recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
1964 Acadian Beaumont Sport Coupe
**Acadian** var et bilmerke produsert av General Motors canadiske avdeling mellom 1962 og 1971. Acadian ble introdusert for at forhandlere av Pontiac og Buick i Canada skulle ha en kompaktmodell i tilbudet, fordi Pontiac Tempest ikke var tilgjengelig i Canada. Opprinnelig var planene at Acadian skulle baseres på Chevrolet Corvair, som ble produsert i Canada, men det endte med at bilen ble bygget på GMs Chevy II-plattform, som ble lansert i 1962.

Opprinnelig var Acadia en noe modifisert utgave av Chevrolet Nova, som var tilgjengelig i basisutgave, Invader og toppmodellen Beaumont. I 1964 og 1965 ble Beaumont-navnet i stedet benyttet på en modifisert utgave av Chevrolet Chevelle, og *Canso* ble navnet på Acadias toppmodell.

Fra 1966 til 1969 ble Beaumont-navnet videreført, men nå som en egen modell. Både Acadian og Beaumont ble solgt av Pontiac-forhandlere, men de ble ansett som separate merker og ikke Pontiac-modeller.

Acadian Beaumont ble bygget i Arica, Chile.

Beaumont fortsatte å bruke Chevrolet Chevelle-karosseriet mellom 1966 og 1969, med små endringer. Bilen fikk andre baklykter og en delt grill. Interiøret var utstyrt med dashbordet fra Pontiac Tempest/LeMans/GTO-serien. Alle Acadian og Beaumont var utstyrt med Chevrolet-motorer.

Sent på 1960-tallet var Beaumont også tilgjengelig i Puerto Rico. 

Acadian ble bygget med Chevrolet Nova-karosseri frem til midten av 1970-tallet, da den ble erstattet av Pontiac Ventura II.

Fra 1976 til 1987 var Pontiac Acadian en modifisert versjon av Chevrolet Chevette, solgt av canadiske Pontiac-forhandlere.

Referanser
----------

1. 1 2  *Cars store billeksikon*, bind 1 (AAA-ALF), Skandinavisk Presse AS, 1987, s. 34. ISBN 82-7232-133-5
Sfinx konfekt utstilt sammen med flere andre godterier i en matbutikk før jul, 2020. Foto: Marius Vassnes 
**Sfinx** er et konfektmerke som produseres og selges av Nidar. 

Sfinx ble lansert i januar 1939 og består av konfektbiter med lys og mørk sjokolade. På den tiden var Nidar inspirert av Oldtidens Egypt og det ble laget flere ulike konfektbiter. De 12 mest populære bitene fikk æren av å være med i Sfinx-esken. Filosofien bak Sfinx, var at dette skulle være en «folkekonfekt» med god smak og moderat pris. For å holde prisen nede ble konfektbitene produsert mest mulig maskinelt og bitene var utstyrt med enkle dekorasjoner. På tross av dette krevde produksjonen mange medarbeidere hvis jobb var å legge de ulike bitene på riktig plass i eskene. Den mellomstore esken var opprinnelig på 230 gram og kostet den gang 2 kroner. Idag er den mellomstore på 380 gram og den store på 760 gram.

På den opprinnelige Sfinx-konfekten var bitene dekorert med hieroglyfer og Nidar-logoen var plassert i en pyramide. I 1999 ble konfektbitene redesignet av industridesigneren Johan Verde, etter inspirasjon fra ørkenens sanddyner i Sfinx’ens hjemland. I 2005 fikk også esken et nytt design. Den røde rosen på esken ble introdusert første gangen i 1973 og har siden da vært et kjent symbol for Sfinx. Men i 2015 forsvant også rosen da esken fikk et nytt design. Sfinx er Norges mest solgte konfekt og 71 prosent av årets Sfinx-salg skjer i november og desember. Nordmenn kjøper hvert år nesten 900 000 esker med Sfinx-konfekt. 

Sfinx selges nå i to størrelser men tidligere ble Sfinx også solgt i poser. Bitmiksen i konfektesken har endret seg en god del siden 1939.

Sfinx (2015)
------------

* **Pralin** Myk sitronkrem med ingefær (mørk sjokolade) (istedenfor **Rompralin**)

Sfinx (2014)
------------

* **Cuba** Luftig nougat med mandelbiter (lys sjokolade)
* **Madeira** Marsipan med ekte madeira (mørk sjokolade)
* **Krokan Crisp** Finknust krokan i lys trøffel (lys sjokolade)
* **Orania** Frisk appelsinkrem (mørk sjokolade)
* **Nougat** Lett, luftig nougat (lys sjokolade)
* **Mokka** Fyldig mokkakrem (mørk sjokolade)
* **Marsipan** Myk marsipan (lys sjokolade)
* **Rompralin** Krem med ekte rom (mørk sjokolade) (utgått)
* **Nøttebit** Røstede hasselnøtter i trøffel (lys sjokolade)
* **Myk Toffee** Myk velsmakende karamell (lys sjokolade)
* **Mint** Myk mintkrem (mørk sjokolade)
* **Toffee Prima** Mild flytende karamell (lys sjokolade)

Tidligere biter:

* **Ananas** (utgått)
* **Appelsinkapsel** (utgått)
* **Cherry Brandy** (utgått)
* **Frukt Likør** (utgått)
* **Merci** (utgått)

Kilder
------

* 
*
**Valdepeñas** Denominación de Origen (DO) er et vinområde sentrert om byen Valdepeñas i Spania, 200 km sør for Madrid. Det omkranses av et annet DO – La Mancha – men regnes som et eget område på grunn av sine lange tradisjoner for framstilling av en egen vin av røde og hvite druer med betegnelsen *aloque* eller *clarete*.

De beste vinmarkene for Valdepeñas er i *Los Llanos* i den vestre og *Las Aberturas* i den nordlige delen av området. Totalt produseres det vin på ca. 30 000 ha.

Historie
--------

Vinproduksjonen i Valdepeñas går tilbake til romerne og før dem ibererne. I den mauriske perioden hadde Valdepeñas en egen konsesjon for vinframstilling fra kalifatet i Toledo, og ble dermed et viktig senter for vinproduksjon. Etter at maurerne forsvant, kom et veldig oppsving i etterspørsel og produksjon, og vin fra Valdepeñas fant vegen bl.a. til markedet i Madrid.

Gjæringa skjedde i enorme keramikk-krukker på opptil 1 600 l, som gjerne var halvt nedgravd i bakken for å holde temperaturen nede. I vintermånedene inntraff en naturlig bunnfelling som gjorde filtrering og ytterligere klaring unødvendig.

I 1861 kom jernbanen som bandt Valdepeñas til kysten og muliggjorde en kraftig økning i produksjonen, med oversjøisk eksport bl.a. til Filippinene og Sør-Amerika. I 1895 begynte vintoget («Tren del vino») å frakte Valdepeñas-vin til Madrid.

I 1911 ble området hardt angrepet av phylloxera, men produsentene klarte å redde næringa ved å begynne å pode nye druesorter (særlig Airén) på phylloxeraresistente stokker fra Amerika. Krisa tvang de ulike produsentene til å samarbeide; et regionalt reguleringsråd ble danna, og i 1932 fikk Valdepeñas status som offisielt Denominación de Origen.

Klima
-----

Klimaet er ytterst kontinentalt med svært varme somre og kjølige vintre, og kan klassifiseres som halvtørt. Temperaturene når 40 °C og sommeren og kan falle til -10 °C om vinteren. Tørke om sommeren og frost om vinteren er vanlig. Nedbøren er sparsom og kommer gjerne som kraftige byger vår og høst. Særlig om våren forekommer haglbyger og sterk vind.

Jordsmonn
---------

Jorda har lavt innhold av organisk materiale, høgt kalkinnhold og er tørketålende. I overflata har jordsmonnet en dyprød farge og mye småstein. Det dannes ofte en hard skorpe som må brytes opp for å hjelpe rotutviklinga.

Druesorter
----------

Autoriserte hvite sorter er: Airén, Macabeo, Chardonnay, Verdejo, Sauvignon Blanc og Muskatell. Autoriserte røde sorter er: Tempranillo, Garnacha, Cabernet Sauvignon, Merlot, Syrah og Petit Verdot

Den tørketålende sorten Airén fikk stor utbredelse etter Phylloxera-angrepene i 1911. I seinere år ser en en overgang til andre sorter, men fortsatt dyrkes det Airén på nær 2/3 av arealet. Tempranillo (eller Cencibel som den kalles lokalt) er den tradisjonelle sorten for rødviner. Innslaget av Cabernet Sauvignon og Garnacha er økende.

Vinstokkene plantes på rekke av hensyn til en høyt mekanisert produksjon.

Viner
-----

Hovedproduksjonen er unge røde, hvite og roséviner som er ment å drikkes innen ett år, men det produseres også noen Crianzas, Reservas og Gran reserves.
**Jonas Ruud Oppøyen** (født 20. januar 1991 i Oslo) er en norsk tidligere ishockeyspiller. Han spilte løper for Vålerenga fra 2007 til 2022.

Moderklubben er Jutul IL, men Oppøyen har spilt hele sin elitekarriere spilt i Vålerenga og har per 12. juli 2022 spilt 466 A-kamper for klubben, og er med det en ekte Vålerenga-gutt. Men har sju offisielle kamper for Norges herrelandslag i ishockey, og noen få juniorkamper for Norge. Jonas Oppøyen var den første Vålerenga-spilleren som scoret to offisielle målene under åpningen av Nye Jordal Amfi 10. oktober 2020.

Jonas Oppøyen er autorisert regnskapsfører.

Referanser
----------

1. 1 2   Elite Prospects, Eliteprospects.com spiller-ID 17164, besøkt 28. august 2021[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Eliteprospect
3. ↑  Vålerenga med drømmestart på nye Jordal Amfi TV 2
4. ↑  Vålerenga seiret i første kamp i nye Jordal Amfi: - Starten på en ny æra Nettavisen
5. ↑  Jonas Oppøyen Autorisert regnskapsfører Oslo-området, Norge

Eksterne lenker
---------------

* (en) Jonas Oppøyen – Eurohockey.com Rediger på Wikidata

* (en) Jonas Oppøyen – Eliteprospects.com Rediger på Wikidata
**Särskilda operationsgruppen** (**SOG**) er en spesialavdeling i den svenske Försvarsmakten. Avdelingens stab er forlagt i Karlsborgs garnison i Karlsborg i Västergötland.

Historikk
---------

SOG ble etablert i 2011 ved en sammenslåing av Särskilda skyddsgruppen (SSG) og Särskilda inhämtningsgruppen (SIG).

SOG rekrutterer yrkesoffiserer, reserveoffiserer og rekrutter med mulighet til spesialistoffisersutdanning fra hele Försvarsmakten. SOG er direkte underlagt Överbefälhavaren.

Organisasjon
------------

SOG inngår ved siden av Specialförbandsledningen i Försvarsmaktens specialförband (FM SF). Utover dette finnes støttende spesialavdelinger (FM SOF). De støttende spesialavdelingene er særskilt utvalgte, utdannede og utrustede enheter for luft- og sjøtransporter, teknisk støtte, tren, intendantur og sanitet.

Virksomhet
----------

Det som det øvrige forsvaret normalt ser av spesialavdelingene er personbeskyttelsestjeneste i form av livvakt til generalitetet når det besøker et innsatsområde. Men spesialavdelingenes vanligste anvendelsesområde er innen multinasjonale oppdrag for å løse de primære oppgavene i strid («*direct action*»), spesialoppklaring («*special reconnaisance*») og militær støtte («*military assistance*»).

Spesialavdelingenes stridsoppgaver er av militærstrategisk eller operativ betydning og som ikke kan løses av konvensjonelle avdelinger eller våpensystemer. Oppdragene kan være å bekjempe mål som har stor betydning for fienden, å befri mennesker som er tatt til fange eller holdes som gisler og å gjennom strid innhente tidskritisk etterretning. Etterretning og spesialoppklaring søker å gi informasjon om virksomheter, personer eller annet som har vesentlig betydning for operasjonen. Spesialavdelinger kan også få oppgaven å gi *militær støtte* gjennom utdanning og råd til andre lands militære styrker, for eksempel innen rammen for en multinasjonal fredsfremmende innsats.

I hver patrulje har operatøren sin egen spesialitet, for eksempel skarpskytter, sanitet, eksplosivekspert, signalist eller flystøtte. Operatørene har en bredere base enn vanlige soldater, men har også ett eller to spesialområder der man er eksepsjonelt dyktig. Avdelingen opprettholder en høy beredskap for å med kort varsel kunne settes inn for innsats innen en radius på 600 mil fra Brussel og virke i ørken-, jungel-, subarktiske- eller bymiljøer. Avdelingen settes inn etter forespørsel fra FN eller EU, men må siden sanksjoneres på politisk nivå.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5  Forsvarsmakten.se (2010-12-10) Under ytan på specialförbanden[*død lenke*] Lest 14. desember 2010
2. ↑  Försvarets författningssamling FFS 2010:9
3. ↑  Forsvarsmakten.se Specialförband
4. ↑  Forsvarsmakten.se Om specialförbanden Arkivert 12. august 2011 hos Wayback Machine.
5. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 12. august 2011. Besøkt 12. februar 2012.
**Jonas Smitt** (født 20. mai 1836 i Nordre Land i Kristians amt, død 28. mars 1905 i Kristiania) var en norsk agronom.

Han var sønn av prosten Anton Elias Smitt og Livia Gundelle Margrethe Sverdrup og hans bror var biskop Jacob Sverdrup Smitt. Han giftet seg 28. januar 1874 med sin kusine Livia Gundelle Margarethe Sverdrup. 

Han ble landbruksdirektør i 1877 og var den ledende innen landbruksvesenet inntil landbruksdepartementet ble opprettet i 1900. Landbruksbudsjettet steg i denne perioden fra omkring 59 000 til omkring 900 000 kroner. Smitt forfattet boken *Norges landbrug i dette aarhundrede. Et tidsbillede* (1883), og utga fra 1875 «Aarsberetninger angaaende de offentlige foranstaltninger til landbrugets fremme». I 1883 var han blant stifterne av foreningen Havedyrkningens venner, og var til sin død dens første ordfører. Han var også ordfører i Akershus amts landhusholdningsselskab 1876–96 og leder av Svenska Lantbruksakademien fra 1887.

Referanser
----------

1. ↑   LIBRIS, libris.kb.se, utgitt 6. november 2012, besøkt 24. august 2018[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* *Nordisk familjebok. Uggleupplagan*
* Artikkel på Store norske leksikon

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Historisk befolkningsregister **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LIBRIS
 |
**Seyi George Olofinjana** (født 30. juni 1980 i Lagos) er en nigeriansk tidligere fotballspiller som jobber for Wolverhampton. Olofinjana har tidligere spilt for blant andre Brann, Wolverhampton og Stoke City.

Biografi
--------

Olofinjana startet sin profesjonelle fotballkarriere hos FC Crown Ogbomoso, før han ble solgt til den Nigerianske Premier League-klubben Kwara United FC. Klubben deltok blant annet i den Afrikanske Champions League.

Den defensive midtbanespilleren fra Nigeria, skulle egentlig prøvespille for både belgiske Anderlecht og franske Sedan, men belgisk snø og fransk trenerbytte satt en stopper for planene. Dermed ble Seyi sendt på prøvespill til Brann og han overbeviste stort. En lokal sponsor (Auto 1923, Fyllingsdalen) kom på banen og betalte overgangssummen på nær én million kroner. 

Seyis prestasjoner for Brann, gav ham stor oppmerksomhet ute i Europa, så det var liten tvil om han kom til å bli solgt til en større klubb før eller senere. Og sommeren 2004 ble Olofinjana solgt til engelske Wolverhampton Wanderers, for omtrent 22 millioner kroner. Seyi Olofinjana fikk dermed med seg 39 kamper og 11 mål i Branndrakten.

Hans debut for Wolves var den 8. august 2004 mot Stoke City FC. Sommeren 2008 ble han klar for den da nyopprykkede Premier League-klubben Stoke City. Overgangssummen var på rundt 30 millioner norske kroner. Olofinjana hadde draktnummer fire i Stoke. Sommeren 2009 ble han klar for Hull City AFC.

Olofinjana var med i U-23 landslaget til Nigeria under kvalifiseringen til Olympiske leker i 2000, men de klarte ikke å kvalifisere seg til sluttspillet.
Han hadde sin debut for det nigerianske A-landslaget i en vennskapskamp mot Malawi i 2000 og kamp nummer to var i en vennskapskamp i 2002 mot Ghana.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Seyi Olofinjana – FIFA Rediger på Wikidata

* (en) Seyi Olofinjana – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) Seyi Olofinjana – Transfermarkt (manager) Rediger på Wikidata

* (en) Seyi Olofinjana – national-football-teams.com Rediger på Wikidata

* (en) Seyi Olofinjana – WorldFootball.net Rediger på Wikidata

* (en) Seyi Olofinjana – Soccerbase.com Rediger på Wikidata

* (en) Seyi Olofinjana – Soccerway Rediger på Wikidata

* (no) Seyi Olofinjana – Norges Fotballforbund Rediger på Wikidata

* (en) Seyi Olofinjana – FBref Rediger på Wikidata

* (es) Seyi Olofinjana – as.com Rediger på Wikidata
Sävsjö på kart over Sverige
**Sävsjö** er en by i Jönköpings län i Småland i Sverige. Den er Sävsjö kommunes administrasjonssenter. I 2010 hadde tettstedet 5 122 innbyggere.

Stedet ble etablert som en stasjonsby som en følge av jernbaneutbyggingen i Sverige på 1850-tallet og utviklet seg til en handelsplass rundt jernbanestasjonen. I 1907 fikk stedet et sanatorium, året etter åpnet tingretten lokaler i Sävsjö. I 1947 fikk stedet byrettigheter som den sjette siste i Sverige. Nå domineres næringslivet, som har vært basert på treindustri av ulike typer, av småindustri, men stedet ble sterkt berørt av nedgangstidene på 1990-tallet og flere servicefunksjoner opphørte. Mange innbyggere har måttet ta seg jobb i nærliggende byer som Jönköping og Vetlanda. Det gamle sanatoriet har fått nytt navn og ny funksjon som konferansehotellet Ljunga park.

Referanser
----------

1. 1 2   (på sv) *Statistiska tätorter 2020, befolkning, landareal, befolkningstäthet per tätort*, Statistiska centralbyrån, 24. november 2021, Wikidata Q112914414,
2. ↑  «Sveriges tätorter 2010» (PDF). Statistiska centralbyrån. Arkivert fra originalen (PDF) 16. juni 2011. Besøkt 13. mars 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Sävsjö – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

  


| * v
* d
* r
Sävsjö kommune i Jönköpings län i Sverige |
| --- |
|  | Rörvik **·** Stockaryd **·** Sävsjö Vrigstad |  |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** GeoNames
 |
**Kristin Sverresdatter** (Kristín Sverrisdóttir), fødselsår og fødested ukjent, død 1213, trolig i Oslo, var kongsdatter og kongehustru. Foreldrene var kong Sverre Sigurdsson og dronning Margrete Eriksdatter, og hun var dermed halvsøster til kong Håkon 3 Sverresson (før 1185–1204). Hun ble i 1209 gift med baglerkongen Filippus Simonsson. 

Som datter av kong Sverre og hans svenske dronning ser det ut til at jomfru Kristin mente hun var eslet til en stor fremtid. Da hun ble festet bort til baglerkongen Filippus Simonsson som et ledd i forliket og riksdelingen mellom birkebeinere og baglere 1208, var hun angivelig lite fornøyd. Men hun søkte etter alt å dømme å gjøre det beste ut av situasjonen. Etter noen års ekteskap ble Kristin med barn, men døde i barselseng 1213.

Kilder
------

* Store norske leksikon


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Margareta Eriksdatter (Eriksætten)** | **Dronning av Norge**(1209–1213) | Etterfølger:**Margrete Skulesdatter** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Lokalhistoriewiki
 |
**Nydam Mose** på 12 hektar, som ligger ved Øster Sottrup i Sottrup Sogn på Sundeved ved Sønderborg i Danmark, var opprinnelig den innerste delen av en vik ut til Als Sund. Myrområdet ligger i en tunneldal. I det meste av hulen finnes nå eng eller myr, samt en innsjø, Sandbjerg Mølledam, helt ute ved Als Sund.

Nydam Mose er en offermyr som har rommet og stadig inneholder mange oldsaker fra store våpenofringer i jernalderen. Det er funnet tre båter, men kun i Nydamskipet er det bevart mange våpen og flere andre gjenstander.[]

Myren var en hellig sjø hvor de beseirede hærenes utrustning og skip ble ofret til en guddom som takk for seieren over den slagne fienden. Offersjøen, hvor gjenstandene ble ofret, hadde et vannspeil på cirka 4 meter og en dybde på 1 – 1,5 meter. Mange av gjenstandene ble som en symbolsk handling bevisst ødelagt ved ofringen og bærer merker av hugg, støt og stikk med skarpe våpen. Hesteskjelettene er grovt mishandlet.

Referanser
----------

1. ↑  «Nydam Mose». *naturstyrelsen.dk* **(dansk)**. Besøkt 14. mars 2020.
2. ↑  «Våbenofferet i Nydam Engmose | Gyldendal - Den Store Danske». *denstoredanske.dk* **(dansk)**. Besøkt 14. mars 2020.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |

Portal: Danmark
**Kristin Strømsnes** (født 1967) er en norsk statsviter som er professor ved Institutt for sammenliknende politikk. Hennes mest sentrale forskningsfelt er politisk deltakelse og mobilisering, frivillig organisering og sosial kapital, samt samisk medborgerskap. Strømsnes har jobbet som forsker og underviser ved Universitetet i Bergen siden 2008 og har lang erfaring med arbeid i instituttsektoren med tilknytning til LOS-senteret, Rokkansenteret, Uni-research og Norce. Strømsnes var med på å etablere Senter for forskning på sivilsamfunn og frivillig sektor i samarbeid med kollegaer ved Institutt for samfunnsforskning i Oslo i 2008, og hun ledet senterets virksomhet i Bergen de første fem årene.

Referanser
----------

1. ↑   Gemeinsame Normdatei, GND-ID 170558665, verkets språk tysk, besøkt 11. juli 2023[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Personer: Kristin Strømsnes». Institutt for sammenliknende politikk. Besøkt 01.05.2021.
3. ↑  Team Strømsnes. «Team Strømsnes». Team Strømsnes. Arkivert fra originalen 1. mai 2021. Besøkt 01.05.2021.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** CRIStin
 |
Sätra brunns kirke
Nybygget
**Sätra brunn** er et spa nær feriestedet Sätra brunn i Sala kommune, på grensen mellom Fläckebo og Kila i Västmanlands län i Sverige, som ble åpnet i 1700. Dermed er Sätra brunn et av Sveriges eldste helsespa. I anlegget er det hundre bygninger.

Sätra brunn er siden 2002 eid av Sätra Brunn økonomisk forening. Virksomheten består i hovedsak av konferanser, spa, om lag 130 rom og en restaurant in-house. I anlegget er det også en sommerkirke. På brønnområdet er også flere entreprenører som leies i huset som ikke brukes i virksomheten. Dette er, for eksempel, kunst og håndverk, sommerkafé, en veterinær med urtemedisin, kunstgalleri, museum og nettbutikk for interiørdetaljer. Gjennom årene, en kulturliv har skapt rundt Sätra brunn. De ansatte har organisert, blant annet, en kabaret i 1990-årene, og i dag er organisert regelmessig sommerpub, konserter, historiske turer og markeder. Sätra brunn har i mange år vært et populært reisemål for å feire sankthans.

Bygninger
---------

* BrunnshusBrunnshus
* BadanstaltenBadanstalten
* Store BroarneStore Broarne
* MellomtorpetMellomtorpet
* BergaboBergabo
* SosietethusSosietethus
* LegehytteLegehytte

Eksterne lenker
---------------

* Sätra brunn: Nettstedet Oppdatert 2016-06-07. (svensk)
* Sätra brunn: Brunnsmuseet Oppdatert 2016-06-07. (svensk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
Tankbil med brennbart stoff og tilsvarende merking iht den europeiske ADR-koden
**Farlig gods** er varer, eiendeler eller materialer som transporteres og som medfører økt risiko for skade på liv, helse, miljø og materielle verdier. Hva som klassifiseres som «farlig gods» står spesifisert i regelverk. Internasjonalt nyttes gjerne forkortelsen *HAZMAT* for engelsk, *Hazardous materials and items*.

Avhengig av transportmåte og transportstrekning kan det stilles spesielle krav om forsendelsesmåte, spesialmerking, lisenssøknad, følgebil eller andre spesielle tiltak for å begrense risiko for skader.

Lovverket som regulerer farlig gods på vei heter ADR og er en bestemmelse som gjelder i Europa, med noen unntak.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Dangerous goods – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Informasjon om transport av farlig gods, fra Direktoratet for samfunnssikkerhet og beredskap (DSB)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL **·** NKC
 |
Et **farmakologisk chaperon** (fra engelsk *pharmacological chaperone*; *chaperone* betyr «anstand») er et lite molekyl som kan entre en celle og hjelpe til i proteinfolding for å få feilfoldete proteiner til å oppnå riktig foldet struktur, og dermed bli videresendt til korrekt sted i cellen for utøvelse av funksjon i stedet for å bli nedbrutt av cellens system for kvalitetssikring. Dette kan potensielt brukes som medisin mot sykdommer hvor proteinet som forårsaker sykdommen har feil struktur. Et farmakologisk chaperon vil kunne korrigere feilen i proteinets struktur. Eksempler på slike sykdommer kan være Føllings sykdom, diabetes og cystisk fibrose.

Mutasjoner i proteiner fører ofte til en feilfolding i strukturen og resulterer i feildirigering inne i cellen. Som følge av dette kan muterte molekyler bli sendt til feilaktig sted i cellen hvor den utøvende funksjonen av proteinet (dersom det innehar funksjon) kan være uheldig eller i verste fall ødeleggende for cellen. Feilfoldete proteiner blir som regel gjenkjent av cellens kvalitetssystem og tilbakeholdt (og ofte nedbrutt og resirkulert) i endoplasmatisk retikulum.
Dette navnet følger spansk navneskikk og alfabetiseres derfor etter det første av de to etternavnene.
**Francisco José Martínez Pérez** (født 14. mai 1983 i Churriana de la Vega) er en spansk syklist.

Francisco José Martínez startet sin karriere i 2005 i det spanske kontinentallaget Andalucía-Paul Versan (i dag kjent som det profesjonelle kontinentallaget Andalucía-Cajasur). I sitt andre år i laget oppnådde han i endagsrittet Clasica a los Puertos en sjetteplass. I sesongen 2007 ble han nummer 10 på en etappe i Volta ao Alentejo og ble blant annet nummer to i spurtkonkurransen i Catalonia rundt. I Catalonia rundt 2008 ble han nummer 3 i klatrekonkurransen.

Lag
---

* 2005 Andalucía-Paul Versan
* 2006 Andalucía-Paul Versan
* 2007 Andalucía-Cajasur
* 2008 Andalucía-Cajasur
* 2009 Andalucía-Cajasur

Eksterne lenker
---------------

* (en) Francisco José Martínez – UCI Rediger på Wikidata

* (en) Francisco José Martínez – ProCyclingStats Rediger på Wikidata

* (en) Francisco José Martínez – Cycling Archives Rediger på Wikidata
Samtidig karikatur av mytteristene, med undertekst «The Delegates in Council, or beggars on horseback»
**Spithead og Nore-mytteriene** var to større tilfeller av mytteri i Royal Navy i 1797. I tillegg til de to store mytteriene var det misnøye på skip andre steder samme år. Mytteriene var spesielt farlige for Storbritannia siden landet lå i krig med det revolusjonære Frankrike. Det var også bekymring blant britiske styresmakter for at mytteriene skulle spre seg til et videre opprør, slik det nylig hadde skjedd i Frankrike.

Mytteriet ved Spithead endte med forhandlinger og høyere hyre, ingen av mytteristene ble straffet og lederen forble anonym. Mytteriet ved Nore utviklet seg til en politisk protest, og endte med at 29 av lederne for mytteriet ble hengt, mens andre deltakere i mytteriet ble pisket og sendt til Australia som på den tiden var en straffekoloni.

Litteratur
----------

* Richard Woodman, *A Brief History of Mutiny* (2005) ISBN 0-7867-1567-7
* Dobree and Manwaring, *The Floating Republic* (1935) ISBN 0-09-173154-2
* James Dugan, *The Great Mutiny* – (1965)
* Roberts, *A Sense of the World: How a Blind Man Became History's Greatest Traveler* (2006) ISBN 0-00-716106-9

Eksterne lenker
---------------

* National Maritime Museum om mytteriene (engelsk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN
 |
**Barbro Lill Hætta-Jacobsen** (født 23. april 1972 i Kautokeino) er en norsk lege og politiker (Ap). Hun er kommunelege i Harstad, og var varaordfører i Harstad fra 2005 til 2007.

Barbro Hætta-Jacobsen er utdannet ved Universitetet i Tromsø. I 2003 ble hun valgt inn i kommunestyret i Harstad. Ved regjeringsskiftet høsten 2005 fikk daværende varaordfører i Harstad, Kari-Anne Larsen (nå Opsal), stilling som politisk rådgiver. Etter mye diskusjon ble Barbro Hætta-Jacobsen valgt til ny varaordfører. I 1996–1997 var hun politisk rådgiver i Kommunal- og arbeidsdepartementet, med ansvar for samepolitiske saker.

Våren 2007 ble hun foreslått til vervet som 1. visepresident i Norges Idrettsforbund, i forbindelse med at Roald Bergsaker ble foreslått som ny idrettspresident. Ingen av dem ble imidlertid valgt. Barbro Hætta-Jacobsen tapte valget som 1. visepresident mot Odd-Roar Thorsen.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Barbro-Lill Hætta-Jacobsen hos Stortinget Rediger på Wikidata

* (no) Barbro-Lill Hætta-Jacobsen hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Stortinget
 |
Pelikaner i Slave River
**Wood Buffalo nasjonalpark** ligger i det nordøstlige Alberta og det sørlige Nordvestterritoriene og er den største nasjonalparken i Canada med sine 44 807 km². Parken ble etablert i 1922 for å beskytte verdens største flokk med skogsbison som fremdeles ikke er satt i fangenskap. Foreløpig er bestanden av skogsbison i denne parken anslått til å være på rundt 5 000 individer.[]

Parken varierer i høyde fra 183 meter ved Little Buffalo River til 945 meter i Caribou Mountains. Parken har hovedkvarteret sitt i Fort Smith med et noe mindre satellittkontor i Fort chipewiansk i Alberta. Parken inneholder en av verdens største ferskvannsdeltaer som heter Freden-Athabasca Delta. Wood Buffalo nasjonalpark inneholder et stort utvalg av ville dyrearter, for eksempel elg, svartbjørn, ulv, gaupe, bjørn og snøskohare.

Langt sør i nasjonalparken ble det ved en tilfeldighet i 2007 oppdaget (av forskere som studerte satellittbilder fra Google Earth) en beverdemning på hele 850 m. Demningen er anslått til å være verdens største beverdemning, og forskerne tror at byggingen kan ha pågått siden rundt 1975. Området er imidlertid så øde og fjernt fra folk og veier, at ingen hadde tatt seg fram dit før i 2014.

Denne nasjonalparken ble utpekt som en del av UNESCOs verdensarvliste i 1983 på grunn av det biologiske mangfoldet i Peace-Athabasca-deltaet som er ett av verdens største innlandsdeltaer, samt befolkningen av villbisoner.[]

Referanser
----------

1. ↑   *World Database on Protected Areas*, WDPA-id 611, Wikidata Q1681293,
2. ↑  Collman, Ashley (2014) These beavers have been busy! Explorer crosses 200 miles of wilderness to become first person to visit the world's LARGEST beaver dam. MailOnline News, 24 September 2014.
3. ↑  Tonstad, Hans Marius (2011) Verdens største beverdam kan ses fra rommet. Aftenposten, 12. okt. 2011.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (fr) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Wood Buffalo National Park – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Wood Buffalo National Park – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

  


| * v
* d
* r
Verdensarven i Canada (liste) |
| --- |
|  | Canadian Rocky Mountain Parks **·** Dinosaur provinspark **·** Kluane-Wrangell-St. Elias-Glacier Bay-Tatshenshini-Alsek **·** Gros-Morne nasjonalpark **·** Gwaii Haanas nasjonalpark **·** Head-Smashed-In Buffalo Jump **·** L'Anse aux Meadows **·** Nahanni nasjonalpark **·** Québecs gamleby **·** Wood Buffalo nasjonalpark **·** | Canadas flagg |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Canadian Encyclopedia **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Barbro Fagerbakk** (født 7. september 1983 i Narvik) er en norsk programleder og tidligere reality-TV-deltaker som i 2004 deltok reality-serien *Farmen*. Hun deltok sammen med sin far, men måtte trekke seg fra konkurransen på grunn av en brannskade. Etter sin opptreden i *Farmen* fikk hun jobb i TV-bransjen og arbeidet med flere TV-program, blant annet TV 2s *Kjendisjakten* (2004–2005) (hvor hun var programleder sammen med Pia Haraldsen), og fotballprogrammet *Avspark lørdag* (2006) (sammen med Øyvind Fjeldheim).

I 2015 etablerte hun markedsføringsbyrået Inbound Group sammen med en gründerkollega.

Fagerbakk ble i 2007 gift med kreftforsker Hans Petter Eikesdal. Hun bosatte seg like etter i Boston der hennes ektemann var ansatt som kreftforsker ved Harvard. Selv begynte hun å studere statsvitenskap. De flyttet tilbake til Norge etter noen år. Ekteskapet ble oppløst i 2013. I 2015 ble hun gift med Joakim Klingefjord.

Referanser
----------

1. ↑  VG - Barbro trakk seg etter brannskade (12.10.2004)
2. ↑  TV2 - Gikk fra å være reality-stjerne til å bli programleder
3. 1 2  ««Farmen»-Barbro giftet seg i Italia». *seher.no* **(norsk)**. 13. november 2015. Besøkt 12. april 2018.
4. ↑  VG - «Farmen»-Barbro er gravid (1.4.2008)
5. ↑  ««Farmen»-Barbro skiller seg». *seher.no* **(norsk)**. 7. januar 2013. Besøkt 12. april 2018.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Barbro Fagerbakk på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
**Karantenekommisjoner** ble opprettet i sjøfartsbyene med skipsfart fra andre land på 1700-tallet. Oppgavene til kommisjonen var å hindre spredning av smittsomme og epidemiske sykdommer som kom via sjøveien.

Historie
--------

Epidemier som oppstod i andre land kom gjerne til Norge via sjøveien, med skip hvor mannskap og passasjerer var syke. Etter forordning av 8. februar 1805 ble det opprettet karantenekommisjoner i alle sjøfartsbyer hvor en jevnlig hadde skip fra fremmede land i havnen. Kommisjonene skulle iverksette og administrere nødvendige tiltak ved epidemier, og var sammensatt av en fra magistraten, en lege, en tolloffiser og en sjøkyndig person. Karantenekommisjonen kunne beordre skip i isolasjon eller karantene ved epidemier, som blant annet kopper, tyfus, tyfoidfeber og kolera.

Ved alvorlige epidemier kom kommisjonen sammen og administrerte hjelpearbeidet. Når epidemien var over ble kommisjonen oppløst. Ved sunnhetsloven av 16. mai 1860 ble byene pålagt å opprette en fast sunnhetskommisjon, og karantenekommisjonen ble lagt inn under sunnhetskommisjonen. Når sunnhetskommisjonen behandlet karantenesaker, skulle den utvides med en tolloffiser og en sjødyktig person. Ved slike situasjoner stod karanteneloven over sunnhetsloven, og isolasjonbestemmelsene ble skjerpet, blant annet ble de syke pliktige til å la seg isolere dersom kommisjonen ønsket det.

Bestemmelsene ble opphevet ved lov av 17. juni 1909 om foranstaltninger mot innførsel av smittsomme sykdommer. Karantenebestemmelsene er i dag innlemmet i forskrift av 27. juli 1956 for hygieniske forhold ombord i fartøyer, samt i smittevernloven av 5. august 1994. Politi, skipskontroll, havnevesen, tollvesen, næringsmiddeltilsyn, veterinærvesen og andre myndigheter plikter etter smittevernloven å bistå ved gjennomføringen av eventuelle smitteverntiltak.

Se også
-------

* Karantenehavn (Bergen)
* Karantenedireksjonen

Kilder
------

* Artikkel om karantenekommisjon av Ragnhild Botheim, oppslagsverket oVe, Bergen Byarkiv.
**Valderøy prestebolig** (offisielt Giske prestebustad) ligger på Valderhaugstranda, Valderøy i Giske kommune, Møre og Romsdal. Huset er et av de eldste på Valderøya og tilhørte opprinnelig Løeg-garden, som ligger helt nede ved stranda mot Valderhaugfjorden og Ålesund. 

Valderøy prestebolig er i en og en halv etasje, reist i tre. Sørfløyen er imidlertid i mur, og har i nyere tid tjent som brannsikkert oppbevaringssted for kirkekommunens arkiv. I tidligere tider var dette et fyrfundament. Deler av huset var opprinnelig fyrvokterbolig, men har blitt utvidet atskillige ganger. I øst er det også tilbygget en ark mot Valderhaugfjorden. På samme side går den gamle vegen med trapper ned fra prestegårdshagen langs steingjerdet mot Løeg-garden til prestegårdens naust nede ved fjorden.

På motsatt side av boligen, mot vest, er det et mindre hageanlegg og et større uthus mot hovedvegen («Nedstevegen»).

Huset er sefrak-registrert og er et viktig regionalt og lokalt kulturminne.

Kilder
------

* Giske prestebustad hos Opplysningsvesenetes fond Arkivert 9. juli 2015 hos Wayback Machine.
**Jukkis Uotila** (født 23. august 1960 i Helsingfors) er en finsk jazzmusiker (trommer) og komponist, kjent fra egne, såvel som et hundretall innspillinger med internasjonale jazzstorheter[].

Hans første utgivelse var *Introspection* med bl.a. Randy Brecker, Bob Mintzer og Dave Liebman (1984). Samme besetning var sentral på *Avenida* (1987), der forøvrig også John Scofield var med. Med eget band Lars Danielsson, Lars Jansson, Mike Stern og Bob Berg ga ut *Jukkis Uotila Band Live* (1990). 
Han mottok Yrjö-prisen 1991.
Med egen kvartett utkom *Fast Company* (1998), etterfulgt av *Hunters and Gatherers* (2000) og *Meninas* (2005).

Han ble dekan for jazzlinjen ved Sibelius-akademiet, senere utnevnt til professor (1994).[]

Referanser
----------

1. ↑   ČSFD, ČSFD person-ID 139180[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Jukkis Uotila på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
* (en) Jukkis Uotila på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Jukkis Uotila på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Jukkis Uotila på Songkick Rediger på Wikidata

* (en) Jukkis Uotila på AllMusic Rediger på Wikidata
* jukkis.com

  

Portal: Jazz

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Uppslagsverket Finland **·** Prabook **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |
En gate i Valdivia i Peru etter jordskjelvkatastrofen i mai 1960. Foto: Pierre St. Amand / National Geophysical Data Center / NOAA 
**Valdiviajordskjelvet i 1960**, også kjent som **Det store jordskjelvet i Chile**, var et jordskjelv som inntraff 160 km utenfor kysten av den sørlige delen av Chile 22. mai 1960. 

Det var relativt få omkomne, da jordskjelvet rammet store ubebodde deler av landet, i tillegg til at de fleste husene var laget av tre og derfor «svaiet» i rystelsene. Nesten 2000 mennesker skal ha dødd, mens rundt 3000 ble skadet og to millioner husløse.

Skjelvet målte 9,5 på Richters skala, og ble utløst ved at Nazcaplaten (havbunnsplate) og Den søramerikanske platen (kontinentalplate) forskjøv seg i forhold til hverandre. Den relative bevegelsen mellom de to platene var på rundt ti meter.

Dette er det sterkeste jordskjelvet som noen gang er blitt registrert.

Skjelvet varte i 10 minutter og forårsaket massive ødeleggelser i Valdivia og Puerto Montt. Jordskjelvet utløste også flere jordskred og en tsunami som rammet den chilenske kysten med opptil 25 meter høye bølger og ble registrert over hele Stillehavet. Bølgene tok livet av 61 mennesker i Hawaii , nesten 140 i Japan, og 32 på Filippinene.

Referanser
----------

1. 1 2  The Largest Earthquake in the World. USGS. Besøkt 26. oktober 2020.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** LCCN **·** NDL
 |
Jukkasjärvi kirke hvor altertavlen har bilde av Milla Clementsdotter i sørsamisk kofte og presten Læstadius.
Ishotellet i Jukkasjärvi
Pelarsalen i Icehotel i Jukkasjärvi 2007. Skulpturer av Jörgen Westin
**Jukkasjärvi** (nordsamisk: *Čohkkiras* som betyr *møteplass*) er et tettsted i Kiruna kommune i Norrbottens län i landskapet Lappland i Sverige. Det ligger cirka 17 kilometer øst for Kiruna. I 2010 hadde tettstedet 548 innbyggere.

Jukkasjärvi er en sjø som er dannet ved en utviding av Torneälven, og bygda Jukkasjärvi ligger på den nordlige bredden av sjøen. Bygda omtaltes første gang 1554, da lappefogden Olof Henriksson Kaisa i Niemis hadde fiskeretten der.

Jukkasjärvi er sentrum i Jukasjärvi menighet og fikk sine første innbyggere på 1600-tallet. Lenge bodde bare menighetens prest og klokker i bygda, men etterhvert slo flere nybyggerslekter seg ned der.

Jukkasjärvi kirke ble påbegynt 1607. Den berømte altertavlen er laget av Bror Hjort, og orgelets utsmykking og design er av den samiske kunstneren Lars-Levi Sunna.

Jukkasjärvi er også kjent for det store ishotellet som er åpent hver vinter. Det var verdens første ishotell og er i dag en av Nordeuropas største turistattraksjoner. Hotellet bygges hvert år ved Torneälvens strand. Hotellet bygges opp på nytt hvert år. Det skjer i slutten av november. Hotellet åpner i midten av desember og stenger i slutten av april eller begynnelsen av mai, alt etter hvor tidlig våren kommer. 
Hotellet inneholder mange isskulpturer som er laget av svenske og internasjonale kunstnere. Hotellet er kjent for sin bar som heter Absolut Icebar. Drinkene serveres i uthulte iskuber. Det finnes også en iskirke der man kan ha vigsel eller barnedåp. Hvert år vies det ca. 140 par og døpes et tjuetalls barn. Kirken innvies med juledagsgudstjenesten hvert år.

Referanser
----------

1. 1 2   (på sv) *Statistiska tätorter 2020, befolkning, landareal, befolkningstäthet per tätort*, Statistiska centralbyrån, 24. november 2021, Wikidata Q112914414,
2. ↑  «Sveriges tätorter 2010» (PDF). Statistiska centralbyrån. Arkivert fra originalen (PDF) 16. juni 2011. Besøkt 23. april 2016.

| * v
* d
* r
Kiruna kommune i Norrbottens län i Sverige |
| --- |
|  | Jukkasjärvi **·** Karesuando **·** Kiruna **·** Kuttainen **·** Svappavaara **·** Vittangi **·** Övre Soppero |  |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** NKC **·** GeoNames
 |
**Valdivia** er en by og en kommune i det sørlige Chile. Den er hovedstad i regionen Los Ríos og i provinsen Valdivia. Kommunen hadde 140 449 innbyggere i 2002, hvorav 127 750 bodde i selve byen. Kommunens areal er på 1015,5 km².

Valdivia ligger ved samløpet av flere elver som Calle-Calle og Cau-Cau til elva Valdivia, ca 15 km øst for stillehavskysten. Byens hovedinntekt kommer fra turisme, produksjon av papirmasse, skogbruk, metalindustri, og ølbrygging. I byen finnes universitetet Universidad Austral de Chile og Centro de Estudios Científicos (CECS), et nonprofit institutt for formidling av vitenskapelige resultater.

Sammen med øya Chiloé var Valdivia de to sørligste enklaver av det spanske imperiet. I perioden 1645-1740 tilhørte byen under Visekongedømmet Peru. I den andre halvdel av 19nde århundre var Valdivia ankomstby for en rekke tyske innvandrere som bosatte seg i området rundt byen.

Det store jordskjelvet i 1960 forårsaket massive ødeleggelser i Valdivia. Det er fortsatt mulig å finne ruiner etter skjelvet i byens utkant, og endringene av jord som fant sted, gjør det likevel vanskelig å navigere strekninger av elver.

Referanser
----------

1. ↑  Censo 2002. Síntesis de Resultados. Instituto Nacional de Estadísticas

Eksterne lenker
---------------

* (es) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Valdivia – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Kommunens offisielle nettsted

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
**Johannes «Juku» Pent** (født 20. november 1918 i Jäneda i Estland, død 16. oktober 1991 i Sonthofen i Tyskland) var en estisk-tysk langrennsløper.

Han deltok i det estiske juniormesterskapet på ski i årene 1937–39. Under annen verdenskrig kjempet han for Tyskland, og ble for krigsinnsatsen tildelt Jernkorset av første og andre klasse. Etter krigen slo han seg ned i Vest-Tyskland. Han vant sitt første av fire vesttyske mesterskap på 50 km i 1950, og ble vesttysk stafettmester på 4 × 10 km i 1952. Som representant for det fellestyske laget i OL i Oslo i 1952 ble han nummer 26 av 36 deltakere på 50 km.

Pent jobbet for firmaet Loba-Holmenkol-Chemic KG, der han i 1951 utviklet en kjemisk skismøring. Han var smører for det tyske langrennslaget under OL i 1956 og 1964, og Vest-Tyskland i 1968. Under OL i Sapporo i 1972 var han medlem av teknisk komité for langrenn.

Referanser
----------

1. 1 2   Eesti spordi biograafiline leksikon, oppført som Johannes Pent, ESBL athlete ID Juku\_Pent, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* Eesti Spordi Biograafiline Leksikon: Juku Pent (13. desember 2013, besøkt 30. januar 2015)
* Postimees: Ka väliseestlased on võistelnud valgetel olümpiatel (5. februar 1998, besøkt 30. januar 2015)
* Sports Reference: Juku Pent Arkivert 17. april 2020 hos Wayback Machine. (olympiaresultater, besøkt 30. januar 2015)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Juku Pent – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Juku Pent – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND
 |
Latvias riksvåpenLatvias riksvåpen
**Latvias riksvåpen** er et tredelt våpenskjold som ble laget for proklamasjonen av republikken Latvia 18. novermber 1918. Øvre felt er blått med en oppadstigende gull sol, nedre heraldisk høyre felt er sølv med en rød løve, nedre heraldisk venstre felt er rødt med en sølv gribb. Over skjoldet representerer tre gull stjerner regionene Kurland, Livland och Latgale. Et bånd i Latvias flaggs farger binder sammen eikekvister under skjoldet og skjoldholderne.

Den oppadstigende solen ble første gang benytte som nasjonalt symbol under første verdenskrig, kjennetegnet for Latvias skytterkorps i den sovjetiske hæren.

Den røde løven stammer fra hertugdømmet Kurland, der den ble båret første gang 1569.

Gribben stammer fra polsk overhøyhet over Livland og Latgale, og ble båret første gang 1566.

Sovjetrepublikken Latvia
------------------------

Den latviske sosialistiske sovjetrepublikks våpen bygger på Sovjetunionens og var i bruk 1940-1991. Hveteaksene symboliserer jordbruk. havbølgene symboliserer maritim virksomhet. Den røde stjernen, samt hammer og sigd er kommunistiske symboler. Det røde banneret har Sovjetunionens motto «Arbeidere i alle land, foren dere» på latvisk (*Visu zemju proletārieši, savienojieties!*) og russisk. *Latvijas PSR* er republikkens navn, der PSR står for *Padomju Sociālistiskā Republika*.

Sovjetrepublikken Latvias våpen

| * v
* d
* r
Europeiske riksvåpen |
| --- |
| 
* Albania
* Andorra
* Belarus
* Belgia
* Bosnia-Hercegovina
* Bulgaria
* Danmark
* Estland
* Finland
* Frankrike
* Færøyene
* Hellas
* Irland
* Island
* Italia
* Kasakhstan
* Kroatia
* Latvia
* Liechtenstein
* Litauen
* Luxembourg
* Malta
* Moldova
* Monaco
* Montenegro
* Nederland
* Norge
* Polen
* Portugal
* Nord-Makedonia
* Romania
* Russland
* San Marino
* Serbia
* Slovakia
* Slovenia
* Spania
* Storbritannia
* Sveits
* Sverige
* Tsjekkia
* Tyrkia
* Tyskland
* Ukraina
* Ungarn
* Vatikanstaten
* Østerrike

 |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
Et tysk tak med sperrer understøttet av én mønsås og to sideåser.
En **ås** eller **takås** er en horisontal bærebjelke som ligger parallelt med mønet. Mønsåsen er åsen som ligger øverst i mønet.

Takkonstruksjoner der åser alene bærer taktroet, kalles åstak. De var vanlige i eldre byggeskikk bl.a. på Østlandet og i Trøndelag, mens sperretak var mest utbredt på Vestlandet. Åstak benyttes fremdeles i hytter og andre tradisjonelle bygninger, gjerne i hus av lafteverk og oftest kombinert med torvtekking. Takåser i sin enkleste form er av rundtømmer lagt på utvendige gavlvegger, på tverrvegger eller på sperrebukker. På hus med rene åstak blir all taklast båret av gavlvegger og eventuelle tverrvegger.

I mange bygder bruktes en kombinasjon av ås- og sperretak, med sperrer som spente fra mønsåsen til langveggene. Andre steder ble sperrene understøttet av en mønsås og to sideåser. Begge disse byggemåtene fordeler taklasten nokså likt mellom både langvegger og gavlvegger, noe som kan bidra til å motvirke setninger.

Som åser benyttes nå også firkanttømmer som er understøttet av sperrer med stor innbyrdes avstand og av gavlvegger.

Litteratur
----------

* Edgar Karlsen (1993). *Lærebok i lafting*. Oslo: Universitetsforlaget. ISBN 8200410064.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data)
 |
**Latvisk blå** *(Latvijas zila)* er en tradisjonell, latvisk kurase.

Historie og utbredelse
----------------------

Rasen er bygd på det lokale latviske feet langs kysten, med tyngdepunkt i regionen Kurzeme. DNA-analyser viser et nært forhold til rasen Lativsk brun. I henhold til sagnet ble Latvisk blå innført til Latvia via en havfrue! Havfruen forelsket seg og giftet seg med en lokal bonde, fortsatt ifølge sagnet. I dag finnes det cirka 250 kyr av rasen.

Egenskaper
----------

Latvisk blå har en karakteristisk farge, som varierer fra blåaktig til grå. Rasen er forholdsvis liten. Voksne kyr veier i gjennomsnitt på 460 kg. Melkeproduksjonen er 4500 kg per år. Dette tilsvarer for eksempel avdråtten til den norske tradisjonelle rasen Østlandsk rødkolle. Melka inneholder ca. 4,3 % fett og 3,3 % protein. Rasen er godt tilpasset det sandlige kystlandskapet i Latvia.

Se også
-------

* Liste over kuraser

Eksterne lenker
---------------

* NordGen[*død lenke*]
* Agriara
* N-EURO-CAD
* YouTube