recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Fornebu Hovedgård**, eller **Fornebo**, er en eiendom på Fornebu i Bærum kommune. Første ledd i navnet antas å komme av mannsnavnet Forni eller av adjektivet forn, gammel; siste ledd enten norrønt bú, bosted, eller búð, primitivt hus, oppholdsrom.

Historie
--------

I middelalderen tilhørte Fornebo Hovedøya kloster, senere kom den under lagstolen i Oslo/Christiania. Opprinnelig omfattet eiendommen mesteparten av Fornebulandet med Storøya og Lilløya (Store og Lille Oksenøya), Langodden og Rolfsøya.

Sveitseren Fredrik Burgdorf kjøpte Fornebo i 1797. I 1807 videresolgte han til tidligere sogneprest Andreas Hofgaard. Fra 1824 til 1884 var Fornebo hovedgård i familien Wedel-Jarlsbergs eie, da den ble solgt til engelskmannen Charles Dick.

Gårdsdriften ble gradvis nedtrappet i forbindelse med utbyggingen av Oslo lufthavn, Fornebu. Hovedgården ble ekspropriert av Luftfartsverket i 1960.

Bygningene
----------

Den store hovedbygningen er antatt oppført på slutten av 1700-tallet. Et påbygg fra 1915–17 er trolig oppført etter tegninger av Arnstein Arneberg. Bygningen er fredet. Hovedbygningen ble i 2002 solgt til Umoe-gruppen, som har sitt hovedkontor her. En annen herskapelig bygning benyttes av Telenor som representasjonsbolig.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5  Fornebo Arkivert 9. april 2014 hos Wayback Machine. ableksikon.no, besøkt 26. desember 2012

Eksterne lenker
---------------

* (en) Fornebu hovedgård – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (no) «Fornebu hovedgård». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Riksantikvaren kulturminne
 |
***A Doll's House*** er en amerikansk stumfilm fra 1922 regissert av James W. Horne.

Handling
--------

Rose Manning, på vei hjem, blir innhentet av en storm og tvunget til å søke tilflukt ved en veikro sammen med hennes tidligere kjæreste Herbert Olden. Men agenter som skal sørge for at alkohol-forbudet blir håndhevet kommer til veikroen. Rose velger å forlate eiendommen gjennom et vindu, bare delvis kledd fordi hun forsøkte å tørke de våte klærne sine ved veikroen, og hun kommer seg unna sammen med Herbert. Men han legger merke til at Rose er kald og fryser, så han gir henne frakken sin. Når Rose endelig kommer hjem venter ektemannen hennes John på henne; og legger merke til at hun går med Herberts frakk.

John antar umiddelbart at hans kone har vært utro sammen med Herbert, og han beordrer henne vekk fra hjemmet deres. I fortvilelse går Rose snart med på Herberts ekteskapsforslag, og tar ut skilsmisse fra John. Men når Herbert oppdager at Rose allerede er gravid, ønsker han å forsone Rose med John. Så på selve bryllupsdagen mellom Herbert og Roses dukker John opp ved kirken hvor bryllupet deres skal finne sted. John ber Rose om tilgivelse, og Rose tilgir ham. John inntar deretter Herberts posisjon ved alteret, og John og Rose gifter seg på nytt.

Skuespillere
------------

* Leah Baird som Rose Manning
* Edward Peil Sr som John Manning
* Emory Johnson som Herbert Olden
* Mathilde Brundage som Mrs. Evanston
* Katherine Lewis som Marie Braban

Referanser
----------

1. ↑  «AFI|Catalog». *catalog.afi.com*. Besøkt 23. oktober 2023.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Don't Doubt Your Wife* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Don't Doubt Your Wife* på AllMovie Rediger på Wikidata
Vinsvoll-loftet i 1949 Foto: Halvor Vreim / Riksantikvaren 
**Vinsvoll-loftet** er et fredet loft fra slutten av 1700-tallet på Ståvihøgda i Bærum.

Loftet er bygget i tradisjonell stil i halvannen etasje. Det består av en laftet tømmerkasse, og har svalgang i stavverk på den ene siden i første etasje og på alle fire sider i annen etasje. Saltaket er torvtekket og hjørnestolpene er dreide. På hver side av inngangsdøra er det utskårne felter med konge- og dronningmotiv, mens det på hver side av lysgluggen i annen etasje er akantusrankemotiv.

Vinsvoll-loftet ble i 1943 flyttet fra Åmotsdal i Telemark til Bærum, der det står i en hage i Gamle Jarenvei 59 på Ståvihøgda.

Se også
-------

* Dyrlandloftet

Referanser
----------

1. 1 2  (no) «Vinsvoll-loftet». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
2. ↑  Faktaark - Fredningsgjennomgangen i Akershus Riksantikvaren, mars 2012

Eksterne lenker
---------------

* (no) «Vinsvoll-loftet». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Riksantikvaren kulturminne
 |
***The Deuce of Spades*** er en amerikansk stumfilm fra 1922 regissert av Charles Ray.

Handling
--------

Amos er en ung mann fra Boston som lengter etter å reise vestover og vokse opp med landsbygda. Han reiser derfor til Little Butte i Montana. Men når han spiser ved den eneste restauranten i byen, blir Amos frastjålet alle pengene sine. Han begynner derfor å arbeide for restauranten for å betale regningen for maten han hadde spist. Han konverterer stedet til en ren og oppdatert kafé og beholder Sally som servitør.

Amos forsøker også å hjelpe Sally begynne et forhold med blant andre den lokale bartenderen, og flere andre som besøker restauranten. Men Sally vil ikke ha noe med dem å gjøre. Restauranten blomstrer, og Amos planlegger en tur hjem til Boston. Men han blir frastjålet 800 dollar av noen kjeltringer, og han setter deretter ut for å ta hevn. Samtidig blir han forelsket i Sally.

Skuespillere
------------

* Charles Ray som Amos
* Peggy Prevost som Sally
* Lincoln Plumer som Elkhorn Jenkins
* Phil Dunham som Edwin Dobbs
* Andrew Arbuckle som Ed
* Dick Sutherland som Bouncer

Referanser
----------

1. ↑  «The Deuce of Spades (1922)» **(engelsk)**. Besøkt 22. oktober 2023.
2. ↑  «AFI|Catalog». *catalog.afi.com*. Besøkt 22. oktober 2023.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Deuce of Spades* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Deuce of Spades* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) *The Deuce of Spades* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata
***Chain Lightning*** er en amerikansk stumfilm fra 1922 regissert av Ben F. Wilson.

Handling
--------

Major Lee Pomeroy fra Sørstatene blir tvunget til å selge datterens veddeløpshest for å komme seg ut av sine egne økonomiske vanskeligheter. Når Peggy kommer hjem fra skolen oppdager hun at Chain Lightning nå er i besittelse av oberst Bradley, en mangeårig fiende av faren hennes - og en tidligere frier til moren hennes. Men Pomeroy blir veldig syk kort tid senere, og satser de site pengene han har igjen på Chain Lightning i et veddeløp.

I mellomtiden gjør Red Rollins, hestens jockey, romantiske fremskritt mot Peggy - som blir frastøtt av ham. Men på dagen for konkurransen tar Peggy på seg jockeyens klær, og rir Chain Lightning til seier. Majoren blir deretter frisk, og forsoner seg omsider med Bradley. Samtidig som Peggy blir forlovet med oberstens nevø Bob Bradley.

Skuespillere
------------

* Norval MacGregor som Major Lee Pomeroy
* Joseph W. Girard som George Bradley
* William A. Carroll som Red Rollins
* Jack Dougherty som Bob Bradley
* Ann Little som Peggy Pomeroy

Referanser
----------

1. ↑  «AFI|Catalog». *catalog.afi.com*. Besøkt 17. oktober 2023.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Chain Lightning* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Chain Lightning* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) *Chain Lightning* på American Film Institute Rediger på Wikidata
Kart som viser K’garis beliggenhet
**K’gari** (aboriginsk *K'Gari*), tidligere **Fraser Island**, er verdens største sandøy (1 630 km2) og ligger på Australias østkyst, omtrent 200 km nord for Brisbane. Øya er om lag 122 km lang og mellom 5 og 25 km bred, og på sitt høyeste er den 235 moh. 

Sanden går flere steder så dypt som 60 meter under havnivået. Mens regnskogene på fastlandet i stor grad har blitt hugget ned, har skogen på K’gari klart seg bedre. Det har bare vært begrenset hogst og noe mindre gruvedrift på øya.

K’gari er også kjent for sine dingoer (*Canis dingo*), som av ledende forskere og kynologer regnes som de genetisk reneste av alle dingoer i Australia i dag. Det er registrert få dingoangrep på mennesker, sist i 2023. En liten gutt forsvant fra foreldrene sine og ble funnet død i 2001 med skader som kunne skyldes dingoer.

I 1992 ble øya utpekt til verdensarvsted av FN. I evalueringsrapporten som ble utarbeidet da UNESCO vurderte nominasjonen heter det blant annet

> ...Fraser Island er midtpunktet i den store sandregionen, og innfrir helt klart kriteriene for et naturarvområde... ... som et fremragende eksempel på betydningsfulle pågående geologiske og biologiske prosesser... ...øya har fantastiske naturlige egenskaper og eksepsjonell naturlig skjønnhet. Den har lange uavbrutte havstrender... ...innenfor strendene finnes majestetiske rester av regnskoger på sandgrunn...
> 
> 
> WORLD HERITAGE NOMINATION - IUCN SUMMARY, s.21 PDF
> 
>

Referanser
----------

1. ↑  Lucy Loram og Pat Heagney (7. juni 2023). «World Heritage Fraser Island officially restored to Indigenous name, K'gari, supported by public» **(engelsk)**. ABC Wide Bay. Besøkt 18. juli 2023.
2. ↑  Associated Press (23. juli 2023). «K’gari dingo attack: calls for a cull rejected after injured woman fled into ocean to escape pack». *The Guardian* **(engelsk)**. Besøkt 18. juli 2023.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Fraser Island – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Fraser Island – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
Verdensarvsteder i Australia (liste) |
| --- |
|  | 
* Australske straffangeplasser
* Blue Mountains-området
* De australske funnsteder for fossiler av pattedyr
* K’gari
* Gondwana-regnskogen
* Great Barrier Reef
* Heard- og McDonaldøyene
* Kakadu nasjonalpark
* Lord Howe-øyene (\* Lord Howe-øya og \* Ball’s Pyramid)
* Macquarieøya
* Operahuset i Sydney
* Purnululu nasjonalpark
* Royal Exhibition Building / Carlton Gardens
* Shark Bay
* Tasmanias villmark
* Tropeområdene i Queensland
* Uluṟu-Kata Tjuṯa nasjonalpark
* Willandrasjøene

 | Australias flagg |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** GeoNames
 |
***Boy Crazy*** er en amerikansk stumfilm fra 1922 regissert av William A. Seiter.

Handling
--------

Samtidig som J. Smythe åpner en fasjonabel butikk i den lille byen Santa Boobara, overtar Jackie Cameron farens etablissement rett over gaten. Smythe er forelsket i Jackie, og gir henne gode tilbud som andre kunder ikke får. Smythe overtaler henne til å kjøpe en kjole som allerede har blitt lovet bort til Evelina Skinner, som er datteren til byens mest velstående og mest gjerrige mann.

Men to kidnappere forsøker å følge etter Evelina, og tar feil av Jackie og Evelina. De kidnapper derfor Jackie, og krever løsepenger for å slippe henne løs. Men Smythe følger etter kidnapperne til den avsidesliggende hytta deres, hvor han redder Jackie. De tvinger kidnapperne, som også har stjålet fra Skinner, til sheriffens kontor for å få dem arrestert. Jackie og Smythe bestemmer seg deretter for å gifte seg med hverandre.

Skuespillere
------------

* Doris May som Jackie Cameron
* Fred Gamble som Mr. Cameron
* Jean Hathaway som Mrs. Cameron
* Frank Kingsley som Tom Winton
* Harry Myers som J. Smythe
* Otto Hoffman som Mr. Skinner
* Gertrude Short som Evelina Skinner

Referanser
----------

1. ↑  «Silent Era : Progressive Silent Film List». *www.silentera.com*. Besøkt 13. oktober 2023.
2. ↑  «AFI|Catalog». *catalog.afi.com*. Besøkt 13. oktober 2023.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Boy Crazy* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Boy Crazy* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) *Boy Crazy* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *Boy Crazy* på Silent Era Rediger på Wikidata
Deli de Luca på Grønland i Oslo Foto: Kjetil Ree 
**Deli de Luca** er en norsk servicehandelskjede med butikker i Oslo, Bergen, Stavanger, Sandnes, Kristiansand, Trondheim, Sarpsborg, Fredrikstad, Larvik, Moss, og Lillehammer. Butikkene forsøker å fremstå som en krysning mellom kiosk og delikatesseforretning, med fokus på mat og måltidsløsninger. Kjeden består per august 2018 av 98 butikker, og de fleste holder åpent hele døgnet.

Deli de Luca ble startet i 2003 av Adriano Capoferro, tidligere detaljdirektør i 7-Eleven, sammen med kolleger fra 7-Eleven (Thor Johansen, Geir Syversen, Terje Bergh og Vesna Milkovic). 62 % av selskapet ble kjøpt av NorgesGruppen sommeren 2006.

Deli de Luca-interiør. Frognerveien i Oslo, 2009.
Deli de Luca havnet på topp 10-listen da det engelske bladet *The Grocer* kåret verdens beste butikker innen servicehandel i 2005. Eieren har imidlertid fått negativ omtale i media som følge av nedsnakking av egne ansatte.

Den første butikken utenfor Oslo ble åpnet i Bergen den 28. februar 2007.

Referanser
----------

1. ↑  «Deli de Luca i verdensklasse». Dagens Næringsliv. 28. november 2005. Besøkt 29. november 2011.
2. ↑  Wilkinson, Nicholas (22. november 2017). «Mangemillionæren klager over nordmenns arbeidsmoral. Hvordan våger han?». *VG*.
3. ↑  Skarsgård, Marianne Løland (20. november 2017). «- Min kone jobber ikke. Med tre hunder og meg i full jobb blir det vanskelig». *Hegnar.no*. Arkivert fra originalen 24. mars 2019. Besøkt 24. mars 2019.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Deli de Luca – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
NorgesGruppen ASA |
| --- |
| Dagligvare | 
* Kiwi
* Kjøpmannshuset
	+ Joker
	+ Nærbutikken
	+ SPAR
* Meny
	+ Jacob's
	+ Meny

 |
| Servicehandel | 
* Deli de Luca
* Jafs
* MIX

 |
| Engros | 
* ASKO
* Storcash

 |
***Belle of Alaska*** er en amerikansk stumfilm fra 1922 regissert av Chester Bennett.

Handling
--------

I 1899 reiser bonden Wade Harkin og hans kone Ruth fra deres hjem i Kansas, og setter kursen mot gull-feltene i Alaska i håp om å tjene en formue. I Seattle ber Wade sin kone møte ham om bord på et skip, som snart skal reise videre nordover. Men når Ruth ankommer, klarer hun ikke å finne igjen ektemannen sin som er opptatt med å spille poker. I det skipet er på vei ut av havnen, hopper Ruth ut i bukten, og kommer seg tilbake til byen. Hun skaffer seg jobb som servitør ved en kafé hvor hun møter en gambler og dancehall-eier ved navn «Lucky» Vail og hans venninne «Chicago Belle»

En natt følger en truende mann, ved navn Dugan, etter Ruth til hjemmet hennes, og Ruth skyter ham. Men av frykt for at hun kommer til å bli arrestert for drap rømmer Ruth fra byen. Hun kommer seg om bord på en båt til Alaska. Om bord er også Chicago Belle, som skal til Nome som skal opptre ved en av Luckys dansehaller. En storm ødelegger imidlertid skipet og Belle drukner. Ruth tar deretter over identiteten hennes. Når Lucky kommer for å lete etter Belle, blir han overrasket over å oppdage Ruth i hennes sted. Kort tid senere kommer Ruths ektemann, Wade Harkin, til byen for å se Belles show. Han blir overrasket over å finne Ruth der. Lucky og Wade havner snart i en konfrontasjon om hvem som burde få Ruth.

Skuespillere
------------

* J. Frank Glendon som Lucky Vail
* Jane Novak som Ruth Harkin
* Noah Beery Sr. som Wade Harkin
* Florence Carpenter som Chicago Belle
* Les Bates som Dugan

Referanser
----------

1. ↑  «AFI|Catalog». *catalog.afi.com*. Besøkt 9. oktober 2023.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Belle of Alaska* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
Galleri F15 ved Alby en varm desemberdag Foto: Gisle Haakonsen 
Hagen på Alby. Foto: Gisle Haakonsen 
**Alby gård** er den eldste gården på Jeløy, og har røtter tilbake til tidlig vikingtid. Hovedbygningen ble gitt sin nåværende form etter en brann i 1866, og i 1963 kjøpte kommunen gården av den siste private eieren, skipsreder Biørn Biørnstad. I dag[*når?*] leier Galleri F15 kun hovedbygningen, mens stabburet disponeres av fylkesmannen som Jeløy Naturhus, og jorden forpaktes bort.

Jeløy er også et spesielt område med sin særegne natur. Søndre Jeløy landskapsvernområde ble til i 1983, og er med på å bevare det historiske preget på landskapet.

Park og anlegg
--------------

Parken på Alby består av en plen med frukt- og akasietrær. Parken er konstruert slik at man har følelsen av å være på en strandtomt ved at en voll skjuler nedenforliggende åker som ligger mellom parken og sjøen.

Turområde
---------

Skogen som ligger ved Alby benyttes som turområde. Det er opparbeidet stier som gjør området lett tilgjengelig, også for bevegelseshemmede.

I Albyskogen finner man Rødsåsen der man på klare dager kan se helt til skibakken i Holmenkollen.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Alby gård – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (no) Galleri F15
* (no) «Alby gård». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Riksantikvaren kulturminne **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Drammens Sportsfiskere** (DS) er en ren sportsfiskerforening i Drammen som ble stiftet i 1935. Foreningen er tilsluttet Norges Jeger- og Fiskerforbund.

Medlemmene driver med alle former for sportsfiske og har egen fluegruppe, havfiskegruppe, isfiskegruppe og dessuten en castinggruppe for de med interesse for bruk av fiskestengene som konkurranseredskap. Medlemmene er også aktive sjøfiskere og det avvikles årlig sjøfiskekonkurranser bl.a. fra Tjøme. Foreningen driver også med fiske i vinterhalvåret og har isfiskekonkurranser både på sjø- og ferskvann. 

Fiskestell- og vannmiljøgruppa i DS legger årlig ned over 2000 timeverk i kultivering av vann i Finnemarka og Drammensmarka. 

Drammen har en god beliggenhet med den fiskerike Drammenselva i sentrum og bare få minutter til Drammensfjorden, Svelvikstrømmen, Sandebukta og Holmestrandsfjorden.

Finnemarka, området mellom Drammenselva, Tyrifjorden og Lierdalen, disponeres for en vesentlig del av Drammen og Omlands Fiskeadministrasjon (DOFA) som selger fiskekort. Med sine mer enn 200 fiskevann – fra små putter med bitevillig småabbor til det store Glitre med ørret på opptil flere kilo – gir Finnemarka gode og varierte sportsfiskemuligheter for alle. Her inne i dette vakre skogområdet møter en både villmark og kulturskog. Landfalltjern på nordsiden og Blektjern på sydsiden ligger bare få minutter fra byen. Her kombineres bading og fisking på en ypperlig måte.

Eksterne lenker
---------------

* Norges Jeger- og Fiskerforbund (NJFF)
* Finnemarka
* Drammens Sportsfiskeres hjemmeside
**Snever:** Denne artikkelen er snevrere enn hva tittelen skulle tilsi. Den dekker kun ett eller få av de emner man kunne forvente skulle bli behandlet under dette oppslagsordet.
**Urinprøve** er en prøve av urinen til bruk i medisinsk undersøkelse (urinundersøkelse). Urinprøven vil gi informasjon om ulike sykdomstilstander. Prøven tas så renslig som mulig i et lite uringlass, og urinveisåpningen bør være rent slik at det ikke tilkommer noen type forurensning som kan påvirke urinprøven. Det kan avdekkes om man har diabetes, hormonell ubalanse eller sykdommer i nyre og urinveiene. Ved svangerskapskontroller brukes det urinprøve for å avdekke urinveisinfeksjon, diabetes og svangerskapsforgiftning. Prøven tas av morgenurinen, og den må oppbevares kaldt inntil det skal medbringes til undersøkelse hos lege eller jordmor.

Referanser
----------

1. ↑  Os, Ingrid (22. april 2022). «urinprøve». *Store medisinske leksikon*. Besøkt 6. september 2022.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Urinalysis – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** NDL
 |
Ottestad kirke Foto: Trond Strandsberg 
**Ottestad prestegjeld** var et prestegjeld tilhørende Hamar domprosti i Hamar bispedømme i Den norske kirke. Det omfattet Otterstad kirkesogn i Hamar kommune.

Ottestad prestegjeld og dets sogn er nå en del av Stange kirkelige fellesråd underlagt Hamar domprosti.

Historikk
---------

Ottestad prestegjeld bestod av Ottestad sogn, som ved kgl.res. av 16. januar 1987 ble utskilt fra Stange prestegjeld. Kirke i sognet er Ottestad kirke.

Fra 2004 ble prestegjeldet som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk det også ut av lovverket.

Kirkesogn
---------

Prestegjeldet hadde ved sin avvikling følgende sogn og kirker:

* Ottestad

Sogneprester
------------

* Ole Elias Holck
* Kjell Arnold Nyhus
* Hogne Midgard
* Sven A Lillejord

Referanser
----------

1. ↑  Prestegjeld og sogn i Hedmark, arkivverket.no
2. ↑  Endringer i gravferdsloven og kirkeloven - Rundskriv 20.12.2011. regjeringen.no
3. ↑  «Kirkelig enheter og endringer i prosti og menigheter». *docplayer.me*. Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste AS. 2009. Besøkt 5. mars 2023.

Eksterne lenker
---------------

*
Furnes kirke
**Furnes prestegjeld** var et prestegjeld tilhørende Hamar domprosti i Hamar bispedømme i Den norske kirke. Det omfattet tidligere Furnes kommune i Hedmark fylke, og hovedkirken var Furnes kirke. 

Furnes prestegjeld og dets sogn er nå en del av Ringsaker kirkelige fellesråd underlagt Hamar domprosti.

Historikk
---------

*Furnesi sókn* (norrønt) har sin opprinnelse fra kristningen av landet. I middelalderen hadde Furnes to kirker, *Hofvinar kirkja á Furnesi* på Hovin og *Deigalheims kirkja á Furnesi* på Deglum. Dagens kirke står mellom Deglum-gårdene, visstnok på grunn som tilhørte leilendingen Lars Olsen Bjørke, mens middelalderkirken ifølge Riksantikvarens kartmarkering stod på Deglum store. Furnes antas å være lagt under Vang i førreformatorisk tid, da det var behov for å tilpasse den kirkelige inndelingen til folketallet og bosetningsmønsteret etter Svartedauden.

Povel Huitfeldt omtaler i sin stiftsbok (1570-årene) «Furness» som anneks til Vang, et forhold som bekreftes av Jens Nilssøn (1594). Nilssøn omtaler «Deglums kircke, som nu kaldis Furnees.» Ellers heter det: «Annexer til Vang ere 2. den 1. heder Deylum kircke på Furenæs fra Vang i nornorduest 1 1/2 fjerding, der giøris tienniste huer anden Søndag.» Derimot nevnes «Hoffuene kirkcke» som en av en rekke kirker i området som «ere øde». Deglumkirken ble naturligvis reparert en rekke ganger gjennom årene, men like etter 1700 var det slutt: I 1702 ble det «efter høy øvrigheds nådige resolusjon» erklært at ny kirke skulle oppføres. Flyttingen av kirkestedet ble begrunnet med behovet for tørrere grunn enn der gamlekirken stod.

### Prestegjeldet

Vang prestegjeld som omfattet Furnes og Hamar sogn ble ved kongelig resolusjon av 28. mars 1908 med virkning fra 1. mai samme år delt i tre, ved at disse to sogn ble skilt ut som egne prestegjeld.

Fra 2004 ble prestegjeldet som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk det også ut av lovverket.

Kirkesogn
---------

Prestegjeldet hadde ved sin avvikling følgende sogn og kirker:

* Furnes

Referanser
----------

1. ↑  Rygh, O. (Oluf) (1900). *Norske Gaardnavne*. Kristiania: Fabritius. s. 127.
2. ↑  Dietrichson, L. (Lorentz) (1888). *Sammenlignende Fortegnelse over Norges Kirkebygninger i Middelalderen og Nutiden*. Malling. s. 32.
3. 1 2  Furnes kirke, norske-kirker.net
4. ↑  Hole, Ivar (1950). *Hosanger kyrkje og Hosanger prestegjeld gjennom 200 år*. s. 18-19.
5. ↑  Prestegjeld og sogn i Hedmark, arkivverket.no
6. ↑  Endringer i gravferdsloven og kirkeloven - Rundskriv 20.12.2011. regjeringen.no
7. ↑  «Kirkelig enheter og endringer i prosti og menigheter». *docplayer.me*. Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste AS. 2009. Besøkt 5. mars 2023.
**Filadelfia Hornorkester** er et brassband i Drammen, tillsluttet Filadelfia Drammen. Et arrangement melodien *Gud er god* har blitt brassbandets kjenningsmelodi.

Filadelfia hornorkester ble stiftet i 1956 under navnet *Filadefia Guttekorps*. Det var noen medlemmer i menigheten som brukte å samles til *torsdagsmusikken*, som tok initiativet. Ønsket var å gi et tilbud til byens unge gutter. De fikk samlet inn penger til musikkinstrumenter. De debuterte 17. mai 1958, i Drammen.

Brassband var tidligere ikke uvanlige i større kristne menigheter og kanskje særlig innen Frelsesarmeen. Utover mot slutten av 1900-tallet ble mange av disse brassbandene nedlagt. Filadelfia Hornorkester har deltatt på mange arrangement og reist både i Norge og til utlandet. I 2006 var de i Ukraina.

Høsten 2006 hadde Filadelfia Hornorkester 30 medlemmer og var da et av de siste brassbandene som fortsatt eksisterte i den norske Pinsebevegelsen. Orkesteret eksisterer fortsatt per 2021.

Referanser
----------

1. ↑  «Hornorkesteret - Filadelfiakirken Drammen». *www.filadelfiadrammen.no*. Arkivert fra originalen 30. november 2021. Besøkt 30. november 2021.

Kilder
------

* Korsets Seier, «Blåser i 50-årsjubileet». 12. januar 2007, side 12-13.
***Peliocis*** er en slekt av små biller med lang, tynn snute. Billene lever på levende planter.

Utseende
--------

Små til middelsstore (ofte 2 – 6 mm) biller av sterkt varierende kroppsform. Felles for alle er at hodet er trukket ut til en lang og tynn snute (i ekstreme tilfeller lengre enn resten av kroppen), og at antennene er knebøyde. Oversiden er mer eller mindre skjellkledt og matt. Kroppsformen varierer mellom kort oval (slekten *Curculio*) og ganske langstrakt (for eksempel slektene *Dorytomus* og *Brachonyx*), vanligvis høyt hvelvet. Hodet er forholdsvis lite. Den lange snuten kan ikke legges inn i en fure mellom framhoftene og holdes ofte framoverrettet. Brystskjoldet er bredere enn langt, bakerst ofte omtrent så bredt som dekkvingene ved roten. Beina er vanligvis forholdsvis lange og kraftige.

Levevis
-------

Denne underfamilien går på levende planter, og larvene utvikler seg som oftest i blomster, frukter eller frø.

Utbredelse
----------

Slekten er beskrevet fra Western Australia.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
	+ Underordenen Polyphaga Emery, 1886
		- Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
			* Overfamilien snutebiller, Curculionoidea Latreille, 1802
				+ Familien snutebiller, Curculionidae Latreille, 1802
					- Underfamilien **snutebiller, Curculioninae** Latreille, 1802
						* Stammen **Viticiini** Morimoto, 1983
							+ Slekten ***Peliocis*** Lea, 1930
								- *Peliocis subcylindricus* Lea, 1930

Referanser
----------

1. ↑  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 16. oktober 2020. Besøkt 16. oktober 2020.

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen er ikke koblet til Wikidata*
Landskap i Ørland. Gården Ryggen ligger nær veikrysset foran t.v. Hans og Hannahs bolig er revetHannah og Hans Ryggens grav på Ørland kirkegård
**Hans Ryggen** (født 10. desember 1894 i Ørland, død 19. desember 1956 i Ørland) var en norsk maler, i dag mest kjent for sitt ekteskap med vevkunstneren Hannah Ryggen.

Han var gårdbrukersønn og drev etterhvert selv gården ved siden av maleriet. Han studerte først privat med Ole Juul og Harald Krohg Stabell, senere ved SHKS og Kunstakademiet i 1917, med Pola Gauguin før 1920, i Dresden 1921-22 og i München 1923. Hans Ryggen møtte Hannah Jönsson fra Malmö i Dresden i 1922. I 1924 ble de gift, og flyttet til «stugan» nær Hans' hjemgård Ryggen. 

Hans bilder er holdt i en ekspressiv, fargesterk stil. Karakteristiske motiver er varme, karikerte skildringer fra bygdemiljøet. Han laget også mange bilder av hustruen og av datteren. I 1930-årene laget han også noen antifascistiske bilder, og i sine siste år laget han flere varme blomsterbilder og selvbiografiske akvareller. 

Hans Ryggen satt på Grini fangeleir 1944-45, og malte mange miniatyrer på papp med motiv fra oppholdet.

Ekteparet er begravet på Ørland kirkegård. Graven er etter familiens ønske gitt liten oppmerksomhet. Et minnesmerke over paret, utført av billedhugger Astrid Dahlsveen, ble i 1994 reist på Brekstad havn. Statuen, som forestiller paret og deres datter i en båt, har hentet sitt motiv fra et av Hannahs krigsvevnader. Mange av hans arbeider eies av Trondheim kunstmuseum, hvortil de ble gitt av Hannah Ryggen etter hans død.

Referanser
----------

1. 1 2   Norsk kunstnerleksikon, Norsk kunstnerleksikon ID Hans\_Ryggen, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   KulturNav, KulturNav-ID d22cc0f0-d264-4ef2-a82a-e3a499895cc0, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Norsk biografisk leksikon, nbl.snl.no[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Gjelsvik, Magni Moksnes. *Hannah og Hans Ryggen*. Trondheim, 1993
* Øyvind Storm Bjerke. «Hans Ryggen» I: *Norsk kunstnerleksikon*; bd 3. Universitetsforlaget, 1986

Portal: Kunst

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk kunstnerleksikon **·** BIBSYS **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** KulturNav **·** Fangeregisteret

 |
**Camilla Edi Hille** (født **Camilla Hille**, 26. april 1974 i Oslo) er en norsk lokalpolitiker for Venstre i Follo og tidligere ishockeyspiller som spilte løper. Hun representerte, Vålerenga Kvinner, Gjøvik, Ski, Nes IK og Jordal. Hun har også vært fast på Norges kvinnelandslag i ishockey. Hun er utdannet sosionom og statsviter.

Hille vokste opp på Vålerenga i Oslo og har spilt ishockey for klubbene Vålerenga Kvinner, Ski, Jordal Kvinner, Nes IK og Gjøvik Senior Herrer. Hun ble den første kvinne i Norge som fikk spille sammen med "gutta" for a-laget til Gjøvik i 2. divisjon ishockey for menn i sesongen 1993/94. Da hun var 19 år ble hun intervjuet om dette i NRKs ungdomsmagasin U.

Camilla Edi Hille er lokalpolitiker for Venstre og har vært politisk seniorrådgiver hos
Venstres stortingsgruppe fra
2010 til 2019. Fra 2015 til 2019 var hun varaordfører i Ski. Foran Kommunestyre- og fylkestingsvalget i Norge 2019 var hun ordførerkandidat i Nordre Follo.

Hun deltok sammen med familien sin i programserien *Alle tiders måltid* på TV2 i 2016; serien gikk ut på at deltagerne skulle bo og spise som man gjorde gjennom åtte tiår. Hun og familien deltok også i oppfølgeren *Alle tiders jul*.

Hille gjestet i 2021 podkasten *"Tungvekterne".*

Referanser
----------

1. ↑   www.eliteprospects.com[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   www.venstre.no, besøkt 3. mai 2019[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   www.venstre.no, besøkt 3. mai 2019[Hentet fra Wikidata]
4. ↑  «Camilla Edi Hille». *Venstre*. Besøkt 3. januar 2021.
5. ↑  «Camilla Hille at eliteprospects.com». *www.eliteprospects.com* **(engelsk)**. Besøkt 3. januar 2021.
6. ↑  «NRK U». 24. april 1994. Besøkt 3. januar 2021.
7. ↑  «Camilla Hille». *IMDb*. Besøkt 3. januar 2021.
8. ↑  «Spiste seg gjennom åtte tiår». *www.matprat.no* **(norsk)**. Besøkt 3. januar 2021.
9. ↑  «Familien Hille-Pedersen tilbake på tv». *www.oblad.no* **(norsk)**. Østlandets Blad. 9. desember 2016. Besøkt 3. januar 2021. «Tidligere i høst ble vi kjent med familien Hille-Pedersen fra Ski i TV2-serien Alle tiders måltid. Der ble familien presentert for matkulturen fra 1920-årene og frem til 1980. | To tirsdager før jul får vi et gjensyn med familien. Denne gangen skal familien bli presentert for juletradisjonene fra 1920 til i dag.»

Eksterne lenker
---------------

* Spillerprofil hos Eliteprospect
Tolstojs hus

**Jasnaja Poljana** (Я́сная Поля́на) er et tidligere gods i Russland som frem til 1921 tilhørte Tolstojslekten, og et lite landsbysamfunn i tilknytning til godset. Det ligger 12 km. sørvest for Tula vest i Russland og ca. 200 km. fra Moskva. Godset er forfatteren Lev Tolstojs fødested, der hvor han skrev *Krig og fred* og *Anna Karenina*, og der han er begravet. Lev Tolstoj kalte Jasnaja Poljana sin «utilgjengelige litterære festning».

I 1921, etter den russiske revolusjon, ble godset nasjonalisert. Det ble samme år etablert et museum for Lev Tolstoj i familiens tidligere hjem, med Tolstojs datter Alexandra Tolstaja som direktør. Hun emigrerte til USA i 1929 og grunnla Tolstoy Foundation der. Også resten av Tolstojfamilien emigrerte til andre land.

I dag er Jasnaja Poljana og Tolstoj-museet et populært reisemål for mange turister.

Referanser
----------

1. ↑  Suzanne Massie, Land of the Firebird, s. 308

Eksterne lenker
---------------

* (ru) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Yasnaya Polyana – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** SUDOC **·** NKC **·** NKC **·** GeoNames
 |
Skjeberg kirke
**Skjeberg prestegjeld** var et prestegjeld tilhørende Søndre Borgesyssel prosti i Borg bispedømme i Den norske kirke. Det omfattet tidligere Skjeberg kommune i Østfold fylke, og hovedkirken var Skjeberg kirke.

Skjeberg prestegjeld og dets sogn er nå en del av Sarpsborg kirkelige fellesråd underlagt Søndre Borgesyssel prosti.

Historikk
---------

*Skjálberg sókn* (norrønt) har sin opprinnelse fra kristningen av landet. De eldste delene fra den gamle Skjeberg kirke, *Skjálbergs Christi, Stæ Mariæ &St. Petri kirkja*, er fra perioden 1050-1250. Kirkens 900-årsjubileum ble feiret i 1996.

Skjeberg ble i høymiddelalderen omtalt som *Védalr*, og utgjorde *Skjálberg skipreiða* i Borgarsysla. Kirken er omtalt i Biskop Eysteins jordebok fra 1397 som *Skjalbergs kirkja*.

### Prestegjeldet

Skjeberg prestegjeld går antakelig tilbake til førreformatorisk tid, da det var behov for å tilpasse den kirkelige inndelingen til folketallet og bosetningsmønsteret etter Svartedauden.

I Povel Huitfeldts Stiftsbok fra 1574-77 omtales følgende kirker i *Shiøberrigh Sogenn*:

* Shiøberrigh Hoffuidt Kiercke
* Jnngedalss Annex
* Wllerøedttz Capel

Det er oppført i Skattematrikkelen 1647 som *Skieberig sougen* i Wærnøe Closters lehn

### Nyere tid

Skjeberg prestegjeld dannet grunnlaget for Skjeberg formannskapsdistrikt opprettet i 1837.

Fra 2004 ble prestegjeldet som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk det også ut av lovverket.

Menigheter
----------

Prestegjeldet hadde ved sin avvikling følgende menigheter:

* Skjeberg
* Ullerøy
* Ingedal
* Skjebergdalen
* Hafslund

Referanser
----------

1. ↑  Dietrichson, L. (Lorentz) (1888). *Sammenlignende Fortegnelse over Norges Kirkebygninger i Middelalderen og Nutiden*. Malling. s. 8.
2. ↑  Bakke, Harald (1953). *Skjeberg bygdebok*. [Skjeberg]: Skjeberg kommune. s. 202.
3. ↑  Skjeberg kirke
4. ↑  Rygh, O. (Oluf) (1897). *Norske Gaardnavne*. Kristiania: Fabritius. s. 257.
5. ↑  Hole, Ivar (1950). *Hosanger kyrkje og Hosanger prestegjeld gjennom 200 år*. s. 18-19.
6. ↑  *Kommune- og fylkesinndelingen i et Norge i forandring*. no#: Statens forvaltningstjeneste, Seksjon Statens trykking. 1992. s. 364-70. ISBN 8258302612.
7. ↑  Endringer i gravferdsloven og kirkeloven - Rundskriv 20.12.2011. regjeringen.no
8. ↑  «Kirkelig enheter og endringer i prosti og menigheter». *docplayer.me*. Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste AS. 2009. Besøkt 5. mars 2023.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Lokalhistoriewiki
 |
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Tysklands flagg Tyskland |
| Paralangrenn/paraskiskyting |
| Paralympiske vinterleker |
| Sølv | 2022 Kinas flagg Beijing |  6 km skiskyting |
| Sølv | 2022 Kinas flagg Beijing |  1,5 km langrenn |
| Para-VM på ski |
| Gull | 2023 Sveriges flagg Östersund |  7,5 km skiskyting |
| Gull | 2023 Sveriges flagg Östersund |  Sprint langrenn |
| Gull | 2023 Sveriges flagg Östersund |  4x2,5 km stafett, åpen klasse |

**Marco Maier** (født 20. desember 1999 i Oberstdorf) er en funksjonshemmet idrettsutøver fra Tyskland, som konkurrerer i paralangrenn og paraskiskyting for stående utøvere. Han konkurrerer i klassen LW8. Han ble verdensmester i både paralangrenn og paraskiskyting under Para-VM på ski 2023. 

Han lider av Symbrachydactyli, og har kortere fingre på venstre hånd.

Idrettskarriere
---------------

Maier deltok i Para-VM på ski 2019, og ble der nummer sju på langrennssprinten og nummer 10 på 15 km langrenn. I skiskyting ble han nummer sju på 7,5 km. I tillegg deltok han på Tysklands stafettlag som kom på fjerdeplass på 4 x 2,5 km stafett. Para-VM i snøsport 2022 ble arrangert på Lillehammer, og Maier ble der nummer sju på langrennssprinten og nummer ni på 10 km skiskyting. Han deltok samme år i Paralympiske vinterleker 2022, og fikk der sølv på 6 km skiskyting og sølv på langrennssprinten. Tyskland kom her på femteplass i stafett miks. Han ble kåret til årets mannlige parautøver i Tyskland i 2022.

Under Para-VM i snøsport 2023 vant han tre gullmedaljer. Han vant 7,5 km skiskyting, og i langrenn fikk han gull på 7,5 km individuelt og på 4 x 2,5 km stafett.

Referanser
----------

1. 1 2 3  Team Deutschland - *Marco Maier*, besøkt 29. november 2023.
2. ↑  Allgäuer Zeitung - *Oberallgäuer Marco Maier ist Para-Sportler des Jahres*, besøkt 29. november 2023.
3. ↑  IPC - *Marco Maier*, besøkt 29. november 2023.

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen er ikke koblet til Wikidata*
Hobøl kirke
**Hobøl prestegjeld** var et prestegjeld tilhørende Øvre Borgesyssel prosti, fra 1973 Vestre Borgesyssel prosti i Borg bispedømme i Den norske kirke. Det omfattet tidligere Hobøl kommune i Østfold fylke, og hovedkirken var Hobøl kirke.

Hobøl prestegjeld og dets sogn er nå en del av Indre Østfold kirkelige fellesråd underlagt Vestre Borgesyssel prosti.

Historikk
---------

*Hábœl sókn* (norrønt) har sin opprinnelse fra kristningen av landet. Hobøl kirke, *Hábœlis Margaretar kirkja*, ligger på et høydedrag et par kilometer sør for Elvestad og har vært områdets hovedkirke siden middelalderen. Kirken antas å ha blitt oppført mot slutten av 1100-tallet, og den var viet til den hellige Margareta. Det er en langkirke av stein som er pusset utvendig og innvendig. Skipet er relativt kort og høyt, og øst for dette er et lavere og smalere kor med apsidal avslutning. Nord for koret er et sakristi av stein (visstnok fra tidlig 1600-tall), og vest for skipet er et våpenhus av tre. Gavlene er av tre, og midt på skipet er en åttekantet takrytter med et slankt, åttekantet spir.

Kirken er omtalt i Biskop Eysteins jordebok fra 1397 som *Hobøles kirkja*, og prestegjeldet oppført i Skattematrikkelen 1647 som *Hobbel sougen* i Rackestad och Mossedals lehne. Hobøl var inntil 1700-tallet omtalt som Mossedal.

### Prestegjeldet

Hobøl prestegjeld går antakelig tilbake til førreformatorisk tid, da det var behov for å tilpasse den kirkelige inndelingen til folketallet og bosetningsmønsteret etter Svartedauden.

I Povel Huitfeldts Stiftsbok fra 1574-77 omtales følgende kirker i prestegjeldet:

* Haabil Hoffuidt Kircke
* Thompter Annex

### Nyere tid

Hobøl prestegjeld dannet grunnlaget for Hobøl formannskapsdistrikt opprettet i 1837.

Fra 2004 ble prestegjeldet som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk det også ut av lovverket.

Menigheter
----------

Prestegjeldet hadde ved sin avvikling følgende menigheter:

* Hobøl
* Tomter

Referanser
----------

1. ↑  Dietrichson, L. (Lorentz) (1888). *Sammenlignende Fortegnelse over Norges Kirkebygninger i Middelalderen og Nutiden*. Malling. s. 14.
2. ↑  Hobøl kirke, norske-kirker.net
3. ↑  Rygh, O. (Oluf) (1897). *Norske Gaardnavne*. Kristiania: Fabritius. s. 394.
4. ↑  Hole, Ivar (1950). *Hosanger kyrkje og Hosanger prestegjeld gjennom 200 år*. s. 18-19.
5. ↑  *Kommune- og fylkesinndelingen i et Norge i forandring*. no#: Statens forvaltningstjeneste, Seksjon Statens trykking. 1992. s. 364-70. ISBN 8258302612.
6. ↑  Endringer i gravferdsloven og kirkeloven - Rundskriv 20.12.2011. regjeringen.no
7. ↑  «Kirkelig enheter og endringer i prosti og menigheter». *docplayer.me*. Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste AS. 2009. Besøkt 5. mars 2023.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Lokalhistoriewiki
 |
Maggia er et populært utfluktsmål 
Maggia ved Ponte Brolla
**Maggia** er en elv i den sveitsiske kantonen Ticino. 

Maggias kilde er sjøen Lago del Narèt og noen småsjøer ved Passo del Narèt. Den renner sørvestlig gjennom dalførene Val Sambuco, Val Lavizzara og Valle Maggia før den munner ut i Maggioresjøen i et delta mellom Ascona og byen Locarno. Videre mot Middelhavet løper den sammen med elvene Ticino og Po.

Maggia er en grunn elv med mye store rullesteiner. Men ved Ponte Brolla, ca 4 km fra munningen, har elva skåret seg ned i berggrunnen og lagd dype gjel og kulper. Elvas kilder er utbygget med flere oppdemmede sjøer for generering av vannkraft (Maggia vannkraftverk). Når magasinene til tider blir tømt, eller ved kraftig regnvær, kan vannstanden i elva stige meget raskt.

Ved elva ligger tettstedet Maggia, som den har fått navn etter.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Maggia River – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (de) Daniela Pauli Falconi: «*Maggia (Fluss)*» i *Historisches Lexikon der Schweiz*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** HDS **·** GeoNames
 |
Billøp på Lyngåsbanen i 2009
**Lyngåsbanen** var en rallycrossbane i Lier i Buskerud.

Banen var en av Norges mest kjente, og ble driftet av NMK Drammen. Banens første løp ble holdt 29. oktober 1972. Banen ble i 1979 godkjent som EM-arena for rallycross, og det første EM-løpet ble kjørt i 1980. På det meste var det 20 000 tilskuere på banen på 1980-tallet. I 2004 ble den siste EM-rundet holdt på banen, etter 25 løp. I 2010 ble det holdt et 30-års jubileumsløp for å feire 30 år siden det første EM-løpet. Vinneren av løpet ble Sverre Isachsen fra KNA Eiker.

Lyngåsbanen hadde en sving som var oppkalt etter Martin Schanche (Schanche-svingen), og en dump etter Ludvig Hunsbedt (Ludvig-dumpa).

I 2010 ble tredje sesong av Zebra Grand Prix spilt inn på banen.

Banen var på begynnelsen av 2000-tallet truet av nedleggelse grunnet økonomiske uenigheter med grunneieren. I juni 2013 meldte NMK Drammen at klubben neppe ville få fornyet leien av banen etter 2013-sesongen.

Siste løp på Lyngåsbanen ble kjørt 1. september 2013.

Se også
-------

* Liste over racerbaner i Norge

Referanser
----------

1. ↑  Drammens Tidende – Folkefesten på Lyngåsbanen i Lier
2. ↑  Bilcross.no - Lyngåsbanen legges ned?[*død lenke*]
3. ↑  Drammens Tidende: Lyngåsbanen sovner inn (2. juni 2013, besøkt 9. juni 2013)
4. ↑  «Siste løp på Lyngås». *Norsk bilsport*. 2. oktober 2013. Besøkt 3. mars 2021.

Eksterne lenker
---------------

* NMK Drammen
**Hannibalbakken** er en nedlagt hoppbakke i Kongsberg i Buskerud. Bakken ligger på vestsiden av byen, like ved Hannibal gruve, som den er oppkalt etter. Gruva er i sin tur oppkalt etter Hannibal Sehested, Norges stattholder mellom 1642 og 1651. Hannibalbakken var hjemmebane for blant annet brødrene Sigmund, Birger og Asbjørn Ruud, og var senere arena for NM normalbakke (senior) i 1978 og 1984, samt junior-NM 1986.

Etter at de tidligere bakkene i Perseløkka og Storåsen var blitt i minste laget, fant Sigmund Ruud stedet der en større bakke kunne bygges, og han og andre unge hoppere fra Kongsberg bygde bakken på dugnad. Hannibalbakken ble tatt i bruk i 1926. Bakkerekorden før 2. verdenskrig var 67,5 meter, satt av Arnholdt Kongsgård.

Sent på 1950-tallet ble bakken nedlagt, men den ble satt i stand og tatt i bruk igjen i 1972. Etter NM-rennene ble bakken utvidet i 1987. Den siste bakkerekorden, på 88,5 meter, ble satt av Pål Hansen, IL Stålkameratene i det siste offisielle rennet 10. mars 1996.

I 2004 ble det bestemt at Hannibalbakken skulle rives. Mangel på penger til å foreta rivingen gjorde imidlertid at bakken ennå sto i 2008, og bakken ble sikret og ryddet for busker og trær høsten 2008. I 2009 ble det bestemt at bakken med stillas, hopp og trapper likevel ikke skulle rives, men at den skal bevares som kulturminne. Kongsberg Skimuseum planla å sette opp ei informasjonstavle på sletta, og Kongsbergs to Rotaryklubber skal ta seg av rydding og vedlikehold av bakken. Flomlysanlegget i hoppbakken ble revet og dommertårnet nedbrent i en brannøvelse i desember 2017. Selve hoppbakken skal fremdeles bevares.

IL Skrim på Kongsberg arrangerte for øvrig NM på ski sammen med Vadsø Skiklubb i 2006, men da ble hopprennene avholdt i Tveitanbakken i Heddal og i Holmenkollbakken.

NM, spesielt hopp
-----------------

| Dato | Vinner | Andre | Tredje | Type renn |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1978 | Per Bergerud | Johan Sætre | Ulf Jørgensen | NM, normalbakke |
| 1984 | Per Bergerud | Rolf Åge Berg | Steinar Bråten | NM, normalbakke |

Kilder
------

* Kongsberg kommune: Hannibalbakken

1. ↑  Skisprungschanzen-Archiv: Kongsberg
2. ↑  Laagendalsposten: Hannibalbakken skal rives[*død lenke*] (15. oktober 2004)
3. ↑  Laagendalsposten: Gjengrodd stolthet (19. juli 2008)
4. ↑  Laagendalsposten: Skal rydde opp i Hannibalbakken (27. oktober 2008)
5. ↑  Laagendalsposten: Har berget Hannibalbakken (17. oktober 2009, besøkt 17. august 2011)
6. ↑  Laagendalsposten: Hannibal skal bestå (s. 13, 16. desember 2017)

Eksterne lenker
---------------

* Idrettsanlegg.no: Hannibalbakken[*død lenke*]
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet.

**Ryggforeningen i Norge** er en landsdekkende pasient- og brukerforening for mennesker med ryggplager, deres pårørende samt fagfolk og andre interesserte. Foreningen ble startet 30. april 1994 og er blitt drevet fram og drives fortsatt av frivillige og sentrale tillitsvalgte. Foreningen skal være en aktiv pådriver for en bedre rygghelse.

Formålet med foreningen er å forbedre situasjonen for alle med lidelser i nakke, rygg og/eller bekken og andre ryggrelaterte plager, samt å øke rettighetene for ryggplagede innenfor helsevesenet og NAV.

Foreningen er medlem av Funksjonshemmedes Fellesorganisasjon.

Sammen med Norsk Smerteforening deler Ryggforeningen hvert år ut Kari Widerøes Minnefonds pris. Minnefondets vedtekter ble fastsatt av Ryggforeningen og Smerteforeningen i fellesskap, og prisen eller prisene deles ut til en eller flere personer som har gjort en spesiell innsats for å utvikle eller spre kunnskap om smertebehandling blant helsepersonell.

Referanser
----------

1. ↑  «Kari Widerøes Minnefond til fremme av kunnskap om smertebehandling» (PDF). *Ryggstøtten 1/2012*.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Brønnøysundregistrene
 |