolonistyret i Tanganyika, som var del av Tysk Øst-Afrika. Opprøret kom som en respons mot tyske regler som ville tvinge afrikanere til å dyrke bomull som skulle eksporteres, og varte fra 1905 til 1907.

Bakgrunn
--------

Etter kappløpet om Afrika blant europeiske stormakter på 1880-tallet hadde Tyskland forsterka grepet sitt om flere afrikanske kolonier. Disse koloniene var Tysk Øst-Afrika (i dag Tanzania, Rwanda, Burundi og deler av Mosambik), Tysk Sørvest-Afrika (i dag Namibia), Kamerun og Togoland (i dag Ghana og Togo). Tyskerne hadde et relativt svakt grep om Øst-Afrika, men hadde et nettverk av fort i innlandet og utøvde et visst nivå av kontroll over området.

Referanser
----------

1. ↑  John Iliffe (1967). «The Organization of the Maji Maji Rebellion». *The Journal of African History* **(engelsk)**. 8: 495–512.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** LCCN
 |
Larvik kirke Foto: Mahlum 
**Larvik prosti** er et tjenestedistrikt i Tunsberg bispedømme i Den norske kirke. Prosten har sete i Larvik hvor Larvik kirke er prostikirke. Prostiet omfatter alle sogn i Larvik kommune.

Prostiet er inndelt i sogn, som er den minste og grunnleggende enheten i Den norske kirke. Tidligere var det også inndelt i prestegjeld, men disse ble faset ut på begynnelsen av 2000-tallet. De ansatte i kirken er enten ansatt av sognet gjennom kirkelig fellesråd, eller i prostiet. De fleste prestene er ansatte i prostiet, og har tjenesten sin knyttet til et eller flere sogn.

Sogn i Larvik prosti
--------------------

Larvik prosti har et kirkelig fellesråd med tilsammen femten sogn:

* Berg
* Hedrum
* Hem
* Hvarnes
* Kjose
* Kvelde
* Langestrand
* Larvik
* Nanset
* Stavern
* Styrvoll
* Svarstad
* Tanum
* Tjølling
* Østre Halsen

Historikk
---------

Den historiske forløperen til Larvik prosti forløperen var Brunlanes prosti, som i 1671 fikk navnet *Laurvigens Provsti*.

Sandar prosti ble opprettet 1. mars 1999 ved at Sandar og Sandefjord prestegjeld ble fradelt Larvik prosti.

Referanser
----------

1. ↑  Larvik kirke fra Kirkesøk
2. ↑  Larvik prosti Arkivert 7. april 2014 hos Wayback Machine. fra Den norske kirke
3. ↑  *Enighet og uenighet i 400 år*. Novus forlag. 2018. s. 44-45. ISBN 9788270999194.
4. ↑  Huse, Morten (2003). *Nyorganisering i prestetjenesten*. Tapir. s. 19. ISBN 8251918715.

| * v
* d
* r
Prostier i Tunsberg bispedømme |
| --- |
| Drammen **·** Eiker **·**
Hallingdal **·** Kongsberg **·** Larvik **·** Nord-Jarlsberg **·** Ringerike **·** Sandefjord **·** Tønsberg domprosti |

| * v
* d
* r
Kirker i Larvik prosti |
| --- |
| Berg arbeidskirke **·** Berg stenkirke **·** Berg trekirke **·** Hedrum **·** Hem **·** Hvarnes **·** Kjose **·** Kvelde **·** Langestrand **·** Larvik **·** Nanset **·** Stavern **·** Styrvoll **·** Svarstad **·** Tanum **·** Tjølling **·** Østre Halsen |
**Ellen Ugland** (født **Ellen Hansen** 19. mai 1953 i Arendal, død 6. desember 2010 på Lysaker) var en norsk milliardær-arving fra Grimstad.

Bakgrunn
--------

Ellen Hansen var datter av Henry Gottfred Hansen, som drev bilforretning, og hans hustru Edith Kristine. Hun hadde en ni år eldre søster, som var mor til siviløkonomen og forfatteren Ellen Kristin Dahl-Pedersen. 

Hun gikk på økonomisk gymnas i Arendal, og arbeidet på Strand Hotell i Fevik som servitør og resepsjonsmedarbeider i sommerferiene.

Ekteskap
--------

Ellen arbeidet som sekretær for Johan Jørgen Ugland fra begynnelsen av 1980-tallet frem til de giftet seg 15. mai 1989 i kapellet på Bygdøy, tre år etter at Uglands første kone døde i en bilulykke i Spania. Hun ble etterhvert redaktør av Ugland-gruppens interntidsskrift «Uglita».

Arv og testamente
-----------------

Etter ektemannens død i 28. mars 2010 arvet hun 45 % av aksjene i Ugland selskapene, som totalt sett da var verd over tre milliarder. Ugland satt som styremedlem i femten Ugland-selskaper. Hun var en av tre medlemmer i forvaltningsrådet som skal styre hovedaksjonær og hovedarving Knut Nikolai Tønnevolds aksjeposter frem til 2021, når Tønnevold blir 35 år.

Etter sin død ble det kjent at hun testamenterte sine aksjer i Ugland-selskapene til Knut Nikolai Tønnevold, som da ble eier av alle aksjene i selskapet, verdt rundt 3 milliarder kroner. Hun testamenterte også bort verdier for mellom 40 og 70 millioner til niesen Ellen Kristin Dahl-Pedersen.

Ugland ble begravet ved Fjære kirke i Grimstad 17. desember 2010.

Referanser
----------

1. ↑   www.newsinenglish.no[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* Agderpostens papirutgave 16. juni 2010, side 18-19
* Agderposten – Milliardarving funnet død
* Agderposten – Milliardene blir i familien
* Verdens gang - Startet som sekretær - ble milliardærkone

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Geni
 |
**Patricia Locke** (født 21. januar 1928 i indianerreservatet Fort Hall i [[Isaho}} i USA, døde 20. oktober 2001 i Phoenix, Arizona) var en innfødt amerikansk pedagog og forkjemper for rettighetene til indianerstammer i USA.

Hun var selv en indianer fra stammene lakota og chippewa. Hun var datter av John og Eva McGillis. Hennes far jobbet for Bureau of Indian Affairs. Hun ble uteksaminert fra University of California, Los Angeles i 1951. Hun underviste som professor ved forskjellige amerikanske universiteter, blant andre University of California, Los Angeles, San Francisco State University, Alaska Methodist University, University of Colorado og University of Southern Maine. I 1969 presenterte hun sin muntlige historie, som blir oppbevart i Library of Congress. Hun uttalte i 1978 seg mot føderale bestemmelser som påvirket indianernes egne myndigheter, og støttet *American Indian Religious Freedom Act*. Hun ble utnevnt som medlem av innenriksdepartementets task force for indiansk utdannelsespolitikk i 1979. I sin tid hjalp hun 17 stammer med å etablere indianske høyskoler.

De siste ti år av sitt liv var hun en bahai, og bodde i Standing Rock indianerreservat. Hun var gift med Charles E. Locke fra 1952 til 1975, og de fikk sønnen Kevin Locke og senere også en datter som fikk indianernavnet Winona Flying Earth. I 1991 ble hun tildelt The MacArthur Fellows Program for sitt livslange arbeid med å bevare innfødte nordamerikanske språk.

I 2005 ble hun innvotert i National Women's Hall of Fame.

Referanser
----------

1. ↑   www.womenofthehall.org[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2  «Patricia A. Locke (1928 - 2001)». *Women of the Hall*. National Women's Hall of Fame. 2005. Arkivert fra originalen 5. januar 2008. Besøkt 29. februar 2016.
3. ↑  Reminiscences of Patricia Locke, Chippewa General (Open Library)
4. ↑  Library of Congress LCCN Permalink 85113409
5. ↑  «Carter spoke with forked tongue: Indians». Bloomington, Illinois: The Pantagraph. 18. juli 1978. Besøkt 29. februar 2016.
6. ↑  «Patricia Locke, 73; Helped 17 Tribes Start Indian Colleges». Los Angeles Times. 3. november 2001. Besøkt 29. februar 2016.
7. ↑  «Patricia Locke - Tribal Rights Leader and Educator». MacArthur Fellows Program. 1. juli 1991. Besøkt 29. februar 2016.
8. ↑  «Patricia Locke, 73, Champion of American Indians». The New York Times. 9. november 2001. Besøkt 29. februar 2016.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Midnattsoltrappa** er en frittstående tretrapp beliggende ved foten av Spanstinden i Spansdalen i Lavangen i Troms. Trappa har 2 117 trinn, har rekkverk og en bredde på én meter. Trappa er raskeste turvei opp til toppen av Henrikkafossen, som lokalt omtales som Brudesløret, (597 m.o.h). Starten er nede ved Spansdalselva (ca 25 m.o.h.), på Holmenveien. Offisielt åpnet 8. juli 2023. 

Trappen har noe varierende stigning, og er tilpasset terrenget, med flere rasteplasser underveis. Hvert hundrede trinn er merket med skilt. Trappen er ergometrisk god å gå i, da den har fast forhold mellom opp- og inntrinn, i motsetning til sherpatrapper, hvor trinnforholdet varierer.

Midnattsoltrappa er bygd frittstående som turrute, mens de fleste lengre tretrapper i Norge er bygd i forbindelse med vannkraftanlegg.

Historie
--------

I forbindelse framtidsprosjekt for Lavangen, kom Tor Erik Lind med idèen om en turrute med via ferrata opp fjellsiden ved fossen Brudesløret, og en returvei ned en trapp til dalbunnen i Spansdalen. 

6 foreninger i Lavangen (Lavangen idrettsforening, Soløy idrettsgruppe, UL Fram, UL Rett Leid, Lavangen fjellvandrerlag og Spansdalen grendeforening) dannet et samvirkeforetak, Midnattsoltrappa SA, for realisering av trappeidèen. Prosjektet er finansiert med tippemidler og støtte fra bl.a. Samfunnsløftet, Nordenfjelske, samt salg av trappetrinn.

Trappa er bygd sommerne 2022 og 2023 av Tre-Steg AS. Anlegget ble overlevert 1. juli 2023 til Midnattsoltrappa SA, og offisielt åpnet en uke senere.

Referanser
----------

1. ↑  Midnatsoltrappas hjemmeside. Om trappa.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* Lavangen kommune, om Midnattsoltrappa
**Færderseilasen**, populært kalt **Færder'n**, er en seilas som arrangeres hvert år den andre helgen i juni av Kongelig Norsk Seilforening.

Seilasen starter i Oslo eller Son (for seilskøyter) og har tre forskjellige fyr i Oslofjorden som rundingsbøyer for fem ulike baner. Den lengste banen runder Færder fyr. For alle banene er det målgang i Tønsberg fra og med 2017, mens det frem til og med 2016 var målgang i Horten.

Det blir vanligvis konkurrert med flere forskjellige baner, i 2009 var det fem. Banen med nest lengst distanse, bane T, var fra Oslo til Tristein ved Færder fyr og tilbake til Horten, omtrent 83 nautiske mil, som tilsvarer omkring 153 kilometer.

Historie
--------

Færder fyr er det opprinnelige rundingsmerket for seilasen. I dag er det bare de største båtene som runder dette.
Den første regattaen hadde start lørdag 14. juni 1947. Klokken 17.30, etter arbeidsdagen, gikk startskuddet for de seks påmeldte båtene. I frisk sønnavind seilte de fra Dronningen i Oslo, rundet Ferder fyr og gikk i mål utenfor Dronningen igjen. Kun to av båtene seilte med full seilføring hele veien. Den ene av dem, «Carmen» deltar fortsatt på Ferderseilasen. Året etter kom kravet om at startende båter må ha målebrev for å kunne føre en ordentlig resultatliste med korrigert tid. Det ble også foreslått å flytte starten til lørdag morgen, selv om det medførte at dagen gikk bort som arbeidsdag.

I 1948 stilte bare tre båter til start. Vinneren av seilasen skrev i *Seilas* at turseilingskomitéen i KNS måtte ta grep for å redde seilasen. Året etter gikk styret i KNS inn for å støtte seilasen, noe som førte til at regattabåter som 8- og 12-meter fikk delta i 1949. Kronprins Olav deltok i sin 8-meter «Sira», med kronprinsessen som mannskap. Den amerikanske ambassadøren Charles U. Bay deltok også.

En lik båt som den Kronprins Olav og kronprinsessen seilte i 1949.
I 1950 ble banen rundt Mefjordboen laget for mindre båter. Senere ble også hollenderbåen rundingsmerke, og starten ble flyttet fra Dronningen til utsiden av Snarøya, senere til KNS' formann Frederik Horns brygge på Nesodden. Hollenderboen ble også rundingsmerke for flere av båtene, og mål ble flyttet først til Filtvet og senere til Horten hvor den ble værende helt til 2016. Fra og med 2017 er mål i Tønsberg. Siden 50-tallet har deltakelsen økt opp til over tusen startende båter.

Referanser
----------

1. ↑  «Invitasjon til Færderseilasen» Arkivert 6. juni 2009 hos Wayback Machine. fra Kongelig Norsk Seilforenings nettsider
2. 1 2 3  «Færderseilasen - Om Færder´n». *www.xn--frdern-pua.com*. Arkivert fra originalen 23. juni 2016. Besøkt 10. juni 2016.

Eksterne lenker
---------------

* Offisiell nettside om Færderseilasen

Portal: Oslo

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Grottebadet** er et badeland (svømmehall) i Harstad i Troms. Hallen er sprengt inn i fjellet i Harstad sentrum, og har blant annet 25 meters konkurransebasseng, lekeland og varmtvannsbasseng. Byggearbeidene startet i 1999 og Grottebadet ble åpnet i juni 2003. Da Grottebadet åpnet, ble den gamle svømmehallen i Kanebogen stengt. Byggekostnaden for Grottebadet var ca. 130 millioner kroner.

Grottebadet slet med dårlig økonomi i starten. Avisa *Harstad Tidende* meldte både i 2006 og 2007 om stort, negativt driftsresultat for Grottebadet. Etter åpningen av Lofast har besøkstallene økt. I 2009 var Grottebadet Nord-Norges nest mest besøkte opplevelsesattraksjon – kun slått av Nordkapp – med 198 065 besøkende. I 2010 snudde den økonomiske trenden  og i 2014 var Grottebadet blant gasellebedrifter i Troms fylke 

Grottebadet AS eies 100% av Harstad kommune. Bedriften ansetter ca. 30 personer. Grottebadet har tett samarbeid med Actic Arkivert 31. mars 2017 hos Wayback Machine. treningssenter. I bygget befinner seg også Capelli frisør Arkivert 31. mars 2017 hos Wayback Machine..

Referanser
----------

1. ↑  *Harstad Tidende*: Pengene renner ut Arkivert 17. april 2015 hos Wayback Machine. (28.08.2006)
2. ↑  *Harstad Tidende*: Pengene renner ut Arkivert 17. april 2015 hos Wayback Machine. (28.07.2007)
3. ↑  *Harstad Tidende*: Grottebadet – en Lofast-magnet Arkivert 17. april 2015 hos Wayback Machine. (08.02.2008)
4. ↑  «Bare Nordkapp slår Grottebadet», *Harstad Tidende* (papirutgaven) 7. januar 2009
5. ↑  «Harstad Tidende: Pengene fosser inn». *ht.no*. 9. august 2010. Arkivert fra originalen 31. mars 2017.
6. ↑  «Dagnes Næringsliv: Her er gasellelistene». *www.dn.no* **(norsk)**. 27.10.2014. Besøkt 31. mars 2017.
7. ↑  «Eierskapsmelding 2013 for Harstad kommune» (PDF). 5.4.2013. [*død lenke*]
8. ↑  «Actic Norge, hjemmeside». 31.3.2017. Arkivert fra originalen 31. mars 2017.

Eksterne lenker
---------------

* Grottebadets nettside
Utsyn over Hortens nordre del med Sælavika og Horten verft like nord for Karljohansvern. Østfold skimtes aller bakerst, på den andre siden av Oslofjorden. Foto fra 1958. Foto: Nasjonalbibliotekets bildesamling 
**Horten Verft A/S** (på folkemunne kjent som *Verven*) var et verft i Horten kommune i Vestfold. Skipsverftet ble opprinnelig anlagt i 1820, først som orlogsstasjon, fra 1850 som marinens hovedverft. I 1854 fikk det navnet Karljohansvern verft.

I 1968 overtok staten og gjorde om Karljohansvern til et statseid aksjeselskap under navnet Horten verft. Selskapet gikk konkurs i 1987 og aktiviteten opphørte da. Verftsområdet har siden blitt omgjort til næringspark, og heter i dag Horten Industripark as (HIP).

Se også
-------

* Karljohansvern

Referanser
----------

1. ↑  Horten Verft industrimuseum.no, besøkt 18. juni 2018

Eksterne lenker
---------------

* (en) Horten Verft – kategori av bilder, video eller lyd på Commons

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Forvaltningsdatabasen
 |
**Sandfluer** (Trixoscelididae) er en liten familie av fluer beslektet med sumpfluene. Tre arter er funnet i Norge.

Utseende
--------

Små til middelsstore, slanke fluer. Hodet er ganske stort, med runde fasettøyne. Ved innerkanten av hvert fasettøye er det to bakoverbøyde børster (*orbitalsetae*), og et par ganske lange børster (*ocellarsetae*) sitter i nærheten av punktøynene, men utenfor trekanten (ocellartriangel) dannet av det tre punktøynene. Antennene er tre-leddete, nokså små. Det andre leddet har en kort børste på oversiden. Det tredje leddet er avrundet, og bærer an lang, hårete eller fjærgrenet, antennebørste (*arista*) nær roten. De har en tydelig kinnbørste (*vibrissa*). **Brystet** (thorax) er matt med kraftige børster. **Vingene** har vanligvis mørke felter, i alle fall er fremkanten og den ytre tverr-åren vanligvis formørket. Fremkanten (*costa*) har kraftige pigger som hos sumpfluer. **Beina** er ganske kraftige, leggene (*tibiae*) har en kraftig børste (*preapikalseta*) like før spissen. **Bakkroppen** er sylindrisk. **Larvene** er ukjente.

Levevis
-------

Nesten ingenting er kjent om biologien til disse fluene, men det er sannsynlig at de er *saprofager* (dvs. lever av råtnende, dødt materiale). De fleste artene lever i tørre strøk. To arter har blitt klekket fra reir av svarttrost.

Systematisk inndeling/norske arter
----------------------------------

Trixoscelididae blir ofte regnet som en undergruppe av sumpfluer.

**Treliste**
* Tovinger, Diptera
	+ Høyere fluer, Cyclorrhapha
		- Schizophora (Acalyptrata)
			* Sphaeroceroidea
				+ **Sandfluer** (Trixoscelididae)
					- *Trixoscelis* Rondani, 1856
						* *Trixoscelis frontalis* (Fallén, 1823)
						* *Trixoscelis marginella* (Fallén, 1823)
						* *Trixoscelis obscurella* (Fallén, 1823)

Kilder
------

* Papp, L. 1998. Families of Heleomyzoidea. I: Papp, L. og Darvas, B. (red.): *Contributions to a Manual of Palaearctic Diptera.* 3: 425-455. Science Herald, Budapest.
* Nettressursen Fauna Europaea.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *sandfluer* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *sandfluer* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *sandfluer* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *sandfluer* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *sandfluer* hos ITIS Rediger på Wikidata
**Kystlink** var et norsk rederi som tilbød fergetrafikk fra Langesund i Bamble kommune i Telemark til Hirtshals i Danmark og Strömstad i Sverige. Skipet MS «Kongshavn» seilte til Sverige på dagtid og Danmark på kveldstid. Rederiet seilte fra 1. oktober 2008 seile i en trekantrute, Langesund – Strömstad – Hirtshals – Langesund.

21.oktober 2008 ble rutedriften innstilt og Kystlink styrt avviklet og lagt ned.

Historikk
---------

I november 2003 søkte rederiet om å få starte fergetrafikk mellom Langesund (Norge) og Strømstad (Sverige). 1. november 2006 seilte bil- og passasjerfergen MS «Pride of Telemark» sin første ordinære tur til Strømstad. Fra denne datoen startet rederiet med én daglig rute til Strømstad og Hirtshals. «Pride of Telemark» kom i drift 18. juni 2005 og har Skagerraks største taxfreeutsalg på 1000 m².

11. september 2007 kolliderte MS «Pride of Telemark» med moloen på vei inn i Hirtshals havn. Grunnstøtingen forårsaket et større hull i skroget på ferjen. Båten er per dags dato ute av drift og 50-60 ansatte var i en lengre periode permittert til de fikk en erstatningsferje, MS «Fantaasia».

I november 2007 chartret kystlink skipet MS «Fantaasia».
I april 2008 kjøpte Kystlink eier Ole T. Bjørnevik og Reitan familien "Fantaasia" som da fikk navnet "Kongshavn" med hjemmehavn Langesund

M/S Pride of Telemark er hugget opp i Alang, India. 
M/S Kongshavn er solgt til Blue line, Kroatia. Nytt navn er M/S Regina della pace.

Referanser
----------

1. ↑  
««Pride of Telemark» traff molo i Danmark». Aftenposten. 11. september 2007. Besøkt 19. september 2007.
2. ↑  «Kystlink permitterer ansatte». NRK. 11. september 2007. Besøkt 19. september 2007.
**Larvik sjømannsforening** ble stiftet 16. mars 1849 i Larvik, og er Larviks eldste forening i kontinuerlig drift. Formålsparagrafen ble formulert som følger: «At virke for søfartens og sømandstandens interesser, især til udbredelse af practiske og theoretiske sømandskundskaber samt til standens fremadskriden i dannelse og moralitet.»

Foreningen ble etablert i en periode med store endringer i internasjonal skipsfart og vekst i norsk skipsfart, i og med opphevelsen av Navigasjonsakten i 1849.

I tillegg til å virke for sjøfartens interesser, samlet foreningen inn skutebilder, skutemodeller og akiver etter rederier. Dette skulle bli starten på Foreningen Larvik Sjøfartsmuseum, og senere Larvik Sjøfartsmuseum.

Referanser
----------

1. ↑  *Larviks Sjømannsforening 1849–1949 og byens skibsfart i samme tidsrom*, side 7

Litteratur
----------

* Thomas Arbo Høeg, *Larvik sjømannsforening 1849–1949 og byens skibsfart i samme tidsrom*, Ant. Andersen trykkeri, Larvik, 1949 (Ebok fra bokhylla.no)
* Thor-Olaf Martinsen, *I storm og stille, Larvik sjømannsforening gjennom 150 år*, Joh. Nordahls trykkeri, Oslo, 1999 (Ebok fra bokhylla.no)

Eksterne lenker
---------------

* Larvik Sjømannsforenings offisielle nettsted
**Det nasjonale aldershjem for sjømenn i Stavern (Sjømannshjemmet)** er en norsk institusjon. Det er Norges eneste landsomfattende hjem for eldre sjøfolk med ektefeller. Det ble åpnet i 1905.

Det var tolv beboere som søkte seg dit i første omgang. Per januar 2006 har sjømannshjemmet i alt 120 beboere, 18 omsorgsboliger, 63 leiligheter og 19 sykehjemsplasser. Sjømannshjemmet er en privat stiftelse og samtlige styremedlemmer er representanter for sjømannsorganisasjonene.

Sjømannshjemmet fungerer delvis som et bo- og aktivitetssenter, delvis som et pleie- og sykehjem.

Flesteparten av boenhetene ligger samlet i det gamle miljøet av miltiærbrakker vest for Parken, hvor også administrasjonsenteret og pleieavdelingen er beliggende.
Leilighetene er innredet delvis i brakker fra 1700-årene, delvis i nyere bygninger i samme stil. Sentralbygget med sykeavdeling ble opoført i 1972.

Sjømannshjemmets høye beskytter er Kong Harald V.

Referanser
----------

1. ↑  Djupvik, Helge (16. september 2010). «Det Nasjonale Aldershjem for Sjømenn i Stavern». *Leserbrev* **(norsk)**. Tidens Krav. Arkivert fra originalen 5. februar 2016. Besøkt 5. februar 2016.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Brønnøysundregistrene
 |
**Dodge** er et amerikansk bilmerke eid av Stellantis. Den første bilen ble produsert i 1914, og før 1928 het merket **Dodge Brothers Motor Vehicle Company**.

Dodge-brødrene, John og Horace, var med å finansiere starten på bilmerket Ford i 1902, og produserte deler for Ford i begynnelsen. Fra 1914 produserte de personbiler, og fra 1917 produserte de lastebiler, først for den amerikanske hæren, men senere også kommersielt. I 2005 er 78% av produksjonen pickuper og lastebiler.

Dodge var tidligere eid av FCA US LLC (tidligere kjent som Chrysler Group LLC). Etter fusjonen mellom Groupe PSA og Fiat Chrysler Automobiles i 2021 er Dodge en del av konsernet Stellantis.

I Norge
-------

En Dodge Ram 2005-modell
Merket var ikke gammelt før det fantes en importør i Norge, allerede i 1916 hadde Aktieselskabet Auto tatt tak i det, og de holdt på frem til 1930.

I 1983 tok **MøllerGruppen AS** opp import og salg av Dodge gjennom selskapet Møller US Import AS. Etter hvert ble det merkene Chrysler og Jeep som dette selskapet importerte og solgte. Som en følge av at Daimler-Benz og Chrysler Corp slo seg sammen til DaimlerChrysler, ble Møller US Import i 2003 solgt til Bertel O. Steen som blant annet er importør av Mercedes-Benz i Norge.

Fra 31. november 2011 ble avtalen sagt opp. Dette var en del av en større prosess der produsenten sa opp alle importører i Europa.

1969 Dodge Charger
FCA Norway AS importerer i dag Alfa Romeo, Fiat, Jeep og Fiat Professional til Norge. I dag blir markedet for Chrysler og Dodge ikke sett på som stort nok for å drive offisiell import.

Referanser
----------

1. ↑   archive.org[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  manager magazin. «Die 14 Automarken des neuen Autoriesen Stellantis» **(tysk)**. Besøkt 25. mars 2022.
3. ↑  «Bertel O. Steen mister Chrysler». *www.dn.no* **(norsk)**. Besøkt 7. februar 2017.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Dodge vehicles – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Offisiell hjemmeside til den norske importøren
* Artikkel om Dodge på Bilnorge.no
* WPC Club of Norway Arkivert 5. april 2005 hos Wayback Machine.
* Dodge performance parts Arkivert 21. mai 2007 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** NKC
 |
**Graeme W. W. Barker**, FBA (født 23. oktober 1946) er en britisk arkeolog kjent for sitt arbeide innen italiensk bronsealder, Romerrikets okkupasjon av Libya og landskapsarkeologi.

Barker ble utdannet ved St John's College, Cambridge. Han begynte å undervise i arkeologi ved University of Sheffield i 1972, før han ble sjef for British School at Rome i 1984.

Graeme Barker ble i 1988 utnevnt til Arkeologiprofessor i *Department of Archaeology* ved University of Leicester, som ble til *School of Archaeological Studies* i 1990 og deretter til *School of Archaeology and Ancient History* i 2001. Barker ble valgt til Disney Professor of Archaeology ved University of Cambridge i 2004.

I 2005 vant Barker, sammen med Israel Finkelstein, Dan David-prisen. Han er også Fellow of the British Academy.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* Graeme Barker's home page
* 2005 Dan David Prize laureate
* University of Cambridge press release


| Akademiske titler |
| --- |
|
| Forgjenger :**Colin Renfrew**

 | **Disney Professor of Archaeology, Cambridge University**2004 - | Etterfølger :**sittende** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** ICCU
 |
**Klåstadskipet** er navnet på et skipsfunn fra vikingtiden. Det omtales ofte som «Norges fjerde vikingskip». Det ble funnet allerede i 1893, men ble først gravd ut og ivaretatt i 1970. Skipet står utstilt på Slottsfjellmuseet i Tønsberg.

Funn og konstruksjon
--------------------

Klåstadskipet i Slottsfjellmuseet. Foto: *Museum*, NRK P2, 2011 
Klåstadkipet ble funnet på et jorde innerst i Viksfjord i Larvik, ikke langt fra Kaupang. Man tenker seg at skipet har forlist ute på Vikskilen og har drevet synkeferdig inn på grunt vann i Klåstadkilen. Når skipet ble funnet et stykke inne på land, skyldes det at landet her har steget ca. to meter siden vikingtiden. Skipet er noe ødelagt av arbeid med å drenere jordene der det ble funnet. Vraket var kjent, men ble liggende upåaktet fram til 1970, da Arne Emil Christensen gravde det fram og fikk det til Vestfold Fylkesmuseum (som i dag heter Slottsfjellmuseet) i Tønsberg der det er utstilt.

Klåstadskipet skiller seg på flere måter fra de mer kjente vikingskipene; Oseberg, Gokstad og Tune. Det er et vrakfunn, mens de tre andre skipene er gravgods.

Klåstadskipet er sannsynligvis et lasteskip, en knarr, og er årringsdatert til 998.

Som andre vikingskip er det klinkbygd. Det hadde keiper til årer. Kjølen er 16,15 meter lang, og dermed litt mindre enn Gokstadskipet. Skipet er bygget av eik; de øvre bordgangene er av furu og de øvre delene av spantene er av bøk.

Da skipet gikk tapt var det en last ombord av brynesteinemner fra Eidsborg i Telemark.

En kopi av Klåstadskipet ble sjøsatt i Tønsberg i september 2018 og fikk navnet «Saga Farmann».

Se også
-------

«Klåstadskipet» er restene etter et norsk handelsskip fra vikingtida. Knarren ble funnet ved Klåstadkilen i Tjølling i Larvik kommune i Vestfold i 1893 og gravd ut i 1970. Bildet viser «Saga Farmann», en rekonstruert kopi av «Klåstadskipet», som ble sjøsatt i 2018. Foto: 2019 
* «Saga Farmann», en replika fra 2018

Referanser
----------

1. 1 2  Klåstadskipet. (2015, 4. mai). I Store norske leksikon. Hentet 28. november 2016 fra .
2. ↑  Norgeshistorie.no, Hans Jacob Orning, «Selveiende bønder». Hentet 28. nov. 2016 fra .

Litteratur
----------

* Arne Emil Christensen jr. og Gunnar Leiro (1976). *Vestfoldminne*. Vestfoldmuseene.
* Davidsen, Roger (1996). *I vår del av bygda*. [R. Davidsen].

Eksterne lenker
---------------

* Tv-serien ARVEN om Klåstadskipet
* Klåstadskipet, artikkel hos Store norske leksikon
* Video: Arne Emil Christensen foredrag om Klåstadskipet på Forbundet Kystens råseglseminar i Tønsberg 19. september 2013

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
«**Sebben**» var en isbjørn som bidro til myten om at det vandrer isbjørner i Tromsøs gater.

Vinteren 1946-47 overvintret fangstmennene Bjørvik Jacobsen, Odd Lønø og Knut Bjåen på Halvmåneøya.
De skjøt mange isbjørner, og en periode tok de også hånd om fem levende unger. Den minste av dem, «Sebben», viste seg å være den mest intelligente, og Jacobsen begynte å dressere ham.

Da sesongen var over, returnerte fangstmennene til Tromsø. De hadde med seg tre isbjørnunger. To av dem ble solgt til dyrehager i Europa, men Jacobsen beholdt «Sebben».
Det finnes historier om at «Sebben» både fikk bli med i drosje en gang været i Tromsø ble for varmt til at han orket å gå, og at han ble med inn på polet og skremte ekspeditørene da Jacobsen var innom der. 

Helge Ingstad tok opp en del film av isbjørnungen, blant annet badende i Prestvannet.

Da «Sebben» vokste seg for stor, sterk og farlig, måtte Jacobsen selge ham også.

Se også
-------

* «Knut», isbjørn født i fangenskap i Tyskland i 2006

Eksterne lenker
---------------

* Isbjørnungene Knut og Sebben – polarhistorie.no
* SVALBARD - nordpol.no, blant annet med bilder av «Sebben» på polet
Ham.
Det berømte «håndtrykket». Sjimpansen Ham blir hilset av kapteinen på bergingsskipet etter hans flytur på Mercury Redstone-raketten.
**Ham** (født august 1956?, død 19. januar 1983) var en sjimpanse som er best kjent som første menneskelignende skapning som ble skutt opp i verdensrommet. Navnet er et akronym for laboratoriet som forberedte han for ferden, Holloman Aerospace Medical Center, på Holloman Air Force Base i New Mexico i USA. 

Sjimpansen var fire år da han i desember 1960 ble trent til å gjøre forholdsvis enkle kommandoer som respons på lys- og lydsignaler.

31. januar 1961 ble Ham plassert i en Mercury-kapsel og skutt ut fra Cape Canaveral i Florida. Under ferden opplevde kapselen trykkproblemer, men Hams romdrakt hindret at han fikk skader. Kapselen falt ned i Atlanterhavet og ble plukket opp av et redningsfartøy.

Etter ferden levde Ham i 17 år i Smithsonian National Zoological Park i Washington D.C. før han døde 27 år gammel i 1983.

Hams reserve, **Minnie**, var den eneste hun-sjimpansen som ble trent for Mercury-programmet. Da prosjektet var over, ble hun en del av Luftforsvarets avlsprogram og fødte ni unger. Hun ble også den siste av romfarts-sjimpansene, og døde 41 år gammel 14. mars 1998. Hun er gravlagt ved siden av Ham på New Mexico Museum of Space History i Alamogordo i New Mexico.

Eksterne lenker
---------------

* NASA Beskrivelse av ferd (engelsk)
* Ham the Chimp
* Animal Astronauts

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN
 |
**Helge Irgens Høeg** (født 23. oktober 1945) er en norsk botaniker, vegetasjonshistoriker, pollenanalytiker og statsstipendiat. Hans hovedarbeidsfelt er vegetasjonshistorie, klimahistorie og bosetnings- og jordbrukshistorie.

Høeg har hovedfag i systematisk botanikk fra Universitetet i Oslo 1972, og ble deretter engasjert som NAVF-stipendiat og prosjektsansatt med analyser av pollen. Han har bidratt til en *pollen-arkeologisk datering* av Borrehaugene til tidlig 600-tall, og datering av Halvdanshaugen til ca. 860, i tråd med Snorres påstander. Teknikken baserer seg på artsbestemmelse av pollenkorn i tekstiler og jordlag i utgravninger, og å avpasse artsfunnene med det man ellers vet om artenes innvandringshistorie, blant annet fra alderssnitt av torvmyrer. Høeg har også bidratt til å datere granas spredning.

Han har tidligere blant annet vært skolehavelærer på Lilleaker og Bestum. Høeg studerte innholdet av pollen i luft fra 1975, startet pollenvarsel for allergikere i 1977 og skrev varsler fram til 1983.

Fra 1990 begynte han å arbeide med å artsbestemme ved og trekull fra arkeologiske undersøkelser. Høeg ble utnevnt til statsstipendiat i 1992, og har siden statsstipendiatreformen i 1999/2000 vært fulltidsengasjert som stipendiat. Han har utgitt om lag 70 vitenskapelig publikasjoner innen sitt felt.

Referanser
----------

1. ↑  Aftenposten Morgen 12.02.1990
2. ↑  Aftenposten Morgen 09.10.1997
3. ↑  A-magasinet, 27.07.1991

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** ISNI **·** SUDOC
 |
**Hadramautisk** er et utdødd semittisk språk og var det østligste av de fire kjente språkene i den gamle sørarabiske undergruppen av de semittiske språkene. Det ble snakket i kongeriket Hadhramaut og også området rundt hadramittenes hovedstad Shabwa i det som nå er Jemen i tiden mellom 800 f.Kr. og 600 e.Kr. Hadramittene kontrollerte også handelen med virak, en gummiharpiks, gjennom deres viktige handelspost Sumhuram (hadramautisk: *s1mhrm*), i dag Khor Rori i guvernementet Dhofar i Oman.

Skrift og fonologi
------------------

Røkelsesbrenner, fra Shabwah, Hadhramaut, ca. 200-tallet e.Kr. Naken mann som rir på en kamel. Hadramittisk inskripsjon, 2 linjer. Britisk museum
Nesten hele bevismaterialet for oldtidens hadramautisk språk kommer fra inskripsjoner skrevet i gammel sørarabiske skrift, bestående av 29 bokstaver, og som stammer fra ursinaittiske skrift. Lydene til språket var i hovedsak de samme som de til sabeisk.

Bemerkelsesverdige kjennetegn ved hadramautisk er blant annet dens tendens, spesielt i inskripsjoner fra Wadi Ḥaḍhramaut, til å representere gammel sørarabisk *ṯ* som *s3*: dermed finnes s2ls3 («tre»; jf. sabeisk *s2lṯ*) er skrevet hvor det også er *ṯ* for en eldre form *s3*; eksempelvis hadramautisk *mṯnad* («inskripsjon»), som er *msnd* i en rest av gammel sørarabisk.

Historie
--------

Potskår med gamle sørarabiske bokstaver på er avdekket i Raybūn (Wadi Dawan), som også fungerte som en viktig base for hadramittene, har blitt karbondatert til det 1100-tallet f.Kr. Språket var antagelig i bruk fra 800 f.Kr. men på 300-tallet e.Kr. ble kongeriket Hadhramaut erobret av kongeriket Himjar, som brukte sabeisk som et offisielt språk, og etter denne tiden er det ikke flere opptegnelser i hadramautisk.

I løpet av språkets historie dukket det opp spesielle fonetiske endringer, som endringen fra ˤ til ˀ, fra ẓ til ṣ, fra ṯ til *s3*. Som i andre semittiske språk kan *n* assimileres til en følgende konsonant, sammenlign *ʾnfs1*, «sjeler» > *ʾfs1*.

I hadramautisk begynner tredjepersons pronomen med *s1*. Den har feminine former som slutter på *ṯ* og *s3*.

Referanser
----------

1. 1 2  Kogan & Korotayev (1997), s. 223.
2. ↑  Kogan & Korotayev (1997), s. 220.

Litteratur
----------

* Kogan, Leonid & Korotayev, Andrey (1997): *Sayhadic Languages (Epigraphic South Arabian). Semitic Languages*. London: Routledge

Eksterne lenker
---------------

* «The Hadrami Language» Arkivert 15. mars 2012 hos Wayback Machine. *International Linguistcs Community Online*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |
Buffalo wings
**Buffalo wings** er en stykningsdetalj fra kyllingens vinger, der vingen kappes ved begge leddene, slik at både ytterste og innerste delen av vingen tas bort. Igjen finnes midtdelen, som består av to kyllingben og er rik på kjøtt. Buffalo wing-biten er avlang og nesten firkantet i formen. I det amerikanske kjøkkenet friteres denne stykkdetalj oftest, og dekkes deretter med saus. Stykningsmetoden for å lage buffalo wings er uvanlig i Sverige, der kyllingvinger (engelsk chicken wings) oftest selges som hele vinger.

Rettens navn og opphav er omdiskutert.

En av de mer populære teoriene er at retten første gang ble servert på Anchor Bar i Buffalo i New York, av kokk Teressa Bellissimo som drev virksomheten sammen med sin ektefelle Frank Bellissimo.

I Sverige har buffalo wings feilaktig blitt synonymt med retten å fritere hele kyllingvinger og dekke dem med saus.[]

Referanser
----------

1. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 20. oktober 2014. Besøkt 7. desember 2015.
2. ↑  Harmon, John E. «On the Wings of a Buffalo or "Mother Teressa's Wings"». *Atlas of Popular Culture in the Northeastern United States*. Besøkt 20. januar 2008.
3. 1 2  Trillin, Calvin (25. august 1980). «An Attempt To Compile A Short History of the Buffalo Chicken Wing». The New Yorker Magazine. Besøkt 22. januar 2008.
4. ↑  *Primal Grill with Steven Raichlen*, PBS, August 8, 2008 .

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | TasteAtlas
 |
**Tangen Dyrepark** er en familiepark i Stange kommune i Innlandet etablert som **Klæbu dyrepark** i 1990. Parken har mer enn 200 ulike dyr, blant dem fugler, reptiler, pattedyr og eksotiske arter.

Historie
--------

Tangen Dyrepark ble etablert som Klæbu dyrepark i 1990, da den lå på Klæbu i Trondheim kommune. Vinteren 1999-2000 ble parken flyttet til Tangen i Stange, 30 min sør for Hamar. Parken fikk navnet **Amadeus-parken**, også *Amadeus dyrepark*, navngitt etter gibbonapen Amadeus. Amadeus hadde egen TV-serie på NRK Barne-TV og har siden vært parkens hovedattraksjon. Amadeus er oppkalt etter komponisten Wolfgang Amadeus Mozart. 

I 2012 var parken nær ved å bli lagt ned. Etter et eierskifte med ny eier, Runar Næss ved Animal zoolution AS, ble parken beholdt. Planene om å utvide parkens dyr med flere fra norsk fauna ble bestemt. Ved sesongåpningen mai 2014 endret parken navn til Tangen Dyrepark.

Galleri fra parken
------------------

* Gibbonapen Amadeus er dyreparkens hovedattraksjon.  Foto: C. Hill, 2008Gibbonapen Amadeus er dyreparkens hovedattraksjon.  Foto: C. Hill, 2008
* Ebba er parkens andre gibbon og partner til Amadeus  Foto: C. Hill, 2011Ebba er parkens andre gibbon og partner til Amadeus  Foto: C. Hill, 2011
* «Amadeus-parken» var tidligere navn på Tangen dyrepark.  Foto: C. Hill, 2008«Amadeus-parken» var tidligere navn på Tangen dyrepark.  Foto: C. Hill, 2008
* Sølvreven Johnny er eksempel på parkens bredde av dyreliv.Sølvreven Johnny er eksempel på parkens bredde av dyreliv.
* Alpakkaen Hugo er eksempel på parkens bredde av dyreliv.Alpakkaen Hugo er eksempel på parkens bredde av dyreliv.

Referanser
----------

1. ↑  «Dyrepark reddet fra nedleggelse». nrk.no. 31. august 2012. Besøkt 9. november 2022.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Tangen Dyrepark – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
Må ikke forveksles med Elfa International.
**Elfa Distrelec AB** (tidligere **Elfa AB**) er et svensk selskap som distribuerer elektroniske komponenter, instrumenter og verktøy til bedrifts- og privatkunder.

Historie
--------

### 1945: Grunnleggelse

Selskapet ble grunnlagt i 1945 av Arne Lydmar og Nils "Nisse" Jensen. Navnet ELFA ble valgt da Arne Lydmar egentlig ønsket å registrere selskapet under navnet ELCO, men dette navnet var allerede opptatt.

### 1950-årene: Selskapet deles i to

I 1951 ble selskapet delt i to, og det finnes derfor et annet selskap med lignende navn som selger garderobe- og lagringsløsninger, hvilket av og til fører til forvirring.

### 2000-årene: Oppkjøp

I 2006 ble selskapet solgt av familien Jensen til Industri Kapital. På det tidspunktet hadde selskapet 450 ansatte.

I mai 2007 kjøpte Elfa opp det estiske selskapet Tevalo som tidligere hadde vært en forhandler for ELFA AB.

I mars 2008 kunngjorde ELFA at selskapet hadde blitt solgt til den sveitsiske elektronikkgruppen Daetwyler Group. Deretter endret selskapet navn til Elfa Distrelec AB.

I mars 2020 solgte Daetwyler Group selskapet sammen med Nedis til det tyske investeringsselskapet Aurelius-

### I dag

Elfa hadde tidligere fysiske butikker i flere av de nordiske landene, men har i dag bare nettbutikk.

Hovedkontoret ligger i dag i Stockholm, og Elfa Distrelec har datterselskaper i Finland, Norge, Danmark og Polen, samt etter oppkjøpet av Tevalo også i Estland, Latvia, Litauen og Ukraina. Elfa Distrelec er også representert ved forhandlere i Russland, Belarus, Tyrkia, De forente arabiske emirater, Hellas, Island, Japan og Malta. 

I 2018 hadde selskapet 47 ansatte.

Referanser
----------

1. ↑  «Acquisition of the Swedish ELFA Group by Daetwyler Completed». Arkivert fra originalen 1. juli 2018. Besøkt 1. juli 2018.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** NKC
 |
**Almtuna IS** er et svensk ishockeylag fra Uppsala.

Almtuna IS ble stiftet 9. august 1932 og inneholdt da blant annet fotball, bandy og bordtennis. Det var ikke før 1947 at ishockey ble en del av programmet. Almtuna IS er nå en ren ishockeyklubb, med både kvinne- og herrelag. Almtuna IS er den mest suksessrike hockeyklubben gjennom tidene i Upplands hockeydistrikt. Den største suksessen var sesongen 1962/63 da de spilte i den daværende høyeste ligaen i Sverige, men det varte bare ett år til laget falt ut av serien med ett måls margin. I dag spiller laget i den nest høyeste serien, Allsvenskan. 

1987 skiftet klubben navn til Foreningen Uppsala / AIS, men på årsmøtet i 2000 igjen var det gamle navnet Almtuna IS igjen. I 2010 sikret Almtuna IS seg en plass i Kvalserien til den svenske Elitserien i ishockey for første gang i historien, etter playoff-serien i hockeyallsvenskan hvor de møtte Mora IK (2-0 i kamper) og Malmö Redhawks (2-1 i kamper).

Eksterne lenker
---------------

* (sv) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Almtuna IS – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
**Tide Buss AS** er Tides datterselskap for busskjøring i Norge. Selskapet kjører ruter på anbudskontrakt i Hordaland (Skyss), Møre og Romsdal (Fram), Rogaland (Kolumbus), Sogn og Fjordane (Kringom), Trøndelag (AtB) og Vestfold (VKT), Tromsø og midt Troms i tillegg til ekspressbussrutene Fjordekspressen (i samarbeid med Firda Billag Buss og Vy Buss), Haukeliekspressen (i samarbeid med Telemark Bilruter) og Kystbussen (i samarbeid med Boreal Travel) under NOR-WAY Bussekspress, Flybussen i Bergen og Haugesund og turbussaktivitet flere steder i landet.

Historie
--------

Selskapet ble etalbert 1. november 2006 i forbindelse med fusjonen mellom Hardanger Sunnhordlandske Dampskipsselskap og Gaia Trafikk, da Gaia Buss ble fusjonert inn i HSD Buss, som senere samme måned byttet navn til Tide Buss AS. Fra starten hadde selskapet datterselskapene Haugaland Buss AS, som etter hvert byttet navn til Tide Buss Haugesund, og Tide Verksted AS, som ble omgjort til søsterselskap 1. juli 2008. 1. januar 2007 ble all turbussaktivitet og driften av Kystbussen som tidligere hadde vært utført av HSD Buss overført til søsterselskapet Tide Reiser, og fra 16. august 2008 også Haukeliekspressen.

I 2008 ble det danske datterselskapet Tide Bus Danmark etablert, og tok 29. juni over bybussene i Odense etter å ha vunnet anbudet. Samme år ble også datterselskapet Tide Bane AS med nederlandske HTM Personenvervoer som teknisk samarbeidspartner etablert for å delta i anbudskonkurransen om å drifte Bybanen i Bergen, men nådde ikke opp. 1. mai 2009 ble all virksomhet i Tide Reiser overført til Tide Buss, og fortsatte som et forretningsområde under samme navn, mens selskapet ble innfusjonert i mars året etter. 1. januar 2011 overtok Tide Buss all aktiviteten i Tide Buss Haugesund i forbindelse med oppstart av ny anbudsperiode. 3. mai 2012 ble datterselskapet Tide Bus Danmark gjort om til et søsterselskap, mens søsterselskapet Tide Verksted ble gjort om til et datterselskap igjen.

Referanser
----------

1. ↑  «Årsberetning 2006». Gaia Buss
2. 1 2  «Årsberetning 2008». Tide Buss
3. ↑  «Årsberetning 2006». Tide Buss
4. ↑  «Årsrapport 2008» (PDF). Tide ASA. 23. april 2009.
5. ↑  «Årsrapport 2009» (PDF). Tide ASA. 7. april 2010.
6. ↑  «Årsberetning 2010». Tide Buss Haugesund
7. ↑  «Årsberetning 2012». Tide Buss

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Tide Buss – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Brønnøysundregistrene
 |