recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**George Placzek** (født 26. september 1905 i Brno i Mähren i Østerrike-Ungarn, død 9. oktober 1955 i Zürich i Sveits) var en tsjekkisk fysiker. Han studerte fysikk i Praha og Wien. Han arbeidet med Hans Bethe, Edward Teller, Rudolf Peierls, Werner Heisenberg, Victor Weisskopf, Enrico Fermi, Niels Bohr, Lev Landau, Edoardo Amaldi, Emilio Segre, Leon van Hove og mange andre fremtredende fysikere i sin tid. Hans kone, Els Placzek (pikenavn Andriesse) var en tidligere kone av en fysiker Hans von Halban.

Placzek bidrag innen vitenskapelig arbeid innebærer en grunnleggende teori for ramanspredning, molekylær spektroskopi i gasser og væsker, nøytronfysikk og matematisk fysikk. Sammen med Otto Frisch, foreslo han en direkte eksperimentell bevis av kjernefysisk fisjon. Sammen med Niels Bohr og andre, var han instrumentell i å avklare hvilken rolle Uran 235 hadde for muligheten til en nukleær kjedereaksjon.

Under sitt opphold i Landaus sirkel i Kharkov rundt 1937 ble Placzek vitne til realiteten av det stalinistiske regimet. Hans førstehånds erfaring fra dette oppholdet påvirket politiske oppfatninger av hans nære venner, Robert Oppenheimer og Edward Teller spesielt.

Senere var Placzek den eneste tsjekkiske i noen ledende posisjoner i Manhattanprosjektet, hvor han arbeidet fra 1943–1946 som medlem av den britiske misjonen; først i Canada som leder av en teoretisk divisjon i Montreal Laboratory og deretter (siden mai 1945) i Los Alamos, hvor han senere erstattet sin venn Hans Bethe som leder av den teoretiske gruppen. Siden 1948, var Placzek medlem av Institute for Advanced Study in Princeton, USA. Placzek sin tidlige død i Zürich var svært sannsynlig et selvmord påvirket av sin mangeårige alvorlig sykdom. Nylig dukket det opp mange nye fakta om George Placzek og hans familiære røtter i forbindelse med et symposium holdt i Placzek minne.

Referanser
----------

1. 1 2 3   Archive of Fine Arts, cs.isabart.org, abART person-ID 56923, besøkt 1. april 2021[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3 4   Tsjekkias nasjonale autoritetsdatabase, NKC-identifikator js20051031018, besøkt 23. november 2019[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w6gb26bb, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   Guggenheim fellows ID george-placzek[Hentet fra Wikidata]
5. ↑  Frisch O. R.: "The Discovery of Fission – How It All Began". *Physics Today* 20 (1967), 11, s. 43-48
6. ↑  Wheeler J. A.: "Mechanism of Fission". *Physics Today* 20 (1967), 11, s. 49-52
7. ↑  D. C. Fakley: "The British Mission". Los Alamos Science, Winter/Spring 1983, pp. 186-189
8. ↑  (en)«Symposion in Memory of George Placzek (1905-1955), Brno (Czech Republic), 2005». Besøkt 8. november 2009.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Deutsche Biographie **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** NKC
 |

Portal: Andre verdenskrig
**Olav Navestad** (1910–58) var en norsk fotballspiller med A-landskamper.

Borgen Arbeideridrettslandslag
------------------------------

Han spilte først for Borgen Idrettslag (Sarpsborg), som var stiftet 1927 og en del av Arbeidernes Idrettsforbund (AIF). Navestad jobbet nemlig som baker hos G. W. Johansen og fikk da tyve kamper for AIF-landslaget.

Sarpsborg og landslag
---------------------

I 1938 gikk han over til byrivalen Sarpsborg (stiftet 1903), hvilket medførte at tilhengerne av Borgen sluttet å kjøpe brød. Navestad scoret vinnermålet i det 88. minutt, da de vant Norgesmesterskapet i fotball for herrer 1939. Han scoret i sin første A-landskamp for Norges herrelandslag i fotball, da de tapte 2–3 mot Sveriges herrelandslag i fotball den 17. september 1939, en kamp som inngikk i Nordisk mesterskap i fotball 1937–47.

Efter krigen
------------

Navestad var aktiv også i årene efter den andre verdenskrig og fikk en B-landskamp i 1946.

Referanser
----------

1. ↑  Da Østfold dominerte fotballen i Moss Dagblad den 30. november 2016
2. ↑  AIF-resultater fra www.rsssf.com.
3. ↑  Per alltid på farta i Sarpsborg Arbeiderblad den 22. januar 2001.
4. ↑  Olav Navestad[*død lenke*] hos www.fotball.no.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Olav Navestad – WorldFootball.net Rediger på Wikidata

* (en) Olav Navestad – EU-Football.info Rediger på Wikidata

* (no) Olav Navestad – Norges Fotballforbund Rediger på Wikidata
**Bai Hong** (kinesisk: 白虹, født 24. februar 1920 i Beijing i Kina, død 28. mai 1992 samme sted) var en berømt kinesisk sanger og skuespiller. I 1940-årene ble hun regnet som en av de syv store sangstjerner.

Hun ble i ung alder med i *Det klare måneskinns sang- og dansetrupp*, og kom slik inn i underholdningsbransjen i Shanghai. Hennes scenenavn ble *«Hvite regnbue»* 白虹. Hun er også blitt kjent som en av *Beipings tre hvite* (北平三白) sammen med Bai Guang 白光 og Bai Yang (白杨). Hun begynte sin karriere bare 13 år gammel. I 1930-årene ble hun anerkjent som en av de tre store mandopopsangere sammen med Zhou Xuan og Gong Qiuxia.

På 1940-tallet ble hennes musikk mer jazzpreget. Hun ble også kjent for sang i tangostil.

Filmografi
----------

* 潇湘夜雨 (1940)
* 孤岛春秋 (1941)
* 无花果 *Fiken* (1941)
* 玉碎珠圆 (1941)
* 红楼残梦 (1948)

Referanser
----------

1. 1 2 3  Baidu. "Baidu Baike Arkivert 18. mars 2020 hos Wayback Machine.." *Bai Hong.* Nettsted besøkt 28. april 2007.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Bai Hong på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) Bai Hong hos The Movie Database Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** BBC Things **·** MusicBrainz
 |
***Latours katalog*** er en roman av den norske forfatteren Nikolaj Frobenius, utgitt i 1996.

Romanens hovedperson er *Latour* , en person som skal ha levd, og virket som Marki de Sades tjener. Lite eller intet er imidlertid kjent om Latours liv, og dette er følgelig fiksjon fra forfatterens side.

Latour er unnfanget ved en voldtekt, og vokste opp med en stygg og forhatt mor. Han er selv også stygg, og dertil født uten evne til å føle smerte. Anmelderen Øystein Rottem skrev at forfatteren ved dette lar ham «*tjene som et overdimensjonert og grotesk symbol på den ufølsomhet overfor menneskelige lidelser som romanen tematiserer*».

Boken har vært nominert til den internasjonale Aristeion-prisen, og ble i en Dagbladet-serie sommeren 2006 kåret til en av de 25 beste romanene fra de siste 25 år.

Referanser
----------

1. ↑  Tidsskriftet Bøygen Intervju med Frobenius: «Jeg forsøkte jo ikke å skrive en roman om marki de Sade, snarere var det et forsøk på å skrive slik at Latour kunne ha vært en karakter i en roman av Sade. Slik kom jeg i et veldig symbiotisk forhold til det sadiske universet»
2. ↑  Rottem: Vårens viktigste roman; Dagbladet 21.5.96
3. ↑  Dagbladet: *Nikolaj Frobenius er nummer 15*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | OCLC
 |
Petekiker og purpura på legg og fot som følge av medisin som har utløst vaskulitt.
**Petekkier** er karakteristiske blødninger i huden, mørk røde i farge, 1-2 mm i diameter. De forsvinner ikke dersom man trykker et glass mot dem fordi det er en liten blødning, i motsetning til erytema.

Den vanligste årsaken til petekkier er kraftige eller overdrevne anfall av brekninger, oppkast, hoste eller gråt. De oppstår da oftest som små røde prikker rundt øynene. Dette er helt harmløst da prikkene forsvinner i løpet av noen dager.

Petekkier er et av de viktigste sykdomstegnene ved purulent hjernehinnebetennelse (meningitt). Noen av bakteriene som kan gi meningitt lager et blodfortynnende stoff som forårsaker den lille blødningen. Senile petekkier er normale hos eldre. Ved flere typer blodkreft "leukemier" kan petekkier være ett av symptomene.

Petekkier kan også forekomme i 20–40% av endokarditt-tilfeller.

Referanser
----------

1. ↑  *Cecil Tratado de Medicina Interna*. Saunders Elsevier. 2005. s. 2096. ISBN 85-3521393-7. [*død lenke*]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store medisinske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica
 |
**Tristán el joven** (*Den unge Tristan*) er en spansk ridderroman som ble trykket i Sevilla i 1534. Det er en meget fri fortsettelse av den franske fortellingen om Tristan og Isolde som i sin spanske oversettelse hadde vært meget populær. Tittelen var opprinnelig vesentlig lengre, *Corónica nuevamente emendadadadel buen caballero don Tristán de Leonís y del rey don Tristán de Leonís el joven, su hijo*, men verket refereres til i dag som *Tristán el joven*.

Forfatteren var ikke oppgitt i utgivelsen i 1534. Forskeren Pascual de Gayangos y Arce foreslo på 1800-tallet at det kunne være en viss Juan Díaz, som man ellers ikke vet noe om, bortsett fra at han var fra Castilla og utga en romanse i Sevilla i 1526. Men dette synes usannsynlig da Díaz dedikerte sitt verk til kongen av Portugal, og den anonyme forfatteren har negative referanser til portugisiske riddere.

I *Tristán el joven* er det Tristans sønn av samme navn som er helten, Tristan av Leonis. Boken har lite eller ingenting med den arthurianske litteraturen å gjøre, og kong Arthur opptrer bare i de første åpningskapitlene. De fleste eventyrene til den unge Tristan finner sted i Spania, hvor han ble en ridder for *infanta doña María*, søster av den spanske kongen Juan. Etter mange strålende heltedåder, flere av disse i kamp med maurerne, gifter den unge Tristan seg med prinsessen. Verket er således heller ingen tragedie slik den opprinnelige teksten var.
**Thành Thái** (født 14. mars 1879 i Huế, død 24. mars 1954 i Saigon) var i årene 1889 til 1907 keiser i Vietnam tilhørende Nguyễn-dynastiet. Han var født som prins **Nguyễn Phúc Bửu Lân** og var sønn av keiser Dục Đức.

Da keiser Đồng Khánh kom til makten i 1885, ble prins Bửu Lân satt i husarrest sammen med moren da han angivelig hadde støttet den nye keiserens motstandere. Med da Đồng Khánh døde i 1889, anså de franske kolonimaktene og de høyere vietnamesiske embetsmennene den unge Bửu Lân til å være den beste etterfølgeren. Dette møtte sterk motstand hos moren, på bakgrunn av at hennes ektemann Dục Đức hadde blitt drept samme år han ble keiser. Men den 10 år gamle prinsen ble kåret til keiser med navnet Thành Thái.

Men den unge keiseren var fullstendig klar over at han ble overvåket av de franske koloniherrene gjennom spioner ved keiserpalasset. Mens hans forgjenger hadde vært samarbeidsvillig overfor franskmennene, svarte den unge keiseren med passiv motstand mot koloniherredømmet, da han visste at aktiv motstand ville være det samme som selvmord. Han var en folks representant som brydde seg om sitt land og folk. Han kunne kle seg ut i vanlige klær og snike seg ut fra keiserpalasset i Huế for å snakke med vanlige folk og lodde stemningen.

For å vise franskmennene sin moderne innstilling, var han den første keiseren som klippet håret på vestlig manér og lærte seg å kjøre bil. Men han forble forbitret over den utenlandske kontrollen over landet. Han designet et nytt flagg for landet, til erstatning for det tidligere helgule.

Thành Thái designet et nytt flagg for landet, og dette ble videreført som Sør-Vietnams flagg
Etter hvert følte han seg innestengt i de keiserlige omgivelsene, da disse var under konstant fransk overvåkning, og han lot som om han var eksentrisk for å få oppmerksomheten bort fra sitt mer aktive motstandsarbeid mot franskmennene. Han var i ferd med å bli en del av en motstandsbevegelse basert i Kina da han ble arrestert av franskmennene, som erklærte at han var blitt gal og tvang ham til å abdisere.

Han ble først sendt i indre eksil i Vung Tau i det sørlige Vietnam i 1907, og hans sønn Duy Tân ble satt inn som den nye keiseren. Men også Duy Tân gjorde opprør mot franskmennene, og i 1916 ble de begge sendt i eksil til den franske øya Réunion i Indiahavet 800 km øst for Madagaskar.

Han ga aldri opp håpet om vietnamesisk uavhengighet og i 1945 fikk han lov til å vende tilbake, men ble holdt i husarrest i Vũng Tàu. Han døde i Saigon i 1954.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Emperor Thành Thái – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Đồng Khánh** | **Keiser over Vietnam**(1889–1907) | Etterfølger:**Duy Tân** |

| * v
* d
* r
Keisere av Nguyễn-dynastiet 1802-1945 |
| --- |
| 
* Gia Long
* Minh Mạng
* Thiệu Trị
* Tự Đức
* Dục Đức
* Hiệp Hoà
* Kiến Phúc
* Hàm Nghi
* Đồng Khánh

* Thành Thái
* Duy Tân
* Khải Định
* Bảo Đại

 |  |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
**Olav Dille** (født 20. september 1933 på Røros, død 24. juli 2020) var en norsk kunstmaler.

Olav Dille begynte tidlig å uttrykke seg gjennom tegning og maling og debuterte 16 år gammel på Trondhjems Kunstforenings høstutstilling. På 50-tallet forlot Dille Røros og livnærte seg gjennom ulike jobber, blant annet jobbet han 6 år på cruiseskipet Bergensfjord, tok utdannelse som barkeeper i New York, og drev senere bar i Porsgrunn. I 1980 flyttet Dille tilbake til Røros, og fra ca. 1982 var kunsten hans levebrød. Dille hadde ingen formell utdannelse innen kunst, men hadde årlige studieopphold i utland. Kunsteren var i stor grad selvlært og skapte gjennom mange år sitt eget uttrykk. Om dette sa Dille: "Å være sjøllært er en krevende arbeidsprosess. Det gir deg frihet til å utvikle et eget billedspråk, men det lar deg aldri hvile i troen på at målet er nådd".  

I 2011 ble han tildelt Røros kommunes kulturpris med følgende begrunnelse: «Olav Dille har hatt en lang kunstnerisk karriere og er blitt en anerkjent og folkekjær billedkunstner. Hans malerier bærer tydelig preg av hvor han kommer fra og han har gjennom dette arbeidet virkelig 'satt Røros på kartet'. Hans galleri i Bergmannsgaten blir hyppig besøkt av både kommunens innbyggere og tilreisende.» Samme år skal han ha uttalt til lokalavisen Fjell-Ljom: "Å bli anerkjent av dem i gaten, det er den største gleden for meg." 

Per 2020 er det Røros Hotell som eier den største offentlige tilgjengelige samlingen av Olav Dilles bilder, 26 malerier som inngår i en permanent utstilling rundt om i hotellets lokaler. Deler av hans arbeid vises fram i utstillingsboken *Kunst på Bergstadens* (2012), sammen med verk av Harald Sohlberg og Rolf Juell Gleditsch, som også er kjente Røros-malere.

Referanser
----------

1. ↑   Virtual International Authority File, VIAF-ID 294195272[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «(+) Olav Hermann Dille, 20.09 1933 – 24.07.2020». *www.retten.no* **(norsk)**. 30. juli 2020. Besøkt 6. desember 2020.
3. 1 2  «*Kunst på Bergstadens : Harald Sohlberg (1869-1935), Rolf Juell Gleditsch (1892-1984), Olav Dille (f. 1933)*». *www.nb.no*. Besøkt 24. april 2020.
4. ↑  *Olav Dille (1933-)*. Folder fra Røros Hotell, 2019.
5. ↑  «Kulturpris til Olav Dille». *www.retten.no* **(norsk)**. 8. desember 2011. Besøkt 24. april 2020.
6. ↑  Wintervold, Eli (5. august 2020). «Olav Dille (1933-2020): Hans største glede var å bli anerkjent av «dem i gaten»». *Fjell-Ljom* **(norsk)**. Besøkt 6. desember 2020.
7. ↑  «(+) Røros Hotell har den største samlingen av Dille: - Her skal maleriene henge til evig tid». *www.retten.no* **(norsk)**. 31. juli 2020. Besøkt 6. desember 2020.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** ISNI
 |
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Sør-Koreas flagg Sør-Korea |
| Kjelkehockey |
| Paralympiske vinterleker |
| Bronse | 2018 Sør-Koreas flagg Pyeongchang | Kjelkehockey |
| VM i kjelkehockey |
| Bronse | 2017 Sør-Koreas flagg Gangneung | Kjelkehockey |
| Sølv | 2012 Norges flagg Hamar | Kjelkehockey |

**Han Min-su** (født 3. juni 1970) er en sørkoreansk kjelkehockeyspiller. Han har en paralympisk bronsemedalje i kjelkehockey for Sør-Korea, og to VM-medaljer.

Bakgrunn
--------

Hans har hatt leddgikt i begge beina siden han var to år gammel, og da han var 30 år gammel fikk han diagnosen osteomyelitt. Som følge av dette måtte han amputere venstre fot under kneet. Han begynte med kjelkehockey i 2000, og spilte da i Sør-Koreas første kjelkehockeyklubb, Yonsei Eagles. Han debuterte på det sørkoreanske landslaget i 2006.

Idrettskarriere
---------------

Cho deltok i VM i kjelkehockey 2009, der Sør-Korea kom på fjerdeplass. Året deltok han i Paralympiske vinterleker 2010, der Sør-Korea kom på sjetteplass. Han deltok på Sør-Korea lag som kom på andreplass i VM i kjelkehockey 2012, der tapte 1-5 mot USA i finalen. 

I VM i kjelkehockey 2013 kom de på sjuendeplass, og de kom på samme plass i kjelkehockey under Paralympiske vinterleker 2014. 

I VM i kjelkehockey 2017 fikk Sør-Korea bronse, etter at de slo Norge 3-2 i bronsefinalen. I 2018 representerte han Sør-Korea under Paralympiske vinterleker 2018 i Pyeongchang. Sør-Korea vant der bronsefinalen 3-1 over Italia, og fikk bronse.

Referanser
----------

1. ↑  Pyeongchang2018.com - *Athlete Profile - HAN Min Su* Arkivert 2. april 2018 hos Wayback Machine. besøkt 2. april 2018.

Eksterne lenker
---------------

* Profil hos Pyeongchang 2018 Arkivert 2. april 2018 hos Wayback Machine. (PL 2018)
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Sverige Sveriges flagg |
| Orientering |
|  Seire sammenlagt i Verdenscupen: 0 |
| Verdenscupseire, enkeltløp: 0
(én pallplassering)  *Per 6. juli 2017* |
| Verdensmesterskap |
| Gull | 2019 Norges flagg
Spydeberg | Stafett |
| Bronse | 2017 Estlands flagg Tartu | Stafett |
| Junior-VM |
| Gull | 2008 Sveriges flagg Göteborg | Lang |
| Gull | 2008 Sveriges flagg Göteborg | Mellom |
| Gull | 2008 Sveriges flagg Göteborg | Stafett |
| Sølv | 2008 Sveriges flagg Göteborg | Sprint |
| Sølv | 2010 Danmarks flagg Aalborg | Lang |
| Sølv | 2010 Danmarks flagg Aalborg | Stafett |

**Johan Runesson** (født 20. november 1990 i Småland) er en svensk orienteringsløper som konkurrerer for den finske orienteringsklubben Tampereen Pyrintö og det svenske landslaget.

Karriere
--------

Johan Runesson hadde en suksessfull juniorkarriere der han blant annet vant tre gull under Junior-VM på hjemmebane i Göteborg i 2008. Totalt tok han syv medaljer på sine tre deltagelser i juniorverdensmesterskap. Som senior er hans beste enkeltresultat 2.-plass på verdenscupløp mellomdistanse i New Zealand i 2013. Under VM i Estland i 2017 ble han nummer fire på mellomdistansen. Han løp første etappe på Sveriges lag som tok bronse på stafetten. Laget bestod ellers av William Lind og Gustav Bergman.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Johan Runesson – World of O Rediger på Wikidata
* «Johan Runesson» hos orientering.se Sveriges flagg
***Scelidosaurus*** var en planteetende dinosaur som levde tidlig i jura-perioden. *Scelidosaurus* var en av de første panserdinosaurene. Den var på størrelse med en liten ku og var ingen stor dinosaur. Men den var sannsynligvis for tung til å løpe fra fiendene sine, så den brukte panseret til å forsvare seg med. Det bestod av rader med benknotter som sto ut av skinnet på ryggen, fra baksiden av skallen til haletippen. Da *Scelidosaurus* levde, var nok knottene dekket av et hornlag, og de var trolig svært spisse. Bena til *Scelidosaurus* var trolig kraftige og den gikk på alle fire. 

Skjelett av en *Scelidosaurus*
Panserdinosaurene utviklet seg ikke før sent i jura og tidlig i kritt. Forskere har alltid trodd at *Scelidosaurus* må ha vært stamfaren til de typene som kom senere. To store grupper var kamøglene, for eksempel *Stegosaurus*, med rett oppstående plater og pigger på ryggen, og platedinosaurene, for eksempel *Ankylosaurus* , med vannrette skjold og pigger som stakk ut fra sidene. Det er mest sannsynlig at *Scelidosaurus* tilhørte den gruppen som utviklet seg til platedinosaurene. En av grunnene til at man tror dette, er at hodeskallen til *Scelidosaurus* var omgitt av benplater, slik den var på de senere platedinosaurene, men ikke på kamdinosaurene. Man har imidlertid ikke funnet fossiler av pansrete dinosaurer fra de 40 millionene årene som skiller mellom Scelidosaurus og de senere pansrete formene.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Scelidosaurus* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Scelidosaurus* hos Fossilworks Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Scelidosaurus* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Scelidosaurus* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Scelidosaurus* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
Kart over Stockholms skjærgård, Arholma-Landsort.
Historisk kart over en del av Stockholms skjærgård, fra Dalarö i sør til Gräsö i nord. Cohrs' atlas över Sverige 1928.
**Stockholms skjærgård** er Sveriges største skjærgård og en av de største i Østersjøen, for ikke å si verden. Den strekker seg fra Stockholm cirka 60 km ut i Østersjøen. Drøyt 24 000 øyer, holmer og skjær er beliggende utenfor Upplands og Södermanlands kyst, fra Björkö-Arholma i nord til Öja-Landsort i syd.

År 1719 hadde hele Stockholms skjærgård en befolkning på 2 800 personer. Fra å ha vært hjemsted for fiskere, har Stockholms skjærgård i stadig større grad blitt feriested for velstående stockholmere. Fast befolkning finnes på mange av øyene, særlig Vaxholm og andre større øyer.

På Resarö i Stockholms skjærgård ligger landsbyen Ytterby, hvor den berømte Ytterby gruve ligger. I mineralene derfra oppdaget svenske forskere intet mindre enn sju nye grunnstoffer som til da var helt ukjente. Av disse er fire oppkalt etter landsbyen Ytterby: erbium, terbium, yttrium og ytterbium.

Landhevningen i Stockholms skjærgård er ca. 5 mm pr. år.

Øyer
----

* Arholma
* Blidö
* Dalarö
* Finnhamn
* Furusund
* Grinda
* Husarö
* Ingmarsö
* Ljusterö
* Möja
* Nåtarö
* Nämdö
* Ornö
* Resarö
* Rindö
* Sandhamn
* Siarö
* Svartsö
* Utö
* Vaxholm
* Yxlan
* Öja
* Muskö

Referanser
----------

1. ↑  «Muskö».

Eksterne lenker
---------------

* Skärgårdsguiden Arkivert 13. mai 2012 hos Wayback Machine.
* Skärgårdsstiftelsen Arkivert 24. september 2005 hos Wayback Machine.
* Stockholms skärgård
* Destination Stockholms skärgård

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
**Johan Kristian «Gette» Schiefloe** (født 24. juli 1909 på Skjefte i Ogndal, død 11. juli 1973) var en norsk idrettsutøver og trener. Han gjorde seg størst bemerket som skihopper og ble nummer 6 i NM i Mo i Rana i 1938. Senere samme år fikk han engasjement som trener for det tyske kombinertlandslaget, som etter annekteringen av Østerrike og Sudetenland også besto av østerrikere og sudettyskere. Med Schefloe som trener ble sudettyskeren Gustl Berauer verdensmester i kombinert i Zakopane i 1939.

Schiefloe drev også med kombinert og var en dyktig fotballspiller på Steinkjer FK, friidrettsutøver og turner. I friidrett gjorde han det særlig godt i mangekamp, og var inne blant de ti beste i nasjonalstatistikken, med 8.-plass i tikamp i 1934 og 1935 og 10.-plass i femkamp i 1935.

Kilder
------

* Hans M. Nordberg (red.): *Idrettens historie i Nord-Trøndelag - Idrettskretsen 75 år*. Nord-Trøndelag Idrettskrets, Steinkjer 1994. ISBN 82-993147-0-4 (s. 83 og 117, digitalisert av Nasjonalbiblioteket)
* Steinkjerleksikonet: Johan Kristian (Gette) Schiefloe (besøkt 20. juni 2014)
**Johan Olsen Snøfugl** (født 30. april 1909 i Buvika i Sør-Trøndelag, død 13. mars 1984 i Melhus) var en norsk politiker, forfatter og pressemann.

Snøfugl var i yngre år bonde og politiker. Han representerte Bondepartiet, og var ordfører i Buvik kommune fra 1948 til 1950. Fra 1945 til 1949 var han varamann til Stortinget.

Han var en av dem som sto bak magasinet *Bygdeungdommen* som ble startet i Trondheim i 1936, og han satt som redaktør i bladet fra 1938 til 1948. Der slapp han til både debutanter og etablerte forfattere. Han trykket kjente navn som Johan Falkberget, Tarjei Vesaas, Johan Bojer og Mikkjel Fønhus, mens folk som Kjell Aukrust, Guttorm Hansen og Herman Aune debuterte i bladet hans.

Som redaktør i *Bygdeungdommen* gikk han langt i å trosse de tyske okkupantenes retningslinjer, og utfordret dem blant annet ved å trykke minneord om falne norske soldater. Bladet ble stanset i årene 1943 - 1945.

Fra 1950 til 1965 var Johan Snøfugl redaktør i *Nordlands Folkeblad* i Mosjøen og *Ofoten Folkeblad* og *Nordlendingen* i Narvik. I 1964 etablerte han magasinet *Bygdebrevet*, der han var redaktør. Han skrev også i *Melhusbladet* fra 1979 til han døde i 1984.

Fra 1956 drev han eget trykkeri i Buvika, under navnet Bygdetrykk. Etter to år flyttet han denne virksomheten til Melhus. Sønnen Åsmund Snøfugl tok senere over trykkeri, og innlemmet dette i sitt Snøfugl forlag i 1972.

Johan Snøfugl nyttet begge målformer i sin publiseringsvirksomhet, og kom derfor til å få stor betydning for å etablere og hverdagsliggjøre nynorsk som avisspråk i distriktene der han arbeidet.

Bibliografi
-----------

* *Med i fossen*, roman (1929)
* *Den gamle garden*, roman, første del av trilogi (1943)
* *Gjennom svartår og svolt* (1944 - nytt opplag 1989)
* *Du tok livet*, roman, andre del av trilogi (1945)
* *Det er din dag i dag*, fortellinger (1974)
* *Buvikboka : gards- og ættehistorie. Bind I* (1977)
* *Han kom frå havet*, roman (1977)
* *Vesle Per Våle* (1977)
* *Langdistanse-Morten* (1978)
* *Buvikboka : gards- og ættehistorie. Bind 2* (1980)
* *Det kom ein framand*, roman, tredje del av trilogi (1984)

Priser
------

* 1979: Melhus kommunes kulturpris

Referanser
----------

1. 1 2   Folketellingen i Norge i 1920, www.digitalarkivet.no, oppført som Johan Olsen Snefugl[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Slekt og Datas Gravminnebase, «Minneside basert på bilder og gravminnedata for Johan O. Snøfugl, (30.april 1909 - 13.mars 1984).»[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Om Johan Snøfugl på allkunne.no

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Historisk befolkningsregister **·** BIBSYS **·** Geni **·** VIAF **·** LCCN
 |
**Sagbruksprivilegier** var i Norge den enerett personer eller sagbruk før 1860 kunne ha til å avvirke og forhandle skåren trelast. Eneretten kunne være hjemlet i lov eller sedvanerett.

Privilegiene ble innført av den dansk-norske enevoldsregjeringen for å beskytte skogene mot uthogst og for å skape en inntekstkilde for staten. Handelen med trelast var i Norge opprinnelig fri, og etter at vannsagene ble innført fra 1503, anla bøndene mange små sagbruk, og drev handel fra disse, spesielt med hollenderne. Ofte forsynte de seg med tømmer fra kronens eller kirkens skoger. I 1587 ble det påbudt at alle sager som var oppført på kronens eller kirkens grunn, skulle nedlegges. Ved kongebrev av 15. august 1616 ble retten til å anlegge og bruke sagbruk knyttet til eiendom av egen odelsgrunn, og samtidig ble det laget en fortegnelse over alle anlegg i det sønnenfjelske Norge. Det var imidlertid lett å få bevilling til nyanlegg.

Trelasthandelen samlet seg heretter mer og mer i byene, og byborgerne fikk ved kjøbstadsprivilegiene av 30. juli 1662 enerett til utskipning av trelast. Dette bidro til oppkomsten av flere byer som Drammen, Skien, Fredrikstad, Moss. En resolusjon av 6. september 1688 reduserte antallet sagbruk fra ca. 1200 til 664 og fastsatte hvor stor andel, av en samlet produksjon på 5 millioner bord, som hvert av disse, «kvantumsagene», skulle ha lov til å skjære. Innskrenkningene gikk i løpet av 1700-tallet av hensyn til bevarelsen av skogene stadig videre, slik at trelasthandelen ble samlet på stadig færre hender. Det utviklet seg et arvelig monopol, som i høy grad ble til skade for skogbøndene. Til slutt måtte loven ta disse under sin beskyttelse og lempe på de stramme båndene (forordning av 22. april 1795). Loven av 8. juni 1818 begrenset de gamle forbudene slik at bare innkjøpt tømmer måtte skjæres ved privilegerte sager; tømmer fra egen skog kunne man heretter skjære fritt. Ved lov av 26. august 1854 ble også denne resolusjonen opphevet fra 1. januar 1860.

Se også
-------

* Sagskatten
Clipper-ruta benyttet «the roaring forties» på vei fra Europa til Australia.
Seilskip i «The Roaring forties»
**Roaring forties** («de brølende førtiene») er havområdet på den sørlige halvkule mellom 40. og 50. breddegrad. Her blåser det sterk og stabil vind fra vestlig kant siden det er få landmasser som hindrer luftstrømmen, slik man har på samme breddegrader på den nordlige halvkule. Således har værstasjonen ved Port-aux-Français på Kerguelen, på ca. 49°S, en gjennomsnittlig vindhastighet som varierer fra 35 km/t (frisk bris) om sommeren til 41 km/t (liten kuling) om vinteren. Værstasjonen ligger forholdsvis beskyttet, så åpne havstrekninger har betydelig mer vind

Området ble navngitt av sjøfolk i seilskutetiden og var til stor hjelp for handelsskip som seilte fra Europa til Ostindia eller Australia, og i nyere tid har området blitt utnyttet av verdensomseilere.

Vindbeltet «the roaring forties» er ikke stabilt. Det flytter seg sørover om sommeren og nordover om vinteren. Forholdene sør for 50°S er mye av de samme, selv om forholdene blir barskere nærmere Antarktis, både med kaldere vær og med kortere dager om vinteren. Disse havområdene kalles derfor på engelsk ofte «the furious fifties» (de rasende femtiene) og «Shrieking» eller «Screaming Sixties» (de hylende sekstiene).

Referanser
----------

1. ↑

Kilder
------

* (no) Roaring forties i Store norske leksikon

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie
 |
**«Det var i -68»** er en norsk sang som ble skrevet av Øystein Sunde og utgitt 1. september 2008 på Sundes musikkalbum *Meget i sløyd*.

Teksten handler om en mann fra 1968-generasjonen som har vært igjennom storm forelskelse med røyking av ulovlig tobakk, spedbarn, bleier, skilsmisse og ferdigmat. Teksten er gjengitt i CD-heftet til *Meget i sløyd*.

Musikere og instrumenter
------------------------

* Øystein Sunde: vokal, akustisk gitar
* Knut Hem: dobro
* Terje Kinn: banjo, kor
* Øystein Fosshagen: fele, kor
* Stein Bull-Hansen: akustisk gitar
* Olaf Kamfjord: kontrabass, kor

23. juni 1969 sendte NRK programmet *St. Hanskveld på Kongsvinger* hvor Sundes bluegrass gruppe Christiania Fusel & Blaagress mot slutten fremførte «You're Not a Drop in the Bucket» (skrevet av Gene Evans/Riley Crabtree/Charles Haught). Denne ligner sporadisk på «Det var i -68». Besetningen i bandet i det programmet var: Fredrik Wibe (vokal/kontrabass), Kåre Schanche (perkusjon/kor), Anne Elisenberg (banjo/kor), Øystein Sunde (akustisk gitar/kor) og Gerd Gudding (fele/kor).

Referanser
----------

1. 1 2  *Meget i sløyd*– informasjon i CD-heftet
2. ↑  VG 19. august 2008 side 27
3. ↑  Spinner Records – Medium: *Meget i sløyd* – Øystein Sunde (1. september 2008)
4. ↑  NRK Nett – St. Hanskveld i Kongsvinger 23. juni 1969
5. ↑  Lyricsvault – Infomasjon om «You're Not a Drop in the Bucket»
Scenehuset
Scenehuset
 Danseinformasjonens logo
**Scenehuset** ligger i Bogstadveien 49 på Majorstuen i Oslo og har tidligere vært en kirke. Lokalene har en gulvflate på ca 190 kvm og det originale tregulvet fra slutten av 1800-tallet blir beskrevet av norske dansekunstnere som et av Oslos beste dansegulv.[]

Scenehuset eies av Eiendomsspar AS, og leies av Danseinformasjonen som administrerer fremleie til dansekunstnere. Hovedsakelig blir rommet brukt som produksjonslokale, men også som et alternativ scenerom.

Historikk
---------

I 1990, da Kirkens Bymisjon eide lokalene, gikk fire scenekunstgrupper sammen om å leie lokalene for å møte behovet for prøvelokaler og spillesteder i Oslo. Scenehuset AS ble opprettet og bestod av Boreas Teater, Dansdesign, RLJ-Teatret og Scirocco Dansekompani. Scenehuset AS ble oppløst i 1993, men leiekontrakten ble opprettholdt av Scirocco Dansekompani til 1995.

Da Eiendomsspar ble nye eiere av Bogstadveien 49 i 1995 overtok Senter for Dansekunst (Danseinformasjonen) leiekontrakten og har siden da administrert fremleie av lokalene.

Eksterne lenker
---------------

* Scenehuset
* Danseinformasjonen
Det venetianske Albania i lilla
**Det venetianske Albania** (italiensk: *Albania Veneta*, albansk: *Shqipëria Venedikase or Shqipëria veneciane*) var betegnelsen på de områder som tilhørte Republikken Venezia i perioden mellom 1420 og 1797. Dette omfattet deler av dagens Dalmatia, Montenegro og det nordlige Albania. Det bestod opprinnelig av de kystområdene som senere ble til nordre Albania samt kysten av Montenegro, men de albanske og sørlige montenegrinske delene ble tapt til Det osmanske rike i 1571.'

Benevnelsen ble brukt som en avgrensing til Det osmanske Albania som var i området Kosovo og det sørlige Albania.

Venetianerne hadde i perioder kontrollert mindre dalmatiske landsbyer på 1100-tallet, men skaffet seg ikke permanent kontroll før 1420. Språklig assimilerte venetianerne hurtig dalmatisk inn i venetiansk. Det venetianske Albania var en provins i republikken Venezia med navn *Albania Veneta*.

Den albanske befolkningen bodde særlig rundt Ulcinj og Durrës. Området rundt Kotor var befolket med kroater og romansk-språklige katolikker.

Etter at Den første franske republikk hadde erobret og avskaffet Republikken Venezia i 1797, ble området en del av Napoleons italienske kongedømme, og i 1809 ble det innlemmet i de franske illyriske provinsene. Etter Napoleons nederlag i 1814 og Wienerkongressen kom området under kontroll av Keiserdømmet Østerrike.

Referanser
----------

1. ↑  Cecchetti, Bartolomeo: *Intorno agli stabilimenti politici della repubblica veneta nell'Albania*, fra *Atti del Regio Istituto veneto di scienze, lettere ed arti*, 1874 side 978–983
2. ↑  Paulucci, Luigi: *Le Bocche di Cattaro nel 1810*, side 24, Edizioni Italo Svevo, Trieste, 2005.
3. ↑  Durant, Will: *The Renaissance*, side 121, MJK Books. New York, 1981
4. ↑  Durant, Will: *The Renaissance*, side 139, MJK Books. New York, 1981
5. ↑  Sumrada, Janez: *Napoleon na Jadranu / Napoleon dans l'Adriatique*, side 159
***Une indigestion*** er en fransk stumfilm fra 1902, regissert av Georges Méliès.

Handling
--------

En pasient kommer til et legekontor, og ut fra ansiktsuttrykket å dømme er pasienten i store smerter. Legen forteller ham at han er plaget med akutt fordøyelsesbesvær, og legger pasienten umiddelbart på operasjonsbordet. Han begynner behandlingen med å kutte av pasientens armer og ben med en diger sag. Han tar deretter en stor kniv, og lager et snitt i pasientens mage som er stort nok til å putte armen inn i åpningen.

Deretter fjerner legen blant annet flasker, kniver og gafler, lamper og andre møbler fra pasientens kropp. Pasienten klager over den store smerten han lider, og for å lindre dette kutter legen hodet av ham og legger hodet på en stol i nærheten. Men en pumpe fjerner legen også cirka to liter vann fra magen til pasienten, før han syr igjen hele såret - som leges umiddelbart. Deretter plasseres hodet tilbake på plass.

Doktoren forsøker deretter å justere mannens bein og armer på de riktige plassene, men plasserer i all hast et bein der en arm skal være - og omvendt. Etter å ha oppdaget disse feilene, retter han opp i dette. Pasienten, nå fullstendig kurert for alle helse-problemene sine, og reiser seg fra operasjonsbordet. Etter å ha betalt legen forlater pasienten kontoret, glad og fornøyd.

Referanser
----------

1. ↑  Philippe Rège. *Encyclopedia of French Film Directors, Volume 1*

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Une indigestion* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
En offensive guards posisjon i en angrepsformasjon
I amerikansk fotball er en **guard** (**G**) eller **offensive guard** (**OG**) en spiller som stiller seg opp mellom centeren og tacklene på lagets offensive line på scrimmagelinjen, hvis hovedoppgave er å blokkere. **Right guards** (**RG**) brukes om guarden på høyresiden av en offensive line, mens **left guards** (**LG**) stiller opp på venstre side.

Guardens jobb er å beskytte quarterbacken fra forsvarets linemen under pasningsspill, samt å lage åpninger (hull) som en running back kan løpe gjennom. Guards blir automatisk sett på som uberettigede mottakere, og kan derfor ikke med vilje være i kontakt med en fremoverpasning, med mindre det er for å plukke opp en fumble eller i tilfeller hvor ballen allerede har berørt en forsvarer eller en berettiget mottaker.

Trekke guards
-------------

David DeCastro oppstilt som en guard
I tillegg til blokkering kan en guard også trekke (eng. "pull"), hvor han trekker seg fra sin originale posisjon og løper bak de andre offensive linemenene for å sprinte foran en running back og blokkere forsvarsspillere borte fra angrepsrekken. Denne teknikken finner man for outside runs (hvor guarden på siden ballen løpes trekkes og brukes som ledende blokkerer) og counter plays (hvor guarden lengst fra ballen trekkes for å blokkere en lineman på play-siden) i de fleste playbooks. Vanderbilts Dan McGugin ses på som den første som tok i bruk teknikken.

Selv om tackles også kan trekke er dette mindre vanlig da de er for langt borte for å trekke seg til motsatt side av formasjonen (for counter plays) og har ansvaret for å blokkere forsvareren på utsiden (vanligvis en defensive end) for outside runs. Ettersom at guarden ikke har noe spesifikt ansvar for outside runs på play-siden og counter plays på den andre, er trekking vanligvis unikt for guards.

Green Bay Packers' Packers sweep var et kjent play på 1960-tallet, da de vant fem NFL-titler og de to første Super Bowl-kampene (I og II) under hovedtrener Vince Lombardi. For Packers var det Fuzzy Thurston på venstresiden og Hall of Fameren Jerry Kramer på høyresiden som ble trukket.

Referanser
----------

1. ↑  «Football 101: Players and Positions» **(engelsk)**. California Scientific. Besøkt 8. oktober 2020.
2. ↑  «What Does A Guard Do In Football?». *Rookie Road* **(engelsk)**. Besøkt 20. november 2022.

| Posisjoner i amerikansk og canadisk fotball |
| --- |
| Angrep (spesialisering)
  |  | Forsvar
  |  | Special teams |
| Linemen | Guard, Tackle, Center | Linemen | Nose tackle, Tackle, End, Edge rusher | Kickere | Placekicker, Punter, Kickoff specialist |
| Quarterback (Dual-threat, Game manager, System)
  | Linebacker | Snapping
  | Long snapper, Holder |
| Running backs | Halfback/Tailback (Triple-threat, Change of pace), Fullback, H-back, Wingback | Backs | Cornerback, Safety, Nickelback, Dimeback | Returning
  | Punt returner, Kick returner, Jammer |
| Receivere
  | Wide receiver (Berettiget), Tight end, Slotback, End | Takling
  | Gunner, Upback |
| Formasjoner (Liste) — Nomenklatur — Strategi |
**Kongelig bygningsinspektør** er en dansk tittel som tildeles arkitekter som arbeider for regenten. Dette innebærer i dagens samfunn den danske stat. Slots- og Ejendomsstyrelsen har ansvaret for å utpeke de kongelige bygningsinspektørene.

Embedet omfatter ikke én, men flere inspektører som har forskjellige danske landsdeler som arbeidsfelt. Det er fem bygningsinspektorater:

* 1. inspektorat omfatter Københavns og Frederiksbergs kommuner
* 2. inspektorat omfatter det meste av Region Hovedstaden
* 3. inspektorat omfatter bygningene på Slotsholmen i København og nærmeste omliggende bygninger
* 4. inspektorat omfatter deler av region Hovedstaden; Bornholm, hele Region Sjælland og hele Fyn (del av Region Syddanmark)
* 5. inspektorat omfatter hele Jylland (del av Region Syddanmark, hele Region Midtjylland, hele Region Nordjylland)

Bygningsinspektørene utnevnes for 4 år om gangen. Ved siste utnevnelse i 2008 ble følgende utnevnt:

* Erik Møllers Tegnestue; 1. inspektorat
* Fogh & Følner: 2. inspektorat
* Hvidt & Mølgaard: 3. inspektorat
* Creo Arkitekter: 4. inspektorat
* Kjær & Richter: 5. inspektorat

Inspektørene fører bygningsmessig tilsyn med en vesentlig del av kulturarven i form av statens fredede eiendommer og andre verdifulde statseide bygningsverk i Danmark. I tillegg fungerer de som statens konsulenter i byggesaker som har med landets kirker å gjøre.

Tidligere var det en meget attraktiv utnevnelse, da den nesten ga en arkitekt monopol på offentlige arbeidsopgaver i en bestemt landsdel. I våre dager er stillingens oppgave sterkt begrenset ettersom større arkitektoppgaver for staten settes ut på anbud og i åpen konkurranse.

Eksterne lenker
---------------

* Slots-og ejend Kongelige bygningsinspektører
* Kongelige bygningsinspektører udnævnt

Portal: Danmark
**Kongen** er et fjell på vestsiden av Isterdalen i Rauma kommune i Møre og Romsdal. Det har en høyde på 1 614 meter over havet og ligger mellom fjelltoppene Bispen i sør og Dronninga i nord.

Turbeskrivelse
--------------

Det er flere ruter til topps, og de fleste krever klatring. Normalveien opp fjellets sørvestlige side er ikke brattere enn at den kan bestiges uten tradisjonell fjellklatring. Om en er ukjent med stien opp må en ha med seg kjentfolk. Starten er fra toppen av Trollstigen, langs veien mot Valldal. Etter broen går stien opp langs nordsiden av elva. Følg den et stykke, deretter går stien bratt oppover lia på vestsiden av Bispen og Bispevatnet, hvor den svinger opp til «bandet» mellom Kongen og Bispen. Herfra er det klyving oppover. Under toppen blir terrenget krevende og ganske luftig. Turen til toppen tar mellom 2,5 og 4 timer.

Galleri
-------

* Kongen (bak til venstre) og Bispen (til høyre) sett fra Alnesreset.Kongen (bak til venstre) og Bispen (til høyre) sett fra Alnesreset.
* Kongen (til venstre, høyest) og Dronninga i kveldslys, sett fra Åndalsnes.Kongen (til venstre, høyest) og Dronninga i kveldslys, sett fra Åndalsnes.
* Kongen, Dronninga og Bispen. Fotografi trolig fra 1890-åra.Kongen, Dronninga og Bispen. Fotografi trolig fra 1890-åra.
* Kongen sett fra Moldefjorden, Blåstolen til høyreKongen sett fra Moldefjorden, Blåstolen til høyre
* Kongen sett langs Rødvenfjorden fra Sølsnes ferjekaiKongen sett langs Rødvenfjorden fra Sølsnes ferjekai

Referanser
----------

1. ↑  Kongen og Dronninga på Norgeskart.no fra Statens kartverk

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Primaspalasset** (polsk *Pałac Prymasowski*) er et palass ved Senatorska-gaten i Warszawa.

Historie
--------

Byggingen av palasset begynte mot slutten av det 16. århundre etter initiativ av Płock-biskopen Wojciech Baranowski. Etter å ha blitt primas overga han palasset til kapittelet i Gniezno i 1610. Det ble senere ødelagt under den svenske invasjonen av Polen i 1655–1660, og gjenoppbygd under ledelse av Józef Fontana. Palasset ble på ny ødelagt av saksere og kosakker i 1704, og senere gjenoppbygd av primas Stanisław Szembek. Frem til 1797 fungerte palasset som primasresidens. Mot slutten av det 17. århundre ble palasset utbygd under ledelse av Tylman van Gameren, mens det i første halvdel av det 18. århundre ble ombygd i rokokkostil som residensen til primas Adam Ignacy Komorowski.

I årene 1777–1783 ble palasset igjen ombygd, denne gang av Antoni Kazimierz Ostrowski, etter tegninger av Efraim Szreger i klassisistisk stil. Byggingen ble fullført av Michał Jerzy Poniatowski. Hovedkorpusen ble da beriket med sidefløyer med paviljonger. Palassindret ble tegnet av Johann Christian Kammsetzer og Szymon Bogumił Zug. 

I det 18. århundre ble palasset brukt til forskjellige formål. I mellomkrigstiden huset det Jordbruksdepartementet. Palasset ble ødelagt under Felttoget i Polen i 1939, og senere gjenoppbygd etter krigen.

Litteratur
----------

* Julius A. Chroscicki und Andrzej Rottermund, *Architekturatlas von Warschau*, 1. Auflage, Arkady, Warschau 1978, S. 179
* Tadeusz S. Jaroszewski, *Paläste und Residenzen in Warschau*, Verlag Interpress, ISBN 83-223-2049-3, Warschau 1985, S. 94f.
* Janina Rukowska, *Reiseführer Warschau und Umgebung*, 3. Auflage, ISBN 83-217-2380-2, Sport i Turystyka, Warschau 1982, S. 55
**Vinlus** (*Daktulosphaira vitifoliae*) er en liten dvergbladlus (Phylloxeroidea) og er regnet som et alvorlig skadedyr på vindruer.

Utseende
--------

Vinlus er vanligvis omkring én millimeter lang. Størrelsen kan variere. Den er blekt farget. De vingede formene (alatae) har store, skjøre vinger. Vinlus mangler «rørene» oppe på bakkroppen som de fleste bladlus har.

Levevis
-------

Vinlus tar til seg næring gjennom munndelene som er formet som en sugesnabel. Siden vinlus gjerne lever skjult i galler ser man ikke ofte disse dyrene.

Vinlus har en kompleks livssyklus, på opptil atten ulike stadier, disse kan grovt deles inn i fire former: den kjønnsmodne form, blad formen, rot formen, og den vingede formen.

* Kjønnsmodne hanner og hunner, hannene er vingeløse, mens hunner har vinger som er langt lengre enn kroppen. De kan ikke ta til seg næring.
* «Jomfrustadiet» (partenogenese), er vingeløst. De kan ta til seg næring og lever i galler på bladene, eller i jorden på vinrankens røtter.

Spredning til nye planter skjer ved at de vanligvis kryper over på bladverket. Men de kan også bevege seg i, eller gjennon hulrom i jorden, til nye planter (røtter).

Røtter angrepet av vinlus.

Skadedyr
--------

Det er vinlusene som lever på rotsystemet til planten som er den alvorligste trusselen. De sprøyter inn et stoff i røttene som til sist hindrer vanntilførselen til planten. De som danner galler på bladene utgjør ingen alvorlig trussel for planten.

Den var opprinnelig utbredt i Nord-Amerika, men ble ved et uhell innført til Europa på 1860-tallet, da botanikere i England plantet amerikanske vinstokker. Amerikanske vindruer (druestokker) var resistente mot vinlus, men det var ikke de europeiske. Resultatet ble at store deler av de europeiske vingårdene ble ødelagt. På slutten av 1800-tallet truet den med å rasere europeisk vindyrking fullstendig. Løsningen var å pode inn europeiske druesorter på amerikanske vinstokker. Enkelte vinkjennere hevder at dette førte til at kvaliteten på europeisk vin sank merkbart. Først etter andre verdenskrig, på 1950-tallet var de europeiske vingårdene på det nivået de var før vinlusangrepet.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Vinlus* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Vinlus* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Daktulosphaira vitifoliae* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Daktulosphaira vitifoliae* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data)
 |