recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Burt Ward som Batmans makker Robin og Adam West i tittelrollen i den komiske superheltserien *Batman* som opprinnelig ble sendt på American Broadcasting Company (ABC) 1966–1968. TV-serien bygger på de populære tegneseriene om Batman, der Robin er superheltens unge, akrobatiske assistent. Foto: Greenway Productions 
**Dick Grayson** er personnavnet til en oppdiktet superhelt, den første av flere som har gått under navnet **Robin** og som figurerer i tegneserier utgitt av DC Comics. Skikkelsen ble skapt av Bob Kane, Bill Finger og Jerry Robinson og opptrådte første gang i det amerikanske tegneseriebladet *Detective Comics* #38 i mars 1940. Robin fungerer som «sidekick» eller assistent til superhelten Batman, skjønt ingen av dem har superkrefter, men støtter seg på sine akrobatiske evner, kløkt og tekniske hjelpemidler.

I tegneseriene blir Dick Grayson beskrevet som den yngste i «Flying Graysons», en familie av akrobater. Dick blir vitne til at resten av familien blir drept av en mafiasjef som ville presse penger fra sirkuset de arbeidet for. Bruce Wayne, alter ego for Batman, har selv blitt motivert av en lignende opplevelse da hans egne foreldre ble drept av en skurk, blir Dicks juridiske verge og fosterfar. Dick blir deretter Batmans partner i kampen mot kriminalitet under navnet Robin.

I de tegneseriene som ble utgitt fra 1940-tallet og fram på 1980-tallet, ble Dick Grayson og Robin framstilt som en tenåringsgutt, og i denne perioden var Batman og Robin uatskillelige. I tegneserien *Teen Titans* («Tenåringstitanene») som begynte å komme ut på 1960-tallet, ble imidlertid Robin en del av liga av unge superhelter som også bekjempet kriminalitet. Her ble han i 1984 til «Nightwing», en figur skapt av tekstforfatteren Marv Wolfman og tegneren George Pérez. (*Tales of the Teen Titans* #44 1984). I 2009 overtok Dick Grayson midlertidig rollen som Batman i Grant Morrison og Frank Quitelys serie *Batman and Robin*. Batmans sønn Damian har her rollen som Robin.

Som Robin har Dick Grayson opptrådt i flere andre mediatilpasninger av Batman, blant annet en føljetong på 15 kapitler av *Batman* som ble utgitt i 1943 av Columbia Pictures hvor han ble spilt av Douglas Croft. En tilsvarende føljetong kalt *Batman and Robin* ble utgitt i 1949 av Columbia Pictures hvor han ble spilt av Johnny Duncan. I TV-serien og kinofilmen *Batman* som ble produsert mellom 1966 og 1968, ble rollen spilt av Burt Ward. I filmen *Batman Forever* (1995) og oppfølgeren *Batman & Robin* (1997) ble han spilt av Chris O'Donnell.

Se også
-------

* Batman

Eksterne lenker
---------------

* The Golden Age Robin Adventures (Index of Earth-Two Robin's Silver Age adventures)
De største isbremmene i Antarktis.  
 Foto: National Snow and Ice Data Center 
**Isbrem** eller **brehylle** (etter engelsk språkpåvirkning også kalt **shelf-is**) er et tykt lag med is som strømmer fra land og strekker seg ut i sjøen over kontinentalsokkelen. Isen kan være opp i mot 800 m tykk og skaper en vegg på opptil 50 m mot sjøen. De fleste isbremmene finner man i Antarktis, der omtrent 10 % av tørre landområder er isbremmer. Mindre isbremmer finnes også i Canada og rundt Grønland. Rossbarrieren i Antarktis er den største isbremmen på jorden.

Ferskt smeltevann på undersiden av isbremmene er viktig for havsirku­lasjonen og isdekket rundt Antarktis. Vannet som renner ut i havet danner et overflatelag med ferskt og kaldt vann. I overflatelaget blir det dannet sjøis.

På grunn av global oppvarming er det de senere år registrert at en rekke isbremmer har minsket i omfang.

Se også
-------

* Liste over isbremmer i Antarktis

Referanser
----------

1. ↑  Stadnamn i norske polarområde Norsk polarinstitutt
2. ↑  «Norsk Polarinstitutt om isbremmer i Dronning Maud Land». Arkivert fra originalen 29. februar 2008. Besøkt 30. desember 2007.

Portal: Antarktis

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN
 |
**Anette Wiig Bryn** (født 30. januar 1964) er en norsk politiker (FrP). Hun var byråd for næring og idrett i Oslo fra februar 2004 til august 2009, da hun trakk seg på grunn av en budsjettsprekk på 600 millioner kroner i forbindelse med byggingen av «Nye Holmenkollen».

Bryn kom til byrådet fra en stilling i OBOS. Hun har tidligere jobbet i blant annet Oslobanken, Ted Bates reklamebyrå og Borregaard Engineering.

Bryn ble valgt inn i Oslo bystyre ved valget i 2007. Før hun ble byråd, representerte hun FrP i helse- og sosialkomiteen i bystyret. Bryn har hatt flere verv i Fremskrittspartiet, og hadde i sin ungdom verv i Oslo Unge Høyre. Hun har også sittet i menighetsrådet i Vestre Aker.

Referanser
----------

1. ↑  Anette Wiig Bryn forlater byrådet – pressemelding fra Oslo kommune, publisert 17. august 2009.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Anette Wiig Bryn – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (no) Anette Wiig Bryn hos Stortinget Rediger på Wikidata

* (no) Anette Wiig Bryn hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Grete Horntvedt** | **Oslos byråd for næring og kultur**(2004–2009) | Etterfølger:**Jøran Kallmyr (konstituert)** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Stortinget
 |
**Arthur Reinmann** (født 1901, død 1983) var en sveitsisk vektløfter som deltok i de olympiske leker 1924 i Paris og 1928 i Amsterdam.

Reinmann vant en olympisk bronsemedalje i vektløfting under OL 1924 i Paris. Han kom på tredjeplass i den letteste klassen, fjærvekt opp til 60 kg som ble avviklet 21. juli 1924. Det var totalt fem vektklasser samme som under foregående OL i Antwerpen. Reinmann løftet sammenlagt 382,5 kilo, tjue kilo mindre enn gullvinneren Pierino Gabetti fra Italia. Det var 21 utøvere fra 11 nasjoner i fjærvektklassen. 

Fire år senere, under OL 1928 i Amsterdam kom han på femteplass i vektløfting fjærvekt.

OL-medaljer
-----------

* 1924 Frankrikes flagg Paris - Bronse Bronse i vektløfting, fjærvekt Sveits’ flagg Sveits

Referanser
----------

1. 1 2   sports-reference.com, Sports-Reference.com olympisk utøver-ID re/arthur-reinmann-1, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Arthur Reinmann – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Arthur Reinmann – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Giovanni Girolamo Morone**  (født 25. januar 1509 i Milano i Italia, død 1. desember 1580 i Roma) var en av den katolske kirkes kardinaler.

Liv og virke
------------

### Biskop

Han ble biskop av Modena i 1529 i en alder av tyve år. Utnevnelsen ble forsøkt forhindret av Ippolito II d'Este som mente at stillingen var blitt lovet ham. Han fikk hertug Alfonso av Ferrara til å innta bispestolen med makt, og konfiskerte alle dens inntektsbringende rettigheter.[] Paven bad imidlertid keiser Karl V om hjelp i 1531 og klarte således året etter å få Morone på plass i Modena mot at Morone betalte d'Este en årlig pensjon på 400 dukater.

Paven satte ham senere inn i diplomatiske oppdrag i Sentral-Europa for å stanse eller inndemme reformasjonen.[]

### Kardinal

Han ble kreert til kardinal av pave Paul III den 2. juni 1542, først med *San Vitale* som tittelkirke, så med *Santo Stefano al Monte Celio* og deretter *San Lorenzo in Lucina*.

Sammen med kardinalene Reginald Pole og Pierpaolo Parisio ble han president for Tridentinerkonsilet i november 1542. Han deltok aktivt i kirkelig reformarbeid, og samarbeidet også nært med jesuittordenens stifter, Ignatius av Loyola.[] Han avgikk i 1550 som biskop av Modena, men ble to år etter biskop av Novara.

Pave Paul IV degraderte ham offentlig, og sperret han inne på Engelsborgen på grunn av mistanke om luthersk heresi i 1557.[] Men en granskning foretatt av kardinal Michele Ghisleri (den senere pave Pius V) førte til at han i 1559 ble frikjent og gjeninnsatt i kardinalsverdigheten. Kardinal Morone kunne da ha fått sin frihet, men han nektet å forlate fengselet inntil Paul IV offentlig innrømmet sin feilvurdering.[] Men paven døde kort tid etter uten å ha gjort det.

Under konklavet 1559-1560 ble han så offentlig rehabilitert. Han fikk deretter en rekke fremtredende embeder og oppgaver for Pavestolen, og ble også igjen utnevnt til biskop av Modena.

Referanser
----------

1. 1 2   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 11. desember 2014[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Francesco Pisani** | **Dekanus for kardinalkollegiet**(1570–1580) | Etterfølger:**Alessandro Farnese den yngre** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Catholic-Hierarchy **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** ICCU **·** BNE
 |
**Hermanus Pieter «Dick» Loggere** (født 6. mai 1921 i Amsterdam, død 30. desember 2014) var en nederlandsk landhockeyspiller som deltok i de olympiske leker 1948 i London og 1952 i Helsingfors.

Loggere vant en olympisk bronsemedalje i landhockey under OL 1948 i London. Han var med på det nederlandske laget som kom på tredjeplass i landhockeyturneringen bak India og Storbritannia. Nederland tapte semifinalen med 1-2 til India som siden vant finalen og ble olympiske mestere. I bronsefinalen møtte de Pakistan og første kampen endte uavgjort 1-1 og i neste kamp vant Nederland med 4-1. 
Loggere spilte alle sju kampene i OL-turneringen.

Fire år senere, under 1952 i Helsingfors, vant han en olympisk sølvmedalje i landhockey. Nederland vant både kvart- og semifinalen med 1-0 over Tyskland og Pakistan men tapte finale til India med 1-6. Loggere spilte alle tre OL-kampene.

OL-medaljer
-----------

* 1952 Finlands flagg Helsingfors - Sølv Sølv i landhockey Nederlands flagg Nederland
* 1948 Storbritannias flagg London - Bronse Bronse i landhockey Nederlands flagg Nederland

Eksterne lenker
---------------

* (en) Dick Loggere – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Dick Loggere – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Dick Loggere – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Carl Stousland** (født 25. oktober 1860 i Skien, død 23. august 1941) var en norsk kjøpmann, bankmann, konsul og politiker (V, senere uavhengig). Han var sentral i handelslivet og lokalpolitikken i Skien i en årrekke, og var bl.a. ordfører i Skien. Han representerte byen på Stortinget i fem perioder.

Familie
-------

Stousland var sønn av skipskaptein Hans Jacob Stousland (1828–1913) og Hedvig Ibsen (1832–1920), og var dermed nevø av Henrik Ibsen og fetter av statsminister Sigurd Ibsen.

Som sin onkel, Henrik Ibsen, var Carl Stousland en liten, sirlig mann, velkjent i Oslo som i Skien. Det blir sagt at han yndet å gå med en blomst i knappehullet.

Forretningsvirksomhet
---------------------

Fra 1874 arbeidet han i onkelen Ole P. Ibsens kolonialforretning i Skien, og i 1885 overtok han butikken. Fra 1888 drev han egen assuranseforretning i byen, og fra 1912 til 1932 var han børskommissær i Skien. I 1911 ble han britisk visekonsul. Stousland var stifter og formann i Skiens Kjøbmannsforening fra 1888, og fra 1912 var han formann i Skiens handelskammer.

Politikk
--------

Stousland ble valgt inn i Skien bystyre i 1888 og satt frem til 1919. Han satt i formannskapet i flere år, og i periodene 1897–1899 og 1917–1919 var han også ordfører. Stousland ble vararepresentant (suppleant) for Venstre på Stortinget for Skien i 1895, og fikk fra 1898 fast plass. Han satt på Stortinget frem til 1909, i alle perioder i Næringskomiteen. Han kom tilbake på Stortinget i perioden 1919–1921, da som uavhengig representant.

Rundt 1915 kjempet Stousland iherdig for å få til en jernbane/ferje-forbindelse mellom Brevik og Fredrikshavn i Danmark.

I et intervju i anledning 80-årsdagen, uttalte Stousland at hans to største merkesaker hadde vært arbeidet for Bratsbergbanen til Skien og stiftelsen av Den Norske Handelsstands understøttelsesforening til hjelp for vanskeligstilte.

Veldedighet
-----------

Stousland og hans søsken opprettet et hjem for eldre sjøfolk i Langesund. 

Til minne om sin mor testamenterte Stousland dessuten sin private eiendom «Villa Hedvig», til hvile og rekreasjonshjem for gifte og ugifte norske kvinner som på grunn av utslitthet eller sykdom hadde behov for hvile og pleie.

Referanser
----------

1. 1 2   Stortinget og statsrådet : 1915–1945. B. 1 : Biografier, side(r) 670[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Stortinget og statsraadet: 1814–1914. B. 1 D. 2 : Biografier L-Ø : samt tillæg, side(r) 838[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   www.visittelemark.no[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* «Carl Stousland». Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste. Arkivert fra originalen 3. mars 2016. Besøkt 10. oktober 2010.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Carl Stousland hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Historisk befolkningsregister **·** Geni
 |
**Elisenberg stasjon** er en halvferdig jernbanestasjon i Oslotunnelen, omtrent midt mellom Skøyen og Nationaltheatret. Stasjonen ligger i nærheten av Gimle kino i Bygdøy allé.

Stasjonen er i stor grad fullført, med ferdige plattformer i tunnelen og avsatte lokaler for vestibyle på overflaten.
Stasjonen inngikk i NSBs planer for Oslotunnelen på 1960-tallet, men ble aldri fullført grunnet innsparinger og markedsendringer. I de opprinnelig reguleringsplanene er stasjonen omtalt som Frogner stasjon.

Utforming
---------

Stasjonen skulle ha en vestibyle med billettsalg på gateplan. Tre heiser med 30 meter løftehøyde skulle forbinde vestibylen med et plan over plattformnivå. Dette planet skulle så strekke seg på en bro over søndre (østgående) spor og ende med trapper ned på en 220 meter lang midtplattform.

Historie
--------

Byggingen ble satt i gang og stasjonen ble ferdig sprengt ut. En midtplattform er gjort klar og brua over søndre spor mot bunnen av heissjakten skal være ferdigstilt. Det er sprikende opplysninger om heissjaktene er ferdigsprengt. Anleggene på overflaten er gjort klare og integrert i eksisterende bygningsmasse.

Til tross for politisk press for å få stasjonen ferdigstilt utover 80-tallet, har den aldri blitt fullført. En av grunnene til dette var at områdene som stasjonen skulle dekke, utviklet seg til boligområder og ikke kontorarbeidsplasser. Etter at Nationaltheatret stasjon ble utvidet i 1999, med 2 nye spor og med en nordlig inngang, ble en åpning av Elisenberg mer problematisk. En åpning av Elisenberg i dag, uten utvidelse til 4 spor, vil føre til begrenset kapasitet i Oslotunnelen.

### Fremtid

KVU Oslonavet sin anbefaling for persontrafikk i Vest-, Øst- og Sør-korridoren innad i Oslo. Regiontrafikk markert i blått, lokaltrafikk (S-bane) markert i rødt, herunder Elisenberg.
Elisenberg stasjon har ved flere anledninger blitt forslått som en nødutgang fra Oslotunnelen. Dette har spesielt vært et tema etter at et tilsyn i 2011 fra Oslo brann- og redningsetat krevde en ny evakueringsvei.

I *KVU Oslonavet* utgitt av Jernbaneverket, Statens vegvesen og Ruter i november 2015 anbefalte man et nytt dobbeltspor mellom Oslo S og Lysaker, hvor lokaltog (S-bane) skulle benytte det ene dobbeltsporet, og regionaltog det andre. I dette scenarioet anbefalte man å ta Elisenberg stasjon i bruk for lokaltog.

Bilder
------

* *Plantegning Elisenberg stasjon*

Referanser
----------

1. ↑  «Saksinnsyn - Plan- og bygningsetaten, Oslo kommune». *innsyn.pbe.oslo.kommune.no*. Besøkt 23. oktober 2020.
2. 1 2 3  Aftenposten, 20. september 2013
3. ↑  
Sørensen, Ole Herman (20. juli 1998). «Lesernes mening Elisenberg stasjon». *Aftenposten Aften*. s. 27.
4. ↑  Regjeringen.no – Ein del saker om luftfart, veg og jernbane (prop. 97S (2013–2014))

Kilder
------

* «Den glemte stasjonen» (PDF). *Jernbanemagasinet 8/2005*. Jernbaneverket. s. 30–31. Arkivert fra originalen (PDF) 29. september 2007. Besøkt 4. juni 2006.

Eksterne lenker
---------------

* Aftenposten - *Her er Oslos hemmelige togstasjon* (20.09.2013)

Portal: Oslo

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Oslo Byleksikon
 |
«Den gamle hvite mannen»
**Elista** (russisk: Элиста́, kalmykisk: Элст – *Elst*) er hovedstad i Republikken Kalmykia i Russland. Den ligger 1200 km sør-sørøst for Moskva. Innbyggertall: 103 300 (est. 2005), 104 254 (folketelling 2002).

Byen er kjent som et meget viktig sentrum innen sjakk. Store turneringer har vært avholdt i byen.

Historie
--------

Elista ble grunnlagt i 1865 som en mindre bosetning. I november 1920 ble Elista administrativt senter for Den kalmykiske autonome oblast. Innen tidlig på 1930-tallet var Elista forvandlet til en liten by ettersom kollektiviseringspolitikken til Josef Stalin tvang mange kalmyker til å oppgi sin tradisjonelle nomadiske livsstil til fordel for en fastboende og urban livsstil. I oktober 1935 ble Elista utnevnt som hovedstad i Den kalmykiske ASSR.

27. desember 1943, ble Den kalmykiske ASSR oppløst, og republikkens befolkning av etniske kalmyker ble tvangsdeportert til Sibir. Russere ble fraktet til Elista for å gjenbefolke byen, og navnet ble endret til *Stepnoj* (russisk: Степно́й). Byen het Stepnoj til 1957, da de overlevende etter deportasjonene ble tillatt å returnere fra sitt eksil.

Severdigheter
-------------

Etter 1991 har byen vært karakterisert av det sakte forfallet til Sovjet-bygde institusjoner, og de store byggeprosjektene igangsatt av republikkens millionær-president Kirsan Iljumzjinov.

Byens sentrum har mange renoverte offentlige parker sentrert rundt hovedtorget, med statuer av både Lenin og Buddha. Øst for byen ligger «Olympialandsbyen» fra den 33. Sjakkolympiaden i 1998, lokalt kjent som «Sjakkbyen». Stedet har blant annet et utmerket museum av kalmykisk buddhistisk kunst, og den brukes også fra tid til annen som konferansesenter. 

Under sitt besøk i 1998, valgte Dalai Lama et sted vest for bysenteret for byggingen av et nytt buddhisttempel for byens innbyggere. Det ble åpnet i desember 2005.

Næringsliv
----------

Byen fungerer som forvaltnings-, utdannings- og handelssentrum. Industrielt er bare næringsmiddelbearbeiding av betydning.

Transport
---------

Elista har en mindre regional lufthavn, med ruter til Moskva og byer i Russlands sørlige region. 

Det går jernbanelinje fra Elista sørover til Stavropol, og veiforbindelser til Volgograd og Astrakhan.

Fotogalleri
-----------

* Geden Sjeddup Tsjoikorling-klosteretGeden Sjeddup Tsjoikorling-klosteret
* Det gyldne tempelDet gyldne tempel
* En Buddha i ElistaEn Buddha i Elista
*

Eksterne lenker
---------------

* (ru) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Elista – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
Byer i Kalmykia |
| --- |
| Hovedstad: Elista |
| Kalmykias flagg | Gorodovikovsk **·** Lagan | Russlands flagg |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |


1. ↑  ; besøksdato: 27. september 2022.
**Carl Schulz** (født 12. november 1851, død 15. august 1944) var politiker for partiet Venstre og var lærer i fysikk, elektroteknikk og mineralogi før han ble skoledirektør. Han hadde en rekke samfunnsverv, og var blant annet den første formannen i Trondhjems Turistforening.

Liv og virke
------------

Schulz var direktør ved Trondhjems tekniske mellemskole fra 1915 og til 1921.
Carl Schulz ble født i Trondheim som sønn av advokat Laurentius Andreas Schulz og Christiane Wilhelmine Ulich. Hans bestefar var en tysk innvandrer. Han var bror av Thomas Norberg Schulz, og således grandonkel av arkitekt Christian Norberg-Schulz. I juli 1889 giftet han seg i Trondheim med Gudrun Boye (1866–1953), datter av en skipskaptein.

Schulz ble cand.real. i 1877 og studerte så landbrukskjemi ved Ås høiere landbruksskole. I 1878 blei han adjunkt ved Trondheim katedralskole og i 1893 overlærer i fysikk ved Trondhjems Tekniske Læreanstalt. Fra 1915 til 1921 var han direktør ved Trondhjems tekniske mellemskole (dagens Trondheim Ingeniørhøgskole).

Han var i lang tid tilsynsmann for Elektrisitetsvesenet og arbeidde med utbygginga av Lerfossen og derigjennom etableringa av Trondhjems Elektrisitetsverk. Schulz satt også i direksjonen for Det Kongelige Norske Videnskabers Selskab, Museet og bestyrte mineralsamlinga der fra 1879. Han var medlem av bystyret fra 1898 til 1901.

Schulz var formann i Trondhjems Turistforening fra 1887 til 1906 og blei seinere utnevnt til æresmedlem. Han har fått ei turisthytte oppkalt etter seg, Schulzhytta i Sylan (bygd 1948), som han delfinansierte ved en pengegave ved Turistforeningas femtiårsjubileum.

Referanser
----------

1. ↑  Sollied, P. R. (1958): «Schulz, Carl» i: Jansen, Einar; Svendsen, Paulus; Jansen, Jonas; Anker, Øyvind: *Norsk biografisk leksikon*, **13** (1. utg.). Oslo: Aschehoug. s. 12–15.
2. ↑  Thiis-Evensen, Thomas: «Christian Norberg-Schulz» i: Helle, Knut: *Norsk biografisk leksikon*. Oslo: Kunnskapsforlaget.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Wikistrinda **·** Prabook **·** BIBSYS **·** Geni **·** VIAF
 |
**Elisha Scott** (født 24. august 1893 i Belfast i Nord-Irland, død 16. mai 1959), var en irsk fotballspiller som var målvakt for Liverpool FC fra 1912 til 1934. Han innehar i 2007 fremdeles rekorden for flest sesonger for de røde, (22 sesonger).

Han spilte for Linfield, Broadway United og Belfast Celtic før han signerte for Liverpool 3. desember 1912. Han gjorde sin debut for klubben 1. nyttårsdag 1913 mot Newcastle. Han imponerte så mye i kampen at Newcastle rett etterpå la inn et bud på ham, men Liverpool avslo tilbudet. Han spilte 467 kamper for Liverpool FC før han i 1934 ble spillende manager i Belfast Celtic, der han gjorde stor suksess. Han fortsatte som spiller i enda et par sesonger, og forble manager helt til Belfast Celtic trakk seg fra den nordirske ligaen i 1949.

Han spilte 4 kamper for landslaget til det samlede Irland, og 22 kamper for Nord-Irland etter splittelsen.

Scott døde i 1959.

Se også
-------

* Statistikk om Liverpool FC

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Elisha Scott – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) Elisha Scott – national-football-teams.com Rediger på Wikidata
* Profil på Liverpools offisielle hjemmeside
* Profil på LFChistory.net

| * v
* d
* r
Liverpool FCs – Hall of Fame medlemmer |
| --- |
| 
* A'Court
* Balmer
* Barnes
* Bradshaw
* Callaghan
* Clemence
* Cox
* Dalglish
* Goddard
* Hansen
* Hodgson
* Hunt
* Liddell
* Longworth
* McDougall
* McKinlay
* McQueen
* Raisbeck
* Rush
* Scott
* Stubbins
* Yeats

 |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Dictionary of Irish Biography **·** Geni
 |
**Ali Bennaceur** (født 2. mars 1944) er en tidligere fotballdommer fra Tunisia. Navnet er enkelte steder transkribert Ali Bin Nasser.

Ali Bennaceur er kjent som dommeren som overså Diego Maradonas hands og godkjente målet som gav 1–0 til Argentina i kvartfinalekampen mot England i VM i fotball 1986. Kampen i Mexico by endte med seier 2–1 til Argentina som senere vant hele turneringen.

Maradona uttalte etter kampen at «målet ble skåret med Guds hånd og Maradonas hode», og målet har siden vært kjent som «Guds hånd»-målet.

I 2007 refererte flere medier at den ene linjemannen, Bogdan Dotchev fra Bulgaria, hadde uttalt at han så handsen, men at han ikke hadde mulighet til å overprøve dommeren som allerede hadde dømt mål.

I den samme turneringen dømte Bennaceur én kamp i det innledende gruppespillet, Polen–Portugal som endte 1–0. Bennaceur er til og med VM i fotball 2006 den eneste tunisiske fotballdommer som har dømt et VM i fotball for herrer.

Kamper i VM 1986 som hoveddommer
--------------------------------

* Polens flagg Polen - Portugal Portugals flagg (gruppespill)
* Argentinas flagg Argentina - England Englands flagg (kvartfinale)

Referanser
----------

Litteratur
----------

* Jon Michelet og Dag Solstad (1986). *VM i fotball 1986*. Oslo.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Ali Bennaceur – Transfermarkt (dommer) Rediger på Wikidata

* (en) Ali Bennaceur – WorldFootball.net (dommer) Rediger på Wikidata

* (en) Ali Bennaceur – Soccerway Rediger på Wikidata

* (en) Ali Bennaceur – PlaymakerStats.com (dommer) Rediger på Wikidata
**Dråby kirke** ligger på Djursland i Syddjurs kommune i Danmark.

På stedet der kirken står var det opprinnelig en liten mursteinskirke fra 1200–1400-tallet. Den ble erstattet av den nåværende kirke på 1400-tallet – 1500-tallet. Det nåværende «styltetårn» ble bygget rundt 1730. På vestsiden av tårnets vestside er årstallet 1739 og initialene «SAB» og «AR» for Sophia Amalia Benzon og hennes ektefelle, Andreas Rosenpalm.

Kirken er 35 meter lang med syv krysshvelvinger og er bygget i gotisk stil. På grunn av størrelsen kalles kirken somme tider for Djurslands Domkirke.[]

I middelalderen var Dråby antagelig en havneby ved Kattegat og lå på draget mot Ebeltoft Vig, og kirken er viet til de sjøfarendes helgen, Sankt Nicolaus.[] Kirken var tidligere knyttet til godset Skærsø, som var eiet av adelsfamilien Rosenkrantz og senere slekten Gøye. Begge familiers våpen er malt i kirken.

I årene 1967–1971 ble Dråby kirke restaurert og Dråby gamle skolebygning ble anskaffet for å innredes til kapell og andre nødvendige rom i tilknytning til kirken.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  
«Dråby Kirke» **(dansk)**. Ebeltoft-Dråby-Handrup Sogn. Besøkt 3. juli 2018.

Eksterne lenker
---------------

* Dråby Kirke Arkivert 31. januar 2011 hos Wayback Machine. hos *Nordens Kirker*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |

Portal: Danmark
**Elite Prospects** er en svenskeid statistikkdatabase og overgangsportal for ishockey.

Elite Prospects ble grunnlagt i Kalmar i 1999 av studenten Johan Nilsson. I begynnelsen var nettstedet hovedsakelig en nyhetsbasert 
side hvor svenske hockeybegivenheter ble presentert på engelsk, men etter hvert gikk man over til å fokusere på statistikk og spilleroverganger,
noe som fikk nettstedet til å vokse.

Databasen omfatter statistikk for lag i diverse senior- og juniorserier i Sverige samt fra de største ligaene i Nord-Amerika og Europa. Rundt hundre frivillige hjelper til og bidrar på Elite Prospects. I 2019 hade Elite Prospects en million unike besøkere per uke.

Referanser
----------

1. ↑   www.eliteprospects.com[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2  
Kågström, Rasmus (2. desember 2019). «EliteProspects firar 20 år: "Jag kunde aldrig se detta framför mig"» **(svensk)**. Hockeysverige.se. Arkivert fra originalen 24. oktober 2022. Besøkt 24. oktober 2022.
3. ↑  
«Elite Prospects SportsDB AB, Stockholm» **(svensk)**. Upplysning.se. Arkivert fra originalen 24. oktober 2022. Besøkt 24. oktober 2022.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* Elite Prospects på Twitter Rediger på Wikidata
«Dråpe» har flere betydninger.
Vann som drypper fra en kran
Grafisk framstilling som illustrerer fire stadier av dråpeforming
Dråpe som treffer et glass med vann
En **dråpe** er en liten mengde væske, som er helt eller nesten helt avgrenset av frie overflater. Den enkleste måten å lage en dråpe er å la væske renne sent fra den laveste enden av en vertikal og smal sylinder. Når den hengende dråpen blir stor nok, blir den ustabil og løsner. Dråper kan også dannes ved kondensasjon av en underkjølt damp eller ved atomisering av større væskemengder. Vekten på den største dråpen som kan henge fra enden av en sylinder med radius *a* er omtrent: 

{\displaystyle mg=3\pi a\lambda \cos \alpha }
der λ er overflatespenningen til væsken og α er kontaktvinkelen med sylinderen. Dette forholdet er grunnlaget for en nyttig metode for å måle overflatespenningen på. 

På grunn av den forskjellige brytningsindeksen til vann og luft, kan regndråper refraktere og reflektere sollys og regnbuer oppstår.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Drops – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Drop – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Liquid Sculpture - bilder av dråper

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GND **·** LCCN **·** NDL
 |
**Hysj! Hysj!** var en av Norges ledende musikkbutikk-kjeder på 1990-tallet før den ble slått konkurs 11. juni 2002.

Hysj! Hysj! hadde i 2000 en omsetning på drøyt 349 millioner kroner, men resultatet før skatt var likevel ikke bedre enn 2,3 millioner i minus. I tillegg til sine 41 butikker fra Mosjøen til Kristiansand, hadde kjeden også to utsalgssteder i Stockholm, og drev dessuten både postordre og nettsalg i samarbeid med det innfusjonerte selskapet Compact Huset. Nedleggelsen kom som følge av likviditetsproblemer så kraftige at kjeden ble nektet å kjøpe inn titler fra distribusjonskanalen ENS, som består av Universal Music, EMI og Sony.

Tretten av de 41 utsalgene var franchise-foretak, og mange av disse gikk etter konkursen inn i kjeden Musikkverket.

Se også
-------

* Innova Musikk

Referanser
----------

1. ↑  «Hysj Hysj i skifteretten». *Ballade.no*. 11. juni 2002. Besøkt 4. oktober 2021. [*død lenke*]
2. ↑  «Hysj Hysj er konkurs». *dagbladet.no* **(norsk)**. 11. juni 2002. Besøkt 4. oktober 2021.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
Ved **Elisitering** forsøker man å lokke frem ønsket informasjon fra et menneske som kanskje i utgangspunktet ikke vil gi fra seg denne informasjonen.

Metoden kan også brukes til å påføre mennesker holdninger som de i utgangspunket ikke står for.

Elisitering (engelsk: *elicitation, av latín* elicitus, elicere *som betyr å indusere, fange, sette opp felle for eller å forårsake) er en teknikk utvikla for bruk i etterretning, og særlig HUMINT, og viser til strategisk bruk av samtale for å få fram informasjon fra folk uten at de får følelse av å bli utspurt.*

Som regel er teknikken åpenbar og lett å oppdage for personen som blir utspurt (kilden). I sammenheng med etterretning kan likevel fremlokkingen av info lykkes fordi den er planlagt i god tid, inkluderer oppdiktede historier, rykter og flere involverte agenter, andre hjelpere og ko-inspiratorer. Normalt er den første tilnærmingen basert på felles interesser og flattering (skryt) av kilden. Senere blir utspørringen mer spisset for å nærme seg selve informasjonsbehovet.

Referanser
----------

1. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 24. oktober 2019. Besøkt 24. oktober 2019. «lokke frem / fremkalle»
2. ↑   (PDF). Besøkt 24. oktober 2019. «ubevisste holdninger framkaller implisitte, spontane reaksjoner, mens bevisste holdninger, elisitert gjennom direkte metoder tillater introspeksjon, noe som kan påvirke reaksjonen til holdningsobjektet (se f.eks. Pantos og Perkins 2013).»  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)
3. ↑   (PDF). Besøkt 24. oktober 2019. «Tilgang til ubeviste assosiasjoner løses ved å bruke teknikker som elisitere disse i minnet til informanten. I tillegg er ubevisste assosiasjoner som oftest ikke-verbale, men heller ubearbeidete inntrykk som kommer i visuell, sensorisk eller emosjonell form (Supphellen 2000, 321-322).»  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)

Kilder
------

* Arkivert 29. mars 2018 hos Wayback Machine.
* 
*
**Hysni Kapo** (født 4. mars 1915 i Tërbaç i distriktet Vlorë, død 23. september 1979 i Paris) var en albansk kommunistisk politiker. 

Han var en av de 154 personer som ble gitt ærestittelen «Folkehelt» (*Hero i Popullit*) i kommunisttiden.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Kapo gikk handelsskole i Vlorë, hvor han senere ble bokfører og arbeidet som pleier for psykisk utviklingshemmede ved det offentlige sykehuset. I 1945 giftet han seg med Vito Kondi, som også ble en ledende kommunistisk politiker.

### Motstandskamp og politisk virke

Under den andre verdenskrig var han med på å danne Arbeidets parti i 1941, og ble partisekretær for partiets avdelinger i Vlorë. Samme år dannet han en væpnet motstandsgruppe mot den italienske okkupasjonsmakten. Kapo spilte etterhvert en sentral rolle i den albanske motstandsbevegelsen, og ble medlem av sentralkomiteen i Arbeidets parti i 1943. I 1945 var han medlem av spesialdomstolene som dømte krigsforbrytere og såkalte folkefiender.

Kapo var Albanias ambassadør i Beograd 1945–1946, medlem av politbyrået i Arbeidets parti fra 1946, sekretær for partiets sentralkomité fra 1956 samt regjeringsmedlem i flere omganger, blant annet som utenriksminister, visestatsminister og jordbruksminister.

Spenningen mellom Tirana og Moskva fant sted i tiden han var utenriksminister. Da Kapo deltok i 1960 i det internasjonale møtet for kommunistiske partier, i stedet for Enver Hoxha og Mehmet Shehu, reflekterte dette de økende spenningene mellom Albania og Sovjetunionen. Kapo ble betraktet som det tredje høyeste rangerte kommunistleder i partiet på denne tiden, etter Hoxha og Shehu.

Han døde på et sykehus i Paris i 1979, etter lengre tids sykdom.

Referanser
----------

1. ↑   A Biographical Dictionary of Albanian History[Hentet fra Wikidata]
2. ↑    .  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp); Zëri YT!, 18. mars 2006
3. 1 2 3  Pearson, Owen (2006). *Albania in the Twentieth Century: A History* **(engelsk)**. 3. London: I.B. Tauris. ISBN 1-84511-105-2.
4. 1 2 3  Zanga, Louis (1993). *Südosteuropa-Handbuch* **(engelsk)**. 7. Göttingen: Vandenhoeck & Ruprecht. s. 772. ISBN 3-525-36207-2.
5. ↑  Vickers, Miranda (2014). *The Albanians: A Modern History*. London: I.B. Tauris. s. 177. ISBN 978-1-78076-695-9.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** NKC
 |
**Drypp** er en midlertidig stans av blodtilførselen til hjernen. Det medisinske navnet på sykdommen er **transitorisk iskemisk anfall** (TIA).

Årsak
-----

Årsaken til drypp er som regel aterosklerose, også kalt åreforkalkning, en fortetning av en eller flere arterier som frakter blodet til hjernen. Aterosklerose er en prosess som starter tidlig i livet, men som vanligvis først fører til alvorlig sykdom hos eldre mennesker. Forkalkningen kan gjerne framskyndes av røyking, høyt blodtrykk, høyt blodsukker eller ugunstig kolesterolprofil.

Symptomer
---------

Et drypp kan arte seg på flere måter, avhengig av hvilken del av hjernen som ikke får blod. Man kan bli svak på den ene siden av kroppen, det kan bli vanskeligere å snakke, og noen opplever kortvarig blindhet på et øye. Symptomene kan vare fra 5-15 minutter. Varer symptomene lenger enn 1 time er det sannsynligvis snakk om et hjerneslag. 

Uansett hvor kortvarige symptomene er, bør lege konsulteres øyeblikkelig.

Ved mer enn 2 drypp legges man (vanligvis) inn på sykehus.

Behandling
----------

Behandling består som regel av blodfortynnende medisin. Er innsnevringen av halspulsåren (arteria carotis) kraftig, kan det også være aktuelt med operasjon.

Eksterne lenker
---------------

* Drypp - TIA hos Lommelegen
* TIA, transitorisk iskemisk attakk - Drypp Arkivert 25. mai 2018 hos Wayback Machine. hos Landsforeningen for hjerte- og lungesyke

| * v
* d
* r
Helsemessige forbehold |
| --- |
| Helsenotis | Du bør aldri bruke informasjon fra internett, inkludert Wikipedia, som eneste kilde til avgjørelser eller tiltak i helsemessige spørsmål. Ved legemiddelspørsmål bør du rådspørre apotek eller lege, ved helsespørsmål relevant autorisert helsepersonell, og ved dyresykdom bør du rådspørre veterinær. Bruk aldri reseptbelagte legemidler uten etter råd fra lege. Søk råd på apoteket ved bruk av reseptfrie legemidler, kosttilskudd og naturmidler, spesielt om du også bruker reseptbelagte midler. Bruk av flere legemidler samtidig kan gi utilsiktede effekter. |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Dessie O'Hare** (født 26. oktober 1956) er en nordirsk republikansk paramilitær akvitist. Han er også kjent under kallenavnet «The Border Fox».

O'Hare er fra Keady i Armagh. Han var først medlem av Den provisoriske IRA, men sluttet seg etterhvert til Irish National Liberation Army (INLA). 

I 1987 kidnappet han sammen med to andre INLA-medlemmer John O'Grady, en tannlege fra Dublin. Planen var egentlig å kidnappe eieren av Institute of Clinical Pharmacology, Austin Darragh, men han hadde flyttet fra huset O'Grady bodde i tre år før uten at kidnapperne hadde oppfattet dette. Ettersom O'Grady var Darraghs svigersønn tok de ham med seg, og krevde en stor løsesum. O'Grady ble først holdt fanget i en kjeller i Dublin, og ble etter en tid flyttet til en container i Cork. Da løsepengene ikke ble betalt brukte O'Hare hammer og meisel til å kutte av to av O'Gradys fingre, og truet med å skade ham ytterligere.

Garda Síochána fant ut hvor kidnapperne holdt til. INLA-medlemmene stakk av, og O'Grady ble funnet uten ytterligere skader. O'Hare og de andre kidnapperne ble funnet i Urlingford i Kilkenny, hvor det ble en skuddveksling mellom dem og politiet. En av INLA-medlemmene ble drept, og de andre ble pågrepet. 

O'Hare ble dømt for frihetsberøvelse, overlagt legemsbeskadigelse og innehav av skytevåpen, og fikk en dom på førti års fengsel. Han ble sendt til Portlaoise fengsel, hvor han ble kommandent for INLA-fangene. 

I 2000 krevde O'Hare en juridisk vurdering av saken, ettersom han mente at han skulle ha vært løslatt som følge av Belfastavtalen. Man kom til at dette ikke var tilfelle, ettersom hans forbrytelser ikke var direkte relatert til konflikten i Nord-Irland, utover det at hele eller deler av løsesummen skulle gått til INLA. De siste årene han sonet ble han overflyttet til åpen soning i Castlerea. 

Han ble løslatt i april 2006, og det er antatt at han bor sammen med sin kone i Newtownhamilton. Police Ombudsman for Northern Ireland har uttalt at det ikke foreligger arrestordre på ham i Nord-Irland, ettersom eventuelle andre saker er strøket som følge av Belfastavtalen.

Referanser
----------

1. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 20. august 2007. Besøkt 14. august 2010.
2. ↑
**Arthur Dale Rothrock** (født 7. januar 1886 i Hancock County i Ohio, 28. november 1938) var en amerikansk skytter som deltok i de olympiske leker 1920 i Antwerpen.

Rothrock ble olympisk mester i skyting under OL 1920 i Antwerpen. Han var med på det amerikanske laget som vant lagskytingen foran Sverige og Norge. De andre på laget var Dennis Fenton, Willis Lee, Lawrence Nuesslein og Ollie Schriver. I den individuelle konkurransen kom han på andreplass bak sin landsmenn Lawrence Nuesslein.

OL-medaljer
-----------

* Gull 1920 Belgias flagg Antwerpen – **Gull** i skyting, 50 meter rifle, lag USAs flagg USA
* Sølv 1920 Belgias flagg Antwerpen – Sølv i skyting, 50 meter rifle USAs flagg USA

Eksterne lenker
---------------

* (en) Arthur Rothrock – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Arthur Rothrock – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Arthur Rothrock – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Geni
 |
**Hansa-Brandenburg W.33** var et tysk toseters, enmotors, lavvinget monoplan sjøfly. Det var konstruert og utviklet av Hansa und Brandenburgische Flugzeugwerke.

Flyet ble konstruert av Ernst Heinkel, som den gang var ansatt ved Hansa-Brandenburg. Det gikk inn i aktiv tjeneste fra 1918, men bare seks eksemplarer ble bygd før slutten av første verdenskrig. Flyet viste seg å være meget vellykket og produksjonen fortsatte utover 1920-tallet. Det ble også eksportert til flere europeiske land. I 1921 kjøpte Norge og Finland lisens for produksjon. Marinens flyvebaatfabrikk begynte straks bygging av de første flyene, som sto ferdig året etter, og de ble tatt i bruk av Marinens flygevåpen som rekognoseringsfly.

Foruten tjenesten i Marinen var flyene med på mange spektakulære ekspedisjoner. Den 12.juli 1922 startet løytnantene Hjalmar Riiser-Larsen og Finn Lützow-Holm med hvert sitt W.33 fra Horten. På 15 dager hadde de gjort reisen tur-retur Kirkenes rundt kysten – en stor prestasjon for sin tid. I 1928 ble to W.33 og en Sopwith Baby sendt til Svalbard for å delta i søket etter Umberto Nobile og hans mannskap. Senere deltok de også i søket etter Roald Amundsen og «Latham». 

På slutten av 1920-tallet var flyene blitt umoderne, og de ble etter hvert utfaset etter at M.F.11 kom i produksjon.

Litteratur
----------

* *Colin A. Owens*; **Hansa-Brandenburg Aircraft of WWI Volume 3 - Monoplane Seaplanes**, utgitt av Aeronaut Books 2015 ISBN 978-1-935881-33-9
**Gratangen Idrettslag** fra Gratangen i Troms ble stiftet i 1934. Klubben har avdelinger for fotball, judo, sykling, ski og dans, og arrangerer årlig en fotballturnering for aldersbestemte klasser. Gratangen IL stilte sist eget seniorlag for menn i fotball i 2003, men samarbeider i 2014 med Bjerkvik IF og Grovfjord IL 2 om et lag i 5. divisjon (nivå 6). Hjemmebanen er Gratangen stadion (gress) i Gratangsbotn.

Klubbens mest kjente spiller er Per-Mathias Høgmo. Han er født og oppvokst i Gratangen og spilte for klubben til han som 18-åring gikk til Mjølner i 1978. Høsten 1989 kom han tilbake til Gratangen og var spillende trener sammen med Jørgen Michaelsen ut sesongen.

Idrettslaget ble stiftet i 1934 av lærer Sverre Lie. Ved Nordnorsk Båtmuseum i Gratangsbotn er det en minnebauta reis av bygdefolk og idrettskamerater til minne om ham.

Kilder
------

* Hjemmeside (besøkt 20. mai 2014)
* Norges Fotballforbund: Gratangen IL (besøkt 20. mai 2014)
* Terminlister og tabeller hos Norges Fotballforbund (besøkt 26. mai 2014)
* Tromsø IL: Per Mathias Høgmo (besøkt 20. mai 2014)
* Nordlys: Kjenner du igjen noen på dette bildet? (10. oktober 2013, besøkt 20. mai 2014)
***Destiny: Or, The Soul of a Woman*** er en amerikansk stumfilm fra 1915 ,regissert av Edwin Carewe.

Handling
--------

Standish, en kunstner, gjør seg ferdig med et maleri. Hans kone, Mary, fungerte som modell for dette maleriet. Når en velstående mann fra Paris inspiserer maleriet, forteller han til Standish at han gjenkjenner modellen en tidligere forelskelse av ham. Når Standish nevner dette for sin kone, avslører hun det tidligere forholdet sitt til denne mannen. Men Standish nekter å godta forklaringen hennes, og kaster ut både henne og baby-sønnen deres.

Mary forlater deretter spedbarnet sin på trappen til et kloster. 17 år senere, rett før gutten skal begynne som munk, får han tillatelse til å se mer av verden. Han møter igjen Mary, moren hans. Hun kjenner ham igjen fra krusifikset som han har på seg, og som hun la igjen hos ham da han var baby. Uten å avsløre den virkelige identiteten hennes forsøker hun å overtale ham til å gå tilbake til klosteret, og begynne som prest.

Skuespillere
------------

* Emily Stevens som Mary Gadman
* George Le Guere
* Walter Hitchcock
* Theodore Babcock som Standish
* Fred Stone

Referanser
----------

1. ↑  DESTINY; OR, THE SOUL OF A WOMAN

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Destiny: Or, The Soul of a Woman* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Destiny: Or, The Soul of a Woman* på American Film Institute Rediger på Wikidata
**Giovanni José Coppiano Campoverde** (født 13. september 1965 i Guayaquil i Ecuador, død 5. april 2020 samme sted) var en ecuadoriansk radiolog og klovn, best kjent for å gi liv til klovnen **Copito**, som var en pioner i barneunderholdning i Ecuador.

Biografi
--------

Giovanni Coppiano studerte ved Vicente Rocafuerte nasjonale kollegium i Guayaquil. Han utdannet seg innen medisinsk teknologi til radiolog. Han hadde mastergrad i helsevesensadministrasjon. Fra 1998 arbeidet han ved dr. Roberto Gilbert Elizalde barnesykehus.

Hans kjærlighet til barn førte ham ikke bare til innsats på barnesykehus, men også til å bli en pionér innen barneunderholdning i Ecuador. Han fremstod som klovn, skapte skikkelser som *Copito klovnen*. Sammen med tenåringsdansere kalt *Copito og hans Cheercopidance* arrangerte han familieunderholdning og barneselskap på barnesykehus.

Han inngikk i julefeiringen for barna på Roberto Gilbert Elizalde barnesykehus og utviklet sammen med fysioterapeutene Holger Potes og Rosita Triana i samarbeid med flere sykehusdirektører opptredenen «Por una Sonrisa», sammen med Junta de Beneficiencia de Guayaquil.

Død
---

Giovanni Coppiano døde i Guayaquil den 5. april 2020 i en alder av 54 år av komplikasjoner som følge av COVID-19. På grunn av at helsesystemet i Guayaquil brøt sammen da pandemien var på det verste i Guayaquil, var han ikke i stand til å få behandlingsplass på sykehus.

Referanser
----------

1. 1 2 3  «Tristeza por muerte del payaso Copito (Giovanni Coppiano)». *El Universo*. 5. april 2020. Besøkt 5. april 2020.
2. 1 2 3 4 5 6 7  «Memorias vivas». 5. april 2020. Besøkt 5. april 2020.
3. 1 2 3 4  «Coronavirus en Ecuador. Murió el payaso Copito, famosos lamentan su partida». *www.expreso.ec*. Besøkt 6. april 2020.
4. 1 2  «Agasajo navideño a niños del Hospital Roberto Gilbert de la JBG». *www.juntadebeneficencia.org.ec*. Besøkt 6. april 2020.
**Grauballemannen** er et over to tusen år gammeltmoselik funnet i Danmark. Det er kanskje det best bevarte av alle slike funn.

Funnet ble gjort i april 1952. Det var ved torvgraving i Nebel mose, et par kilometer sør for landsbyen Grauballe, som ligger øst for Silkeborg i Midtjylland. Finneren merket at spaden støtte mot noe som ikke kunne være en trerot, og han grov forsiktigere i Myra for å avdekke det han hadde funnet. Deretter kontaktet man en lokal lege, som igjen varslet Forhistorisk Museum i Århus. Lederen for museet, professor P.V. Glob rykket straks ut og fikk organisert en forsvarlig arkeologisk undersøkelse av funnstedet.

* GrauballemannenGrauballemannen
* GrauballemannenGrauballemannen
* GrauballemannenGrauballemannen

Grauballemannen er naturlig mumifisert på grunn av mangel på oksygen i nedbrytingen. Han lå på magen i en nord-sørgående nedskjæring i myra. Høyre bein var bøyd, og høyre arm vridd bak på ryggen. Det var ikke tegn til klær, smykker eller andre eiendeler. Mannen har vært omkring 175 cm høy, og var rundt 30 år gammel da han døde. Likevel hadde han mistet flere tenner og hatt mye tannverk på grunn av karies og tannkjøttbetennelse. Visdomstennene var ennå ikke brutt frem. Han led også av begynnende leddgikt i ryggen. 

Strupen var skåret over på mannen med et 15 cm langt snitt. I tillegg var venstre skinnebein skadet, og skallen knust av et kraftig slag mot høyre tinning. Det er usikkert om disse skadene var påført før eller etter døden. Innvollene avslørte at hans siste måltid, som tilfellet var også med andre danske myrlik, hadde bestått av en grøt av bygg, hvete og frø fra urter. I tillegg hadde han spist kjøtt, kanskje av svin, og grøten hadde inneholdt bittesmå beinsplinter. I likhet med Tollundmannen inneholdt hans siste måltid rikelig med sporer fra rustsopp, som hadde angrepet byggen.

Grauballemannen var et av de første arkeologiske funn i Danmark som ble datert med den dengang helt nye radiokarbondatering (C14-datering). Den slo ut på at han må ha dødd en gang mellom 210 – 410 e.Kr. I 1978 var man klar over at de tidligste C14-dateringene kunne være unøyaktige, og man fikk datert en ny prøve. Den slo ut på 52f.Kr. ± 55 år. Begge disse dateringene var gjort på prøver av muskelvev. I 1996 ble det gjort en datering på hodehåret, og med hjelp av akseleratormassespektrometri (AMS). Denne dateringen slo ut på 375-255 f.Kr. Offisiell datering pr. dato er følgelig ca. 290 f.Kr.

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑  Andrew Chamberlain: *Earthly remains* (s. 63-64), the British museum press, 2001, ISBN 0-7141-2755-8

Eksterne lenker
---------------

* (en) Grauballemanden – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

Portal: Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND
 |