recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Anne-Sofie Paus Rogstad** (født 7. februar 1942 i Bergen) er en norsk historiker som bl.a. har arbeidet med kvinnehistorie, pressehistorie og medisinsk historie. Hun var førsteamanuensis i historie ved Universitetet i Oslo og har hatt en rekke lederstillinger innen arkivvesen i Norge.

Hun ble cand.philol. i historie ved Universitetet i Oslo i 1969. Hun var fra 1971 ansatt som arkivar ved Privatarkivkommisjonen og var leder i Samtidshistorisk forskningsgruppe fra samme år. Hun var direktør ved Privatarkivkommisjonens etterfølger, Norsk privatarkivinstitutt, fra etableringen i 1977. Instituttet ble siden innlemmet i Riksarkivet. Hun arbeidet siden som avdelingsarkivar og leder for privatarkivavdelingen i Riksarkivet, som leder for Pressehistorisk Arkiv og som førsteamanuensis i historie ved Universitetet i Oslo.

Hun tok i begynnelsen av 1970-årene initiativ til et prosjekt for registrering av kvinnehistoriske arkiver, som Privatarkivkommisjonen fikk støtte til av Norges almenvitenskapelige forskningsråd i 1974 og som blir regnet som starten på kvinnehistorie som forskningsfelt i Norge. I forbindelse med prosjektet ansatte hun Gro Hagemann som vitenskapelig assistent. Hun var også involvert i arbeidet med å ta i bruk datateknologi i humanistisk forskning tidlig i 1970-årene.

Hun var medlem av det regjeringsoppnevnte Nedgraderingsutvalget som ble oppnevnt i 1978 og som avgav NOU 1980:51. Hun var rådsmedlem i Oslo Bymuseum. Hun har vært aktiv i Norsk Kvinnesaksforening, der hun var styremedlem i Oslo Kvinnesaksforening fra 1972.

Hun er datter av advokat og direktør i Håndverkernes Arbeidsgiverforening (nå NHO) Jens Christian Rogstad (1904–1969) og kunsthistoriker, magister Inger-Helvig Paus (1909–1994); hennes morfar var kirurg og president i Norges Røde Kors Nikolai Nissen Paus. Hennes oldefar B.C. Pauss var sentral i utbyggingen av jenters og kvinners utdanning på 1800-tallet. Hun var samboer med professor og statsråd Gudmund Hernes 1984–1998.

Bibliografi (utvalg)
--------------------

* *Fra konflikt til samarbeid: 'Partisanstriden' i Norge, våren 1943*, 1969
* *Med Samvirke gjennom 50 år*, 1971
* *Arkivhåndbok*, 1980

Referanser
----------

1. ↑   «Gudmund Hernes», publisert i Store norske leksikon[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  *Heimen*. 1973.
3. ↑  *Synopsis*. 1984.
4. ↑  Det er tilfeldig hvor kvinner havner i arkivene
5. ↑  *Nedgradering og offentliggjøring*. Universitetsforlaget. 1980. ISBN 8200705986.
6. ↑  *Byminner*. 1987.
7. ↑  *Studentene fra 1927*. 1952. s. 371.
8. ↑  (no) Gudmund Hernes i Norsk biografisk leksikon

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF
 |
Gruben kirke
**Gruben prestegjeld** var et prestegjeld tilhørende Indre Helgeland prosti. Det omfattet sogn i Rana kommune i Nordland fylke, og hovedkirken var Gruben kirke.

Grubens kirkesogn er nå en del av Rana kirkelige fellesråd, og underlagt Indre Helgeland prosti i Sør-Hålogaland bispedømme i Den norske kirke.

Historikk
---------

Mo prestegjeld ble utskilt fra Ranen prestegjeld og gjort til eget sognekall ved kgl.res. av 19. april 1843, og ved kgl.res. av 24. april 1964 ble Mo prestegjeld delt i tre sogn og prestegjeld under navn av *Mo*, Nord-Rana og Gruben.

Fra 2004 ble prestegjeldene som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk de også ut av lovverket.

Menigheter
----------

Prestegjeldet hadde ved sin avvikling følgende menigheter:

* Gruben

Referanser
----------

1. ↑  Prestegjeld og sogn i Nordland, arkivverket.no
2. ↑  Fornyings-, administrasjons-og kirkedepartementet (20. desember 2011). «Endringer i gravferdsloven og kirkeloven». *Regjeringen.no* **(norsk)**. Besøkt 5. mars 2023.
3. ↑  «Kirkelig enheter og endringer i prosti og menigheter». *docplayer.me*. Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste AS. 2009. Besøkt 5. mars 2023.
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for USAUSA USA |
| Friidrett: |
| Friidrett Stafett-VM i friidrett |
| Gull | Yokohama 2019 |  4x100m |
| Friidrett Verdenscupen i friidrett |
| Gull | London 2018 |  100m |

**Ashley Henderson** (født 4. desember 1995) er en friidrettsutøver fra USA som konkurrerer i sprintløp. Hun vant 100 meter under Verdenscupen i friidrett 2018, og deltok på USAs stafettlag som vant 4 x 100 meter stafett under Stafett-VM i friidrett 2019.

Idrettskarrière
---------------

### 2011 - 2015

Henderson deltok i AAU Junior Olympic Games i 2011, som er den største nasjonale konkurransen for utøvere i ungdomsklassen i USA, og kom der på fjerdeplass på 100 meter og femteplass på 200 meter. Hun deltok i Ungdoms-USA-mesterskapet i friidrett 2013 (US Youth Championships), og vant der 100 meter og 200 meter. Hun deltok også i AAU Junior Olympic Games i 2013, og kom der på sjetteplass på 200 meter.

### 2016 - 2017

Hun deltok i NCAA-mesterskapet i friidrett 2016, og kom der på andreplass på 100 meter. Under USA-mesterskapet i friidrett 2016 (US Olympic Trials) ble hun slått ut i semifinalen på 200 meter. I 2017 vant hun 200 meter under NCAA-mesterskapet i friidrett innendørs, og hun kom på fjerdeplass på 60 meter, og under NCAA-mesterskapet utendørs kom hun på sjetteplass på 100 meter og deltok på San Diego State Universitys stafettlag som kom på fjerdeplass på 4 x 100 meter stafett. Hun deltok i USA-mesterskapet i friidrett 2017, og ble der slått ut i semifinalen på 100 meter.

### 2018 - 2020

Under NCAA-mesterskapet i friidrett innendørs i 2018 vant hun 200 meter og kom på femteplass på 60 meter. Den 28. april 2018 brøt hun 11-sekundersgrensen på 100 meter for første gang under Desert Heat Classic, som hun vant med tiden 10,98 sekunder. Under NCAA-mesterskapet utendørs kom hun på sjetteplass på 200 meter, men nådde ikke finalen på 100 meter. Hun markerte seg på nasjonalt nivå under USA-mesterskapet i friidrett 2018, der hun fikk sølv på 100 meter, bak Aleia Hobbs. Hun ble også tatt ut til å representere USA under Verdenscupen i friidrett 2018, der hun vant 100 meter to hundredeler foran Elaine Thompson fra Jamaica.

Henderson deltok på USAs stafettlag som vant 4 x 100 meter stafett under Stafett-VM i friidrett 2019 (IAAF World Relays). Hun ble slått ut i semifinalene på 100 og 200 meter under USA-mesterskapet i friidrett 2019, men ble tatt ut til å delta i The Match Europe v USA, der hun kom på femteplass på 100 meter. USAs førstelag vant der 4 x 100 meter stafett, med Henderson på laget.

Referanser
----------

1. ↑   World Athletics Database, World Athletics utøver-ID 273900[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3 4  World Athletics - *Ashley Henderson - Results*, besøkt 7. november 2020.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Ashley Henderson – World Athletics Rediger på Wikidata
* (en) Ashley Henderson – San Diego State University
**Compello AS** er et norsk IT-selskap etablert i 2011 etter en sammenslåing av Compello Software og Client Computing Europe. Selskapet utvikler løsninger for å automatisere dataflyt, og er leverandør av løsninger innenfor områdene EDI, eFaktura og fakturagodkjenning. Selskapet er eid av Visma og har hovedkontor på Skøyen i Oslo.

Compello Gruppen har mer enn 80 ansatte i Oslo, Larvik, Stockholm og Colombo. Selskapet har et samarbeid med Microsoft, og ble i 2014 kåret til «Årets Norske Programvarehus» på Microsoft årlige partnerkonferanse i Washington D.C.

Historie
--------

Client Computing Europe ASA innfusjonerte i 2011 Compello Software AS og skiftet samtidig navn til Compello AS.
Client Computing ble startet i 1995 og hadde opprinnelig fokusert på meldingsflyt og EDI-meldinger til kraft- og tekstilbransjen. Virksomheten ekspanderte til Sverige i 1998 gjennom overtagelse av Posten/SDS sin EDI-virksomhet og i 2006 til Tyskland gjennom overtagelse av det tyske selskapet GLI GmbH.

I 2004 startet selskapet med eFaktura gjennom investeringer i Euronova AS som etter hvert ble et heleid datterselskap med navnet Client Computing Norway AS.

De norske aktivitetene innenfor EDI og eFaktura ble organisert i Client Computing Utility AS og Client Computing Norway AS. Høsten 2010 ble Client Computing Utility AS innfusjonert i Client Computing Norway AS. Client Computing Norway AS innfusjoneres i 2012 i Compello AS.

I 1997 ble Compello Software etablert med fokus på elektronisk fakturagodkjenning. Dette dekker fakturaskanning (OCR), fakturatolkning, fakturaflyt og integrasjon til økonomisystemet. Selskapet ble i 2011 innfusjonert i Client Computing Europe ASA.

Referanser
----------

1. ↑  «Om oss» Arkivert 10. november 2014 hos Wayback Machine. Compello
2. ↑  «Årets programvarehus» Arkivert 10. november 2014 hos Wayback Machine. Computerworld 13. August 2014
3. ↑  «Compello kåret til årets programvarehus» Arkivert 10. november 2014 hos Wayback Machine. Logistikk & Ledelse 12. August 2014
4. ↑  «Fusjon mellom Client Computing Europe og Compello Software» Arkivert 17. august 2016 hos Wayback Machine. Etrinell AS

Eksterne lenker
---------------

Offisielt nettsted
**Utviklingsby** (hebraisk\_ עיירת פיתוח, *Ayarat Pituach*[1]) er en betegnelse i Israel for byer som spesifikt ble bygget og fremmet de første årene etter grunnleggelsen av den israelske stat i 1948. De var først og fremst ment for immigrerende jøder fra arabiske og islamske land og var ment å fordele befolkningen mer jevnt over den nye staten. Noen av disse byene ble grunnlagt på steder for tidligere palestinske bosetninger, andre ble særskilt grunnlagt for sitt formål.

Totalt 32 byer fikk status som utviklingsbyer med spesielle støtteprogrammer. Hovedproblemet med mange av disse tettstedene var at de manglet essensielt grunnlag for bymessig fremtid. Fremfor alt var det betydelige mangler med hensyn til de sosiale forhold (det forelåingen utviklet befolkningsstruktur), infrastruktur og nøringsmessig ved det at det økonomiske grunnlaget for stedene var svakt (det var særlig mangel på arbeidsplasser).

Mange av disse byene stagnerte og ble aldri de større sentra som man hadde planlagt de skulle bli. Men andre skulle blomstre ganske godt.

Israelske utviklingsbyer (i utvalg)=
------------------------------------

* Afula
* Akko (nye distrikter)
* Arad
* Ashdod
* Ashkelon
* Beer Sheva
* [[A Vedder på Shean
* Bet Shemesh
* Dimona
* Eilat
* Nof HaGalil
* Yavneh
* Yeroham
* Jokne’am
* Karmiel
* Kiryat Shmona
* Kiryat Tiv'on
* Kiryat Mal'achi
* Ma'alot
* Migdal haEmek
* Mitzpe Ramon
* Netivot
* Ofakim
* Safed
* Sderot
* Schelomi
* Tiberias
**Ratvolden**, også skrevet **Ratvollen**, er en gård i Rugldalen, ca. 20 km nord for Røros ved fylkesvei 30. Eiendommen ligger på vestsiden av Ruglsjøen. Den er kjent som et kunstnerhjem ettersom forfatteren Johan Falkberget (1879–1967) bygde gården i 1922 og bodde her i årene 1922–1967. Gården er i dag museum.

Da Falkberget i 1922 vendte hjem, hadde han siden 1906 bodd flere steder i Norge, lengst i Oslo. Gården lå dengang i Glåmos kommune, og Falkberget engasjerte seg i politikken og var varaordfører fra 1926. Johan og Anna Marie Falkbergets tre barn var født fra 1900 til 1905, og hadde således ikke sin barndom på Ratvolden. 

På tunet på gården står gruveklokka fra Mugg-gruva som et apropos til gruvearbeidertematikken i Falkbergets liv og forfatterskap. Falkberget kjøpte klokka da gruven ble nedlagt. 

Familiens liv på Ratvolden er skildret det andre bindet av datteren Aasta Falkberget biografi over foreldrene *I Trondalen og på Ratvolden* (1974). 

Gården eies siden 1988 av Røros kommune, og består både av Falkberget, eller Trondalen som var dikterens fødested, og Ratvolden, gnr. 7, bnr. 1 og 2. Hovedhuset på Falkberget er i privat eie. Totalt areal på eiendommen er ca. 1250 dekar, vesentlig utmark. Etter at kommunen tok over eiendommen er det gjort et omfattende restaureringsarbeid på bygningene, og gjennom et stort registreringsprosjekt er det registrert 19 000 gjenstander fra gården.

Huset er tilgjengelig for publikum i juli-august.

Se også
-------

* Liste over kulturminner i Røros

Litteratur og andre kilder
--------------------------

* *Norske kunstnerhjem*; temanummer av *Fortidsvern*; nr 3, 2005
* Hilde Diesen. *Dikterhus*. Tell forlag, 1994 (*bokhylla.no – fulltekst)*
* Finn Jor og Jiri Havran. *Norske kunstnerhjem*. Boksenteret, 1997 (*bokhylla.no – fulltekst)*
* Informasjon om Ratvolden fra Røros kommune[*død lenke*]
* Falkberget.no: Ratvolden
* (no) «Ratvolden». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Riksantikvaren kulturminne
 |
**Løkkebergveien 41** er en funkis-villa i Drammen. Den er kjent som et kunstnerhjem ettersom forfatteren Sigurd Christiansen (1891–1947), fikk huset bygget til seg i 1931 og bodde her til sin død.

Huset ble bygget i 1931/32 etter tegninger av arkitekt Christian Fredrik Arbo (1876–1951), for prispengene Christiansen mottok for romanen *To levende og en død* i 1931. Arbo hadde arbeidet innenfor en nyklassisistisk og nybarokk stil inntil ca. 1930. Da fanget han opp impulser fra Bauhaus og Le Corbusier, og ved jubileumsutstillingen i Drammen i 1930 og i villaene i Løkkebergveien 1 og 41 arbeidet han i funksjonalistisk stil.

Løkkebergveien 41 ligger på *Toppenhaugen*, som tilhører Bragernes, godt synlig og med god utsikt. Huset var opprinnelig sitrongult med rød kontrastfarge, og var på folkemunne kjent som «det gule huset i Løkkebergparken». Husets fasade er hevet som et tårn. "Bygningen får med dette et spesielt seierspallaspekt" som kan henspilles til hans litterære pris som muliggjorde byggingen av huset. Tor Bomann-Larsen skriver følgende om huset og dets beliggenhet: 

> *"Byens fremste arkitekt ble snart engasjert, og det ble ryddet plass til en dikterbolig i åsen med praktfull utsikt over fjorden. Den usynlige dikteren ble synlig for alle. Drammen fikk sitt Aulestad i Løkkebergveien 41. Sigurd Christiansen kastet alle hemninger og lot bygge provinsbyens første funkishus - til alles forferdelse. Som en modernistisk pokal - nei, som en seierspall med tre trinn og dikterens arbeidsværelse i midten, må det ha ligget og skint i åsen og minnet byen om åndens ufattelige triumf"*
> 
> 

Huset er i privat eie, er bevart og forholdsvis lite er endret utvendig. Dagens eiere er de femte eiere av eiendommen siden 2020. Den er ikke tilgjengelig for publikum.

Referanser
----------

1. ↑  Thoresen, Tove Frøvoll (1994). *Drammensarkitekten Christian Fredrik Arbo*. Bergen: Universitetet i Bergen. s. 54. «Bygningen får med dette et spesielt seierspallaspekt»
2. ↑  Bomann-Larsen, Tor (1991). *De fleste har nok med å leve*. Oslo: Cappelen. s. 60. ISBN 8202129168.

Litteratur og andre kilder
--------------------------

* *Norske kunstnerhjem*; temanummer av *Fortidsvern*; nr 3, 2005
* Thoresen, Tove Frøvoll, *Drammensarkitekten*, Universitetet i Bergen, 1994
* Bomann-Larsen, Tor, *De fleste har nok med å leve*, Cappelen 1991
* Hilde Diesen. *Dikterhus*. Tell forlag, 1994 (*bokhylla.no -fulltekst)*
Lewisstruktur for en vannmolekyl.
En **strukturformel** er en notasjon brukt innen kjemi for å vise hvordan atomene er bundet til hverandre i et molekyl. Strukturformler må ikke forveksles med den enklere typen kjemisk formel - summeformel, som bare viser antallet atom av hvert atomtype.

Tekstbaserte strukturformler kan være nyttige når det ikke er mulig å skrive ut molekylene grafisk. For eksempel kan etanol skrives som CH3CH2OH

I en lewisstruktur blir atomkjernene representerte ved forkortelsen av grunnstoffet som det blir skrevet i det periodiske systemet. Enkelte elektron blir skreven ut som punkt. Elektronpar blir skreven som strek. Man enkelt strek mellom to atom motsvarer en enkeltbinding, en dobbelstrek motsvarer en dobbelbinding og en trippelstrek motsvarer en trippelbinding. 

Innen organisk kjemi er det vanlig at en ikke skriver bokstaven C ut for karbon, slik at karbonatomet ser ut som et hyrne og at både hydrogentoma og bindingene deres blir forenklet. Om et molekyl er stort og en bare er interessert i den delen av molekylet som er innblandet i en reaksjon, kan man bruke bokstaven R for å vise til et eventuelt framhald av molekylet. 
Ladninger er representert av et innringa plusstegn for positiv ladning eller et innringa minustegn for negativ ladning (en ringer inn ladningene for å skille de fra plusstegnene som blir benyttet i reaksjonsformelane). Partielle ladninger blir representert av den greske bokstaven Δ, delta, følge av et pluss- eller minustegn.

|  | Strukturformel | Andre fremstillinger |
| --- | --- | --- |
| Elektronformel | Valensformel | Nattaprojeksjon | Skjelettformel | Konstitusjonsformel | Summeformel | Empirisk formel |
| Metan |  |  |  | finnes ikke | CH4 | CH4 | CH4 |
| Propan |  |  |  |  | CH3–CH2–CH3 | C3H8 | C3H8 |
| Eddiksyre |  |  |  |  | CH3–COOH | C2H4O2 | CH2O |
| Vatn |  |  |  | finnes ikke | finnes ikke | H2O | H2O |

Referanser
----------

1. ↑  «Friedrich August Kekule von Stradonitz –inventor of benzene structure - World Of Chemicals». *www.worldofchemicals.com*. Besøkt 4. april 2022.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica
 |
**Ola Edvard Eriksrud Gamkinn** (født 2001) er en norsk skuespiller fra Ådal i Ringerike kommune. Han har siden 2021 jobbet på Nationaltheatret i Oslo.

Bakgrunn og virke.
------------------

Ola Gamkinn har vært med i en rekke teateroppsetninger i Norge spilt på flere av landets største scener. Blant annet *Les Misérables* på Folketeatret, *Jakten på Juleskurken* i Drammens teater og *Peer Gynt* på Gålå. 

Gamkinn har siden 2021 medvirket i flere forestillinger ved Nationaltheatret i Oslo. Han debuterte i rollen som Lauritz Oppkomme i *En Julenattsdrøm.* Siden har han medvirket i *En Midtsommernattsdrøm*, *Nationaltheatrets 17. mai matiné, Nationaltheatrets julekonsert* og *Flukt.*  Gamkinn har også vært tilknyttet Nordland teater som regiassistent. 

  

I 2022 mottok Ola Gamkinn SpareBank1 sitt Talentstipend for scenekunst.

Utdanning
---------

Ola Gamkinn gikk musikklinjen ved St. Hallvard videregående og teaterlinjen ved Romerike Folkehøgskole.

Referanser
----------

1. ↑  «Ola Gamkinn | Nationaltheatret». *www.nationaltheatret.no* **(norsk)**. Besøkt 4. oktober 2023.
2. 1 2  «Ola Gamkinn | Nationaltheatret». *www.nationaltheatret.no* **(norsk)**. Besøkt 4. oktober 2023.
3. ↑  «Ola Edvard E. Gamkinn | Nationaltheatrets forestillingsarkiv». *forest.nationaltheatret.no*. Besøkt 4. oktober 2023.
4. ↑  «Program Ujul». *nordlandteater.no* **(norsk)**. Besøkt 4. oktober 2023.
5. ↑  «Talentstipend vinnere 2022». *www.sparebank1.no*. 4. april 2023. Besøkt 4. oktober 2023.
6. ↑  Lingaas, Ayca (24. januar 2023). «(+) Ola (21) mottok plutselig en utrolig telefonsamtale: – Jeg fikk en god dose med energi etter den». *Ringerikes Blad* **(norsk)**. Besøkt 4. oktober 2023.
**Knut Arnljot Braa** (født 19. august 1962) er en norsk forfatter og reklamemann. Som forfatter bruker han navneformen **Knut A. Braa**. 

Braa er utdannet ingeniør og økonom. Han var i 1996 medstifter av reklamebyrået Painthouse (senere oppkjøpt), og har siden arbeidet i reklamebransjen. 

Braa tjenestegjorde i to perioder i UNIFIL, FNs fredsbevarende styrke i Libanon, første periode fra juni 1982. Bare dager etter at Braas kontingent var på plass mellom frontene startet Israels invasjon av Libanon. I 2001 utga han den selvbiografiske dokumentarboken *Den lange veien hjem*, hvor han søkte å gi et realistisk bilde av norske FN-soldaters opplevelser i tjeneste, i tiden etterpå og senskader. I 2006 vant Braa en prinsipielt viktig rettssak mot Forsvarsdepartementet om erstatning til veteraner etter skader i tjeneste. 

I 2003 debuterte Braa som krimforfatter med *Delete*, den første i en serie med den tidligere etterretningsoffiseren Tom Falck i hovedrollen. Boken har handling knyttet til Midtøsten-konflikten. Braa mottok etter utgivelsen dødstrusler som ifølge ham selv ble sporet av Politiets sikkerhetstjeneste til en forbudt israelsk terrororganisasjon. I 2004 ga han ut *Dreamland.com*, en thriller om pedofili og internettkriminalitet. I *Endgame* (2008), Braas tredje thriller med hovedpersonen Tom Falck, var handlingen hentet fra Forsvarets spesialkommando. I *Fastball* (2009) stilte han spørsmålet: Hjalp vi morderne til makten på Balkan? I boken Aftermath (oktober 2010), tok Braa for seg Orderud-saken og ga en alternativ løsning på drapene på Orderud gård og motivene for dem.

Bibliografi
-----------

### Romaner

* *Den lange veien hjem* – sakprosa (2001)
* *Delete* – kriminalroman (2003)
* *Dreamland.com* – kriminalroman (2004)
* *Endgame* – politisk thriller/kriminalroman (2008)
* *Fastball* – politisk thriller/kriminalroman (2009)
* *Aftermath* – politisk thriller/kriminalroman (2010)
* *Den fjerde tjeneste* – politisk thriller/kriminalroman (2012)
* *Solefall* – thriller (2015)

### Andre publikasjoner

* FN veteran advarer mot krigen i Afghanistan. (TV2-innslag 31. mars 2008)
* Hjalp vi forbryterne til makten (Kronikk i Dagbladet 5.11. 2008)
* Veteranene (Dagbladet 12.7. 2009)
* «De usynlige soldatene», kronikk i VG, papirutgaven, 16.09.2009
* «Forsvarets verveplakater, kronikk i VG, papirutgaven, 1.07.2010
* TV og radiointervju i NRK
* Minnenes terror – NRK faktor
* En meget sterk rus (Verdens Gang, papirutgave 12.10.10)
* E 14: En stat i staten (Kronikk i Dagbladet 10.02.11)

Eksterne lenker
---------------

* Knut A. Braas hjemmeside

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** BIBSYS **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Storveronika** (*Veronica longifolia*) er en blomst i kjempefamilien.

Storveronika er en flerårig urt. Den er oppkalt etter den hellige Veronica, og planten blir mellom 30 og 100 cm høy. Arten har lange stengler som er snaue nederst, og noen ganger kan de også være finhåret øverst. Bladene blir ca 7–8 cm lange, og sitter motsatt eller 3–4 i krans. Ofte er bladene dobbelt sagtannet langs kantene. På toppen får den lange og tette aksformede klaser med mørkeblå blomster. Blomsterstandene kan være enten ugrenet eller noe grenet nederst.

Den er utbredt fra Tyskland og Nordøst-Italia østover helt til Stillehavet. I europeisk Russland vokser den fra Nordishavet sørover til nordgrensen for steppene. I Norge har den en østlig utbredelse og finnes naturlig i Telemark til Oppland, og i Troms og Finnmark. Hageplanter har forvillet seg både på Vestlandet, og i Trøndelag og Nordland.

Som hageplante
--------------

Planten er mye dyrket i hager som staude. Storveronika er meget hardfør og liker all slags jord, men liker ikke tørke. Arten trives godt i sol og dyrkes i rabatter. 

Storveronika er en populær plante blant humler, bier og andre insekter. Den er fin å dele etter noen år og kan også formeres med frø eller stiklinger. Det finnes hvite og rosa kultivarer av storveronika, *Veronica longifolia* 'Alba' og *Veronica longifolia* 'Eveline'.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Storveronika* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Storveronika* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *Storveronika* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *Storveronika* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *Storveronika* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Storveronika* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Storveronika* hos Panarctic Flora Rediger på Wikidata

* (en) *Storveronika* hos The International Plant Names Index Rediger på Wikidata

* (en) *Storveronika* hos Tropicos Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Veronica longifolia* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Veronica longifolia* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

Nærbilde av blomsterstanden.
* markblomster.com – Storveronika
* Kristins flora – Storveronika

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Valgsystemet i Bayern** er hjemlet i Bayerns forfatning og Bayerns valglov.

Velgerne får to stemmesedler. Med førstestemmen velger den stemmeberettigede mellom kretskandidatene i de aktuelle partier og lister. Andrestemmen er i utgangspunktet en partistemme. 

I Bayern er det i motsetning til ved valget til Forbundsdagen, slik at velgerne kan krysse av en kandidat på listen. En stemme for kandidaten gjelder også som en stemme for vedkommendes parti. Kandidaten får stemmen i den krets vedkommende stiler til valg. Begge stemmesedler teller med når partistemmene blir talt opp.

Landdagen har i utgangspunktet 180 medlemmer, hvorav 91 blir valgt med førstestemmen i de 91 valgkretsene, og 89 med andrestemmen. Alle de som blir valgt med førstestemmen kommer inn i landdagen. For å sikre at partienes forhold blir i samsvar med partistemmene, finnes det regler for overskuddsmandater og utjevningsmandater.

Sperregrensen for hvert parti er fem prosent.

Stemmerettsalderen er 18 år.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5  «Landtagswahl Bayern 2023 | Bayerischer Landtag». *www.bayern.landtag.de*. Besøkt 5. oktober 2023.
**Ludovico Deles Badoy** (født 9. september 1951 på Filippinene, død 18. april 2021 i Caloocan City) var en filippinsk politiker som var borgermester av Cotabato City fra 1986 til 1998 og administrerende direktør for National Historical Commission of the Philippines (NHCP) fra 2002 til 2019.

Badoy gikk inn i politikken i 1986 da han fikk ansvar for Cotabato City etter People Power Revolution. Han var borgermester der i tolv år, og trakk seg i 1998 for å stille som kandidat til Senatet. Han ble imidlertid ikke innvalgt. 

I 2002 ble han utnevnt av president Gloria Macapagal Arroyo til administrerende direktør for det daværende *National Historical Institute*. Han ble gjenutnevnt av president Benigno Aquino III i desember 2010. Historikeren Benito J. Legarda kritiserte gjenutnevnelsen i Philippine Daily Inquirer som mente at Badoy ikke var kvalifisert. I 2015 krevde noen hans avgang på grunn av Torre de Manila-kontroversen. Badoy ble på sin post til han pensjonerte seg i 2019. Gjennom årene hadde han sett til moderniseringen av historiske steder og museer, og de vellykkede 150-årsjubileer for Jose Rizal, Andres Bonifacio, Apolinario Mabini og Emilio Aguinaldo. Hans embede bistod også faglig og økonomisk til restauring eller rekonstruksjon av historiske kirker ødelagte under jordskjelvet på Bohol i 2013 og tyfonen Haiyan.

Badoy var lillebror til Anacleto Badoy, tidligere kommisjonær i Commission on Elections og dommer i Sandiganbayan. Han var også onkel til Presidential Communications Operation Office undersekretær Lorraine Badoy og journalist Edwin Cordevilla.

Gan døde 18. april 2021 på *Dr. Jose Rodriguez Memorial Hospital* i Tala i Caloocan City i Metro-Manila av en lungebetennelse som forverret av covid-19.

Ødeleggelser på den katolske kirke i Tubigon fra jordskjelvet 15. oktober 2021

Referanser
----------

1. ↑  «The National Historical Commission of the Philippines joins the bereaved family of our late Executive Director Ludovico D. Badoy (1951-2021).». *National Historical Commission of the Philippines via Facebook*. 19. april 2021. Besøkt 20. april 2021.
2. 1 2 3  Fernandez, Edwin O. (20. april 2021). «Former Cotabato City mayor Ludovico Badoy passes away». *Philippine Daily Inquirer*.
3. ↑  Diaz, Patricio P. (Juni 2001). «End Of A Christian Era». *Bulatlat*. Besøkt 21. april 2021.
4. ↑  Legarda, Benito Jr. (7. februar 2011). «An outrageous appointment». *Philippine Daily Inquirer*.
5. ↑  Arcangel, Xianne (13. juli 2015). «Manila councilor wants NHCP execs to resign over Torre de Manila controversy». *GMA News Online*.
6. ↑  Legaspi, John (20. april 2021). «Ludovic Badoy, former NHCP executive director passes away». *Manila Bulletin*.
7. ↑  Bersales, Jobers (17. oktober 2014). «Government funds restoration of churches». *Philippine Daily Inquirer*.
8. ↑  Udtohan, Leo (27. februar 2018). «Baclayon church in Bohol fully restored, reopened». *GMA News Online*.
9. ↑  «National Historical Commission exec director Badoy dies». *Maharlika TV*. 18. april 2021.
Narvik kirke
**Narvik prestegjeld** var et prestegjeld tilhørende Ofoten prosti. Det omfattet sogn i Narvik kommune i Nordland fylke, og hovedkirken var Narvik kirke.

Narviks kirkesogn er nå en del av Narvik kirkelige fellesråd, og underlagt Ofoten prosti i Sør-Hålogaland bispedømme i Den norske kirke.

Historikk
---------

Stedet byen Narvik ble anlagt i 1901, ved Ofotbanens endestasjon, sognet til Ankenes sogn i Ofoten prestegjeld. Ved kgl.res. av 21. desember 1903 ble kjøpstaden fradelt Ankenes som eget sogn, gjeldende fra 1. januar 1904, og det skulle bygges kirke for Narvik. Samtidig ble det opprettet et residerende kapellani i Ofoten prestegjeld, som skulle betjene kirkelyden i Narvik. Narvik kjøpstads sogn ble ved kgl.res. av 28. juni 1929 utskilt som eget sognekall, gjeldende fra 1. juli 1929, og det residerende kapellaniet i Ofoten ble samtidig nedlagt. Ved kgl.res. av 26. oktober 1923 ble det tillatt bygd kirke med 800 sitteplasser på Stormyra i Narvik.

Fra 2004 ble prestegjeldene som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk de også ut av lovverket.

Menigheter
----------

Prestegjeldet hadde ved sin avvikling følgende menigheter:

* Narvik

Referanser
----------

1. ↑  https://www.arkivverket.no/slektsgranskning/historikk-for-prestegjeld-og-sogn/prestegjeld-og-sogn-i-nordland, arkivverket.no
2. ↑  Fornyings-, administrasjons-og kirkedepartementet (20. desember 2011). «Endringer i gravferdsloven og kirkeloven». *Regjeringen.no* **(norsk)**. Besøkt 5. mars 2023.
3. ↑  «Kirkelig enheter og endringer i prosti og menigheter». *docplayer.me*. Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste AS. 2009. Besøkt 5. mars 2023.
**Borgartinget** (norrønt *Borgarþingslog*) var fra 1100-tallet det allmenne lagtinget for området Viken (*Borgarþingslög*), som omfattet kystområdene fra Göta älv (norrønt *Elfir*) til Rygjarbit (trolig ved Risør). Det har navn etter byen Borg (Sarpsborg) ved Sarpsfossen, som ifølge tradisjonen ble grunnlagt av Olav den hellige i 1016. Enkelte historikere har ment at Borgartinget som lagting var eldre enn byen, mens andre har hevdet at Borgartinget ble etablert av Olav den hellige selv.

En hendelse i 1115 gir imidlertid grunnlag for å anta at Borgartinget er opprettet etter dette tidspunkt. Partene var lendmannen Sigurd Ranesson, som hadde fått den såkalte finneskatten i forlening av Magnus Berrføtt, og Sigurd Jorsalfare, som gjorde gjeldende at han som konge ikke var bundet av farens avtale med Sigurd Ranesson. I denne forbindelse er bare følgende tre lagting i riket nevnt: Frostating, Gulating og Eidsivating.

Inndeling
---------

Ifølge Snorre Sturlason, er Borgartinget etablert som lagting før 1164, da Snorre forteller at Erling Skakke dette året *lot stevne 4-fylkersting i Borg* for å få bøndenes syn på den avtalen Erling hadde inngått med den danske kong Valdemar den store om å overlate ham Viken, dersom Erlings sønn Magnus Erlingsson ble konge. Den norske krøniken Historia Norvegiæ, skrevet på latin rundt 1170, kaller lagdømmet for Viken, og ikke Borgartingslag. Forfatteren skriver at området bestod av fire fylker, og at grensene var «danskegrensen» (trolig Gøta elv) i øst og Rygjarbit i vest. De fire fylkene var trolig disse:

* Vingulmark (Akershus og Østfold)
* Ranrike (Båhuslen)
* Vestfold
* Grenland

Med unntak av bruddstykker, er bare kristenrettslovene bevart fra Borgartingsloven. De eldste avskriftene er fra 1300-tallet.

Kongehyllinger
--------------

Den første norske kongen som ble kongehyllet (tatt til konge) på Borgartinget var kong Inge Krokrygg. Dette skjedde i 1136, da Inge bare var 2 år gammel. Siden ble Borgartinget hyppig brukt til kongehyllingene på Østlandet, sammen med Haugating i Tønsberg.
Den danske kongen Knut den mektige, som også ble norsk konge i 1028, skal også ha blitt tatt til konge i Borg, som siste hyllingssted etter å ha blitt tatt til konge i hele resten av Norge først. Om Knuts kongehylling brukes ikke begrepet *Borgarting*, Snorre skriver kun at Knut ble tatt til konge i Borg. Det er først med kong Inge drøyt hundre år senere at begrepet Borgarting brukes.

Se også
-------

* Borgarting lagmannsrett
* Borgartingsloven
* Nasjonal Samlings Borgarting, NS' partistevner i Sarpsborg 1942 og 1943

Referanser
----------

1. ↑  Snorre, Olav den helliges saga, kap. 61
2. ↑  Norseng (2005): 32-34
3. ↑  Snorre, Magnus Erlingssons saga, kap. 24
4. ↑  Historia Norvegiæ: 20
5. ↑  Norseng (2005): 33
6. ↑  Norseng (2005): 36
7. ↑  Snorre, Haraldssønnenes saga, kap. 1
8. ↑  Snorre, Olav den helliges saga, kap. 173

Litteratur
----------

* Norseng, Per G. & Eliassen, Sven G.: *Østfolds historie, bind 2. I Borgarsysle*. Østfold fylkeskommune 2005
* Snorre Sturlasson, Olav den helliges saga, Haraldssønnenes saga, Magnus Erlingssons saga. I: *Norges Kongesagaer*, oversatt av Anne Holtsmark. Gyldendal, Oslo 1979
En forseggjort gapahuk i laftet tømmer
En **gapahuk** er et byggverk av trematerialer, opprinnelig ment for nødtørftig overnatting. Den har kun tre vegger og tak, eventuelt to sidevegger og skråtak helt ned på baksiden. Den kan konstrueres av et skjelett med rajer som det flettes inn kvister i, deretter kles skjelettet med bar eller torv. Framveggen er åpen, og ofte er det en bålplass foran denne. En '«stokkild» eller «nying» av hele tømmerstokker, én over to, ble brukt som ildsted av fløtere og skogsarbeidere.

Gapahuker blir fremstilt av skogens råmaterialer, og kan ha en midlertidig eller permanent funksjon. Man kan bruke pinner og trær man finner eller hogger i skogen, knyte disse sammen med røtter og legge granbar på taket. Det er også mulig å bruke tømmer til å bygge mer permanente strukturer. 

Man kan sette opp midlertidige gapahuker uten grunneiers tillatelse hvis de kan demonteres igjen, men det er ikke nødvendigvis fritt frem for å kappe granbar eller pinner man trenger for å lage dem. I slike midlertidige gapahuker kan man oppholde seg i to netter før man må flytte seg, og hvis man ellers forholder seg til allemannsretten på samme måte som når man bor i telt i utmark. Permanente gapahuker krever tillatelse fra grunneier. 

Det er enklere å oppholde seg i en gapahuk enn i et telt når det regner. Ulempen er at når det regner kan det være vanskelig å holde bålet tent. Dersom vinden snur og det regner, kan det lett bli vått inne i gapahuken.

  

Jeg elsker gapahuker!

Referanser
----------

1. ↑  18. Bergen speidergruppe: Bygge Gapahuk, august 2010
2. ↑  «Er det lov å sette opp gapahuk i skogen? Forklart! | ForklarMeg.com». Besøkt 12. september 2020.
Rønvik kirke
**Rønvik prestegjeld** var et prestegjeld tilhørende Bodø domprosti. Det omfattet sogn i Bodø kommune i Nordland fylke, og hovedkirken var Rønvik kirke.

Rønviks kirkesogn er nå en del av Bodø kirkelige fellesråd, og underlagt Bodø domprosti i Sør-Hålogaland bispedømme i Den norske kirke.

Historikk
---------

Det ble opprettet et residerende kapellani i Bodin ved kgl.res. av 3. januar 1902, og kgl.res. av 16. september 1903 tillot å vigsle et kapell ved Rønvik asyl til kirkelig bruk. Ved kgl.res. av 22. juni 1984 ble Bodin prestegjeld delt slik at et nytt *Rønvik prestegjeld* bestående av Kjerringøy sogn og et nytt Rønvik sogn ble opprettet, gjeldende fra 1. september 1984.

Fra 2004 ble prestegjeldene som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk de også ut av lovverket.

Menigheter
----------

Prestegjeldet hadde ved sin avvikling følgende menigheter:

* Rønvik
* Kjerringøy

Referanser
----------

1. ↑  https://www.arkivverket.no/slektsgranskning/historikk-for-prestegjeld-og-sogn/prestegjeld-og-sogn-i-nordland, arkivverket.no
2. ↑  Forskrift om deling av Bodin prestegjeld, Bodø domprosti, Nordland
3. ↑  «Nordlandsposten 1984.06.26». Norge;Nordland;;Bodø;;;;. 19840626. s. 9.  Sjekk datoverdier i `|dato=` (hjelp)
4. ↑  Fornyings-, administrasjons-og kirkedepartementet (20. desember 2011). «Endringer i gravferdsloven og kirkeloven». *Regjeringen.no* **(norsk)**. Besøkt 5. mars 2023.
5. ↑  «Kirkelig enheter og endringer i prosti og menigheter». *docplayer.me*. Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste AS. 2009. Besøkt 5. mars 2023.
*Asmodai*, en ond ånd i persisk, jødisk og kristen mytologi, i *Compendium rarissimum totius Artis Magicae*, et verk om demoner og magi, i en utgave med tekst på tysk og latin fra ca. 1775
**Asmodeus** eller **Asmodaios** (avestisk *Aeshema*, *Ashmedai* eller *Ashmadai*, gresk 'Aσμοδαὶος, hebraisk אַשְמְדּאָי‎, *ʾAšmədʾāy*, latin *Asmodeus*) er en persisk vredesgud og ond ånd i det jødiske skriftet Tobits bok (3,8; 6,14 flg.; 8,3). Asmodeus drepte den unge Saras ektemann på bryllupsnatten, men engelen Rafael grep inn og fengslet Asmodeus. Asmodaios spiller en rolle også i den jødiske litteraturen siden, likeså i folkelige skuespill i middelalderen i det kristne Europa. I kristendommen har Asmodeus blitt fremstilt som demon for vrede og vellyst, en skikkelse som ifølge legenden hjalp Salomo å bygge tempelet i Jerusalem. Han fremstilles vanligvis som ånden som skaper strid mellom ektemaker.

* Relieff av Asmodeus og engelen Rafael i middelalderbasilikaen Sainte-Marie-Madeleine de Vézelay i Frankrike.Relieff av Asmodeus og engelen Rafael i middelalderbasilikaen Sainte-Marie-Madeleine de Vézelay i Frankrike.
* Asmodeus framstilt i Collin de Plancys Dictionnaire Infernal' 1863Asmodeus framstilt i Collin de Plancys *Dictionnaire Infernal' 1863*

Referanser
----------

1. 1 2 3  Oppslagsordet «Asmodeios» i *Store norske leksikon* (fri gjenbruk)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Asmodeus – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND
 |
**Aleksandr Anatoljevisj Pavlovskij** (russisk: Александр Анатольевич Павловский) (født 14. juli 1936 i Minsk i nåværende Belarus, død 4. juli 1977) var en sovjetisk fekter som deltok i de olympiske leker 1960 i Roma.

Pavlovskij vant en olympisk bronsemedalje i fekting under Sommer-OL 1960 i Roma. Han var med på det sovjetiske laget som kom på tredjeplass i lagkonkurransen i kårde bak Italia og Storbritannia. De andre på laget var Valentin Tsjernikov, Arnold Tsjernusjevisj, Bruno Habārovs og Guram Kostava.

OL-medaljer
-----------

* 1960 Italias flagg Roma - Bronse Bronse i fekting, kårde lag Sovjetunionens flagg Sovjetunionen

Eksterne lenker
---------------

* (en) Aleksandr Pavlovskij – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Aleksandr Pavlovskij – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Aleksandr Pavlovskij – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
Stavne bru sett fra vest. Foto: Havardtl 
Tog 1763 passerer Stavne bru.Tog 1763 passerer Stavne bru.
**Stavne bru** er en kombinert jernbanebru og gangbru over Nidelva ved bydelen Stavne like sør for Trondheim sentrum. Dagens bru er en del av Stavne–Leangenbanen og forbinder Stavne med Lerkendal/Tempe og ble bygget med påhengt gangbane i 1956. Den er bygget i en stålkonstruksjon over seks spenn og er tilsammen 186 meter lang. Da byggingen av Stavne–Leangenbanen startet av tyske okkupasjonsstyrker under andre verdenskrig, ble brua provisorisk oppført med ulike konstruksjoner og stod ferdig i 1944. Tyskerne bygget brua av uimpregnerte trepilarer slik at brua måtte rives og erstattes av en ny bru før Stavne–Leangenbanen ble åpnet i 1957.

Den påhengte gangbanen (rød farge, se bilde) er en gangbane for både fotgjengere og syklister, og er en viktig forbindelse for myke trafikanter i aksen mellom Byåsen/Stavne og universitetsområdet på Gløshaugen. Den opprinnelige gangbanen på 1,25 meters bredde fra oppføringen i 1956 ble revet i 1994 til fordel for en ny bane på tre meter og seks tonns akseltrykk oppført samme år.

Referanser
----------

1. ↑  Cadamarteri, Frank (27. august 2022). «(+) Sprenger seg gjennom Trondheims «ukjente» tunnel». *adressa.no* **(norsk)**. Besøkt 28. august 2022.

Litteratur
----------

* Bratberg, Terje T. V. (2008). *Trondheim byleksikon*. Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 499. ISBN 978-82-573-1762-1.

Eksterne lenker
---------------

* Wikioppføring av «Stavnebrua» hos Strinda historielag
* «Stavne bru» hos Trondheim Havn

| * v
* d
* r
Broer i Trondheim |
| --- |
| Over Nidelva | 
* Bakke bru
* Ceciliebrua
* Elgeseter bru
* Gamle Bybro
* Gangbrua
* Kroppanbrua
* Nydalsbrua
* Nidareid bru
* Nidelv bru
* Pirbrua
* Sluppenbrua
* Stavne bru
* Tillerbrua
* Verftsbrua

 | bro |
| Andre | 
* Bjørndalsbrua
* Brattørbrua
* Dalgårdbrua
* Hoemsbrua
* Høgskolebrua
* Jernbanebrua
* Ravnklo bru
* Ravnkloløpet bru
* Sandmobrua
* Skansenbrua
* Svingbrua
* Udduvollbrua

 |
| Under bygging | 
* *Saupstadbrua*

 |
| Tidligere | 
* Kongsgårds bro
* Leirbrua
* St. Olafs bro

 |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Wikistrinda
 |
**«Take Good Care of My Baby»** er en amerikansk sang med melodi og tekst av Carole King og Gerry Goffin, og det var Bobby Vee med The Johnny Mann Singers som gjorde den berømt. Singlen Liberty F-55354 ble utgitt i 1961. Produsent var Snuff Garrett.

«Take Good Care of My Baby» ble en populær sang og nådde førsteplassen på den amerikanske Billboard Hot 100-listen i september.

Den kom inn på den britiske singlelisten 28. oktober 1961, lå der i atten uker og hadde en tredjeplass som beste plassering.

I 1968 utgav Bobby Vinton sangen på singlen Epic 5-10305, og den nådde en 33.-plass på den amerikanske Billboard Hot 100-singlelisten.

The Beatles spilte inn en coverversjon av «Take Good Care of My Baby» under deres audition for Decca Records 1. januar 1962.

Dion spilte også inn en versjon, men den ble ikke utgitt på single. Den ble derimot inkludert på hans album «Runaround Sue» (Laurie 2009) i 1961.

I 1965 spilte Gary Lewis & the Playboys inn en coverversjon for albumet «She's Just My Style».

En coverversjon ble også innspilt av Smokie på single for RAK Records i 1980. I 1981 ble den inkludert på LP-platen *Solid Ground* (RAK Records SRAK 545). Produsent var Smokie.

Smokies versjon entret den britiske singlelisten 19. april 1980, lå der i syv uker og oppnådde en 34.-plass som beste plassering.

Den tyske popstjernen Sasha (Dick Brave & The Backbeats) spilte inn en coverversjon i 2003.

Vee gjorde en nyinnspilling av «Take Good Care of My Baby» som ballade under sitt egentlige navn Robert Thomas Velline på albumet *Ain't Nothing Like a Sunny Day* (United Artists UAS 5686).

Svarsanger
----------

En svarsang med tittelen «I'll Take Good Care of Your Baby» ble spilt inn av Ralph Emery. Den ble utgitt på singlen Liberty F-55383.

En annen svarsang med tittelen «You Should Know I'm Still Your Baby» ble spilt inn av Sammi Lynn. Den ble utgitt på singlen Sue Records 45-752.

Norske versjoner
----------------

Terje Pettersen og Ivar Hovden har skrevet norske tekster. Pettersens versjon bærer tittelen «Ta godt vare på min kjære». Hovdens versjon heter «Ta dem med deg når du kommer». 

### Innspillinger

| År | Sangtittel | Albumtittel | Artist | Tekstforfatter | Platetype | Platemerke og katalognummer |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1974 | «Ta godt vare på min kjære» | *Ole Ivars på farten* | Ole Ivars | Terje Pettersen | LP | RCA International YNJL-706 |
| 1978 | «Ta dem med deg når du kommer» |  | New Jordal Swingers | Ivar Hovden | Single | On Records 6084 510 |

Referanser
----------

1. ↑  Bobby Vee Discography Singles[*død lenke*]
2. ↑  Chart Stats - Bobby Vee - Take Good Care Of My Baby
3. ↑  Bobby Vinton chart succes
4. ↑  The Silver Beatles Decca Audition
5. ↑  Gary Lewis and the Playboys: Discography Arkivert 28. februar 2009 hos Wayback Machine.
6. ↑  Smokie Discography 1975–1982
7. ↑  Chart Stats - Smokie - Take Good Care of My Baby
8. ↑  Bobby Vee Discography Albums Arkivert 21. juni 2009 hos Wayback Machine.
9. ↑   New Jordal Swingers Singler
**Thomas Cortsen Wegner** (født 23. april 1588 i Lund, død 13. desember 1654 i Stavanger) var en norsk biskop. I 1611 ble han kapellan ved Vor Frue kirke i København, fra 1617 sogneprest i Kalundborg, og fra 1618 sogneprest ved Nicolai kirke i København.[] Han ble utnevnt til biskop i Stavanger stift i 1627.[]

Wegner var kjent som en meget aktiv biskop, og hans korrespondanse var omfattende.[] En av de han brevvekslet med var Ole Worm, og på oppfordring av ham samlet og beskrev Wegner i alt 29 runeinnskrifter fra sitt bispedømme. Disse ble gjengitt i Worms store verk *Monumenta Danica*.[] Som biskop sørget Wegner for å få forandret Stavanger stifts grenser som hadde bestått i 500 år.[]

Thomas Cortsønn Wegner var biskop i Stavanger til sin død i 1654.[]

Wegner var gift to ganger, først med Cecilie Jakobsdatter Brender (født i 1600 og død i 1628), så med Anna Christensdatter Trane (født i 1611 død i 1696).[] Han fikk til sammen 15 barn med sine to koner, og syv av dem ble prester eller prestekoner over hele stiftet.[]

Wegner bodde i bispegården (middelalderens Sankt Annas gård) på det som nå er Domkirkeplassen. Huset brant i 1633. Wegner disponerte også to tomter der kongen var grunneier. Den ene var ute på Skagen ved Sundtasmauet og den andre på Grimsageren (Strandsiden).

I 1631 ga kongen enka Christensdatter Trane inntektene av gården Ims i Høgsfjord i hennes levetid. Enken Anna Kristensdatter Trane bodde senere i Skagen 6 i Stavanger. Denne eiendommen var fri, det vil si at hun eide tomta i tillegg til huset.

Referanser
----------

1. ↑  Norske Riksregistranter, bind 6, side 605 --  og side 626 -
2. ↑  Arne Kvitrud: Kongens grunnleie av Stavanger by 1643-1649 –
3. ↑  Norske Riksregistranter, bind 6, side 292 -
4. ↑  Arne Kvitrud: Huseiere og skatteytere i Stavanger 1600-1807 -

Kilder
------

* Nord-Karmøy Historielag Arkivert 5. mars 2016 hos Wayback Machine.
* Stavangeren: Tomas Conradi Wegner, 19. oktober 1910.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Laurits Clausen Scabo** | **Luthersk biskop av Stavanger**(1627–1654) | Etterfølger:**Markus Christensen Humble** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni **·** VIAF **·** GND **·** ISNI **·** LIBRIS
 |
**Kristoffer Rønneberg** (født 1978 i Oslo) er en norsk journalist og forfatter. Han har siden 2005 vært ansatt i *Aftenposten*, der han var fast reporter i Folkerepublikken Kina fra 2005-2007. Han var avisens USA-korrespondent fra 2013-2017. Han arbeider i *Aftenpostens* utenriksredaksjonen.

Bakgrunn
--------

Rønneberg reiste mye i sin barndom, og har tilbragt deler av oppveksten i Kuwait. Han tok videregående utdanning ved United World College i Singapore. Senere tok han sin bachelorgrad i journalistikk og sosiologi ved City University London. 

Rønneberg har tidligere jobbet i *Nettavisen* og *Dagens Næringsliv*, samt for den norske ambassaden i Washington, D.C. Han ble i 2005 deltidsansatt i Aftenposten som journalist i Folkerepublikken Kina (2005-2007), og fikk fast ansettelse i avisen 2008. Han var deretter Aftenpostens USA-korrespondent fra 2013-2017. 

Rønneberg har gitt ut boken *Reisen til Mandalay - en reise fra Burma til Myanmar* (2015).

Referanser
----------

1. ↑  «Kristoffer Rønneberg (34)» **(norsk)**. Besøkt 22. oktober 2018.
2. ↑  «Rønneberg, Kristoffer - DREYERS FORLAG OSLO AS». *www.dreyersforlag.no* **(norsk)**. Besøkt 17. oktober 2018.
3. ↑  «Kristoffer Rønneberg». *Aftenposten*. Besøkt 17. oktober 2018.
**Flesnes** er ei lita bygd på vestsiden av Gullesfjorden i Kvæfjord kommune i Troms. Stedet er fergested på fylkesvei 83.

Flesnes ligger godt beskyttet av en rekke holmer noen hundre meter fra land og har fra gammelt av vært betraktet som en meget god havn. Flesnesdalen med Flesneselva ender i nordre del av bygda og går ca. 1 mil i retning nordvest. Fra gammelt av har det vært en del laks i elva, men i dag er det knapt noen fast bestand der.

Deler av bygda er meget bra jordbruksland. I dag er det kun et gårdsbruk i full drift, men en del jorder høstes av bruk i nabobygdene. Det dyrkes mest gress, men også en del grønnsaker og jordbær.

Fergeleiet på Flesnes trafikkeres av bilferge ca. en gang i timen hele dagen, og er et av de mest trafikkerte fergestrekningene i Troms fylke. Bilferga gjør kommunikasjonen til Refsnes, kommunesenteret Borkenes og bykommunen Harstad enkel. Ved fergekaia finnes det en småbåthavn med gjestebrygge. På stedet finner man også Flesnes kirkegård. Flesnes har også barneskole og ungdomsskole som dekker området fra Holand til Våtvoll på vestsiden av Gullesfjorden.

Fra Flesnes går det vei til Holand, litt lenger ut i fjorden.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Sentralt stedsnavnregister
 |