recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Fredrik Arvid Bloom** (født 1872, død 1927) var en svensk-amerikansk sangforfatter knyttet til Frelsesarmeen, hvor han hadde tjent som korpsleder flere steder, både i Sverige og i USA. 

Han sluttet som frelsesoffiser og forsøkte seg som forretningsmann. Det var ikke så vellykket, og han fikk blant annet en fengselsdom på seg. I 1917 var han svært nedbrutt, men takket ja til en invitasjon fra et vennepar i Frelsesarmeen til å feire jul sammen med dem. Her fant han tilbake til troen, og skrev denne julehelgen sin mest kjente sang: «Som en herlig guddomskilde...». Selv kalte han den for «För blodets skuld», men den er mest kjent som «Han skal åpne perleporten».

Senere vendte han tilbake til Sverige, der han en periode var pastor i det svenske misjonsforbundet.

Han er også kjent for «Gullgraversangen», (*En gang i fjerne vest*). Denne ble kjent, ikke minst gjennom at sangevangelisten Lapp-Lisa hadde den på sitt repertoar.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5   Sveriges dödbok 1830-2020, oppført som Bloom, Fredrik Arvid, besøkt 3. mai 2022[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Artikkel i Dagen

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** ISNI **·** LIBRIS **·** MusicBrainz
 |
**Cable Street** er ei gate i bydelen Tower Hamlets i London. Den strekker seg fra Dock Street like øst for Tower of London østover parallelt med Docklands Light Railway til Limehouse. Gata ble anlagt på 1700-tallet og oppkalt etter skipskablene som ble produsert i området. Gatas lengde var opprinnelig en kabellengde.

Minneplakett over «Slaget på Cable Street»
På 1800-tallet ble gata kolonisert av skandinaviske og irske immigranter i den østre enden og jøder i den vestre. Da British Union of Fascists under ledelse av Oswald Mosley forsøkte å arrangere en marsj gjennom Cable Street den 4. oktober 1936 ble de møtt av motdemonstrasjoner fra lokalbefolkninga, og det oppsto voldeligheter. 100-250.000 antifascistiske motdemonstranter deltok i det såkalte «Slaget på Cable Street» som i dag er markert med en minneplakett.

Fram til midten av forrige århundre var Cable Street berykta for sine billige herberger, bordeller og skjenkesteder. På 1800-tallet fant en også en rekke opiumsbuler, drevet av kinesiske immigranter, på Cable Street.

Referanser
----------

1. ↑  Fryer, Daniel Lees (4. oktober 2016). «Slaget ved Cable Street – en seier for antifascismen». *Radikal Portal*. Besøkt 4. januar 2017.
| Medaljeoversikt |
| --- |
| VM i turn |
| Gull | VM 1950 i Basel |  Tropp, håndapparater |
| Olympiske leker |
| Gull | OL 1952 i Helsingfors |  Tropp, håndapparater |
| Sølv | OL 1956 i Melbourne |  Tropp, håndapparater |

**Karin Lindberg** (født 6. oktober 1929 i Kalix) var en svensk turner. Hun representerte turnforeningene *Gymnastik- och Idrottsklubben Stockholmsflickorna/Arbetarnas Gymnastikförening* og *Örebro/Stockholms Studenternas Idrottsförening*.

Hun deltok i OL i 1948, 1952 og 1956, første gang kun 18 år gammel og lagets yngste. Sverige kom på 4.-plass av de 11 lagene som stilte ved lagkonkurransen i 1948. To år senere, i 1950, vant Sverige gull i troppskonkurransen med håndapparater, med Lindberg på laget. Ved det påfølgende OL forsvarte Sverige VM-gullet sitt fra 1950, og vant gull i troppskonkurransen; de hadde et program der de brukte baller. Sovjetunionen på andreplass brukte ringer, på samme måte som i moderne rytmisk gymnastikk. I lagkonkurransen sammenlagt kom Sverige på 4.-plass. Individuelt kom hun på 17.-plass.

I sitt siste OL, i 1956, fikk Sverige sølv i troppskonkurransen. Igjen brukte de baller.

Referanser
----------

1. 1 2   Svensk kvinnebiografisk leksikon ID KarinLindberg, oppført som Karin Elisabet Lindberg 1929-10-06 — 2020-12-02 Idrottare, gymnast, lärare, besøkt 12. februar 2021[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Utøver-ID hos Sveriges olympiske komité k/karin-linden, sok.se, besøkt 19. desember 2020[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Karin Lindberg – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Karin Lindberg – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Karin Lindberg – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Karin Lindberg – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (sv) Karin Lindberg – Sveriges olympiske komité Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Svenskt kvinnobiografiskt lexikon
 |
**«Elfridas forlis»** er en norsk vise basert på Trondheimsbåten «Elfrida» som 9. desember 1959 gikk ned, etter å ha fått slagside til babord, etter et voldsomt uvær i Nordsjøen. «Elfrida» befant seg i posisjon hundre nautiske mil ut i Nordsjøen, vest for Lista. Helt nøyaktig var skipets posisjon 58°08′N 03°03′V.

Kaptein N. Breivik på «Elfrida», sendte ut denne meldingen kl 02.06, natten til den 9. desember gjennom skipets radio: «Vi går ned. Takk for all hjelp. Vi har satt ut våre styrbords livbåter og vil forsøke å forlate skipet». De 20 som var ombord på Elfrida, ble alle igjen ute på havet.

Under en minnegudstjeneste i København få dager senere, i den Norske Sjømannskirken, sa sjømannsprest Eirik Gulvåg at det første skipet som passerte der «Elfrida» gikk ned, skulle ha en stor krans med hvite blomster, sammenbundet av silkebånd med de norske farger, å legge på sjøen der «Elfrida» sank.

Opphavsmann til denne visa er Einar Asp fra Vadanesset i Nord-Trøndelag

Baker, småbruker og organist Klaus Vada satte melodi til denne teksten. Han og Einar var naboer

Referanser
----------

1. ↑  *Nordlands Avis 1959.12.18*. 1959-12-18. s. 1 og 4.

Kilder
------

* Per Johan Skjærstad: «Gode gamle viser frem fra glemselen», Gyldendal 1982.
Inngangen til Shanidar-hulen nord i Irak
**Shanidar** er et arkeologisk funnsted og tidligere neandertalsk bosetting i en hule (**Shanidarhulen**) i Zagrosfjellene i dagens aller nordøstligste Irak. Shanidar hadde bosetting av neandertalere trolig fra omkring 50 000 f.Kr. men forble bosatt i ulike perioder til og med Homo sapiens i øvre paleolitikum, omkring 12 000 f.Kr.

Det er funnet rester ett begravelser av neandertalere fra antakelig 45 000 f.Kr, men også rester etter gravritualer og redskapsbruk hos moderne mennesker 30 000 år senere. Det store antallet graver over lang tid har stimulert teorier om at hulen også kan ha tjent som et slags gravsted i tillegg til hyppig boplass.

Sammen med Kebarahulen i Israel er Shanidar et viktig funnsted for neandertalsk jakt- og redskapskultur i Midtøsten, og strekker seg framover mot før-jordbruksutviklingen i den fruktbare halvmåne.

Litteratur
----------

* Pettitt, Paul: «The rise of modern humans», i Chris Scarre (red.): *The Human Past*, Hudson & Thames, 2005, side 149-155. ISBN 0-500-28531-4.

Portaler: Arkeologi | Historie

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GeoNames
 |
Det første stålverket, i Bethlehem i Pennsylvania. Malt i 1881.
En Bethlehem Steel-aksje, 1936
**Bethlehem Steel Corporation** i Bethlehem i Pennsylvania, var en av USAs største stålprodusenter med aner fra 1857. Navnet Bethlehem Steel Corporation ble tatt i bruk i 1904.

Foruten i Bethlehem hadde man større produksjonsenheter i blant annet Burns Harbor i Indiana, og Sparrows Point i Maryland.

Virksomheten var kondentrert om kjerneprodukter som valset stål og jernbaneskinner. Allerede på 1800-tallet hadde man dimidlertid også produsert kanoner, og under de to verdenskrigene stod Bethlehem Steel for store deler av de panserplater og de kanoner av grovere kaliber som ble tilvirket for den amerikanske flåte.

Under andre verdenskrig hadde Bethlehem Steel opp til 300.000 ansatte, og i miden av 1950-tallet fortsayy drøye 150.000. Den amerikanske stålindustriens krise på 1980-tallet overlevde selskapet med nød og neppe. I 2001 ble imidlertid selskapet slått konkurs, hvoretter stålproduksjonen ble overtatt av International Steel Group.

Litteratur
----------

* Arundel Cotter: *The story of Bethlehem steel*. Publisher: The Moody magazine and book company New York, 1916

Referanser
----------


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Encyclopedia of Australian Science **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC
 |
Ganden Sumstseling-klosteret i Shangri-La
**Shangri-La** er et oppdiktet, utopisk sted som forekommer i den engelske forfatteren James Hiltons *Tapte horisonter* (*Lost Horizon*) fra 1933, en roman som er blitt filmatisert to ganger. Stedet kan best beskrives som et jordisk himmelrike i en dyp fjelldal i Kunlunfjellene i Tibet der menneskene er lykkelige og nesten ikke eldes. 

Myten om Shangri-La har vært til inspirasjon for mange andre paradisliknende steder.

Historien om det mytiske Shangri-La baseres på Shambhala, en by i buddhistisk mytologi.

Et «ekte» Shangri-la
--------------------

Siden 2001 har det også funnes et «ekte» Shangri-la. Da byttet nemlig det autonome tibetanske fylket (*xian*) Diqing i provinsen Yunnan offisielt navn til Shangri-la (香格里拉, pinyin: Xianggelila). Hovedstaden i fylket, Zhongdian, hadde da lenge vært et populært turistmål, og fylket vant navneretten i kappestrid med minst et annet fylke i samme provins.

Se også
-------

* El Dorado
* Slaraffenland
* Paradis
* Utopia

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** GND
 |
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for De forente arabiske emiraters flagg De forente arabiske emirater |
| Vektløfting |
|  Paralympiske leker |
| Gull | Rio de Janeiro 2016 | -88 kg |
| Sølv | Beijing 2008 | -90 kg |
| Gull | Athen 2004 | -82,5 kg |
| Para-VM i vektløfting |
| Sølv | Busan 2006 | -90 kg |
| Bronse | Kuala Lumpmur 2002 | -82,5 kg |
| Asian Para Games |
| Gull | Incheon 2014 | -97 kg |

**Mohammed Khamiss Khalaf** (født 23. februar 1969) er en emiratarabisk handikappet vektløfter. Hans fremste internasjonale meritt er gull ved Paralympiske leker 2004 og 2016. 

Khalaf har lammelse i begge beina på grunn av polio som liten. Han begynte å konkurrere internasjonalt i 1998, og i 2004 vant han De forente arabiske emiraters første paralympiske gullmedalje noen sinne, da han vant 82,5-kilosklassen.

Idrettskarriere
---------------

Khalaf deltok ved Para-VM i vektløfting 1998, der han kom på 10.-plass i 82,5-kilosklassen med 175 kg. Han deltok ved Paralympiske sommerleker 2000, der han kom på 4.-plass med 205 kg. Egyptiske Hustafa Hamed vant her bronsen, med 217,5 kg.

Han fikk bronse ved Para-VM i vektløfting 2002, med 210 kg, og vant 82,5-kilosklassen ved Paralympiske sommerleker 2004. Ved Para-VM i vektløfting 2006 kom han på 2.-plass i 90-kilosklassen, med 225 kg. 

Han deltok i sitt tredje Paralympics ved Paralympiske sommerleker 2008, der han fikk sølv i 90-kilosklassen, bak kinesiske Cai Huichao. Polske Ryszard Rogala tok her bronsemedaljen. Ved Paralympiske sommerleker 2012 i London var Khalaf flaggbærer ved åpningsseremonien, men han brøt konkurransen etter ett forsøk på 215 kg. 

I 2014 vant han 97-kilosklassen ved Asian Para Games, og han kom på 5.-plass ved Para-VM i vektløfting 2014. 

Ved Paralympiske sommerleker 2016 vant han 88-kilosklassen med et løft på 220 kg. Evânio da Silva kom her på 2.-plass, og Sodnompiljee Enkhbayar på 3.-plass.

Referanser
----------

1. ↑  IPC - *Powerlifting at the Sydney 2000 Paralympic Games - Men's -82.5 kg* Arkivert 14. oktober 2016 hos Wayback Machine. besøkt 29. september 2016.

Eksterne lenker
---------------

* Profil hos IPC
* Rio 2016 - Mohammed Khalaf
* London 2012 - Mohammed Khamis Khalaf
**Fernando Gaviria Rendon** (født 19. august 1994) er en colombiansk syklist som konkurrerer i banesykling og landevei. 

Under VM i banesykling 2015 tok han gull i omnium. Han gjentok bedriften i 2016.

I sin første Grand Tour, Giro d'Italia 2017, vant han fire etapper og poengkonkurransen.

Seire
-----

### Landevei

2015
1. og 3. etappe, Tour de San Luis
2. etappe, Czech Cycling Tour
4. etappe, Tour of Britain
2016
2. etappe, Tour de San Luis
3. etappe, Tour International La Provence
3. etappe, Tirreno–Adriatico
2. og 4. etappe, Polen rundt
GP Impanis-Van Petegem
Paris–Tours
2017
1. og 4. etappe, Vuelta a San Juan
1. etappe, Volta ao Algarve
6. etappe, Tirreno–Adriatico
Giro d'Italia
3. etappe
5. etappe
12. etappe
13. etappe
poengtrøye Poengkonkurransen
4. etappe, Tour of Britain
1. 2. 3. og 6. etappe, Tour of Guangxi
2018
1. etappe, Vuelta a San Juan
1. 2. og 3 etappe, Colombia Oro y Paz
1. 5. og 7. etappe, Tour of California
1. og 4. etappe, Tour de France
2019
1. og 4. etappe, Vuelta a San Juan
2. etappe, UAE Tour
3. etappe, Giro d'Italia
1. og 5. etappe, Tour of Guangxi
2020
2. 4. og 7. etappe, Vuelta a San Juan
2 etappe, Vuelta a Burgos
2. etappe, Tour du Limousin
Giro della Toscana
2021
3. etappe, Polen rundt
2022
1. og 6. etappe, Tour of Oman
2023
4. etappe, Vuelta a San Juan
5. etappe, Romandie rundt

### Banesykling

2012
 Omnium - juniorverdensmester
 Madison - juniorverdensmester
2013
 Omnium - panamerikansk mester
2014
 Omnium, Sentralamerikanske og karibiske leker
 Omnium, South American Games
Omnium (verdenscup i London)
2015
Panamerikanske leker
 Omnium
 Lagforfølgelse
 Omnium, VM i banesykling
2016
 Omnium, VM i banesykling

Referanser
----------

1. ↑   snl.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Tissot Timing». Tissot Timing. Besøkt 22. september 2015.
3. ↑  «Track World Championships: Gaviria defends omnium title after "epic battle"». CyclingNews. 6. mars 2016.
4. ↑  «Gaviria and Jungels headline Quick-Step Floors' Giro d'Italia success». CyclingNews. 29. mai 2017.

Eksterne lenker
---------------

* (de) Fernando Gaviria – Munzinger Sportsarchiv Rediger på Wikidata

* (en) Fernando Gaviria – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Fernando Gaviria – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Fernando Gaviria – UCI Rediger på Wikidata

* (en) Fernando Gaviria – ProCyclingStats Rediger på Wikidata

* (en) Fernando Gaviria – Cycling Archives Rediger på Wikidata

* (en) Fernando Gaviria – Cycling Quotient Rediger på Wikidata

* (en) Fernando Gaviria – CycleBase Rediger på Wikidata


| * v
* d
* r
Movistar Team (2023) |
| --- |
| 
* Aranburu
* Arcas
* Barta
* Erviti
* García
* Gaviria
* González
* Guerreiro
* Hollmann
* Izagirre
* Jacobs
* Jorgenson
* Kanter
* Lazkano
* E. Mas
* L. Mas
* Mühlberger
* Norsgaard
* Oliveira
* Pedrero
* Rangel Costa
* Rodriguez
* Rojas
* Romeo
* Rubio
* Samitier
* Serrano
* Sosa
* Torres
* Verona

 |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Munzinger (sport)
 |
**Betinget dom** eller **Fullbyrdingsutsettelse** er en straffedom hvor retten på visse vilkår enten utsetter idømmelsen av straff, eller utsetter fullbyrdelsen av den idømte straff. Den idømte straff faller da bort etter en nærmere fastsatt tid, prøvetid, som normalt er på to år. Hvis saksøkte ikke bryter loven i løpet av denne perioden, og oppfyller de spesielle forhold i prøvetiden, kan dommen oppheves, eller endre fastsatte vilkår og sette nye vilkår.

Storbritannia
-------------

I Storbritannia er betegnelsen **suspended sentence** som er en juridisk terminologi når soning av dommen kan forsinkes eller utsettes etter at den anklagede har blitt funnet skyldig, for å la den tiltalte til å utføre en periode på prøve. Hvis saksøkte ikke bryter loven i løpet av denne perioden, kan dommen oppheves.

Russland
--------

I Russland heter det **Vilkårlig frist** (russisk: условный срок), og er vanlig. Dens anvendelse er fastsatt av en Artikkel 73 i den russiske straffeloven.

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑
3. ↑  «УК РФ Статья 73. Условное осуждение». consultant.ru.
4. ↑  «Criminal Code, Article 73. Conditional Sentence» (PDF).

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** NDL **·** NKC
 |
| Slaget ved St. Kitts |
| --- |
| Konflikt: den amerikanske uavhengighetskrigen |
|  |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Dato | 25. og 26. januar 1782 |
| Sted | Utenfor St. Kitts, Karibia17°9'N 62°35'V |
| Resultat | Britisk taktisk seierFransk strategisk seier |

 |
| Stridende parter |
| Frankrikes flagg Frankrike | Storbritannias flagg Storbritannia |
| Kommandanter og ledere |
| Frankrikes flagg François-Joseph Paul | Storbritannias flagg Samuel Hood |
| Styrker |
| 26 linjeskip | 22 linjeskip |

| Den amerikanske uavhengighetskrigen |
| --- |
| Boston – Canada – New York og New Jersey – Saratoga – Philadelphia – Vestfronten – Sullivan-ekspedisjonen – Sørfronten – Marine |

| Karibia |
| --- |
| Nassau – St Lucia – Grenada – Martinique – Fort Royal – St. Kitts – Saintes |

**Slaget ved St. Kitts**, også kjent som **slaget ved Frigate Bay**, fant sted den 25. og 26. januar 1782 under den amerikanske uavhengighetskrigen mellom en britisk flåte under kontreadmiral Samuel Hood og en større fransk flåte under François-Joseph Paul.

Da Hood returnerte til Karibia sent i 1781 etter slaget ved Chesapeake, hadde han en stund kommandoen alene siden George Rodney var i England. Den franske admiralen Paul angrep de britiske øyene St. Kitts og Nevis med en styrke som var fullstendig tallmessig overlegen skvadronen under Hoods kommando. Forsøket Hood gjorde i januar 1782 på å redde dem fra å bli tatt, med 22 skip mot 29 skip, var ikke vellykket, men med en rekke modige bevegelser vendte han franskmennene ut fra deres ankringssted i Basse Terre på St. Kitts, og slo så angrepene til fienden tilbake. Dette var den mest briljante handlingen til en britisk admiral under krigen. Til tross for dette var Hood ikke i stand til å redde øya.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN
 |
**Vesterbotn**, på nordsamisk **Leavdnjavuotna** og på kvensk **Lemmivuono** (finsk: *Lemmivuono*), er en fjordarm i enden av Porsangerfjorden i Porsanger kommune i Finnmark. Den går langs hele vestsiden av Oldereidneset. Fjorden har innløp mellom Stabbursnes i nordvest og Reassetnjárga i sørøst og strekker seg tolv kilometer sørover til Lakselv i enden av fjorden.

Fjorden er spesielt grunn, særlig langs sidene og i den ytre halvdelen der den bare er opp mot åtte meter på det dypeste. Banak flyplass ligger sør i fjorden, og like nord for denne er fjorden opp mot 27 meter dyp, som er det dypeste punktet i fjorden. Rullebanen på flyplassen strekker seg nesten en kilometer utover i fjorden. Her gjør fjorden en liten sving østover og så sørover igjen på østsida av Banak. Denne delen av fjorden blir kalt Brennelvfjorden. 

E6 går langs vestsiden av fjorden, mens Fv181 går langs østsida av Brennelvfjorden. Innerst i Brennelvfjorden ligger Brennelv og Lakselv. Lakselva munner ut i fjorden vest for flyplassen.

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑
3. ↑  Vesterbotn på Norgeskart.no fra Statens kartverk

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Mohammed Loukal** er en algerisk økonom, som var sentralbanksjef for Algeries bank fra 2016 til 2019. 

Han ble utnevnt til sentralbanksjef 31. mai 2016. Tidligere sentralbanksjef Mohammed Laksaci ble sparket fra stillingen som sentralbanksjef 31. mai 2016, fordi regjeringen ikke var fornøyd med håndteringen av fallenede oljepriser i 2014–2015. Mohamed Loukal overtok da som sentralbanksjef.

Da president Abdelaziz Bouteflika i mars 2019 erklærte at han ikke kom til å stille til gjenvalg som president, etablerte han et forretningsministerium, der Loukal ble utnevnt til finansminister. Loukal måtte dermed slutte i stillingen som sentralbanksjef, og. I april 2019 ble Ammar Haiwani innsatt som fungerende sentralbanksjef. Den 29. desember 2022 ble Mohamed Loukal dømt av Sidi M'hamed-domstolen til syv års fengsel, en bot på én million dinarer og beslagleggelse av eiendommen hans.

Referanser
----------

1. ↑  Association of African Central Banks – *Algeria: Mohamed Loukal, new Governor of the Banque d’Algérie*, besøkt 11. april 2017.
2. ↑  Reuters - *Algerian president fires central bank governor following oil price drop*, besøkt 11. april 2017.
3. ↑  Jeune Afrique - *Finance : Mohamed Laksaci débarqué de la Banque d’Algérie*, besøkt 11. april 2017.
4. ↑  CNBC.com - *WORLD NEWS Algeria’s embattled president Bouteflika appoints caretaker government*, besøkt 17. februar 2021.
5. ↑  The Star - *Algeria interim president appoints acting central bank governor - Ennahar tv*, besøkt 17. februar 2021.
6. ↑  «Mohamed Loukal condamné à 7 ans de prison ferme». *aps.dz*. Algérie Presse Service. 29. desember 2022. Besøkt 6. januar 2023.
**Holger Olsen Enge** (født 16. februar 1794 i Jamtlia, Rana, død 2. april 1876 i Enget i Dunderlandsdalen, var en norsk gårdbruker og ordfører. 

Enge var medlem av herredstyret i Mo mellom 1838 og 1958, og var ordfører i Mo herred 1844–1847.

Holger er av fetteren Ole Tobias Olsen omtalt som en "driftig fisker og gaardbruker" i boka "Norske folkeeventyr og sagn". Holger er i denne boka oppgitt som kilde for mange av historiene.

> Holger Olsen Enget hadde flere gånger set de underjordiske. Første gang han saa en underjordisk, gik han sammen med sin bror Nils over Lihauan paa den gamle veien. De ledet nogen smaa-kreaturer og var just kommet over en Liten dal ved det saakaldte Trollberg, da en mand dukket op av jorden og kommer imot dem. Han vai' av vanlig legemshhøide og vakker av vekst og ydre. Hans klær var blaa av farve, og han gik tæt forbi brødrene, uten at de talte med ham, og da han var kommet nogen skridt forbi dem, blev han borte, like pludselig som han kom til syne Trollbergel hadde ellers faat sit navn efter skrømt og underjordiske.
> 
> 
> En tid før Holger saa den her nævnte underjordiske,hadde hans stedfar og andre, som var sammen med ham, hørt latter inde i Trollberget. De stanset og lyttet, idet de undredes paa hvad denne latter kunde bety. Foruten latteren hørte de ogsaa staak og høirøstet tale inde i berget. »Bedst at komme sig fort og vel herfra«, sa Hans Eriksen Renforsheien, og hele følget blev fælen og tok flugten i største hast.
> 
> 
> En anden gang hadde Holger og hans yngste søn lagt sig for at hvile ute paa øen Aasvær. Gutten sovnet straks, og Holger begyndte ogsaa at blunde, da han pludselig fik se en kvinde og flere mænd komme henimot ham. Han saa med ett, at det var underjordiske, og iagttok dem derfor meget nøie. Da kvinden kom i nærheden av ham, gjorde hun tegn til at ville lægge sig hos ham; men en av hendes ledsagere sa, at hos denne mand maatte hun ikke lægge sig, fordi han var gift. Kvinden var saa smeldvakker, at Holger aldrig i sit liv hadde set noget saa vakkert. Baade hun og følget hendes var blaaklædd. Holger, som betragtet dem længe, kunde intet andet usedvanlig opdage hos kvinden end hendes store skjønhet. Da hun hadde gaat nogen skridt, kom hun bort, og Holger saa hende aldrig mere.
> 
> 
> Ole Tobias Olsen: «Norske folkeeventyr og sagn»
> 
>

Referanser
----------

1. ↑  Coldevin, Axel (1900-1992) (1965). *Mo prestegjeld etter 1850*. [Mo i Rana]: Mo sparebank.
**Vestern** eller **Vesteren** (gnr. 95) er en tidligere storgård som ligger på *Vesterntoppen* i Haugsbygd i Ringerike kommune, langs fylkesvei 163 (Klekkenveien) like vest (og nedenfor) for den urgamle gården Sætrang. Like ved Vestern ligger også Klette, eller Ødegaarden som den gjerne kalles nå.

Vestern, som var en såkalt *vin*gård, er trolig ryddet i de første århundrene etter år 0. Den er siden delt. Navnet stammer fra den norrøne beskrivelsen *vestrvin*, som med all sannsynlighet er utskilt fra urgården Sætrang. Opprinnelig har gården eid grunnen øst for stedet der Randselva møter Begnaelva og danner Storelva, like etter Hønefossen i Hønefoss. Dette inkluderer det området vi i dag kjenner som Vesterntangen, en naturlig tange som er dannet som følge av at Randselva danner meandere nær utløpet.

Vesternbakken
-------------

Fra Vesterntangen reiser landskapet seg bratt i øst mot Vesterntoppen, der spesielt nordre del er utbygd av eneboliger. Stigningen mot toppen langs fylkesvei 163 er kjent som **Vesternbakken** og er en delstrekning på fylkesvei 163. Vesternbakken begynner der Ole Torkildsens vei slutter, i svingen ved innkjøringen til Odliveien. Området på begge sider av stigningen er også for det meste utnyttet til boligformål.

Se også
-------

* Liste over gårder i Ringerike
* Sætrang
* Vesterntangen
* Haugsbygd
**Alarik II**, spansk: *Alarico*, latin: *Alaricus* (død 507) etterfulgte sin far Eurik i 485 som vestgoternes konge. Hans rike inkluderte ikke bare hele Hispania (med unntak av områdets nordvestlige del), men også Aquitania og den største delen av det fremdeles udelte Gallia Narbonensis.

Gullmynt med Alarik IIs portrett
Religiøst var Alarik arianer som alle de tidlige vestgotiske adelsmennene, men han avstod fra sin far Euriks forfølgelse av katolikker, og ga dem i 506 lov til å holde råd i Agde. Han hadde et anstrengt forhold til de katolske biskopene i Arles, noe som toppet seg i tiden da den frankiske Caesarius av Arles var biskop, fra 503. Caesarius var mistenkt for å stå i ledtog med burgunderne for å overlevere bispedømmet til Burgund, hvis konge hadde giftet seg med søsteren til Klodvig. Alarik sendte derfor Caesarius i eksil i et år i Bordeaux i Aquitaine før han lot ham returnere uskadd da krisen var forbi.

Han viste lignende visdom og frisinnethet i politiske saker ved å utnevne en kommisjon for å forberede et utdrag av de romerske lovene og imperielle vedtakene som skulle danne den autoritative loven for hans romerske undersåtter. Dette er vanligvis kjent som *Breviarium Alaricianum* eller Lex Romana Visigothorum.

Alarik var fredelig anlagt og holdt seg strengt til avtalen som hans far inngikk med frankerne, men deres kong Klodvig I ønsket å skaffe seg den gotiske provinsen i Gallia og fant en unnskyldning for krig i at Alarik var arianer. Teoderik, østgoternes konge og Alariks svigerfar, forsøkte forgjeves å mekle. De to arméene møttes i 507 i slaget ved Vouillé, nær Poitiers, hvor goterne ble beseiret og deres konge, som forsøkte å flykte, ble overrumplet og drept, blir det sagt, av Klodvig selv.

Hans legitime sønn Amalarik var fremdeles et barn, derfor ble han etterfulgt av sin uekte sønn Gesalek.

Referanser
----------

1. ↑   ЭСБЕ / Аларих II[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   1911 Encyclopædia Britannica/Amalaric[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   ЭЛ / Амаларих[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Edward Gibbon, *History of the Decline and Fall of the Roman Empire* kapittel 38


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Eurik** | **Vestgoternes konge**(485–507) | Etterfølger:**Gesalek** |

| * v
* d
* r
Vestgotiske konger |
| --- |
| 
* Fritigern
* Atanarik
* Alarik I
* Ataulf
* Sigerik
* Wallia
* Teoderik I
* Torismund
* Teoderik II
* Eurik
* Alarik II
* Gesalek
* Amalarik
* Teudis
* Teudigisel
* Agila
* Atanagild
* Liuva I
* Liuvigild
* Reccared I
* Liuva II
* Witterik
* Gundemar
* Sisebut
* Reccared II
* Suintila
* Sisenand
* Chintila
* Tulga
* Chindasuinth
* Recceswinth
* Wamba
* Erwig
* Ergica
* Witiza
* Roderik

 |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Deutsche Biographie **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** NKC **·** BNE
 |
**Tadsjikistans flagg**. Størrelsesforhold 1:2
**Tadsjikistans flagg** er delt i rødt over hvitt over grønt. Den midtre, hvite stripen er en og en halv gang så bred som de to øvrige og bærer et emblem bestående av en krone og en bue av sju stjerner i gult. Flagget er i forholdet 1:2.

Den grønne stripen står for landets daler, mens den hvite fargen representerer landets hovedkilde til rikdom, nemlig bomull. Samtidig står fargen for snø og is i landets vidstrakte fjellområder. Rødt viser til landets samling og til ønsket om forbrødring med verdens øvrige nasjoner. Fargene rødt, hvitt og grønt var også å finne i flagget Tadsjikistan førte i tiden som sovjetrepublikk. 

Kronen symboliserer tadsjikene og landets selvstendighet, da folket og landet skal stamme fra et ord som betyr "kronet". Stjernene er sju i tallet fordi dette er et magisk tall blant tadsjikene. 

Flagget ble vedtatt i november 1992 og med ble Tadsjikistan den siste av de tidligere sovjetiske republikkene som innførte et nytt flagg.

Sovjetrepublikken Tadsjikistans flagg
-------------------------------------

Sovjetrepublikken Tadsjikistans flagg
I tiden Tadsjikistan var en del av Sovjetunionen førte landet flagg med sovjet-kommunistisk symbolikk. De første av disse flaggene, innført i 1935 og endret en rekke ganger senere, besto av en rød duk med hammer og sign og med sovjetrepublikkens navn påskrevet i gult. I 1953 fikk sovjetrepublikken Tadsjikistan nytt flagg, også denne gang rødt, men uten inskripsjon. Flagget var basert på Sovjetunionens røde flagg med hammer, sigd og stjerne i kantonen. I tillegg hadde det vannrette striper i hvitt og grønt gjennom flaggduken. De andre sovjetrepublikkene hadde flagg etter samme modell, med et eget mønster særegent for hver enkelt sovjetrepublikk.

Litteratur
----------

* *Album des pavillons nationaux et des marques distinctives. National flags and distinctive markings*, Service hydrographique et océanographique de la marine, Brest, 2000
* V. A. Sokolov: *Flagi Rossijskoj Imperii i SSSR v dokumentakh*, Moskva: MGIU, 2001.

Eksterne lenker
---------------

* State symbols fra Tadsjikistans Utenriksdepartement

  


| * v
* d
* r
Asiatiske flagg |
| --- |
| Afghanistan **·** Armenia **·** Aserbajdsjan **·** Bahrain **·** Bangladesh **·** Bhutan **·** Brunei **·** De forente arabiske emirater **·** Filippinene **·** Georgia **·** India **·** Indonesia **·** Irak **·** Iran **·** Israel (Palestina) **·** Japan **·** Jemen **·** Jordan **·** Kambodsja **·** Kasakhstan **·** Folkerepublikken Kina (Hongkong **·** Macao) **·** Republikken Kina **·** Kirgisistan **·** Kuwait **·** Kypros **·** Laos **·** Libanon **·** Malaysia **·** Maldivene **·** Mongolia **·** Myanmar **·** Nepal **·** Nord-Korea **·** Oman **·** Pakistan **·** Qatar **·** Russland **·** Saudi-Arabia **·** Singapore **·** Sri Lanka **·** Syria **·** Sør-Korea **·** Tadsjikistan **·** Thailand **·** Turkmenistan **·** Tyrkia **·** Usbekistan **·** Vietnam **·** Øst-Timor |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica
 |
**Vesterbro/Kongens Enghave** er en av København kommunes ti administrative bydeler, danna ved en sammenslåing av de tradisjonelle bydelene Vesterbro og Kongens Enghave. Bydelen ligger sørvest for bysentrum, og avgrenses mot øst av Havneløbet. Grensa mot Indre By går ved Hovedbanegården, og i nord grenser bydelen mot Frederiksberg kommune. Mot vest går grensa mot bydelen Valby ved Vestre Kirkegård og Valbyparken. Den sørligste delen av Vesterbro/Kongens Enghave kalles Sydhavnen.

Pr. 1.1.2011 var bydelens innbyggertall 57 150. Innvandrerbefolkningen utgjør 20% av hele folkemengden; 2/3 av denne med ikke-vestlig bakgrunn.

Referanser
----------

1. ↑  Befolkningen efter bydel og areal Arkivert 20. februar 2012 hos Wayback Machine. fra Københavns Kommune

Eksterne lenker
---------------

* Kart

Portal: Danmark

| * v
* d
* r
Bydeler i København |
| --- |
| Amager Vest  **·** Amager Øst **·** Bispebjerg **·** Brønshøj-Husum **·** Indre By **·** Nørrebro **·** Valby **·** Vanløse  **·** Vesterbro/Kongens Enghave  **·** Østerbro |
**Patriotene** var et norsk politisk gruppe med Henrik Wergeland som frontfigur. De formet en motpol til Intelligenspartiet anført av Johan Sebastian Welhaven; som hos Patriotene gikk under navnet «danomanerne». Konflikten nådde et klimaks i 1838, da Intelligensene iverksatte pipekonsert under oppføring av Wergelands syngespill Campbellerne eller *Den Hjemkomne Sønn*. Wergelandtilhengerne vant i og utenfor teateret. Det hele fikk imidlertid et etterspill i pressen, (jf. Campbellerslaget).

Politiske partier i moderne mening oppsto imidlertid ikke før senere på 1800-tallet, men det kan kanskje sies at den polarisering som oppsto mellom Wergelandkretsen og Welhavenkretsen på 1830-tallet, pekte fram mot senere tiders partier "Venstre" og "Høyre". Det eldste politiske partiet i Norge er "Venstre", som ble skapt av Johan Sverdrup i 1884. Partiet "Høyre" ble stiftet av Welhavengrupperingens etterkommere.

Se også
-------

* Patriot (den amerikanske revolusjon)
* Patriotisme
* Konflikten mellom Wergeland og Welhaven
I 2019 ble det avholdt **norgesmesterskap i bridge** i klassene *åpen par.* *klubblag,* *monrad par,* *mix par,* *junior,* *damer par,* *veteran par,* *damer lag,* *veteran lag,* *monrad lag,* og mix lag i tillegg til seriemesterskap.

Mesterskap under Norsk Bridgefestival
-------------------------------------

Norsk Bridgefestival ble arrangert i Drammen fra 2. til 10. august.
NM i mix for par var første mesterskap og ble arrangert 3.-4. august som monradturnering med 30 runder av 3 spill. Vinnere ble Marianne Homme og Egil Homme foran Anna Malinowski og Sam Inge Høyland. 188 par deltok
5.-6. august ble NM mixlag arrangert 90 lag deltok og på vinnerlaget Anna Malinowski, Sam Inge Høyland, Åse Biribakken og Helge Mæsel  Turneringen ble arrangert som monrad med 12 kamper av 7 spill. 6.-7. august ble parturneringene NM monrad par, NM veteran og NM damer spilt parallelt. Det deltok henholdsvis 91, 94 og 60 par. Monrad par ble vunnet av Geir Brekka og Øyvind Saur, veteran ble vunnet av Helge Hantveit og Hallgeir Lunde, mens NM Damer ble vunnet av Lise Blågestad og Gunn Helness.
Siste turnering under festivalen var NM monrad lag som er en åpen lagturnering. Den ble spilt 9.-10. august. 75 lag deltok, og på vinnerlaget spilte André Hagen, Frode Tveito, Carl Johan Knutsen og Karl Olav Hansen

Veteran og Damer Lag
--------------------

NM for damelag og Veteranlag ble arrangert på Fornebu i Bærum helgen 9.-10. mars 2019.

31 lag stilte til start i dameklassen som ble vunnet av Lise Blågestad, Gunn Helness, Liv Marit Grude og Ida Wennevold.

I veteranklassen stilte 23 lag, og denne ble vunnet av Helge Mæsel, Roald Mæsel, Peter Marstrander og Tor Bakke

NM for klubblag
---------------

**NM for klubblag** hadde 228 deltagende lag. Disse spiller en innledende cup-turnering med utslagrunder til det er sju lag igjen, disse spiller deretter en finale hvor arrangørklubb stiller med et åttende lag hvor alle møter alle.
Finalen ble spilt i Stavanger 30. mai - 2. juni. Studentenes BK med Tor Eivind Grude, Lars Arthur Johansen, Håkon Kippe, Kristoffer Hegge og Petter Aulid Eide vant med 106,6 av 140 mulige poeng.

NM par
------

**NM par** ble arrangert av Buskerud bridgekrets fra 21.-23. september. 54 par stiller hvor alle møter alle i en barometerturnering. For å delta må du kvalifisere fra kretsmesterskap i din egen krets eller fra NM-turneringene monrad/damer/vetaren/junior par, i tillegg kan arrangør stille med 2 par og fjorårets mestere stille. Vinnere ble Sam Inge Høyland og Jo-Arne Ovesen med score på 58,6% foran Tor Eivind Grude - Christian Bakke med en score på 56,2%

Seriemesterskapet
-----------------

Seriemesterskapet arrangeres over to helger i henholdsvis oktober/november og januar/februar. I 1. divisjon stiller 12 lag hvor alle møter alle i kamper over 24 spill. De 3 siste lagene rykker ned til 2. divisjon.
Vinnere ble Oslo 1 med Siv Thoresen, Jo Arne Ovesen, Tolle Stabell og Sam Inge Høyland på laget. Dette var første gang en kvinnelig spiller tok tittelen.

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑
6. ↑
7. ↑
8. ↑
9. ↑
10. ↑
11. ↑
12. ↑
Den vestlige delen av Taurusfjellene

**Taurusfjellene** (tyrkisk: *Toros Dağlari* eller *Bulğar-Dağ*) er en fjellkjede i Tyrkia. Den utgjør den sørlige grensen til et høytliggende sentralplatå som utgjør store deler av Anatolia.

Fjellkjeden strekker seg langs en kurve fra Eğirdirsjøen i vest til de øvre områdene av elven Eufrat i øst. Den har mange fjelltopper som strekker seg 3000 til 3700 meter over havet. Den høyeste toppen er Aladağ.

I Taurusfjellene finnes store sedertrær og kilikia-edelgran. I faunaen finnes brunbjørn, ulv, gaupe, villsvin og rødrev, men også mufflonsau og villgeit finnes i fjellene og i tørre områder.

Kalkstein har brutt ned og formet et rufset og bitende landskap med fosser, underjordiske elver og den dypeste grotten i Asia.

Historisk
---------

Et arkeologisk sted fra bronsealderen, hvor det er funnet bevis på tidlig gruvedrift etter tinn, et ytterst sjeldent metall i denne regionen, er Kestel. Den fjellovergangen som i antikken var kjent som den kilikianske porten krysset fjellkjeden nord for Taurus. Under den første verdenskrig var en tysk og tyrkisk jernbane over fjellkjeden av stor strategisk betydning.

Referanser
----------

1. ↑  Yener, K.A. (2000): *The Domestication of Metals: The Rise of Complex Metal Industries in Anatolia*, Brill, Leiden, ISBN 90-04-11864-0

Eksterne lenker
---------------

* Satellitt-bilder fra NSA av Taurus-fjellene Arkivert 21. januar 2021 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC **·** GeoNames
 |
| Det tyrkisk-iranske angrepet i Nord-Irak |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Dato | 16. juli-29. september 2011 |
| Sted | Nord i Irak |
| Resultat | Tyrkisk-iransk seier. PJAK overgav seg, alle områdene klareres for PJAK-geriljaer. De irakiske myndighetene gikk med på å sanksjonere mot PJAK. |

 |
| Stridende parter |
| Tyrkias flagg Tyrkia  Irans flagg Iran |  PKK   PJAK |

**Det tyrkisk-iranske angrepet i Nord-Irak i 2011** er en pågående militær konflikt i Irakisk Kurdistan som begynte den 16. juli 2011 da iranske styrker gikk til angrep på den kurdiske PJAK-geriljaen. Ti dager senere sluttet Tyrkia seg til den iranske siden, og bidrog med 20 stridsvogner og 300 spesielsoldater. Den 17. august startet Tyrkia en separat offensiv mot den kurdiske PKK-geriljaen, og angrep med en styrke på 2500 soldater. De tyrkiske styrkene angrep til sammen 132 mål i den innledende fasen.

Bakgrunn
--------

Iranske og tyrkiske sikkerhetsstyrker hadde vært i harde kamper med kurdiske geriljaer tidligere på sommeren. Den 17. juli kom det til trefninger mellom iranske og kurdiske styrker hvor kurderne hevdet at 21 iranske soldater mistet livet. Tyrkiske styrker hadde mistet omkring 40 soldater i kamper mellom juli og august.

Angrepet
--------

Det iranske angrepet begynte med omfattende artilleriangrep og forsøkte bakkeinvasjoner, og iranerne mottok etterhvert omfattende tyrkisk støtte.

De første seks tyrkiske luftangrepene angrep 132 mål og tok livet av mellom 90 og 100 militante. Ifølge tyrkiske kilder ble også 80 militante skadet under operasjonen, som var rettet mot 73 skjulesteder, åtte våpenlagre og ni luftvern-stillinger.

Referanser
----------

1. 1 2 3  The Turkey-Iran Pact
2. ↑  PJAK surrender
3. 1 2  Iran envoy says PJAK terrorist acts drop in border areas Arkivert 8. oktober 2011 hos Wayback Machine.
4. ↑   Arkivert 29. september 2015 hos Wayback Machine. Turkey strikes Kurd rebels in Iraq for third night
5. ↑   Arkivert 29. september 2011 hos Wayback Machine. Turkey says 90-100 Kurd rebels killed in north Iraq raids
6. ↑  «Iranian Revolutionary Guard forces kill 5 Kurdish rebels in raid near Iraqi border». The Associated Press.
7. ↑
8. ↑  «Turkey reports heavy PKK losses after week of bombing». BBC. 23. august 2011. Besøkt 23. august 2011.
Må ikke forveksles med Tautra i Romsdal.
Tautra.
Tautra på kartet.
Klosterruinen på Tautra.
**Tautra**, tidligere skrevet **Toutren** (1532), **Tutherø** (1550), **Tutterøe**, **Tutterøen** og annet, er ei øy i Trondheimsfjorden tilhørende Frosta kommune. Øya er kjent for Tautra kloster, restene av et cistercienserkloster. Selve middealderklosteret kan også sees som et strategisk valg[] - i tilknytning til Frostatinget, som ligger inne på fastlandet på Frosta.

Deler av Tautra og Svaet har siden 14. desember 1984 vært vernet som naturreservat og fuglefredningsområde. Tautra og Svaet naturreservat og fuglefredningsområde er et ramsarområde, med et totalt areal på 20,54 km².

Øya er 3,5 km lang, og bredden varierer fra ca 70 meter på det smaleste, til ca. én kilometer på det bredeste. Totalt areal utgjør 1,5 km². Det høyeste punktet er 26 moh. noe som gjør den forholdsvis flat. Øya ble i 1979 forbundet til fastlandet via en molo, men pga. denne moloens innvirkning på dyrelivet, ble den i 2003 bygd om slik at en bro midt på moloen slipper vannstrømmen gjennom. Broen, Tautrabrua, har en post som skal hindre rovdyr i å ta seg over til øya.

Geologisk består Tautra av morenemateriale fra ra-trinnet, eller «Tautra-trinnet» som det vanligvis kalles i Trøndelag.

Ikke langt fra ruinene av gamle Tautra kloster ligger i dag et nytt cistercienserkloster. Det ble grunnlagt i provisoriske bygninger i 1999. Den 25. mars 2006 ble klosteret gitt status som selvstendig priorat. Den nye klosterkirken er åpen for publikum. Det nye Klosteret er tegnet av Jensen & Skodvin Arkitektkontor AS. Grunnsteinen ble lagt ned av dronning Sonja 8. mai 2003 og tatt i bruk 11. juli 2006. Dronningen var til stede også ved vigslingen den 12. mai 2007. Bygget har fått flere arkitekturpriser, bl.a. Forum AID-prisen (2007) og en europeisk pris for steinarkitektur (2007).

En nå utdødd sauerase, tautersauen, hadde navnet sitt etter Tautra. Opprinnelsen til sauerasen er noe usikker, men man tror at den ble fremavlet på slutten av 1700-tallet. Plantefloraen i området er en studie verd, siden området har vært dyrket siden middelalderen, med kunnskapsrike munker som pionerer.

Annet
-----

* Klostergården serveringssted med eget bryggeri.
* Overnattingsmuligheter.
* Guiding bør avtales på forhånd (Roy Vega med fl.).
* 7637 Tautra postkontor ble nedlagt i 1979. Butikken ved Sørhamna ble nedlagt i 1986.
* Sommeren 2007 ble det anlagt en ny kultursti ut fra Klostergården og ned langs sjøen. Stien utbedres og tilpasses funksjonshemmede.

Referanser
----------

1. ↑  Vemund Skard: *Norsk språkhistorie* bind 2 (s. 31), Universitetsforlaget, ISBN 82 00 0245 5

Eksterne lenker
---------------

* Vega, Roy, Festskrift til 800års jubileet: "En 800årig påminnelse", Frostingen, 30.8.2007

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
***Det utrolige døgnet*** er en bok forfattet av Bjørn Bjørnsen. Boken kom ut på Gyldendal Norsk Forlag i 1977.

Handling
--------

Boken behandler det første døgnet under tyskernes okkupasjon av de på forhånd utvalgte steder langs norskekysten. Kampene mot de tyske krigsskipene som stevnet inn Oslofjorden gjengitt minutt for minutt og nøyaktige beskrivelser av hva som hendte på andre steder der tyskerne satte i land sine tropper i denne første fase av okkupasjonen. 

Boka forteller for eksempel om at det under erobringen av Trondheim, der politikorpset som var på vakt stillet seg på geledd utenfor Stiftsgården med hendene på ryggen og ventet på tyskerne – «for i det minste å kunne ta imot dem på en verdig måte.»

Boka ble av en historikerjury i 2015 kåret til en av de ti mest betydningsfulle norske bøkene om andre verdenskrig. I NRK-programmet *Faktasjekken* ble *Fars krig* kåret av medlemmer i Norsk faglitterær forfatter- og oversetterforening til 7. mest betydningsfulle norske sakprosabok utgitt etter 1945 i kategorien krigslitteratur

Referanser
----------

1. ↑  bok365.no Det vanskelige oppgjøret 15.07.2017

Portal: Litteratur
**Jan Halvor Vaag Endrerud** (født 7. januar 1996) er en norsk politiker (Ap) som siden 2022 er generalsekretær i Arbeidernes ungdomsfylking (AUF).

Bakgrunn
--------

Endrerud er oppvokst i Gjøvik kommune i Innlandet.

Politiske verv og ansettelsesforhold
------------------------------------

Han var vararepresentant til Stortinget for Oppland i stortingsperioden 2017–2021. Endrerud har vært leder for AUF i Innlandet (frem til fylkessammenslåingen i 2019 for AUF i Oppland fylke). I oktober 2018 ble han valgt inn i AUFs sentralstyre. Han ble valgt som generalsekretær på AUFs landsmøte i 2022.

Tidligere var Endrerud ansatt som politisk rådgiver i Landsrådet for Norges barne- og ungdomsorganisasjoner (LNU).

Familie
-------

Jan Halvor Vaag Endrerud er bror av politikeren Ingrid Marie Vaag Endrerud.

Han er fetter av langrennsløperen Hans Christian Endrerud VI, som representerer Nordre Land IL og som har deltatt i verdenscupen i langdistanse langrenn, Ski Classics.[]

Referanser
----------

1. 1 2  «Jan Halvor Vaag Endrerud». Stortinget.no.
2. ↑  «Siste nytt-oppdateringer fra Oppland Arbeiderblad». *Oppland Arbeiderblad* **(norsk)**. 1. november 2019. Besøkt 8. juni 2023.
3. ↑  Nilsen, Terje (11. september 2014). «Ingrid kan bli generalsekretær». *Oppland Arbeiderblad* **(norsk)**. Besøkt 30. april 2023. «AUF i Oppland har nominert Endrerud og gir henne full støtte. For ordens skyld skal det bemerkes at broren, Jan Halvor Vaag Endrerud, ble valgt til fylkesleder i Oppland så sent som i begynnelsen av august.»

Eksterne lenker
---------------

* (no) Jan Halvor Vaag Endrerud hos Stortinget Rediger på Wikidata

* (no) Jan Halvor Vaag Endrerud hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Stortinget
 |
**Frode Jelling Kristoffersen** (født 9. august 1931 i Sønderborg, død 22. mars 2016 i Aabenraa) var en dansk journalist og konservativ politiker.

Han begynte som journalistlærling i *Tønder Amtstidende* i 1948, og fortsatte som journalist og redaksjonssekretær i flere dagsaviser, deriblant *Jyllands-Posten*. Fra 1968 var Kristoffersen i mange år utenrikskorrespondent for Danmarks Radio i Berlin, London, Bonn, Strasbourg og Brussel. I 1980 ble han programsjef for Radio Syd (DR) i Aabenraa. I 1993/1994 var han programleder for *Frodes forunderlige rejse* på DR, hvor han reiste rundt og skildret dagliglivet i medlemslandene i det nylig utvidede EU. Serien samlet rundt 1 million seere for hvert program.

Kristoffersen avløste Claus Toksvig som medlem av Europaparlamentet i 1988, og satt frem til valget året etter. Etter sin fremste fjernsynssuksess ble Kristoffersen valgt til medlem av Europaparlamentet for perioden 1994–1999. Han var tilsluttet Det europeiske folkepartiets gruppe, og satt i parlamentets utvalg for utenriks-, sikkerhets- og forsvarssaker. Ved valget i 1999 gikk de konservative tilbake fra tre til ett mandat, og Kristoffersen ble ikke gjenvalgt.

Han avgikk med pensjon fra DR ved utgangen av 1999. Han utga bøker om Sønderjylland og om sine erindringer fra journalistikk og politikk.

Referanser
----------

1. ↑   gravsted.dk ID frodekristoffersen, besøkt 2. februar 2023[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   «Prismodtagere gennem årene», besøkt 3. januar 2023[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  «Journalist Frode Kristoffersen er død 84 år». *DR*. Besøkt 24. mars 2016.
4. 1 2 3 4  
Ritzau (19. november 1999). «Frode Kristoffersen stopper i DR». *Berlingske* **(dansk)**. Besøkt 5. juli 2015.
5. ↑  
«Frodes Forunderlige Rejse (intro)» **(dansk)**. Storywise. Besøkt 5. juli 2015.
6. 1 2  
«Frode Kristoffersen» **(dansk)**. Europarparlamentet. Besøkt 5. juli 2015.
7. ↑  
Christensen, Allan (7. august 2011). «Frodes forunderlige rejse fortsætter». *Nordjyske* **(dansk)**. Arkivert fra originalen 7. juli 2015. Besøkt 5. juli 2015.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Frode Kristoffersen hos Europaparlamentet Rediger på Wikidata

Portaler: Konservatisme | Den europeiske union

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |