recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
*For dagens interesseorganisasjon, se Svenska konstnärsförbundet.*
*Konstnärsförbundets styrelse* malt av Richard Bergh i 1903. Fra venstre ser vi Christian Eriksson, Eugène Jansson, Nils Kreuger, Karl Nordström (leder), Robert Thegerström og Richard Bergh.
**Konstnärsförbundet** var en sammenslutning av svenske kunstnere som ble dannet i 1886 i opposisjon mot Kungliga Konstakademien. De krevde reformer av akademiets organisasjon, undervisning og utstillingsvirksomhet. Forbundets to utstillinger *Från Seinens strand* og *Opponenternas utställning* betegnes som gjennombruddet for det franskinspirerte friluftsmaleriet innen svensk kunst. 

Noen av de mest betydningsfulle medlemmene var Nils Kreuger, Karl Nordström, Richard Bergh, J.A.G. Acke, Per Ekström, Gustaf Fjaestad, Eugène Jansson, Ernst Josephson, Björn Ahlgrensson, Eva Bonnier, Carl Larsson, Axel Sjöberg, Carl Wilhelmson, Christian Eriksson, Hanna og Georg Pauli.

Konstnärsförbundet opphørte å eksistere i 1920.

Se også
-------

* Opponenterna

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** BIBSYS **·** VIAF
 |
Foto: Frode Inge Helland 
**Veøy gamle prestegård** ligger like nordvest for Veøy gamle kirke, rett utenfor kirkegårdsmuren.

Prestebol for Veøy er omtalt i 1661, skjønt kirkestedet er fra middelalderen. Det skal ifølge Riksantikvaren ha vært nærmere 20 bygninger her. Det som står igjen i dag, er den fredede hovedbygningen sammen med en borgstue og en låve samt et naust i Nørvågen (vel hundre meter øst-nordøst for kirken).

Hovedbygningen kalles også Williamsborg og er et laftebygg i to etasjer med stående panel og saltak. Egentlig dreier det seg om to bygninger som er satt inntil hverandre, og det er en nivåforskjell på omtrent en meter i terrenget mellom dem. Tømmeret i den nordlige delen av huset er datert til 1751–52, mens det i den sørlige delen er datert til 1753–54. Huset ble ombygget av William Coucheron-Aamodt i 1905–1906.

I tilknytning til prestegården har det også vært et hageanlegg med fiskedam, men det synes ikke som om dette har vært holdt ved like.

Den tidligere prestegården forvaltes av Romsdalsmuseet, som arrangerer omvisning etter avtale.

Referanser
----------

1. ↑  Romsdalsmuseet om Veøya

Kilder
------

* «Veøy gamle prestegård». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Bikuber
**Bikuber** brukes som bolig for honningbier som brukes i birøkt. Fra naturens side bygger biene gjerne sine samfunn i hule trestammer. I Afrika brukes fortsatt hule trestammer som bolig for bifolk som holdes i kultur.

Fra gammelt av brukte man gjerne halmkuber til birøkt. Biene bygde sitt voksbygg fritt i denne. Etterhvert ble det vanlig å bruke isolerte trekasser med løse tavler med bivoks. De løse tavlene gjør det mulig å gjenbruke vokstavlene fra år til år. Løse tavler gjør det lettere for birøkteren å følge utviklingen til bifolket. I dag brukes lettere materialer som isopor til bikuber.

En moderne bikube består av et bunnbrett der inngangen er. Over bunnbrettet står yngelkassen der dronningen legger egg og yngelen fores opp av biene. Over yngelrommet legges gjerne et dronninggitter som hindrer at dronningen går oppover i kuben. Over dronninggitteret kan det være én eller to honningkasser (skattekasser). Kuben har en toppakning og lokk. Alle kassene inneholder rammer med vokstavler. I Norge er målene på kubeutstyret standardisert. Bikuben settes på en palle eller kubekrakk slik at den står stødig og tørt.

Normalt finnes det bare én dronning i hver bikube. Det går imidlertid an å ha todelt yngelrom med hver sin dronning og felles skattekasse over dronninggitter.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** NKC
 |
Matvarer fra det franske distriktet Franche-Comté.
**Gastronomi** er læren om sammenhengen mellom mat, tradisjon og kultur. Ordet er sammensatt av gresk *gastros*, «mage», og *nomos*, «lære». Gastronomi betyr i utgangspunktet kunsten å regulere magen. I utviklet form er det læren om finere kokekunst, eller sambandet mellom mat og kultur. Begrepet fikk første gang allmenn utbredelse i 1825, da Jean Anthelme Brillat-Savarin fikk utgitt verket *Smakens fysiologi* (*la Physiologie du Goût, ou Méditations de Gastronomie Transcendante; ouvrage théorique, historique et à l'ordre du jour, dédié aux Gastronomes parisiens, par un Professeur, membre de plusieurs sociétés littéraires et savantes*). Boka ble første gang oversatt til norsk i 2007, utgitt på Spartacus forlag.

En gastronomisk person, en gastronom, er en person som er interessert i mat og er ekspert på emnet. Selve interessen ligger altså ikke i å spise maten, men snarere i hvordan maten er tilberedt og servert.

Det finnes utdannelsestilbud i gastronomi både på fagskolenivå og universitetsnivå.

Gastronomi har blitt identifisert av Verdens turismeorganisasjon som en viktig faktor for turismestrømmer og kulturutveksling mellom ulike deler av verden. Et eksempel på dette kan være gastronomibyene som UNESCO har utpekt siden 2004 eller det Verdens turismeorganisasjon kaller gastronomisk turisme.

Referanser
----------

1. ↑  «Gastronomy» **(engelsk)**. Encyclopedia Britannica. 3. februar 2023.
2. ↑  «Lokal gastronomi. Fagskolane i Hordaland, Bergen tekniske fagskole» (PDF). NOKUT. 9. september 2016.
3. ↑  «Gastronomistudier i Storbritannia». studyacrossthepond.com. Besøkt 13. mars 2023.
4. ↑  «Gastronomy» **(engelsk)**. Verdens turismeorganisasjon. Besøkt 13. mars 2023.
5. ↑  Cheng Xiaomin (juli 2017). «"City of Gastronomy" of UNESCO Creative Cities Network: From International Criteria to Local Practice» (PDF) **(engelsk)**.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC **·** BNE
 |
**Veøy Billag** var et rute- og transportselskap som ble etablert i 1960 med adresse Åfarnes i daværende Veøy kommune. Selskapet ble i 2001 omorganisert, og består av Veøy AS med datterselskapet Veøy Holdning AS (eiendomsselskap), dessuten operatørselskapene Veøy Buss AS, og tre enheter for godstrafikk: Veøy Sør AS, Veøy Vest AS og Veøy Øst AS.

Historikk
---------

Veøy Billag var en fusjon av tre lokale rutebilselskaper:

1. Åfarnes Auto (Arne Alfarnes og Olaf Klungnes)

2. Vistdalsruta (Kristian Langseth, Mittet)

3. Nesjestranda Auto (Olaf Misfjord, Nesjestranda)

Selskapsformen var fra starten av I/S, fra 1965 A/S. Selskapet overtok 1. januar 1960 rutene fra de tidligere selskapene.

Veøy Billag overtok i 1970 Isfjordruta v/ Ole Voldstad og i 1990 Rauma Billag. Dermed hadde selskapet hånd om all lokal rutebiltrafikk i Rauma kommune, dessuten deler av Molde kommune (Skåla).

Virksomhet
----------

Veøy Billag hadde konsesjon for person- og godsruter Åndalsnes-Åfarnes-Sølsnes-Molde, og med sideruter Lerheim-Eidsbygda-Rødven, Åfarnes-Mittet-Vistdal og dessuten i områdene rundt Nesjestranda.

Fra 1970-tallet ble godstrafikk utenfor rute et viktig satsingsområde. Denne trafikken har i hovedsak gått i regi av Linjegods, seinere av DB Schenker. Omfanget av denne trafikken har økt betraktelig over tid og utgjor i dag 80-90 prosent av selskapets omsetning. Det har særlig skjedd gjennom overtakelse av andre selskapers godstrafikk. Til sammenligning utgjør Veøy Buss under 10 prosent av den totale omsetningen i Veøy-selskapene.

Veøy Billag bygde tidlig på 1960-tallet et rutebilanlegg med kontor og verksted på Åfarnes. Utover 1970-tallet ble Åndalsnes i større grad sentrum for selskapets virksomhet. Det ble kjøpt en anlegg her i 1978 og kontor og verksted ble flyttet hit.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** Brønnøysundregistrene
 |
**Furuåsen og Hagahogget naturreservat** i Asker kommune ble opprettet 16. desember 2016 ved en utvidelse av Hagahogget naturreservat. Naturreservatet ligger om lag fire kilometer vest for Asker sentrum og grenser i øst til Semsvannet landskapsvernområde. Det består av småkupert terreng, bratte skrenter, kløfter og flatere partier.

Formålet med naturreservatet er å bevare et variert skogområde som har særlig betydning for biologisk mangfold. Naturreservatet har stor variasjon i vegetasjonstyper og rike overgangssoner mellom edelløvskog og barskog. Sørvendte fjellskrenter er hekkeplass for rovfugl.

Området er mye brukt i friluftssammenheng, og den ubetjente DNT-hytta Hovdehytta ligger under Furuåsen i den vestre delen av naturreservatet.

Referanser
----------

1. ↑  Forskrift om vern av Furuåsen og Hagahogget naturreservat Lovdata
2. 1 2  (no) Furuåsen og Hagahogget naturreservat i Miljødirektoratets nettsted Naturbase

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Naturbase
 |
**Norgesmesterskapet i fotball for menn 1906** ble vunnet av Odd etter finaleseier 1-0 over Sarpsborg den 9. september. Kampen ble spilt på Gamle Frogner stadion i Kristiania. Dommer var Sverre Strand, Mercantile.

Dette var fjerde gang (på rad) Odd vant et norgesmesterskap, mens Sarpsborgs Hugh William Kennworthy var den første utlending i en norsk cupfinale.

**Odds vinnerlag:** Jacob Abrahamsen, Guttorm Hol, Øivind Gundersen, Bernhart Halvorsen, Fritjof Nilsen, Øivind Stensrud, Otto Olsen, Harbo Madsen, Johan Nilsen, Berthold Pettersen, Daniel Gasmann.

**Sarpsborgs lag:** J. Jørgensen, Christian Berg, Erling Mathieassen, Einar Andvik, Ole Iversen jr. Thorvald Holth, Hugh William Kennworthy, Herbert Scott, Trygve Jølstad, Karl Johansen, Hans Slang.

Dette var den første cupfinalen som ble overvært av den norske kongefamilien.

Semifinaler
-----------

8. september

* Akademisk – **Odd** 0-1
* **Sarpsborg** – Eidsvold 4-0

Finale
------

9. september

* **Odd** – Sarpsborg 1-0

Referanser
----------

1. ↑  Kan bli rekordmange utlendinger

Kilder
------

* www.rsssf.com

| * v
* d
* r
Norgesmesterskapet i fotball for menn |
| --- |
| År | 
* 1902
* 1903
* 1904
* 1905
* 1906
* 1907
* 1908
* 1909
* 1910
* 1911
* 1912
* 1913
* 1914
* 1915
* 1916
* 1917
* 1918
* 1919
* 1920
* 1921
* 1922
* 1923
* 1924
* 1925
* 1926
* 1927
* 1928
* 1929
* 1930
* 1931
* 1932
* 1933
* 1934
* 1935
* 1936
* 1937
* 1938
* 1939
* 1940
* 1941
* 1942
* 1943
* 1944
* 1945
* 1946
* 1947
* 1948
* 1949
* 1950
* 1951
* 1952
* 1953
* 1954
* 1955
* 1956
* 1957
* 1958
* 1959
* 1960
* 1961
* 1962
* 1963
* 1964
* 1965
* 1966
* 1967
* 1968
* 1969
* 1970
* 1971
* 1972
* 1973
* 1974
* 1975
* 1976
* 1977
* 1978
* 1979
* 1980
* 1981
* 1982
* 1983
* 1984
* 1985
* 1986
* 1987
* 1988
* 1989
* 1990
* 1991
* 1992
* 1993
* 1994
* 1995
* 1996
* 1997
* 1998
* 1999
* 2000
* 2001
* 2002
* 2003
* 2004
* 2005
* 2006
* 2007
* 2008
* 2009
* 2010
* 2011
* 2012
* 2013
* 2014
* 2015
* 2016
* 2017
* 2018
* 2019
* 2020
* 2021–22
* 2022–23
* 2023

 | Norges flagg  |
| Se også: Norgesmesterskapet i fotball for kvinner |
***Gastrobothrus*** er en gruppe (slekt) av biller som hører til underfamilien køllebiller (Pselaphinae) i den store familien kortvinger (Staphylinidae).

Utseende
--------

Bittesmå (gjerne 1-2 millimeter), blanke, mørkbrunlige kortvinger. Kroppen er pæreformet. Hodet er trapesformet, med små, runde fasettøyne og groper i pannen. Antennene er middels kraftige. Maksillepalpene er lange, det ytterste leddet ganske stort. De ytterste leddene danner en kølle. Pronotum er forholdsvis lite, med rundede sider, bredest omtrent i midten, med runde, dype groper. Dekkvingene dekker omtrent halve bakkroppen, er blanke og rundede. Bakkroppsleddene er ganske korte, det aller meste av den synlige delen av bakkroppen er dekket av ett ryggledd. Beina er nokså lange, leggene litt krumme.

Levevis
-------

Disse billene lever på fuktige steder, som sumper og elvebredder, og også i maurtuer.

Utbredelse
----------

Slekten er utbredt på New Zealand.

Systematisk oversikt
--------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, **Coleoptera**
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien åtsel- og rovbiller, **Staphylinoidea**
			* Familien kortvinger (Staphylinidae) Latreille, 1802
				+ Underfamilien køllebiller Pselaphinae Latreille, 1802
					- Gruppen Brachyglutini Raffray, 1904
						* Slekten ***Gastrobothrus*** Broun, 1882
							+ *Gastrobothrus abdominalis* (Broun, 1880)
							+ *Gastrobothrus buckleyi* Théry & Leschen, 2013
							+ *Gastrobothrus platynotus* Broun, 1893
							+ *Gastrobothrus sharpi* (Broun, 1880)

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Gastrobothrus* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Gastrobothrus* hos NCBI Rediger på Wikidata

* *Gastrobothrus* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**Kulten i Det gamle testamentets** tekster (altså trosutøvelsen man møter i teksten) betegner normalt en «sosial tilbedelse gjennom ritualer». Kulten er et sentralt fenomen. I faglitteratur er ordet et begrep for totaliteten av religiøst liv knyttet til for eksempel i tempelet i Jerusalem, helligsteder osv. i Det gamle testamentet. I forskningen regner man med at kulten i Det gamle testamentet er spesielt knyttet til det prestelige miljø som står bak deler av Det gamle testamentet.

Kultens sentrale kjennetegn
---------------------------

Det er tre (fire) sentrale aspekter ved kulten i Det gamle testamente:[]

* det hellige sted (f.eks. Jerusalem)
* den hellige tid
* (formidleren av det hellige)
* den hellige handling

Den hellige handling (kultsituasjonen) har i seg selv tre viktige aspekt:[]

* det som sies: en myte som åpenbarer og forteller om verdens, folkets og gudenes opprinnelse
* det som skjer: et dramatisk forløp eller rituale som avsluttes med
* det som sees eller vises: et symbol eller et ord

Det som skjer i kulten er ikke en privat handling, og er en sosial gruppeopplevelse av en guddom eller det guddommelige (*det numinøse*).

Referanser
----------

1. ↑  van der Leeu, G.: *Phänomenologie der Religion*, Tübingen 1956
2. ↑  McKenzie, J.L.: *A Theology of the Old Testament*, London 1974

Se også
-------

* YHWH
* Salme, Lovprisning og Klage
* De ti bud
* Avgudsdyrkelse

Eksterne lenker
---------------

* The Psalms and the Cult
***Bil*** er Norges første og største uavhengige bilblad. Det ble etablert i 1975. Det er et forbrukerblad om bil som distribueres hovedsakelig til abonnenter. Det inneholder biltester, prøvekjøringer, info om nye bilmodeller, bilsport, forbrukerartikler og spesielle reportasjer.

Bladet *Bil* utgis av Bilforlaget, som også utgir fagbladene *MotorBransjen*, *YrkesBil*, nyhetstjenesten BilNytt.no og bilportalen www.BilNorge.no (med bruktbiler, nye biler, biltester og bilnyheter).

Opplag
------

Bekreftede netto opplagstall fra Mediebedriftenes Landsforening:

* 2005: 56 865
* 2006: 53 784
* 2007: 52 368
* 2008: 46 025
* 2009: 45 423
* 2010: 43 312
* 2009: 45 423
* 2010: 43 312
* 2011: 37 087
* 2012: 33 503
* 2013: 31 236
* 2014: 30 121
* 2015: 29 806
* 2016: 30 425
* 2017: 28 546
* 2018: 27 400

Referanser
----------

1. ↑  Tall fra nettsidene til Mediebedriftenes Landsforening Arkivert 17. juli 2011 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | ISSN
 |
Fusong i byprefekturet Baishan.
**Fusong** (kinesisk: 抚松县; pinyin: *Fǔsōng Xiàn*) er et fylke i provinsen Jilin i Folkerepublikken Kina. Det ligger i byprefekturet Baishan.

Befolkningen var på 309 286 innbyggere i 1999.

Fusong ligger ved elven Songhua Jiang (Sungari).

Administrative enheter
----------------------

Fylket består av tolv storkommuner og seks kommuner.

Storkommuner:

* Fusong (抚松镇), Songjianghe (松江河镇), Quanyang (泉阳镇), Xianrenqiao (仙人桥镇), Xingcan (兴参镇), Xintunzi (新屯子镇), Wanliang (万良镇), Lushuihe (露水河镇), Donggang (东岗镇), Manjiang (漫江镇), Yushu (榆树镇), Beigang (北岗镇)

Kommuner:

* Xinglong (兴隆乡), Xigang (西岗乡), Choushui (抽水乡), Songjiang (松江乡), Yanjiang (沿江乡), Songjiao (松郊乡)

Samferdsel
----------

### Jernbane

En gren av jernbanestrekningen Meihekou-Ji'an (*Mei-Ji tielu*) fører gjennom fylket.

### Vei

Kinas riksvei 201 fører gjennom området. Den begynner i Hegang i provinsen Heilongjiang og fører via blant annet Mudanjiang og Dandong sør til Liaodonghalvøya til Lüshunkou/Dalian.

Referanser
----------

1. ↑  National Population Statistics Materials by County and City – 1999 Period, *i* China County & City Population 1999, Harvard China Historical GIS
2. ↑  白山市-行政区划网 www.xzqh.org

Eksterne lenker
---------------

* Hjemmeside Arkivert 20. august 2008 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
Bike for peace er en nonprofit organisasjon. Organisasjonen er avhengig av hjelp fra offentlige og private givere for å kunne utføre sitt arbeid for en verden i fred og en verden uten atomvåpen.Bike for peace er en nonprofit organisasjon. Organisasjonen er avhengig av hjelp fra offentlige og private givere for å kunne utføre sitt arbeid for en verden i fred og en verden uten atomvåpen.
**Bike for peace** er en norskbasert fredsorganisasjon som jobber med å arrangere fredsritt på sykkel. Formålet til organisasjonen er å fremme og sette fokus på arbeidet i kampen mot atomvåpen.[] Bike for peace skaper også en forståelse for nasjonale og globale konsekvenser av handlingene til enkeltpersoner, lokalsamfunn og kampanjer. Den første kampanjen ble gjennomført i 1978 i Nord-Irland. Bike for peace arbeider for fred og vårt felles miljø, på tvers av regioner og nasjoner, språk og kulturer.[]

I 1999 organiserte Bike for peace en verden-rundt-tur fra Beijing gjennom Kina, Kasakhstan, Russland, Finland, Sverige og Norge, turen var totalt 11 470 km.[] I 1977 startet Helge Hundeide og Tore Nærland sin første internasjonale sykkeltur som de kalte for Bike for peace.[] Denne turen var fra kyst til kyst i USA, Seattle - Washington D.C. Siden 1978 har Bike for peace organisert fred- og vennskapsritt i over 110 land.[]

I løpet av turene har Bike for peace møtt flere kjente politiske, religiøse og kulturelle ledere, som for eksempel Pave Johannes Paul II, den tidligere generalsekretær i Sovjetunionen Andrej Gromyko, generalsekretæren  i FN Boutros Boutros Ghali, generalsekretæren av The National League for Democracy of Burma, Aung San Suu Kyi og andre.[]

Fredsorganisasjonen ble tildelt den internasjonale fredsprisen The Gandhi foundation international peace award for 2015 for arbeidet sitt mot atomvåpen, og for å finne ikke-voldelige løsninger på konflikter verden over.

Referanser
----------

1. ↑  «Previous partners». Arkivert fra originalen 5. mars 2016.
2. ↑  «Bike for peace har fått internasjonal fredspris». *www.jbl.no*. 09.11.2015. Arkivert fra originalen 4. mars 2016. Besøkt 11. januar 2016.
**Norgesmesterskapet i fotball for menn 1907** ble vunnet av Mercantile etter finaleseier 3-0 over Sarpsborg den 22. september. Målscorere for Mercantile var Minotti Bøhn i det 14. minutt, Andreas Gjølme i det 65. minutt og Hans Endrerud i det 88. minutt.

4 000 tilskuere overvar kampen som ble spilt på Nedre Frednes i Porsgrunn. Dommer var August Heiberg Kahrs, Lyn. Dette var første gang Mercantile vant et norgesmesterskap.

Mercantiles vinnerlag: 
Sverre Lie – Macken W. Aas, Einar Friis Baastad – Wilhelm Brekke, Sverre Erichsen, Harald Johansen – Oscar Gundersen, Hans Endrerud, Carl Frølich Hanssen (kaptein), Minotti Bøhn, Andreas Gjølme.

Sarpsborgs lag:
Ole Andersen – Christian Berg, Oscar Olsen – Karl Johansen, Herbert Scott (engelsk), Einar Anvik – Hugh William Kenworthy (kaptein, engelsk), Matheus Halvorsen, Trygve Jølstad, Hans Slang, Erling Due.

Semifinaler
-----------

21. september

* **Mercantile** – Odd 1-0
* **Sarpsborg** – Hamar Game Club (walk over. Hamar møtte ikke.)

Finale
------

22. september

* **Mercantile** – Sarpsborg 3-0

Referanser
----------

1. ↑  www.rsssf.com
2. ↑  iffhs.de med dyp omtale og flere bilder av spillere og lag

| * v
* d
* r
Norgesmesterskapet i fotball for menn |
| --- |
| År | 
* 1902
* 1903
* 1904
* 1905
* 1906
* 1907
* 1908
* 1909
* 1910
* 1911
* 1912
* 1913
* 1914
* 1915
* 1916
* 1917
* 1918
* 1919
* 1920
* 1921
* 1922
* 1923
* 1924
* 1925
* 1926
* 1927
* 1928
* 1929
* 1930
* 1931
* 1932
* 1933
* 1934
* 1935
* 1936
* 1937
* 1938
* 1939
* 1940
* 1941
* 1942
* 1943
* 1944
* 1945
* 1946
* 1947
* 1948
* 1949
* 1950
* 1951
* 1952
* 1953
* 1954
* 1955
* 1956
* 1957
* 1958
* 1959
* 1960
* 1961
* 1962
* 1963
* 1964
* 1965
* 1966
* 1967
* 1968
* 1969
* 1970
* 1971
* 1972
* 1973
* 1974
* 1975
* 1976
* 1977
* 1978
* 1979
* 1980
* 1981
* 1982
* 1983
* 1984
* 1985
* 1986
* 1987
* 1988
* 1989
* 1990
* 1991
* 1992
* 1993
* 1994
* 1995
* 1996
* 1997
* 1998
* 1999
* 2000
* 2001
* 2002
* 2003
* 2004
* 2005
* 2006
* 2007
* 2008
* 2009
* 2010
* 2011
* 2012
* 2013
* 2014
* 2015
* 2016
* 2017
* 2018
* 2019
* 2020
* 2021–22
* 2022–23
* 2023

 | Norges flagg  |
| Se også: Norgesmesterskapet i fotball for kvinner |
En biketrialrytter under VM i terrengsykling og trial 2009.
**Trial**, **trialsykling** eller **biketrial** er en sykkelsport som stammer fra motorsykkeltrial. I en konkurranse gjelder det å sykle gjennom løyper (seksjoner) med hindringer, som består av f.eks. pallestabler, steiner, trær, kabeltromler og alle mulige andre hindringer, uten å være nær bakken med noe annet enn dekkene. I Norge arrangeres det en offisiell Norgescup, og i 2011 var første året konkurranser ble registrert i NCFs terminlister.

Trialsykling kan utføres i bybildet, (streetsykling, urban), der hindrene kan være alle mulige kanter, benker, fortau og gjerder.

Miljøet i Norge
---------------

I Norge er miljøet lite og spredt, ingen eksakte tall på aktive utøvere. Det høyeste tallet deltagere på en konkurranse nasjonalt, var 26 under Norgescupen i Oslo i 2012. Det finnes noen klubber som er mer eller mindre aktive. Kun Eirik Ulltang konkurrerer i verdenstoppen.

Miljøet internasjonalt
----------------------

Trialsykling er en stor idrett i land som Spania, Frankrike, Belgia, Storbritannia, Tyskland, Japan m.m. Nivået regnes som høyest i Europa, og i f.eks. USA miljøet relativt lite.[]. Per i dag domineres konkurransene av franskmenn i 26", der ni av de 20 høyest rangerte i verden er fra Frankrike og spanjoler i 20", der de tre høyest rangerte i verden er fra Spania. Streetsykling/urban domineres av briter.[].

Hvordan oppstod trialsykling?
-----------------------------

En spansk motorsportutøver ved navn Pedro Pi, var en av eierne av Montesa, et motortrialmerke. Da sønnen hans, Ot Pi, var ung og for liten til å begynne med motortrial, laget han den første prototypen til en biketrialsykkel, en forenklet motortrialsykkel uten motor. Dette ble populært og noen år senere ble Monty opprettet.

Kjente trialryttere
-------------------

* Gilles Coustellier, Frankrike
* Abel Mustieles, Spania
* Giacomo Coustellier, Frankrike
* Vincent Hermance, Frankrike
* Kenny Belaey, Belgia
* Benito Ros, Spania
* Dani Comas, Spania
* Danny Macaskill, Storbritannia
* Ryan Leech, Storbritannia

Norske eliteryttere
-------------------

* Eirik Ulltang
* Thomas Remvik Aasen
* Joachim Skjævestad
* Erik Solbakken
* Knut Fosse
* Mads Lexander
* Håkon Sveistrup

Referanser
----------

1. ↑  Resultatliste NC3 Trial 2013 Fjordtrial[*død lenke*] – *Sykling.no* 14. juli 2012
2. ↑  Ranking - Trials 2013 - Men Elite UCI Ranking 26" Arkivert 4. oktober 2013 hos Wayback Machine. – *Uci.ch* 3. september 2013
3. ↑  Ranking - Trials 2013 - Men Elite UCI Ranking 20" Arkivert 4. mars 2016 hos Wayback Machine. – *Uci.ch* 3. september 2013
4. ↑  Hopping Along - The First Decade  Arkivert 19. august 2013 hos Wayback Machine. – *Biketrials.com* 2005

Eksterne lenker
---------------

* Norges offisielle portal for biketrial

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | NKC
 |
En **fleksplate** er en metallplate på drivlinjer med automatisk girkasse som kobler utgangen fra en motor til inngangen på en dreiemomentomformer. Den utfører lignende funksjon som svinghjulet i en konvensjonell manuell girkasse. Navnet viser til platens evne til å bøye seg over sin egen hovedakse (kan bøyes fra side til side) for å ta opp bevegelse i dreiemomentomformeren når rotasjonshastighetene endres. Fleksplater er generelt mye tynnere og lettere enn svinghjul på grunn av den glatte koblingsvirkningen til dreiemomentomformeren og elimineringen av clutch-overflaten. På samme måte som med svinghjul håndterer fleksplater normalt kobling til startmotoren via tenner langs ytterkanten av platen. Disse tennene gir fleksplaten et girlignende utseende til tross for at dette er en sekundær funksjon. Fleksplater kan lages på mange måter, men lages vanligvis av enten stanset stål (vanlig på gatebiler), frest stål i to deler (vanlig på reserbiler) eller frest stål i en del (vanlig i høyytelses dragracing).

Se også
-------

* Svinghjul

Referanser
----------

1. ↑  The Layout Optimization for Axial Stiffness of a Flexplate Disk with Weight and Inertial Moment Constraints
2. ↑  How an Engine Flex Plate Works
3. ↑  Flexplate Technology And Choosing The Flexplate For You
Klosteret Monte Oliveto Maggiore i Toscana i Italia.
**Olivetanernes kongregasjon** utgjør siden 1960 en autonom del av benediktinerordenen (og er altså ikke en kongregasjon i samme betydning som utadrettede kommuniteter fra 1600- og 1700-tallet). Den har imidlertid en betydelig eldre historie, og ble grunnlagt som orden allerede i 1313 (godkjent av paven i 1344). Ordenskongregasjonens sentrale kloster er Monte Oliveto Maggiore, som har gitt sitt navn til ordenskongregasjonen. Medlemmene følger Benedikts regel. Klosterdrakten er hvit.

Litteratur
----------

* Giuseppe Picasso. "La spiritualità dell'antico monachesimo alle origini di Monte Oliveto," in Giancarlo Andenna / Mirko Breitenstein / Gert Melville (eds.): *Charisma und religiöse Gemeinschaften im Mittelalter. Akten des 3. Internationalen Kongresses des "Italienisch-deutschen Zentrums für Vergleichende Ordensgeschichte".* Münster / Hamburg / Berlin / London: LIT 2005 (Vita regularis. Ordnungen und Deutungen religiosen Lebens im Mittelalter, 26), 443–461.
«Agnus Dei» omdirigeres hit. For annen bruk, se Agnus Dei (andre betydninger).
Guds lam (Agnus Dei) med blodsprut og korsfane, gjengitt på glassmaleri
Guds lam med seiersfane i moderne stil, ser vi i kommunevåpenet til Niederrohrdorf, kanton Aargau, Sveits
**Guds lam** eller *Agnus Dei* er en symbolsk figur brukt i kunst, og blant annet i stilisert form, i våpenskjold, segl og andre kjennetegn. 

Uttrykket «Guds lam» er hentet fra Bibelens nye testamente i allegorisk omtale av Jesus Kristus, bl.a. fra døperen Johannes. Guds lam er derfor i utgangspunktet et Jesussymbol, men har også vært brukt for å symbolisere navn og annet.

Vanligvis blir den stiliserte figuren Guds lam avbildet som et lam med et kors eller en stang med et flagg eller en fane. Lammet står og holder korset eller stangen i det ene, bøyde forbenet, slik at korset/stangen går på skrå opp over lammets rygg. Hvis lammet holder en stang med flagg eller fane, er motivet normalt et kors. Noen ganger er lammet gjengitt med en sirkelrund glorie rundt hodet. Lammet kan også ha en blodsprut fra brystet ned i en kalk eller et beger.

Korsfanen er antakelig den samme som vi ser i kunstneriske og kirkelige framstillinger av Jesus i det han trer opp fra - eller ut av - graven ved oppstandelsen fra de døde. Han holder en slik fane for å markere at han har overvunnet døden og på den måten kan sies å ha seiret. Hans fane med korsmotivet blir kalt for «seiersfanen». Vi kan se flere slike bilder og utskårne avbildninger av Jesus med seiersfanen i norske og utenlandske kirker, bl.a. på toppen av altertavler.

Vi finner slike Guds lam i våpenskjold helt fra middelalderen, men i Norge særlig på 1600- og 1700-tallene. Et Guds lam med korsflagg inngikk som landskapsvåpen for Gotland blant feltene i de dansk-norske unionskongenes våpen. I bysegl for Visby er det et Guds lam fra ca. 1280.

I norske person- og slektsvåpen finnes Guds lam, bl.a. i skjoldet til slekten Faye som er brukt fra siste del av 1700-tallet, og i hjelmtegnet til slekten Lammers som et talende våpen. En variant er en saubukk med korsflagg, som finnes i skjoldet til slekten Kallevig fra og med Salve Johannessen Kallevigs segl (død 1794).

Litteratur
----------

* Hans Krag: *Norsk heraldisk mønstring fra Fredrik IV’s regjeringstid 1699-1730*, Drøbak 1942 – Kristiansand S 1955
* Hans Cappelen: *Norske slektsvåpen*, Oslo 1969 (2.opplag Oslo 1976)
* Odd Fjordholm, Erla B. Hohler m. fl.: «Geistlige segl fra Nidaros bispedømme», *Norske sigiller fra middelalderen III*, Riksarkivet, Oslo 2012

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** GND
 |
**Fleksitid** er en arbeidstidsordning, hvor arbeidstaker gis rom til selv å bestemme daglig og ukentlig arbeidstid.

Fleksitid er på mange arbeidsplasser lagt opp slik at der er en felles kjernetid som alle forventes å være til stede, og et tidsrom utenom der en kan «flekse» ved enten å komme og gå tidlig eller komme og gå senere enn den vanlige arbeidstiden, og likevel oppfylle rammetimetallet for stillingen. 

I henhold til en gjennomsnittsberegning av arbeidstiden kan en arbeidstaker i perioder arbeide lange dager mot tilsvarende kortere arbeidstid andre dager.

Det kan også opparbeides avspaseringstid, som senere kan tas ut som enkelttimer, eller som hele fridager, etter avtale. Denne typen fleksitid kan ikke knyttes til stillinger der arbeidstaker må være på plass til bestemte tider for å oppfylle sin del av arbeidsavtalen/stillingsbeskrivelsen.

Tariffavtaler
-------------

Alle arbeidstakere, som er bundet til arbeidsmiljølovens krav til arbeidstid, har i prinsippet rett til fleksibel arbeidstid, hvis det kan gjennomføres uten vesentlig ulempe for virksomheten. Dette skal derimot hjemles skriftlig, f.eks. som vedlegg til arbeidsavtalen.

I Norge åpner både Arbeidsmiljøloven, Hovedtariffavtalen i staten og KS-området opp for fleksible arbeidstidsordninger.

Referanser
----------

1. ↑  «Fleksibel arbeidstid». *www.arbeidstilsynet.no* **(norsk)**. Besøkt 16. mai 2019.
2. ↑  «Lover og regler for arbeidstid i Norge - Arbeidslivet.no». *www.arbeidslivet.no* **(norsk)**. Besøkt 16. mai 2019.

Se også
-------

* Avspasering

Eksterne lenker
---------------

* Arbeidsmiljøloven: Lov om arbeidsmiljø, arbeidstid og stillingsvern mv.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GND **·** LCCN **·** NDL
 |
**Bridge Energy ASA** (OSE: BRIDGE) var et uavhengig norsk oljeselskap etablert i 2005 med virksomhet på norsk og britisk sokkel. I 2010 ble det britiske oljeselskapet Silverstone Energy Limited slått sammen med Bridge Energy. I oktober 2013 ble selskapet overtatt av Spike Exploration. Selskapet hadde kontorer i Asker (hovedkontor) og Aberdeen og hadde 28 ansatte ved utgangen av 2010.

Historie
--------

Bridge Energy AS ble grunnlagt i august 2005 av Einar Bandlien, Svein Johansen, Alfred Kjemperud og Olve Torvanger. Hovedfokuset skulle være på letevirksomhet på norsk og britisk sokkel. Selskapet ble prekvalifisert som rettighetshaver på norsk kontinentalsokkel i 2006 og rettighetshaver som operatør på norsk sokkel i 2009. I 2006 fikk selskapet med seg investeringsselskapet Lime Rock Partners på eiersiden med en avtale om et kapitalinnskudd på 50 millioner amerikanske dollar.
I mars 2010 gjorde selskapet en privat aksjeemisjon som skaffet 324 millioner i ny egenkapital. I april samme år ble det kjent at Bridge Energy AS skulle slå seg sammen med det Aberdeen-baserte lete- og produksjonsselskapet Silverstone Energy Limited under navnet Bridge Energy ASA. Bridge Energy AS hadde på dette tidspunktet 13 lisenser på norsk sokkel mens Silverstone hadde 12 lisenser på britisk sokkel, deriblant det produserende feltet Victoria hvorav Silverstones andel av produksjonen var 1.500 fat oljeekvivalenter per dag. Den 21. mai 2010 ble selskapet notert på Oslo Børs.

I oktober 2013 ble Bridge kjøpt av det norske leteselskapet Spike Exploration. Selskapet ble delt i to deler, der den norske delen av virksomheten ble slått sammen med Spike Exploration mens den britiske delen ble overtatt av HitecVision

Virksomhet
----------

På norsk sokkel ble Bridge tildelt 1 letelisens i APA 2006, 3 lisenser i APA 2007 og fikk senere 3 lisenser i APA 2008, 4 lisenser i APA 2009 (hvorav 1 som operatør) og 2 lisenser i APA 2010 (hvorav 1 som operatør). I 2007 kjøpte selskapet 3 letelisenser fra Talisman: PL 316, PL 335 og PL 337. 
På britisk side hadde selskapet ett produserende felt, gassfeltet Victoria I. Selskapet hadde i desember 2011 26 lisenser, hvorav 7 som operatør. Av 13 lete- og avgrensningsbrønner er det gjort 7 funn. 2P reserver utgjorde 22 millioner FOE.

Referanser
----------

1. 1 2  (en) «2010 Annual Report» (PDF). bridge-energy.com. Arkivert fra originalen (PDF) 12. oktober 2012. Besøkt 28. desember 2011.
2. ↑  (no) «Satser på nytt norsk oljeselskap». na24.no. Besøkt 9. januar 2012. [*død lenke*]
3. ↑  (en) «2007 Annual Report» (PDF). bridge-energy.com. Arkivert fra originalen (PDF) 12. oktober 2012. Besøkt 28. desember 2011.
4. ↑  (no) «Bridge Energy mot børs». offshore.no. Arkivert fra originalen 20. februar 2013. Besøkt 28. desember 2011.
5. ↑  (no) «Bridge Energy slår seg sammen». oilinfo.no. Besøkt 28. desember 2011. [*død lenke*]
6. ↑  (no) «Oljemyggen Spike spiser konkurrent». aftenbladet.no. Arkivert fra originalen 29. oktober 2013. Besøkt 28. oktober 2013.
7. ↑  (en) «About us». bridge-energy.com. Arkivert fra originalen 21. desember 2011. Besøkt 28. desember 2011.

Eksterne lenker
---------------

* Hjemmesiden til Bridge Energy
For *Gudrød Haraldsson*, konge av Man på 900-tallet, se Gudrød Haraldsson
**Gudrød av Skåne** (norrønt: *Guðröðr*), *Gudrød Haraldsson*, var sønn av Harald den gamle og bror til kong Halvdan den snille. Han var gift med ynglingekongen Ingjald Illrådes datter Åsa. Ifølge kronologien i blant annet *Ynglingesagaen* og fornaldersagaen *Hvordan Norge ble bygd* var han konge i Skåne i det 7. århundre.

Gudrøds hustru Åsa Illråde, som hadde arvet sin fars dårlige sinnelag og fikk hans tilnavn, sørget for at Gudrød drepte sin bror Halvdan. Etterpå sørget hun for at også Gudrød ble drept. Halvdan hadde sønnen Ivar Vidfamne. Etter at både faren og farbroren var døde, kom Ivar Vidfamne til Skåne og dro mot gården Ræning i Mälaren der Ingjald Illråde oppholdt seg. Ingjald begikk selvmord ved å tenne på gården, og han selv, datteren Åsa og hele hirden hans brant inne.

Halvdans sønn Ivar Vidfamne la under seg Skåne, og senere utvidet han kongeriket til å også omfatte «*Danevelde, en stor del av Saksland og hele Østrike* (dvs. landene rundt Østersjøen, inkl. Russland) *og femtedelen av England*».

Ivar Vidfamne jaget Ingjalds sønn Olav Tretelgja ut av Skåne. Olav dro til Värmland og ble gift med datter til Solør-kongen Harald Gulltann. Deres sønn Halvdan Kvitbein brakte Ynglingeætten til Norge og var norsk stamfar for Harald Hårfagre og hans ætt.

Referanser
----------

1. ↑  Ynglingesagaen, kap. 39
2. ↑  Ynglingesagaen, kap. 41
3. ↑  Ynglingesagaen, kap. 44
Ifølge Symeon av Durham ble Gudrød utpekt av St.Cuthbert til å bli konge i Jorvik.**Gudrød** (gammelnorsk:*Guðroðr*), i engelske annaler **Guthfrith** eller **Guthred** (død 24. august 895), var konge over vikingekongedømmet Jorvik fra ca. 883 til sin død. Jorvik er dagens York i England, og kongedømmet omfattet på sitt største hele Northumbria.

Den første kjente kongen av Jorvik, Halfdan, hadde blitt avsatt og fordrevet i 877. Hvem som overtok makten umidderbart etter ham er ikke kjent. Symeon av Durham skriver i sitt verk om kongene i England, *Historia regum Anglorum et Dacorum*, i innførselen for 883 bare: «Guthred, fra slave, ble gjort til konge», I *Historia ecclesiae Dunelmensis (Historien til kirken i Durham)* er han imidlertid mer utførlig.

> I løpet av denne tiden var [Viking]hæren, og slike av innbyggerne som hadde overlevd, [siden] de var uten konge, utrygge. Den velsignede Cuthbert selv åpenbarte seg i et syn for abbed Eadred [av klosteret i Carlisle]...[og] talte til ham med de følgende ord: «Gå til danenes hær», sa han, «og fortell dem at du kommer som min budbringer. Spør hvor du kan finne en gutt ved navn Guthred, sønn av Hardacnut, som de solgte til en enke. Når du finner ham, og har betalt enken prisen for hans frihet, la ham bli bragt fram foran hele den før nevnte hær; og min vilje og ønske er at han skal bli valgt og utnevnt til konge ved Oswiedune (Oswin's hill), og la armringen bli satt på hans høyre arm»
> 
> 

Det er ikke klart om Gudrød var kristen. Gudrøds forhold til klostersamfunnet knyttet til Cuthbert av Lindisfarne, som var en viktig maktfaktor i Bernicia mens Halfdans innflytelse stort sett hadde vært begrenset til Deira eller bare Yorkshire, var imidlertid godt. Han ga land mellom elvene Tyne og Wear, til klostersamfunnet. Dette var land som hadde tilhørt Wearmouth-Jarrow abbedi, og utgjorde kjernen i kirkegodset i Durham. Han lot også abbed Eardred kjøpe land til kirken ved munningen av elven Tees.

Symeon forteller at Gudrød møtte en stor invasjon fra skottene, som han beseiret ved hjelp av den hellige Cuthbert.

Gudrød døde i 24. august 895 (eller 894), og ble gravlagt i York Minster

Fotnoter
--------

1. ↑  Symeon of Durham, *History of the Church of Durham*, Chapter XXVIII."
2. ↑  Higham, *Northern Counties*, pp. 310–311.
3. ↑  Symeon of Durham, *History of the Church of Durham*, Chapters XXVIII–XXIX.
4. ↑  Stenton, pp. 262–263.

Kilder
------

* «Guthfrith 3 (Male)». *Prosopography of Anglo-Saxon England*. Arkivert fra originalen 19. juli 2011. Besøkt 26. oktober 2008.
* Higham, N.J. *The Northern Counties to AD 1000.* Harlow: Longman, 1986. ISBN 0-582-49276-9
* Higham, N.J. *The Kingdom of Northumbria AD 350-1100.* Stroud: Sutton, 1993. ISBN 0-86299-730-5
* Symeon of Durham (1855). «The Historical Works of Simeon of Durham». *Church Historians of England, volume III, part II*. Seeley's. Besøkt 27. januar 2007.
* Stenton, Sir Frank, *Anglo-Saxon England.* Oxford: Oxford University Press, 3rd edition, 1971. ISBN 0-19-280139-2
***Gnathocera pauliani*** er en bille som hører til gruppen gullbasser (Cetoniinae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

Utseende
--------

En middelsstor (ca. 17 millimeter), avlang og noe flat, halvblank gullbasse. Hodet har to nokså lange tenner foran og er mørkt med to gule flekker. Pronotum og scutellum er blankt grønnlige, pronotum med gulaktige sider. Dekkvingene er rødlige til purpurfargede med gule sidestriper, betydelig innsnevrede bak "skuldrene", med et par opphøyde lengderibber. Undersiden er rødlig med store, hvite flekker på sidene. Beina er brunrøde, lårene med store, hvite felter på undersiden. I alle fall pronotum er delvis kledt med gule, oppstående hår.

Levevis
-------

Arten er knyttet til gressenger. De voksne billene finnes gjerne på aksene til ulike gress.

Utbredelse
----------

Arten er utbredt i Kongo.

Systematisk plassering
----------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
			* Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806 (eventuelt Cetoniidae)
				+ Underfamilien Cetoniinae Fleming, 1821
					- Stammen Goliathini Griffith & Pidgeon, 1832
						* Slekten *Gnathocera* Kirby, 1825
							+ ***Gnathocera pauliani*** Allard, 1988

Kilder
------

* Nettside om slekten

Eksterne lenker
---------------

* Bilde av arten
* (en) *Gnathocera pauliani* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Gnathocera pauliani* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* *Gnathocera pauliani* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
***Gnathocera pilosa*** er en bille som hører til gruppen gullbasser (Cetoniinae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

Utseende
--------

En middelsstor (ca. 14 millimeter), litt flat, blank, lysbrunlig gullbasse. Oversiden er sparsomt kledt med lange, lyse, oppstående hår, særlig på pronotum. Hodet er svart med to hvite flekker, pronotum svart med tre smale, hvite lengdestriper. Hodet har to tynne tenner foran. Scutellum er mørkbrunt. Dekkvingene er brungule uten hvite sidestriper. Beina er gulbrune. Undersiden er mørk bortsett fra lårene som har lys bestøvning.

Levevis
-------

Arten er knyttet til gressenger. De voksne billene finnes gjerne på aksene til ulike gress.

Utbredelse
----------

Arten er utbredt i Rwanda og Burundi.

Systematisk plassering
----------------------

Arten blir ofte plassert som en underart av *Gnathocera cruda*.

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
			* Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806 (eventuelt Cetoniidae)
				+ Underfamilien Cetoniinae Fleming, 1821
					- Stammen Goliathini Griffith & Pidgeon, 1832
						* Slekten *Gnathocera* Kirby, 1825
							+ ***Gnathocera pilosa*** Kraatz, 1897

Kilder
------

* Nettside om slekten

Eksterne lenker
---------------

* Bilde av arten
* (en) *Gnathocera pilosa* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Gnathocera pilosa* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* *Gnathocera pilosa* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**M14** (**United States Rifle, Caliber 7.62 mm, M14**) er et amerikansk automatgevær.

Historie
--------

M14 ble tatt i bruk, i 1954 for å erstatte M1 Garand. Den var populær som skarpskyttergevær på grunn av sin lengde, vekt, og kraftige kaliber (7,62 x 51 mm NATO). Den var standardrifle for infanteriet frem til produksjonen stanset i 1964. I amerikansk tjeneste har den i store trekk blitt erstattet av M16 riflen, men den brukes fremdeles blant annet ombord på amerikanske krigsskip. Den er også basis for M21, M25 og XM25 skarpskyttergevær. Den er også skarpskyttergevær for United States Navy SEALs under navnet Mk 14 Enhanced Battle Rifle (M14 EBR).

Design
------

Svakhetene med M14 var at på grunn av dens kraftige kaliber, lave vekt og konstruksjon, var helautomatisk ild ukontrollerbart, en stor svakhet med en militær rifle. Dessuten var M14 for lang og for kraftig for moderne soldater som ofte driver med urban krigføring

Galleri
-------

* M-14 satt opp for konkurranseskytingM-14 satt opp for konkurranseskyting
* Amerikansk soldat med en M14 i VietnamkrigenAmerikansk soldat med en M14 i Vietnamkrigen

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑  Lewis, Jack (2007). «A short-lived replacement». *Gun Digest Book of Assault Weapons* (7 utg.). Iola, Wisconsin: Gun Digest Books. s. 210. ISBN 978-1-4402-2652-6.
3. ↑  R. Blake Stevens (juni 1991). *Us Rifle M14: From John Garand to the M21*. Collector Grade Publications. s. 245. ISBN 978-0-88935-110-3. Besøkt 27. september 2011.
4. ↑  United States. Bureau of Naval Personnel (1965). *Naval Airborne Ordnance*. Norfolk, VA: US Navy. s. 220.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Gaston Alexandre Auguste de Galliffet** (født 23. januar 1830 i Paris, død 8. juli 1909 i Paris) var en fransk marki og offiser.

Galliffet ble offiser i kavaleriet i 1853, oberst og regimentssjef i 1867, brigadegeneral i 1870, divisjonsgeneral i 1875 og begjærte avskjed i 1895.

Marki de Galliffet deltok i den franske ekspedisjonen til Mexico 1862–63 og 1867–68 og utmerket seg i den fransk-tyske krig, særlig ved Sedan den 1. september 1870, der han ble tatt til fange av tyskerne. Etter krigen deltok han i kampene mot kommunardene.

I 1879 ble han sjef for det niende armékorps ved Tours og i 1886 medlem av det høyeste krigsrådet og arméinspektør.

Fra 1899 til 1900 var han Frankrikes krigsminister.

Referanser
----------

1. ↑   data.bnf.fr[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* *Svensk uppslagsbok*, Malmö 1932

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Deutsche Biographie **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC
 |
**Pilolabini** er en gruppe av biller som tilhører gruppen snutebiller (Curculionoidea), selv om mange av artene ikke har påfallende lang snute. De fleste av artene lever i tropene og bare én finnes i Norge.. De lever på trær, busker og urter, og mange arter ruller sammen blader til en sekk- eller fingerbølformet kapsel der larvene utvikler seg.

Utseende
--------

Små til middelsstore, avlange, glatte og blanke, mørkt metallskinnende biller. Hodet er forlenget bak fasettøynene, utvidet bakover, lenger enn snuten, som er noe utvidet mot spissen. Antennene er forholdsvis tynne, ikke knebøyde, med en smal klubbe. Pronotum er rundet, dekkvingene jevnbrede. Forbeina er forlengede med tykke lår og nokså lange, tynne legger.

Levevis
-------

Alle bladrullerne er planteetere, de fleste lever på busker og trær, men noen også på urter. Mange arter ruller sammen blad til kapsler der larven utvikler seg, disse er som oftest eske- eller fingerbølformede, til forskjell fra snutebladrullere (Rhynchitidae) som vanligvis lager sigarformede bladruller. Det er vanlig at de to kjønnene samarbeider om å lage bladrullen, og hannenes forlengede hals hjelper dem til å gnage dype huller i bladene som virker som sting med sammenføyingen av bladene. Billene gnager gjennom bladet, bortsett fra midtnerven, helt eller delvis, slik at de blir lett å brette. Hunnen legger et eller flere egg i den ferdige beholderen. Dette er et eksempel på yngelpleie som er ganske uvanlig blant biller.

Utbredelse
----------

Slekten er utbredt i Mellom-Amerika.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
	+ Underordenen Polyphaga Emery, 1886
		- Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
			* Overfamilien snutebiller, Curculionoidea Latreille, 1802
				+ Familien **bladrullere, Attelabidae** Billberg, 1820
					- Underfamilien Attelabinae Billberg, 1820
						* Stammen **Pilolabini** Voss, 1925
							+ Slekten *Pilolabus* Jekel, 1860 - 14 arter
								- *Pilolabus caesius* Hamilton, 1994
								- *Pilolabus californicus* Voss, 1925
								- *Pilolabus chiriquensis* Hamilton, 1994
								- *Pilolabus diffinis* Voss, 1925
								- *Pilolabus giraffa* Hamilton, 1994
								- *Pilolabus guerrerensis* Hamilton, 1994
								- *Pilolabus klugi* Voss, 1925
								- *Pilolabus marginatus* Hamilton, 1994
								- *Pilolabus nigriclava* Voss, 1925
								- *Pilolabus purpureus* Voss, 1925
								- *Pilolabus rugiceps* Voss, 1925
								- *Pilolabus splendens* Sharp, 1889
								- *Pilolabus sumptuosus* Voss, 1925
								- *Pilolabus tubercleatus* Hamilton, 1994
								- *Pilolabus viridans* Voss, 1925

Referanser
----------

1. 1 2  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 29. august 2020. Besøkt 29. august 2020.

Kilder
------

* Gønget, H. 2003. *The Nemonychidae, Anthribidae and Attelabidae (Coleoptera) of Northern Europe*. *Fauna Entomologica Scandinavica* 38. E.J. Brill, Leiden/Boston.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Pilolabini* hos Fossilworks Rediger på Wikidata

* *Pilolabini* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* Fotogalleri over Attelabidae, ved A.A. Legalov