recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Gredstedbroskipet** er rester fra et skip som ble funnet i 1945 i Sønderjylland ved Kongeå i Danmark. Funnstedet er i dag er ikke lenger kjent. Restene som bestod av tre stykker: et spant, en del av kjølen og et fragment av stevnen var nok til å gi inntrykk av skipet som er datert til ca. 610 e.Kr. Dette er så langt det eneste skipsfunnet i Danmark mellom Nydamskipet fra ca. 315 e.Kr og Ladbyskipet fra ca. 925 e.Kr.

Kongeå
------

Øst for Jedsted Mølle og Gredstedbro som gikk over Kongeå, hadde de danske myndighetene startet arbeidet med å rette ut den buktende elven i 1945. Under arbeidet støtte gravemaskinen på en ukjent konstruksjon av hardt og solid tre. Noen av trestykkene ble innlevert til Antikvarisk Samling i Ribe. Her ble det antatt at det var rester etter en bro ca. 6 km fra Kongeås munning mot Vadehavet mellom Fanø og Manø. Det var først i 1964 trestykkene ble identifisert som rester fra et skip. Det ble deretter overført til Nationalmuseet i København for ytterligere undersøkelser og dokumentasjon. Det ble innledet en ettersøkning etter funnstedet, men arbeiderne hadde glemt hvor de fant konstruksjonen, og den dag i dag er funnstedet ennå ikke gjenfunnet.

Kongeå som ledet ut i Vadehavet, hadde vært et viktig bindeledd mellom havet og landet over tidevannsområdet. Arkeologiske funn allerede i 1877 hadde påvist viktigheten av beliggenheten der Gredstedbroskipet ble funnet. Bare 800 meter innover i landet ved Brokær var det avdekket et gravfelt fra jernalderen. En av gravene inneholdt en båt på ca. 12 meters lengde. Romerske gjenstander i flere graver hadde bevist at Kongeå måtte ha fungert som en handelsrute fra havet i likhet med Ribe Å som ledet inn til havnen i byen Ribe.

Skipet
------

Bare tre biter fra skipet er bevart, men hadde så langt vært meget nyttige for å kunne rekonstruere Gredstedbroskipet, som måtte ha vært stort med tanke på dimensjonene på det som var funnet. Alt var av eik.

Spantet var tildels helt bevart og hadde opprinnelig vært på rundt 2,3 meter i lengde og hadde 7 klinkbelagte bordganger på den ene siden. Undersøkelsene av restene av stevnen og kjølen påviste en lav og bred kjøl, slitasjemerker tyder på at skipet ofte har vært trukket på land. Gredstedbroskipet måtte derfor være av den samme størrelse som Nydamskipet, mellom 20 og 25 meter i lengde. Kjølen tyder på slektskap med det eldre Nydamskipet som hadde flat kjøl med større bredde enn høyde. Lasken, mellomstykket fra kjøl til stevn, var loddrette i vikingskipene mens Nydamskipet hadde vannrette lask.

Gredstedbroskipet har sannsynligvis vært et roskip bygget ca. 610 e.Kr med margin på 100 år til begge sider som en overgang mellom det eldre Nydamskipet som hadde brede bordganger og Ladbyskipet som i likhet med vikingskipene hadde smalere bordganger. Å rekonstruere skipets utseende er vanskelig med utgangspunktet i de tre gjenværende stykkene, bare dimensjonene er mulig å stadfeste.

Eksterne lenker
---------------

* Gredstedbroskibet på dansk
* North Sea Trail Jedstad Mølle og Gredstedbro-skibet på dansk[*død lenke*]

Portal: Danmark
Interiør fra Scotts hytte.
**Cape Evans** er en berglendt odde på Rossøya som danner nordre side av innløpet til Erebus Bay i McMurdo-sundet i Antarktis. Den ble oppdaget på Discovery-ekspedisjonen 1901–1904 under ledelse av Robert F. Scott, som kalte den *Skuary*. Scotts andre ekspedisjon, Terra Nova-ekspedisjonen 1910–1913, bygde sin hovedbase her og omdøpte odden Cape Evans etter løytnant Edward Evans, nestkommandrende på ekspedisjonen.

Cape Evans er et viktig historisk minne om tidlig menneskelig aktivitet i Antarktis og et symbol på den heroiske tidsalder for antarktiske utforskninger. Området ble i 1997 utpekt til spesielt verneområde (ASPA nr. 155). Siden 1972 har Scotts hytte og et kors til minne om tre omkomne på Endurance-ekspedisjonen vært oppført på listen over historiske steder og kulturminner i Antarktis.

Referanser
----------

1. ↑  Langner, Rainer-K. (2007). *Scott and Amundsen: Duel in the Ice*, s. 120. London: Haus Publishing. ISBN 1905791089.
2. ↑  Management Plan for Antarctic Specially Protected Area No 155 Antarktistraktaten

Portal: Antarktis

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** GNIS **·** SCAR

 |
Tre tannbørster
Elektrisk tannbørste
En tannbørste brukes primært til rengjøring og stell av brukerens tenner. Vanligvis brukes tannpasta for å motvirke tann- og tannkjøttsykdommer. Det anbefales ofte at man børster tennene minst to ganger per dag, i minst to minutter om gangen.

Tannbørsten ble oppfunnet i 1498. Gjennom årene har tannbørster blitt fremstilt i flere ulike modeller, enkelte med børster av hår fra f.eks. kamel, hest eller gris. Den første moderne tannbørsten ble produsert i 1938 av DuPont i New Jersey, USA. Den ble dermed den første handelsvaren av nylon.

Det finnes også elektriske tannbørster, som gjør at man selv slipper å børste, i stedet holder man børsten stille på det stedet man vil ha rengjort. Enkelte elektriske tannbørster slår seg av etter to minutter, for å markere anbefalt børstetid. 

Der finnes også forskjellige utgaver som lar seg legge sammen for å passe i en lomme eller toalettmappe for folk på reisefot.

I mange land er det helt vanlig å også bruke en tungeskrape som en del av den daglige munnhygienen.

Litteratur
----------

* Frønæs, Kirsten: *Tannbørsten - et hverdagens kulturminne.* I Byminner nr.1-2010, s.28-35

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store medisinske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** GND
 |
**Jakovlev Jak-40** (NATO-kallenavn **Codling**) (russisk:*Яковлев Як-40*) er et russisk passasjerfly med tre jetmotorer og regnes som forgjengeren til Jakovlev Jak-42. Jak-40 likner størrelsesmessig på Fokker F-28, men har i stedet tre motorer i samme konfigurasjon (såkalt «s-duct») som for eksempel Tupolev Tu-154 og Boeing 727.

Flyet ble produsert i 1 011 [] eksemplarer mellom 1966 og 1981 (serieprodusert fra 1967). Flyet ble produsert i fire serier og i mange varianter. I luksusutgave var flyet konfigurert med 8 – 20 seter og i vanlig utgave med 23 – 36 seter.

Flyet ble etter hvert oppgradert og økte startvekten til 17 200 kg og rekkevidden til 2 500 km.

Flyselskaper
------------

Flyselskaper som har operert flyet, er foruten Aeroflot, CSA, LOT og Malév, selskaper i land som under den kalde krigen var dominert av og mottok støtte fra Sovjetsamveldet.

Ulykker med flytypen
--------------------

Aviation Safety Network har registrert 101 ulykker med flyet mellom 1970 og 2000.

Referanser
----------

1. ↑  Smolensk aircraft plant
2. ↑  A.S.Yakovlev designe bureau
3. ↑  Aviation Safety Nework

Eksterne lenker
---------------

* Yakovlev Yak-40

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
***Jakten*** er en norsk film fra 1959, den første av de to Erik Løchen i ABC-Film regisserte. Den kom til samtidig med den franske nybølge innen fri fortellerteknikk, og handler da også om to menn på jakt. Den var ifølge regissøren «en studie i retrospektiv teknikk»

Handling
--------

Både Knut (Tor Stokke) og Bjørn (Rolf Søder) er forelsket i Guri (Bente Børsum), men så dør den ene på jakt. Alt er erotisk og landskapet overveldende. Handlingen var ikke kronologisk, og man benyttet monolog av fortelleren Olafr Havrevold i stedet for dialoger. Opptakene foregikk i Fåvang og ved ABC-Film sine studier i Oslo.

Mottakelse
----------

Den ble først vist på Klingenberg kino, men fikk lunken mottakelse i pressen. Den ble også nominert til *feature film* under Filmfestivalen i Cannes i 1959 og i 1960, der den også vant lydprøvene, og journalistene her hjemme mente så at filmen var berømmelsesverdig dristig og bevisst formeksperimentelt.

Referanser
----------

1. 1 2  «I dag begynner "Jakten"». VG. 24.8.1959.
2. ↑  Fredrik Wandrup (27.1.2010). «Film, jazz og rypejakt». Dagbladet.
3. ↑  «Jakten på Erik Løchen». Rushprint.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Arendal Privatbank** var en kredittbank opprettet i Arendal i 1875 av Axel Nicolai Herlofson, Thomas Heftye og Anders D. Geelmuyden, med førstnevnte som banksjef. Aksjekapitalen var 1 million kroner fordelt på 250 aksjer a 4000 kr.

Banken var første leietaker i Havnegaten 2 i Arendal. Banken gikk i realiteten konkurs allerede to år etter oppstarten, men banken ble drevet videre i ni år grunnet korrupsjon og dårlige rutiner eller mangel på rutiner. Gjelden til Herlofsen, broren og Strømsbu sag var tilslutt på 12 millioner kroner, tilsvarende hele formuen til Kristiansands befolkning, eller seks milliarder etter verdien i 2012. Det viste seg at Herlofson kontrollerte seg selv og aldri utarbeidet vedtekter for driften i banken. Avsløringen av personlig gjeld til banken på 900 000 kr samt direkte bedragerier førte til konkurs i banken i 1886, og dette ført igjen til Arendalskrakket, noe som fikk store konsekvenser for Arendal som by og for mange av innbyggerne. Det var en kjedereaksjon av konkurser innen næringslivet i byen, og de to andre bankene i byen gikk også med i dragsuget. Hendelsen regnes som slutten på Arendals storhetstid og byens posisjon som Norges fremste sjøfartsby. Arbeidsledigheten gikk raskt opp til 50%. Herlofson ble tiltalt og dømt til seks års straffearbeid.

Etter konkursen av banken flyttet Samholdsbevegelsen inn i lokalene i Havnegaten, og drev butikk der i en kort periode. Bygget ble også på slutten av 1980-tallet brukt som bank, da Sørlandsbanken hadde filial der.

Litteratur
----------

* Johannes G. Torstveit: *Storsvindel bankkrakk og nytt politisk parti 1886-88, Arendal 1886-1888*, Arendals Tidende, 2012

Kilder
------

* Agderposten – Hadde hatt 6 milliarder i gjeld
**Nasjonalt kompetansesenter for kultur, helse og omsorg** er et norsk senter som skal støtte forskningsmiljøer, utdanningsinstitusjoner, helseforetak og kommuner. Det ble etablert i Levanger 1. juli 2014. Senteret skal bidra til at kulturelle virkemidler innen daglig pleie og omsorgsarbeid utvikles og benyttes. Senteret er oppdelt i områdene forskning, utdanning og praksis, og skal fungere som et samlingspunkt innen kultur og helse i Norge.

HUNT forskningssenter ved Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet, Helse Nord-Trøndelag HF, Levanger kommune, Nord-Trøndelag fylkeskommune og Nord universitet administrerer tiltaket. Nasjonalt kompetansesenter for kultur, helse og omsorg er forankret i Morgendagens omsorg, lagt inn i Omsorgsplan 2020. Senteret finansieres av Helsedirektoratet.

Kompetansesenteret er én av fire aktører i opplæringsprogrammet «Musikkbasert miljøbehandling» for ansatte og ledere i helse- og omsorgssektoren.

Referanser
----------

1. ↑   Arkivert 25. oktober 2016 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted
**Arendal Sjømannsforening** ble stiftet 13. april 1849, med formål å knytte medlemmene av sjømannsstanden nærmere sammen, bidra til oppslutning om og ivaretakelse av skipsfartens og sjømannsstandens interesser, og være en arena for maritimt og sosialt fellesskap, og støtte opp om bevaring og formidling av sjøens historie, ifølge forskriftene til foreningen. Foreningens første formann var skipsreder Iver Steen Thomle.

Foreningen eksisterer fremdeles pr. 2018 og er en av byens eldste eksisterende foreninger.

Sjømannshjemmet
---------------

I 1872 var det en stormflo i Danmark, og foreningen samlet inn 443 spesidaler til det danske utenriksdepartement. Men det viste seg at hjelpen ikke var nødvendig, så foreningen bestemte seg istedenfor å opprette et fond til opprettelse av et sjømannshjem i Arendal. I 1898 ble Løvolds hus på Tyholmen kjøpt for 27.000 kr, og innvielsen av sjømannshjemmet var 4. november 1899. Selve hjemmet var i andre etasje, mens første etasje ble leid ut som forretningslokale, og tredje etasje ble leid ut stuertskolen og sjømannsforeningen, som hadde sine foreningslokaler der.

I 1968 inngikk inngikk foreningen en avtale med Arendal kommune om bytte med et annet bygg like i nærheten, Ellef Thommasøns hus. Dette da Arendal kommune ville rive sjømannshjemmet og tre andre hus for å bygge ett stort nytt bygg. Disse planene ble stanset og husene ble bevart og står fremdeles i 2018.

Havblik aldershjem
------------------

I 1915 ble ideen om å opprette et aldershjem for sjøfolk luftet i Sjømannsforeningen av Th. Gj. Ottersland. August året etter ble en tomt på Havstad kjøpt av Havstad Jernstøperi for 5000 kr. I 1923 mottok foreningen en pengegave på 51.351 kr fra Grefstad rederi, til det påtenkte aldershjemmet. I tillegg til flere pengegaver og innsamlinger søkte foreningen om midler fra Statens kullfraktoverskudd, hvor de fikk 100.000 kr. Pr 1924 hadde foreningen fond og legater til en verdi av 235.000 kr, hvorav 150.000 øremerket aldershjem. I 1929 var dette steget til ca 250.000 kr til bygging og drift. Det ble oppnevnt en byggkomite, og i mars 1929 ble navnet Havblik bestemt ved avstemning. Grunnsteinen ble lagt 3. august 1929, med inngått avtale med entreprenør Høyer Ellefsen og murmester Hugo Johnsen. Samlet byggesum kom på 172.000 kr. Havblik ble så innviet 21. august 1930, og første bestyrer var skipsfører Hans E.Hansen fra Havstad. Det hadde plass til 18 familier, og avisen Agderposten hadde oppslag 22. august på side 2 i avisen, og meldte at bygget hadde kostet 192.000 kr. Havblik var i foreningens eie inntil det ble solgt til en legegruppe i 1987 for 2.000.000 kr.

Referanser
----------

1. ↑  Havblik aldershjem for gamle og verdige sjømenn fra Arendal, *avtrykk.no*, 16.08.2022

Kilder
------

* *Agderposten' 5. oktober 2018*
* *Sånn var det nr.19*, Arendal Historielag, 2013
* *Havblik – aldershjem for gamle og verdige sjømenn fra Arendal*, Avtrykk fra historien, 16. August 2022
**Nasjonalt program for leverandørutvikling,** nå Leverandørutviklingsprogrammet (LUP), ble etablert i 2010 av Næringslivets Hovedorganisasjon (NHO) og Kommunesektorens interesse- og arbeidsgiverorganisasjon (KS) med hensikt å bidra til at offentlige anskaffelser i større grad stimulerer til innovasjon og verdiskaping. Siden har også Innovasjon Norge og Forskningsrådet kommet inn som eiere. LUP hjelper kommuner, fylkeskommuner og statlige virksomheter med å gjennomføre innovative anskaffelser. 

Ved å utfordre markedet og la leverandører vise hva som er mulig å få til, får det offentlige bedre løsninger, mer effektive tjenester og mer for pengene. Innbyggerne får bedre produkter og tjenester, og samtidig lokal og nasjonal næringsvekst. I en vanlig anskaffelse beskriver man gjerne hvordan ønsket løsning skal være, men da blir resultatet gjerne det samme som før. I en innovativ anskaffelse går man i dialog med markedet før anskaffelsen, formidler behovet og overlater løsningen til leverandørene.

Når det offentlige kjøper inn for over 650 milliarder kroner hvert år, er det av avgjørende betydning for resten av samfunnet hvordan disse pengene blir brukt. LUP jobber for at en en større andel av disse midlene skal brukes til å finne smartere løsninger, fordi innovasjon gjør oss bedre rustet til å håndtere morgendagens utfordringer.

Siden 2010 har LUP bistått i over 500 innovative offentlige anskaffelser.

Referanser
----------

1. ↑  kiman. «Om LUP». *Innovative anskaffelser*. Besøkt 8. juni 2023.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
**Cyfac International** er en liten fabrikk i La Fuye i Loiredalen i Frankrike som har spesialisert seg i å lage sykkelrammer. Navnet er et akronym på fransk som står for «håndlaget sykkelramme». 

Cyfac ble stiftet i 1983 av Francis Quillon. Fabrikken har sitt opphav i lokalene til en langt eldre sykkelfabrikk. Rundt år 2000 laget Cyfac rundt 1/3 av alle rammer som ble benyttet i Tour de France. I dag setter de sponsede merkene høyere krav til at ryttere benytter seg av merkets standardrammer. I 2008 ble fabrikken overtatt av Aymeric Le Brun og Eric Sakalowsky.

Cyfac tilpasser og produserer rammer etter kundens behov og ønske. De er verdens eneste fabrikk med produksjon av rammer i både aluminium, stål, titan og karbonfiber under samme tak. Cyfac har i lang tid samarbeidet med Lyon Center of Sports Medicine for å utvikle sitt unike Cyfac Postural System for optimal tilpassing av sykler.

Referanser
----------

1. ↑  CYFAC is now "CYFAC International" Arkivert 7. juli 2011 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted
**Nasjonalt institutt for ernærings- og sjømatforskning** (**NIFES**) var et statlig norsk forskningsinstitutt med ansvar for forskning på ernæring, fisk som mat og fôr til fisk. Instituttet lå i Bergen. 1. januar 2018 ble NIFES fusjonert med Havforskningsinstituttet.

NIFES drev rådgiving for norske myndigheter og forvaltning og hadde selv forvaltningsoppgaver knyttet til Nærings- og fiskeridepartementet. NIFES drev også rådgivning for havbruksnæringen og øvrig næringsliv. Instituttets formål var å arbeide for å sikre trygg og sunn sjømat. I samarbeid med Universitetet i Bergen utdannet NIFES forskere på master- og doktorgradsnivå. Instituttets oppgaver ble fra 2018 videreført av Havforskningsinstituttet.

Referanser
----------

1. ↑  Endringshistorie om NIFES[*død lenke*]
2. ↑  Antall ansatte ifølge Forvaltningsdatabasen.
3. ↑  «Havforskningsinstituttet og NIFES blir Havforskningsinstituttet». *Regjeringen.no* **(norsk)**. Nærings- og fiskeridepartementet. 1. september 2017. Besøkt 7. juni 2021.

Eksterne lenker
---------------

* NIFES' hjemmesider

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Bergen byleksikon
 |
**Cygnus** er en type romskip utviklet av Orbital Sciences Corporation og nå fabrikkert og skutt opp av Northrop Grumman Space Systems som del av NASA-programmet Commercial Resupply Services (CRS). Romskipet er ubemannet og er utviklet for å befordre forsyninger til Den internasjonale romstasjonen. Det skytes opp med bærerakettene Antares eller Atlas V.

Ved en ordinær forsyningsferd til romstasjonen vil robotsystemet Canadarm2 gripe tak i Cygnus og føre romskipet til en dokkemekanisme på Harmony-modulen.

Romskipet er ikke bygget for å lande tilbake på jorden. I stedet kan det lastes med overflødig utstyr og avfall og sendes inn i atmosfæren for ødeleggelse, tilsvarende de russiske Progress-fartøyene.

Pr. 2021 var det bygget 10 Cygnus-romskip. Det første ble skutt opp 18. september 2013.

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑
3. ↑

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Cygnus (spacecraft) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Nasjonens orden** (engelsk: *Order of the Nation*) er en jamaicansk orden innstiftet i 1973. Den tildeles landets øverste politiske ledere: generalguvernører og statsministre. Ordenen er den nest fremst i Jamaicas ordensvesen og rangerer – i lag med Ordenen for fremragende virke – etter Nasjonalheltens orden, men foran Fortjenstordenen. Generalguvernøren er ordenskansler.

Inndeling
---------

Nasjonens orden har én klasse, *medlem*. Medlemmer har rett til å føre bokstavene *ON* etter sitt navn og tiltales *The Most Honourable*.

Insignier
---------

Ordenstegnet for Nasjonens orden er en ordensstjerne til å bære på brystet. Den består av en tolvtagget, fasettert stjerne med ananasfrukter i gull mellom taggene. Stjernen har en rødmedaljert midtmedaljong som bærer Jamaicas riksvåpen i gull. Medaljongen er omgitt av en grønnemaljert bord med innskriften «ONE • NATION • UNDER • GOD •». Dette er ordenens motto. Ordenbåndet til å bære over skulderen ned mot hoften er rødt med smale grønne striper nær kantene.

Tildeling
---------

Nasjonens orden tildeles Jamaicas generalguvernører og statsministre. Generalguvernøren innsettes i ordenen av høyesterettsjustitiarius ved tiltredelse i embetet og forblir medlem etter at embetsperioden er over. Statsministre, som ikke er utnevnt til medlemmer av Nasjonalheltens orden, utnevnes til medlem av Nasjonens orden.

Generalguvernørene Clifford Campbell, Florizel Glasspole, Patrick Allen, Howard Cooke er tildelt ordenen, likeså statsministrene Michael Manley, Donald Sangster, Edward Seaga, Hugh Shearer, Percival Patterson og Portia Simpson-Miller.

Referanser
----------

1. ↑  §4, *National Honours and Awards Act* Arkivert 4. mars 2016 hos Wayback Machine. vedtatt 18. juli 1969, revidert 1973 og 2002. Ministry of Justice.
2. 1 2 3 4  «Order of the Nation (ON)», Jamaica Information Service. Lest 17. oktober 2015.
3. 1 2  «Jamaica» i Guy Stair Sainty og Rafal Heydel-Mankoo: World Orders of Knighthood and Merit, andre bind, Buckingham: Burke's Peerage & Gentry, 2006, s. 1252.

Eksterne lenker
---------------

* National Civil Honours & Awards, Office of the Prime Minister
**Grunde Johan Schach Vegard** (født 30. april 1933 i Tønsberg) er en norsk stuper og trener.

Grunde Vegard vokste opp i Tønsberg i Vestfold, der han stupte for Stupklubben Spinn, og Tønsberg Svømmeklubb fram til 1970-årene. Han ble senere utnevnt til æresmedlem av Tønsberg Svømmeklubb.

I årene 1956 til 1972 tok han 14 NM-titler utendørs (derav 5 i sviktstup, 8 i tårnstup og en i kombinert stup), og 11 NM-titler innendørs (derav 7 i sviktstup og 4 i tårnstup).

Grunde Vegard var internasjonal stupdommer, og også trener for blant annet sin sønn Jon Grunde Vegard, som per 2007 er Norges mestvinnende stuper med 68 norske mesterskapstitler for senior og 8 for junior. Grunde er en av to norske trenere som har trent frem flere enn en stuper til deltakelse i OL. For Vegard sin del gjelder dette Roar Løken i 1968 (Mexico by) og 1972 (München) og Tine Tollan og Jon Grunde Vegard i 1984 (Los Angeles).

Grunde er fortsatt (pr. november 2009) aktiv stuper selv og har i over 20 år deltatt i EM og VM i Master over hele verden. Det er sjelden han kommer hjem fra et mesterskap med mindre enn 3 medaljer fra de 3 øvelsene 1m, 3m og tårn.

Referanser
----------

1. ↑   snl.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  (no) Grunde Vegard i Store norske leksikon
3. ↑  Grinvoll, Even (28. september 2011). «Grunde Vegard hedret i USA» **(norsk)**. Tønsbergs Blad. Arkivert fra originalen 22. januar 2016. Besøkt 22. januar 2016.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
Portal: Alternativ behandling

**Nasjonalt informasjonssenter for alternativ behandling** (**NIFAB**) var et informasjonssenter med oppdrag fra norske helsemyndigheter. Senteret var en egen enhet under Nasjonalt forskningssenter innen komplementær og alternativ medisin (NAFKAM), og hadde i oppgave å utvikle og tilby nøytral og kvalitetssikret forbrukerinformasjon på en statlig nettportal om alternativ behandling. Formålet med dette var å gi den enkelte kunnskap til å kunne ta informerte helsevalg.

Informasjonssenteret utførte også delene av NAFKAMs oppdrag om overvåkning av nye trender i behandlingsmarkedet, samt å besvare henvendelser om alternativ behandling fra publikum, helsearbeidere og media.

NIFAB ble vedtatt opprettet i 2005 av Helse- og omsorgsdepartementet som følge av Aarbakke-utvalgets forslag om "informasjon og forskning som andre virkemidler enn rettslig regulering" i NOU 1998:21, samt Helse- og omsorgsdepartementets innstilling til dette i Ot.prop. nr 27 (2002-2003)

NIFAB var fullfinansiert av norske helsemyndigheter, og eksisterte som eget nettsted med adressen nifab.no fra 2007 til 2018. Fra 2018 ble informasjonssenteret en fullt integrert del av Nasjonalt forskningssenter innen komplementær og alternativ medisin (NAFKAM), som er underlagt Det helsevitenskapelige fakultet på UiT Norges arktiske universitet. Fra da opphørte bruken av merkenavnet "Nasjonalt informasjonssenter for alternativ behandling" og akronymet NIFAB.

Integrasjonen var en av anbefalingene i konsulentselskapet Oxford Research's evaluering fra 2013 av den statlige forsknings- og informasjonsvirksomhetet på feltet alternativ behandling. Anbefalingen var begrunnet i at å operere med to merkenavn virket forvirrende.

På Nifabs nettsider fantes det blant annet informasjon om: 

* alternativ behandling
* pasientsikkerhet
* alternative behandlingsformer
* kreft og alternativ behandling
* forskning på effekt og sikkerhet
* NIFABs kilder og framgangsmåte for produksjon av informasjon
* lovgivningen på feltet alternativ behandling
* egenbehandling med kosttilskudd og legemidler fra naturen

I dag er innholdet i sin helhet å finne på NAFKAMs nettsider.

Evaluering av NAFKAMs forsknings- og informasjonssvirksomhet
------------------------------------------------------------

På oppdrag av Helsedirektoratet ble NIFAB evaluert i 2013 av konsulentselskapet Oxford Research. Hovedkonklusjonene om informasjonsvirksomheten var at «NIFAB har lagt store ressurser i å utvikle en god og informativ portal. Her har etter vårt skjønn NIFAB lykkes godt. NIFAB arbeid med å sikre kjennskap og kunnskap i befolkningen virker derimot tilfeldig og ikke satt i system» samt «Merke- og informasjonsstrategisk kan det virke mot sin hensikt å ha operere med to "merkenavn" – NAFKAM og NIFAB. Det forvirrer mer enn det hjelper. Et nytt navn eller en sammenslåing til bruk av ett navn, er mulige løsninger som kunne vært drøftet.»

Referanser
----------

1. 1 2  Fra minefelt til etablert forskningsområde - Evaluering av Nasjonalt forskningssenter innen komplementær og alternativ medisin Arkivert 23. januar 2014 hos Wayback Machine. (pdf)

Eksterne lenker
---------------

* NAFKAMs hjemmeside
**Arendal misjonsmenighet** (Arendal misjonskirke) er en menighet i Arendal, etablert 21. mars 1925.

Menigheten ble startet i 1925 i Arendal under navnet «Den lille Indremisjon». 37 personer var med å starte foreningen, men allerede på første medlemsmøtet, 30. mars, hadde flokken vokst til 83 medlemmer, og innen utgangen av året var medlemstallet 100. I 1932 sluttet menigheten seg til Det Norske Misjonsforbund (**DNM**). 

Siden 1937 har menigheten hatt fast pastor, og blitt i hovedsak betjent av pastorer med DNM-bakgrunn. Menigheten har hatt ulike lokaler, men siden 1967 har menighetslokalet vært en hjørnegård i Arendal sentrum, Nygata 5, frem til nybygget på 1 850 m² stod klart på Myra. Nybygget ble innviet i september 2008, og menigheten har opplev en vekst i medlemsmassen etter dette.

Det er særlig to perioder i historien som særlig fremheves. I 1943 opplevde menigheten hva de selv karakterisere på følgende måte: «Det intense vekkelsesarbeid ved våre predikanter i og omkring byen er blitt kronet med hell» 74 medlemmer ble tatt opp dette året. En annen periode som fremheves er tidlig på 1970-tallet, i 1971 var det vekkelse-kampanje med evangelist Freddy Fredriksen som varte i 12 uker, og mange ble frelst. 

Menigheten har fra 2007 tre ansatte, hovedpastor Terje Vatne, evangelist og fengselsprest Rino Rudsli, og musikkpastor Tony Gulbrandsen.

Menighetens øverste organ er årsmøtet, hvor alle medlemmer har lik stemmerett. Årsmøtet velger et styre, hvor hvert medlem velges for to år. Halve styret er på valg årlig for å sikre kontinuitet. Fra 2009 er styrets lederrolle delt mellom Olav Vikse og Kåre Andersen.
**Christopher Ryan** (født 25. januar 1950 i Bayswater i London) er en engelsk skuespiller. 

Ryan er kanskje best kjent for sin rolle som Mike i komedie-serien The Young Ones på BBC. Han begynte sin profesjonelle skuespiller-karriere hos Glasgow Citizens 'Theatre i 1971. Han spilte i regissør Samuel Beckett sitt skuespill Waiting for Godot som ble satt opp ved Queen's Theatre i West End i 1991. Hun hadde også en fast rolle i den britiske komedieserien Absolutely Fabulous. Han hadde også en rolle i Mr. Bean Goes Back To School.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Christopher Ryan på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) Christopher Ryan i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (fr) Christopher Ryan på Allociné Rediger på Wikidata

* (en) Christopher Ryan på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) Christopher Ryan hos The Movie Database Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** BIBSYS **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** MusicBrainz
 |
Kart over Faubourg Saint-Germain, ca 1790
**Faubourg Saint-Germain** er en historisk bydel i Paris, og den gjaldt i lang tid for midtpunkt for de fornemme aristokratiske samfunnslag. Bydelen var oppkalt etter Germanus av Paris, og består av områder som nå hovedsakelig tilordnes den østlige del av 7. arrondissement mellom Hôtel des Invalides, Quai d'Orsay og abbediet Saint-Germain-des-Prés på Rive Gauche.

Området fikk bymessig bebyggelse fra 1600-tallet og fremover.

Forfattere som François-René de Chateaubriand, Honoré de Balzac, Edgar Allan Poe og Marcel Proust behandlet forstaden (= *Faubourg*) inngående littererært og som synonym for byens elitære sosiale sjikt. Hannah Arendt beskriver området i sin essay *Faubourg Saint-Germain* Prousts figurer i kapittelet *Sodoma og Gomorra* i À la recherche du temps perdu fremhever området som et eksempel å den franske assimilerte jødedoms rotløshet.

Bydelen preges nå av Musée d'Orsay, Palais Bourbon, Musée Rodin, Boulevard Saint-Germain, Rue du Bac og en rekke fornemme *hôtels particuliers* og kaféer.

Referanser
----------

1. ↑  Hannah Arendt: Elemente und Ursprünge totaler Herrschaft, s. 149 - 155.
***The Adventures of Ruth*** er en amerikansk stumfilm-føljetong fra 1919, regissert av George Marshall. Føljetongen består av 15 kortfilmer og er antatt tapt.

Handling
--------

Ruth Robin er datter av en millionær, og går på et seminar for unge kvinner når historien begynner. Faren hennes, Daniel Robin, er en eneboer og lever i evig frykt for å bli drept av en kriminell gjeng kjent som «Terrible Thirteen». Han har blitt tvunget inn i denne gjengen mot sin vilje. En dag blir Daniel Robin skutt bakfra av LaFarge, lederen for «Terrible Thirteen», som også går under kallenavnet Hound.

Mens han ligger på dødsleiet får Mr. Robin tak i datteren sin. Han forteller henne i nærvær av sin pålitelige hovmester, Wayman, at hun må gjenopprette en Peacock Fan som skal ha blitt stjålet av Terrible Thirteen -fordi den inneholder en hemmelighet som også påvirker henne. Etter farens dødsfall starter hun på det første oppdraget for å få tak i denne. Dette tar blant annet henne hjem til grevinnen Zitka. Men senere blir hun tvunget til å invadere hovedkvarteret til «Terrible Thirteen»

Skuespillere
------------

* Ruth Roland som Ruth Robin
* Herbert Heyes som Bob Wright
* Thomas G. Lingham som La Farge / the Hound
* William Human som Paul Brighton
* Charles Bennett som Wayman, en hovmester
* Helen Case som grevinne Zirka
* Helen Deliane som Melody Morne
* Charles Belcher
* George Larkin

Referanser
----------

1. ↑  The Adventures of Ruth
2. ↑  THE ADVENTURES OF RUTH
3. ↑  «Silent Era : Progressive Silent Film List». *www.silentera.com*. Besøkt 24. desember 2022.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Adventures of Ruth* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *The Adventures of Ruth* hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (en) *The Adventures of Ruth* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) *The Adventures of Ruth* på Silent Era Rediger på Wikidata
**Christopher Paul Neil** (født 6. februar 1975 i New Westminster i Britisk Columbia i Canada) ble høsten 2007 ettersøkt av Interpol for en serie overgrep mot barn. 19. oktober ble han arrestert i Nakhon Ratchasima i Thailand.

Neil, som har arbeidet som engelsklærer ved flere skoler i Asia, har gjennom flere år figurert på bilder av overgrep mot barn som han selv la ut på internett. Han la ut rundt 200 bilder hvor han misbruker minst 12 unge gutter i Vietnam og Kambodsja, men fordreide sitt eget ansikt. I 2007 lyktes det tyske eksperter fra BKA å rekonstruere ansiktet. Interpol valgte å gå ut med bildene, som førte til en rekke tips fra hele verden, som ledet til at Neil ble identifisert og til slutt arrestert. Det var første gang Interpol gikk ut med navn og bilde på en pedofilimistenkt.

Før Neils identitet ble kjent var politiets kodenavn for ham *Vico* (fra Vietnam og Kambodsja).

I august 2008 ble han dømt til 39 måneder fengsel og en bot. Straffen ble skjerpet i november 2008 etter en utvidet siktelse. I 2012 fikk han reise tilbake til Canada. Der ble han på nytt stilt for retten, og etter nye overgrep dømt på nytt. Han ble sluppet fri i 2017.

Referanser
----------

1. ↑  «Thailand nabs Canadian pedophile suspect» **(engelsk)**. Reuters. 19. oktober 2007.
2. ↑  «Convicted 'swirl face' sex offender Christopher Neil to live in Vancouver» **(engelsk)**. The Vancouver Sun. 26. mars 2017.
**Grunde Nielsen Vegard** (født 1. februar 1868 på gården Grasåsen på Vegårshei, død 2. august 1929) var en norsk kjøpmann, konsul, bystyremedlem i Risør og stortingsrepresentant for partiet Høyre.

Familie
-------

Han var sønn av gårdbruker Nils Gundersen (1840-1886) og Anne Grundesdatter Espeland (1839-1930). Han var eldre bror av den kjente professoren Lars Vegard.

Forretningsmann og konsul
-------------------------

Grunde flyttet fra Vegårshei etter farens død i 1886 for å få utdanning. Grunde tok handelsutdanning i Kristiania. Han fikk handelsbrev og slo seg ned i Risør hvor han åpnet manufakturforretning i 1893. Han var bl.a. også i perioder disponent for A/S Lagets Dampsag og adm.direktør for Risør Sparebank. 

Han var fra 1911 nederlandsk visekonsul i Risør. 

Arkivmateriale etter Grunde Nilsen Vegard befinner seg ved KUBEN i Arendal.

Politiker
---------

I perioden 1898-1925 var han vekselsvis medlem av Risør bystyre. I årene 1919-1921 satt han på Stortinget for Høyre.

Referanser
----------

1. 1 2   Stortinget og statsrådet : 1915–1945. B. 1 : Biografier, side(r) 749[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Vegard, Grunde Nilsen[*død lenke*], www.nsd.no

Eksterne lenker
---------------

* (no) Grunde Nilsen Vegard hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister **·** Geni
 |
**Albu**  er en tidligere landkommune helt nord i Järva fylke i det østlig-sentrale Estland, sørøst for Tallinn. Kommunen hadde cirka 1 400 innbyggere og et areal på om lag 257 km². Kommunens administrasjonssenter var Järva-Madise med 95 innbyggere og kommunens eneste kirke, mens største tettsted var Albu som ligger 4 km lengre nord. Sørøst for disse finner vi landsbyene Ahula og Kaalepi. Folketallet i kommunen var fallende.

Kõrvemaa naturreservat i nordvest og vest omfatter meget verdifulle myr-landskap. Ved den lille Kakerdisjøen finnes 8 meter tykke torv-myrer, som utfra en tilvekst på 1 mm per år skal være om lag 8 000 år gamle. Hele myrområdet er på 2 400 hektar og nesten helt uten trær, og er mye brukt til rekreasjon. Her har maleren Uno Roosvalt (f. 1941) malt myr-landskapet i etterkrigstiden. 

I kommunen finner vi også Tammsaaremuseet i sørvest.

Referanser
----------

1. ↑  «Maakatastri statistika». Det estiske landinspektorat. Besøkt 15. oktober 2018.
2. ↑  ; *Estlands statistikkbyrå*; besøksdato: 30. mai 2017.
3. ↑  Kokk, Aavo og Eilart, Andres: *Brushstroke Estonia*, Forlaget Regio, Tallinn 2011, side 40

| * v
* d
* r
Kommuner i Järva fylke |
| --- |
| Regionens våpen | Bykommuner | Paide | Estlands flagg |
| Landkommuner | Järva **·** Türi |
| Historiske kommuner | Albu **·** Ambla **·** Imavere **·** Järva-Jaani **·** Kabala **·** Kareda **·** Koeru **·** Koigi **·** Lehtse **·** Oisu **·** Paide **·** Roosna-Alliku **·** Türi (bykommune) **·** Väätsa |

Portal: Estland

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Lars «Lasse» Björn** (født 16. desember 1931) er en tidligere svensk ishockeyspiller.

Björn var back på Sveriges landslag i ishockey og i klubblaget Djurgårdens IF. Han spilte 217 landskamper og ble verdensmester to ganger, 1953 i Sveits og 1957 i Moskva. Han deltok også i tre olympiske vinterleker og vant en bronsemedalje under OL 1952 i Oslo. Han ble europamester tre ganger 1952, 1953 og 1957. Lasse Björn vant ni SM-gull med Djurgården i årene 1950–1963.

OL-medaljer
-----------

* 1952 Norges flagg Oslo - Bronse Bronse i ishockey med Sverige

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Lars Björn – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Lars Björn – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (sv) Lars Björn – Sveriges olympiske komité Rediger på Wikidata

* (en) Lars Björn – Eurohockey.com Rediger på Wikidata

* (en) Lars Björn – Eliteprospects.com Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
Logoen til KNX-standarden.
Kretskort med KNX-transceiver fra Elmos.
**KNX** er en ISO-standard (ISO/IEC 14543-3) for hjemme- og bygningsautomasjon, og brukes hovedakelig til kablet lysstyring, samt annen bygningsautomasjon som for eksempel styring av persienner og innsamling av data fra sensorer. Det er en protokoll for nettverkkommunikasjon basert på OSI-modellen. Standarden administreres av KNX Association. Det finnes også en trådløs variant, kalt KNX-RF. KNX er en royalty-fri åpen standard, og tilgang til KNX spesifikasjonene er dermed ubegrenset.

Historie
--------

KNX, som er en forkortelse av det latinske ordet *connexio* (forbindelse), er resultatet av en sammenslåing av de tre tidligere standardene European Home Systems Protocol (EHS), BatiBUS og European Installation Bus (EIB).

Standarden administreres av KNX Association cvba, en ikke-kommersiell organisasjon underlagt belgisk lov som ble dannet i 1999. 

Den 1. oktober 2014 kom versjon ETS5 av parameteriseringsverktøyet for KNX-installasjoner. 

Den 20. oktober 2020 feiret KNX 30 år.

Mottagelse
----------

KNX anses som en godt etablert standard, særlig til profesjonell lysstyring av kontorer og lignende.

Til privat bruk har KNX i nyere tid fått konkurranse fra trådløse standarder som ZigBee, Z-Wave, Thread og Matter. I denne sammenheng har KNX blitt betegnet som noe kostbar, men stabil.[]

Sikkerhet
---------

KNX kan være sårbare for angrep dersom det er satt opp feil. Eksempler på dette kan være dersom KNX-prosjekter ligger med åpne IP-porter ut mot internett.

Se også
-------

* Hjemmeautomasjon
* Bygningsautomasjon
* DALI, standard for lysstyring
* Matter (standard), en proprietær og royaltifri trådløs standard for trådløs integrasjon av utstyr til bygningsautomasjon

Referanser
----------

1. ↑  «KNX Specifications».
2. ↑  «KNX-Security-Checklist-en.pdf» (PDF).
3. ↑  «(in)security in building automation how to create dark buildings with light speed - Thomas Brandstetter, Kerstin Reisinger» (PDF).
4. ↑  «Smarthuset deres ble hacket: – Dummere hus får man ikke». *www.bt.no*. Besøkt 13. desember 2021.

Eksterne lenker
---------------

* Remote access effect on KNX security - News | Thinka
**KOMP** er en datamaskin for eldre, ofte referert til som en skjerm, utviklet av teknologiselskapet No Isolation. KOMP-enheten står hos brukeren, mens familiemedlemmer eller venner sender innhold eller starter videosamtaler fra en app for iOS og Android. Produktet ble lansert november 2017.

KOMPKOMP
Det er også mulighet for tilleggsinnhold, deriblant værmeldingen fra Yr.

Prosjektet mottok et *Seal of Excellence* av Europakommisjonen (en del av EU) for prosjektforslaget «KOMP - the one-button communication device tailored to put an end to loneliness among seniors» sendt inn under Horisont 2020's *SME instrument phase 2* i kategorien «Accelerating market introduction of ICT solutions for Health, Well-Being and Ageing Well».

Bruk
----

Fra KOMP-appen kan man sende bilder og meldinger til KOMP-enheten. Man kan også starte videosamtaler, som starter automatisk etter en nedtelling på 10 sekunder.

Spesifikasjoner
---------------

KOMP har en skjerm på 17 tommer, innebygd WiFi og kamera med 8 megapiksler. Målene er 32,0 cm x 50,0 cm x 6,8 cm og vekten er ca. 2,6 kg.

Utvikling
---------

KOMP ble utviklet i samarbeid med Kreftforeningen.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  «KOMP – et kommunikasjonsverktøy for eldre og deres familie». *No Isolation*. Besøkt 15. januar 2018.
2. 1 2  «Jobbet frem eldre-tech i turbotempo: No Isolation om prosessen bak den nye dingsen - Shifter». *Shifter*. 4. desember 2017. Besøkt 15. januar 2018.
3. ↑  «KOMP Seal of Excellence European Commission Phase 2» (PDF). Arkivert fra originalen (PDF) 18. januar 2018. Besøkt 18. januar 2018.

Eksterne lenker
---------------

* KOMP
**David John Neville** (født 2. mai 1908, død 14. oktober 1991) var en canadisk ishockeyspiller som deltok i de olympiske vinterleker 1936 i Garmisch-Partenkirchen.

Neville spilte på det canadiske amatørlaget *Port Arthur Bearcats* som var tatt ut til å representere Canada i OL-turneringen 1936. Canada kom på andreplass i turneringen bak Storbritannia. De vant alle tre kampene i gruppespillet, 8-1 over Polen, 11-0 over Latvia og 5-2 over Østerrike. I mellomrunden tapte de med 1-2 til Storbritannia og beseiret Ungarn med 15-0 og Tyskland med 6-2. I finalerunden beseiret de Tsjekkoslovakia med 7-0 og USA med 1-0, men resultatet i mellomrunden mot Storbritannia telte også med i finalerunden og dermed ble Storbritannia olympiske mestere i ishockey og Canada, som hadde vunnet de fire første OL-turneringene, fikk ta til takke med sølvmedaljene.

OL-medaljer
-----------

* 1936 Nazi-Tysklands flagg Garmisch-Partenkirchen - Sølv Sølv i ishockey Canadas flagg Canada

Eksterne lenker
---------------

* (en) David Neville – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) David Neville – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) David Neville – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) David Neville – Hockeydb.com Rediger på Wikidata

* (en) David Neville – Eliteprospects.com Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** GND
 |
**David Nalbandian** (født 1. januar 1982 i Unquillo, Provincia de Córdoba) er en argentinsk tennisspiller med armensk og italiensk herkomst.

Tenniskarrieren
---------------

David Nalbandian ble profesjonell i 2000. Hans foreløpig høyeste ATP-ranking i single, nr. 4, oppnådde han i juli 2004.

Nalbandian vant juniortittelen i single i US Open i 1998 etter finaleseier over Roger Federer, og vant doubletittelen for juniorer i Wimbledon i 1999 sammen med landsmannen Guillermo Coria.

Han spilte finale i Wimbledon i 2002, men måtte strekke våpen mot Lleyton Hewitt med 0-3 i sett (1-6, 3-6, 2-6).

Spillestil
----------

Nalbandian er en typisk baseliner som bygger spillet sitt rundt presise og stabile slag fra grunnlinjen. I likhet med trenden i herretennisen, har han de siste årene utviklet nettspillet sitt, men han bruker som oftest volleyer kun til å sette bort ballene. Nalbandian har sin styrke i presisjonen på grunnslagene og servereturene. Ofte varierer han med slag langs linjen og korte crosser. Backhanden til Nalbandian er kanskje den mest fryktede på ATP-touren, og våpenet hans er det rette backhandslaget ned langs linjen.

Referanser
----------

1. ↑   ATP website[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   www.armenews.com[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (es) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) David Nalbandian – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (de) David Nalbandian – Munzinger Sportsarchiv Rediger på Wikidata

* (en) David Nalbandian – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) David Nalbandian – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) David Nalbandian – eWRC-results.com Rediger på Wikidata

* (en) David Nalbandian – ATP-touren Rediger på Wikidata

* (en) David Nalbandian – ITF Tennis Rediger på Wikidata

* (en) David Nalbandian – Davis-cupen Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Munzinger (sport)
 |
**Ekman, Smith & Michalsen** eller **Ekman, Smith, Michalsen** var et kompaniskap mellom arkitektene Ove Ekman, Einar Smith og Carl Michalsen som varte fra 1912 til Ekmans død i 1921. De to halvbrødrene Ekman og Smith hadde tidligere samarbeidet under firmanavnet Ekman & Smith fra 1889 til 1905, og rundt 1910 etablerte Michalsen seg i Kristiania igjen etter å ha arbeidet i Ålesund noen år.

Blant firmaets tidlige oppdrag var en rekke villaer i det daværende Aker, ikke minst på Bygdøy. Blant disse var villaene i Bygdøynesveien 13 (Sveits' ambassade fra 2014 til 2017) og 15 (i en årrekke representasjonsbolig for den canadiske ambassaden). Sistnevnte ble tegnet av de tre, men fullført av Otto Legaard Scheen. Firmaet tegnet også forretningsgårder (for eksempel Kongens gate 24 i Oslo), bankbygg (for eksempel det som nå huser Nordea bank i Frognerveien 36, og Vangs sparebank på Hamar) og fabrikkbygninger. Mot slutten tegnet de funksjonærboliger ved Botsfengselet (Jordalgata 4) og en villa i Sundveien 18. Villaen i Øwregata 21 i Ålesund med byggestart 1916 ble også tegnet av dem.

Etter Ekmans død kom Carl Michalsens sønn Eystein Michalsen inn i firmaet, som fra da gikk under navnet Michalsen, Smith, Michalsen.

Litteratur
----------

* Geir Tandberg Steigan: Ekman, Smith, Michalsen  (Arkitekturhistorie.no)

* Ove EkmanOve Ekman
* Einar SmithEinar Smith
* Carl MichalsenCarl Michalsen
* Bygdøynesveien 15Bygdøynesveien 15
* Bygdøynesveien 13Bygdøynesveien 13
* Bankbygg i Frognerveien 36Bankbygg i Frognerveien 36
* Vangs sparebank, HamarVangs sparebank, Hamar
**Franck Ducheix** (født 11. april 1962 i Renan), fransk fekter som deltok i de olympiske leker 1984 i Los Angeles, 1988 i Seoul, 1992 i Barcelona og 1996 i Atlanta.

Ducheix vant en olympisk sølvmedalje i fekting under Sommer-OL 1984 i Los Angeles. Han var med på det franske laget som kom på andreplass i lagkonkurransen i sabel bak Italia. De andre på laget var Pierre Guichot, Jean-François Lamour, Philippe Delrieu og Hervé Granger-Veyron.

Åtte år senere, under Sommer-OL 1992 i Barcelona, vant han en bronsemedalje i lagkonkurransen i sabel.

OL-medaljer
-----------

* Sølv 1984 USAs flagg Los Angeles - Sølv i fekting, sabel lag Frankrikes flagg Frankrike
* Bronse 1992 Spanias flagg Barcelona - Bronse i fekting, sabel lag Frankrikes flagg Frankrike

Eksterne lenker
---------------

* (en) Franck Ducheix – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Franck Ducheix – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Franck Ducheix – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata
**Toughsheet Community Stadium** er hjemmebanen til Bolton Wanderers, og ligger i Horwich utenfor byen Bolton, i regionen Nordvest-England.

Banen erstattet Burnden Park i 1997, og har en tilskuerkapasitet på 28 723. Selv om fasilitetene er bedre og kapasiteten har økt i forhold til Burnden Park, var ikke fansen helt fornøyd med den nye arenaen. Dette skyldes at arenaen ble lagt et stykke utenfor byen, og at mange hadde et nostalgisk forhold til deres gamle hjemmearena og dens historie. 

Stadionet het tidligere Reebok Stadium etter navnet på klubbens daværede hovedsponsor, Reebok. Stadion skiftet navn i starten av 2014/15 sesongen til Macron Stadion. Så skiftet de navnet i august 2018 til University of Bolton Stadium. 1. juli 2023 ble det nytt navnebytte. Nå er navnet Toughsheet Community Stadium.

Bilder
------

* Reebok stadiumReebok stadium
* Bilde av stadion tatt om kveldenBilde av stadion tatt om kvelden

Referanser
----------

1. ↑  «Welcome to the University of Bolton Stadium». *Bolton Wanderers F.C.* **(engelsk)**.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** BBC Things
 |
Lys grønt: Språkområdet i Overijssel, mørk grønt angir hvor twentsk brukes
Mørk grønt: Språkområdet i Gelderland; lys grønt området der geldersk-overijsselsk brukes
**Twentsk-graafschapsk** er en dialekt fra provinsene Overijssel og Gelderland øst i Nederland. Dialekten regnes til både twentsk og achterhoeksk, avhengig av på hvilken side av provinsgrensen man befinner seg i, selv om den egentlig er én og samme dialekt.

I områdene der twentsk-graafschapsk og geldersk-overijsselsk brukes ligger skillet i at man på sistnevnte dialekt uttalerer det nederlandske ordet for ild – *vuur* som *vuur* mens man på twentsk-graafschapsk uttaler samme ord som *veur*. Mellom twentsk og twents-graafschapsk ligger grensen ved uttalen av ordet *niet* (norsk: ikke), på twentsk uttales dette som *nich* mens man på twents-graafschapsk sier *neet*.

| Nederlandsk | Twentsk-graafschapsk |
| --- | --- |
| voor | vuur |
| vuur | veur |
| door | duur |
| duur | deur |
| deur | dure |

Eksterne lenker
---------------

* Det twentsk-graafschapske dialektområdet (kart)