recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Språkvask:** Teksten i denne artikkelen kan ha behov for språkvask for å oppnå en høyere standard. Om du leser gjennom og korrigerer der nødvendig, kan du gjerne deretter fjerne denne malen.

**Sylhet** eller **Sylhett** på (Sylhetti: ꠍꠤꠟꠐ; eller bengali: সিলেট; historisk navn Shilahatta; ergo Jalalabaad) er en større by i Sylhet-provinsen som ligger ved bredden av Surmaelven nordøst i Bangladesh. Byen har over 500 000 innbyggere. Den er omgitt av te-plantasjer, har sub-tropisk klima med reinskog.Sylhet-regionen er en av de ledende turistdestinasjoner i landet.

Sylhet er et prominent islamsk åndelig senter hvor det er utallige sufi-helligdommer. Her er det to mausoleer fra 1300-tallet Sha Jalal og Sha Paran. Sylhet ble opprettet i 1867 av den britiske Raj. Den var en del av provinsene Bengal og Assam, men etter en folkeavstemning, ble den en del av Øst-Bengal i Pakistan og etter delingen av Britisk India i 1947 kom Sylhet i fokus for bengalske revolusjonnære under den bangladeshiske frigjøringskrigen i 1971. (Herfra kom general Osmani, øverstkommanderende for Bangladesh militære styrker).

I Sylhet dyrkes det meste av Bangladeshs te og det meste av landets kunstgjødsel produsers her ved Shahjalal Fertiliser Factory Ltd.
Det er også rike forekomster av naturgass. Syhlet er også kjent for sin dyrking av sukkerrør, sitrusfrukter og rike tømmerforekomster..Til Sylhet kommer store pengeoverføringer fra utvandrede bengalere, spesielt fra UK. Byens flyplass er Osmani internasjonale lufthavn. Den har forbindelse til havnebyen Chittagong både med vei og jernbane. I nord grenser den til Inda ved Tamabil. Her ligger også Shah paran og Shahjalal-universitetet.

Historie
--------

Byens to landemerker: Kean Bridge og Ali Amjad Clock Tower

Geografi og klima
-----------------

Sylhet ligger på 24°53′30″N 91°53′00″Ø, i den nordøstre region av Bangladesh. Byen har fuktig subtropisk klima, med varme og fuktige somre og forholdsvis kjølige vintre. Byen har monsunklima med en gjennomsnittstemperatur på 23 °C (august–oktober) og laveste gjennemsnittstemperatur på 7 °C 
(januar). Nesten 80% av den årlige nedbøren på 3 334 mm. kommer mellom mai og 
september.

Referanser
----------

1. ↑  .
2. ↑  «Sylhet City Corporation». *banglapedia.org*. [*død lenke*]
3. ↑  «Sylhet». *Encyclopædia Britannica*.
4. ↑  «Cane shaping lives in Sylhet». *thedailystar.net*.
5. ↑  «Citrus Story». *The Daily Star*.
6. ↑  «Bangladesh Oud». *oudh.co.uk*.
7. ↑  Monthly Averages for Sylhet, BGD Arkivert 1. juli 2019 hos Wayback Machine. MSN Weather.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** GeoNames
 |
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet. Helt uten kilder. *(10. okt. 2015)*
Illustrasjon av en klaffebro
**Klaffebro** er en type bevegelig bro med en kontravekt som kontinuerlig balanserer spennet som kan løftes opp i loddrett eller nesten loddrett posisjon.

Klaffebroer åpnes og lukkes for gjennomgående skipstrafikk.
Fordelen ved denne type broer er at skip og båter kan passere under broen uten at en behøver å tenke på seilingshøyder under broene. 
For moderne klaffebroer styres som oftest mekanismen med elektrisk styring.

Denne type broer har vært i bruk siden eldgamle tider. Men det var ikke før i 1850 at en konstruerte dem slik at det var mulig å åpne forholdsvis lange og tunge spenn på en hurtig og effektiv måte.

Nikolajevskijbroen i St. Petersburg var den første store klaffebroen. Den ble åpnet i 1850.

Skansenbroen, som er en jernbanebro langs Dovrebanen, ble bygd som klaffebro.
Denne type klaffebro har en kontravekt opphengt i et stangparallellogram, samt motorer og tannhjul for å løfte og senke klaffen på broen. Broen er konstruert av Joseph B. Strauss, som også var ansvarlig for den verdenskjente broen Golden Gate Bridge i San Francisco. Broen ble tatt i bruk for jernbanetrafikk 22. mars i 1918 og er den første av sin type i Norge.

Noen klaffebroer
----------------

* Kanalbrua i MossKanalbrua i Moss
* FrednesbruaFrednesbrua
* Tower Bridge er en kombinert klaffebro og hengebroTower Bridge er en kombinert klaffebro og hengebro
* Porsgrunnsbrua i byen PorsgrunnPorsgrunnsbrua i byen Porsgrunn
* Skansenbrua i TrondheimSkansenbrua i Trondheim
* Strømsund bru i KopervikStrømsund bru i Kopervik

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GND
 |
Skinnkuppelen
**Sant'Ignazio**, egentlig **Sant'Ignazio di Loyola a Campo Marzio**, er en barokkkirke i Roma, litt øst for Pantheon. Det er jesuittordenens andre kirke i Roma, etter moderkirken Il Gesù.

Beskrivelse
-----------

Sant'Ignazio, som ble påbegynt i 1626, er dedisert til den hellige Ignatius av Loyola. Il Gesù har fått tjene som forebilde både hva gjelder fasadens utforming og grunnplanens design. Byggingen av kirkens kuppel ble hindret av dominikanerne, hvis store konvent lå som nabo til jesuittkollegiet; de mente at kuppelen skulle skygge for deres bibliotek. I stedet fikk jesuittbroderen Andrea Pozzo i oppdrag å male en skinkuppel, som ble ferdig i 1685. 

Pozzo utførte også den storslagne fresken i langhusets tønnehvelv (1685-1694). Ifølge Pozzos egen forklaring tar freskeprogrammet sitt utgangspunkt i Kristi ord: « Ild er jeg kommet for å kaste på jorden» (Lukasevangeliet 12,49a). Fra Kristusgestalten utgår en stråle av ild som treffer den svartkledte Ignatius og reflekteres videre til hans disipler og etterfølgere, som sprer troen til verdens fire hjørnrt. Fresken är en *quadratura* i full skala med skinnarkitektur og illusjonistisk maleri. Det er et spesielt punkt i langhuset fra hvilken betrakteren kan oppleve illusjonen fullt. Betrakter man fresken fra andre hold brytes illusjonen i varierende grad. Det samme gjelder for skinnkuppelen. 

Interiøret huser den franske skulptøren Pierre Legros den yngres mesterverk – Den hellige Aloysius Gonzagas gravmonument.

Referanser
----------

1. ↑   dati.beniculturali.it[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Tylenda 1993, s. 177 harvnb error: no target: CITEREFTylenda1993 (help)

Litteratur
----------

* *Church of St. Ignatius of Loyola, Rome* **(engelsk)**. Roma: Chiesa di Sant'Ignazio. 1991.
* *The Pilgrim's Guide to Rome's Principal Churches* **(engelsk)**. Collegeville, Minnesota: Liturgical Press. 1993. ISBN 0-8146-5016-3.

Eksterne kirker
---------------

* Churches of Rome Wiki
* (en) Sant'Ignazio (Rome) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND **·** LCCN **·** GeoNames
 |
Inntrøndelag tingrett har kontorsted i tinghuset i Steinkjer  
 Foto: Alasdair McLellan 
**Inntrøndelag tingrett** var en førsteinstansdomstol i Frostating lagdømme som ble etablert 1. januar 2011 ved sammenslåing av Stjør- og Verdal tingrett som hadde kontorsted i Levanger og Inderøy tingrett som holdt til Steinkjer. Domstolen hadde kontorsted i tinghuset på Steinkjer i Trøndelag, som ble utvidet i forbindelse med sammenslåingen og nyåpnet 14. juni 2011.

Rettskretsen omfattet kommunene Frosta, Inderøy, Levanger, Meråker, Namdalseid, Snåsa, Steinkjer, Stjørdal, Verdal og Verran med tilsammen 97 215 innbyggere pr. 1. januar 2010. Domstolen ble ledet av en sorenskriver Odd Arve Bartnes og hadde i tillegg tre tingrettsdommere, tre dommerfullmektiger og elleve funksjonærer.

Den 12. april 2021 ble Inntrøndelag tingrett slått sammen med Fosen tingrett, Namdal tingrett og Sør-Trøndelag tingrett til den nyopprettede Trøndelag tingrett. Steinkjer tinghus er ett av fire rettssteder i Trøndelag tingrett.

Se også
-------

* Tingrett

Referanser
----------

1. ↑  «domstol.no Steinkjer tinghus åpner 14.juni». Arkivert fra originalen 29. juni 2011. Besøkt 22. juni 2011.
2. ↑  Forskrift om endringer i forskrift 22. januar 2021 nr. 163 om inndelingen av rettskretser og lagdømmer. Lovdata. Besøkt 12. april 2021.
3. ↑  *Adresseavisen*, 10. april 2021, side 4.

Eksterne lenker
---------------

* Inntrøndelag tingrett

| * v
* d
* r
Tingretter i Frostating lagdømme |
| --- |
| Nåværende | Møre og Romsdal **·** Trøndelag | Riksvåpenet |
| Tidligere | Fosen **·** Inntrøndelag **·** Namdal **·**
Nordmøre **·** Romsdal **·** Sunnmøre **·** Søre Sunnmøre **·** Sør-Trøndelag |
| *Tingretter i norske lagdømmer* (maler): Agder  **·** Borgarting  **·** Eidsivating  **·** Frostating  **·** Gulating  **·** Hålogaland |
**Borge Kommunale Bilruter** (BKB) begynte sin virksomhet 23. juli 1930. Selskapet ble opprettet av daværende Borge kommune. Adresse: Torp.

Bakgrunn
--------

Selskapet hadde fra starten konsesjon for person- og godstrafikk Moum-Fredrikstad Ø. over Torp, Kjølstad, Kjølberg, Sellebakk, Nordby, Sorgenfri og Nabbetorp. 

I 1950 ble konsesjonen utvidet til å omfatte sju gjennomgangsturer Fredrikstad Ø.-Sarpsborg. Fredrikstad-brua åpnet i 1957 og konsesjonen ble forlenget fram til Vestsiden i Fredrikstad. 

1. januar 1964 ble Borge og Torsnes kommuner sammen til "nye" Borge kommune. Torsnes kommunale Bilruter ble samtidig slått sammen med BKB. 

1. januar overtok BKB også konsesjonene til Johan Johannessen Bilruter. Etter dette hadde BKB 19 busser og en godsvogn.

Rutebilstatistikken for 1978 viser at BKB hadde 36 heltidsansatte og 19 busser.

På slutten av 1970-tallet ble det arbeidet for en fusjon av flere av busselskapene i Fredrikstad-distriktet. Fredrikstaddistriktets Rutebiler AS (FDR) ble opprettet fra 1. januar 1980. Det var kommunene Fredrikstad, Borge, Hvaler og Kråkerøy som opprettet selskapet for å samordne busstrafikken i og rundt Fredrikstad. Dermed var tida over for Borge Kommunale Bilruter etter 50 år.

Litteratur
----------

* Thoresen, H. Nilsen, O. R. og Sandhaug, B. (2000). Et buss-selskap beretter: 20 år på hjul: vi ruller videre! Gamle Fredriksstad: Fredrikstaddistriktets rutebiler.
* Madsen, B.(1978). Norges Rutebileierforbund - avd. Østfold 50 år 1978: Østfold rutebilhistorie. Fredrikstad: Østfold Rutebileier Forbund.

Referanser
----------

1. ↑  50 år for fremgang: beretningsåret 1978-79 jubileumsberetning 1929-1979. (1979). Oslo: NRF.
***Laemosaccodes*** er en slekt av snutebiller. De er middelsstore, avlange snutebiller uten skjell på kroppen.

Utseende
--------

Middelsstore, avlange, parallellsidige snutebiller. Kroppen er mørkfarget, oftest svart, gjerne med en blålig metallglans, og de mangler skjellkledning. **Hodet** er middels stort med store, flate fasettøyne og en ganske lang, tynn snute. Antennene er knebøyde, ganske slanke med en markert kølle ytterst, og sitter festet omtrent midt på snuten. **Brystskjoldet** (pronotum) er bredere enn langt, med avrundede sider, markert tilsmalnet framover, på oversiden kraftig og tett punktert. **Dekkvingene** er litt bredere enn brystskjoldet, parallellsidige, med markerte skuldre. De har sterkt markerte punktrader. **Beina** er forholdsvis korte, lårene med kraftige tenner på undersiden.

Levevis
-------

Larvene utvikler seg i død ved, som oftest like under sevjelaget på små, nylig døde grener eller kvister.

Utbredelse
----------

Gruppen er utbredt i Asia.

Systematisk inndeling
---------------------

Disse billene blir ofte plassert i underfamilien Molytinae.

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
	+ Underordenen Polyphaga Emery, 1886
		- Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
			* Overfamilien snutebiller, Curculionoidea Latreille, 1802
				+ Familien snutebiller, Curculionidae Latreille, 1802
					- Underfamilien **greinsnutebiller, Mesoptilinae** Lacordaire, 1863 (=Magdalinae)
						* stammen Carciliini Pierce, 1916
							+ slekten ***Laemosaccodes*** Voss, 1936 - 5 arter
								- *Laemosaccodes frater* Zimmerman, 1994
								- *Laemosaccodes judaicus* Zimmerman, 1994
								- *Laemosaccodes maior* Voss, 1953
								- *Laemosaccodes nitidirostris* Voss, 1937
								- *Laemosaccodes similaris* Voss, 1953

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen er ikke koblet til Wikidata*
**Siri Engesæth** (født 20. mai 1969 i Oslo) er en norsk grunder, miljøaktivist og politiker for Venstre.

Utdannelse
----------

Engesæth er utdannet antropolog med oljeutvinning i Alaska som hovedoppgave. Arbeidet ble blant annet støttet av Gro Harlem Brundtlands Miljøstiftelse.

Politiske verv
--------------

Engesæth fikk sitt første nasjonale verv i Venstre i 1987, da hun valgt inn i sentralstyret i Unge Venstre, som da ble ledet av Guro Fjellanger. Siden har hun vært Venstre-representant i Akershus fylkesting og nestleder i Utvalg for kommunalteknikk i Bærum. Hun var vararepresentant på Stortinget i perioden 2013–2017, og møtte blant annet i Kontroll- og konstitusjonskomiteen.

Miljøvernarbeid
---------------

Engesæth ledet miljøstiftelsen Bellonas internasjonale arbeid i 1995–2003, og var daglig leder i Bellona i perioden 1999-2003. Hun var i Norsk offentlig utvalg om Forskning, utvikling og kommersialisering av gass i Norge.

Fra 1996 var Engesæth og Bellona sterkt engasjert i rettssaken mot den tidligere russiske ubåtkapteinen og miljøverneren Aleksandr Nikitin. Engesæth hadde styreverv i the European Environmental Bureau. Hun har også vært generaldirektør i den europeiske paraplyorganisasjonen Seas-at-Risk. Hun har siden 2015 ledet en norsk IT-virksomhet som jobber med oppfølging av samfunnsansvar, og ble i 2017 året til en Norges 50 viktigste IT-kvinner.

Privatliv
---------

Engesæth var gift med Frederic Hauge 1996–2008, og har tre barn med ham.

Referanser
----------

1. ↑  ««Teknoantropolog» og aktivist». *Samfunnsviteren* **(norsk)**. Arkivert fra originalen 1. april 2019. Besøkt 1. april 2019.
2. ↑  «Master- og hovedfagsoppgaver ved instituttet, fra 1963 til i dag». *Universitetet i Bergen*. Besøkt 1. april 2019.
3. ↑  Olje- og energidepartementet (17. april 2002). «NOU 2002: 7». *026001-020002* **(norsk)**. Besøkt 1. april 2019.
4. ↑  «Bellonaskipperen». *Tu.no* **(norsk)**. 21. mars 2002. Besøkt 1. april 2019.
5. ↑  Foundation, Bellona (15. juni 2011). «Gruppefoto utenfor retten, Nikitin-saken». Besøkt 1. april 2019.
6. ↑  «Bellona gjenvalgt i styret til European Environmental Bureau». *Bellona.no*. 4. oktober 2004. Besøkt 1. april 2019.
7. ↑  «EEB - The European Environmental Bureau». *EEB - The European Environmental Bureau* **(engelsk)**. Besøkt 1. april 2019.
8. ↑  «Seas at Risk - Home». *seas-at-risk.org*. Besøkt 1. april 2019.
9. ↑  KIRKNES, LEIF MARTIN (8. mars 2017). «Her er listen over IT-bransjens 50 mest innflytelsesrike kvinner». *frifagbevegelse.no*. Besøkt 1. april 2019.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Siri Engesæth hos Stortinget Rediger på Wikidata

* (no) Siri Engesæth hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Stortinget
 |
**Fredrikstaddistriktets Rutebiler** AS (FDR) ble opprettet fra 1. januar 1980. Det var kommunene Fredrikstad, Borge, Hvaler og Kråkerøy som opprettet selskapet for å samordne busstrafikken i og rundt Fredrikstad. Det var mange ulike selskaper som stod busstrafikken i området.

Sammenslutningen i 1980
-----------------------

Det var tre rutebilselskaper som gikk sammen i 1980:

* Borge Kommunale Bilruter (BKB)
* Hvaler-Kråkerøy Bilruter A/S (HKB)
* Fredrikstad Rutebiler (FR)

Etter fusjon av disse tre selskapene ble Fredrikstaddistriktets Rutebiler en bedrift med ca. 100 ansatte og 60 busser.

Endringer etter 1980
--------------------

1. januar 1988 overtok FDR Onsøy Bilruter A/S. 25 ansatte fulgte med til FDR.

1. januar 2004 ble BorgBuss etablert som et operativt busselskap. Østfold Bilruter, som tre måneder senere endret navn til Nettbuss Østfold), og FDR, samlet alle sine bussruter i Fredrikstad og Sarpsborg i selskapet. De fleste lokale bussruter i Fredrikstad og Sarpsborg ble etter det kjørt av BorgBuss. FDR og Nettbuss Østfold eide 50 prosent hver i BorgBuss.

I januar 2008 blir Fredrikstaddistriktets Rutebiler AS overtatt av Nettbuss Østfold. 

I oktober 2011 kjøper Nettbuss Østfold aksjeposter i Borg Buss fra Fredrikstad kommune og Hvaler kommune. Dermed ble Nettbuss eier av det aller meste av busselskaper i Fredrikstad og Sarpsborg.

Litteratur
----------

* Madsen, B.(1978). Norges Rutebileierforbund - avd. Østfold 50 år 1978: Østfold rutebilhistorie. Fredrikstad: Østfold Rutebileier Forbund.
* Thoresen, H. Nilsen, O. R. og Sandhaug, B. (2000). Et buss-selskap beretter: 20 år på hjul: vi ruller videre! Gamle Fredriksstad: Fredrikstaddistriktets rutebiler.

Referanser
----------

1. ↑  Et buss-selskap beretter: 20 år på hjul: vi ruller videre!, side 15.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Brønnøysundregistrene
 |
AS **Onsøy Bilruter** ble opprettet 1. juli 1978. Kontorsted: Gressvik i tidligere Onsøy kommune.

Bakgrunn
--------

Det var svært mange rutebilskaper i Fredrikstad-området gjennom etterkrigsårene. Det samme gjalt for tidligere Onsøy kommune. Det ble arbeidet for færre og større enheter. De som gikk sammen i Onsøy Bilruter var:

* A/S Gressvik Bilruter (12)
* Gunvald Eriksen & Sønners Bilruter (16)
* Hans Paulsens Bilruter (14)

NB! Tallet i parentes viser antall vogner i hvert selskap ved fusjonstidspunktet.

Rutebilstatistikken for 1978 viser at Onsøy Bilruter da hadde 33 helårs ansatte, 21 busser, 2 lastebiler og et annet kjøretøy.

Onsøy Bilruter fikk ikke noe langt liv. Det ble arbeidet med å danne større enheter. I 1980 gikk tre kommunale rutebilselskaper sammen og dannet Fredrikstaddistriktets Rutebiler AS (FDR). Alt høsten 1986 tok Onsøy Bilruter kontakt med FDR med tanke på fusjon. Dette skjedde ved oppkjøp av aksjer i løpet av 1987. Fusjon ble gjennomført fra 1. januar 1988. 25 ansatte i Onsøy Bilruter aksepterte ansettelse i FDR fra samme dato.

Litteratur
----------

* Madsen, B.(1978). Norges Rutebileierforbund - avd. Østfold 50 år 1978: Østfold rutebilhistorie. Fredrikstad: Østfold Rutebileier Forbund.
* Aardal, O. (2003). Bilrutene i Onsøy: fra Græsvik vognmannsforretning til Onsøy bilruter. Fredrikstad.

Referanser
----------

1. ↑  50 år for fremgang: beretningsåret 1978-79 jubileumsberetning 1929-1979. (1979). Oslo: NRF.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**MF «Hvalerfergen II»**  er bygget i Fredrikstad i 1963. Siden da har den gått i trafikk i Hvaler kommune. Fra 2010 til 2015 trafikkerte den østre Hvaler på ruten mellom Skjærhalden, Lauer, Herføl, Nedgården, Nordre Sandøy, Gravningssund, Makø og Skjærhalden - og den har siden blitt benyttet som reserveferge.

Uhell
-----

Tirsdag den 14. desember 2004 kl. 08.50 gikk fergen på Nedgårdsgrunnen. Alle passasjerer ble evakuert, med unntak av en person som hadde med seg en lastebil. Mannskapet på to ble også igjen. Redningsskøyta «Odd Fellow» klarte ikke å dra den av, og en redningsskøyte fra Larvik måtte komme for å dra den av grunnen. Den gikk inn til havn for egen maskin. Skipet ble dratt opp på slipp, og der ble skadene reparert i løpet av relativt kort tid.

Spesifikasjoner
---------------

* Lengde: 23,85 meter
* Bredde: 7,60 meter
* Fart: (maks) 10 knop
* Passasjerer: 100 stk.

Kilder
------

* «Hvalerfergen II» Arkivert 27. januar 2016 hos Wayback Machine. på fjordfähren.de (de)
Båndstripe for Norsk Aero Klubbs hederstegn
**Norsk Aero Klubbs hederstegn** er en norsk utmerkelse som tildeles av Norges Luftsportforbund. Medaljen ble innstiftet av Norsk Aero Klubb i 1928 og ble overtatt av Norges Luftsportforbund da klubben gikk inn i forbundet i 1976. Hederstegnet ble i 2003 godkjent til bruk på norsk militær uniform. Forsvaret regner fra 2009 Norsk Aero Klubbs hederstegn som en utmerkelse i «Gruppe 4: Andre norske utmerkelser».

Utforming
---------

Norsk Aero Klubbs hederstegn er utformet som en rund medalje i gull eller sølv. Adversen har et motiv med en propellmotor sett forfra med par av vinger over og under. Bokstavene «N», «A» og «K» er fordelt over øvre del av motivet, mens innskriften «NORGE» står under. Reversen bærer en eikekrans. Hederstegnet er opphengt i et lyst blått bånd, som ved kantene har striper i mørk blått, hvitt og mørk blått.

Tildeling
---------

Opprinnelig ble hederstegnet tildelt i gull. I 1949 kom hederstegnet i sølv til. Hederstegnet i gull tildeles for fremragende innsats for flyging og luftsport, enten dette representerer innsats gjennom lengre tid eller en enkeltbedrift. Hederstegnet i gull kan tildeles bare en gang per år, men det går likevel gjerne tre til fem år mellom hver tildeling. Utmerkelsen i sølv kan tildeles for særlig fortjenstfull og langvarig innsats for Norges Luftsportforbund og dets virke. Medaljen i sølv kan ikke tildeles for enkeltbedrifter. Sølvmedaljen tildeles hvert eller hvert annet år. Hederstegnet i begge valører kan tildeles både nordmenn og utlendinger. Utmerkelsen i gull kan tildels post mortem. Dette gjelder ikke utmerkelsen i sølv.

Forslag om tildeling av hederstegnet kan fremmes av enkeltpersoner såvel som styrene for de enkelte deler og nivåer i Norges Luftsportforbund. Saker behandles av en hederstegnskomité som avgir innstilling til forbundsstyret. Beslutning om tildeling fattes av forbundsstyret i Norges Luftsportforbund.

Se også
-------

* Liste over tildelinger av Norsk Aero Klubbs hederstegn

Referanser
----------

1. ↑  Rangeringsliste for dekorasjoner og ferdighetsmerker på militær uniform Arkivert 30. april 2003 hos Wayback Machine. rekkefølgen slik den var i 2003, Forsvarsnett, besøkt 21. november 2009.
2. ↑  For Forsvarets rekkefølge av 2009 se *f-xtra*, nr. 1, 2009, s. 15, bilag til *Forsvarets Forum*, nr. 11, 2009.

Litteratur
----------

* *Heder og ære. Nasjonale og internasjonale dekorasjoner brukt i Norge*, bilag til *Forsvarets Forum*, nr. 5, 2012, Oslo: *Forsvarets Forum*/Forsvarets Veterantjeneste, 2012
* Oversikt over norske sivile og militære utmerkelser] i *f-xtra*, nr. 1, 2009, bilag til *Forsvarets Forum*, nr. 11, 2009

Eksterne lenker
---------------

* Hederstegn Arkivert 13. april 2014 hos Wayback Machine. fra Norges Luftsportforbund
* Statutter for hederstegn, Godkjent av Luftsportstinget 23. mars 2003, med endringer godkjent 29. mars 2009
**Nikki Cox** (født 2. juni 1978) er en amerikansk skuespillerinne, kjent for sine roller i *Las Vegas* og *Nikki*.

Biografi
--------

Nikki Cox ble født i Los Angeles i California til Meredith Avery Cox og Terry Kay Cox. Hun har en yngre bror, Matthew Cox, som også er skuespiller.

### Skuespiller

Cox startet som skuespiller i tiårsalderen, og hadde mange gjesteopptredener i flere amerikanske filmer og tv-serier, blant annet *Baywatch*, *Star Trek: The Next Generation* og *California Dreams*.

I senere tid hadde hun sin egen tv-serie, *Nikki*, som gikk to sesonger på den amerikanske tv-kanalen The WB. Serien ble kansellert etter to sesonger grunnet skuffende seetall, og 6 av de originale 47 episodene ble aldri sendt.[]

I 2003 hadde hun en av hovedrollene i tv-serien *Las Vegas* gjennom fire sesonger, der karakteren hennes forlot serien tidlig i sesong 5.

### Personlig

Cox har vært gift med den amerikanske skuespilleren Jay Morh siden 2006. Fra 1999 til 2005 hadde Cox et forhold til den amerikanske skuespilleren Bobcat Goldthwait, kjent fra filmserien *Politiskolen*.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Nikki Cox på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (fr) Nikki Cox på Allociné Rediger på Wikidata

* (en) Nikki Cox på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) Nikki Cox hos Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

* (en) Nikki Cox hos The Movie Database Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data)
 |
**Randi Stene** (født 12. april 1963 i Trondheim) er en norsk mezzosopran og operasjef.

Stene studerte i Trondheim og Oslo og avsluttet sin utdannelse som operasanger på Operaakademiet i København. Hun var solist og fast tilknyttet Det Kongelige Teater i København fra 1988 til 2020.

Stene var finalist i konkurransen *Cardiff Singer of the World* i 1991. Hun opptrådte som Octavian i *Rosenkavaleren* ved Opéra Bastille i Paris i 1993 og siden i samme rolle i London. Rollen som Silla i Hans Pfitzners opera Palestrina ved Covent Garden førte henne også raskt til Metropolitan Opera i New York.

Som konsertsolist har Randi Stene opptrådt blant annet under BBC Proms med Esa-Pekka Salonen og Festspillene i Salzburg med Philippe Herreweghe. Hun er hyppig gjest hos de nordiske hovedstadorkestrene. Hun deltok ved innvielsen av det nye operahuset i København og i nyproduksjonen av Verdis Aida. Hennes innspillinger av symfonisk musikk omfatter blant annet sanger av Hugo Alfvén, John Dowland, Edvard Grieg, Wilhelm Peterson-Berger og Jean Sibelius.

I 2009 ble hun ansatt som professor i sang på Norges Musikhøgskole, og i 2013 ble hun tilknyttet Trondheim Symfoniorkester & Opera (TSO) som casting-ansvarlig. I 2019 ble hun operasjef ved TSO, og fra august 2020 operasjef ved Den Norske Opera & Ballett. Stene er også kunstnerisk leder for vokalkurset under Voksenåsen Sommerakademi og Vinterakademi.

Hun fikk Gammleng-prisen i klassen klassisk i 2003.

Referanser
----------

1. ↑   Store norske leksikon, Store norske leksikon-ID Randi\_Stene[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2  Program Den norske Opera og Ballett, Eugen Onegin 2020.
3. ↑  «BBC - BBC Cardiff Singer of the World, 1991 - The Final». *BBC* **(engelsk)**. Besøkt 16. februar 2020.
4. ↑  Wærhaug, Sølvi (18. oktober 1993). «Paris-debut med glans». *VG*: 45.
5. ↑  Saxvik, Øystein (2. mars 2009). «Mezzosopranen Randi Stene». *NRK*. Besøkt 28. januar 2020.
6. ↑  «Randi Stene skal lede opera-satsing i hjembyen». *Trondheim Symfoniorkester* **(norsk)**. Arkivert fra originalen 28. januar 2020. Besøkt 28. januar 2020.
7. ↑  Svendsen, Maiken (28. januar 2020). «Randi Stene blir ny operasjef: – Selve drømmejobben». *NRK*. Besøkt 28. januar 2020.
8. ↑  Hilde Bjørhovde: *Den nye operasjefen: -Jeg får ekstra gir i krisetider* - Portrettintervju i Aftenposten 27. november 2020

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Prabook **·** VIAF **·** VIAF **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |
***River*** er en britisk kriminaldramaserie med Stellan Skarsgård i tittelrollen som kriminalinspektør John River, opprinnelig sendt på BBC One fra 13. oktober til 17. november 2015. Serien ble tilgjengelig på Netflix 18. november 2015.

Handling
--------

Detektiv John River i London blir fremdeles hjemsøkt av hvordan hans kollega Jackie Stevenson ble drept av en mystisk person i en bil. River snakker kontinuerlig med den avdøde, som han hadde et veldig nært følelsesmessig forhold til, selv i nærvær av kollegaer eller andre forbipasserende - som anser ham som sprø.

River kan også se andre døde mennesker, som blir værende i nærheten av River, frem til han kan løse sakene deres. Men River blir derfor sendt til en psykiater.

Rolleliste
----------

* John River … Stellan Skarsgård
* Jackie Stevenson … Nicola Walker
* Chrissie Read … Lesley Manville
* Ira King … Adeel Akhtar
* Thomas Neill Cream … Eddie Marsan
* Rosa Fallows … Georgina Rich
* Marcus McDonald … Owen Teale

Referanser
----------

1. ↑

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
**Iberisk ulv** (*Canis lupus signatus*) er en underart av ulv (*Canis lupus*) som er endemisk for Iberia. Dette inkluderer områder i det nordligste Portugal og det nordvestre Spania. Omkring 50 prosent av bestanden befinner seg i den autonome regionen Castilla y León (Spania).

Utbredelse
----------

Hannulv
En gang i tiden var iberisk ulv spredt utover det meste av Iberia, men i perioden 1954–1968 ble den klassifisert som et skadedyr av spanske myndigheter (jevnfør *Juntas de Extinción de Animales Dañinos*), som tilbød skuddpremie på ulv og andre rovpattedyr. Det første til at den nær ble utryddet.

Siden 1970 har antallet individer økt, fra 400–500 til cirka 2 000 i Spania og ytterligere omkring 400 i Portugal (cirka 300 flokker). Ulven har også ekspandert leveområdet senere år. Den regnes i øyeblikket som *sårbar*, men populasjonen i Sierra Morena er *kritisk truet*. I Extremadura regner man med at den er utryddet.

Iberisk ulv må på ingen måte forveksles med spansk ulv (*C. l. deitanus*), som er utryddet (cirka 1930).

Beskrivelse
-----------

Den har et forholdsvis langt og spisst ansikt med stående trekantede ører. Kroppen er cirka 105–135 cm og har forholdsvis lange lemmer med mørke markeringer på frambeina. Pelsfargen kan variere noe i forhold til sesongen. Den er gjerne mørkere grå (med rødlige innslag) om vinteren. Vekten ligger normalt på ca. 25–55 kg, avhengig av kjønn.

Atferd
------

Avhengig av hva som er tilgjengelig livnærer Iberisk ulv seg på avfall, tamme beitedyr, rødhjort, rådyr, villsvin og kaniner. Angrep på beitedyr medfører konflikter med lokale bønder.

Referanser
----------

1. ↑  Wolf Specialist Group 1996. *Canis lupus* (Spanish-Portuguese subpopulation). In: IUCN 2006. *2006 IUCN Red List of Threatened Species*. Data pr. 11. november 2006.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Iberisk ulv* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Canis lupus signatus* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Canis lupus signatus* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Canis lupus signatus* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* The Iberian Wolf/Wolves in Spain

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BNE
 |
Gavlbåten "Notmann" i Bekkjarviksundeti Austevoll
**Gavlbåt** er en åpen båt, nesten alltid bygd av tre, som er flat bak, har gavl (akterspeil). I Rogaland er betegnelsen gjerne *gavlabåt*. Gavlbåter er nokså kraftig bygd, og beregnet for notfiske. Betegnelsen gavlbåt brukes derimot ikke om andre båter med akterspeil. (Frem til ca. 1900 ble det rundt om i kystbygdene også bygd båter med akterspeil beregnet for skyss (av prest, lensmann, overklasse). Disse ble gjerne kalt rett og slett *skyssbåt* eller også *vengbåt* - selv om de ikke hadde *veng* (= hus) akter.)

Gavlbåtene har nesten alltid en 'garnrulle', en rund, vannrett stokk som kan snurre rundt, like over toppen av gavlen. Rullen er festet mellom to solide *dokker* som er spikret fast øverst på hver side, peker rett bakover, og rager ut over sjøen med rullen mellom seg. Denne rullen er som oftest av tre, og har ofte langsgående lister for å få bedre tak på nota, som settes og trekkes over rullen. Enkelte ruller kunne dog være av jernrør.

For at nota ikke skulle kile seg fast mellom rullen og dokkene, sto det også to tynnere ruller loddrett opp på hver side på utsiden av gavlen, som nota gikk mellom. Disse tynnere rullene stod festet i jernbeslag nede på gavlen, under den store, vannrette rullen, og hadde jernakslinger fra gavlen og helt til topps inni rullene. Når man finner gamle gavlbåter, er nesten alltid disse tynnere, loddrette rullene forsvunnet.

For å lette arbeidet med å trekke nota inn i båten, hadde de fleste gavlbåter også en rulle midt inni båten, som sto festet i jernbeslag under vaterbordene på hver side av båten. Denne rullen hadde gjerne huller på den ene eller begge sidene, der man kunne sette ned spaker (trestenger) vinkelrett på rullen, og så dreie rullen rundt. Når man hadde dreid rullen et stykke, kunne spakene flyttes til hull som pekte en annen vei (som på et gammeldags ankerspill). Denne indre rullen kan sees på som en av forløperne til dagens kraftblokk.

Gavlbåter ble bygd som en variant av lokale båttyper og ble vanlig fra ca. 1800. Den ble gjerne rigget med gaffelrigg, og kunne ha både klyver og toppseil.

*Motorgavler*, gavlbåter utstyrt med fast innenbordsmotor, er som oftest dyper og bredere enn de opprinnelige 'rogavlene', og var vanlige langs kysten frem til i våre dager[*klargjør*].

Eksterne lenker
---------------

* Video av gavlbåten "Notmann" i Austevoll
* Video av "Notmann" i Bekkjarviksundet i Austevoll, 2013

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
Inngangspartiet til sentralbanken.
**Irlands sentralbank** (eng: Central Bank of Ireland, irsk: Banc Ceannais na hÉireann) er sentralbanken i Irland.

Historie
--------

Sentralbanken ble etablert 1. februar 1943 under navnet «The Central Bank of Ireland» og overtok etter den tidligere «Valutakommisjonen» (Currency Commission). 

Den gang var det imidlertid flere klassiske sentralbankoppgaver banken *ikke* hadde, bl.a:

* den bestemte ikke over bankenes reservefond
* den fungerte ikke som statens bank
* landets valutareserver ble forvaltet av *clearing-bankene*, dvs de som tidligere eide aksjene i Valutakommisjonen.

Den første sentralbanksjefen var Dr. Joseph Brennan.

Sentralbanken ble omorganisert og døpt om til «the Central Bank and Financial Services Authority of Ireland» 1. mai 2003. Den nye sentralbanken fikk et noe utvidet mandat i forhold til den gamle, ved at enheten som heter «Irish Financial Services Regulatory Authority» ble opprettet, noe som tydeliggjorde sentralbankens rolle som en regulerende enhet. Denne enheten er en integrert del av sentralbanken, men likevel en selvstendig enhet, og har som hovedformål å regulere finansnæringen og beskytte forbrukerne i finansielle spørsmål. 

I 2010 ble sentralbanken igjen reformert, og fikk nytt navn. De to institusjonene «the Central Bank and Financial Services Authority of Ireland» og «Irish Financial Services Regulatory Authority» ble slått sammen til «Central Bank of Ireland».

Målsettinger
------------

Siden Irland er medlem av EU, er også sentralbanken medlem av ESSB – Det europeiske systemet av sentralbanker og Eurosamarbeidet. På denne måten har banken innflytelse på pengepolitikken og den økonomiske politikken både i Irland og i EU.

Hovedmålet for sentralbanken er, i likhet med EU for øvrig, en stabil inflasjon på ca. 2%.

Sentralbanksjef
---------------

Sentralbanksjef er pr mai 2016 Philip R. Lane. Han overtok etter Patrick Honohan i november 2015.

Referanser
----------

1. ↑  Irlands sentralbank – *Our Senior Team*, besøkt 8. november 2014.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Central Bank of Ireland – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
Det europeiske system av sentralbanker |
| --- |
| 
Den europeiske sentralbank **·**
Belgias nasjonalbank **·**
Bulgarias nasjonalbank **·**
Danmarks Nationalbank **·**
Estlands bank **·**
Finlands Bank **·**
Banque de France **·**
Den greske sentralbanken **·**
Irlands sentralbank **·**
Italias bank **·**
Kypros’ sentralbank **·**
Latvias bank **·**
Litauens bank **·**
Luxembourgs sentralbank **·**
Maltas sentralbank **·**
Nederlands bank **·**
Polens nasjonalbank **·**
Portugals bank **·**
Romanias nasjonalbank **·**
Slovakias nasjonalbank **·**
Slovenias bank **·**
Spanias bank **·**
Bank of England **·**
Sveriges Riksbank **·**
Tsjekkias nasjonalbank **·**
Deutsche Bundesbank **·**
Ungarns sentralbank **·**
Østerrikes nasjonalbank
 |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** BIBSYS **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC
 |
**Blackburn B-24 Skua** var et britisk to-seters stupbomber / jagerfly.

Historie
--------

Flyet ble designet på midten av 1930-tallet, og introdusert i november 1938. Første flyving ble foretatt 9. februar 1937. Flyet ble operert av det britiske Fleet Air Arm. I 1941 ble flyet tatt bort fra frontlinjene, og det ble helt pensjonert i 1945.

Design
------

Skua var et monoplan med en Bristol Perseus XII motor på 905 hk (675 kW), bygget i duraluminium og hadde oppfellbart understell og lukket førerkabin.

Bevæpning
---------

Av bevæpning hadde Skua fire 7.7 mm Browning maskingevær i vingene for ildgivning forover, og ett bevegelig 7.7 mm Lewis eller Vickers K maskingevær i bakerste del av kabinen. Det kunne bære enten en 227 kg semi-panserbrytende bombe, eller en 113 kg semi-panserbrytende bombe/standardbombe og fire 18 kg bomber, eller åtte 9 kg bomber.

Blackburn Skua L2896
--------------------

13. juni 1940 angrep 15 Blackburn Skua den tyske slagkrysseren «Scharnhorst» ved Trondheim. L2896, med pilot John Casson og Peter Fanshawe ombord, måtte nødlande i Orkdalsfjorden, mest sannsynlig grunnet tilstopping i bensintilførselen. Begge overlevde, men ble tatt til fange av tyskerne og satt fem år i fengsel. Flyet ble funnet i april 2007 på 242 meters dyp, og hevet 8. april 2008. Flyet blir restaurert og har fått tilholdssted i luftfartmuseet i Bodø. Motoren ble berget den 28. april 2011 fra 375 meters dyp, av SV Gunnerus fra NTNU. Det finnes kun meget få kjente eksemplarer igjen av denne flytypen. Den ene er Skua L2940 som nødlandet på Breidalsvannet 27. april 1940. Flyet ble funnet den 5. august 1973, og ble berget i juli 1974. Flyet er ikke komplett. Restene av dette flyet er utstilt på Fleet Air Arm Museum i Yeovilton Somerset. 
Man kan lese litt om denne historien på Operation Skua sin webside. 
Restene av Skua L2910 ble funnet og berget fra Rombakfjorden ved Narvik den 7. oktober 1995. Fra denne Skuaen er mange deler restaurert, og fremre del av cockpit er gjenoppbygget og utstilt på Norsk Luftfartsmuseum i Bodø.

Referanser
----------

1. ↑  Dagbladet – Her er det siste Blackburn Skua-flyet i verden
2. ↑  «Adressa – Hevet fra 240 meters dyp». Arkivert fra originalen 28. mars 2010. Besøkt 20. mars 2010.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Blackburn Skua – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Operation Skua Arkivert 5. mars 2016 hos Wayback Machine.
* Norsk Luftfartmuseum – Restaurering av Blackburn Skua L2896

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** LCCN
 |

Portal: Andre verdenskrig
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet.
Viftereim
Her driver viftereima (lengst til høyre) en dynamo
**Viftereim** er en reim som gir drivkraft til kjølevifta i en motor. Viftereima er en slitedel som må strammes eller byttes relativt ofte. Om en bil har en kraftig pipelyd fra motorrommet, har den mest sannsynlig slakk eller slitt viftereim.

I eldre motorer
---------------

Tidligere har det vært vanlig med reimdreven vifte i bilmotorer. Dette gjelder både luftkjølte og vannkjølte bensinmotorer og dieselmotorer. I en vannkjølt motor er viftas oppgave å gi en luftstrøm som skal kjøle radiatoren.

I et slikt oppsett drives vifta av en reim fra et drivhjul koblet direkte på motorens veivaksel til viftas drivhjul, slik at viftas turtall blir proporsjonalt med motorens turtall. Denne reima kalles **viftereim**, og driver ofte også dynamo og eventuell vannpumpe.

Vannavkjølte motorer
--------------------

I nyere, vannkjølte motorer har det imidlertid blitt vanlig med en elektrisk drevet, termostatstyrt vifte i stedet for en direktedreven vifte. Et vanlig oppsett er da å ha en enkelt reim som driver vannpumpe og dynamo, ev. servopumpe, air conditioning og kompressor. Selv om reima ikke driver vifta i et slikt oppsett, er det relativt vanlig å kalle også denne reima for viftereim. Noen motorer har også flere enn én slik drivreim.
**Jemens sentralbank** (**Central Bank of Yemen**) er sentralbanken i Jemen.

Historie
--------

Sentralbanken ble etablert i 1971, og da Nord-Jemen og Sør-Jemen endelig ble slått sammen 22. mai 1990 ble de to landenes sentralbanker også slått sammen, til det som i dag er Jemens sentralbank.

I dag
-----

Sentralbanken har som hovedmål å holde en stabil og lav inflasjon, stabilisere valutakursen, samtidig som den skal fremme investeringer og økonomisk vekst. 

Hovedkontoret ligger i hovedstaden Sana, men den har også underkontor i hvert av landets 20 guvernementer. 

Sentralbanksjef pr november 2014 er Mohamed Awad Bin Humam. Han overtok stillingen etter Ahmed Abdul Rahman Al-Samawi i 2010.

Se også
-------

* Liste over verdens sentralbanker

Referanser
----------

1. ↑  Jemens sentralbank - *The Governor* Arkivert 14. januar 2012 hos Wayback Machine. besøkt 9. november 2014.
2. ↑  Jemens sentralbank - *Decrees appointing new CBY governor, Shura member* Arkivert 4. november 2011 hos Wayback Machine. besøkt 19. januar 2012.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN **·** GeoNames **·** GeoNames
 |
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet. Helt uten kilder. *(10. okt. 2015)*
**Eidsvoll kommune**
**Liste over skoler i Eidsvoll kommune.**

Kommunen hadde 2.527 elever i grunnskolen fordelt på sju barneskoler, (1 – 7), to ungdomsskoler, (8 -10) og en kombinert skole, (1 –10) pr. 1. okt. 2006. Kommunen har også en videregående skole.

Videregående skoler
-------------------

* **Eidsvoll videregående skole**.

videregående skole med ca. 670 elever
* Eidsvoll videregående skole Foto: Harry Wad**Eidsvoll videregående skole** Foto: Harry Wad
* Eidsvoll videregående skole Med "Fløytespiller" av Sivert Donali i forgrunnen. Foto: Harry Wad**Eidsvoll videregående skole** Med "Fløytespiller" av Sivert Donali i forgrunnen. Foto: Harry Wad

Ungdomsskoler
-------------

* **Råholt ungdomsskole**

Ungdomsskole med 400 elever.
* **Vilberg ungdomsskole**

Ungdomsskole med ca. 340 elever.
* Vilberg ungdomsskole Foto: Harry Wad**Vilberg ungdomsskole** Foto: Harry Wad
* Råholt ungdomsskole Foto: Harry Wad**Råholt ungdomsskole** Foto: Harry Wad

Barneskoler
-----------

* **Bønsmoen skole**

Under rehabilitering.
* **Dal skole**

Barneskole med ca. 310 elever.
* **Eidsvoll Verk skole**

Barneskole med ca. 250 elever.
* **Finstad skole**

Barneskole med ca. 90 elever.
* **Langset skole**

Barneskole med ca. 180 elever.
* **Råholt skole**

Barneskole med ca. 370 elever.
* **Vilberg skole**

Barneskole med ca. 350 elever.
* **Ås skole**

Barneskole med ca. 175 elever.
* Vilberg skole Foto: Harry Wad**Vilberg skole** Foto: Harry Wad
* Dal skole Foto: Harry Wad**Dal skole** Foto: Harry Wad

Kombinert barne- og ungdomsskoler
---------------------------------

* **Feiring skole**

Barne- og ungdomsskole med ca. 110 elever.

Andre skoletilbud
-----------------

* Steinerskolen Eidsvoll

* Steinerskolen Eidsvoll Foto: Harry Wad**Steinerskolen Eidsvoll** Foto: Harry Wad
* Steinerskolen Eidsvoll Foto: Harry Wad**Steinerskolen Eidsvoll** Foto: Harry Wad
**Jamaicas bank** (eng: **Bank of Jamaica**) er sentralbanken på Jamaica. Den ble etablert i 1961, og har hovedkontor i Kingston.

Historie
--------

Jamaicas bank ble etablert da sentralbankloven, «Bank of Jamaica Law», ble vedtatt i 1960. Den startet sin virksomhet i mai 1961, og erstattet det tidligere «Currency Board System», som hadde eksistert siden 1939. Etableringen av sentralbanken kom som et resultat av behovet for en regulert finansnæring, for å bidra til utvikling knyttet til Jamaicas vei mot politisk uavhengighet.

Sentralbankens rolle var i starten i stor grad reaktiv, men i de senere årene har implementeringen av pengepolitikken vært preget av en mer proaktiv holdning, ved at sentralbanken mer aktivt har tilstrebet å jobbe for et godt klima for økonomisk vekst og utvikling. Som et resultat av dette innførte sentralbanken et program for økonomiske reformer – «The Financial Sector Reform Programme» (FSRP) i 1985. Dette initiativet var rettet mot mer effektiv tjenesteyting gjennom mer markedsorientering, og styrking av sentralbankens evne til å implementere pengepolitikk.

Målsettinger og oppgaver
------------------------

Sentralbankloven angir Jamaicas pengepolitiske målettinger. Disse er å regulere veksten i pengemengden og kredittveksten, for å stimulere til økonomisk vekst og sysselsetting, men uten at det gir høy inflasjon. Disse målene er i tråd med sentralbankens mål om å opprettholde verdien av landets valuta, samt å sørge for en stabil finansnæring. Pengepolitikkens hovedmål om en lav og stabil inflasjon anses det viktigste tiltaket for å sikre økonomisk velstand på Jamaica. 

Sentralbankens oppgaver for øvrig er:

* Utstede pengesedler og mynter
* Forvalte landets valutareserver
* Styre kredittilgangen for å oppnå målsettingene i pengepolitikken
* Sørge for utvikling i penge- og kredittmarkedene på Jamaica
* Fungere som regjeringens bank

Sentralbanksjef
---------------

Pr november 2022 er Richard Owen Byles sentralbanksjef. Han ble utnevnt 19. august 2019.

Tidligere sentralbanksjefer er:

* Brian Wynter (2009-2019)
* Derick Latibeaudiere (1996–2009)
* Jacques Bussières (1993–1996)
* Roderick Rainford (1992–1993)
* George Arthur Brown (1989–1992)
* Headley Brown (1985–1989)
* Horace Barber (1983–1985)
* Herbert Walker (1977–1983)
* George Arthur Brown (1967–1977)
* Richard T. P. Hall (1964-1966, 1966-1867)
* Stanley Waldon Payton (1960–1964)

Se også
-------

* Liste over verdens sentralbanker

Referanser
----------

1. ↑  Jamaicas bank – *Brief history* Arkivert 28. januar 2012 hos Wayback Machine. besøkt 22. januar 2012.
2. ↑  Jamaicas bank – *The Governor* Arkivert 9. november 2022 hos Wayback Machine. besøkt 9. november 2022.
3. ↑  Jamaicas bank – *Former Governors* Arkivert 9. november 2022 hos Wayback Machine. besøkt 9. november 2022.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** NKC
 |
***Cephalalges*** er en slekt av snutebiller som lever på ulike slags urter.

Utseende
--------

Små til middelsstore snutebiller med bred, lyst gråbrunt skjellkledt kropp. Hodet er middels stort med en middels lang, slank, krum snute. Fasettøyenene er ganske store. Antennene er 11-leddete og knebøyde. Det innerste leddet (antenneskaftet) er noe kølleformet, antennesvøpen består av sju ledd og antennene ender i en liten, tre-leddet kølle. Brystskjoldet (pronotum) er bredere enn langt, noe smalere enn dekkvingene, med rundede sider, tett skjellkledt. Dekkvingene er brede, parallellsidige i de fremre 3/4, med tydelige punktrader.

Levevis
-------

Engsnutebillene lever på ulike slags urter, spesielt i erteblomstfamilien (Fabaceae) og skjermplantefamilien (Apiaceae). De er vanligvis noe spesialiserte, slik at hver art spesialiserer seg på en familie eller slekt av vertsplanter. Larvene til engsnutebillene skiller seg fra de fleste snutebillelarver ved at de spiser på utsiden av plantene, ikke inne i dem.

Utbredelse
----------

Slekten er utbredt i Karibia (Cuba, Hispaniola).

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
	+ Underordenen Polyphaga Emery, 1886
		- Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
			* Overfamilien snutebiller, Curculionoidea Latreille, 1802
				+ Familien snutebiller, Curculionidae Latreille, 1802
					- Underfamilien **engsnutebiller, Hyperinae** Lacordaire, 1863
						* Stammen Cepurini Capiomont, 1867
							+ Slekten ***Cephalalges*** Schönherr, 1840
								- *Cephalalges cubae* (Guérin-Méneville, 1838)
								- *Cephalalges murinus* Boheman, 1840

Referanser
----------

1. ↑  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 16. oktober 2020. Besøkt 16. oktober 2020.

Kilder
------

* Fitzgerald, T.D.: *Social Caterpillars*

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen er ikke koblet til Wikidata*