recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Må ikke forveksles med Vippe (elektronikk).
Barn som leker med en dumphuske med fjæring og to sitteplasser i hver ende.
En **dumphuske**, også kalt **vippehuske**, **vippe**, **bikkedisse**,[] **kaksedisse**,[] **dibbedue** (søre sunnmøre), **humpedisse** (bergensk og trøndersk),[] ,**disseplanke** eller **plankedisse** (nord-norsk), er et lekeapparat der en bred planke, ofte utstyrt med håndtak og sitteplass for en eller flere personer i hver ende, vipper opp og ned om et balansepunkt midt på.

Dumphusken bygger på vektstangprinsippet og er i sin enkleste form bare en rett planke lagt løst over et vippepunkt, for eksempel en stokk. Dumphusker brukes først og fremst av barn og finnes på lekeplasser og i barnehager. Dumphusker brukes også i akrobatikk, ofte som en form for springbrett, eller som balanseinstrument i dyresport.

Når to personer husker eller vipper på en dumphuske, sitter de på hver sin ende av planken og skyver fra med føttene mot bakken etter tur, slik at de løftes opp i været og faller ned igjen annen hver gang. Dumphuskene kan være polstret med et mykt materiale, gjerne gummi, for å forebygge personskader, for eksempel hvis barnet på den ene siden av dumphusken hopper av slik at barnet i den andre enden treffer bakken med høy hastighet.

Bilder
------

* Den enkleste formen for dumphusker er planker lagt over et vippepunkt.Den enkleste formen for dumphusker er planker lagt over et vippepunkt.
* Forskjellige typer dumphusker og andre lekeapparater på en lekeplass.Forskjellige typer dumphusker og andre lekeapparater på en lekeplass.
* Dumphuske brukt som balanseinstrument i hundesporten agility.Dumphuske brukt som balanseinstrument i hundesporten agility.

Referanser
----------

1. ↑  «Bokmålsordboka | Nynorskordboka». *ordbok.uib.no*. Besøkt 23. november 2020.
2. ↑  «Bokmålsordboka | Nynorskordboka». *ordbok.uib.no*. Besøkt 23. november 2020.
3. 1 2  Turnage, Veronica (31. juli 2019). «Installerte rosa vipper gjennom grensemuren – ble fjernet». *NRK*. Besøkt 23. november 2020. «Flere rosa vippehusker er satt opp på en grensemur mellom Mexico og USA. Tanken med installasjonen er å lage et fellesskap mellom de to sidene.»
4. ↑  «Skolegården». *orsnes-privatskole.pedit.no*. Besøkt 23. november 2020. «Etter at vi åpnet skolebygget på denne skoletomten i 2003, har vi hatt flere runder og prosesser på å få på plass et godt tilbud i skolegården. Det ble tidlig laget en fotballbanen og et fritt uteområde med disseplanker og sandkasse.»

Eksterne lenker
---------------

* (en) Seesaws – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND
 |
***Dunaj*** (originaltittel: *Дунай*) er en russisk film fra 2021, regissert av Ljubov Mulmenko.

Handling
--------

Nadja kommer fra Moskva, men er på ferie til Beograd. I en pub møter hun den sjarmerende Nesja fra Serbia, som kan litt russisk. De innleder snart en affære. Men Neshas nåværende livsstil er veldig langt fra Nadjas planlagte liv i Moskva.

Nadja tjener penger ved å sjonglere på gaten, foran biler som står i lyskrysset. Men han har ingen fast bopel, og eier ikke engang en mobiltelefon. Denne uvanlige avslappede tilværelsen fascinerer umiddelbart Nadja. Hun tar derfor en impulsiv beslutning om å bli værende i Beograd. Men den berusende følelsen av lykke og frihet forsvinner etter hvert, og denne ideen virker ikke lenger særlig fristende for henne.

Skuespillere
------------

* Nadezjda Lumpova som Nadja
* Nenad Vasitsj som Nesja

Referanser
----------

1. ↑  Свободное плавание
2. ↑  Дунай (2021)

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Dunaj* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
**Noan Christian Gauslaa** (født 11. oktober 1864, død 17. juli 1952) var stortingsmann, lokalpolitiker, skolestyrer, redaktør og forretningsmann fra Lillesand. Gauslaa var sønn av smed og skipsreder Nils Sørensen Gauslaa og svigersønn til skipsreder Ole Terjesen fra Lillesand.

Politiker
---------

Gauslaa satt på Stortinget i tre perioder i tidsrommet 1907–1918 for partiet Venstre, valgt inn for Sand krets i Nedenes amt. Han var det meste av tida medlem av næringskomite nr. 1. Han var i tillegg vararepresentant fra 1922 til 1933. Særlig i perioden 1928–1930 møtte han mye, og han var da medlem av utenriks- og konstitusjonskomiteen. Han var formann i Stortingets avholdsgruppe 1913–15.

Han var også ordfører i Risør i 1899 og i Lillesand fra 1908 til 1937.

Virke i skolen
--------------

Gauslaa var utdannet lektor og jobbet som lærer ved Risør middelskole (1891–1898) før han ble bestyrer ved Askim middelskole i 1899 og senere bestyrer ved Lillesand kommunale høyere middelskole (1901–1935). Han hadde flere studieturer til England, og han var 1904–1908 styremedlem i Filologenes og Realistenes Landsforening.

Forretningsmann
---------------

Gauslaa var også aktiv i flere styrer. Bl.a satt han som formann for Lillesand–Flaksvandbanen (fra 1902) og var formann i styret for Kokkenes bruk i Lillesand.

Han var utgiver av *Lillesandsposten* fra 1902 og stod som ansvarlig redaktør til sin død.

Annet
-----

Noan Christian Gauslaa har en gate oppkalt etter seg på Kokkenes i Lillesand. 

Gauslaa var en av initiativtakerne til å reise en bauta over bondehøvdingen, Kristian Lofthus. Lofthusbautaen står på det sted man antok var tunet til Kristian Lofthus gård i Vestre Moland.

Arkivet
-------

Arkivmateriale etter Noan Christian Gauslaa befinner seg på KUBEN i Arendal. Arkivet inneholder korrespondanse og diverse arkivmateriale knyttet til Gauslaas rolle som stortingsmann, ordfører, forretningsmann og skolestyrer. Det finnes også privat korrespondanse i arkivmaterialet.

Referanser
----------

1. ↑   Stortinget og statsrådet : 1915–1945. B. 1 : Biografier, side(r) 249[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Stortinget og statsraadet: 1814–1914. B. 1 D. 1 : Biografier A-K, side(r) 280[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2 3 4 5 6  Vilhelm Haffner: *Stortinget og statsrådet 1915–1945*, bind 1, Oslo 1949, side 249–250.
4. ↑  *Lillesands-Posten*, jubileumsnummer 9. september 1870 – 9. september 1970.
5. ↑  Nye lærerkrefter ved Lillesand Middelskole, *avtrykk.no*, 21.06.2022
6. ↑  «Sørlandets eldste redaktør død», *Aust-Agder Blad* 19. juli 1952, side 3.
7. ↑  To lokale helter og en bautastein på *Avtrykk*, 10.12.2014

Eksterne lenker
---------------

* (no) Noan Christian Gauslaa hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata
* (no) Arkiv etter Noan Christian Gauslaa på Arkivportalen
* (no) Han satte spor etter seg, *Lillesandsposten*, 2.10.2014 Arkivert 29. november 2014 hos Wayback Machine.
**Distanseritt** er en ridesport basert på kontrollerte langdistanseløp. Det er en av de internasjonale konkurranser anerkjent av det internasjonale rideforbundet (FEI). I denne idretten konkurrerer hester og ryttere mot hverandre og det foregår gjerne over svært lange distanser, gjerne opptil 16 mil langt kan et løp være. Distanse er en utholdenhetsprøve for hest og rytter.
Distanseritt blir betegnet som et maratonløp over lengre distanser med innlagte veterinærkontroller. Dette er konkurransegren som passer til alle hester og ryttere som er interessert i turridning.
Den form for distanseridning vi kjenner i dag ble utviklet i USA i 1930-årene. I dag er det utøvere over hele verden som rir distanseritt. Det arrangeres EM, VM og nasjonale mesterskap. Det konkurreres det også om "ELDRIC"–poeng. (ELDRIC = European Long Distance Conference) i en cup hvor det må ris minimum 3 ritt i 2 forskjellige land for å få poeng.
For å delta i de lengste klassene kreves det mye trening og god forbredelse for både hest og rytter. Det vil være enorm belastning for dem begge, så for å delta i lange ritt er det mye trening som må gjennomføres først. Man må kanskje bruke flere år på å bygge hestens muskel, ledd og seneapparat så blir det godt nok til å tåle påkjenningen av å gjennomføre et langt ritt.
Det er tre typer bedømmelsesmuligheter i distanseritt. Clear Round, optimal tid og fri fart.

Veterinærkontroll
-----------------

Under distanserittene er veterinærkontrollen en veldig viktig del av konkurransen. Der ivaretas både sikkerheten for hest og rytter og det påses at hesten er skikket til å fortsette. Under en veterinærkontroll blir hestens puls sjekket. Pulsen skal ned til under 64 slag i minuttet i løpet av en halv time. Er ikke alt dette tilfredsstillende blir ekvipasjen eliminert.
Også hestens allmenntilstand blir omhyggelig sjekket. Dersom noe av dette ikke er tilfredsstillende blir ekvipasjen eliminert. I denne sporten er det viktig å ha hester som tar seg frem i all slags terreng, kan disponere kreftene og er utholdende. Det er også viktig med godt samspill mellom rytter og hest. Distanserittene kan deles inn i tre grupper:
Turritt, optimaltid og fri fart. De lange rittene er hovedsakelig fri fart. Arabere, men også fullblods har vist seg og være de som hevder seg best i slike løp.

Klasser
-------

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Nationalencyklopedin
 |
**Marc Nölke** (født 13. april 1973) er en tysk tidligere skihopper og senere hopptrener og coach. Han konkurrerte internasjonalt i årene 1986-1995, først for Vest-Tyskland og så for det samlede Tyskland.

Nölke var på Vest-Tysklands lag som ble nummer 10 i lagkonkurransen i junior-VM i Štrbské Pleso i 1990. Året etter fikk han 49. plass individuelt og 5. plass i lagkonkurransen for det samlede Tyskland i junior-VM i Reit im Winkl. I den mellomeuropeiske juniorturneringen Alpen Cup ble han nummer 3 sammenlagt i 1990/91. Hans beste plassering i enkeltrenn i verdenscupen var 9. plass i skiflygingsbakken i Oberstdorf 25. januar 1992. Det ga 16. plass sammenlagt i verdenscupen i skiflyging 1991/92 og bidro til 41. plass sammenlagt i den totale verdenscupen i hopp samme sesong. Han ble nummer 21 sammenlagt i den sveitsiske hoppuka 1992 og fikk 36. plass sammenlagt i den tysk-østerrikske hoppuka 1991/92.

Sammenlagtplasseringer i den tysk-østerrikske hoppuka:

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| År | 1991/92 | 1992/93 | 1993/94 |
| Plassering | 36 | 54 | 51 |

Nölke var på det tyske laget til OL i 1992, men falt på trening i Courchevel og pådro seg livstuende skader; blant annet sprakk milten. Han kom tilbake som skihopper, men klarte ikke å nå de samme resultatene som før.

Etter at han la opp i 1995, studerte han kommunikasjon og markedsføring ved Westdeutsche Akademie für Kommunikation i Köln. Fra 1999 til 2006 var han nyhets- og sportsredaktør i TV-kanalen RTL, og deretter assistenttrener for Østerrikes hopplandslag til 2010. Fra mai 2010 var han assistenttrener for Tysklands hopplandslag, men han fikk sparken i november samme år etter en fylleskandale. Han var hopptrener for USAs kombinertlandslag fra 2013 til 2014. Nölke driver også et coaching-firma samt et treningsstudio i Köln.

Marc Nölke har deltatt i flere TV-programmer om skihopping; blant annet veiledet han i 2012 den belgiske programlederen Tom Waes som i programserien Tomtesterom ville sette Belgias første rekord i skihopping. Han satt også i juryen i det nederlandske programmet Vliegende Hollanders - Sterren van de Schans i 2013.

Referanser
----------

1. 1 2  Adam Kwieciński: Marc Noelke Arkivert 30. september 2020 hos Wayback Machine. (besøkt 18. juni 2017)
2. ↑  Teamgold: Marc Nölke Arkivert 2. juli 2017 hos Wayback Machine. (besøkt 18. juni 2017)
3. 1 2  Marc Nölkes LinkedIn-profil (besøkt 18. juni 2017)
4. ↑  Bild: Alkohol! Schmitts Trainer gefeuert (2. november 2010, besøkt 18. juni 2017)
5. ↑  Het Laatste Nieuws: Geen Olympiaschans voor Tom Waes, toch Belgisch record (1. april 2012, besøkt 18. juni 2017)
6. ↑  Show.no: Vliegende Hollanders van de schans af (22. februar 2013, besøkt 18. juni 2017)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Marc Nölke – FIS (skihopping) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND
 |
**Cuávisjävrjuuhâ** (enaresamisk, skoltesamisk: *Cue'jjesjääu'rjokk*) er ei elv i Enare kommune i Lappland i Finland. Den er ei sideelv til Silisjoki og er 19,3 kilometer lang.

Vassdraget har sine øverste kilder på sørsiden av fjellet Isonkivennokka, rundt 5 kilometer fra grensa mot Norge. Derfra renner elva mot sørvest, senere mot sør, til den under navnet **Huikinvárjohka** munner ut i innsjøen Tsokkisjärvi (enaresamisk: *Cuávisjävri*). Fra Tsokkisjärvi renner Cuávisjävrjuuhâ videre mot sørvest i et løp som veksler mellom korte strykpartier og stille loner. Etter 2,3 kilometer løper elva sammen med Silisjoki, rundt 6 kilometer før Silisjokis munning i innsjøen Opukasjärvi.

Hele nedbørfeltet ligger innenfor Kaldoaivi ødemarksområde.

Referanser
----------

1. ↑  «NVE Atlas». *Vassdrag – Elvenett.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 12. februar 2018
2. ↑  «Kartplatsen / Karttapaikka». Lantmäteriverket. Besøkt 12. februar 2018.  *Målt med tegneverktøy for areal*
3. 1 2  «Kartplatsen / Karttapaikka». Lantmäteriverket. Besøkt 12. februar 2018.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
Perronger på Bergen stasjon.
**Perrong** (fra fransk *perron* = trapp, av *pierre* = sten) er en betegnelse for den forhøyde konstruksjonen som er bygd langs eller mellom sporene for skinnegående transportmidler for å lette på- og avstigning for passasjerer samt håndtering av gods. Det finnes også spesielle perronger for bagasje, rengjøring og reparasjoner.

I jernbanens barndom ble perrongene bygd så enkelt og rimelig som mulig, dvs. at de var lave. Til gjengjeld var togvognene utstyrt med stigtrinn. Langs trikkespor var det refuger med fortaushøyde og også her måtte passasjerene bruke stigtrinn for å nå opp til vogngulvets høyde.

I dag tenkes tilgjengelighet på en helt annen måte, og nybygde jernbanetog er etter 1990 gjerne utstyrt med lavgulv, dvs tilsvarende perronghøyde, ofte også i kombinasjon med egne plasser for barnevogner og rullestoler i vognene.

Se også
-------

* Plattform

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** GND
 |
I spionasje-språk, er en **cutout** en gjensidig betrodd mellommann, eller en kommunikasjonskanal som gjør det enklere å utveksle informasjon mellom agenter. En cutout vet som regel bare utstederen og adressen for informasjonen som overføres, ikke identiteten til noen andre personer som er involvert i spionasjeprosessen (need-to-know basis). Dermed kan ikke en cutout brukes for å identifisere medlemmer av en spionasjecelle. Cutout-en isolerer også kilden fra sluttadressen, slik at intet individ i kommunikasjonskanalen kan angi de andre.

Cutout i dataprotokoller
------------------------

Noen datamaskinprotokoller, som Tor, bruker tilsvarende *cutout-noder* i sine sambandsnettverk. Bruk av flere lag av kryptering gjør det vanligvis umulig for noder på slike nettverk å vite den egentlige avsender eller mottaker av de formidlende data.

Generelt sett kan også datanettverk ha slike cutout-funksjonaliteter. Darknets er forskjellige fra andre distribuert node-til-node (P2P) nettverk, idet delingen er anonym. Dette betyr at Ip-adresser ikke er offentlig delte, og noder videresender data trafikk til andre noder. Med et darknet, kan brukerne derfor kommunisere med liten frykt for statlig eller eierstyrte forstyrrelser. Darknet er derfor ofte forbundet med dissident-politisk samband så vel som ulike ulovlige aktiviteter.

Se også
-------

* Dead drop

Referanser
----------

1. ↑  Wood, Jessica (2010). «A Digital Copyright Revolution» (PDF). *Richmond Journal of Law and Technology*. 16 (4).
Kunnskapsegget
**Kunnskapsegget** er en norsk nett-tjeneste som samler kunnskapsressursene om helsetjenester.

Alt på ett sted
---------------

Egget bygger på en kunnskapsmodell kalt «6S-modellen» som utviklet av McMaster-universitetet i Toronto. Den opprinnelige kanadiske modellen har form som en pyramide, men Innlandet har gitt modellen en form som et egg. Tanken bak er likevel den samme: Jo høyere opp i egget, desto mer kvalitetsvurdert, kortfattet og relevant skal kunnskapen være. 

Kunnskapsegget er en såkalt metasøkemotor som søker i flere relevante databaser samtidig.

De ulike databasene omfatter forskjellige typer kunnskap. Noen samler alle dokumenter; andre oppsummerer innholdet i flere dokumenter – andre igjen konkluderer med hva som er beste praksis på bakgrunn av kritisk vurdering og sammenstilling av dokumentene.

Forskjellene bestemmer nivået basene er lagt inn i Egget. Flere kilder inneholder kunnskap som hører hjemme på flere nivåer, eksempelvis PubMed Clinical Queries. Inndelingen bør derfor ikke forstås som absolutt, men veiledende. Ulike kunnskapsdatabaser fordrer ulike tilnærminger i søkingen. Egget er derfor ikke et verktøy for uttømmende kunnskapssøk – søkene blir lett upresise i de største databasene. Egget kommer best til nytte når helsepersonell trenger et godt verktøy for raske, sikre svar på spørsmål der forskningen er kommet langt og dokumentasjonen er god.

Egget er utviklet av Endre Aas, Geir Kristian Lund og Øystein Eiring. Helsebiblioteket og Bibliotektsjenesten i Sykehuset Innlandet har kjøpt tilgang til kunnskapsressursene i Kunnskapsegget. McMaster-universitetet i Toronto har tilrettelagt for innhold og grensesnittet. Metasøk og teknisk funksjonalitet er utviklet av Netpower.

Eksterne lenker
---------------

* Sykehuset Innlandets Kunnskapsegg
* Helsebiblioteket
* McMaster-universitetet
Louis des Balbes de Berton de Crillon
**Louis des Balbes de Berton de Crillon** (født ca. 1541/1543 i Murs i Provence i Frankrike, død 2. desember 1615 i Avignon) var en fransk soldat, kalt «den fryktløse» og av Henrik IV «den tapre av de tapre».

Han ble undervist i Avignon og senere under Guise av Lorraine, og ble offiser i 1557. Han utmerket seg ved sitt mot under beleiringen av Calais og erobringen av Guînes. Han undertrykte Amboisekonspirasjonen i 1560 og kjempet mot hugenottene og utmerket seg under slaget ved Dreux, slaget ved Saint-Denis, slaget ved Jarnac og slaget ved Moncontour.

Etter freden i St. Germain (1570) kjempet han som malteserridder under Johannes av Østerrike mot tyrkerne og deltok under slaget ved Lepanto. Han fordømte blodbryllupet i Paris og kjempet under Beleiringen av La Rochelle. Henrik III, som han ledsaget til Polen, utnevnte ham til guvernør av Lyon.

I krigen mot den katolske liga tvang han La Fère til å overgi seg og ble gjort til kaptein ved et garderegiment, medlem av det kongelige råd og generalløytnant i infantrer, og erobret Provence i 1586. Han talte mot Henrik IIIs plan om å snikmyrde Guise. Senere var han den svekkede Henrik IIIs eneste støtte, og ble venn og rådgiver for Henrik IV, under hvem han deltok under slaget ved Ivry og beleiringen av Paris. Krigen mot Spania utmerket han seg atter, og førte kommandoen over en hær i Savoia. Etter fredsslutningen trakk han seg tilbake til Avignon, der han døde.
Landsbyen Crillon-le-Brave i Vaucluse i Provence er oppkalt etter ham.

Referanser
----------

1. 1 2   Det tyske nasjonalbibliotekets katalog, GND-ID 1019737867, besøkt 29. mai 2020[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   GeneaStar, oppført som Louis Des Balbes De Berton De Crillon, GeneaStar person-ID delouis8[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   CERL Thesaurus, CERL-ID cnp01422670[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   Det tyske nasjonalbibliotekets katalog, GND-ID 1019737867, besøkt 10. juni 2020[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
Forside og bakside av halebenet
**Halebeinet** (coccygis) kan sies å være restene etter en hale som menneskeslekten en gang hadde. Den har ikke lenger noen praktisk funksjon slik andre arter bruker sin hale, og er unødvendig for gange, defekasjon og å sitte. For eksempel opererer man vekk halebenet på de med kroniske smerter i halebenet uten at disse får noen problemer, utover enkelte postoperative komplikasjoner som infeksjon m.m. (kilde). Mange som benekter evolusjonsteorien mener at dette ikke stemmer og at halebenets manglende funksjon støtter evolusjonsteorien, uten at de har noen objektive kilder å støtte seg til (kilde).

Halebensbrudd kan oppstå ved fall på baken. Kvinner kan brekke/briste halebenet under fødsel. Man kan da få tildels sterke smerter som gjør det vanskelig å sitte, eller at man må sitte på siden. Det er da smertefullt om man trykker på halebenet. Behandlingen er sittepute og smertestillende medikamenter. Prognosen er god.[]

En velutviklet hale er karakteristisk ved et embryo i andre måned. Denne forsvinner hos de aller fleste, men hos noen få blir den værende og vokser med barnet. Noen mener dette er forstadiet til at mennesker får hale igjen ([kilde?]). Man kjenner til haler som har bestått av en forlenget vertebra (kilde). Enkelte av disse halene kan kontrolleres av barnet, og haler opp til 23 cm har blitt rapportert (kilde).

Se også
-------

* Hale

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GND
 |
Kunio Hatoyama (høyre), sammen med sin bestefar Ichirō Hatoyama (venstre) og Yukio Hatoyama (midten).
**Kunio Hatoyama** (født 13. september 1948, død 22. juni 2016) var en japansk politiker. 

Han tilhørte Japans liberaldemokratiske parti, og representerte dette i underhuset fra en valgkrets i Tokyo. Fram til 12. juni 2009 var Kunio Hatoyama Innenriks- og samferdselsminister i regjeringen til statsminister Taro Aso.

Kunio Hatoyama regnes som del av fjerde generasjon i Hatoyama-dynastiet i japansk politikk. Han er barnebarn av Ichirō Hatoyama, som var Japans statsminister i perioden 1954 til 1956 og som regnes som en av grunnleggerne av Japans liberaldemokratiske parti, landets dominerende politiske parti i tiden 1955 til 2009. Faren, Iichirō Hatoyama, var administrativ visefinansminister, den ledende administrative stilling i finansdepartementet, før han ble innvalgt i overhuset og tjente som utenriksminister fra 1976 til 1977. 

Kunio Hatoyama og hans bror, Yukio Hatoyama, brøt med Japans liberaldemokratiske parti og stiftet i 1996 Det demokratiske parti. Kunio Hatoyama vendte senere tilbake til Japans liberaldemokratiske parti. Hans bror, Yukio Hatoyama, ble leder for Det demokratiske parti og ble i september 2009 valgt til statsminister i Japan.

Referanser
----------

1. ↑   www.japantimes.co.jp[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  The Asahi Shimbun: Former prime ministers’ kin Kunio Hatoyama dead at 67
3. ↑  Japan Times: LDP grandee Kunio Hatoyama dead at 67

Litteratur
----------

* Mayumi Itoh: *The Hatoyama dynasty: Japanese political leadership through the generations*, New York: Palgrave Macmillan, 2003

Eksterne lenker
---------------

* (ja) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Kunio Hatoyama – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** NDL
 |
**Kunmingdialekt** (forenklet kinesisk: 昆明话; tradisjonell kinesisk: 昆明話; pinyin: **Kūnmíng Huà**) er en dialekt av sørvestmandarin. Lingvisten Luo Changpei har karakterisert den med stikkordene «klare fonemer, elegant vokabular, klar grammatikk».

Dialektens historie er nært knyttet til de hankinesiske migrasjonsbølger til Yunnan. Det skjelnes mellom en gammel og en ny kunmingdialekt; den nye utviklet seg fra 1940-årene, da mange flere han kinesere kom til landsdelen etter annen sino-japanske krig.

Toner, uttale og ordskatt i kunmingkinesisk er forskjellin fra den nordkinesiske dialektgruppe.

Referanser
----------

1. ↑  International Pragmatics Association (2002). *Pragmatics: quarterly publication of the International Pragmatics Association, Volume 12*. The Association. s. 187. Besøkt 23. september 2011. «The differences between Kunming Chinese and the Northern Mandarin (or Mandarin in short, with Beijing dialect as the representative) mainly lie in the tones of words, the tone values of the tones, the lexicon, and the different pronunciations of some words.» 
(the University of Michigan)
«Kampen» har flere betydninger.

Kampen kirke, sett fra Thorbjørn Egners plass
Trehusbebyggelse i Skedsmogata på Kampen
Kart over Kampen, 1887
**Kampen** er et strøk i Oslo, mellom Tøyen, Ensjø, Vålerenga og Galgeberg i bydel Gamle Oslo. Tidligere lå Kampens friluftsbad her, på tomten bak Kampen skole.

Historie
--------

Navnet kan komme av «kamp», fjellknaus, men enkelte[*hvem?*] mener at navnet kommer fra *campement* som betegnelse på militærleir. På 1700-tallet holdt Borgervæpningen sine øvelser her. Området tilhørte gården Bergsløkken og Oslo ladegård før det ble utstykket i 1820. En trehusforstad oppsto mellom byutvidelsene i 1859 og 1878, og Kampen ble innlemmet i Christiania i 1878. En del av trehusbebyggelsen brant i 1879, og ble erstattet av murgårder. Nordre del av Kampen (tidligere Kristiania stålverk) er dominert av murgårder fra 1930-årene. Den gamle trehusbebyggelsen utgjør likevel en stor og karakteristisk del av bebyggelsen. Riving og nybygging i Brinken i 1980-årene var omstridt.

I 1920-årene var det så mange kommunister som bodde på Kampen, at stedet fikk kallenavnet «Petrograd».

13. april og 14. april 1878 stod et slag mellom arbeidere, politi og soldater på Kampen. Slaget omtales ofte som Onsumslaget.

På 1900-tallet ble stedsnavnet Kampen også brukt om områdene mellom det nåværende Tøyensenteret og Åkeberg. Idrettsanleggene på Jordal ligger mellom Kampen og Vålerenga/Galgeberg. 

Fra 1900 til 1960 gikk det trikkelinje over Kampen. Kampen betjenes per 2021 av buss 60 (Vippetangen–Tonsenhagen). Nærmeste t-banestasjoner er Ensjø og Tøyen.

Kjente kampianere
-----------------

* Kristoffer Kompen, trombonist
* Thorbjørn Egner, forfatter
* Jon Bing, forfatter, dr. juris
* Helga Helgesen, folkeopplyser
* Henrik Langeland, forfatter
* Einar Rose, skuespiller
* Knut Steen, billedhugger
* Robert Lorange, arkitekt
* Sven Nordin, skuespiller
* Petter Wettre, saksofonist
* Tellef Kvifte, professor i musikkvitenskap
* Rob Waring, vibrafonist
* Kjell Bækkelund, pianist
* Knut Johannesen, skøyteløper
* Rudolf Gundersen, skøyteløper
* Olsenbanden, skapsprengere
* Jon Herwig Carlsen, TV-kommentator

Referanser
----------

1. ↑  *Kampen skole jubilerer*. [Skolen]. 1948.

Eksterne lenker
---------------

Moderne leiligheter på Kampen  Foto: C. Hill, 2007 
* Tøyen Nedre Kampen Vel
* Kampen Vel
* Kampen skole
* Kampen Bydelshus

Historie
* Kampen historielag
* Kampens historie 1200-1865
* Informasjon om Kampen kirke
* Oslo byarkivs fotosamling med søk på "Kampen"
* Oslo byarkivs flyfotosamling med søk på "Kampen"
* Digitalarkivet.no sin oversikt over kirkebøker fra Kampen
* 1200 år gammelt sverd funnet på Kampen
* Historiske flyfoto over Kampen

Kulturaktiviteter
* KØBB – Kampen Økologiske Barnebondegård Arkivert 28. mai 2007 hos Wayback Machine.
* Sjakklubben Kampen på Brettet
* Kampenjazz
* Kampen bistro
* Kampen skoles musikkorps
* Kampen Janitsjarorkester
* Kampen Barne- og ungdomsteater
* 

Portal: Oslo

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Oslo Byleksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Yang Jing** (forenklet kinesisk: 杨晶; pinyin: **Yáng Jīng**, født i desember 1953 i Jungarbanneret i Indre Mongolia i Folkerepublikken Kina) er en kinesisk kommunistisk politiker. Han var formann for Statskommisjonen for etniske anliggender 2008-2013 og generalsekretær for Statsrådet.

Han er av mongolsk nasjonalitet. Fra 2003 til 2008 var han formann for Indre Mongolia og samtidig nestsekretær for regionens partikomite, ved siden av partisekretær Chu Bo. I 2008 ble han gitt sin nye posisjon i Beijing i Statskommisjonen for etniske anliggender.

Yang Jing ble i mars 2013 den første generalsekretær for Folkerepublikken Kinas Statsråd (regjeringskabinett) som har vært av etnisk minoritetsbakgrunn.

Referanser
----------

1. ↑  «Biography of Yang Jing». China Vitae. Besøkt 28. desember 2010.
2. ↑  «NPC endorses new cabinet lineup». Arkivert fra originalen 18. mars 2013. Besøkt 31. mars 2013.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Yang Jing hos China Vitae Rediger på Wikidata
**Kauno futbolo beisbolo klubas**, vanligvis kjent som **FBK Kaunas**, var en litauisk fotballklubb fra byen Kaunas. 
Klubben spilte i A Lyga, de øverste serienivået i litauisk fotball. Etter årtusenskiftet var klubben dominerende i litauisk fotball etter å ha vunnet serien alle årene fra 2000 til 2007 utenom 2005. Klubben vant også serien i 1999, og har vunnet den litauiske cupen fire ganger og supercupen tre ganger.

Klubben ble opprinnelig grunnlagt i 1960 under navnet **Banga Kaunas**. Etter at Litauen løsrev seg fra Sovjetunionen og ble en egen stat har klubben blitt omstrukturert. I 1993 skiftet den navn til FBK Kaunas og det ble også dannet en egen baseballseksjon (som senere skilte seg ut og ble BK Lituanica Kaunas). Etter store finansielle problemer gikk klubben konkurs og ble oppløst i 2012.

Klubben ble sponset av ŪKIO Bankas, en bank som hadde Vladimir Romanov som hovedaksjeeier. Romanov brukte sin sterke stilling i den skotske klubben Heart of Midlothian FC til å skaffe FBK Kaunas en rekke låneavtaler. Med andre ord fikk en rekke forskjellige litauiske spillere prøve seg i den øverste fotballigaen i Skottland. Eksempler på disse er Edgaras Jankauskas, Bruno Aguiar, Andrius Velička, Nerijus Barasa, Marius Žaliūkas og Roman Bednář. Bednář klarte å få en permanent kontrakt med Heart of Midlothian, og Velička gjorde seg bemerket nok til at Viking og senere Rangers kjøpte spilleren.

KBK Kaunas spilte flere ganger i Mesterligaen, hvor klubben møtte storheter som Liverpool, Celtic og Rangers. Klubben spilte sine hjemmekamper på S. Darius and S. Girėnas Stadium som har en kapasitet på omtrent 8500 mennesker. Stadionet er også hjemmearenaen til fotballandslaget til Litauen.

Sesonger
--------

| Sesong | Nivå | Liga | Plass | Eksterne lenker | Notater |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **1993.–1994.** | **1.** | **A lyga** | **5.** |  | **Navn FBK Kaunas** |
| **1994.–1995.** | **1.** | **A lyga** | **6.** |  |  |
| **1995.–1996.** | **1.** | **A lyga** | **5.** |  |  |
| **1996.–1997.** | **1.** | **A lyga** | **4.** |  |  |
| **1997.–1998.** | **1.** | **A lyga** | **5.** |  |  |
| **1998.–1999.** | **1.** | **A lyga** | **3.** |  |  |
| **1999.** | **1.** | **A lyga** | **1.** |  | **Navn Kauno "Žalgiris"** |
| **2000.** | **1.** | **A lyga** | **1.** |  | **Navn FBK Kaunas** |
| **2001.** | **1.** | **A lyga** | **1.** |  |  |
| **2002.** | **1.** | **A lyga** | **1.** |  |  |
| **2003.** | **1.** | **A lyga** | **1.** |  |  |
| **2004.** | **1.** | **A lyga** | **1.** |  |  |
| **2005.** | **1.** | **A lyga** | **2.** |  |  |
| **2006.** | **1.** | **A lyga** | **1.** |  |  |
| **2007.** | **1.** | **A lyga** | **1.** |  |  |
| **2008.** | **1.** | **A lyga** | **2.** |  |  **Antra lyga** |
| **2009.** | **3.** | **Antra lyga** | **1.** |  |  **Pirma lyga** |
| **2010.** | **2.** | **Pirma lyga** | **1.** |  |  **A lyga** |
| **2011.** | **1.** | **A lyga** | **10.** |  |  |
|

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑
6. ↑
7. ↑
8. ↑
9. ↑
10. ↑
11. ↑
12. ↑
13. ↑
14. ↑
15. ↑
16. ↑
17. ↑
18. ↑

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**George Lane Vivian** (født 4. oktober 1872, død 6. oktober 1936) var en canadisk skytter som deltok i de olympiske leker, 1908 i London.

Vivian vant en olympiske sølvmedalje i skyting under Sommer-OL 1908 i London. Han var med på det canadiske laget som kom på andreplass i lagskytingen i trap med 405 poeng bak Storbritannia med 407. Det var sju lag med seks mann på hvert som deltok i konkurransen som ble gjennomført 10. og 11. juli 1908. Vivian skjøt 58 poeng som var det tredje beste resultatet på det canadiske laget. Han kom på 20.-plass i den individuelle konkurransen i trap.

OL-medaljer
-----------

* 1908 Storbritannias flagg London – Sølv Bronse i skyting, trap lagskyting Canadas flagg Canada

Eksterne lenker
---------------

* (en) George Vivian – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) George Vivian – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) George Vivian – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) George Vivian – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) George Vivian – Canadian Olympic Committee Rediger på Wikidata

* (en) George Vivian – ISSF Rediger på Wikidata
**Ole Conrad Hansen** (født 17. januar 1871, død 31. januar 1947) var en norsk sjømann og forfatter. Han ga ut en eneste bok, *Reisen til New Zealand*, som utkom i 1935. Boken var skrevet med hjelp fra Aksel Sandemose.

Liv
---

Hansen var født i Arendal, hvor han ble plaget på skolen. Han sluttet og dro til sjøs. I 18-årsalderen rømte han fra et skip og slo seg ned på New Zealand, og senere bodde Hansen lenge i USA. Under 1. verdenskrig ble han torpedert, og etter krigen vendte han tilbake til Arendal hvor han forsøkte å leve av et gartneri. Dette gikk konkurs og han kom senere på fattigkassen.

*Reisen til New Zealand*
------------------------

På 1930-tallet leverte Hansen et manuskript til Tiden Norsk Forlag. Forlagssjef Kolbjørn Fjeld overlot manuskriptet til Aksel Sandemose, som gjorde store endringer, etter avtale med forfatteren: «Dikter Sandemose må stryke det som ikke passer om han har noe å legge til så bare smør på. La boken bli så interessant som mulig», skrev Hansen.

Boken kom ut høsten 1935, og handlet om Hansens omflakkende liv. Den fikk gode kritikker, og ble oversatt til tysk og svensk (1936). Knut Hamsun skrev til forfatteren: «Jeg kjenner ikke til noen fortelling som ligner Deres, – bare i måten minner den litt om den russiske bondekones selvbiografi som er utgitt av Tolstoy».

Etter 2. verdenskrig kom Tiden i konflikt med Hansens sønn på grunn av rettighetene til nye utgaver av boken. Aksel Sandemose ønsket ikke å gjenutgi boken, og hevdet at han hadde skrevet boken med utgangspunkt i Hansens manuskript. Den ble likevel utgitt på dansk i 1950. *Reisen til New Zealand* ble gjenutgitt på norsk i år 2000.

Referanser
----------

1. ↑  Sandemose (2004), s. 297.
2. ↑  Sandemose (2004), s. 298.

Kilder
------

* Jørgen Sandemose: *Flyktningen – Aksel Sandemose*, Oslo: Aschehoug, 2004.

Eksterne lenker
---------------

* Hansen, Ole Conrad (1935). *Reisen til New Zealand*. Tiden.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** ISNI
 |
***Sherlock Holmes in the Great Murder Mystery*** er en amerikansk stumfilm fra 1908.

Handling
--------

En stor gorilla kommer seg løs fra buret sitt, og begår forbrytelser. En ung mann kalt Jim blir snart anklaget for disse lovbruddene og er i ferd med å bli dømt, når Sherlock Holmes sørger for at Jim blir frikjent. Men gorillaen stikker snart av igjen - denne gangen fra et skip - og klatrer opp en veranda, og inn et vindu. Etter en forferdelig kamp dreper han en ung kvinne. Men kapteinen går umiddelbart tilbake til fartøyet sitt med gorillaen og holder seg i skjul, redd for konsekvensene dersom noen oppdager hva gorillaen han har ansvaret for har funnet på.

Den drepte unge kvinnen blir snart oppdaget, og det viser seg at hun var kjæresten til Jim. Han blir derfor anklaget for å ha begått denne forbrytelsen også. Jim, som ikke er klar over hva som nettopp har skjedd med kjæresten hans er i ferd med å gå om bord på et tog, når politiet skynder seg dit for å arresterer ham. Sherlock Holmes leser en bok når hans mange-årige venn og kollega Dr. Watson kommer, som har lest om denne forbrytelsen i avisen. Sherlock Holmes blir umiddelbart interessert i denne forbrytelsen, og må å løse mysteriumet før Jim blir dømt og henrettet ved hengning.

Referanser
----------

1. ↑  Sherlock Holmes in the Great Murder Mystery
2. ↑  SHERLOCK HOLMES IN THE GREAT MYSTERY

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Sherlock Holmes in the Great Murder Mystery* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
**George Vibert Douglas** (født 1892 i Montréal i Québec, død 8. oktober 1958) var en canadisk geolog som var deltaker på Ernest Shacletons siste ekspedisjon til Antarktis, Shackleton–Rowett-ekspedisjonen. Arbeidet senere som professor i Geologi ved Dalhousie University i Canada, fra 1932 til 1957.

George Vibert Douglas var født og oppvokst i Montréal og studerte ved McGill University hvor han avla Master of Science, hvorpå han forsket ved Cambridge og Harvard. Vibert Douglas tjenestegjorde på alliert side under første verdenskrig, ble Mentioned in Despatches og ble tildelt Military Cross.

Vibert Douglas deltok i årene 1921-1922 på Shacletons siste ekspedisjon til Antarktis, i årene etter var han med på flere ekspedisjoner, til Rio Tinto, Afrika, Karibia og flere steder i Europa. I 1932 ble han utnevnt til Carnegie Professor of Geology ved Dalhousie University i Halifax og hadde stillingen inntil han gikk av med pensjon i 1957.

Eksterne lenker
---------------

* Geology program of Douglas, fra Dalhousie University nettsider (engelsk)
* Biographical sketches of deceased members, fra University of Arizona (engelsk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Fall Finish presented by PricewaterhouseCoopers** er en poengbasert konkurranse i golf som går over 11 turneringer mot sesongavslutningen på PGA-touren. I 2006 begynner den med Deutsche Bank Championship og slutter med The Tour Championship. Spillere som konkurrerer i Fall Finish mottar poeng for topp-10-plasseringer i hver turnering, som fordeles med 100 poeng til 1.-plass gradvis ned til 10 poeng for en 10.-plass. En bonus på 1 million dollar fordeles på de tre beste plasseringene i Fall Finish, der vinneren mottar 500 000 dollar.

Turneringene i Fall Finish spiller tradisjonelt en viktig rolle i å avgjøre hvem som får spillerett på touren i neste sesong, og for kåringer som Årets spiller og Vardon Trophy. De ledende spillerne på touren kjemper om en plassering blant de 30 beste på pengelisten og dermed en plass i The Tour Championship. Andre kjemper om en plassering blant de 125 beste på pengelisten for å få spillerett til neste sesong.

Vinnere
-------

* 2006: Joe Durant
* 2005: Carl Pettersson
* 2004: Vijay Singh
* 2003: Vijay Singh
* 2002: Vijay Singh
* 2001: Bob Estes
* 2000: Tiger Woods

Eksterne lenker
---------------

* Fall Finish på PGATOUR.com

Portal: Golf
**Committee to Protect Journalists** (CPJ) er en uavhengig og ideell organisasjon basert i New York i USA, som arbeider for pressefrihet.

Organisasjonen ble grunnlagt av en gruppe amerikanske utenrikskorrespondenter i 1981, som svar på trakassering av journalister fra autoritære regimer.

CPJ organiserer offentlige demonstrasjoner og arbeider gjennom diplomatiske kanaler for å få til endring. Organisasjonen formidler også informasjon om forhold som angår pressefriheten, og utgir to ganger i året magasinet *Dangerous Assignments*.

Hvert år utgir organisasjonen en liste over journalister som har mistet livet under arbeidet over hele verden.

CPJ er også en av grunnleggerne av International Freedom of Expression Exchange

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Committee to Protect Journalists – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC
 |
**Johan «Joop» Robert Carp** (født 30. januar 1897 i Comal på Java i Nederlandsk India, død 25. mars 1962 i Johannesburg) var en nederlandsk seiler som deltok under flere olympiske leker, 1920 i Antwerpen, 1924 i Paris og 1936 i Berlin.

Carp ble olympisk mester i seiling med den nederlandske båten «Oranje» som vant 6½-metersklassen foran den franske båten «Rose Pompon». Mannskapet på båten besto av Petrus Wernink og brødrene Johan og Bernhard Carp. Det var kun to båter i denne klassen. Fire år senere, under OL 1924 i Paris, var han med på den nederlandske båten «Willem Six» som kom på tredjeplass i 6-metersklassen.

OL-medaljer
-----------

* Gull 1920 Belgias flagg Antwerpen - **Gull** i seiling, 6½-metersklassen type 1919 Nederlands flagg Nederland
* Bronse 1924 Frankrikes flagg Paris - Bronse i seiling, 6-metersklassen Nederlands flagg Nederland

Eksterne lenker
---------------

* (en) Johan Carp – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Johan Carp – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Johan Carp – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Johan Carp – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Johan Carp – World Sailing Rediger på Wikidata
**«Has Anybody Seen My Gal?»** (På grunn av den første linjen i teksten blir den noen ganger identifisert som **«Five Foot Two, Eyes of Blue»**) er en amerikansk sang fra 1920-årene med melodi av Ray Henderson samt tekst av Sam M. Lewis og Joseph Widow Young. Den ble først spilt inn på plate av The California Ramblers i 1925. Den enkle sangen med fire vers fortsatte å være populær under og etter den andre verdenskrig og har levd videre som en representant for 1920-årenes kultur.

Mange artister har gjort coverversjoner av den, innbefattet Shane Fenton and The Fentones (under tittelen «Five Foot Two, Eyes of Blue», Mitch Miller og skuespilleren, modellen og designeren Milla Jovovich (kalt «Has Anybody Seen My Girl?»). Sangen ble anvendt som temasang i *The Ina Ray Hutton Show* i 1956.

I 2008 spilte Mark Weber inn sangen. Den ble utgitt på hans album *When I Fall in Love*.

Fotballsang
-----------

En del av sangen ble anvendt av fotballpublikumet i England i slutten av 1960-årene og begynnelsen av 1970-årene i respekt for spesielt kraftfullt taklende forsvarsspillere med ordene endret til *«Six foot two, eyes of blue [navnet på spilleren]'s after you».*

Norsk versjon
-------------

A. Martinsen har skrevet en norsk tekst. På norsk bærer den tittelen «Marianne fra Tvedestrand».

### Innspilling

* Strandgutta. Innspilt 19. april 1967. Utgitt på singlen Columbia 45GN 1787

Nynorsk versjon
---------------

Geirr Lystrup har skrevet en nynorsk tekst. Den nynorske tittelen er «Fred på salg».

### Innspilling

* Det Norske Kammerkor. Utgitt på LP-albumet *Jonas Ørstavik World Tour 1* (Kirkelig Kulturverksted FXLP 33) i 1982.

Referanser
----------

1. ↑  Strandgutta: *Marianne fra Tvedestrand* (R. Henderson-A. Martinsen) (Columbia 45GN 1787, single)
**Johan Castberg-feltet** (tidligere kalt **Skrugardfeltet**) er et oljefelt som strekker seg over flere blokker deriblant 7220/8 på norsk kontinentalsokkel nord i Norskehavet.

Johan Castberg-feltet ligger 110 km nordvest for Snøhvitfeltet, 200 km nord for Ingøya i Måsøy kommune og 210 km sør for Bjørnøya.

Letehistorikk
-------------

Letelisensen ble tildelt i 20. konsesjonsrunde i april 2009 med Statoil (Equinor) som operatør for feltet. Johan Castberg-feltet eies 50 % av Equinor, 30 % av Vår Energi og 20 % av Petoro.

Den halvt nedsenkbare plattformen Polar Pioneer fra rederiet Transocean, som er spesialbygd for kaldt klima, ble brukt under prøveboringen hvor vanndypet var 370 meter.

1. april 2011 ble det kunngjort at en 1250 meter under havbunnen hadde funnet hydrokarboner. Det er påvist en gasskolonne på 33 meter og en oljekolonne på 90 meter. og foreløpige beregninger av størrelsen på funnet er 86 millioner standard kubikkmeter utvinnbar olje (eller ca. 540 millioner fat), og 2-7 milliarder kubikkmeter utvinnbar gass.

Utbyggingen
-----------

12. februar 2013 kunngjorde Statoil at oljen fra Johan Castberg-feltet skal ilandføres til en terminal i Veidnes i Honningsvåg i Nordkapp. Dette ble senere trukket tilbake.

I desember 2017 leverte Statoil som operatør og på vegne av partnerne plan for utbygging og drift for feltet. Planen skal etter planen behandles av Stortinget i juni 2018.

Den anbefalte utbyggingsløsningen er en skipsformet flytende produksjons- og lagerinnretning (FPSO - engelsk *Floating Production, Storage and Offloading*) og en havbunnsutbygging med bunnrammer som er knyttet opp til FPSOen med rørledninger samt kraft- og signalkabler. Det skal også være en fiberoptisk datakommunikasjonskabel fra land.

Produksjonsskipet er 313 meter langt og 55 meter bredt. Forankringssystemet har 15 ankerliner med sugeanker og er koblet til dreieskiven (turreten), hvor også stigerørene er koblet til. Boligkvarteret har 120 enmanns lugarer. Noen av lugarene har vendbare senger, som gjør det mulig å ha opp til 140 personer om bord. Det har fritt-fall-livbåter.

Kraft- og varmebehovet dekkes av turbiner drevet av gass. FPSOen vil i tillegg bli utstyrt med en reservekraftgenerator og en nødkraftgenerator. De vil drives av hver sin dieselmotor.

Stabilisert olje pumpes over til tankskip, ved tandemlasting. Tankskipene frakter oljen til oljeraffinerier.

Helikopter- og forsyningsbasen blir i Hammerfest, og driftsorganisasjonen blir i Harstad.

Referanser
----------

1. ↑  
«Betydelig oljefunn i Barentshavet». Statoil. 1. april 2011. Besøkt 2. april 2011.
2. ↑  «Gass- og oljefunn nord for Snøhvitfeltet i Barentshavet - 7220/8-1». Oljedirektoratet. 1. april 2011. Arkivert fra originalen 14. oktober 2013. Besøkt 2. april 2011.
3. ↑  Statoil: – Bekrefter ilandføring av Skrugard – NRK, 12. februar 2013

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
Kart over Møre og Romsdal med Harøya uthevet
**Harøya** er den mest folkerike øya av Nordøyane i Ålesund kommune i Møre og Romsdal. Steinshamn, som var administrasjonssenter i den tidligere Sandøy kommune, ligger på Harøya, der det finnes matbutikk, post, bank, pub, kiosk, frisør, brukskunst, bibliotek, tannlege, lege og helsestasjon. Øya har et areal på 13,6 km² og har 1 083 innbyggere pr 1. januar 2013.

Det høyeste punktet på øya er Harøyburet på 156 meter over havet. Øst for øya ligger Harøyfjorden, som er oppkalt etter øya. På sørsiden ligger Fjørtoftfjorden og øya Fjørtofta. Harøya har ferjesamband til Fjørtofta og videre inn til Brattvåg på fastlandet. I nord går det en molo ut til Finnøya.

Riksgrensen over Harøya
-----------------------

Tidligere kommune-, fogderi- og riksgrense over Harøya
Harøya har historisk vært delt mellom fogderiene Sunnmøre og Romsdal, idet at gården Myklebust syd på øya tilhørte Haram prestegjeld og derved Sunnmøre, mens gårdene Røsåk og Huse lenger nord lå under Akerø prestegjeld og derved Romsdal. Etter freden i Roskilde i 1658 måtte Danmark-Norge avstå hele Trondhjems len inkludert Romsdal til Sverige, hvilket medførte at riksgrensen mellom Norge og Sverige fulgte fogderigrensen mellom Sunnmøre og Romsdal. Om dette hadde praktiske følger for bøndene så langt ute i havgapet vites ikke, men langvarige var de i alle fall ikke - allerede i 1660 ble atter Trondhjems len forent med resten av det dansk-norske riket og grensen ble igjen et skille mellom de to fogderiene.

Referanser
----------

1. ↑  Harøya på Norgeskart.no fra Statens kartverk

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GeoNames
 |
Prekestolen i Sakshaug gamle kirke har fire flater, og fire utskårne evangelister.
**Johan Bilthugger**, egentlig **Johan Johansen** (død 1657 i Trondheim) var en norsk bilthugger (treskjærer) som var aktiv i Trondheim og Trøndelag på midten av 1600-tallet. Han er kjent for flere altertavler og prekestoler.

Johan hadde sin kunstneriske bakgrunn i bilthuggerkunsten på Østlandet, og spesielt viser han slektskap med bilthuggeren Johan Reinholdt. Noen har spekulert i om han kan være sønn av denne. På prekestolene brukte han ofte de fire evangelistene som motiv på flatene, Typisk for altertavlene er tung arkitektonisk oppbygging med kraftige gesimser. Denne trønderske barokkunsten er preget av «ro og bredde».

Han arbeidet ofte sammen med maleren Johan Contrafeier, en annen Trondheimsbasert kunstnerhåndverker.

Referanser
----------

1. ↑  Johan Johansen;  *Norsk kunstnerleksikon*, 1983
2. ↑  Harry Fett (1911). *Norges kirker i det 16de og 17de aarhundrede*. Kristiania: Norsk folkemuseum. s. 87-91.
3. ↑  *Norges kunsthistorie. Bind 3: Nedgangstid og ny reisning*. Oslo: Gyldendal. 1982. s. 206. ISBN 8205122679.
4. ↑  Sigrid Christie (1973). *Norges kirker. Bind 1: Den lutherske ikonografi i Norge inntil 1800*. Oslo: Land og kirke. ISBN 8207000015.
5. ↑  Marstrander, Sverre (1959). *Fører for kirkesamlingen: videnskapsselskapets oldsaksamling*. Trondheim: Selskapet.