**Luigi Arrigoni** (født 2. juni 1890 på gården Ticinello nær i Morimondo ved Milano i Italia, død 5. juli 1948 i Lima i Peru) var en italiensk prelat og katolsk titularerkebiskop som virket i det pavelige diplomati.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Arrigoni begynte sin skolegang i Morimondo, og tok utdannelse som jurist, og ble advokat. I en alder av 28 sluttet han som advokat for å gjennomføre teologiske studier og vie seg til det kirkelige liv.

### Prest

Han ble ordinert til prest den 28. januar 1922 for erkebispedømmet Milano, og var i noen år sogneprest. 

Hans bakgrunn gjorde at han ble opptatt i Den hellige stols diplomatiske korps.[] Han ble postert til de apostoliske nuntiaturer i Wien (Østerrike), Bucuresti (Romania) og Brussel (Belgia). 

Han måtte forlate Belgia i 1940 på grunn av den tyske okkupasjon, som innebar at nuntiaturet måtte stenge og dets diplomater reise.

Han underviste deretter ved Det pavelige diplomatakademi i Roma, og arbeide for Vatikanets «Informasjonsbyrå». Dette var blitt opprettet i september 1939 under Statssekretariatet i Vatikanet, unde Giovanni Battista Montini: Det var som fremskaffet og formidlet opplysninger om krigsfanger til respektive land og pårørende. 
I desember 1942 var han diplomatisk kurér for meddelelser som var for sensitive til å formidle på annet vis til nuntiaturene i Bulgaria og Romania.

Katedralen i Lima, med erkebiskop Arrigonis gravsted
### Tituarererkebiskop, pavelig nuntius

Den 31 mai 1946 utnevnte pave Pius XII ham til titularerkebiskop av Amapea in Syria, for å sende ham som apostolisk nuntius til Peru. Han ble bispeviet av kardinalbiskopen av Velletri, Clemente Micara som hadde vært hans sjef som nuntius i Brussel og motte forlate posten sammen med ham i 1940, den 28. juli samme år. Medkonsekratorer var kurieerkebiskop Angelo Rotta, og den (utviste) apostoliske nuntius i de sovjetokkuperte Estland og Latvia, Antonino Arata, som virket for kongregasjonen for Østkirkene. 

Han døde i Lima den 5. juli 1948 i en alder av 58 år; han ble gravlagt i katedralbasilikaen i Lima.

Episkopalgenealogi
------------------

Hans episkopalgenealogi er:

* Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577)
* Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) \* bispeviet 1566
* Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) \*1586
* Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) \*1604
* Kardinal Ludovico Ludovisi (1595-1632) \*1621
* Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) \*1622
* Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) \*1630
* Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) \*1666
* Pave Benedikt XIII (1649-1730) \*1675
* Pave Benedikt XIV (1675-1758) \*1724
* Pave Klemens XIII (1693-1769) \*1743
* Kardinal Marcantonio Colonna (1724-1793) \*1762
* Kardinal Hyacinthe-Sigismond Gerdil (1718-1802) \*1777
* Kardinal Giulio Maria della Somaglia (1744-1830) \*1788
* Kardinal Carlo Odescalchi (1785-1841) \*1823
* Biskop Eugène-Charles-Joseph de Mazenod (1782-1861) \*1832
* Kardinal Joseph Hippolyte Guibert (1802-1886) \*1842
* Kardinal François-Marie-Benjamin Richard de la Vergne (1819-1908) \*1872
* Kardinal Pietro Gasparri (1852-1934) \*1898
* Erkebiskop Clemente Micara (1879-1965) \*1920
* Erkebiskop *Luigi Arrigoni*

Referanser
----------

1. 1 2  De Marchi, Giuseppe (1957). *Le nunziature apostoliche dal 1800 al 1956* **(italiensk)**. Rome: Edizione di Storia e Letteratura. s. 207.
2. ↑  ADSS vol. 8 «La Saint Siège et les victimes de la guerre - Janvier 1941-décembre 1942», Libreria Editrice Vaticana 1974
3. ↑  Philippe Chenaux: *Pie XII: diplomate et pasteur*, CERF, Paris 2003, ISBN 2-204-07197-8, s 279
4. ↑  Alvarez, David; Graham, Robert A. (2013). *Nothing Sacred: Nazi Espionage Against the Vatican, 1939-1945*. Routledge. s. 148. Besøkt 7. juni 2020.
5. ↑  «Dignities». *The Jurist*. Catholic University Press. VI: 555.
6. ↑  *Acta Apostolicae Sedis* (PDF). XL. 1948. s. 304. Besøkt 7. juni 2020.
7. ↑  www.catholic-hierarchy.org arrigl, lest 29. oktober 2021

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Catholic-Hierarchy
 |