recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Démarche** er en formell personlig henvendelse ad diplomatisk vei til et annet lands regjering eller en internasjonal organisasjon. Démarchen foretas av det démarcherende lands ambassadør eller en annen diplomatisk medarbeider på landets ambassade i landet henvendelsen rettes til, eller på den diplomatiske misjon ved vedkommende internasjonale organisasjon. Démarcher har til formål å påvirke eller informere mottakerstaten eller -organisasjonen, søke opplysninger fra den eller protestere mot dens politikk eller handlinger. I tredjeland foretar EU-landene ofte démarcher i fellesskap. Det forekommer også felles démarcher av de nordiske land.

Démarchen vil normalt bli foretatt etter uttrykkelig instruks fra utsenderstatens utenriksministerium. Det kan i instruksen bli lagt vekt på at démarchen skjer på et visst nivå, for eksempel overfor utenriksministeren personlig eller overfor en høytstående embedsmann, og at det er ambassadøren personlig som utfører den.

I forbindelse med démarchen vil ofte bli overrakt en diplomatisk note, et PM (promemoria) eller et aide-mémoire til understøttelse av démarchens innhold.

Etter utførelsen innberetter ambassaden til sitt utenriksministerium om forløpet av henvendelsen, herunder hvilken reaksjon den fremkalte.

Referanser
----------

1. ↑  eDiplomat: Démarche

| * v
* d
* r
Diplomati |
| --- |
| Myndigheter | 
* Ambassade
* Delegasjon
* Generalkonsulat
* Gesandtskap
* Konsulat
* Legasjon
* Protokoll
* Utenriksdepartement
* Utenriksstasjon
* Visekonsulat

 |
| Stillinger | 
* Ambassaderåd
* Ambassadesekretær
* Ambassadør
* Attaché
* Chargé d’affaires
* Diplomat
* Doyen
* Generalkonsul
* Gesandt
* Høykommissær
* Konsul
* Kurer
* Legat
* Minister
* Ministerresident
* Ministerråd
* Nuntius
* Protokollsjef
* Sendemann (Envoyé)
* Utenriksråd

 |
| Uttrykk | 
* Agrement
* Aide-mémoire
* Akkreditiver
* Corps consulaire
* Corps diplomatique
* Démarche
* Depeche
* Depositar
* Diplomati
* Diplomatisk immunitet
* Diplomatisk note
* Diplomatisk rang
* Diplomatpass
* Eksekvatur
* Ekstraterritoriell status
* Kanselli
* Paradiplomati
* Persona non grata
* Promemoria
* Rappellbrev
* Sideakkreditering
* Signatarmakt
* Statsbesøk
* Wien-konvensjonen

 |
| Se også Kategori:Diplomati |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi
 |
**Selvforakt** eller **selvhat** vil si å sterkt mislike, se ned på eller forhåndsdømme seg selv. Begrepet kan også brukes om forakt for ens egen familie, sosiale gruppe eller en stereotyp man tilhører.

I psykologien
-------------

Begrepet "selvhat" brukes regelmessig av psykologer og psykiaterer som ønsker å beskrive de som hater seg selv som "mennesker med lav selvtillitt". Selvhat, selvfølelse og skam er grunnleggende faktorer ved psykisk lidelse, spesielt lidelser som er en opplevd mangel på seg selv (som dysmorfofobi). Selvhat er et av mange symptomer på mange personlighetsforstyrrelser, inkludert borderline personlighetsforstyrrelse, og sykdommer som depresjon. Selvhat kan knyttes til skyld på egne handlinger som de tolker som urettsmessige.

Sosiologiteoretikere som Jerry Mander ser på TV-programmer som er bevisst lagt tilrette for å indoktisere et selvhat, negativt kroppsbilde og depresjon. Reklame blir dermed brukt for å foreslå en kur. Et selvhat kan knyttes til et sinne for noe en person har gjort eller ikke gjort, eller være resultat av mobbing.

Forskning
---------

Et forskningsprosjekt av Cecilie Skule viser at mange som sliter med depresjon og alkoholproblemer samtidig kan slite med selvforakt og negativt syn på fremtiden. Om selvforakten kan reduseres, kan depresjonen bli bedre.

Beslektete konsepter
--------------------

### Selvskading

Selvskading er noe der personer føler seg tvunget til å fysisk eller psykisk skade seg selv som utløp for egne følelser, angst eller sinne, hvilket er relatert til en rekke psykiske lidelser. I noen tilfeller kan selvskading føre til selvmord eller andre skader. Imidlertid er ikke selvskading en direkte og øyeblikkelig indikator på at et individ allerede har vurdert selvmord.

Se også
-------

* Feighet
* Dyd

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑  Jeg hater meg selv. Psychalive.org.
3. ↑  Borderline personlighetsforstyrrelse. Mental-health. Webmd.com
4. ↑  "Review of Jerry Mander's Four Arguments For The Elimination Of Television". Kaufman, Ron. TurnOffYourTV.com. Arkivert fra originalen 31.3.14
5. ↑  Tyngre depresjon blant alkoholmisbrukere. Sykehuset Innlandet HF. 11. april 2014 Forskning.no Besøkt 2. januar 2020
6. ↑  Å forstå selvmord og selvskading. Psychologytoday.com

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN
 |
**Shaxi** (kinesisk: 沙溪) er en storkommune og en historisk marketsby fylket Jianchuan i prefekturet Dali i provinsen Yunnan i Kina. Den ligger om lag halvveis mellom Dali og Lijiang.

Sideng marketsplass ble satt på *World Monuments Watch List of 100 Most Endangered Sites* i 2001.

Shaxi var et handelssted for te og hester under Tangdynastiet (618–907). Byen hadde sin storhetstid under Mingdynastiet og Qing-dynastiet (1368–1912).

Den er muligens den best bevarte karavanserai for hester på den gamle teruten fra Yunnan til Burma og Tibet.

Shibaofjellet i nærheten har buddhistiske klippefigurer og gamle templer medavbildninger av blant annet bodhisattvaen Guanyin.

De to viktigste folkegrupper i Shaxi er bai- og yi-folk.

Referanser
----------

1. ↑  , World Monuments Fund - Shaxi Market Area
2. ↑  Forbes, Andrew ; Henley, David (2011). *China's Ancient Tea Horse Road*. Chiang Mai: Cognoscenti Books. ASIN: B005DQV7Q2
3. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 14. november 2009. Besøkt 29. januar 2013.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
Elevador de Santa Justa
**Elevador de Santa Justa** også kalt **Santa Justa Lift** eller **Elevador do Carmo** på portugisisk, er en heis fra 1902 beliggende sentralt i Lisboa, i Portugal. Den forbinder den nedre delene av byen, Rua do Ouro, med Largo do Carmo, Rua do Carmo, høyere opp. Heisen er blitt en av de største turistattraksjonene i Lisboa.

Heisen er designet av Raul Mesnier de Ponsard, en ingeniør født i Porto med franske foreldre. Det er blitt skrevet at Ponsard hadde kontakt med Gustave Eiffel, men det virker som om det ikke finnes noen bevis for denne påstanden. Men noen av teknikkene og materialene var allerede blitt brukt i Frankrike så Ponsard har sikkert hentet inspirasjon der. Ponsard er kjent for å ha designet mange kabelbaner og trikker i bratt terreng i Portugal og andre land. Han hadde også designet heiser og hadde allerede i 1897 designet en 29,5 meter høy utendørs heis i Lisboa, Elevador do Município (biblioteksheisen), denne heisen ble revet i 1915.

Byggingen av Elevador de Santa Justa startet i 1900 og den stod ferdig i 1902. Dette er en heis som lignet mye på Elevador do Município, og er også en frittstående heis bygget av stål, i jugendstil med ulike mønstre i hver etasje. Den har to elegante kabiner i tre med messingbeslag, hvor hver kabin tok 24 personer men nå er det kun tillatt med 20 personer oppover og 15 nedover.

Heisen stopper 32 meter oppe hvor det går en 25 meter lang gangbro ut til Rua do Carmo. En spiraltrapp fører videre opp til en terrasse på toppen av tårnet, totalt er det 45 meter opp til terrassen.

Maskinrommet ligger på toppen av tårnet og opprinnelig var heisen drevet av en dampmaskin men ble omgjort til elektrisitet i 1907 og utstyrt med 2 elektriske motorer på 300 volt.

Tårnet ble bygget på stedet og satt sammen av støpejernsdeler. Gangbroen ble bygget vertikalt opp langs tårnet for så å bli flyttet (rotert) til vannrett posisjon, 31. august 1901, ved hjelp av støttepilaren som er hengslet i nedkant.

I 2002 ble Elevador de Santa Justa klassifisert som et av Portugals nasjonalmonumenter.

* Tegning av heisenTegning av heisen
* Heisen før den fikk elektrisk driftHeisen før den fikk elektrisk drift
* 
* Tårnet, gangbroen og pilarenTårnet, gangbroen og pilaren
* MotoreneMotorene
* Heisen om kveldenHeisen om kvelden
* Spiraltappen til terrassenSpiraltappen til terrassen
* Interiøret i kabinenInteriøret i kabinen
* 
* 
*

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  História, Histórias Com (domingo, 22 de fevereiro de 2015). «Histórias com História: ASCENSORES E ELEVADORES DE LISBOA». *Histórias com História*. Besøkt 13. mars 2023.  Sjekk datoverdier i `|dato=` (hjelp)
2. ↑  Cordeiro, José Manuel Lopes. «O homem dos elevadores». *PÚBLICO* **(portugisisk)**. Besøkt 13. mars 2023.
3. ↑  «Santa Justa Lift in Lisbon - How to get there, price, and operating hours». *www.lisbon.net* **(engelsk)**. Besøkt 13. mars 2023.
4. 1 2  «Santa Justa Elevator, Lisbon - Visitor's Guide». *www.lisbonportugaltourism.com*. Besøkt 13. mars 2023.
5. ↑  «Gazeta» (PDF).
**Désiré Bastin** (født 4. mars 1900, død 18. april 1971) var en belgisk fotballspiller som deltok i de olympiske lekene 1920 i Antwerpen.

Bastin var med på det belgiske fotballaget som ble olympiske mestere under OL 1920 i Antwerpen. Det var fjorten lag som deltok i fotballturneringen som ble avviklet i perioden 28. august til 5. september 1920. Belgia og Tsjekkoslovakia møttes i finalen på olympiastadion i Antwerpen. De hadde en ledelse med 2-0 i slutten på første omgang da spillerne fra Tsjekkoslovakia forlot banen i protest mot dommeren. Tsjekkoslovakia ble diskvalifisert og Belgia ble olympiske mestere i fotball for første gang.

OL-medaljer
-----------

* 1920 Belgias flagg Belgia - Gull **Gull** i fotball (Belgia)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Désiré Bastin – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Désiré Bastin – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Désiré Bastin – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Désiré Bastin – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) Désiré Bastin – national-football-teams.com Rediger på Wikidata

* (en) Désiré Bastin – EU-Football.info Rediger på Wikidata

* (en) Désiré Bastin – Belgias fotballforbund Rediger på Wikidata
**Elevenes Hovedforbund** (**EHF**) er en politisk uavhengig interesseorganisasjon for elever i den videregående skolen i Norge. 

EHF ble stiftet den 20. mars 2004. Stiftelsen kom som en reaksjon på arbeidsmetodene til Elevorganisasjonen, og spesielt den institusjonsbaserte innmeldingen i denne. EHF praktiser derfor bare individuelt medlemskap, med unntak av støttemedlemskap. Fra gymnas.no: «Dere kan, med flertall i elevrådet, melde skolen inn i EHF. Det innebærer ikke at alle skolens elever blir medlemmer, men at elevrådet støtter EHF». Støttemedlemskap gir ikke demokratiske rettigheter, men bekrefter at elevrådet på vegne av skolens elever (alt et elevråd velger å gjøre, gjør de på vegne av skolens elever da de er et valgt, demokratisk organ med talerett på vegne av elevene) støtter blant annet EHFs politikk.

Politisk sett er EHF lenger til høyre enn Elevorganisasjonen. EHF har bl.a. drevet en kampanje for fritt skolevalg. EHF er tilhengere av friskoler, og ønsker å videreføre forsøkene med frivillig sidemålsundervisning i Osloskolen.

Aktivitet
---------

Det er per i dag (2010) ingen aktivitet i organisasjonen.
**Shawnee Smith** (født 3. juli 1969 i Orangeburg, Sør-Carolina) er en amerikansk skuespillerinne og musiker. 

Smith er mest kjent for hennes roller som Amanda Young i *Saw*-filmene og som karakteren Linda i situasjonskomedien *Becker* på den amerikanske TV-kanalen CBS. Smith frontet metal-bandet Fydolla Ho, som hun turnerte i USA og Storbritannia sammen med, og hun var også den andre halvdelen av bandet Smith & Pyle, et country-rock band, sammen med skuespilleren Missi Pyle. Familien flyttet fra South Carolina til Van Nuys, California da hun var ett år gammel. Smiths biologiske foreldre skilte seg da hun var to år gammel og hennes mor giftet seg igjen da hun var åtte år. Smith gikk ved Ranchito Avenue Elementary School i Panorama City, California. Hun studerte senere ved North Hollywood High School som ligger i det nordlige Hollywood, California og derfra ble hun uteksaminert i 1987. 

Smith hadde mange gjesteopptredener i flere kjente TV-serier, f.eks. *Cagney & Lacey*, *Jessica Fletcher*, *The X-Files*, og *Law & Order: Los Angeles*. I 2003 var Smith stemme-skuespiller til en episode av Disney-tegnefilmen *Kim Possible* som karakteren Vivian Porter. Smith er blitt anerkjent som en «skrekkfilmdronning» på grunn av det høye antallet skrekkfilmer som hun har spilt i.

Smith var gift med fotografen Jason Reposar fra 1998 til 2003, og med musiker Kai Mattoon fra 2005 til 2006.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Shawnee Smith – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Shawnee Smith – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Shawnee Smith på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) Shawnee Smith i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) Shawnee Smith på Filmdatabasen Rediger på Wikidata

* (da) Shawnee Smith på Scope Rediger på Wikidata

* (fr) Shawnee Smith på Allociné Rediger på Wikidata

* (en) Shawnee Smith på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) Shawnee Smith hos Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) Shawnee Smith hos Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

* (en) Shawnee Smith hos The Movie Database Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** BNE **·** MusicBrainz
 |
En illustrasjon til Charles Dickens' *Hard Times for These Times* som viser Mr. Harthouse som prøver å trøste den selvmedlidende Tom Bounderby for å innynde seg hos Bounderbys søster.
**Selvmedlidenhet** er en vanlig følelsesmessig reaksjon på store personlige skuffelser og prøvelser, men kan også ramme dem som erfarer mindre problemer og hverdagslige utfordringer. 

Medlidenhet har blitt definert som «sympatisk hjertefølt sorg på vegne av en som lider fysisk eller mentalt, eller som på en annen måte føler seg plaget eller ulykkelig». Selvmedlidenhet kan derfor defineres som en følelse av sorg over egne fysiske eller mentale smerter, uro eller ulykke.

En gjennomgang av tilgjengelig forskning på forholdene mellom følelsen av selvmedlidenhet og forskjellige typer personlighetstrekk, viser at det stort sett er enighet om at selvmedlidenhet er en følelsesmessig reaksjon som oppstår når man må mestre stressende situasjoner. Likevel er det store individuelle forskjeller i reaksjonsmønstre.

Personer som har lett for å synes synd på seg selv kan ha økt sannsynlighet for å bruke mye tid og krefter på selvbevisst grubling over egne feil, vanskeligheter og tap. Siden følelsen kan få en til å søke mer oppmerksomhet, empati og hjelp fra omgivelsene enn de er villige til å gi, kan *vedvarende* selvmedlidenhet føre til sosiale utfordringer. Dette kan forsterkes av følelser av frykt og ensomhet, foruten at det kan se ut til å henge sammen med at man bærer nag mot, blir misunnelig på, og nærer fiendtlighet mot andre.

Den samme gjennomgangen omfatter kliniske observasjoner fram til 2000–tallet som viser at vedvarende selvmedlidenhet er en svært ineffektiv og kanskje til og med skadelig reaksjon på stressende situasjoner.

Fotnoter
--------

1. ↑  «sympathetic heartfelt sorrow for one that is suffering
physically or mentally or that is otherwise distressed or unhappy»

Referanser
----------

1. ↑  *Webster's Third New International Dictionary*, 1961, side 1726
2. 1 2 3 4 5  Stoeber, Joachim (2003). «Self-Pity: Exploring the Links to Personality, Control Beliefs, and Anger.». *Journal of Personality* (71 utg.) (2): 183–220. ISSN 0022-3506. doi:10.1111/1467-6494.7102004.

| * v
* d
* r
Følelser |
| --- |
| Elementære | Forbauselse  **·** Frykt  **·** Glede  **·** Sinne  **·** Sørgmodighet  **·** Vemmelse |
| Andre | Ambivalens  **·** Anger  **·** Angst  **·** Apati  **·** Begjær  **·** Blyghet  **·** Defaitisme  **·** Depresjon  **·** Ekstase  **·** Empati  **·** Ensomhet  **·** Eufori  **·** Fanatisme  **·** Forakt  **·** Forelskelse  **·** Forlegenhet  **·** Forventning  **·** Frustrasjon  **·** Frykt  **·** Hat  **·** Hevn  **·** Hovmod/Stolthet  **·** Hysteri  **·** Håp  **·** Interesse  **·** Kjedsomhet  **·** Kjærlighet  **·** Krenkelse  **·** Lidenskap  **·** Lyst  **·** Medlidenhet  **·** Melankoli  **·** Misunnelse  **·** Nysgjerrighet  **·** Panikk  **·** Paranoia  **·** Selvmedlidenhet  **·** Sinne  **·** Sjalusi  **·** Skadefryd  **·** Skam  **·** Skuffelse  **·** Skyldfølelse  **·** Sorg  **·** Sult  **·** Takknemlighet  **·** Tomhet  **·** Ydmykelse |
**Eleuterius** (født ukjent dato, død 24. mai 189) var av illyrisk avstamning, og var ifølge *Liber Pontificalis* født i Nikopolis i Epirus, i dagens Hellas. Hans far het Abundius eller Habundius.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Under pave Anicetus (ca. 155-166) virket han, ifølge den samtidige kronikør Hegesippus, som diakon i Roma, og forble det under pave Soter, som han etterfulgte omkring år 174.

### Pave

Hans tid som pave var kjennetegnet av relativ fred med romerske myndigheter, men av indre stridigheter blant de kristne i Roma. Enkelte kjetterske bevegelser hadde begynt å få innpass i byen, og blant annet erklærte Eleuterius at ingen mat som egnet seg som menneskeføde skulle foraktes av kristne; dette var sannsynligvis rettet mot manikeerne eller montanistene, som forbød sine medlemmer å spise kjøtt.[]

I 177 eller 178 besøkte Ireneus av Lyon paven, som utsending fra biskop Pothinus. Menigheten der ble utsatt for harde forfølgelser, men hans hovedanliggende var striden med montanistene.[]

I *Liber Pontificalis* fortelles det at en britisk konge skrev til Eleuterius og ba om at det ble sendt misjonærer til landet. Paven skal ha sendt to prester ved navn Fugatius og Damian. Historikere mener nå at dette er en avskriftsfeil, og at det dreide seg om kongen i Britium i Mesopotamia (dagens Urfa i Tyrkia), Agbar IX.[] Det er kjent fra andre kilder at han ble kristen, og tidspunktet stemmer med at han kan ha skrevet til paven.[] At noen britisk konge skal ha skrevet og at misjonærer skal ha blitt sendt dit så tidlig er derimot usannsynlig.[]

Han er lenge blitt regnet som martyr, men den tidligste kilden for dette er Ado av Vienne som skrev om det i 858, og det kan derfor ikke festes lit til opplysningen.[] Han ble gravlagt på Vatikanhøyden. Hans minnedag er 26. mai.

Litteratur
----------

* (de) Friedrich Wilhelm Bautz: «ELEUTHERUS» i *Biographisch-Bibliographisches Kirchenlexikon* (BBKL). Bind 1, Hamm 1975, sp. 1488.

Referanser
----------

1. ↑  Hegesippus, gjengitt hos Eusebius, *Historia Ecclesiastica*, 4.22; translated by G.A. Williamson, *Eusebius: The History of the Church* (Harmonsworth: Penguin, 1965), s. 181

  



|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Forgjenger:**Soter** | **Pave**(liste over paver) | Etterfølger:**Viktor I** |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Catholic-Hierarchy **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** ULAN **·** NKC
 |
**Trondheim Energi Kraft AS** var før 2009 er ett av fem datterselskaper i konsernet Trondheim Energi, med røtter tilbake til Trondheim Elektricitetsverks dannelse i 1901. Etter å ha gått under forskjellige navn opp gjennom årene, bl. a. som *Produksjonsavdelingen* og *Energidivisjonen*, ble enheten stiftet som eget aksjeselskap 1. januar 1999 med navn Trondheim Energiverk Kraft AS. Navnet ble i 2007 endret til Trondheim Energi Kraft AS.

Kraftproduksjonen forgikk ved selskapets 15 kraftstasjoner i Nea/Nidelva og 5 deleide kraftstasjoner i Orkla/Grana (KVO), hvor Trondheim Energi Kraft hadde en eierandel på 48,6%. Samlet ytelse i kraftstasjonene ca. 800 MW og midlere årsproduksjon ca. 3 200 GWh.

Virksomhetens kjerneområder omfattet planlegging, bygging, drift og vedlikehold av produksjonsanleggene. Produksjonsplanlegging, prissikring og engroshandel med kraft.

Høsten 2008 stod Leirfossene kraftverk ferdig. Kraftverket erstattet selskapets eldste stasjoner, Øvre Leirfoss og Nedre Leirfoss, fra henholdsvis 1901 og 1910. Ved denne utbyggingen økte selskapets totale produksjon med ca. 45 GWh. De gamle kraftverkene vil fortsatt bestå, men bygges om til småkraftverk basert på konsesjonsgitt minstevannføring (10 m3/s) på elvestrekningen mellom fossene.

Trondheim Energi Kraft er fra 1. januar 2009 fullstendig innlemmet i Statkraft Energi AS og eksisterer således ikke lenger som eget selskap. Kraftverkene til tidligere Trondheim Energi er hos Statkraft samlet i en enhet som benevnes Kraftverksgruppe Trondheim og styres og overvåkes fra driftssentralen i Gaupne.
**Herbert Hollick-Kenyon** (født 17. april 1897 i London, død 30. juli 1975 )var en flyver som regnes blant pionerne innen polarforskningen.

Allerede i unge år emigrerte han till Canada, hvor han søkte seg till den kanadiske arméen i 1914. Hans ønske var å lære seg å fly, og i 1917 søkte han til Royal Flying Corps hvor han ble opptatt som flyelev. I mellomkrigstiden medvirket han i flere søk efter piloter som var savnet efter transatlantiske flyforsøk og polarekspedisjoner. Blant annet deltok han i søket ette MacAlpine-ekspedisjonen i 1929 og Sigismund Levanevsky som forsvant under en flygning mellom Moskva og Alaska i 1937.

Sammen med Lincoln Ellsworth genomførte han med en Northrop Gamma en flyvning over Antarktis i 1935. De startet fra Dundee Island 23. november med målet å nå Richard Byrds leir i *Little America*. På grunn av bensinmanget ble de tvunget til å lande 40 km fra leiren. Ettersom deres radio ikke fungerte kunne de ikke få gitt beskjed om sin tilstand, uten å måtte gå til leiren. Etter neste en måned ankom de det britiske forskningsfartøyet HMS «Discovery» som bragte de to flyvere hjem. Hollick-Kenyon vendte senere til Little America for å redde flyet, og i 1936 donerte Ellsworth flyet til samlingarna i Smithsonian Institution.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Prabook
 |
**Ruth Roberta de Souza** (født 3. oktober 1968 i Três Lagoas i Mato Grosso do Sul i Brasil; død 13. april 2021 samme sted) var en brasiliansk basketballspiller.

Biografi
--------

Ruth Roberta de Souza spilte i hjembyen sin for Basquete Três Lagoas,og etter sin spillerkarriere var hun aktiv der som trener.

Hun var med i det brasilianske damelandslaget i basketball ved Sommer-OL 1992 i Barcelona; de endte opp på syvendeplass. Før det hadde hun vært med på De panamerikanske leker i 1987 og vunnet sølv, og fire år etter gullmedalje. Hennes høydepukt internasjonalt var seieren i VM i basketball for kvinner i 1994 i Australia.

I mars 2021 ble hun innlagt på sykehus med covid-19, og der døde hun den 13. april.

Referanser
----------

1. 1 2   «Ruth de Souza, campeã mundial de basquete, morre de covid aos 52 anos», publisert i ge.globo[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  *Basquete: campeã mundial, ex-pivô Rutão morre aos 52 anos de covid-19*, =2021-04-14, lest 2021-04-14.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Ruth Roberta de Souza – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Ruth Roberta de Souza – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Ruth Roberta de Souza – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Ruth Roberta de Souza – FIBA Rediger på Wikidata

* (en) Ruth Roberta de Souza – FIBA Rediger på Wikidata
Foto: Ole WuttudalTSi med Leif Segerstam
**Trondheim Sinfonietta** (TSi) er et kammerensemble fra Trondheim, med samtidsmusikk som spesialfelt. Musikerne hentes fra Trondheims profesjonelle musikkmiljø, og ensemblet fungerer som en kreativ møteplass for musikere fra Trondheim Symfoniorkester, Luftforsvarets musikkorps, NTNU og Trondheims frilansmiljøet. 

TSi utøver ny musikk, med hovedvekt på partiturmusikk, men også musikk som bygger på eller inneholder improvisasjon.

Ensemblet ønsker å synliggjøre samtidskomponister fra Trondheim og Midt-Norge, og jobber aktivt med å bestille verk og kuratere konserter ut fra dette. Utgivelsene *Mantra* (2018) og *Snowblind* (2010) inneholder verker av Ellen Lindquist, Trygve Brøske, Maja Ratkje, Eirik Hegdal og Jon Øyvind Ness; alle sammen bosatt i, eller tilknyttet Trondheimsregionen. Utgivelsen *Så Rart…!*, med musikk av Trygve Brøske, fikk spellemannpris for beste barneplate i 2008.

TSi har et ønske om å jobbe på tvers av ulike uttrykksformer, og samarbeider med bredden av forum for musikk og samtidskunst i Trondheim og Midt-Norge.

Komponister TSi har jobbet sammen med
-------------------------------------

* Steve Reich
* Luciano Berio
* Kaija Saariaho
* Michel Van der Aa
* Magnus Lindberg
* Sir Peter Maxwell Davies
* Rolf Wallin
* George Crumb
* HK Gruber
* Osvaldo Golijov
* Thomas Adès
* Bent Sørensen

Samarbeidspartnere
------------------

* Trondheim kammermusikkfestival
* Rosendal Teater
* Kunsthall Trondheim
* Lager 11
* DansiT/Multiplié dansefestival
* Olavsfestdagene
* nyMusikk Trondheim
* Fri Resonans (festival)
* Stangvikfestivalen
* Trondheim Symfoniorkester
* Luftforsvarets musikkorps
* NTNU

Utgivelser
----------

* *Så rart…!* (Øra Fonogram) 2007

Barnevers av Inger Hagerup og André Bjerke. Musikk av Trygve Brøske
* *Snowblind* (Øra Fonogram) 2011

Jon Øivind Ness : Snowblind (bratsjkonsert, solist Bendik Foss)
Trygve Brøske : Ticks and Waves
Eirik Hegdal : Peas a Stew og Reiser
Maija Ratkje : Et Os
* *Khipukamayuk* (Øra Fonogram) 2016

Lene Grenager: Khipukamayuk - konsert for cello og sinfonietta
Lene Grenager: Tryllesangen - for cello solo
Lene Grenager: Prelude, Sarabande, Gig
* *Mantra* (BIS records) 2018

Toshio Hosokawa: Drawing
Bent Sørensen: Minnelieder: Zweites Minnewater
Ellen Lindquist: Mantra
Kristin Norderval: Chapel Meditation
Ganløse Kirke sett fra sydsiden  Foto: Orf3us 
Ryggskjold bak prekestolen med kong Christian III i halvfigur samt universitetets våpen. Øverst leses innskriften: Rector d[ominus] Thomas Finck med[icinae] d[octor]  Foto: Orf3us 
**Ganløse Kirke** ligger i Ganløse ca. 13 km sydøst for Frederikssund på Sjælland. Kirken tilhørte Københavns Universitet frem til 1934.

Ganløse kirke er oppført sist i 1100-tallet, hvilket kampesten på korets nordside vitner om. Den fikk tilbygget et gotisk tårn på 1400–tallet, et trappehus i 1538 og et stort sideskip i årene 1632–34. Kirkens ytre preges av restaureringer fra 1800-tallet, formentlig utført under arkitekt Ferdinand Meldahl.

Utvendig på sideskipet, ses Københavns Universitets skjold med det danske og norske våpen samt Christian III i halvfigur. Kirken ble etter reformasjonen underlagt universitetet, og overgikk først til selveie den 1. juli 1934.

Inventar
--------

Korbuen har sin opprinnelige, romanske utformning. Hvelvingene er i gotisk stil, og tilført et par hundre år senere. 
Korbuekrusifikset er fra det 15. århundre i sengotisk stil. Figuren er hudfarvet med forgyldt hår og skjegg samt med hvidt lendeklede. Det er usikkert om øynene er åpne eller lukket.

Altertavlen er fra omkring 1660, men har et innsatt maleri fra 1865 av Jørgen Roed. Prekestolen er utført i billedhugger Hans Holst verksted i 1624, og viser fire friser med Jesu fødsel, korsfestelsen, oppstandelsen og dommedag. På prekestolens ryggskjold ses ennå et av universitetets skjold, denne gang med innskrifter for rektorene Thomas Fincke og Wolfgang Rhuman.

Den romanske døpefonten stammer fra kirkens første år. Dåpsfatet i kobber er fra 1857 og utført etter tegninger av Lorenz Frølich.

Referanser
----------

1. 1 2 3  *Danmarks Kirker II*, Frederiksborg Amt, bd. 4, 1975-79

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Ganløse Kirke – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |

Portal: Danmark
Skjematisk bilde av Rutherfords atommodell med en liten kjerne (rød) i sentrum av atomet med elektroner (grønne) kretsene omkring.
**Rutherfords atommodell** ble foreslått av Ernest Rutherford i 1911 basert på eksperiment som hans medarbeidere Hans Geiger og Ernest Marsden hadde utført. De viste at *α*-partikler kunne spredes til store vinkler ved kollisjoner med tunge atomer. Det fikk Rutherford til å foreslå at atomets positive ladning og storparten av dets masse er konsentrert i en liten kjerne med elektronene kretsene omkring i stor avstand. Atomkjernen måtte være så mye mindre enn selve atomet at den var som «a fly in the cathedral».

Dette bildet av atomet var veldig forskjellig fra den tidligere lanserte rosinbollemodellen til Thomson. Her skulle den positive ladning være jevnt fordelt over hele atomet, mens de lette elektronene befant seg som diskrete punkt i denne bakgrunnen. En slik fordeling av elektrisk ladning ville gi spredning konsentrert om små vinkler.

Hvis den elektriske ladningen til kjernen er *Q* = *Ze* hvor *e* er elementærladningen, viste Rutherford at spredningstverrsnittet økte med kvadratet av ladningstallet *Z*. Da hele atomet er elektrisk nøytralt, må dette også være lik med antall elektroner det inneholder. Med en viss usikkerhet kunne det bestemmes ut fra målingene. For gull som ble benyttet i eksperimentene, så verdien ut til å være rundt 100 som ikke var så langt unna dets plass i periodesystemet. Denne verdien var omtrent halvparten av dets atomvekt, men det var uklart hvordan dette ladningstallet kunne bestemmes mer nøyaktig. Det ble først mulig et par år senere ved oppdagelsen av Moseleys lov for røntgenstråling.

Niels Bohr hørte Rutherford fortelle om denne modellen da han var ved Cavendish-laboratoriet høsten 1911. Det fikk han til å flytte over til Rutherfords gruppe ved Universitetet i Manchester året etterpå. Tilbake i Danmark viste han i 1913 at ved å kvantisere elektronbanene i Rutherfords atommodell kunne han forklare spektrallinjene for hydrogenatomet. Det var begynnelsen på moderne atomfysikk.

Referanser
----------

1. ↑   E. Rutherford, *The Scattering of α and β Particles by Matter and the Structure of the Atom*, Phil. Mag. Series 6, **21**, 669-688 (1911).
2. ↑   A. Pais, *Inward Bound*, Oxford University Press, England (1986). ISBN 0-19-851971-0.

Eksterne lenker
---------------

* C. Baily, *Early Atomic Models - From Mechanical to Quantum* (1904-1913), arxiv.org-1208.5262.
**Kim Si-won** (født 19. juli 2002) er en sørkoreansk alpinist, som representerer Dearyun High School. Han trenes av Lee Chang-woo.

Idrettskarriere
---------------

### Sesongen 2018/19

Si-won deltok i sit første FIS-renn i desember 2018, da han kom på 15.-plass i slalåm i Alpensia Resort i Sør-Korea. I det sørkoreanske mesterskapet i alpint 2019 kom han på 13.-plass i storslalåm, og han kjørte ut i slalåm. Han deltok i Far East cup i alpint 2019, men fikk ingen poeng i denne kontinentalcupen denne sesongen.

### Sesongen 2019/20

Han deltok i Alpint under Vinter-OL for ungdom 2020. Hans beste plassering ble 28.-plass i storslalåm, der Philip Hoffmann fra Østerrike vant. I super-G kom han på 53.-plass, og i kombinasjonen endte han på 32.-plass. I slalåm kjørte han ut.

I februar deltok han i det sørkoreanske mesterskapet i alpint, og kom der på 13.-plass i slalåm.

Referanser
----------

1. 1 2   www.lausanne2020.sport, besøkt 12. januar 2020[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2  FIS - *Siwon Kim - Results*, besøkt 9. mars 2020.
3. ↑  FIS - *Far East Cup 2019*, besøkt 9. mars 2020.
4. ↑  Lausanne 2020 - *Alpine Skiing - Men's Giant Slalåm*[*død lenke*], besøkt 9. mars 2020.
5. ↑  Lausanne 2020 - *Siwon Kim*[*død lenke*], besøkt 9. mars 2020.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Kim Si-won – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Kim Si-won – FIS (alpint) Rediger på Wikidata

* (en) Kim Si-won – TheSports.org Rediger på Wikidata
* (en) Profil hos Vinter-OL for ungdom 2020[*død lenke*]
Fra Ulsrudfaret i Ulsrud hageby Foto: Kjetil Ree 
**Ulsrud hageby** er en hageby på Ulsrud i Oslo. Den ble bygget ut like etter andre verdenskrig, og består av 20 småhus med totalt 40 leiligheter. De fleste husene ligger i veien Ulsrudfaret, mens noen ligger i Ulsrudveien. Hagebyen ble bygget i 1948.

Ulsrud hageby var opprinnelig tiltenkt jødiske flyktninger. For å unngå et «gettopreg» ble imidlertid halvparten av leilighetene tildelt norske familier. Ulsrud hageby fikk likevel kallenavnet «jødebyen» eller «jødekolonien». Et annet kallenavn på hagebyen var «Svenskebyen», da alle husene var svenskproduserte.

Referanser
----------

1. ↑  Johansen, Øystein Dahl. «Samlet Svenskebyens historie». *Nettavisen* **(norsk)**. Besøkt 9. februar 2017.
2. ↑  Senje, Sigurd (1985). *Vi i Østensjøbyen*. Tiden Norsk Forlag. s. 156. ISBN 82-10-02764-6.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Ulsrud hageby – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Oslo Byleksikon
 |
**Park Do-hun** (født 20. mars 1964), sørkoreansk håndballspiller som deltok i de olympiske leker 1988 i Seoul og 1992 i Barcelona.

Do-hun vant en olympisk sølvmedalje i håndball under Sommer-OL 1988 i Seoul. Han var med på det sørkoreanske laget som kom på andreplass i håndballturneringen for menn bak Sovjetunionen

Det var tolv lag som deltok i turneringen. En innledende runde med to grupper med seks lag i hver. Sovjetunionen vant gruppe-A og Sør-Korea gruppe-B og de begge gruppevinnerne var kvalifisert for finalen. Den ble spilt 1. oktober 1988 og resultatet ble 32-25 til Sovjetunionen. Do-hun spilte alle seks kampene i turneringen og scoret 21 mål.

Fire år senere, under sommer-OL 1992 i Barcelona, spilte han alle seks kampene i turneringen og scoret elleve mål. Sør-Korea kom på sjetteplass.

OL-medaljer
-----------

* Sølv 1988 Sør-Koreas flagg Seoul - Sølv i håndball, menn Sør-Koreas flagg Sør-Korea

Eksterne lenker
---------------

* (en) Park Do-hun – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Park Do-hun – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

Portal: Korea

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** ISNI
 |
Stenbjørnrød miljøtunnel på E18 sett sørfra.  Foto: Peter Fiskerstrand 
Drone-video av miljøtunnel i Kolu, Estland
**Miljøtunneler** finnes på enkelte veier og er som regel bygget for at dyr uten fare skal kunne komme seg over til den andre siden av veien. Som regel går veitrafikken gjennom tunnelen, men noen steder er det veien som går over miljøtunnelen slik at dyrene kan gå gjennom den. Miljøtunneler bygges for at veien skal påvirke naturen så lite som mulig. De er vanligvis plassert langs veier med sterk trafikk.

I Norge
-------

I Norge ligger mange miljøtunneler langs Europavei 18: Stenbjørnrød miljøtunnel og Svartedal tunnel i Tønsberg, Furulund miljøtunnel og Natvall miljøtunnel i Sandefjord og Danebo miljøtunnel og Solum miljøtunnel i Larvik er slike. Andre miljøtunneler er bl.a. Lørge miljøtunnel på riksvei 19 i Horten, Hillestad miljøtunnel på fylkesvei 32 i Holmestrand, Pinnåsen viltovergang på E6 i Nordre Follo, Skeietunnelen på fylkesvei 4566 i Stavanger, Trodlaskar kulvert på fylkesvei 772 i Tysvær, Midttun miljøtunnel på fylkesvei 580 i Midttun i Bergen, Holmahaugtunnelen på riksvei 5 i Sogndal og Tangtunnelen på E6 i Stjørdal. Tangtunnelen er ikke beregnet på vilt, men er bygget for å åpne Stjørdal sentrum mot sjøen og minske støy.

Referanser
----------

1. ↑  Statens kvalitetssikringsordning og perverse insentiver: Hvordan statens kvalitetssikringsordning motvirker perverseinsentiver i offentlige investeringsprosjekter. Masteroppgave ved Pål Vatterholm, NTNU. Side 42.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** GND **·** NKC
 |
Vangsnes sett fra sjøen.
Vangsnes sett over Sognefjorden.
**Vangsnes** er ei bygd i Vik kommune i Vestland. Gården Vangsnes har trolig navnet etter Vangsen «plogskjæret», et skjær i sjøen utenfor Vangsnes. I eldre tid var det tre klyngetun på Vangsnes: Indreneset, Midtun og Ytreneset. Stølene til Vangsnes er Kallbakk, Kleivadalen, Endresete, Godstøl og Gjelet.

Fra Vangsnes er det ferjesamband til Hella og Dragsvik.

Mest kjent er stedet for den enorme statuen av hovedpersonen i *Sagaen om Fridtjov den frøkne*, som ifølge sagaen var konge av Ringerike og Sogn. Dette var en veldig populær saga på 1800-tallet både i Tyskland og England. Den 22,5 meter høye statuen ble bekostet av keiser Vilhelm II av Tyskland og avduket den 31. juli 1913. 

Ivar Aasens første oversettelse fra islandsk til nynorsk handlet nettopp om denne sagaen. Denne versjonen er vesentlig forskjellig fra Esaias Tegnérs sagafortelling, blant annet i relasjon til stedsbeskrivelse. Denne versjonen har Baldershagen på Leikanger som utgangspunkt for sagaen. Baldershagen på Husabø var stedet Ingebjørg bodde. Gården der Fridtjov den frøkne hadde sitt opphav lå rett ut over fjorden på Framnes, og det må i dag være Vangsnes.

Til 1964 hørte Vangsnes til Balestrand kommune på nordside av hovedfjorden.

Statuen av *Fridtjov den frøkne*

Referanser
----------

1. ↑  *Sogn og Fjordane*. Oslo: Gyldendal. 1980. ISBN 8205117721.

Kilder
------

* *Soga om Fridtjov den frøkne*. Det Norske Samlaget. 1976.

Eksterne lenker
---------------

* Sogn og Fjordane fylkesleksikon

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** GeoNames
 |
**Yssouf Koné** (født 19. februar 1982 i Korhogo, Elfenbenskysten) er en burkinsk-ivoriansk tidligere fotballspiller.

Karriere
--------

Koné dro til US Lecce som 16-åring, før ferden gikk videre til Raja Casablanca, og deretter Qingdao Hailifeng og Safi på lån.

Grunnen til at Koné har landskamper for Burkina Faso, og ikke Elfenbenskysten, er at hans besteforeldre er fra Burkina Faso.

Da Rosenborg var på Gran Canaria i januar 2006, prøvespilte spissen for klubben, men selv etter et flott mål mot Brøndby, og godt spill både mot Djurgården og Pohang Steelers, ble Koné veid og funnet for lett for en plass i RBKs stall. Noen dager etter at Koné hadde fått nei fra Rosenborg-ledelsen ombestemte lederne i RBK seg, og Koné ble kjøpt for cirka 4 millioner kroner. 

Oppholdet i Rosenborg ble en blandet opplevelse for Koné. I konkurranse med Steffen Iversen fikk han bare én kamp fra start i 2006-sesongen. 2007-sesongen ble preget av en skade som ødela sesongen fram til sommeren. Han kom imidlertid tilbake, og i august måned scoret han 9 mål på 8 kamper. Resten av sesongen spilte han fra start av i alle kampene. Også i Champions League markerte han seg, der han scoret 6 mål på 8 kamper.

I juli 2008 ble han solgt til rumenske CFR Cluj. Her scoret han 16 mål på 51 kamper, og ble seriemester i 2009-10-sesongen. 

I januar 2011 returnerte han til Norge, og signerte for Vålerenga. I januar 2013 kunngjorde klubben at man hadde blitt enige om å avslutte kontraktsforholdet.

Referanser
----------

1. ↑   Argentine Soccer Database, oppført som YSSOUF KONE, BDFA player ID 51322[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   FBref, FBref spiller-ID ad5dd13b[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   transfermarkt.com, Transfermarkt spiller-ID 37765, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
4. ↑  RBK.no – *Yssouf Koné drar*[*død lenke*], besøkt 1. juli 2011.
5. ↑  Avslutter kontrakten med Koné, VIF-fotball.no Arkivert 5. mars 2016 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Yssouf Koné – FIFA Rediger på Wikidata

* (en) Yssouf Koné – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) Yssouf Koné – national-football-teams.com Rediger på Wikidata

* (en) Yssouf Koné – WorldFootball.net Rediger på Wikidata

* (en) Yssouf Koné – FootballDatabase.eu Rediger på Wikidata

* (en) Yssouf Koné – Soccerway Rediger på Wikidata

* (en) Yssouf Koné – FBref Rediger på Wikidata
* Profil hos Vålerenga Fotball
Kulturmiljøet Havretunet Foto: Frode Inge Helland 
**Miljøverdi** kan betegne en enkeltbygnings betydning for omgivelsene eller den samlede verdien av et helhetlig bygningsmiljø.[]

Kulturmiljø med variasjon eller ensartethet
-------------------------------------------

Miljøverdi kan knyttes til kulturminnets plassering i landskapet. Et kulturminne som er plassert i et område med mange andre kulturminner får økt verdi. Dette styrkes ytterligere ved variasjon eller ensartethet i bygningstyper og tid.

Opplevelsen av ensartede bygningsmiljø som bryggen i Bergen, bergstaden Røros, jugendstilbyen Ålesund eller Birkelunden på Grünerløkka i Oslo kan lett ødelegges hvis sammenhengen i bygningsmiljøet brytes.

Bryggen i Bergen: De seks sjøhusene til venstre ble eksteriørmessig tilbakeført etter oppmålingstegninger. Bygningene har sin opprinnelig form og plassering, og de er med på å bevare bryggen som et helhetlig bygningsmiljø. Gjenreisningen ble tildelt Europa Nostra-prisen og Waterfront Center – Top honour award.

Eksterne lenker
---------------

* Riksantikvarens ordforklaringer

| * v
* d
* r
Kulturminneverdier |
| --- |
| 
* Anekdoteverdi
* Antikvarisk verdi
* Arkitektonisk verdi
* Autentisitet
* Bruksverdi
* Forekomstverdi
* Historisk verdi
* Identitetsverdi
* Kunstnerisk verdi
* Miljøverdi
* Pedagogisk verdi
* Symbolverdi

 |
**Vangsmjøse** (også skrevet **Vangsmjøsi** og **Vangsmjøsa**) er en innsjø i Vang kommune i Innlandet fylke.

Sagn
----

Det går flere sagn om Vangsmjøse. I en av dem sies det *Ser du mi lengd, so ser du mi djup*.

I en annen fortelles det om en som ville se hvor dyp den var og bandt sammen alle reip han fikk tak i fra andre i bygda. Som søkke hengte han på ei tinnkanne og et fenalår. Når han omsider nådde bunnen og heiste tauet opp igjen så fant han at tinnkanna var smeltet og fenalåret kokt. Da var tauet så langt at det gikk fra dørklinka på Leine og tvers over fjorden og tre ganger rundt kirken. Dette er en avstand på rundt 4 500 meter.

I en tredje versjon fortelles det at når de loddet dybda og fikk reipet opp igjen så luktet det svovel av det. Dette er det eneste av sagnene som kanskje har noe for seg da råtnende planterester medfører at vann på stort dyp vil få et høyt innhold av svoveldioksid og hydrogensulfid.

Se også
-------

* Liste over innsjøer i Oppland

Referanser
----------

1. 1 2 3  «NVE Atlas». *Vannkraft – Utbygd vannkraft – Magasin.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 12. februar 2015
2. 1 2 3  «NVE Atlas». *Vassdrag – Innsjødatabase – Dybdekart.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 26. april 2014
3. ↑  «Vangsmjøse». *Faktaark*. Kartverket. Besøkt 6. november 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Vangsmjøsa – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

Vangsmjøse

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GeoNames **·** GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Oluf Langhelle** (født 1964) er en norsk statsviter og professor ved Universitetet i Stavanger. Han forsker på bærekraftig utvikling, miljøpolitikk, klimapolitikk, handelspolitikk, bedrifters samfunnsansvar og Verdens handelsorganisasjon.

Han ble cand.polit. i statsvitenskap ved Universitetet i Oslo i 1993 og var vitenskapelig assistent 1993–1995 og forsker 1996–1999 ved Alternativ Framtid/Program for forskning og utredning for et bærekraftig samfunn ved Universitetet i Oslo. Han ble dr.polit. i statsvitenskap ved Universitetet i Oslo i 2000, med William M. Lafferty som veileder. Deretter var han forsker ved Rogalandsforskning fra 2000 til 2006. Han ble professor i statsvitenskap ved Universitetet i Stavanger i 2006.

Han er styremedlem i Norsk Oljemuseum.

Referanser
----------

1. ↑  Oluf Langhelle Arkivert 28. mars 2017 hos Wayback Machine. UiS
2. ↑  Månedens statsviter: Oluf Langhelle Arkivert 28. mars 2017 hos Wayback Machine. statsvitenskap.no

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** CRIStin
 |
Denne artikkelen omhandler personen.  For forretningen han stifta, se Oluf Lorentzen (selskap).
**Oluf Emanuel Lorentzen** (født 21. mars 1858 i Kristiania, død 18. april 1921) var en norsk forretningsmann, kjent fra forretninga Oluf Lorentzen.

Han var handelbetjent hos Christian Semb Magnus' vin- og kolonialforretning fra 1874, og overtok forretninga i 1899. Forretninga spesialiserte seg på «finere» matvarer importert fra store deler av verden. Ei rekke delikatessevarer var butikken i begynnelsen nokså aleine i Norge om å presentere. Det sies også at det var hos Lorentzen bananen blei presentert på det norske marked, og det var her Coca-Cola først var i salg.

Sønnene Einar (1887–1939) og Harald Lorentzen (1894–1984) overtok forretninga ved farens død i 1921.

Referanser
----------

1. ↑   Aftenposten, utgitt 18. april 1921[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «♱ Kjøbmand Oluf Lorentzen». *Aftenposten*, 19. april 1921.
3. ↑  «Beundret gigant i over 100 år», *Aftenposten Aften* 21. juni 1999.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister
 |
***A Celebrated Case*** er en amerikansk stumfilm fra 1914, regissert av George Melford.

Handling
--------

Madeline er foster-søsteren til hertuginnen d'Aubeterre, gifter seg med den franske soldaten Jean Renaud. De får en datter som heter Adrienne. Fem år senere, på en slagmark, blir Renaud betrodd av grev de Moray noen juveler og papirer som beviser at Adrienne er hans rettmessige arving. Etter Morays død gir Renaud alt dette til Madeline, før han deretter vender tilbake til slaget.

Men Lazarre, som hadde fulgt etter Renaud, besøker deretter Madeline og krever at hun gir ham alle verdisakene. Men når sier nei til Lazarres forespørsel, stikker han henne ned. Men Renaud blir mistenkt for dette dødsfallet, og blir dømt til fengsel på livstid - hvoretter hertuginnen adopterer Adrienne. Men flere år senere møter Adrienne endelig den biologiske faren sin igjen, og til slutt blir den virkelige morderen avslørt - og blir Renaud endelig benådet.

Skuespillere
------------

* Alice Joyce som Madeline Renaud
* Guy Coombs som Jean Renaud
* Marguerite Courtot som Adrienne
* James B. Ross
* Harry F. Millarde som Lazare

Referanser
----------

1. ↑  A CELEBRATED CASE

Eksterne lenker
---------------

* (en) *A Celebrated Case* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *A Celebrated Case* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) *A Celebrated Case* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *A Celebrated Case* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *A Celebrated Case* på Silent Era Rediger på Wikidata
**Columbia College Chicago** er USAs største kunst- og kommunikasjonsfaglige universitet, og ligger på *The Loop* i downtown Chicago, Illinois. Det er et klassisk *liberal arts*universitet med fulle 4-årsprogrammer opp til mastergrad. De mest populære studiene er film og video, foto, grafisk design og journalistikk.

*CCC* ble grunnlagt i 1890 som en lærerskole for kvinner, men på 1950-tallet ble fjernsynsstudier innledningen til en utvikling hvor mediefag ble skolens dominerende disiplin. På 1900-tallet kjøpe lærestedet en rekke, mer eller mindre spredte leiegårder som utgjør campus. De fleste var tegnet av arkitekten Christian A. Eckstorm.

De ulike avdelingene er:

* Alexandroff Campus Center (600 S. Michigan Avenue)
* Congress Campus (33 East Street)
* Wabash Campus Building (623 S. Wabash Avenue)
* South Michigan Campus (624 S. Michigan Avenue)
* 1104 Wabash Campus (1104 S. Wabash Avenue)
* Music Department (1014-16 S. Michigan Avenue)
* Getz Theater (72 E. 11th Street)
* Dance Center (1306 S. Michigan Avenue)

Det er (2006) i alt 11 500 studenter ved *CCC*, og skolepengene var dette året US$ 16 788. Alumni-medlemmene utgjør 70 000 tidligere studenter (2007).

Dr. Warrick L. Carter har vært rektor siden 2000.

Referanser
----------

1. ↑   www.crl.edu[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Columbia College Chicago – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Bibliotek
* Historie
* Fakta

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** NKC
 |