recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Konstantius av Capri** (død 7. eller 8. århundre e. Kr. nær Marina Grande) var en italiensk biskop i Den katolske kirke. Han er i dag regnet som skytshelgen for Capri. Man vet lite om ham, bortsett fra at kroppen hans ble plassert i en tønne. Man vet hverken hvordan han kom til Capri eller hvordan legenden tok form. I prekenene *Sermo de virtute Constantii* (BHL 1931) og *Sermo de transito s. Constantii* som skal skrive seg fra slutten av fra det 10. århundret e.Kr. blir det sagt at helgenen ble påkallet og beskyttet Carpri og Amalfi mot angrep fra sarasenere.

I munken Filippo Ferraris *Catalogus* (d. 1626), blir Konstantius sagt å ha keiserlige aner og at han var biskop av Konstantinopel. Han kan ha vært den arianske Konstantius II som ødela idoler, eller en biskop som flyktet fra Afrika til Italia.

Kirken Chiesa di San Costanzo som er viet til ham ligger mellom Marina Grande og Anacapri. Han har minnedag 14. mai, som skal være dagen han kom til Capri, antagelig i år 739 e. Kr..

Referanser
----------

1. ↑  Konstantinus er udokumentert, men kan være den samme som Konstantin I, patriark av Konstantinopel - se Santiebeati.it: San Costanzo di Capri.
2. 1 2  Valdes, Giuliano; Fabbri, Patrizia; Lewis, Rhiannon (mai 2009). *Capri*. Casa Editrice Bonechi. s. 8–. ISBN 978-88-476-0785-9. Besøkt 24. november 2015.
3. 1 2  Andrén, Arvid (1980). *Capri: from the stone age to the tourist age*. Paul Åströms förlag. s. 92. ISBN 978-91-85058-98-3. Besøkt 24. november 2015.
4. ↑  A. Hofmeister, "Aus Capri und Amalfi: Der Sermo de virtute und der Sermo de transito s. Constantii und der Sarazenenzug von 991" , 1922).
5. ↑  Douglas, Norman (1952). *Footnote on Capri*. Sidgwick and Jackson. s. 19. Besøkt 24. november 2015.
6. ↑  Ring, Trudy; Salkin, Robert M.; Boda, Sharon La (1. januar 1996). *International Dictionary of Historic Places: Southern Europe*. Taylor & Francis. s. 121–. ISBN 978-1-884964-02-2. Besøkt 24. november 2015. [*død lenke*]
**Johann Baptist Clemens Schaumberger** (født 23. september 1885 i Schwandorf i Tyskland; død 27. august 1955 i Gars am Inn) var en tysk assyriolog og vitenskapshistoriker med babylonsk astronomi som spesialfelt.

Johann Baptist Schaumberger trådte i 1903 inn i redemptoristordenen og studerte teologi ved deres ordensskole i Gars am Inn, og ble presteviet 13. juni 1909. Så fortsatte han studiene ved *Biblicum* i Roma, og tok doktorgraden der i 1913. Deretter var han professor for bibeleksegese ved ordensskolen i Gars am Inn.

Han befattet seg også med assyriologi og det gamle Mesopotamias astronomihistorie. Han videreførte jesuitten Franz Xaver Kuglers ufullbyrdede arbeide (denne døde i 1929); han skrev for hans serie *Sternkunde und Sterndienst in Babel* (Münster, fra 1907) et supplementhefte (Münster 1935), og arbeidet videre på nok et supplement som imidlertid ikke ble utgitt. Med Abraham Sachs forfattet han en utgave med senbabylonske astronomiske tekster, som utkom hans dødsår. Her kunne han likesom Kugler nyttiggjøre seg Johann Strassmaiers avskrifter av kileskrifttekster.

Han undersøkte også kileskrifter fra tiden rundt Kristi fødsel, for å se om det fantes noe der som kunne opplyse noe om betlehemsstjernen som konjunksjon mellom Jupiter og Saturn. I 1930-årene besøkte han University of Chicago Oriental Institute, der han identifiserte astronomiske kileskrifttekster fra Uruk.

I 1938 offentliggjorde han en begivenhet som var godt dokumen tert i kileskrifttekstene (som tidens lærde korresponderte med kongen om), nemlig konjunksjonen mellom Mars, Saturn og Månen i Jomfruens tegn den 15. mars 669 f.Kr.

Litteratur
----------

* Ernst Friedrich Weidner: Nachruf (nekrolog), i: *Archiv für Orientforschung*, Band 17, 1954/1956, s. 490 (med portrett)
* Franz Sichler, Alfred Wolfsteiner: *Berühmte Schwandorfer Persönlichkeiten. Begleitschrift zur Ausstellung im Jubiläumsjahr 2006*
* (de) Otto Weiß: «Johann Schaumberger» i *Biographisch-Bibliographisches Kirchenlexikon* (BBKL). Bind 9, Herzberg 1995, ISBN 3-88309-058-1, sp. 22–23.

Referanser
----------

1. 1 2   Autorités BnF, oppført som Johann Baptist Schaumberger, BNF-ID 14385393r[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 20. desember 2014[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 30. desember 2014[Hentet fra Wikidata]
4. ↑  Literaturliste zu babylonischer Astronomie
5. ↑  For eksempel Schaumberger: *Ein neues Keilschriftfragment über den angeblichen Stern der Weisen*, Biblica, Band 24, 1943, S. 162-169 und *Textus cuneiformus de stella magorum?*, Biblica, Band 6, 1925, s. 444, Zusatzbemerkungen, Band 7, 1926, s. 294. Det dreier seg om kileskrifttekster fra Sippar, deschiffrert av Paul Schnabel i 1925.
6. ↑  Kommentar i Ulla Koch-Westenholz: *Mesopotamian Astrology*, København 1995, s. 140

Eksterne lenker
---------------

* Biographie von Thompson

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data)
 |
**Johann Conrad Dannhauer** (født 24. mars 1603 i Köndringen i Breisgau, død 7. november 1666 i Strasbourg) var en tysk luthersk teolog.

Dannhauer begynte sin utdannelse ved gymnasiumet og presteseminaret i Strasbourg og fortsatte studiene i Marburg, ved universitetene i Altorf og Jena. I Jena vant han anerkjennelse for sin eksegese av Paulus' brev til efeserne. Han returnerte til Strasbourg i 1628 og startet en aktiv karriere som administrator, lærer og teolog. I 1628 ble han utnevnt til inspektør ved presteseminaret, han ble følgende år professor i retorikk, i 1633 professor i teologi, prest ved Straßburger Münster (katedralen Notre Dame i Strasbourg), formann for kirkekonventet og domprost i Thomaskirken i Strasbourg. 

Han var i opposisjon til kalvinismen og synkretismen som blant annet Georg Calixt representerte. Blant hans elever var Philipp Jacob Spener, en av de viktigste representantene for pietismen.[] Med sitt verk *Hodosophia Christiana sive Theologia positiva* (1649) inntok han en mellomstilling mellom den lutherske ortodoksi og pietismen.[]

Referanser
----------

1. 1 2   Autorités BnF, BNF-ID 15021769d, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Nouveau dictionnaire de biographie alsacienne, oppført som DANNHAUER Jean Conrad, DBA ID dannhauer-jean-conrad, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 30. desember 2014[Hentet fra Wikidata]

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** NKC **·** ICCU
 |
Rupert-elva ved North Road i Quebec.
Rupert's nedslagsfelt og beliggenhet i Canada.
**Rupert River** er en elv i provinsen Quebec i Canada, og en av de større elvene i provinsen. Samlet lengde er 600 km, og nedbørsfeltet på 43 000 km². Elva renner fra Labradorhalvøya og vestover til den renner ut i Hudson Bay, nærmere bestemt i James Bay.

Hudson's Bay Company grunnla handelsstasjonen Rupert House ved elven allerede i 1668, deres første handelsstasjon i Canada. Vassdraget har ikke utbygging av vannkraft, det er inngått avtale om utbygging av vassdraget Eastmain lengre nord mens Rupert-elva inntil videre ikke skal bygges ut (i likhet med de tilgrensende elvene Broadback og Nottaway i sør).

Eksterne lenker
---------------

* (en) Rupert River – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Rupert River hjemmeside.
* Hydro Quebec – Eastmain-1-prosjektets hjemmeside om sammenhengen med Rupert-vassdraget.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GeoNames
 |
**Malcolm Campbell** (født 11. mars 1885 i Chislehurst, Kent, død 31. desember 1948 i Reigate, Surrey) var en britisk racerbilist. Han satte hastighetsrekorder på land og til vanns i løpet av 1920- og 1930-tallet. Sønnen, Donald Campbell satte også hastighetsrekorder.

Tidlig karriere
---------------

Campbells far var diamanthandler og unge Malcolm ble sendt til Tyskland for å lære seg yrket. Der ble han interessert i motorsykler og kappkjøring. Han tjenestegjorde under første verdenskrig i infanteriet og ble senere pilot i RAF.

Racerkarriere
-------------

Campbell startet med å konkurrere på motorsykkel før han i 1910 gikk over til bilsport på Brooklandsbanen. Han kalte sine konkurransebiler «Blue Bird» Campbell kjørte Grand Prix-løp med en Bugatti og vant flere Grand Prix på tyvetallet.

Hastighetsrekord
----------------

Blue Bird 1927
Campbell satte hastighetsrekorden på land første gangen ved Pendine Sands i sørlige Wales i 1924 med en 350 hk Sunbeam. Senere kjørte han sine spesialbygde Blue Bird-biler med flymotorer. Han satte hastighetsrekord på land ni ganger mellom 1924 og 1935, sist på Bonneville Salt Flats hvor han ble den første å kjøre fortere enn 480 km/t

Campbell slo sin egen hastighetsrekorden til vanns fire ganger, siste gangen på sjøen Coniston Water i Cumbria i 1939.

Campbell ble adlet 1931 for sine rekordkjøringer og ble innlemmet i International Motorsports Hall of Fame i 1990.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4   Encyclopædia Britannica Online, oppført som Sir Malcolm Campbell, Encyclopædia Britannica Online-ID biography/Malcolm-Campbell, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Proleksis Encyclopedia, Proleksis enciklopedija ID 14374[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   Autorités BnF, BNF-ID 16566622h[Hentet fra Wikidata]
4. 1 2   Find a Grave, Find a Grave 7471108, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
5. 1 2   Oxford Dictionary of National Biography, Oxford Biography Index Number 32271[Hentet fra Wikidata]
6. ↑   Geni.com[Hentet fra Wikidata]
7. 1 2   Genealogics[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* Encyclopœdia Britannica (engelsk)

Eksterne lenker
---------------

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Prabook **·** Nationalencyklopedin **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NLA **·** Munzinger (iba)
 |
**Johann Christoph Kellner** (1736–1803) var en tysk organist og komponist.

Biografi
--------

Kellners var sønn av den tyske komponisten Johann Peter Kellner. I 1754 gikk han på latinskole i Gotha, fra 1755 fikk han undervisning i satslære på hjemstedet Gräfenroda. Samme år startet han med å komponere sin første kantate-årgang under farens oppsyn.

I 1762 reiste Kellner gjennom Tyskland og Nederland, og tilbake igjen i Gräfenroda startet han i 1763 med sin *andre kantate-årgang*. I 1764 ble han organist i Kassel, fra 1772 hofforganist og kantor i den lutherske kirka. Han ble i disse stillingene livet ut.

Musikk
------

Kellner skrev en avhandling i musikkteori *Grundriss des Generalbasses*, op.16 pt.1 (Kassel, 1783, 1796), som han hadde stor suksess med.

De fleste av Kellners komposisjoner er for tangentinstrumenter og skrevet i en galant stil som påminner om farens komposisjoner, med homofone teksturer og sangbare melodier. Konsertene for cembalo eller piano peker framover mot den klassisistiske konserten og deler fellestrekk med hans samtidige C. P. E. Bach. Mange av Kellners verk var populære i samtiden.

Referanser
----------

1. 1 2   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 11. desember 2014[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 9. april 2014[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   MAK, PLWABN-ID 9810699018405606[Hentet fra Wikidata]
5. ↑   KANTO, KANTO ID 000207728[Hentet fra Wikidata]
6. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 30. desember 2014[Hentet fra Wikidata]
7. ↑   Q27776698[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Fritt tilgjengelige noter av Johann Christoph Kellner i International Music Score Library Project

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC **·** ICCU **·** CiNii **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |
Santa Fes persontog *San Diegan* med det karakteristiske *Warbonnet* fargeskjemaet i 1973
**Atchison, Topeka and Santa Fe Railway** (forkortet **AT&SF**) populært kalt bare **Santa Fe** var et jernbaneselskap i USA. Det ble opprettet i Kansas 11. februar 1859 og holdt det gående til 1995 da det fusjonerte med Burlington Northern Railroad og dannet Burlington Northern & Santa Fe Railway

Selskapet er kjent for blant annet prestisjetoget *Super Chief* som gikk mellom Chicago og Los Angeles i perioden 1936 til 1971. I 1971 tok Amtrak over USAs langdistanse persontogtrafikk, men navnet *Super Chief* ble videreført frem til 1974 (pr. 2015 heter Amtraks tog på denne strekningen *Southwest Chief* ). 

Fargeskjemaet *Warbonnet* i rødt, gult og sølv ble første gang brukt i 1937 på Santa Fes diesellokomotiver. Det ble et av verdens mest kjente, og er gjengitt på mange leketøy, modelltog og andre effekter.

Referanser
----------

1. ↑  Amtrak - Routes: Southwest Chief Arkivert 13. april 2015 hos Wayback Machine. Besøkt 2. april 2015

Kilder
------

* American-Rails.com: The Atchison, Topeka and Santa Fe Railway, Santa Fe All The Way! Besøkt 2. april 2015
* Kansas Historical Foundation - Kansapedia: Santa Fe Railway (publisert desember 2004) Besøkt 2. april 2015

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** ULAN
 |
Malaysiske kinesere
**Malaysiske kinesere** (malaysisk: *Kaum Cina Malaysia*; kinesisk (tradisjonell): 馬來西亞|華人; kinesisk (forenklet): 马来西亚|华人; pinyin: *Mǎláixīyà Huárén*) er malaysiske statsborgere av kinesisk avstamning. Kinesere har flere hundre års historie i Malaysia, og på 1800-tallet kom en rekke kinesere etter oppmuntring fra de britiske myndighetene. De fleste av dagens malaysiske kinesere er imidlertid etterkommere av hankinesere som kom til Malaysia i første halvdel av 1900-tallet. Malaysiske kinesere er en av de største gruppene av kinesere utenfor Kina. Malaysiske kinesere utgjør rundt en fjerdedel av befolkningen i Malaysia og er landets nest største etniske gruppe etter malayer. De snakker tradisjonelt en mandarinkinesisk dialekt, men så godt som alle behersker også malaysisk og engelsk.

Malaysiske kinesere er sterkt representert blant middelklassen og øvre middelklasse i Malaysia. En større andel enn blant andre befolkningsgrupper har høyere utdannelse. Malaysiske kinesere har tradisjonelt en dominerende stilling innen forretningslivet, og kontrollerer ifølge estimater rundt 70% av privat næringsvirksomhet.

Referanser
----------

1. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen Bruk av `|arkiv_url=` krever at `|arkivdato=` også er angitt (hjelp). Besøkt 11. juni 2015.  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 8. oktober 2013. Besøkt 11. juni 2015.
2. ↑  «Lecture 2: New Economic Policy» (PDF). Arkivert fra originalen (PDF) 21. mars 2012. Besøkt 10. mai 2012.  «Arkivert kopi» (PDF). Archived from the original on 21. mars 2012. Besøkt 11. juni 2015. CS1-vedlikehold: Uheldig URL (link)
3. ↑  Chua, Amy. «Minority rule, majority hate». Asia Times. Arkivert fra originalen 18. januar 2021. Besøkt 15. november 2010.
4. ↑  Malaysia's Warring Chinese Politicians Arkivert 18. august 2013 hos Wayback Machine.. *Asia Sentinel*. Retrieved on 23 April 2012.
5. ↑  Malaysia’s Malay dilemma to Chinese dilemma Arkivert 12. april 2012 hos Wayback Machine.. Malaysia-today.net (24 April 2011). Retrieved on 2012-04-23.
| Artikkelen inngår i serien om
**Aksjeanalyse** |
| --- |
|  |
| **Lønnsomhet** |
| Resultatmargin
Driftsmargin |
| **Avkastning** |
| Egenkapitalavkastning
Resultat per aksje (EPS) |
| **Verdisetting** |
| Price/Earnings (P/E)
Price/Sales (P/S) |

**Driftsmargin** er forholdet mellom driftsresultat og omsetning, vanligvis presentert i prosent.

{\displaystyle Driftsmargin=\left({\frac {Driftsresultat}{Omsetning}}\right)\*100}

Anvendelse
----------

Driftsmarginen til en bedrift gir analytikere en idé om hvor lønnsom bedriften er, da tallet forteller hvor mye bedriften får igjen for hver omsatte krone (før renter og skatt). En høy driftsmargin betyr at en bedrift tjener mye per omsatte krone. Når man anvender driftsmargin til å vurdere et selskap bør man se på driftsmarginens utvikling over flere år, og sammenligne den med konkurrerende selskaper. Forutsetningene for høy driftsmargin varierer kraftig mellom bransjer, og man bør derfor unngå å benytte driftsmargin til sammenligning av svært ulike selskaper.

Eksempel
--------

### Wilh. Wilhelmsen

**Resultat Konsern**  
(USD mill.)| *Driftsinntekter* | *$ 2 511* |
| Primært driftsresultat | $ 538 |
| *Driftsresultat* | *$ 368* |
| Resultat før skatt | $ 268 |
| Årsresultat | $ 230 |

(Relevante verdier i kursiv)

{\displaystyle Driftsmargin=\left({\frac {368}{2511}}\right)\*100={\underline {\underline {14,66\%}}}}

Referanser
----------

1. ↑  Wilh. Wilhelmsen Årsrapport 2006, s. 5
**South Kensington** er et velstående område i bydelen Kensington and Chelsea vest i sentrale London. Det har ingen klart definerte grenser, men med South Kensington menes vanligvis kvartalene sør for Cromwell Road mellom undergrunnsstasjonene South Kensington og Gloucester Road. Stundom ser en også institusjonene og museene på nordsida av Cromwell Road plassert i South Kensington, men offisielt er det området en del av Knightsbridge.

South Kensington er i hovedsak et meget velstående boligområde, og et av de mest kostbare i London og verden forøvrig. Det har et betydelig innslag av studenter og folk av andre europeiske nasjonaliteter. Mange franskmenn, italienere og spanjoler bosatt i London bor nettopp i South Kensington. Det er mange italienske og spanske restauranter. Et stort antall hoteller bidrar til den internasjonale atmosfæren. Det er en betydelig fransk tilstedeværelse, noe vises at det franske konsulatet er lokalisert, og en stor fransk skole, Lycée Français Charles de Gaulle, på andre siden av Natural History Museum, foruten det franske institutt, Institut Français, hjem for fransk kino. Det er flere franske bokhandler og kafeer som tidvis er blitt referert til som Paris’ 21st arrondissement.

Bruce Roberts begynte planleggingen av det store togrøveriet i en pub kalt The Anglesea Arms som er på Selwood Terrace i South Kensington. John George Haigh, den beryktede syrebadmorderen på 1940-tallet, drepte sitt første offer i sitt verksted i 79 Gloucester Road i South Kensington.

Historie
--------

Området var helt fram til midten av 1800-tallet hovedsakelig et landbruksområde som forsynte London med frukt og grønnsaker. Etter verdensutstillingen i 1851 i Hyde Park kjøpte investorer opp et område på 350 mål rundt det som i dag er Exhibition Road som tomt for institusjoner viet kunst og vitenskap. Grunneiere i omegnen begynte å legge ut tomtegrunn, nye veger ble anlagt, og South Kensington ble etter forlengelsen av London Underground til South Kensington og Gloucester Road i 1868 oppslukt av det raskt voksende London.

Referanser
----------

1. ↑   «Brexit vote puts brake on flow of French bankers to London», *Financial Times*  (betalingsmur)
2. 1 2  Little Known Facts about South Kensington, *Travelstay.com*

Eksterne lenker
---------------

* South-kensington.com
* Royal Borough of Kensington and Chelsea, offisielt nettsted

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Vision of Britain **·** VIAF **·** LCCN **·** GeoNames **·** BBC Things
 |
**Bruvoll/Halvorsen** er en folkemusikkduo som består av gitaristen Tore Bruvoll og kvederen Jon Anders Halvorsen. Duoen har eksistert siden 2000. De er kjent for å bearbeide den eldste delen av den norske vokale folkemusikktradisjonen slik at resultatet blir en lavmælt blanding av folkemusikk og mer moderne visesang. 

Duoen har turnert adskillig både nasjonalt og internasjonalt og har gitt ut platen *Nattsang* på Grappa Musikkforlag i 2004. De fulgte de opp med platen *Trillar for to* i 2007, en utgivelse med en rekke gjestemusikere og et mer åpent lydbilde samt en del egenskrevne sanger. Platen mottok svært gode kritikker. *Det de gjør er så delikat, fengende og ikke minst tankevekkende. De har på en fortreffelig måte klart både å åpne en gammel sangskatt for en ny tid, samtidig som de har tilføyd egne bidrag som skinner med samme glød som de mer tilårskomne folketonene (Svein Andersen, Aftenposten)*

Duoen har mottatt Norsk kulturråds ensemblestøtte.

Diskografi
----------

* 2004 *Nattsang*
* 2007 *Trillar for to*

Eksterne lenker
---------------

* (en) Bruvoll/Halvorsen på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Bruvoll/Halvorsen på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Bruvoll/Halvorsen på Spotify Rediger på Wikidata
* Bruvoll/Halvorsen på Myspace Rediger på Wikidata
* 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Nicolas de Seue** (1629-1706) var en offiser i dansk-norsk tjeneste.

Han var en fransk adelsmann og hugenott, sønn av kardinal og erkebiskop til Nimes, Flechier de Seue (Seuéves). Etter å ha vært regimentssjef i Picardie, og direktør for *L’ecole militaire et des beaux arts* i Paris, måtte han flykte på grunn av sin religion.

Kommandant i Norge
------------------

Etter et kortere opphold i Amsterdam, kom han i mai 1676 til København, i Christian Vs regjeringstid (hvis kone, dronning Charlotte Amalie var reformert). de Seue fikk audiens hos kongen, og ble i København et halvt år til han fikk tilbud om stillingen som kommandant over festningen i Trondhjem. Senere ble han utnevnt til kommandant på Akershus. I samme stilling avanserte han til oberst.

Ulrik Frederik Gyldenløve, som var de Seues patron, lot ham male kort tid innen han døde, den 19. april 1706. 

de Seue ble bisatt i Aker kirke, i en muret begravelse. Ifølge barnebarnet Werner Nicolai de Seue, skal han, foruten sitt modersmål, ha mestret flere språk og hatt en betydelig boksamling. I 1680 hadde han giftet seg på Bragernæs med Christiane Margrethe Mechlenburg (d. 1708). Paret fikk 8 barn, 5 sønner og 3 døtre.

Referanser
----------

1. ↑   RKDlibrary, rkd.nl[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3 4  *Werner Nicolai de Seue's Levnetsløb og Tids-Historie*. Trykt hos Jacob Lehmann. 1811.
3. ↑  Anker, Carl Johan (1885). *Biografiske data om 330 norske, norskfødte eller for nogen tid i den norske armé ansatte generalspersoner*. Alb. Cammermeyer. s. 241.
4. ↑  E. A. Thomle (1890). «Lidt om Familien Mechlenburg». *Personalhistorisk Tidsskrift*: 76.
**Hebronmassakren i 1834** var en massaker begått mot arabere og jøder i byen Hebron den 24. juli 1834 av egyptiske soldater etter ordre fra Ibrahim Pasha. Fem hundre arabere ble drept som gjengjeldelse for deres opprør mot deres tvungne verneplikt i hans hær. Jødene i byen, selv om de ikke hadde deltatt i opprøret, fikk også unngjelde, og 12 av dem ble myrdet1,2.

Massakren
---------

Under og etter erobringen av byen ble 500 muslimske sivile og opprørere drept og 750 ble tvangsrekruttert av egyptiske soldater. I tre timer begikk troppene grusomheter mot befolkningen i byen. Mens mange muslimer klarte å rømme, fortsatte jøder som ikke var underlagt Ibrahim Pashas vernepliktspolitikk å tro at de ikke ville bli skadet av egypterne, ettersom jødene i Jerusalem hadde mottatt Pashas forsikring om at jødene i Hebron ville bli beskyttet. Jødene i byen, selv om de ikke hadde deltatt i opprøret, ble rammet av troppenes vrede; egypterne plyndret det jødiske kvarter med skremmende grusomhet. Egyptiske soldater kuttet strupen på europeiske jøder og voldtok offentlig deres koner, synagogene deres ble vanhelliget. Disse overgrepene etterlot seg 12 døde, blant dem fem unge jenter som ble myrdet etter å ha blitt voldtatt. Samfunnet som helhet var hjelpeløst. Tjuefire år senere, i 1858, kom dette samfunnet seg fullstendig3,4,5,6,7.

Referanser
----------
***Metropolis*** er et musikkalbum av den norske gruppen Seigmen, og ble utgitt i oktober 1995. Etter utgivelsen ble albumet, med noen få forandringer, gitt ut med engelske tekster i 1996 som *Metropolis - The Grandmaster Recordings*.

Albumet er Seigmens største kommersielle suksess, og var nær ved å selge til platina. Albumets første singel, «Metropolis», solgte til platina med god margin. Også «Slaver av Solen» ble utgitt som singel. Albumet lå i 20 uker på VG-lista, og nådde 1.-plass.

*Metropolis* ble spilt inn i Los Angeles i juli og august 1995, hovedsakelig i studioet Grandmaster Recorders. Det ble produsert av Sylvia Massy.

Bassisten Kim Ljung har vokalen i sangen «Sort disippel», noe som gjør at *Metropolis* er det første Seigmenalbumet der Ljung synger.

Omslagsbildet til albumet viser er fra den tyske Fritz Lang-filmen *Metropolis* fra 1927.

Sporliste
---------

1. «Metropolis» – 6:13
2. «Regn» – 4:16
3. «Slaver av Solen» – 4:43
4. «Rød himmel» – 3:06
5. «Epilog» – 3:01
6. «Bayon» – 5:28
7. «Circus» – 2:58
8. «Sort disippel» – 6:06
9. «Juvel» – 4:50
10. «Nihil» – 5:05
11. «Nemesis» – 11:46

Medvirkende
-----------

* Alex Møklebust – Vokal, piano
* Sverre Økshoff – Gitar
* Noralf Ronthi – Trommer
* Marius Roth – Gitar
* Kim Ljung – Bass
* Erik Ljunggren – Programmering
* Sylvia Massy – produsent, rørklokker («Circus»)

Referanser
----------

1. ↑  *Metropolis* på VG-lista

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Metropolis* på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) *Metropolis* på MusicBrainz Rediger på Wikidata


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz
 |
**Kommunikasjonsdirektør** (engelsk: *Chief communications officer* (CCO), eller *Public relations officer* (PRO)) er en vanlig brukt tittel for den ansvarlige for kommunikasjon og informasjon og samfunnskontakt i private og offentlige foretak av en viss størrelse. Vanligvis vil kommunikasjonsdirektør være underordnet, rådgiver for og i tett samarbeid med administrerende direktør.

En kommunikasjonsdirektør vil normalt ha ansvar for kommunikasjon både internt og eksternt. Det er behovet for helhetlig plan og kontroll over kommunikasjon fra et foretak som avgjør behovet for en slik stilling. Avhengig av størrelse vil en bedrift ha kommunikasjonsbehov til ansatte, aksjonærer, media, innflytelsesrike medlemmer av næringslivet, politikere, presse og samfunnet for øvrig. 

Vanligvis vil kommunikasjonsdirekøren samarbeide med ledelse og andre i organisasjonen, eksempelvis investorer, analytikere, kunder og selskapets styremedlemmer. De fleste organisasjoner vil støtte seg til en kommunikasjonsdirektørs råd ved beslutninger som kan påvirke utvikling og omdømme av foretaket.[1]

Referanser
----------

1. ↑  uspto.gov: *Office of the Chief Communications Officer*
Advaita Ashrama i Mayavati frå ordenen Ramakrishna Math.
Sabarmati Ashram, grunnlagt av Mahatma Gandhi.
**Ashram**, eller **asjram**, er et sted for kommunal tilbaketrekking i hinduismen, mao. noe som ligner på et klostervesen. Fra gammelt av har menn og kvinner, også ektepar, samla seg i ei gruppe hytter i skogen, der de kunne leve et fromt og enkelt liv og drive religiøse studier og øvinger under veiledning av hellige menn.

Ashram-ideen er blitt tatt opp av nye indiske ledere som Gandhi (som Sabarmati ashram ved Ahmadabad) i Aurobindo (i Puducherry) og Tagore (ved Shantiniketan i Bengal). Andre kjente ashramar er Sivananda Saraswati og Maharishi Mahesh Yogi sine ashramar ved Rishikesh. På 1960-tallet dro mange vestlege kjendiser, som The Beatles, til Maharishi-ashramen.

Også kristne har oppretta ashramar i India, både innfødte nasranikristne og misjonærer. Andre er blitt inspirerte av ideen til å opprette ashram-samfunn i Vesten (f. eks. Communauté de l'Arche/Community of the Ark opprettet av Lanza del Vasto i 1948). Andre ashram-senter kan fokusere på kurs i yoga, ayurveda og lignende.

Se også
-------

* Dojo
* Yeshiva

Kilder
------

* «Ashram» (14. februar 2009), *Store norske leksikon*. Fri artikkel henta 25. oktober 2014.
* «Maharishi Mahesh Yogi Ashram», lonelyplanet.com

Eksterne lenker
---------------

* (en) Ashrams – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Gandhi Ashram ved Sabarmati

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Universalis
 |
**Dverghårmygg** (*Bibio lautaretensis*) er en art av mygg som tilhører familien hårmygg (Bibionidae). Denne sjeldne arten er bare funnet noen få ganger, i fjellene i Mellom-Europa og i Norden. Lite er kjent om dens biologi.

Utseende
--------

En liten (kroppslengde 3,5 – 5 mm), svært tettbygd hårmygg. Den er den minste nordiske arten i slekten *Bibio* og kan normalt kjennes lett bare på størrelsen. Antennene har åtte ledd. Kroppen er svart, beina brunlige, tykke og kraftige. Larven er ukjent.

Levevis
-------

Lite er kjent om denne arten, men den ser ut til å foretrekke kjølige steder, i fjellet, i fjellbjørkeskog eller i barskog. De voksne myggene flyr i juni – juli og kan værer aktive ved temmelig lave temperaturer.

Utbredelse
----------

Arten ble først beskrevet fra Col de Lautaret i de franske Alpene. Senere er den funnet noen flere steder i Alpene, i Tatrafjellene (som ser ut til å være det eneste stedet den blir funnet regelmessig), i Finland og i Norge. Det finnes også upubliserte funn fra Sverige. I Norge er den bare kjent fra to lokaliteter, ved Voss og i Hol i Hallingdal.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* orden Tovinger, Diptera
	+ underorden Mygg, Nematocera
		- overfamilie **Bibionoidea**
			* familie Hårmygg, Bibionidae
				+ **Dverghårmygg**, *Bibio lautaretensis* Villeneuve, 1925

Referanser
----------

1. ↑  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 22. februar 2022. Besøkt 22. februar 2022.
2. ↑  Gammelmo Ø, Jonassen T, Kjærandsen J, Kvifte GM og Leendertse A (24. november 2021). «Tovinger. Vurdering av dverghårmygg *Bibio lautaretensis* som NT→DD for Norge»Åpent tilgjengelig. *Norsk rødliste for arter 2021*. Artsdatabanken. Besøkt 30. mars 2023.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *dverghårmygg* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *dverghårmygg* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *dverghårmygg* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *dverghårmygg* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *dverghårmygg* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata
*For andre fjorder med samme navn, se Eidsfjorden.*

**Eidsfjorden**  er en fjordarm på sørsida av Listafjorden i Farsund kommune i Agder. Fjorden ligger på nordsida av Lista. Den er fire kilometer lang og har innløp ved Elleholman, mellom Vikholmen i sør og Filleholmen i nord. Herfra går den rett østover. Den innerste 1,5 kilometer lange delen av fjorden er langt smalere enn resten og består av to poller, Indrepollen og Ytrepollen. De grunne sandbankene som skiller pollene fra hverandre, og fra fjorden utenfor, ble mudret i flere omganger mellom 1887 og 1927.

På sørsida av fjorden ligger bygda Elle. Langs fjorden ligger ellers flere gårder: På nordsida gardsområdet Skagen, som nå er fraflyttet. Her var mye fiskeaktivitet i gamle dager. Innerst i fjorden Duvoll og Kjørvika, og utover på sørsida ligger Knustad og Sigersvoll. Fv652 går langs sørsiden av Indre Pollen.

Nord for innløpet ligger Fedafjorden og Strandsfjorden. Fra Duvoll i fjordbotnen går Listeidet over til fjorden Framvaren på østsida. Det er båttrekk over eidet om sommeren.

Eidsfjorden ble tidligere kalt for Varen (gn. liten fjord), og var en del av en viktig ferdselsåre som gikk innenfor Listahalvøyas værharde kyst.

Referanser
----------

1. 1 2  Kristensen, Audun (1995). «Sigersvollstranda». *Heimbygda - Sett og uhørt fra Sigersvoll krets*. Audun Kristensen.
2. ↑  Vere, Njål (1993). *Listamålet*. Eige Forlag.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
***Metropolis*** (メトロポリス, *Metoroporisu*) er en manga av Osamu Tezuka gitt ut av Ikuei Publishing i 1949.

Handlingsreferat
----------------

Historien begynner med en vitenskapsmann, Dr. Yorkshire Bell, som bemerker at dinosaurer en gang blomstret over hele jorden. Men han mener at de ble utryddet fordi dinosaurene avanserte utover deres evne til å tilpasse seg forandringer. Andre store pattedyr, blant annet Smilodon og mammut, opplevde de samme problemene - og ble dermed utryddet. Mennesker, jordens nåværende dominerende livsform, hadde en spesiell ressurs – større intelligens – som gjorde dem i stand til å avansere lenger enn alle tidligere skapninger som eksisterte før dem. Dr. Bell lurte på om mennesker i fremtiden risikerer å møte samme skjebne, og dermed utrydde seg selv.

En sommer avslører en bulletin at en langvarig etterforskning gjennomført av politi i regi av De forente nasjoner har oppdaget et komplott fra et morderisk hemmelig samfunn kjent som «The Red Party» ledet av Duke Red. De skal blant annet ha infiltrert en internasjonal vitenskapskonferanse i Metropolis. Samtidig som Duke Red beordrer sin håndlanger Acetylene Lamp å følge etter Dr. Charles Lawton, legger andre vitenskapsmenn merke til at Solen nå er dekket av store solflekker.

Charles Lawton, tilbake i sitt eget laboratorium, hadde nesten gitt opp sitt tretti år lange eksperiment med syntetiske celler (som blant annet var designet for å etterligne organiske celler) når han legger merke til at solflekkene har bestrålet hans syntetiske proteiner og bragt disse proteinene til live. Det samme oppdager Duke Red, som beordret Lawton til å lage en hel menneskekropp bestående av syntetisk vev - ansiktet er modellert etter en marmor-statue. Skapningen skal besitte forskjellige superkrefter, blant annet ha gjeller omtrent som en fisk for å puste under vann. I frykt for at skapelsen hans ville bli brukt til ondskap, vekket Lawton skapningen til live og ødela laboratoriet hans. Dette fikk Duke Red til å tro at hele skapelsen deres hadde blitt fullstendig ødelagt.

I virkeligheten hadde Lawton reddet dette kunstige mennesket, og oppdro det som sitt eget barn i det skjulte - takket være litt hjelp fra Dr. Bell. Skapningen får kallenavnet Michi. En annen gutt ved navn Ken'ichi tar med Michi til et museum, og statuen Michi ble modellert etter. Det viser seg at Duke Red og håndlangerne hans hadde utviklet et spesielt kjemisk våpen kalt Toron Gas, som var ansvarlig for alle de menneske-skapte solflekkene. De brukte også et stoff kalt omothenium (som forhindrer tyngdekraften rundt jordkloden) for å heve jordens temperatur nok til å smelte all is i Antarktis for å bygge deres nye store hovedkvarter på dette kontinentet.

Referanser
----------

1. ↑  «Metropolis (Manga)». *Tezuka In English* **(engelsk)**. 5. september 2014. Besøkt 22. februar 2018.

Eksterne lenker
---------------

* *Metropolis* på Anime News Networks encyklopedi
Eidsbygda
Eidsbygda, sett fra nord (Rødvenfjorden)
**Eidsbygda** er ei lita bygd i Rauma kommune i Møre og Romsdal, mellom Åndalsnes og Åfarnes. Eidsbygda grenser i nord til Rødven og i øst til Rødvenfjorden, Lerheim og Saltkjelneset. I sør grenser bygda til Romsdalsfjorden og Norvika. I Eidsbygda bor det omtrent 160 personer. Jordbruk og skogbruk har vært viktige næringsveier i bygda.

Eidsbygda, Gjerdsetbygda og Torvik, utgjorde tidligere Eid kommune, som etter kommunesammenslåingen 1. januar 1964 ble de inkludert i den nye kommunen Rauma, med Åndalsnes som administrasjonssenter.

Eid kirke ligger sentralt i bygda. På Mjørneset er det et større hyttefelt. Saltkjelsnes Camping ligger ved Lerheim.

Fram til 1998 var Eidsbygda egen skolekrets, Frisvoll krets. Skolen ble totalskadd i brann i desember 1998. Med et knapt flertall vedtok Rauma kommunestyre å bygge opp igjen skolen, men like etter at den stod ferdig, ble det besluttet at det ikke skulle være skole i bygget. Elevene ble i stedet overført til Åfarnes skole.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
Carte de visite med Fridtjof Nansen fotografert i 1885 av Johan von der Fehr. Fra Nasjonalbibliotekets samlinger.
**Johan von der Fehr** (født 8. juni 1833 i Strudshavn i Askøy, død 20. september 1906 i Norheimsund) var en norsk daguerreotypist og fotograf. Han arbeidet i tillegg på en rekke områder og livnærte seg i perioder som malermester, fruktdyrker og gartner samt at han holdt gjess.

I 1853 begynte han som daguerreotypist i Bergen for en kort tid, men kom tilbake igjen i starten av 1860-årene. I en periode drev han atelieret Brødr. Larms atelier sammen med sønnen Johan.

Fra 1898 bodde von der Fehr i Norheimsund og levde som gårdbruker og fotograf frem til han døde.

Fotografiene etter Johan von der Fehr finnes blant annet hos Voss folkemuseum, Vevelstad historielag, Oslo Bymuseum, Norsk folkemuseum og i arkivet etter Den Nationale Scene i Bergen.

Litteratur
----------

* (no) Johan von der Fehr i Fotografregisteret.
* Bonge, Susanne (1980). *Eldre norske fotografer: fotografer og amatørfotografer i Norge frem til 1920*. Bergen: Universitetsbiblioteket i Bergen. ISBN 8271300148.

Eksterne lenker
---------------

* Johan von der Fehr d.e. på lokalhistoriewiki.
* (en) Johan von der Fehr – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Lokalhistoriewiki **·** Historisk befolkningsregister **·** NMFF **·** VIAF **·** KulturNav
 |
**Kommunistische Arbeiter-Partei Deutschlands** (KAPD), norsk: Tysklands Kommunistiske Arbeiderparti, var et tysk rådskommunistisk parti som eksisterte mellom 1920 og 1927. Inspirert av nederlandske rådskommunister som Anton Pannekoek og Herman Gorter ble partiet opprettet av en venstreopposisjonell gruppe rundt Paul Levi, som var ekskludert fra Kommunistische Partei Deutschlands (KPD) året før.

Partiet ble grunnlagt i kjølvannet av det mislykkede revolusjonsforsøket i Tyskland i januar 1920. Kretsen rundt Levi mente at KPD hadde vist seg ute av stand til å lede revolusjonen i riktig retning, og da partiet ble stiftet hadde det opp mot 80 000 medlemmer. Partiet nøt også godt av avskallinger fra KPD. I 1922 tok partiet initiativ til dannelsen av *Den Kommunistiske Arbeiderinternasjonale*, en internasjonal samling av rådskommunistiske partier og organisasjoner fra Storbritannia, Belgia, Nederland og Bulgaria i tillegg til KAPD. På dette tidspunktet var imidlertid partiet allerede spaltet mellom en fraksjon med hovedsete i Berlin og en med hovedsete i Essen, og Berlin-fraksjonen mente det var for tidlig å danne en ny internasjonale. Denne skulle for øvrig gå i oppløsning i 1925.

Partiet kollapset fullstendig rundt 1926/27 etter at de indre stridighetene hadde tatt knekken på det meste av partiets utadrettede arbeid. 

KAPD markerte seg ved å ta avstand fra den leninistiske partimodellen med demokratisk sentralisme, valgdeltakelse og deltakelse i reformistiske fagforeninger. KAPD betegnes følgelig ofte som et parti med sterke syndikalistiske trekk[], og Lenin fremmet en omfattende kritikk blant annet av KAPD i boka «Venstre»-kommunismen - en barnesjukdom. På tross av dette var det frem til 1921 assosiert medlem av Komintern.

Referanser
----------

1. ↑  «The Communist Left in Germany 1918-1921». Marxist Internet Archive. Besøkt 24. januar 2018.
2. ↑  «The KAPD in Retrospect - An Interview with a Member of the Communist Workers Party of Germany». Marxist Internet Archive. 1969. Besøkt 24. januar 2018.
3. ↑  Vladimir Lenin (1976). *Utvalgte verker i 12 bind*. Oslo: Oktober. s. 246.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Kommunistische Arbeiterpartei Deutschlands – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC
 |
**Ashowa** er et metalband fra Bergen som ble startet i 2005 av Kenneth Nepstad og Andreas Johansen. Bandet startet som et studioband, men de fant fort ut at de trengte medlemmer for å fremføre musikken live. Alf steppet inn på gitar i 2008 og Jon-Morten på bass i 2009. En del andre musikanter kom og gikk og flere utskiftninger ble gjort, men det var ikke før i 2011, da Geir tok over trommene at besetningen har vært stabil. Roland kom inn i bandet rett før de gikk i studio for å spille inn debut-albumet *Neon Sun*. 

Ashowa har gjort seg bemerket på klubbscenen både på Østlandet og på Vestlandet. Bandet har gjort flere konserter, blant annet på SUB-scene i Oslo, og legendariske Garage i Bergen, som begge nå er nedlagt. 

Bandet var på sin første turné i Russland og Ukraina i 2015, hvor tretten spillejobber ble gjort på fjorten dager (se lenke lengre nede). Bandet har i 2018 sluppet debutalbumet *Neon Sun*, som kun ble sluppet digitalt. 

Nåværende medlemmer: 

* Kenneth Nepstad: Vokal
* Roland Røtne: Gitar
* Jon-Morten Forland: Bass
* Andreas Johansen: Gitar
* Geir Sjo Myklebust: Trommer
* Alf Gunnar Wold: Gitar

Tidligere medlemmer: 

* Ørjan Paulsen: Trommer
* Simon Wiken: Trommer
* Thomas Viken: Gitar
* Eirik Stedje: Synth
* Kim-Leander Thorsen: Trommer
* Jahn Ruud - Moped

Diskografi
----------

* 2011: *Defly Hollows* (EP)
* 2013: *Transitions* (EP)
* 2018: *Neon Sun* (Album)

* 2018: Choma (Single)

**Musikkvideoer:**

* *Choma (2018)*

Kilder
------

* Heavymetal.no - Tilbake fra Russland

Eksterne lenker
---------------

* Facebook
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Finlands flagg Finland |
| Turn: |
| Olympiske leker |
| Bronse | OL 1932 i Los Angeles |  Lagkonkurranse |
| Bronse | OL 1936 i Berlin |  Lagkonkurranse |

**Veikko Ilmari Pakarinen** (født 12. september 1910 i Viborg, død 6. desember 1987 i Australia) var en finsk turner.

Han var med i to OL for Finland. Han deltok i sitt første OL i 1932, her fikk Finland bronse i lagkonkurransen. Individuelt fikk han ingen medaljer, men han kom på fjerdeplass i svingstang, kun 0,4 poeng bak sin landsmann Einari Teräsvirta som fikk bronse. Sammenlagt kom han på 13.-plass.

Under OL i Berlin i 1936 gjentok det finske laget resultatet fra forrige OL, og vant bronse i lagkonkurransen. Denne gangen kom han på 28.-plass sammenlagt. Hans beste resultat individuelt var sjetteplass i svingstang.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Veikko Pakarinen – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Veikko Pakarinen – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Veikko Pakarinen – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata
* Profil på DatabaseOlympics

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Johan Åkerman** (født 20. november 1972, Stockholm, Sverige) er en svensk ishockeyspiller.

Åkerman tilbrakte mesteparten av sin karriere i den svenske ligaen for å spille for klubbene Hammarby IF, AIK IF, Vallentuna BK, Skellefteå AIK, HV 71 og Linköpings HC. Han vant den svenske landsmestertittelen med HV 71 i sesongen 2007/08. Han spilte også i den norske ligaen for Vålerenga Ishockey, og vant den norske mesterskapet i sesongen 1997/98 og 1998/99, i KHL-ligaen for Lokomotiv Jaroslavl, i den sveitsiske ligaen for HC Lugano, den tyske ligaen for Kölner Haie og den franske ligaen for Dragons de Rouen, som han vant tittelen som fransk nasjonal mester i sin siste sesong 2012/13.

Han gjorde to opptredener for det svenske landslaget og vant en bronsemedalje. Han spilte totalt atten kamper i verdensmesterskapet, og scoret tre mål og fire omganger.

Referanser
----------

1. 1 2   Elite Prospects, Eliteprospects.com spiller-ID 1140, besøkt 17. april 2020[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Johan Åkerman – Eurohockey.com Rediger på Wikidata

* (en) Johan Åkerman – Hockeydb.com Rediger på Wikidata

* (en) Johan Åkerman – Eliteprospects.com Rediger på Wikidata
**Kommunistenes forbund** var en radikal internasjonal organisasjon som ble grunnlagt i 1836 som *De rettferdiges forbund* og som ble oppløst i 1852. Organisasjonen er mest kjent for å være den første marxistiske organisasjonen og for å ha vedtatt *Det kommunistiske manifest* som sitt program.

De rettferdiges forbund var opprinnelig en sammenslutning av kristensosialister og utopiske sosialister, og hadde et program som kritiserte privateiendommen og det borgerlige samfunnet. I 1839 støttet de blanquistenes opprør i Paris og ble tvunget til å flytte organisasjonen til London. I 1847 deltok Karl Marx og hans *Kommunistiske Korrespondansekomité* på organisasjonens kongress i London, der de overtalte organisasjonen til skifte navn til Kommunistenes forbund. Slagordet ble samtidig endret fra «Alle mennesker er brødre» til «Arbeidere i alle land, forén dere». Senere samme år fikk Marx sammen med Friedrich Engels i oppdrag å skrive partiets program, som skulle bli Det kommunistiske manifest.

Forbundet spilte ingen rolle av betydning under revolusjonene i 1848, og den fikk en alvorlig knekk i 1850 da et innbrudd hos Marx førte til at store deler av organisasjonen ble rullet opp. Etter dette falt organisasjonen sammen, før den formelt ble oppløst i 1852.

Referanser
----------

1. ↑  «150 år med Manifestet». VG. 19. mai 1998. Besøkt 24. januar 2018.
2. ↑  «Marx and the Permanent Revolution in France: Background to the Communist Manifesto». Socialist Register. Besøkt 24. januar 2018.
3. ↑  «Working-class Internationalism & Organisation > The Communist League, 1847 - 1850». Marxist Internet Archive. Besøkt 24. januar 2018.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC
 |
**Grombasen** er en norsk, midjestyrt traktor produsert av F. Reinhardt & Co (senere Reinhardt Maskin AS, nå en del av Felleskjøpet) i Kristiansand fra 1969 til 1975. Utgangspunktet er en tyskprodusert tohjulstraktor, Agria Drott 2800. Traktoren blir drevet av en luftavkjølt, énsylindret dieselmotor. Standard for alle er 3-punk bak, 540 o/min kraftuttak, motorkappe med bukplate i stål og 16" felger med 6.0x16 dekk. Denne har konstant firehjulstrekk, 6+6 gir. 3 høy + 3 lav med vendegir. Akslene har mekanisk tverrsperre i fram- og bakaksel, og konstant langsperre.

Første utgave av Grombasen hadde, lik forgjengeren, en rørramme som kunne settes i lang eller kort posisjon. Dette utgjorde omkring 40cm ulik akselavstand. Den hadde motor av typen Hatz E785 med 14hk. Styringen var mekanisk med snekkegir, bremsene var mekaniske med bremsesko på framakselen.

Andre utgave fikk i 1970 ny motor, bakramme av U-profil, oppgradert 3-punkt og skivebremser bak. Den nye rammen kom med fast lengde og sveiset konstruksjon. Motoren var nå en MAG 1067 DRT på 18hk ved 3000 o/min. Bremsene var nå hydrauliske fra ATE og ble plassert på bakakselen. Håndbrekk med bremsesko ble montert med fullmekanisk overføring. På starten av 70-tallet kom krav til bedre vern av fører, og fra da kom alle med fastmontert veltebur med frontrute av laminert glass og grå presenning på taket.

**Skogsbasen**

Etter utgivelsen av andre utgave Grombasen med fast, lang ramme, startet Reinhardt Maskin AS en ny modell med navnet Skogsbasen. Denne hadde kort ramme i U-profil, fastmontert to-tromlet vinsj med lunnepanne, lunneskjær framme med hydraulisk løft, servostyring med orbitrol til to-veis hydraulikksylinder og 18" hjul med 7.50x18 dekk. For å få plass til lunnepanna måtte bremsekalipperne bak flyttes til framsiden av akselen.

**Ekstrautstyr** til Grombasen var éntrommelvinsj, lunnepanne og lunnebom. Man kunne også velge 18" hjul og servo fra Skogsbasen.

(Forgjengeren ble solgt under navnet Agria Basen)

Kilder
------

*