recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
En 1993 Ford Lightning (første generasjon)
**Ford SVT Lightning** er en sports-/performanceversjon av en Ford F-150 pickup designet av Fords truckdivision som ble lansert på markedet av det da nye SVT (Special Vehicle team).

Første generasjon (1993-1995)
-----------------------------

Ford lanserte den første Lightning-modellen i 1993. Den skulle konkurrere med GMC syclone og Chevrolet 454 SS. Lightning er bygget på en F-150 ramme. En original Lightning har kapasitet til å oppnå en lateral akselerasjon på 0,88G selv om det er en bil som var en full-size amerikansk pickup med samme trekkeegenskapene som F-150. Motoren er en 5,8 liter Windsor V8-motor med 240 hk og 461 Nm som erstatter en standard F-150-motor. Motoren er basert på en vanlig F-150 blokk, men Fords ingeniører bygde en flow rate GT40 topp og satte inn smidde stempler for å få bedre gassrespons og bedre akselerasjon.

En oppgradert Ford E40D girkasse og aluminiumsdrivaksler er standard. Bilen hadde 17" aluminiumsfelger med Firestone Firehawk dekk, unike Lightning-skilt, og en spesiallaget front som var litt mer aerodynamisk med integrerte tåkelys. Speedometeret gikk til 120 mph (190 km/t). motoren hadde en spesiell "Lightning"-manifold. Støtdemperne gjorde bilen stivere og den ga bedre respons i svingene enn en normal F-150. Tyngdepunktet ble satt i midten for best mulig svingegenskaper.

Den første Lightningen var en 1993-modell, som ble lansert 15. desember 1992 av Ed Hagenlocker. Fords president fikk over 150 artikler i aviser, magasiner og TV over hele USA.

Trippel verdensmester Jackie Stewart var med på fintuningen av svingegenskapene på Lightning, og sto senere fram i det amerikanske magasinet *The motor press* og sa: "Jeg elsker Ford Lightning." Fords nøkkelingeniører som var med på å bygge den første Lightningen var Jim Mason, Robert Burnham, Jim Englehart, Terry DeJonckheere, Rory Carpenter, Bob Hommel, Terrell Edgar, Dick Liljestrand, Deb Neill, og Fred Gregg.

Ford Lightning ble laget på Ford-fabrikken Michigan Truck i Wayne i Michigan.

Andre generasjon (1999-2004)
----------------------------

I 1999, etter fire års pause, kom den andre generasjon Lightning. Den kom med en 5,4 liter Triton-motor med 360 hk og 600 Nm og en Eaton-kompressor. Den har også en 4R100 automatgirkasse. På Lightning er det originalt med 18" felger og Goodyear 295 45 18 dekk. Lightning er senket en tomme foran og to bak fra den originale F-150.

Fra 2001-modellen kom Lightning med litt bedre motoreffekt. Ford laget en ny intercooler som gjorde at Lightning fikk 380 hk og 610 Nm. Da gjorde den 0-100 på 5,2 sek. Ford SVT Lightning generasjon 2 ble laget på Ontario Truck i Oakville i Ontario.
***Aegus (s.str.) takayukii*** er bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

Utseende
--------

En middelsstor (ca. 15-20 millimeter), avlang, noe flat, halvblankt svart hjortebille. Hannen har stort, bredt hode og middelsstore, krafrige, sigdformede kjever med en liten tann nær midtten. Hannens hode er svært blankt, fint og spredt punktert. Pannen er bredt innskåret foran. Hodet er litt utvidet bak fasettøynene, med en liten valke. Pronotum er avrundet rektangulært, mye bredere enn langt, ganske blankt, nokså tett og kraftig punktert. Dekkvingene er jevnbrede med fine, skarpe punktstriper, kraftig punkterte ved roten og langs ytterkanten, som har korte, fine, gulaktige hår. Beina er brunsvarte. Hunnen er mindre enn hannen uten forstørret hode og kjever, kroppen er tett og kraftig punktert og nokså blank.

Levevis
-------

Som de fleste andre hjortebiller lever larvene i morken, død ved.

Utbredelse
----------

Arten er utbredt på Sulawesi.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
			* Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
				+ Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
					- Stammen *Aegini* - omfatter bare én slekt:
						* Slekten *Aegus* MacLeay, 1819 – ca. 210 arter
							+ Underslekten *Aegus* MacLeay, 1819 (i snever forstand)
								- ***Aegus (s.str.) takayukii*** Okuda, 2012

Eksterne lenker
---------------

* Oversikt over artene
* Lucanidae du Monde - bilder av arten
* (en) *Aegus (s.str.) takayukii* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* *Aegus takayukii* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**Kreklingan** er ei bygd som ligger på nordsida av Innerfolda i Nærøysund kommune i Trøndelag. Kreklingan ligger ved Fv770, omtrent midt mellom Foldereid og Kolvereid. Kreklingan grenser til Finne i vest og Foldereid i øst.

På Kreklingan har det bodd folk sidan tidlig jernalder, og her finnes typiske stedsnavn, som f.eks. *Sjølstad = Sigvaldsstadir*, fra denne tida. Det er også gjort oldtidsfunn her, bl.a. et garnsøkke av stein på jordet på gården Buvika. Kreklingan er nevnt i Aslak Bolts jordebok (ca. 1430) som gården «af krechlingom». Navnet Kreklingan er mest sannsynlig avledet av lyngarten krekling, som det fremdeles finnes mye av i utmarka. Rokka (av *hrukka* = skrukke,rynke) er navnet på den andre tidleg gården på stedet. Det kommer frå Rokkvatnet, et større vatn som tilhørte gården.

Rokkvatnet er i dag drikkevannskilde for Nærøysund kommune. 

Kreklingan er et gammelt post- og handelssted. Her var det poståpneri og dagligvarebutikk.

Brevhuset Krekling ble opprettet 01.01.1909 i Foldereid herred. Brevhuset ble nedlagt fra 01.07.1912 og samtidig omgjort til poståpneri under navnet Nordkrekling. Navnet ble valgt for å skille det fra Krekling ved Kongsberg. Poståpneriet Nordkrekling ble nedlagt fra 01.06.1967.

Øst for handelsstedet ligger grenda Kalvika, og vest for for handelsstedet finner vi grendene Rotvik og Rokka.

I hele bygda var det på første halvdel av 1900-tallet 18-20 små og store gardsbruk, som nå er omgjort til to samdrifter med til sammen fire familier som driver jordene.

Oppdrettsselskapet Mowi Norway har en landbase på Kreklingan, *Mowi Norway AS avd. Krekling*.

Bedriftene Krekling Vassverk og Trollferien AS er også registrert på Kreklingan. 

Kreklingan har et eget bygdelag, *Krekling Bygdelag* og et eget grendehus, *Kreklingan Grendehus,* som er ombygd fra det gamle "Folkets Hus" fra 1920-talet. 

Krekling er en grunnkrets i kommunen og har 71 innbyggere pr. 1. januar 2021.

Ved Kreklingan ligger Rokktinden (220 moh) som er et kjent turmål og utsiktspunkt ved Innerfolda.

Referanser
----------

1. ↑  «Nærøy bygdebok. I : Gårder og slekter i Foldereid 1600-1964 - Nasjonalbiblioteket». *www.nb.no*. Besøkt 4. august 2021.
2. ↑   (PDF). Arkivert fra originalen (PDF) 30. juli 2021. Besøkt 4. august 2021.  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)
3. ↑  «Om oss - Norway». *mowi.com*. Besøkt 4. august 2021.
4. ↑  «Mowi Norway avd. Krekling (landbase) i byen Foldereid». *no.worldorgs.com*. Arkivert fra originalen 4. august 2021. Besøkt 4. august 2021.
5. ↑  «Krekling Grendelag - 988417165 - Foldereid - Se Regnskap, Roller og mer». *www.proff.no*. Besøkt 4. august 2021.
6. ↑  «Trollferien AS, Foldereid | bedrift | gulesider.no». *www.gulesider.no*. Besøkt 4. august 2021.
7. ↑  «Krekling Grendelag - 988417165 - Foldereid - Se Regnskap, Roller og mer». *www.proff.no*. Besøkt 4. august 2021.
8. ↑  «04317: Grunnkretsenes befolkning (G) 1999 - 2021». *PX-Web SSB* **(norsk)**. Besøkt 4. august 2021. [*død lenke*]
***Aegus (s.str.) currani*** er bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

Utseende
--------

En stor (44-62 millimeter), avlang, noe flat, halvmatt svart hjortebille. Dersom kroppslengden legges til grunn er dette den største arten i slekten *Aegus*. Arten utmerker seg særlig ved hannens lange og slanke mandibler (kjever). Hannen har stort, bredt hode og lange, slanke, sigdformede kjever, disse er nesten så lange som hode + pronotum og har et par store tenner i den indre delen, flere ganske små i den ytre. Som vanlig hos hjortebiller viser hanner av denne arten allometri, slik at store hanner har forholdsvis betydelig større hode og kjever. Hannens hode er halvblankt, fint og tett punktert. Pannen har et to-tannet fremspring i midten. Hodet er ikke utvidet bak fasettøynene. Pronotum er avrundet rektangulært, mye bredere enn langt, innsnevret ved roten, halvblankt, fint og spredt punktert, langs ytterkanten med en bord av tette, korte, rødbrune hår. Dekkvingene er litt hvelvede med fine, skarpe punktstriper, kraftig punkterte ved roten og langs ytterkanten. Liksom pronotum er de kantet med rødbrune hår, men denne borden er noe bredere her. Beina er svarte. Hunnen er mindre enn hannen uten forstørret hode og kjever, kroppen er tett og kraftig punktert og nokså matt. Små hanner har tettere og kraftigere punktering enn de store, og ligner slik mer på hunnene.

Levevis
-------

Som de fleste andre hjortebiller lever larvene i morken, død ved.

Utbredelse
----------

Arten er utbredt på Filippinene (Luzon).

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
			* Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
				+ Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
					- Stammen *Aegini* - omfatter bare én slekt:
						* Slekten *Aegus* MacLeay, 1819 – ca. 210 arter
							+ Underslekten *Aegus* MacLeay, 1819 (i snever forstand)
								- ***Aegus (s.str.) currani*** Felsche, 1912

Eksterne lenker
---------------

* Oversikt over artene
* Lucanidae du Monde - nettside om arten
* (en) *Aegus (s.str.) currani* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Aegus (s.str.) currani* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Aegus (s.str.) currani* hos NCBI Rediger på Wikidata
***Aegus (Micraegus) glaber*** er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

Utseende
--------

En nokså liten (12-16 millimeter), avlang, blankt brunsvart hjortebille. Hannens hode er bredt og flatt, kjevene (mandiblene) slanke og sigdformede med en innoverrettet tann nær roten. Pannen er bredt og grunt, U-formet innbuktet foran. Antennene er kraftige med en tre-leddet klubbe. Hodet er nokså matt, nokså kraftig og spredt punktert. Pronotum er avrundet rektangulært, blankt, betydelig grovere punktert enn dekkvingene, som er jevnbrede, noe flate, med fine punktstriper. Ytterkanten er kledt med korte, gulbrune hår. Beina er brunlige. Hunnen ligner hannen bortsett fra at hode og kjever ikke er forstørrede, hodet er ganske blankt og like grovt punktert som pronotum, som er puteformet (ikke bredere forover).

Levevis
-------

Som de fleste andre hjortebiller lever larvene i morken, død ved.

Utbredelse
----------

Arten er utbredt på Molukkene og Ny-Guinea.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
			* Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
				+ Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
					- Stammen Aegini - omfatter bare én slekt:
						* Slekten *Aegus* MacLeay, 1819 – ca. 210 arter
							+ Underslekten *Micraegus* Maes, 1992
								- ***Aegus (Micraegus) glaber*** Parry, 1864

Eksterne lenker
---------------

* Oversikt over artene
* Lucanidae du Monde, nettside om arten
* (en) *Aegus (Micraegus) glaber* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata
Ford Cosworth-motor i en Lotus 49
**Ford Cosworth** er en serie med bilmotorer fra Cosworth, bygget på Ford-motorer.

Racing
------

Cosworth begynte å bygge om Ford-motorer allerede i 1959, for Formel Junior-biler. De har blitt laget et variert utvalg i forskjellige motorer bygget på Ford-motorer til racingbruk i forskjellige biler, også Formel 1.

Standardbiler
-------------

I 1969 bygget de en DOHC-motor med 16-ventiler til Ford Escort Mark I. På midten av 1980-tallet kom Ford RS200 med Cosworth-motor, som så ble erstattet av Ford Escort RS Cosworth som ble bygget fra 1992 til 1996. I 1986 kom Ford Sierra RS Cosworth, bygget for Gruppe A racing. 500 av disse ble bygget om i 1997 til Sierra RS500 Cosworth, hvor ytelsen ble økt fra 204 HK til 224 Hk. Fra 1990 kom en Ford Scorpio modell med Cosworth-motor, frem til 1998, da Scorpio gikk ut av produksjon.

### Ford Cosworth modeller

* Ford Escort Mark I og II (1959–1980)
* Ford RS200 (1984–1986)
* Ford Sierra RS Cosworth (1986–1992)
* Ford Escort RS Cosworth (1992–1996)
* Ford Scorpio 2.9i 24V (1990–1998)

Bilder
------

* Ford Sierra RS CosworthFord Sierra RS Cosworth
* Ford Escort RS CosworthFord Escort RS Cosworth
* Ford RS200Ford RS200
***Aegus (s.str.) kuantungensis*** er bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

Utseende
--------

En middelsstor (ca. 30 millimeter), avlang, noe flat, halvblankt svart hjortebille. Hannen har stort, bredt hode og store, brede, sigdformede kjever. Disse er nokså lange og har vanligvis en kort og bred, skrått oppoverrettet tann omtrent midt på og en kraftig, innoverrettet tann nær roten. Som vanlig hos hjortebiller viser hanner av denne arten allometri, slik at store hanner har forholdsvis betydelig større hode og kjever. Hannens hode er nokså matt, nokså tett og kraftig punktert. I pannen er det en liten pigg rett over og innenfor roten av hver mandibel. Hodet er ikke utvidet bak fasettøynene. Pronotum er avrundet rektangulært, mye bredere enn langt, innsnevret ved roten, ganske fint punktert. Dekkvingene er jevnbrede med fine, skarpe punktstriper, kraftig punkterte ved roten og langs ytterkanten. Beina er mørkbrune. Hunnen er mindre enn hannen uten forstørret hode og kjever, kroppen er tett og kraftig punktert og nokså matt.

Levevis
-------

Som de fleste andre hjortebiller lever larvene i morken, død ved.

Utbredelse
----------

Arten er utbredt i det sørlige Kina (Guangdong, Fujian).

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
			* Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
				+ Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
					- Stammen *Aegini* - omfatter bare én slekt:
						* Slekten *Aegus* MacLeay, 1819 – ca. 210 arter
							+ Underslekten *Aegus* MacLeay, 1819 (i snever forstand)
								- ***Aegus (s.str.) kuantungensis*** Nagel, 1925

Eksterne lenker
---------------

* Oversikt over artene
* Lucanidae du Monde, bilder av arten
* (en) *Aegus (s.str.) kuantungensis* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata
**General Ruges vei** i Oslo er en gjennomfartsvei i ytre del av Oslos østkant. Veien har fått sitt navn etter Otto Ruge, en norsk offiser som er mest kjent som forsvarssjef under andre verdenskrig.

Veien starter som fortsettelse av Hellerudveien i rundkjøring ved Østmarkveien og går sørvestover forbi Ulsrud. Her møter veien T-banen, og følger denne forbi Bøler. Ved Bøler kirke svinger veien sørover, passerer Bogerud og fortsetter gjennom Rustad. Herfra følger veien markagrensa videre til Skullerud. Her dreier hovedtrafikkåren vestover i Skullerudveien, men General Ruges vei fortsetter mellom Skullerudstua og hagesenteret på Skullerud Gård. Like etter passerer veien markagrensa, der den ender brått i en bom. Veien krysser Ljanselva, svinger østover og fortsetter opp i skogen, og ender ved tunnelinngangen til Skullerud drikkevannsanlegg.

Sammen med Trasoppveien og Hellerudveien inngår General Ruges vei i Ytre Ringvei fram til Skullerudveien.

Litteratur
----------

* Knut Are Tvedt, red. (2010). «General Ruges vei». *Oslo byleksikon* (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 201. ISBN 978-82-573-1760-7.

Eksterne lenker
---------------

* «Oslo kommune – Bydelsoversikt (G)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Oslo Byleksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
Slottet i motlys.
Hovedbygningen.
**Hässelby slott** er det slottet i Stockholm kommune som ligger lengst fra Stockholm sentrum. Slottet ligger i bydelen Hässelby Gård (Västerort), og er omgitt av en hage. 

Byggingen av slottet startet på begynnelsen av 1640-årene, av riksrådet Carl Bonde. Slottets arkitekt var trolig Simon De la Vallée, og man antar at slottet ble fullført omkring 1660 av hans sønn, arkitekten Jean De la Vallée, for riksskattemester Gustav Bonde. 

Slottet var i slekten Bondes eie frem til 1931, da Stockholm by kjøpte slottet. Den daværende selgeren ville egentlige beholde selve slottet med hagen omkring. Byen ville ikke gå med på det, og stilte som vilkår for kjøpet at hele godset inngikk. Fra slottets eiendommer har man avstykket de nåværende bydelene Hässelby Gård, Hässelby Strand og Hässelby Villastad. Senere huset slottet Nordiskt kulturcentrum.

I 2010 ble slottet overdratt fra Stockholm kommune til foretaket Hesselby Slott AB for SEK 50 millioner. Artisten Tomas Ledin var foretakets hovedaksjonær. Per 2017 benyttes slottet som hotell og selskapslokale.

Inngangsdøren
-------------

Hässelby slott, anneks. Inngangsdør utformet av Odd Tandberg, 1985. Gave fra Oslo kommune til Stiftelsen Hässelby. Foto: Holger Ellgaard.
Slottets anneks fikk i 1985 en ny inngangsdør utformet av den norske kunstneren Odd Tandberg. Døren var en gave fra Oslo kommune til Stiftelsen Hässelby.

Adkomst
-------

For å se Hässelby slott, tar man tunnelbanen grønne linje mot Hässelby Strand. Ved stasjonen Johannelund, som ligger mellom Vällingby og Hässelby Gård, kan man gå av tunnelbanen og gå 300 meter for å studere slottet på nært hold.

Referanser
----------

1. ↑  «Tidigare ägare av Hässelby slott». *www.hasselbyslott.se* **(svensk)**. Besøkt 15. februar 2017.
2. ↑  «Hesselby slott såld till Tomas Ledin för 50 miljoner». *www.hasselbyslott.se* **(svensk)**. Besøkt 15. februar 2017.
3. ↑  «Allt om slott i Hässelby - HässelbySlott.se». *www.hasselbyslott.se* **(svensk)**. Besøkt 15. februar 2017.
4. ↑  «Konsten i Hässelby gård». *www.hesselby.com*. Besøkt 15. februar 2017. «Hesselby slott är numera en konferensanläggning vars entré är ett konstverk. Dörren är en gåva från Oslo kommun till Stiftelsen Hässelby, gjord av Odd Tandberg 1985. Reliefen av koppar och mässing lär ha inspirerats av någon gammal nordisk saga.»

Eksterne lenker
---------------

* (en) Hässelby slott – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Hässelby slott – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Offisielt nettsted Lesedato 3. februar 2016.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
Scandinavium under VM i kunstløp 2008.
**Scandinavium** er en innendørsarena i Göteborg som ble innviet 18. mai 1971 og bygget ut 1991. Tilskuerkapasiteten er 12 044 personer ved sportsarrangement og ca. 14 000 personer ved konserter. Tilskuerrekorden har Whitney Houston fra 29. mai 1988 da 14 606 personer var til stede. Sportsrekorden ved ishockey er 13 963. Det svenske ishockeylaget Frölunda HC har Scandinavium som sin hjemmebane. 

Det var etter arkitekt *Poul Hultbergs* tegninger at *Kärrholms konstruktionskontor* konstruerte anlegget.

Scandinavium ligger sentralt i Göteborg på Skånegatan, eller byens underholdningsområde, som lokalpolitikerne gjerne kaller gata. I nærheten finnes Ullevi, Svenska Mässan, Filmstaden Bergakungen, Universeum, Världskulturmuseet og Liseberg.

Siden arenaen ble bygd i 1971 har den hatt samme oransje farge, men sommeren 2006 ble arenaen pusset opp, blant annet ved at fasaden ble malt sølvgrå. Ved hjelp av lyskastere kan bygningen nå lyses opp i ulike farger mot den nye fasaden.

Scandinavium med opplyst fasade.
Scandinavium om natten.
Inne i arenaen finnes det mange restauranter og andre forretninger.

Melodifestivalens del-konkurranser har vært arrangert i Scandinavium flere ganger de siste årene (2003–2010). Dessuten sto Scandinavium som vertskap for Eurovision Song Contest 1985 da Bobbysocks og Norge for første gang vant den internasjonale finalen. I januar 2011 var den som en av flere arenaer vertskap for herrenes Håndball-VM.

Det store årlige arrangementet er Göteborg Horse Show som er arrangert siden 1978.

Scandinavium hadde totalt 742 563 besøkende i 2005 og 679 824 i 2004.

Framtid
-------

Scandinavium vil bli bygget om til EM i friidrett innendørs 2013 og det vurderes tre alternative løsninger:

* 1) Nytt tak på Scandinavium som blir sterkere enn dagens normer, som heller ikke vil begrense kommende arrangement.
* 2) Modernisering av Scandinavium med en økt publikumskapasitet til 14 000 – 16 500. Brattere publikumsplasser og større arenagulv som skal gi rundbaner til innendørs-EM. Da blir det også muligheter for nye losjer, konferanserom og økt restaurantkapasitet.
* 3) En helt ny multiarena for å styrke varemerket til byen som også oppfyller de internasjonale tilskuerkravene på 18 000 – 20 000 tilskuere. Scandinavium kan benyttes under et anleggsarbeid.

Referanser
----------

1. ↑  *Guide till Göteborgs arkitektur*, professor Claes Caldenby, professor Gunilla Linde Bjur, arkitekt Sven-Olof Ohlsson, Arkitektur Förlag AB, Göteborgs stadsbyggnadskontor & Forskningsrådet Formas 2006 ISBN 91-86050-67-2 s. 102
2. ↑

Eksterne lenker
---------------

* Scandinavium

|
|  |
| Forgjenger :**Grand ThéâtreLuxembourg**

 | **Eurovision Song Contest Arena**1985 | Etterfølger :**GrieghallenBergen** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** GeoNames
 |
***Scandinavian Journal of Gastroenterology*** er utgitt fra 1966. Tidsskriftet sprang ut av en blomstringstid i Norge spesielt, og Norden generelt, for det indremedisinske fagfeltet gastroenterologi, som ble opprettet som medisinsk spesialitet i Norge i 1967.

Fagfeltet, og tidsskriftet, ble drevet frem av faglig kompetanse og entusiasme av en gruppe unge medisinere. Johannes Myren stod i fremste rekke, sammen med de mangeårige kollegene og samarbeidspartnerne Egil Gjone og Lars S. Semb.

Tidsskriftet hadde helt fra begynnelsen av i 1966 en sterk tilknytning til Rikshospitalet i Oslo, og ble utgitt av Universitetsforlaget, med støtte fra Norges forskningsråd, men klarte seg snart uten publiseringsstøtte. 

Tidsskriftets sterke posisjon internasjonalt bidro til profesjonaliseringen og internasjonaliseringen av Universitetsforlaget som internasjonalt tidsskriftforlag, fra 1991–1999 under navnet Scandinavian University Press. I 1999 ble den internasjonale tidsskriftporteføljen, inkludert *Scandinavian Journal of Gastroenterology* solgt til Taylor & Francis International. Tidsskriftet har siden dette blitt utgitt av Taylor & Francis.

Sjefredaktører
--------------

* Kristian Bjøro
* Erik Schrumpf, Odd Søreide & Lars Aabakken
* 1994–1996: Lars E. Hanssen
* 1987–1994: Egil Gjone (1925-1999)
* 1966–1987: Johannes Myren (1915-1996)

Litteratur
----------

* Gjone, Egil & Johannes Myren: «Scandinavian Journal of Gastroenterology: 25th Anniversary on 7 February 1991». *Scandinavian Journal of Gastroenterology* 1991,26:1-2

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | OCLC **·** ISSN **·** ISSN
 |
***Bella Martha*** er en film av den tyske regissøren Sandra Nettelbeck fra 2001. Hovedrollen som Martha Klein spilles av Martina Gedeck.

Handling
--------

Martha Klein er sjefskokk på en fransk restaurant og regner seg som byens beste kokk. Hun er perfeksjonist og lever og ånder for matlaging.

Da hennes søster dør i en bilulykke må Martha ta vare på sin åtte år gamle niese Lina. Lina kjenner ikke faren sin, og vet bare at han er italiener og heter Giuseppe. Lina har ikke noe eget værelse i Marthas leilighet, trekker seg ofte tilbake og spiser sjelden. Hun føler seg ikke bra og savner moren. Martha lover Lina å finne faren.

Samtidig begynner den eksentriske italieneren Mario å arbeide i Marthas restaurant. Han beundrer Marthas kokekunster, men hun misliker ham til å begynne med fordi hun føler han stjeler hennes kjøkken. Mario kommer imidlertid godt overens med Lina, og får henne til å spise igjen. Forholdet mellom Martha og Mario forbedrer seg, og de blir til slutt forelsket.

Martha får til slutt kontakt med Linas far, og han kommer for å hente henne hjem til Italia. Martha savner imidlertid raskt Lina. Hun slutter på jobben, reiser til Italia sammen med Mario, åpner en restaurant der og gifter seg med Mario.

Medvirkende
-----------

* Martina Gedeck som Martha
* Maxime Foerste som Lina
* Sergio Castellitto som Mario
* August Zirner som psykolog
* Sibylle Canonica som Frida
* Katja Studt som Lea
* Antonia Wannek som Carlos
* Idil Üner som Bernadette
* Oliver Broumis som Jan
* Ulrich Thomsen som Samuel «Sam» Thalberg
* Gerhard Garbers som Herr Steinberg
* Angela Schmidt som Frau Steinberg
* Diego Ribon som Giuseppe Lorenzo

Utmerkelser
-----------

Martina Gedeck mottok den tyske filmprisen for sin rolle og ble nominert til den europeiske filmprisen. Sergio Castellitto vant den europeiske filmprisen. I 2003 ble filmen nominert til den spanske filmprisen «Goya» i kategorien «beste europeiske film».

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Bella Martha* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) *Bella Martha* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) *Bella Martha* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata

* (en) *Bella Martha* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Bella Martha* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Bella Martha* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (de) *Bella Martha* på filmportal.de Rediger på Wikidata

* (en) *Bella Martha* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *Bella Martha* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

* (en) *Bella Martha* på Metacritic Rediger på Wikidata

Portal: Tyskland
**Biesdorf** er en ortsteil i Berlins bydel Marzahn-Hellersdorf. Bydelen ble i en del av Stor-Berlin i 1920. Sammen med ortsteilene Kaulsdorf og Mahlsdorf utgjør Biesdorf Tysklands største sammenhengende område med eneboliger og tofamilieboliger.

Historie
--------

Det er ved arkeologiske utgravninger gjort funn av bosettinger fra 9 000 år før Kristus. Området har vært sammenhengende bebodd siden år 1 000 før Kristus.

Biesdorf blir nevnt første gang skriftlig i Karl IV's landbok fra 1375. Eieren av *Bysterstorff* eller *Bisterstorff* var Hennig von der Gröben av den markiske adelsslekten von der Gröben.

Schloss Biesdorf ble oppført 1868 av arkitekt Heino Schmieden som en tårnvilla i senklassisistisk stil. Werner von Siemens kjøpte et større område inkludert slottet i 1887. En stor park ble anlagt rundt slottet og i parken fant de første forsøk på elektrisk sporvogn sted. De vellykkede forsøkene førte til etableringen av verdens første trikkelinje mellom stasjon Lichterfelde Øst og kadettskolen i Gross Lichterfelde.

I 1893 åpnet etter tredve års byggetid *Anstalt für Epileptische Wuhlgarten*, dagens Wilhelm-Griesinger-Krankenhaus. 

Mellom 1907 og 1909 ble den første dreibare luftskipshangar bygget i Biesdorf. Fra 1934 ble med hjemmel i lov om å hindre utbredelse av arvelige sykdommer i *Anstalt für Epileptische Wuhlgarten* foretatt tvangssteriliseringer, og minst 689 pasienter ble sendt til dødsleire.

Den røde armé nådde Biesdorf 22. april 1945. I slutten av mai og begynnelsen av juni samme år ble 36 hus i Biesdorf beslaglagt for ledende embetsmenn og kulturinstitusjoner.

Fra 1970 fantes på sykehusområdet lokaler i bruk for SEDs skole for vesttyske funksjonærer i DKP. I DKPs ungdomsorganisasjon var Biesdorf synonymt med *partiskole*.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Berlin-Biesdorf – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Berlin-Biesdorf – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Biesdorfs historie på berlin.de

Portal: Tyskland

| * v
* d
* r
Ortsteiler i Berlins bydel Marzahn-Hellersdorf |
| --- |
| Stadtwappen Berlin | 
* Biesdorf
* Hellersdorf
* Kaulsdorf
* Mahlsdorf
* Marzahn

 | Bezirkswappen Marzahn-Hellersdorf |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** GeoNames
 |
**Gunhild Rutledal** (født 16. desember 1895 i Gulen, død 29. november 1973 i Høyanger) var en norsk lærer, lyriker og oversetter.

Liv og virke
------------

Gunhild Rutledal ble uteksaminert fra Stord lærarskule i 1919. Hun var lærer i skolekretsene Rutledal og Sygnefest til hun gikk av med pensjon i 1946. Hun var aktiv i blant annet Sogn ungdomslag.

Hun utga i 1921 diktsamlingen *Morgontonar* under psevdonymet *Audhild*. Hun oversatte også lyrikk av den russiske dikteren Nina Heintz.

Familie
-------

Gunhild Rutledal var datter av gårdbruker og ordfører Hans Kolbeinsson Rutledal (1865–1959) og Sygni Olsdotter Slengesol. Tre av brødrene hennes var lærere. Hun forble ugift. I 1955 byttet hun navn til *Gunhild Takle*.

Bibliografi
-----------

* 1921: *Morgontonar*, dikt, (Under psevdonymet Audhild), Bergen

Referanser
----------

1. ↑  *Sogn 1936.01.31*. Norge, Vestland, Sogndal. 1936. s. 4.
2. ↑  *Sogn og Fjordane 1955.08.19*. Norge, Vestland, Sogndal. 1955. s. 2.

Eksterne lenker
---------------

* Lokalhistoriewiki: Gunnhild Rutledal, besøkt 2/7 2020.

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni
 |
Folioark fra en Koran med *kufisk skrift* i blekk med blå og rød farge samt gull, fra Iran på 1000-tallet
**Kufisk skrift** er en formalistisk form for arabisk kalligrafi, særlig benyttet dekorativt på bygninger, keramikk, tekstiler og annet. Den er en av de eldste arabiske skriftformene, og ble utviklet i byen Kufas språkskole. Derfra ble dens alfabet så spredt over hele det islamske velde. Dens fra begynnelsen av steile og rettvinklede former ble på 900- eller 1000-tallet fortrengt av en lettere, løpende rundskrift.

Araberne fikk alfabetet et eller to århundrer før profeten Muhammeds tid, noe man kan se reflektert i den kufiske skriftens store likhet med den eldste syriske skriftformen, men sitt nærmeste forbilde har den i den arameiske skriftform som man har funnet i de nabateiske innskriftene i Hauran i nåværende Syria.

Kufisk skrift er vanlig på Seldsjuktyrkiske mynter og monumenter og på tidlige osmanske mynter.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Kufic style – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data)
 |
**Gunflint chert** er en bergartssekvens av båndete jernformasjoner som finnes i Gunflint Range i nordlige Minnesota, USA og vestlige Ontario, Canada langs stranden på nordsiden av Lake Superior. 

Svarte lag i sekvensen inneholder mikrofossiler som er 1,9 til 2,3 milliarder år gamle. Stromatolitter som er omvandlet til jaspis er funnet i Ontario. Formasjonen består av vekslende jernoksid- og silika-rike lag. Jernoksidet er hematitt eller magnetitt med ilmenitt mens silikaen er kryptokrystallin kvarts som chert eller jaspis.

Stanley Tyler fant forekomsten med røde stromatolitter i 1953. Han fant også et svart chertlag med små sfærer, stolper og filamenter på mindre enn 10 mikrometer. Elso Barghoorn, en paleobotaniker ved Harvard, fastslo at *they were indeed structurally preserved unicellular organisms.* I 1965 publiserte de sine observasjoner og navnga en lang rekke med organismer fra Gunflint.

Referanser
----------

1. ↑  Past lives: Chronicles of Canadian Paleontology Arkivert 12. juni 2005 hos Wayback Machine.

Litteratur
----------

* Barghoorn, E.S. and Tyler, S.A. 1965: *Microorganisms from the Gunflint Chert*. Science, vol. 147, p. 563-577.
* Schopf, J.W. 1999: *Cradle of Life: The Discovery of Earth's Earliest Fossils*. Princeton University Press, 336 p. ISBN 0-691-00230-4
* Superior type Banded Iron Formation
* Gunflint Chert
Indonesisk *kue putu*
**Kue putu** eller **putu bambu**, **putu buluh** eller **puto bumbong** er en tradisjonell sylindrisk utformet og grønnfarget (eller fiolettfarget) dampet ris.

Beskrivelse
-----------

Den er laget av rismel, og grønnfargen avgis av pandanblader kalt *suji*. Den er fylt med palmesukker, dampet i bambustube, hvorav noen av navnene som brukes om retten, og serevsres gjerne med raaspet kokosnøtt. Denne tradisjonelle småretten er utbredt i Sørøstasia, som i Indonesia, Malaysia og Filippinene. Den antas s ha opphav i indisk tamilsk matrett (*puttu*. Kue putu er også godt kjent i Nederland, som var kolonimakt i Sørøstasia.

Filippinsk advent og jul
------------------------

*Puto bumbong* med adventsfarge
I det overveiende katolske Filippinene, der retten kalles *puto bumbong*, en festutgave av *puto*, assosieres den særlig med juletiden, og fremfor alt med de tradisjonelle Simbang Gabi-novenamessene i siste del av adventstiden (16.-24. desember). Men her er det vanligere å servere den fiolett, i motsetning til grønn somer skikken i andre land. Det henger sammen med at adventstiden har fiolett som liturgisk farge.

Referanser
----------

1. ↑  Anggara Mahendra (13. juni 2013). «'Kue Putu' Steamed Green Cake». Baily Daily. Arkivert fra originalen 15. juni 2015. Besøkt 12. juni 2015.  «Arkivert kopi». Archived from the original on 15. juni 2015. Besøkt 17. desember 2015. CS1-vedlikehold: Uheldig URL (link)
2. ↑  «Kue Putu Bambu». Waroeng.nl. Besøkt 12. juni 2015.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Kue putu – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Kue Putu (Indonesian Bamboo Cake) Recipe
* Kue Putu Recipe

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | TasteAtlas
 |
**Celtic Woman** er et musikalsk ensemble satt sammen av David Downes, en tidligere musikalsk leder av den irske sceneshow Riverdance. Ensemblet er med bare kvinner. Hans konsept var å tappe seg inn på det amerikanske markedets smak for keltisk musikk og kultur ved å opprette en gruppe som blandet irske elementer av musikk og dans som i likhet med Michael Flatley utnytter strukturen «all-girl pop» grupper som Spice Girls og Pussycat Dolls. For å oppnå dette, rekrutterte han en gruppe av fem irske kvinnelige artister som ikke tidligere var fremført sammen: vokalistene Chloë Agnew, Lynn Hilary, Lisa Kelly og Alex Sharpe og fiolinisten Máiréad Nesbitt. Alle disse ble de første representantene for den keltiske kvinnen, som han oppfattet det. Downes foreslo et repertoar som skulle spenne fra tradisjonelle keltiske melodier til moderne sanger. Hittil er fire album gitt ut under navnet «Celtic Woman»: *Celtic Woman*, *Celtic Woman: A Christmas Celebration*, *Celtic Woman: A New Journey* og *Celtic Woman: The Greatest Journey*. Gruppen har gjennomført en rekke verdensturneer. Kumulativt har album av Celtic Woman solgt over 50 millioner plater verden over, slik at det for tiden er en av de mest kommersielt vellykkede musikalske grupper i verden.

Grunnlaget for keltisk musikks popularitet utenfor Norge og Europa ble til som et resultat av suksessen til artister som Enya og Clannad, sammen med sceneshowet Riverdance og Lord of the Dance. Celtic Woman har blitt beskrevet som «Riverdance for stemmen».

Referanser
----------

1. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 30. september 2008. Besøkt 29. november 2009.
2. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 1. desember 2008. Besøkt 29. november 2009.
3. ↑
4. ↑  McElhinney, Danny (5. februar 2006). «*Celtic Woman* in Dublin». *Ireland on Sunday*. Arkivert fra originalen 7. september 2007. Besøkt 13. februar 2007.  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 7. september 2007. Besøkt 5. desember 2009.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Celtic Woman (group) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Celtic Woman på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
* (en) Celtic Woman på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Celtic Woman på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Celtic Woman på Songkick Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Peter Weingartner** (født 14. juni 1913 i Putinci i Jugoslavia, død 13. desember 1945 i Hameln i Tyskland) var en jugoslavisk kollaboratør med Nazi-Tyskland. Han var tilknyttet Waffen-SS og hadde graden Hauptscharführer. Fra 1943 var han fangevokter i konsentrasjonsleiren Auschwitz.

Weingartner ble etter krigen dømt til døden og henrettet for krigsforbrytelser.

Biografi
--------

Weingartner var snekker av yrke. Han avtjente sin ni måneder lange militærtjeneste i den jugoslaviske hæren i 1935. Deretter arbeidet han som snekker. Fra 12. mars 1941 – og dermed under det tyske angrepet på Jugoslavia – tilhørte Weingartner igjen den jugoslaviske armé.

Etter det tyske angrepet havnet Weingartner i krigsfangenskap, men tyskerne slapp ham raskt fri.

I slutten av 1942 ble han innkalt til Waffen-SS og gjennomgikk tre måneders utdannelse til leirvakt. Frem til 22. november 1943 tilhørte Weingartner vaktkompaniene i KZ-Auschwitz. Han kom senere til å tjenestegjøre som *Blockführer* (brakkesjef) i kvinneleiren i Auschwitz-Birkenau, og utførte telefontjeneste. I desember 1944 var han fangevokter for over 1000 kvinnelige fanger i ytrekommando *Weber*, der fangene ble tvunget til å anlegge grøfter for elveregulering.

Ved evakueringen av Auschwitz-Birkenau i januar 1945 forlot også Weingartner leiren. Ikke lenge etter ble han *Blockführer* i Bergen-Belsen.

Den 15. april 1945 ble Bergen-Belsen befridd av britiske styrker, som i leiren fant drøyt 10 000 døde og omkring 60 000 overlevende. De ansatte i leiren fikk ordre om å begrave alle likene i massegraver. Weingartner ble pågrepet og forhørt av britisk militærpersonell. Den 17. september ble han og 44 andre tidligere leirvakter stilt for retten i Belsenprosessen i Lüneburg. Den 17. november forkynte domstolen sine dommer: Weingartner og ti andre ble dømt til døden ved henging.

Sammen med Josef Kramer, Irma Grese, Elisabeth Volkenrath, Juana Bormann, Fritz Klein, Franz Hössler, Karl Francioh, Franz Stofel, Anchor Pichen og Wilhelm Dörr ble Weingartner hengt den 13. desember 1945. Skarpretter var Albert Pierrepoint.

Eksterne lenker
---------------

* «Hauptscharführer Peter Weingartner» **(engelska)**. BergenBelsen.co.uk. Arkivert fra originalen 27. juni 2014. Besøkt 27. juni 2014.

Portal: Andre verdenskrig
**DJ Lhasa**, eller **Maurizio Braccagni** som er hans egentlige navn, er en italiensk DJ og produsent av elektronisk musikk, primært hardcore, euro-dance og trance. Han startet som DJ i 1987, og slapp sitt første album samme år. Han spiller som DJ for det meste kommersiell dance- og trance-musikk, særlig i Nord-Europa. Stilen hans har innflytelse fra futuristisk artistisk retning. I 1993 nådde han, sammen med Roberto Gallo Salsotto, de europeiske hitlistene med sangen *Everybody Gonfi-Gon*, utgitt under navnet TWO COWBOYS. Takket være denne hitten ble DJ Lhasa kjent som en populær DJ, og spilte på utallige klubber i hele Europa og mixet mange dance- og popsanger.

Gjennom 90-åra gjorde Braccagni en rekke produksjoner og remix-versjoner for italienske plateselskap (blant annet av Whigfield-prosjektet), både aleine og sammen med Roberto Gallo Salsotto. I tillegg til navnet Two Cowboys, brukte duoen psevdonymet M.B.R.G. (etter initialene sine). I dag driver han sitt eget selskap, MABRA Records.

Diskografi
----------

Under følger utvalgt diskografi under artistnavnet DJ Lhasa.

### Album

* Technologia – juni 2005

### Singler

* Dancefloor EP – mai 2005
* Mysterious Times – okt. 2004
* No Controles (C.Y.T. Rmx) – sept. 2004
* No Controles – mai 2004
* Together Forever – oktober 2003
* Giulia (Gabry Ponte Rmx) – april 2003
* Giulia – mars 2003
* Pinocchio – oktober 2002
* Heaven Is a Place on Earth – juni 2002

### Remixer

* Better Than Life – nov. 2004
* Lonely – september 2004
* Feelin' Fine – april 2004
* Pretty Green Eyes – april 2003

Eksterne lenker
---------------

* (en) DJ Lhasa på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) DJ Lhasa på MusicBrainz Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
**DJ Pavo**, eller **Paul van der Vooren** som er hans fulle navn, er en DJ fra Nederland. Pavo er født og oppvokst i Haarlem i Nederland og har vært interessert i musikk helt fra han var liten. Da han var 16 år fikk han sitt første miksebord,[] og etter hvert begynte han å lage låter. Dette har han fortsatt med helt fram til i dag.

Pavo har komponert en rekke sanger, og mange av dem har blitt spilt på Sensation og andre Dance-happenings rundt om i verden. Han har også produsert en mix med DJ Lady Dana, som ble veldig populær i Nederland.[]

Eksterne lenker
---------------

* (en) DJ Pavo på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) DJ Pavo på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) DJ Pavo på SoundCloud Rediger på Wikidata

* (en) DJ Pavo på Songkick Rediger på Wikidata

* (en) DJ Pavo på Last.fm Rediger på Wikidata
* DJ Pavo på Twitter Rediger på Wikidata

* DJ Pavo på Facebook Rediger på Wikidata

* DJ Pavo på Myspace Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Cen Deguang** (kinesisk: 岑德广, pinyin: *Cén Déguǎng*; født i 1897 i Baise i Guangxi i Kina, dødsår ukjent), sønn av Cen Chunxuan, var en kinesisk politiker.

Han innehadde viktige verv i Wang Jingweis regjering - en regjering som samarbeidet med de japanske okkupanter (1937-1045). Han ble i likhet med Wang Jingwei ansett av mange kinesere som hanjian, forrædere. 

Etter Japans nederlag i andre verdenskrig ble han arrestert, og dømr for forræderi. Cen Deguang fremholdt at han bare fulgte ordre, ettersom hans venn Wang var hans overordnede.

Etter å ha bestukket myndighetespersoner ble han løslatt; han flyktet så til Hongkong.

Referanser
----------

1. ↑  «:::: 上海市地方志办公室 上海通网站 上海市地情资料库 上海市的百科全书::::». *www.shtong.gov.cn*. Arkivert fra originalen 4. mars 2016. Besøkt 29. januar 2016.  «Arkivert kopi». Archived from the original on 4. mars 2016. Besøkt 8. januar 2021. CS1-vedlikehold: Uheldig URL (link)
2. ↑  «法国式建筑的经典之作：马歇尔公馆（太原别墅）». 《上海名建筑志》（上海市地方志办公室）. Arkivert fra originalen 4. mars 2016.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni
 |
**Johan «Janne» Gustafsson** (født 2. mai 1883, død 24. september 1942) var en svensk skytter som deltok i de olympiske leker 1908 i London.

Gustafsson vant en olympisk sølvmedalje i skyting under Sommer-OL 1908 i London. Han var med på det svenske laget som kom på andreplass i lagskyting 300 meter rifle, 3 stillinger med 4711 poeng gullvinnerne Norge skjøt 5055. De andre på laget var; Gustaf Adolf Jonsson, Per-Olof Arvidsson, Axel Jansson, Claes Rundberg og Gustav-Adolf Sjöberg. Gustavsson skjøt 739 poeng som var det svakeste resultatet på det svenske laget.

I den individuelle konkurransen på 300 meter rifle, 3 stillinger kom han på femteplass

OL-medaljer
-----------

* 1908 Storbritannias flagg London – Sølv Sølv i skyting, 300 m rifle, 3 stillinger, lagskyting (Sverige)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Janne Gustafsson – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Janne Gustafsson – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Janne Gustafsson – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Janne Gustafsson – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Janne Gustafsson – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

* (sv) Janne Gustafsson – Sveriges olympiske komité Rediger på Wikidata

* (en) Janne Gustafsson – ISSF Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Anders Johansson** (født 1942) er en svensk journalist og forfatter. 

Johansson arbeidet i avisen *Dagens Nyheter* i over 35 år der han blant annet var korrespondent i Afrika og riksredaktør i Mälardalen. Han har forfattet en rekke bøker, blant annet *Den glömda armén: Norge-Sverige 1939-1945* (2005), og har vært aktiv for å fremme forholdet mellom Sverige og Norge. 

Kong Harald av Norge utnevnte i 2008 Johansson til ridder av 1. klasse av Den Kongelige Norske Fortjenstorden for sin innsats for norsk-svenske forbindelser og kulturutveksling mellom de to land.

Referanser
----------

1. ↑  *Medlemsbrev nr 6 - 27. september 2011* Arkivert 4. mars 2016 hos Wayback Machine. Norsk-Svensk Forening.
2. ↑  «Anders Johansson», kongehuset.no, 22. januar 2008.

Eksterne lenker
---------------

* «Den glömda armén marscherar på nytt», *Dagens Nyheter*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** LIBRIS
 |
**Anders Johan Stavseng** (født 7. februar 1977) jobber som journalist i ukebladet Se og Hør. Han har medvirket i en rekke saker som har ført til oppmerksomhet rundt ukebladet. 

Blant annet skrev han saken som fikk prinsesse Märtha Louise til å klage Se og Hør inn til Pressens faglige utvalg for Maud Angelica-bilder og han sto bak den omtalte Julebukk-saken.

Stavseng ble høsten 2006 saksøkt etter at Lars Lillo-Stenberg og skuespillerkona Andrine Sæther anmeldte Se og Hør for brudd på privatlivets fred i forbindelse med at bladet tok bilder av parets vielse og trykket disse. Den 23. november fastslo Oslo tingrett at bladet hadde krenket privatlivets fred og tilkjente paret til sammen 150 000 kroner i erstatning, og paret ble også tilkjent saksomkostninger. Dommen ble anket til Borgarting lagmannsrett av Se og Hør, også her fikk paret medhold og ble tilkjent samme erstatning som i tingretten. Se og Hør anket dommen inn for Høyesterett, og ble her frifunnet.

24. juli 2007 påstod Stavseng at prinsesse Martha Louise hadde overnaturlige evner, helbredet med healing, og at hun hadde startet engleskolen Astarte Education.

Stavseng startet som journalist i magasinet Blikk i 2000 og har jobbet i Se og Hør fra 2001.

Referanser
----------

1. ↑  «Kjendispar vant over Se og Hør». aftenposten.no. 22. november 2006. Besøkt 2. september 2008.
2. ↑  «Se og Hør tapte bryllupskrangel». aftenposten.no. 14. februar 2008. Besøkt 2. september 2008.
3. ↑  Kjetil Olsen (2. september 2008). «Se og Hør vant i Høyesterett». aftenposten.no. Besøkt 2. september 2008.
Må ikke forveksles med Scandinavian Touring Car Championship.
**Swedish Touring Car Championship** (**STCC**) er et svensk mesterskap for standardbilracing.

Serien har vært arrangert siden 1996 inspirert av britiske BTCC og interessen denne serien hadde blant svenske TV-seere. Serien ble grunnlagt av Per-Gunnar «Peggen» Andersson.

Svensk mesterskap for standardbiler hadde eksistert i en årrekke, men i 1996 ble dette mesterskapet altså profesjonalisert for å gi bedre inntjeningsmuligheter og større medieinteresse om mesterskapet. De første årene deltok få *Super Touring*-biler, men dette tok seg kraftig opp etterhvert. Frem til 2006 ble det kjørt to serierunder pr. løpshelg slik som i BTCC, men deretter begynte man å kjøre som i DTM-serien: lengre løp med depotstopp.

Flere andre bilsportserier følger STCC-kalenderen og kjører sine løp parallelt med denne serien. Det har flere ganger vært avholdt STCC-løp på norske baner, blant annet har Arctic Circle Raceway ved Storforshei i Nordland og Vålerbanen på Braskereidfoss i Hedmark vært brukt flere ganger.

STCC-mestere
------------

* 1996 Jan Nilsson, Volvo 850
* 1997 Jan Nilsson, Volvo 850
* 1998 Fredrik Ekblom, BMW 320
* 1999 Mattias Ekström, Audi A4
* 2000 Tommy Rustad, Nissan Primera
* 2001 Roberto Colciago, Audi A4
* 2002 Roberto Colciago, Audi A4
* 2003 Fredrik Ekblom, Audi A4
* 2004 Richard Göransson, BMW 320
* 2005 Richard Göransson, BMW 320
* 2006 Thed Björk, Audi A4
* 2007 Fredrik Ekblom, BMW 320
**Swazi Premier League 2016/17** var en sesong i den øverste fotballigaen i Eswatini. Den startet 17. september 2016 og ble avsluttet 25. mai 2017.

Tabell
------

```
 1.Mbabane Swallows                 22  19  3  0  58-15  60       Mester
 2.Young Buffaloes                  22  10  7  5  25-17  37
 3.Royal Leopards                   22  11  3  8  29-24  36  [C]
 4.Moneni Pirates                   22   9  8  5  33-25  35  [P]
 5.Manzini Wanderers                22   8  9  5  31-22  33
 6.Manzini Sundowns                 22   8  9  5  24-23  33
 7.Green Mamba FC (Matsapha)        22   8  5  9  29-22  29
 8.Mbabane Midas City               22   5 10  7  24-27  25
 9.Tambuti                          22   7  3 12  26-38  24  [P]
10.Red Lions                        22   6  3 13  24-46  21
-----------------------------------------------------------
11.Mbabane Highlanders              22   4  7 11  28-38  19
12.Manzini Sea Birds                22   1  5 16  15-49   8       Nedrykk Playoff
```

Referanser
----------

1. ↑  Swaziland 2016/17