recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Paranøtt** (*Bertholletia excelsa*) er en søramerikansk nøtt i familien Lecythidaceae. Paranøtter er naturlig hjemmehørende i Guyana, Venezuela, Brasil, Øst-Colombia, Øst-Peru og Øst-Bolivia. De forekommer som spredte trær i store skoger ved breddene til elvene Amazonas, Negro og Orinoco. Det er et stort tre som kan bli 30–45 meter høyt og ha en stammediameter fra 1 til 2 meter, og er dermed et av de største trærne i regnskogen. Treet kan bli 500 år gammelt eller mer. Stammen er rett og vanligvis ikke forgrenet før godt over halvparten av treets høyde, med en stor krone av lange greiner som dukker opp ovenfor kronene til trærne som står rundt. Barken er gråaktig og glatt.

Paranøtter produserer fra naturens side frukt kun i urørte skoger, siden skoger som ikke er urørte mangler en orkidé som er indirekte ansvarlig for pollinering av blomstene. Orkideene produserer en lukt som tiltrekker hannbier, som igjen trenger lukten for å tiltrekke hunnbiene. Uten orkideen kan ikke biene pare seg, og det er mangelen på bier som fører til at blomstene ikke blir pollinerte. Hvis orkideer og bier er til stede, bruker frukten 14 måneder på å bli moden etter at blomstene har blitt pollinerte. Frukten er en stor kapsel på 10–15 cm i diameter (på størrelse med en kokosnøtt) som kan veie opptil 2 kg. Den har et hardt treaktig skall som er 8–12 mm tykt, og inneholder 8–24 triangulære frø som er 4–5 cm lange og er arrangert som båtene i en appelsin. Paranøtter er ikke ekte nøtter i botanisk betydning. Kapselen har et lite hull i den ene enden, noe som gjør det mulig for store gnagere (f.eks agutier) å åpne kapselen. De eter noen av nøttene, og graver ned andre for senere bruk; noen av disse spirer og vokser opp til nye paranøttrær. De fleste av nøttene blir «plantet» av agutinene på skyggefulle steder, og da må det unge treet vente flere år, i sovende tilstand, inntil et tre faller og sollys kan nå det. Treet vokser ikke uten direkte sollys. 

Den største eksportøren av paranøtter er Bolivia, hvor de heter *almendras*. I Brasil kalles nøttene *castanhas-do-Pará*, som bokstavelig talt betyr: nøtter fra Pará. Arten har fått sitt latinske navn etter den franske kjemikeren Claude Louis Berthollet.

Eksterne lenker
---------------

* Paranøtter hos Opplysningskontoret for frukt og grønt
* (en) *Paranøtt* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Paranøtt* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Paranøtt* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Paranøtt* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Paranøtt* hos The International Plant Names Index Rediger på Wikidata

* (en) *Paranøtt* hos Tropicos Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Bertholletia excelsa* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Bertholletia excelsa* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Bertholletia excelsa* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* Regnskogfondets animasjon om paranøtt-treet[*død lenke*]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica
 |
**Jacques Picard** (født 5. juli 1828 i Sainte-Elisabeth, død 6. juni 1905 i Wotton) var en notar og politiker fra Quebec i Canada. 

Picard ble utdannet ved Collège de l'Assomption og Seminaire de Joliette. Han kvalifiserte seg som notarius i 1852 og begynte deretter sin egen praksis i Wotton.[] Picard var ordfører i Wotton fra 1860 til 1862. Picard var løytnant-oberst i den canadiske militsen og han fungerte som medlem av skolestyret og han satt som president i Agricultural Society.[]

Picard ble gjenvalgt som et konservativ medlem til den lovgivende forsamlingen i Quebec i 1871, 1875, 1878, 1881 og 1886 som representant for distriktet Richmond-Wolfe og deretter for Wolfe i 1890.[] Han pensjonerte seg fra politikken i 1892 og begynte som viseminister for landbruk.[]

I 1873 giftet Picard seg med Orpha Généreux. Hans barnebarn Jacques Miquelon og hans sønnesønn André Bourbeau var også medlem av den lovgivende forsamlingen i Quebec.[]

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* Biografi (fransk) fra Québecs nasjonalforsamling

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** ISNI
 |
**Khedrup Gyatso** (født 1. november 1838 i Lithang, død 31. januar 1856) var den ellevte inkarnasjon av Dalai Lama i Gelug-skolen i den tibetanske buddhisme.

Han ble født i samme landsby i Kham som den syvende Dalai Lama og ble identifisert som inkarnasjonen av den tiende Dalai Lama i 1840. Han besteg tronen i Potalapalasset den 25. mai 1842 og han avla sine munkeløfter da han var elleve år.

På 1840-tallet ble Tibet truet av den sikhkongen Gulab Singh, som invaderte vestre Tibet med sikhiske og ladakhiske styrker. I løpet av Khedrup Gyatsos liv ble dessuten også Qing-dynastiet rammet av opiumkrigen og Taipingopprøret, noe som svekket rikets grep over Tibet ytterligere.

I 1855 tok han over det verdslige styre i Tibet, men han døde bare et år senere. Dermed var han den tredje Dalai Lama på rad som døde i for ung alder til å kunne ha konsolidert sin makt.

Han skrev en rekke strofer som ble samlet i *Fortellingen om aper og fugler* (Bya sprel gyi gtam-rgyud), som i allegorisk form skildrer krigen mellom tibetanerne og gurkhaene på 1700-tallet.

Referanser
----------

Litteratur
----------

* Günther Schulemann: *Die Geschichte der Dalai Lamas*. Leipzig 1958.
* Andreas Gruschke: *Diederichs kompakt - Dalai Lama*. Kreuzlingen - München 2003, ISBN 3-7205-2461-2.
* Martin Brauen (Hrsg.): "Die Dalai Lamas". Völkerkundemuseum der Universität Zürich 2005, ISBN 3-89790-219-2.
* Karl-Heinz Golzio, Pietro Bandini: *Die vierzehn Wiedergeburten des Dalai Lama*. O. W. Barth, Bern/München/Wien 1997, ISBN 3-502-61002-9.
* Ya Hanzhang:*The Biographies of the Dalai Lamas*, Foreign Languages Press, Beijing, 1991.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Khedrup Gyatso, 11th Dalai Lama – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNE
 |
***Euchloron megaera*** er en sommerfugl som tilhører familien svermere (Sphingidae). Denne ganske store svermeren utmerker seg ved å ha nesten ensfarget grønne forvinger.

Utseende
--------

En ganske stor (vingespenn 70 – 120 mm), grønn svermer med gule bakvinger – fargen er tilstrekkelig til å kjenne igjen arten. Hode, kropp og forvinger er nesten ensfarget grønne. Antennene er tynne og lyse, rundt 1/3 så lange som forvingen, med en tydelig krok ytterst. **Forvingen** har en svart og hvit flekk ved roten, en mørk, trekantet flekk ved forkanten og en ved bakkanten, ytterkanten er lett bølgete. **Bakvingen** er gul med en svart flekk ved roten, et ufullstendig svart tverrbånd og brunrød ytterkant. **Larven** er rosa med en øyeflekk rett bak hodet og to hvite striper langs ryggen.

pH-sensitivt pigment
--------------------

Fargestoffet som gir den grønne fargen på kroppen og forvingene til denne svermeren har blitt isolert (Barbier 1984). Det viser seg å være et vannløselig stoff som skifter farge ved endringer i pH, det er altså en syre/baseindikator. Man antar at sommerfuglen får dette stoffet i seg fra næringsplantene på larvestadiet.

Kilder
------

* Barbier, M. (1984) A substance which acts as a pH indicator from the moth *Euchloron megaera* L. Journal of Chemical Ecology 10: 1109-1113.
* Carter, D. (1994) Sommerfugler fra hele verden. Teknologisk Forlag. ISBN 82-512-0438-0

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Euchloron megaera* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Euchloron megaera* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Euchloron megaera* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Euchloron megaera* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Euchloron megaera* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Euchloron megaera* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**Louis Marks** (født 23. mars 1928 i London, England, Storbritannia, død 17. september 2010) var en anerkjent manusforfatter og produsent. Han studerte ved University of Oxford og tok filosofisk doktorgrad. Han valgte deretter å bli en forfatter. Hans første bidrag var for *The Adventures of Robin Hood* i 1958.

Han jobbet de første årene som forfatter. Han skrev manus for *The Man Who Finally Died* (1967) for BBC og for *Special Branch* (1970) for Thames Television. Han skrev også for *Danger Man* og for science fiction-seriene *Doomwatch* og *Doctor Who*. Han skrev fire historier for *Doctor Who*. Den første, *Planet of Giants* (1964) var den første historien i den andre sesongen og dette gjør Marks til den eldste forfatteren for serien. Hans andre historie, *Day of the Daleks* (1972) handlet opprinnelig om Ogronerne istedenfor dalekene. Mens Tom Baker spilte Doktoren skrev han *Planet of Evil* (1975) og *The Masque of Mandragora* (1976), som er hans kanskje mest uvanlige manus for serien. Han brukte sin egen akademiske bakgrunn og studier av renessansen i Italia da han skrev sistnevnte historie.

Marks jobbet også som manusredigerer på *Bedtime Stories* (1974), *The Stone Tape* (1972) og *No Exit* (1972).

Han jobbet som produsent på blant annet *The Lost Boys* (1978), *Fearless Frank* (1979) og BBCs versjon av George Eliots *Middlemarch* (1994). Han jobbet med Jack Clayton på *Memento Mori* (1991), Harold Pinter på *The Hothouse* (1987) og Mike Leigh på *Grown-ups* (1982).

Han jobbet med flere anerkjente skuespillere, deriblant Anthony Hopkins, Claire Bloom, John Gielgud, Nigel Hawthorne, Michael Gambon, Judi Dench og Ben Kingsley på George Eliots *Silas Marner* i 1986.

Marks seneste suksess var produksjonen av George Eliots *Daniel Deronda* for BBC i 2002.

Referanser
----------

1. 1 2   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w6v72tgz, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3   Guardian emne-ID tv-and-radio/2010/oct/07/louis-marks-obituary[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   gallifreynewsbase.blogspot.com[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Louis Marks på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) Louis Marks i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (fr) Louis Marks på Allociné Rediger på Wikidata

* (en) Louis Marks på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) Louis Marks hos The Movie Database Rediger på Wikidata

  

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNE **·** MusicBrainz
 |
**Lite seljefly** (*Orthosia cruda*) er en sommerfugl som tilhører familien nattfly (Noctuidae). Den er utbredt i det sørligste Norge vest til Rogaland.

Utseende
--------

Et middelsstort (vingespenn 24 – 34 mm), gulbrunt, tettbygd nattfly. Hannen har smalt fjærformede antenner. Den er i gjennomsnitt mindre enn de andre Orthosia-artene som finnes i Norge og kan kjennes på dette, og på forvingens mellomlinjer. Forvingen er gulbrun med spredte, mørkere skjell. Mellomlinjene, som avgrenser vingens midtfelt, er markert som rekker av små, svarte flekker. I midtfeltet sitter nyre- og ringmerkene, som er nokså utydelige, bortsett fra at nyremerkets nedre del er mørk brun og står fram som en mørk flekk. Bakvingen er lysgrå.

Larve
Larven er grønnsvart med smale, hvite lengdestriper.

Levevis
-------

Lite seljely finnes i skog og hager. Larvene løever på ulike løvtrær og busker, blant andre eik (*Quercus* spp.) og viere (*Salix* spp.). De voksne sommerfuglene flyr om natten i mars – april og besøker blomster (gåsunger) av selje.

Utbredelse
----------

Arten er utbredt i Europa. I Norge er den funnet på Sørlandet, det sørligste Østlandet og i Rogaland.

Kilder
------

* Aarvik, L. Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) *Catalogus Lepidopterorum Norvegiae*. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe/Norsk Institutt for Skogforskning. ISBN 82-995095-1-3
* Nettsiden *Svenska Fjärilar*, med bildegalleri:
* *Orthosia cruda* på UK moths:

Eksterne lenker
---------------

* (en) *lite seljefly* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *lite seljefly* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *lite seljefly* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *lite seljefly* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *lite seljefly* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *lite seljefly* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Orthosia cruda* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Orthosia cruda* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata
**Bowes-Lyon** er en britisk adelsslekt fra Skottland. 

Det mest kjente medlem av slekten var dronningmoren, Elizabeth Bowes-Lyon (1900–2002). Hun var datter av den 14. greven av Strathmore og Kinghorne, Claude Bowes-Lyon (1855–1944) og hans hustru, født Cecilia Nina Cavendish-Bentinck (1862–1938).

Dronningmoren ble født på Glamis Castle, som i århundrer har vært tilholdsstedet til slekten Bowes-Lyon, den 4. august 1900. Hun ble døpt Lady Elizabeth Angela Marguerite Bowes-Lyon. Faren Claude ble greve i 1904 og da han døde i 1944 ble han etterfulgt av sønnen Patrick Bowes-Lyon, som den 15. greven.

Historie
--------

Glamis var opprinnelig en jakthytte for de tidlige kongene i Skottland som etter hvert ble utbygget med et festningsanlegg. I 1034 ble kong Malcolm II av Skottland såret i et slag ikke langt unna og døde på slottet i et rom som fortsatt har navn etter ham. I 1376 ble sir John Lyon, som har påstått slekt tilbake til de tidligste keltiske tider, skjønt navnet tyder på en fransk-normannisk opprinnelse slik som de fleste skotske adelige, gift med prinsesse Joanna Stewart, en enke etter Sir John Keith og datter av kong Robert II av Skottland. Kongen ga det føydale baroniet Glamis til sin svigersønn. Lyon ble drept i en duell ved Balhall (Angus) av Sir James Lindsay av Crawford. Lyon ble begravd i Scone Abbey og ble etterfulgt av sin eneste sønn.

Lyon-familien gjorde det godt i de neste århundrene. I 1606 ble familien ansett som den rikeste i Skottland. Et vendepunkt skjedde da John Lyon, 2. jarl av Kinghorne, (1596–1646) brukte det meste av familieformuen på å finansierte hæren til det som ble kalt Covenanting-bevegelsen (1638–1649), hvilket førte ham i fengsel. Patrick Lyon, 3. jarl av Kinghorne (1643–1662) reddet familiens formue og ble jarl av Strathmore og Kinghorne, en tittel som har overlevd til våre dager. På 1700-tallet giftet John Lyon, 9. jarl av Strathmore og Kinghorne (1737–1776) seg med en rik arving, Mary Eleanor Bowes. Han ble senere Lord Bowes og arvet eiendommer i England og adopterte navnet Bowes og familienavnet ble deretter Bowes-Lyon.

Dronningmorens søsken var, i kronologisk rekkefølge:

* Violet Bowes-Lyon (1882–1893)
* Mary Bowes-Lyon (1883–1961)
* Patrick Bowes-Lyon (1884–1949)
* John Bowes-Lyon (1886–1930)
* Alexander Bowes-Lyon (1887–1911)
* Fergus Bowes-Lyon (1889–1915)
* Rose Bowes-Lyon (1890–1967)
* Michael Bowes-Lyon (1893–1953)
* David Bowes-Lyon (1902–1961)

Bestefaren var Claude George Bowes-Lyon (1824–1904), den 13. greven, gift med Frances Dora Smith (1832–1922).
**Liten ryggjelledøgnflue** (*Ephemerella mucronata*) er en døgnflue som tilhører familiegruppen ryggjelledøgnfluer. Den er den minste av de tre norske artene.

Utseende
--------

### Voksne (imago)

Kroppen er 6-7 millimeter lang. Kroppen er gul eller oliven på farge. Vingene er mer grå eller gråblå, de er trekantet og holdes rett opp og ut fra kroppen i hvile. Lengst bak på bakkroppen er det tre haletråder (cerci). Den ligner på rød ryggjelledøgnflue både i størrelse og på farge.

### Nymfer/larver

Nymfene er mellom 6-7 millimeter lange og har en rød eller mer orange kropp. De har fem gjellepar, men det bakerste er dekket av det foran, slik at det ser ut som den bare har fire. Gjellene ligger langs kroppen uten å stikke ut. Bakkroppsleddene har noen torne lignende utvekster oppe, på sidene, disse er bare en femdel eller en fjerdedel av bakkroppsleddets lengde. Haletrådene har korte spredte hår, uten mørke bånd, men med noen tynne ringer.

Levevis
-------

Liten ryggjelledøgnflue finnes i små bekker og større elver med mose og gress. Den lever mesteparten av sitt liv som larver eller nymfer. 

Eggene slippes av hunnen ned på vannoverflaten. De synker straks til bunnen. Nymfene lever på mose og gress i elven. De spiser små partikler av organisk materiale, som alger, planterester eller råtnende planter. Men også av andre mindre dyr. I Norge har den vanligvis et nymfestadium på 2 år. 

Liten ryggjelledøgnflue tilhører gruppen insekter med ufullstendig forvandling, som betyr at den ikke har et puppestadium mellom nymfestadiet og «Fluestadiet» (imago). Døgnfluenes livssyklus er enestående i dyreriket på grunn et mellomstadie kalt subimago som ingen andre kjente insektsgrupper gjennomgår. Fluefiskere kaller dette stadiet for *dun* (engelsk).

De voksne flyr fra august til september. De voksne kan ikke ta til seg føde eller fuktighet som voksne individer. Hanner lever sjeldent mer enn ett døgn.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Orden **Døgnfluer (Ephemeroptera)**
	+ Familie **Ryggjelledøgnfluer (Ephemerellidae)**
		- **Liten ryggjelledøgnflue** *Ephemerella mucronata* (Bengtsson, 1909)

Litteratur
----------

* Johansen, G.O. og Lunde, V. 1993. *Sjekkliste for norske døgnfluer (Ephemeroptera) med forslag til norske navn.* Norsk entomologisk forening, InsektNytt 18(3-4), s. 19-22
* Arnekleiv, Jo Vegar. 1995. *Døgnfluelarver.* Norsk entomologisk forening, Norske Insekttabeller nr. 14, 45 sider.
* Puthz, V. 1978. *Ephemeroptera.* Limnofauna Europaea, J. Illies (ed.). Fischer Verlag, Stuttgart. side 256 – 263.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Liten ryggjelledøgnflue* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Liten ryggjelledøgnflue* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *Liten ryggjelledøgnflue* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *Liten ryggjelledøgnflue* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *Liten ryggjelledøgnflue* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *Liten ryggjelledøgnflue* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Liten ryggjelledøgnflue* hos NCBI Rediger på Wikidata
* Norsk Entomologisk forening
Utøvelse av politimyndighet
**Politimyndighet** er et begrep som vanligvis benyttes om den myndighet den enkelte polititjenesteperson har til å gjennomføre myndighetsbeslutninger ved bruk av makt. I en rettsstat er utgangspunktet at staten har enerett til å utøve politimyndighet, gjerne omtalt som statens politimonopol eller maktmonopol.

Begrenset politimyndighet
-------------------------

Politimyndighet utøves i enkelte tilfeller av personell med tildelt begrenset politimyndighet. Personene er enten ansatt i politiet og utfører oppgaver innenfor det som omtales som den direkte polititjeneste, eller har en stilling eller oppdrag utenfor politiet som omfatter arbeidsoppgaver som verner offentlige interesser.

De største gruppene med begrenset politimyndighet i politiet er arrestforvarere, grensekontrollører og transportledsagere. Videre omfatter gruppen ulike spesialister som arbeider med kriminalitetsbekjempelse (etterforskning og etterretning) eller utfører ulike støttefunksjoner til spesialavdelinger i politiet.

Et betydelig antall personer med ansettelse eller oppdrag utenfor politiet tildeles også begrenset politimyndighet. Eksempler på dette er naturoppsynspersonell, transportører i Kriminalomsorgen, grenseoppsynspersonell ved den den norsk-russiske grensen (Garnisonen i Sør-Varanger), personell i Kystvakten, og personell i Forsvaret som benyttes i konkrete bistandsoppdrag for politiet.

Felles for personellet med tildelt begrenset politimyndighet er at de ved utøvelse av politimyndighet underlegges politiets kommandomyndighet og regelverk. De blir en del av statens maktapparat og får fullmakter til gjennomføre inngripende beføyelser og i visse tilfeller også anvende fysisk makt mot befolkningen.

Utøvelse av begrenset politimyndighet er strengt regulert i lov- og instruksverk og berører mennesker i sårbare situasjoner. God kompetanse er derfor en forutsetning for å inneha og utøve begrenset politimyndighet.

Militær politimyndighet
-----------------------

Utdypende artikkel: Lov om politimyndighet i det militære forsvar

Offiserer, befal, militærpoliti (MP) og militære vakter har politimyndighet overfor alle som er på militært område eller i umiddelbar nærhet av det. Militært område omfatter også militært fartøy eller transportmiddel.

I Forsvaret er det militærpolitikompaniet som utdanner MP-soldater.

Referanser
----------

1. ↑  Aukrust, Magnar (18. februar 2022). «politimyndighet». *Store norske leksikon*. Besøkt 11. juli 2022.
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑
**Francis Sheldon** (født omkr. 1612 i England, død 1692 i Chatham, Kent i England) var en engelsk skipsbygger.

Francis Sheldon ble utdannet som engelsk skipsbygger. Den engelske måten å bygge skip på var i hurtig utvikling og lå langt fremme internasjonalt. Det var en av grunnene til at Karl X Gustav i 1658 forsøkte å finne alternativ til de nederlandske skipsbygg-mesterne, som siden 1600 hadde dominert den svenske flåten. Svenskekongen fikk dermed rekruttert flere engelske sjøoffiserer og tre skipsbyggmestre: T. Day, Francis Sheldon og R. Turner. På våren 1659 kom disse til orlogsverftet i Göteborg, hvor de bygde Riksäpplet, en fregatt av engelsk type og en galei. 

Francis Sheldon kom fort i konflikt med de lokale sjefene for flåten. Det var vanskelig for ham å heve den lønnen han var lovt, 1 500 daler. Han vegret seg for å lyde de ordrene han fikk. Det han ikke fikk utbetalt tok han igjen på biinntekter. For han engasjerte seg i eksoprt av mastetre til England. På 1680-tallet hadde han kontakt med sir William Warren, en av de ledende trelastleverandørene til den engelske flåten.

Francis Sheldon var både konstruktør og arbeidsleder for det store svenske regalskipet «Stora Kronan», som ble sjøsatt i 1668. Sheldon hadde gitt undervisning i skipsbygging til Åke Rålamb, som igjen har gitt et unikt innblikk i hvordan skipsbyggmestrene bygde ulike skip på 1600-tallet.

I 1672 flyttet Sheldon hjem til England. Han var svært misfornøyd med at han ikke fikk utbetalt det han hadde til gode. Han avslo et tilbud om å arbeide for den engelske flåten i Tanger. I 1677 ble han hyret av Karl XI til å anlegge et verft i Riga, og frem til 1683 bygde han tre linjeskip. Igjen engasjerte han seg i privat virksomhet, fikk ikke utbetalt det han skulle ha, og han kom i krangel med verftsjefen Frans Lou. Denne gangen gjorde flåtens ledelse krav på lydighet og Sheldon ble først satt i arrest på Kalmar slott og fikk deretter avskjed. Han oppholdt seg likevel i Sverige til 1685. 

I tiden 1686-90 var han den ledende skipsbyggmesteren ved den danske flåtens verft i København. Der bygde han tre linjeskip og et titalls mindre fartøy. 

De siste årene av sitt liv ser det ut til at Sheldon har tilbrakt på Irland. Sammen med skipsbyggmesteren E. Green fikk han et privat skipsverft i Wexford.

Referanser
----------

1. 1 2   Svenskt biografiskt lexikon, «Francis Sheldon», Svensk biografisk leksikon-ID 5886[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* Francis Sheldon i Herman Hofberg, *Svenskt biografiskt handlexikon* (2. utgave, 1906)
* Francis Sheldon - Svenskt Biografiskt Lexikon (av Jan Glete)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Svenskt biografiskt lexikon **·** Geni
 |
**Lite strandengfly** (*Mesoligia literosa*) er en sommerfugl som tilhører familien nattfly (Noctuidae). Den er funnet nord til Sogn og Fjordane i Norge.

Utseende
--------

Et ganske lite (vingespenn 23 – 28 mm), middels kraftig nattfly. Forvingen er grå med mer eller mindre utpreget, rødbrun eller mørkrosa bestøvning. Vingens midtfelt er mørkere, særlig i den bakre delen. Nyre- og ringmerkene er lyse, delvis med svarte kanter. Bakvingen er lysgrå.

Levevis
-------

Arten lever i åpne områder med gras. Larvene utvikler seg på ulike arter av gras, om høsten på røttene, etter overvintring om våren inne i de nye stråene. De voksne sommerfuglene flyr om natten i juli – august.

Utbredelse
----------

Den er utbredt i Europa og den vestlige delen av Asia østover til Sentral-Asia og Iran. I Norge er den forholdsvis vanlig på Sørlandet og det sørlige Østlandet, og forekommer også i Hardanger og Sogn. På Østlandet er den påtruffet nord til Vågå i Oppland.

Kilder
------

* Norges sommerfugler – Lite strandengfly [*død lenke*]
* Aarvik, L. Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) *Catalogus Lepidopterorum Norvegiae*. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe/Norsk Institutt for Skogforskning. ISBN 82-995095-1-3
* Nettsiden *Svenska Fjärilar*, med bildegalleri:
* *Mesoligia literosa* på UK moths:

Eksterne lenker
---------------

* (en) *lite strandengfly* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *lite strandengfly* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *lite strandengfly* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (en) *lite strandengfly* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Mesoligia literosa* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata
Artikkelen omhandler en tunnel som ikke er i bruk, og må ikke forveksles med veitunnelen med samme navn.
**Megården tunnel** er en tunnel i Sørfold som ble påbegynt under andre verdenskrig. Tunnelen var tiltenkt Polarbanen, og den skulle gå fra den planlagte stasjonen Megården i sør til sundet Trengselet, mellom Nordfjorden og Tørrfjorden, i nord. Megården tunnel skulle få en lengde på 2 650 meter, men ved krigens slutt i 1945 var det bare konstruert 467 meter stoll fra det sørlige innslaget og 143 meter fra det nordlige.

Ved Trengelet er innslaget til tunnelen synlig fra Trengsel bru på europavei 6. Fra innslaget var planlagt en jernbanebru over fjorden som ville gått parallelt med veibroen på europaveien.

Megården tunnel. picture of megården tunnell.

Referanser
----------

1. 1 2  Ellingsve, Arvid (1995). *Nordlandsbanens krigshistorie*. [Oslo]: [Norges Statsbaner]. s. 56–57.

Eksterne lenker
---------------

* Thomas Lillevolds historieside, Megården tunnel. Bilder og kart.
* Bilde av Megården tunnel sitt nordlige innslag.

Portal: Andre verdenskrig
**Politimuseet i Oslo** er politietatens eget museum. Det holder til Sentrum politistasjon, Hammersborggata 12. Inntil 1973 het det *Kriminalmuseet* og ble opprettet i 1902. Museet har som oppgave å vise politiets og lensmannsetatens historie og utvikling. I tillegg vise enkelte straffesaker som antas å ha historisk eller etterforskningsmessig interesse. 

Museet omfatter en samling av uniformer, tjenestevåpen, utstyr og gjenstander som har tilknytning til politi- og lensmannsetaten. Museet har også en del skarpretterutstyr og andre gjenstander som har hatt tilknytning til kriminalsaker. Dessuten en samling utstyr fra fengselsvesenet i eldre tider. 

Museet hadde tidligere gjenstander som var knyttet til politiets arbeide i okkupasjonstiden, men disse er overført til Norges Hjemmefrontmuseum eller Forsvarsmuseet.

Politimuseet i Oslo ble i 2000 deponert til Justismuseet.

Kilder
------

* Kuijpers, Henk (1986) *Kriminalmuseet* (Oslo: Hjemmet-serieforlaget) ISBN 8273155099

Portal: Oslo

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Oslo Byleksikon
 |
August Hermann Francke (1663-1727)
**Hallenserpietismen**, eller *den hellensiske pietisme*, var en variant av luthersk pietisme og grunnlagt av presten August Hermann Francke (1666–1722) i Halle i Tyskland.

Stikkordene for denne retning var praktisk fromhet, aktivitet, karakterstyrke, arbeidsiver, misjon, undervisning, stor vekt på *adiafora* (fordømmelse av kortspill, dans o.l.) og asketisk verdensfravendthet. Franckes egen harde omvendelseshistorie ble i stor utstrekning normgivende for alle andre omvendelser. Det ble stilt krav om et nøyaktig omvendelsestidspunkt, mellom et syndig «før», et forklaret «nå» og et vakt «etter».

Francke skapte et kraftsenter for denne form for pietisme i Halle ved sin utadrettethet og ved å opprette skoler, fattighus og boktrykkerier. Som noe nytt i luthersk sammenheng ble det sendt misjonærer til utlandet, nemlig Ziegenbalg i 1705.

I Halle lå instituttet som var utgangspunkt for det første protestantiske misjonsfremstøtet rettet mot jøder noen gang, *Institutum Judaicum (et Muhammedicum)*. Misjonærer herfra besøkte Danmark tre ganger i årene 1734-48.

Hallenserpietismen var statskirkelig orientert (ettersom staten støttet de nye tiltakene økonomisk) og er derfor knyttet til konge og kirke («pietisme ovenfra»). Dette ble særlig tydelig fra 1730 i Danmark. På grunn at sdet positive forholdet til kirken trådte Philipp Jacob Speners konventikkeltanke i bakgrunnen.

Referanser
----------

1. ↑  Anne Katrine Blinkenberg Pedersen: «Den hallensiske misjon»
Wildcat i Dakar 2007

**Wildcat** er en løpsbil fra britiske Bowler Offroad. Den er en videreutvikling av Bowler Tomcat, og er basert på komponenter fra Land Rover Defender. Wildcat har vært brukt i forskjellige rally raid, hvor det mest kjente er Rally Dakar.

Produksjonsrettighetene til Wildcat ble solgt til QT Services i desember 2007, og de støtter eksisterende Wilcat-eiere, mens Bowler har konsentrert seg om etterfølgeren Nemesis.

Teknisk
-------

Wildcat har en rørramme med integrert veltebur som en del av rammestrukturen. Karosseriet er laget av glassfiber.

Hjulopphenget bruker aksler fra Land Rover Discovery framme og bak. Framakselen er heng opp i radiusarmer og et panhardstag. Bakakselen henger i radiusarmer og en Watts-oppheng.

Opprinnelig kom Wildcat med et utvalg på V8-motorer i enten 4, 4,6 eller 5 liter med forskjellige ytelser, eller en 2,2 eller 2,5 liter turbodiesel.

Et uvanlig tilleggsutstyr var en løfteanordning fast montert under bilen. Denne kunne løfte høyere enn understellet kunne bevege hjulene, og var men å få kjøretøyet opp fra bløtt underlag eller å lette hjulbytte. Anordningen besto av en stor stålplate på en hengslet ramme under kjøretøyet mellom akslene. En hydraulisk sylinder, styrt fra innsiden av kjøretøyet, dyttet denne platen ned. Platen fungerte også som skliplate i fart.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Bowler Wildcat – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
**Politiklubbene i Bergen** var en ideell fritidsorganisasjon grunnlagt i 1954 for barn og ungdom i Bergen. Klubben ble nedlagt i 1983.

Historie
--------

Bakermester John Skaaland og politibetjent Gunnar Aasbø grunnla bevegelsen i 1954 under navnet «Politiets gutteklubb». De to innstifterne hadde også vært sentrale i forløperen Politiets barneturer (1948–1954). Klubbene var svært fremgangsrike de første årene og hadde på det meste 17 underavdelinger som igjen disponerte ti ulike lokaler. Politiklubbene organiserte også det såkalte Sjøkorpset som hadde flere båter og eget naust ved Flyhavnen i Sandviken.

Bevegelsens formål var å kanalisere ungdommers energi og spenningstrang over i det som ble ansett som positive aktiviteter; friluftsliv, sport, dugnader og egeninnsats for fellesskapet. Samtidig skulle Politiklubbene ha en miljøterapeutisk funksjon som ble forsøkt iverksatt ved å bygge opp grupper som besto av en blanding av ressurspersoner og belastet ungdom.

Det antas at flere tusen bergensungdommer var innom organisasjonen i løpet av de nesten 30 årene klubbene var aktive. 
I en del av virkeperioden fantes det egne jentegrupper. 

Bevegelsens fremste drivkraft John Skaaland la imidlertid ned klubbene i 1983 pga. manglende interesse fra målgruppen. I 2004 begynte tidligere medlemmer å arrangere veteranturer i byfjellene og opprettet samtidig en nettside viet Politiklubbene. 

En kan finne opplysninger om Politiklubbene i arkivet oppbevart ved Bergen byarkiv. Her finnes en rekke avisutklipp om klubben. Ellers inneholder samlingen dokumentasjon om utflukter og aktiviteter, noe korrespondanse, vimpler, pokaler stempler, fotografier, filmer m.m.

Litteratur
----------

* Elvebakk, Vebjørn 2009: "Fritid med innhold : Politiklubbene i Bergen." i Fra gutteklubb til kvinnesak. Ferie- og fritidsminner fra arkivet. Bergen. Fra Bergen Byarkivs skriftserie nr. 8. Bergen 2009

Eksterne lenker
---------------

* Politiklubbene i Bergen - oppslagsverket oVe, artikkel av Vebjørn Elvebakk, Bergen Byarkiv.
**Lillie-Marleen-hytta** (tysk: *Lillie-Marleen-Schutzhütte*) er en tysk feltstasjon i Antarktis, beliggende i Mount Dockery i Victoria Land. Den ble oppført av GANOVEX I-ekspedisjonen i 1979 og er laget av prefabrikkerte glassfibermoduler montert på en stålramme. Grunnflaten er på 8 x 10 meter. Feltstasjonen er ikke lenger i bruk, men hytta tjener som nødhytte. Navnet på hytta er avledet av den nærliggende Lilliebreen og sangen «Lili Marleen».

Under GANOVEX II i 1981/82 sprang ekspedisjonsskipet «Gotland II» lekk i pakkisen i Yule Bay og sank 18. desember 1981 med verdifullt ekspedisjonsutstyr. De 41 ekspedisjons- og besetningsmedlemmene ble evakuert med helikopter til Lillie-Marleen-hytta. Det ble etablert en teltleir fordi hytta var for liten til å losjere så mange personer, og det ble opprettet radiokontakt med den amerikanske McMurdo Station 700 kilometer unna. Fra en leir 150 kilometer unna ble personellet fraktet med Hercules transportfly i sikkerhet ved McMurdo Station. GANOVEX II ble avbrutt.

Ved det 28. konsulatative møtet i Antarktistraktaten i Stockholm 2005 ble Lillie-Marleen-hytta anerkjent som den første tyske oppføringen på lista over historiske steder og kulturminner i Antarktis.

Eksterne lenker
---------------

* Roland, Norbert W. Tessensohn, Franz (2003) «Lillie-Marleen-Hütte und Gondwana-Station in der Antarktis» *Polarforschung*, 73 (1), s. 31–35
* Bilde av Lillie-Marleen-hytta[*død lenke*] Bundesanstalt für Geowissenschaften und Rohstoffe (BGR)

Portal: Antarktis
**Traffic shaping** er å kontrollere datatrafikk over et nettverk for å optimalisere den. Dette foregår ved å forsinke visse typer datapakker, for at andre pakker skal få enten garantert ytelse, lavere heng eller større del av den brukbare båndbredden. Mer spesifikt virker *traffic shaping* ved å foreta en handling på et sett med pakker (ofte kalt *strøm* eller *flyt*) som gjør at disse bestemte pakkene får større forsinkelser, slik at de passer i en forhåndsbestemt begrensning («kontrakt» eller «profil»)).

*Traffic shaping* gir en mulighet til å kontrollere volument trafikk som blir sendt inn i datanettet på et spesielt sted (båndbreddebegrensning), eller maksimal rate som trafikken sendes på (ratebegrensning), eller mer komplekse kriterier. Dette kan oppnås på mange måter og av mange forskjellige grunner, men måten det oppnås på er alltid ved å forsinke pakker. *Traffic shaping* brukes ofte i utkanten av nettverket for å kontrollere trafikken som kommer inn i nettverket, men kan også brukes ved kilden til trafikken (for eksempel en datamaskin eller nettverkskort) eller et element i nettverket.

Referanser
----------

1. ↑  IETF RFC 2475 *An Architecture for Differentiated Services* avsnitt 2.3.3.3 – definisjonen av «Shaper»
2. ↑  ITU-T I.371 : *Traffic control and congestion control in B-ISDN* Seksjon 7.2.7 definerer og diskuterer *traffic shaping* i B-ISDN
3. ↑  IEEE INFOCOM 2001. *Arsenic: a user-accessible gigabit Ethernet interface* Pratt, I. Fraser, K. Computer Laboratory, Cambridge University; Twentieth Annual Joint Conference of the IEEE Computer and Communications Societies. Proceedings 2001 Volume 1, pages: 67-76 vol.1. Beskriver et gigabit Ethernet NIC med *traffic shaping* på sendesiden.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND
 |
Et **tradisjonelt grevskap** er i England en eldre administrativ enhet. Det er 39 slike grevskap, med noe forskjellig indre struktur og styreform. De kalles også *historiske grevskap*, og i lovmessig forstand refereres de gjerne til som *geografiske grevskap* eller *old-grevskap*.

De ble brukt som administrative enheter i flere århundrer, og ble dermed også viktige geografiske referanser. Selv om de etter reformen av Englands lokalstyre på slutten av 1800-tallet ikke lenger brukes i offisielle geografiske sammenhenger, er det fortsatt mange som refererer til dem, og flere av postverkets grenser følger de gamle grevskapene.

Opprettelsen av grevskapene startet i det 12. århundre, og de endelige grensene ble trukket i det 16. århundre.

I historieskrivning brukes navnene ofte, ettersom de refererer til de geografiske og administrative enhetene som eksisterte i perioden man skriver om. Det samme gjelder for slektsforskning, ettersom det ofte er enklere å følge slektens gang dersom man forholder seg til de gamle enhetene.

Grevskapene
-----------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 1. Bedfordshire
2. Berkshire
3. Buckinghamshire
4. Cambridgeshire
5. Cheshire \*
6. Cornwall
7. Cumberland
8. Derbyshire
9. Devon
10. Dorset
11. Durham \*
12. Essex
13. Gloucestershire
14. Hampshire †
15. Herefordshire
16. Hertfordshire
17. Huntingdonshire
18. Kent
19. Lancashire \*
20. Leicestershire
 | 1. 
2. Lincolnshire
3. Middlesex
4. Norfolk
5. Northamptonshire
6. Northumberland
7. Nottinghamshire
8. Oxfordshire
9. Rutland
10. Shropshire
11. Somerset
12. Staffordshire
13. Suffolk
14. Surrey
15. Sussex
16. Warwickshire
17. Westmorland
18. Wiltshire
19. Worcestershire
20. Yorkshire
 | Kart over tradisjonelle grevskap i England |
| \* palatinatsgrevskap |
| † kalt Southamptonshire til 1959 |

Kartet viser ikke eksklaver med unntak av Furness (Lancashire) sør for Cumberland og Westmorland.

Monmouthshire ble tidligere oftest regnet som et engelsk grevskap, men er nå allment regnet som en del av Wales.
**Sebastian Anton Kneipp** (født 17. mai 1821 i byen *Stephansried* i Ottobeuren, Bayern, død 17. juni 1897 i Wörishofen, Bayern) var en tysk prest og professor. Han oppfant *kneippkuren*, som var en slags kaldtvannsbehandling med bl.a. barfotturer i fuktig gress. Inspirert av hans ideer og hans anstalt Wörishofen i Bayern, ble lignende kuranstalter opprettet over hele Europa. 

Sebastian Kneipp utga på slutten av 1800-tallet boka *Min Vannkur*. 
På folioarket står det : «Kuren er prøvet igiennom firti år og er skrevet til SYGDOMMES HELBREDELSE og Sundhedens vedligeholdelse. Bogen er skrevet af Mrgr Sebastian Kneipp
Præst i Mørishofen i Bayern». 
Boka er et gedigent oppslagsverk i helbredelse. De fleste sykdommer og symptomer som var kjent på denne tida er tatt med. 

Vannkuren besto av følgende hovedelementer:

* Omslag
* Bad
* Dampbad
* Gytninger (helle vann på spesifikke kroppsdeler) og
* Vasking

Et eksempel fra boka :

KNEGYDNING:

Benene blottes til over knærne. Benklær trekkes lengst mulig tilbake og dækkes med et klede for at de under gydning ikke skal bli våde. Derpå setter man seg på en stol med føtterne i et kar. Gydning skjer med en liden havesprøyte. Den første kanne tømmes hurtig rett på knær. Den neste med svak straale vekselvis på høire og venstre leg. [osv på en hel side]

  

Kreft ble helbredet med munnvask – tre ganger om dagen. Det viktige var å rense "blodet og safterne".
I Norge ble boka utgitt som 7. opplag av Mittet forlag til den nette pris av kr 1,40.

I Norge er Sebastian Kneipp kjent for kneippbrødet, brødet av sammalt hvete som er oppkalt etter ham.

I Sverige ligger distriktet Kneippen, tidligere kalt Kneippbaden, i Norrköping. Området ble oppkalt etter et spa-anlegg i 1898–1918 som brukte Kneipp-metoden.

Referanser
----------

1. 1 2   Gemeinsame Normdatei, besøkt 9. april 2014[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2 3 4 5 6 7 8   Biographisches Jahrbuch und Deutscher Nekrolog, side(r) 218-221, oppført som Kneipp, Sebastian, bind 2, besøkt 20. januar 2022[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   Hrvatska enciklopedija, Hrvatska enciklopedija-ID 32054[Hentet fra Wikidata]
5. ↑   Gemeinsame Normdatei, GND-ID 118563661, besøkt 20. januar 2022[Hentet fra Wikidata]
6. ↑   Brockhaus Enzyklopädie, Brockhaus Online-Enzyklopädie-id kneipp-sebastian, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
7. ↑   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w6tt61c5, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
8. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 30. desember 2014[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Deutsche Biographie **·** BIBSYS **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** NLA **·** NKC **·** BNE **·** CiNii
 |
**Mohammad Derawi** (født i desember 1985) er professor i biometri og smartteknologi ved Institutt for elektroniske systemer ved NTNU i Gjøvik. Han ble 29 år gammel omtalt som Norges yngste professor innen elektroteknikk. Han har spesialisert seg innenfor informasjonssikkerhet, biometri, smarte enheter, programmering og mikrokontroller. Derawi jobber i skjæringsfeltet mellom informasjonssikkerhet, bioinformatikk og elektronikk, som for eksempel e-helse og trådløse EKG-sensorer.

Derawi er utdannet sivilingeniør i informasjonsteknologi fra Danmarks Tekniske Universitet (DTU) i 2009. Han tok dobbelt opp med fag og ble ferdig med en Master in Computer Science da han var 22 år gammel. Videre fullførte han en doktorgrad i informasjonssikkerhet som 25-åring ved (DTU). Hans forskning er å spesialisere seg på gjenkjennelse av eierens ganglag og fingeravtrykk på mobiltelefonen. For at teknologien skal virke, må mobiltelefonen først lære eierens ganglag å kjenne. Det gjør man ved å spasere fram og tilbake på en strekning på 20–30 meter med mobiltelefonen i forskjellige posisjoner, for eksempel i bukselommen, i hånden og i jakken. Akselerometeret fanger opp mønsteret i bevegelsene og danner en profil av eieren.

Referanser
----------

1. ↑   BIBSYS, oppført som Mohammad Omar Derawi, NORAF-ID 13013552, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Haugen, Linda (5. februar 2017). «Slik ble Mohammad Norges yngste professor». *adressa.no*. Besøkt 19. april 2018.
3. ↑  Furberg, Kristoffer (6. februar 2017). «NTNU-professor er landets yngste». *universitetsavisa.no*. Arkivert fra originalen 20. april 2018. Besøkt 19. april 2018.
4. ↑  «Mohammad Derawi». *www.ntnu.no*. Besøkt 19. april 2018.

Eksterne lenker
---------------

* Publikasjoner
* Offisielt nettsted

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** ISNI **·** CRIStin
 |
**Lillian Jorunn Helle** er en norsk slavist og professor ved Universitetet i Bergen.

Lillian Helle studerte ved universitetet i Bergen og ble *cand. philol.* i 1981. Fra 1982 til 1984 var hun sendelektor i norsk ved statsuniversitetet i Moskva, før hun ble stipendiat ved universitetet i Bergen. I 1989 ble hun førsteamanuensis ved universitetet i Oslo. Hun ble *dr. philos.* i 1992 med en avhandling om Andrej Belyj, og samme år ble hun førsteamanuensis ved universitetet i Bergen, hvor hun har vært professor siden 1998. Hun var dessuten direktør for Det norske universitetssenter i Sankt Petersburg fra 2000 til 2005. Fra 2000 til 2003 var hun leder for Norsk slavistforbund. Helles spesialfelt er russisk litteratur.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Publikasjoner av Lillian Helle i BIBSYS
* (no) Publikasjoner av Lillian Helle i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
* Forskerprofil ved UiB Arkivert 24. juli 2011 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | CRIStin
 |
**Muḥammad-Bāqer Qālībāf** (farsi: ‌محمدباقر قالیباف; født 23. august 1961 i Torqabeh, Razavi-Khorasan), også skrevet **Mohammad Bagher Ghalibaf**, er en iransk (av kurdisk  bakgrunn) professor ved Universitetet i Teheran, tidligere militær og politi-kommandant og politiker for Ingeniørenes islamske samfunn. For øyeblikket er han Teherans 54. borgermester, og tjener for øyeblikket sin andre termin i denne stillingen. Han er en av kandidatene til det iranske presidentvalget i 2013. 

Qālībāf har en doktorgrad i politisk geografi fra Tarbiat Modares-universitetet i Teheran. Det følgende året fullførte han også sin Airbus-pilotopplæring og begynte i 1980 sin karriere i Iran-Irak-krigen. I 1982 ble han hovedkommandant for Imam Redha-styrkene, og siden var han Nasr-styrkenes hovedkommandant fra 1983 til 1984. Etter krigen ble han den administrative direktøren til Khatan al-Anbia, et ingeniørfirma kontrollert av Irans revolusjonsgarde, og i 1996 ble han utnevnt til kommandant for Det islamske republikken Irans flyvåpen av Irans øverste leder Ali Khamenei. Fire år senere ble han sjefen til den iranske politistyrken etter at den tidligere sjefen ble avsatt etter det iranske studentdemonstrasjonen i juli 1999. I et forsøk på å bekjempe smugling i 2002 ble han også utnevnt til president Muhammed Khatamis prepresentant. I det iranske presidentvalget 2005 stilte han som kandidat, men ble beseiret. To måneder senere ble han utnevnt til Teherans borgermester av byrådet.

Referanser
----------

1. ↑

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Mahmoud Ahmadinejad** | **Teherans borgermester**(17. september 2005–) | Etterfølger:**Nåværende** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** BBC Things
 |
Trafikk kan bli langsom i rushtiden, som her i Melbourne.
**Trafikk** på veger består av fotgjengere, vogner drevet av hester eller andre dyr, kjøretøyer, trikker og andre transportmidler, enten alene eller sammen, med den hensikt å benytte seg av vegnettet for å reise fra et punkt til et annet. 
Ordet trafikk har sin opprinnelse til norsk gjennom tysk og fransk fra det italienske ordet *traffico* som betyr «handel, ferdsel».

Trafikk er formelt organisert i mange jurisdiksjoner med markerte kjørebaner, forbindelsespunkter, veikryss, trafikkmaskiner, trafikksignaler, trafikkskilt, trafikkontroll, og annet. Trafikk er som regel klassifisert ved type: tungtrafikk; persontrafikk, motorsykler og sykler, og fotgjengere. Ulike trafikklasser kan dele fartshastighet og veirett, eller kan være atskilt (som sykkelbaner fra kjørebaner). En del har komplekse lover og regler mens andre hviler i større grad på sunn fornuft og vilje til samarbeid.
Trafikklover er de lover som regulerer trafikken og kjøretøyer, mens trafikkregler er informasjon og informative regler som ofte er utviklet over tid for å forenkle og lette flyten i trafikken og unngå konflikter mellom trafikanter. 

Vanligvis menes trafikk fysisk transport av mennesker, varer og annet i et gatesystem. Biltrafikk er utelukkende transport av motorbaserte kjøretøyer på veg. I tillegg finnes sjøtrafikk og flytrafikk. Annen bruk av begrepet trafikk enn det som fysisk transportere er eksempelvis kommunikasjon over Internett, eksempelvis datatrafikk. 
På grunn av varierende trafikk (rushtider, høytider), ulykker og andre feil, vil alle disse trafikksystemene kunne bli overbelastet og skape store køer.
Fagene operasjonsanalyse og køteori brukes for å dimensjonere trafikksystemer slik at kødannelsen blir akseptabel.

Referanser
----------

1. ↑  Bokmålsordboka: *Trafikk*

Eksterne lenker
---------------

* Transportøkonomisk institutt
* Trafikketaten i Oslo

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** HDS **·** NKC **·** BNE
 |
**Mohammad Abdus Sattar** (født 1925, død 23. april 2011) var en indisk fotballspiller. 

Abdus Sattar startet sin karriere som fotballspillere i Bangalore, men flyttet til Calcutta i 1949 for bedre muligheter med større klubber. Abdus Sattar begynte hos klubben Mohun Bagan i 1950 og i 1955 vant han Rovers Cup sammen med denne klubben. Sattar var mottaker av utmerkelsen Mohun Bagan Ratna i 2008. Abdus Sattar døde av lungebetennelse i Kolkata den 23. april 2011, i en alder av 85 år. Han led av demens, forårsaket av Alzheimers. Etter han hadde lagt opp fotballen, vurderte Bolten Fotballklubb å hjelpe han økonomisk og gi han en ledende stilling i sitt ungdomsakademi, men Sattar ville heller arbeide i hjemlandet sitt.

Referanser
----------

1. ↑   sports.ndtv.com[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Mohammad Abdus Sattar – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Mohammad Abdus Sattar – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Mohammad Abdus Sattar – FIFA Rediger på Wikidata
* (en) Mohammad Abdus Sattar på footballzz.com

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |