recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
***Happiness of Three Women*** er en amerikansk stumfilm fra 1917, regissert av William Desmond Taylor.

Handling
--------

Constance, den vakre kona til Mark Barr, er redd for ektemannens kraftige misunnelse. Blant gjestene på mottakelsen deres er Myrtle Gale og hennes forlovede, Billy Craig, som Constance tidligere var forlovet med. Mark mistolker en vennlig prat mellom de to, og forbyr Billy å besøke hjemmet hans igjen. Myrtle reiser til byen, og skal komme tilbake med et tidlig kveldstog - som Constance også forventer ektemannen sin på. Men begge to blir forsinket og Constance overtaler Billy, som har kommet for å møte Myrtle, til å ta henne med på en tur i den nye bilen hans.

Men de går seg snart vill, og er ute nesten hele natten. Constance blir derfor plaget av frykt for ektemannens sinne-problemer. Billy tar Constance med til et vertshus for en matbit. Men på vei ut av eiendommen slår lynet ned i et tre som faller i veien når en annen bil, drevet av Fletcher - kasserer ved en bank - nærmer seg. Monck, vaktmann ved den samme banken, oppdager at Fletcher har gått ut. han bryter seg inn i et pengeskap i banken, og tar en større sum penger. Som et alibi går han til politiet, og forteller dem at Fletcher overmannet ham og ranet banken. Fletcher blir satt i fengsel, men sender bud etter Billy Craig.

Skuespillere
------------

* House Peters som Billy Craig.
* Myrtle Stedman som Constance Barr.
* Larry Steers som Mark Barr.
* Daisy Jefferson som Myrtle Gale.
* William Hutchison som Judas Fletcher.
* Lucille Ward som Mary Fletcher.
* Milton Brown som Monck.

Referanser
----------

1. ↑  ; besøksdato: 6. juli 2016.
2. ↑  THE HAPPINESS OF THREE WOMEN

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Happiness of Three Women* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Happiness of Three Women* på American Film Institute Rediger på Wikidata
**Yaimillie Marie Díaz Colón** (født 11. januar 2004 i Arecibo) er en puertoricansk parafriidrettsutøver, som konkurrerer i klassen T64, som er en klasse for utøvere med proteser i beina (amputasjoner). Hun deltar i Paralympiske sommerleker 2020 i Tokyo, der hun var flaggbærer under åpningsseremonien.

Bakgrunn
--------

Colon amputerte høyre fot da hun var tre år gammel, etter at hun ble påkjørt av en traktor. Hun begynte med parafriidrett da hun var 15 år gammel. Hun har også representert Puerto Rico i softball internasjonalt, på juniornivå.

Idrettskarriere
---------------

Hun representerer Puerto Rico under Paralympiske sommerleker 2020. På 200 meter satte hun personlig rekord i forsøksheatet, med 31,79 sekunder, men kom sist i sitt heat og gikk ikke videre til finalen. Hun deltar også på 100 meter.

Referanser
----------

1. 1 2  Tokyo 2020 - *Yaimillie Marie Diaz Colon* Arkivert 1. september 2021 hos Wayback Machine. besøkt 1. september 2021.
2. ↑  Tokyo 2020 - *Athletics - Women's 200m T64 - Round 1 - Heat 1 Results* Arkivert 30. august 2021 hos Wayback Machine. besøkt 1. september 2021.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Tokyo 2020 - Yaimillie Marie Diaz Colon Arkivert 1. september 2021 hos Wayback Machine.
**Burträsk** er et tettsted i Skellefteå kommune i Västerbottens län i landskapet Västerbotten i Sverige. Det ligger cirka 38 kilometer sørvest for Skellefteå. I 2010 hadde tettstedet 1 575 innbyggere.

Burträsk var tidligere egen kommune som ble slått sammen med Skellefteå i forbindelse med den svenske kommunereformen i 1974. Tettstedet Burträsk ligger ved innsjøen Burträsket. Stedet har en godt utbygd handels- og servicenæring. Foruten sykehjem og skoler er de største arbeidsplassene Snidex snickeri og Norrmejerier hvor Västerbottensost produseres.

Historie
--------

De første menneskene antas å ha kommet til Burträskbygda rundt 6000-5000 f.Kr. Etter hvert som landet hevet seg økte bosetningene, og rundt 1200- og 1300-tallet ble sannsynligvis de første faste bosetningene i området etablert. Ved Gustav Vasas skattlegging av Västerbotten i 1540 fantes det 67 bønder i Burträskbygda, hvorav 22 på selve stedet Burträsk.

På 1700-tallet begynte ødemarken å koloniseres for alvor, da bønder fikk gratis jord av staten mot at de dyrket den.

Kjente personer fra Burträsk
----------------------------

* Wilhelm Peterson-Berger – komponist og musikkskribent
* Henning Sjöström – forfatter og advokat

Referanser
----------

1. 1 2   (på sv) *Statistiska tätorter 2020, befolkning, landareal, befolkningstäthet per tätort*, Statistiska centralbyrån, 24. november 2021, Wikidata Q112914414,
2. ↑  «Sveriges tätorter 2010» (PDF). Statistiska centralbyrån. Arkivert fra originalen (PDF) 16. juni 2011. Besøkt 20. april 2016.

Eksterne lenker
---------------

* Burträsks nettsted

  


| * v
* d
* r
Skellefteå kommune i Västerbottens län i Sverige |
| --- |
|  | Bergsbyn **·** Boliden **·** Bureå **·** Burträsk **·** Bygdsiljum **·** Byske **·** Drängsmark **·** Ersmark **·** Jörn **·** Kusmark **·** Kåge **·** Lövånger **·** Medle **·** Myckle **·** Ostvik **·** Skelleftehamn **·** Skellefteå **·** Södra Bergsbyn och Stackgrönnan **·** Ursviken **·** Örviken |  |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BNF **·** BNF (data) **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
**«Happy Heart»** er en sang, skrevet av Hans Last og Jackie Rae. Sangen ble innspilt av både Petula Clark og Andy Williams på singler og utgitt i 1969. Clark ble angivelig [dismayed] da Williams var gjestestjerne i hennes andre TV-special og hadde planer om å fremføre sangen der.

Den ble nostabelt anvendt på soundtracket til den britiske filmen, *Shallow Grave*, med Ewan MacGregor og Christiopher Eccleston i hovedrollene (Regi: Danny Boyle).

Kvinneimitatoren Holly Woodlawn mimet til Clarks versjon i Tommy O'Havers film *Billy's Hollywood Screen Kiss* (1998).

Norsk versjon
-------------

Marit Trulsrud har skrevet en norsk tekst. Den norske tittelen er «Du gjør livet til en sang».

### Innspilling

* Rannveig Kvello, Arve Seths orkester. Utgitt på singlen Polydor NH 66829. i 1969.

Listeplasseringer
-----------------

«Happy Heart» ble en Top 20 Easy Listening-hit for Clark samt en mindre pophit, mens Williams versjon lå på en 22.-plass på Billboard Hot 100-listen og i to uker som nummer én på Billboard Easy Listening-listen.

Referanser
----------

1. ↑  Whitburn, Joel (2002). *Top Adult Contemporary: 1961-2001*. Record Research. s. 258.
***Brakk*** er en roman av Sigmund Løvåsen, utkommet på Samlaget i 2006. *Brakk* er Løvåsens andre roman, og en fortsettelse av debutromanen *Nyryddinga* fra 2003.

Hovedpersonen er nitten år og driver et lite småbruk med sau i ei østnorsk skogsbygd. I tillegg forpakter han det større nabobruket, som mora måtte selge for noen år sia, etter at mannen døde.

Handlinga tar til på våren, i lemminga. Vi følger den unge småbrukeren gjennom en sommer og høst i fjøset, på jordet og i utmarka. Svært inngående og konkret blir vi satt inn i alle arbeidsoperasjonene på bruket. Plottet dreier seg om hvorvidt han skal satse på å drive bruket videre eller avvikle og komme seg ut blant folk og til videre skolegang, slik mora ønsker.

Bortsett fra lyden av sauene er det stille på bruket – mora og den yngre broren kommer innom en gang i blant for å hjelpe til, og en og annen gang en nabo. Ingen av personene sier mye, de kommuniserer best gjennom det felles arbeidet. Den samtalen som forekommer, er hovedpersonens indre dialog med den døde faren. Mens faren levde, var han «Gegg» som alltid fulgte faren i arbeidet på garden. Nå må han gjenkalle i minnet alle de sikre handgrepa som han som gutt så faren utføre under arbeidet – det er som om faren fører handa hans. Og det er samtalene mellom Gegg og faren som lyder for hans indre øre.

Når det nærmer seg slaktetid på høsten, tilspisser konflikten seg mellom moras stemme som sier reis, og farens, som sier at han vil være der og se han i arbeidet med jorda og dyra.

*Brakk* er nærmest dokumentarisk i sin nitide beskrivelse av pløying, harving, møkk-kjøring, lemming, gjerding, sauesanking og -slakting, i et språk som er så fritt for poetiske virkemidler at verket fortoner seg som en form for naivisme.

Portal: Litteratur
**Burton** «**Bud**» **David Rose** (født 9. november 1942 i Brooklyn i New York City i USA, død 24. april 2020 i Wellesey i Massachusetts) var en amerikansk nefrolog, og skaperen av UpToDate.

Biografi
--------

Burton Rose var klinisk professor i medisin ved Harvard University i Massachusetts. Han innehadde også stilliner ved University of Massachusetts Medical School, Brigham and Women's Hospital og Beth Israel Deaconess Medical Center. Han var en av forfatterne av *Clinical Physiology of Acid-Base and Electrolyte Disorders*, *Pathophysiology of Renal Disease* og *Renal Pathophysiology: The Essentials.*

Burton Rose skapte den første versjonen av det digitale oppslagsverk for leger kalt UpToDate i sitt egen hjem. Systemet ble lansert på floppy disk.

I 2019 opprettet American Society of Nephrology «Burton D. Rose, MD, Endowed Lectureship».

Burton Rose, som hadde *alzheimer's* på det siste, døde 24. april 2020 av komplikasjoner fra Covid-19. I nekrologen på Stat News ble han omtalt som «Steve Jobs of medicine».

Referanser
----------

1. 1 2 3  «American Society of Nephrology | Awards - 2009». *www.asn-online.org*. Besøkt 26. april 2020.
2. 1 2 3  «Remembering UpToDate creator Burton 'Bud' Rose». *STAT*. 25. april 2020. Arkivert fra originalen 25. april 2020. Besøkt 26. april 2020.
3. ↑  «Wolters Kluwer Celebrates the 25th Anniversary of UpToDate with Launch of 25th Specialty, Anesthesiology». *wolterskluwer.com* **(engelsk)**. Besøkt 26. april 2020.
4. ↑  «ASN Establishes Burton D. Rose, MD, Endowed Lectureship» (PDF). 16. oktober 2019. Besøkt 26. april 2020.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NDL **·** NKC **·** CiNii
 |
Yajiang i Sichuan
**Yajiang** (kinesisk: 雅江县; pinyin: *Yǎjiāng Xiàn*) eller *Nyagquka*, er et fylke i provinsen Sichuan i Folkerepublikken Kina. Det er understilt det autonome prefektur Garzê for tibetanerne.

Befolkningen var på 39 477 innbyggere i 1999.

Administrative enheter
----------------------

**Storkommunen** Hekou 河口镇

**Kommunene**  Xiala 呷拉乡, Bajiaolou 八角楼乡, Pubarong 普巴绒乡, Zhusang 祝桑乡, Milong 米龙乡, Bayirong 八衣绒乡, Bosihe 波斯河乡, Egu 恶古乡, Yayihe 牙衣河乡, Xi'eluo 西俄洛乡, Malangcuo 麻郎错乡, Decha 德差乡, Honglong 红龙乡, Kela 柯拉乡 -- **Zhamai-området** (*qu*): 扎麦区 （kommunene Waduo 瓦多乡, Murong 木绒乡）

Samferdsel
----------

Kinas riksvei 318, en av Folkerepublikken Kinas lengste hovedveier, løper gjennom området. Den begynner i Shanghai og fører blant annet innom Wuhan og Chengdu på sin vei inn i Tibet og Lhasa og helt frem til en kinesisk grenseovergang mot Nepal i Zhangmu.

Referanser
----------

1. ↑  National Population Statistics Materials by County and City – 1999 Period, *i* China County & City Population 1999, Harvard China Historical GIS

Eksterne lenker
---------------

* Lokalregjeringens offisielle hjemmeside
* Informasjonsside

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
«Selfoss» har flere betydninger.

Selfoss kirke Foto: Jack Torcello 
**Selfoss** er et tettsted i Árborg kommune på Sør-Island. Tettstedet har 6 000 innbyggere. Selfoss og områdene rundt (Sandvíkurhreppur og deler av Hraungerðishreppur og Ölfushreppur) var tidligere en egen kommune, *Selfosshreppur*, opprettet 1. januar 1946. 
18. mai 1978 fikk Selfoss bystatus, og 7. juni 1998 opphørte Selfosshreppur som egen kommune da den ble slått sammen med Eyrarbakkahreppur og Stokkseyrarhreppur i Árborg kommune.

Stedet ble bygget rundt broen over Ölfusá og meieriet på stedet, Mjólkurbú Flóamanna. Selfoss er det største tettstedet på Island som ikke ligger ved havet.

Selfoss har fått sitt navn av strykene som er i elva nedenfor kirken, *Selfosskirkja*. I disse strykene ser man gjerne seler. Broen over Ölfuså ble tatt i bruk 1891, men den kollapset i 1944 da to melkebiler kjørte over den samtidig. En ny bro ble tatt i bruk året etter.

Þórir Hergeirsson landslagssjefen for Norges kvinnelandslag i håndball vokste opp i Selfoss.

Panoramabilde av en del av Selfoss

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Selfoss – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Turistkontorets sider om Selfoss Arkivert 2. mai 2009 hos Wayback Machine. (islandsk/engelsk)

Portal: Island

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** GeoNames
 |
**Ryuhei Sasagawa** (笹川竜平, *Sasagawa Ryūhei*) er en person i romanen «Battle Royale», og i mangaserien og filmen ved samme navn. I filmen blir han spilt av Shirou Gou.

Før spillet
-----------

Ryuhei Sasagawa Fumiyo Fujiyoshi er en av elevene i klassen med tredjeårsstudenter på Shiroiwa Ungdomsskole i det japanske prefekturet Kagawa.

I boka og mangaen var Ryuhei et medlem av Kazuo Kiriyamas gjeng. Ryuhei var kjent for å herse med sine medelever, spesielt Yoshio Akamatsu.

Under spillet
-------------

I boka og mangaen ber Kazuo Kiriyama gjengmedlemmene, inkludert Ryuhei, om å møte ham ved den sørlige spissen av øya etter at de har forlatt skolen. Ryuhei gjør som han blir bedt om, bare for å bli knivstukket av Kiriyama da han ankommer møtestedet.

I filmen er Ryuhei en del av elevgruppen som styres av Mitsuru Numai, som prøver å tilsnakke Kiriyama. Ryuhei, sammen med Numai, Hiroshi Kuronaga, Sho Tsukioka og Izumi Kanai, beskylder Kiriyama for å være en spion for Takeshi Kitano. Kiriyama dreper hele gruppen.

Selv om Ryuheis våpen aldri blir direkte avslørt i boka, antas det at han ble utstyrt med Kazuos beryktede maskingevær, ettersom alle Kazuos tidligere ofre ble knivstukket, og Kazuo har maskingeværet etter drapet på Ryuhei.

Portaler: Litteratur | Kunst
**Åse Mørk** (født 25. oktober 1974) er en norsk skuespiller, sanger og kultur- og filmarbeider. 

Mørk er mest kjent fra NRK U, kortfilmserien om Åse. Hun har også medvirket i novellefilmen *Edderkoppfesten* (regi Arild Østin Ommundsen), TV-serien *Arkivet* på TV3 og barnetv-seriene *Vera Venneløs* og *MK-X* på NRK1. Mørk har turnert med forestillingen *SANT/IKKE* i samarbeid med Den kulturelle skolesekken i Rogaland. Hun har medvirket som script på blant annet kortfilmen *lene menn sammen*, og spillefilmene *Mannen som elsket Yngve* og *Jernanger*. Høsten 2008 dannet hun og gitaristen Stein Arve Engebretsen duoen Frk. Mørk og Engebretsen. De har spilt på blant annet Josefine Visescene og Slottsfjellfestivalen. Våren 2014 fullførte hun sin masteravhandling om lirekasse ved Høgskolen i Telemark. Avhandlingen går ut på å komponere ny musikk på dette instrumentet basert på en gammel tradisjon. Åse Mørk gjør konserter på vokal akkompagnert av sin egen lirekasse.

Eksterne lenker
---------------

* MySpace-profil
**Burton Wanderers FC** var en fotballklubb fra Burton upon Trent, Staffordshire, England som var tre sesonger i The Football League. I 1901 gikk de sammen med Burton Swifts og dannet en ny klubb, Burton United.

Historie
--------

Klubben ble grunnlagt i 1871, og var en av klubbene som startet Midland Football League i 1890. I 1893-94-sesongen ble de seriemestere, til tross for at de ble trukket for poeng, på grunn av bruk av en ugyldig spiller, og de ble valgt inn i 2. divisjon av The Football League. Wanderers var ikke lenge i Football League, allerede ved endt 1896-97-sesong, der de endte nest sist, ble de stemt ut av ligaen.

Dermed meldte Burton Wanderers seg inn i Midland League igjen, og, etter å ha endt sist i 1901, slo de seg sammen med Burton Swifts (som fortsatt var medlem av Football League), og dannet Burton United. Den nye klubben tok over Swifts' plass i ligaen og spilte sine hjemmekamper på den gamle hjemmebanen til Swifts, Peel Croft.

Mens Wanderers eksisterte spilte de hjemmekampene sine på Derby Turn, og i 2. runde av FA-cupen, mot Notts County i februar 1894, møtte hele 6 000 opp. Det var klubbens tilskuerrekord.
***Happy Landing*** er en amerikansk musikalsk komedie fra 1938 regissert av Roy Del Ruth. I rollene ses blant andre Sonja Henie, Don Ameche og Jean Hersholt.

Innspillingsfakta
-----------------

Filmen ble spilt inn fra 18. oktober til midten av desember 1937.

Fakta om filmen
---------------

Darryl F. Zanuck var sterkt involvert i utviklingen av *Happy Landing*, som det fremgår av notater fra hans konferanser. Notatene befinner seg i *Twentieth Century-Fox Produced Scripts Collection* ved UCLA Theatre Arts Library. Ifølge disse ble rollefiguren som orkesterlederen (selv om den først ble foreslått for Don Ameche) senere utviklet for Adolphe Menjou, og Ameche ble istedet gitt rollen som manageren.

I notatene gav Zanuck også forfatterne instrukser om tonen i filmen. Han sammenliknet den med andre nyere Twentieth Century-Fox-musikaler, som var blitt produsert for Sonja Henie og andre: *«... dere må skrive den litt mer dempet, så å si, enn På glattisen. Unngå farse og gjør den til et ekte solid komediedrama liknende Isens dronning og Du kan ikke få alt.»*

Ifølge *Produced Scripts Collection* skulle en scene bli lagt til Verdensutstillingen i Paris. Frankfurt-settet, som ble bygd til filmen *Heidi*, skulle illudere en norsk landsby. Florida-scenene skulle opprinnelig utspille seg i Hollywood.

Rolleliste
----------

(I utvalg)

* Sonja Henie - Trudi Ericksen
* Don Ameche - Jimmy Hall
* Jean Hersholt - Herr [Lars] Ericksen
* Ethel Merman - Flo Kelly
* Cesar Romero - Duke Sargent
* Billy Gilbert - Ekspeditør på kafeteria
* Raymond Scott Quintet - Seg selv
* Wally Vernon - Al Mahoney

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5  «Happy Landing». *AFI Catalog of Feature Films*. American Film Institute. Besøkt 19. november 2017.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Happy Landing* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Happy Landing* hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (sv) *Happy Landing* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (en) *Happy Landing* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (nl) *Happy Landing* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Happy Landing* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *Happy Landing* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata
Singlesculler på Great Ouse 2005
**Singlesculler** er en konkurranserobåt som er ca. åtte meter lang. Den ros av én person med to årer. Båtklassen er olympisk klasse for både kvinner og menn. Minimumsvekten til skroget er 14 kg.

Norge har én olympisk mester i singlesculler – Olaf Tufte fra OL i Athen 2004 og OL i Beijing 2008. Singlesculler var på OL-programmet allerede under Sommer-OL i 1900.

Singlescullere brukes ofte som trening for roere i båter med flere personer. Dette på grunn av at det i singlescullere ikke er andre som skaper bevegelse i båten, og at man da lettere kan perfeksjonere teknikken. Av samme grunn brukes også singlesculler ofte som målestokk for å velge ut roere til større båter, da man enkelt kan måle de enkelte roere opp mot hverandre.

Se også
-------

* dobbeltsculler
* toer uten styrmann
* firer uten styrmann
* dobbeltfirer
* åtter

Eksterne lenker
---------------

* (en) Single sculls – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
De olympiske ringer Roing under sommer-OL |
| --- |
|  | 
* 1900
* 1904
* (1906)
* 1908
* 1912
* 1920
* 1924
* 1928
* 1932
* 1936
* 1948
* 1952
* 1956
* 1960
* 1964
* 1968
* 1972
* 1976
* 1980
* 1984
* 1988
* 1992
* 1996
* 2000
* 2004
* 2008
* 2012
* 2016
* 2020

 |  |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica
 |
**«Happy Birthday to You»** er en sang på engelsk som synges til fødselsdager. Melodien ble skrevet i 1893 av de amerikanske søstrene og lærerinnene Patty Hill og Mildred Hill fra Florida. De arbeidet i Louisville i Kentucky, og deres skoleklasse sang sangen i klasserommet som morgenhilsen, og sangens tekst lød da «*Good Morning to All*».[]

Copyright på versjonen «Happy Birthday to You» ble tatt i 1935 av Preston Ware Orem og opphører formodentlig i 2030 i USA og i 2016 i Norge. Til jul synges iblant en versjon med tittel «Merry Christmas to You».[]

«Happy Birthday to You» er en av de tre mest sungne sanger på engelsk, sammen med «Auld Lang Syne» og «For He's a Jolly Good Fellow».[] «Happy Birthday to You» er blitt oversatt til flere språk, men synges mange steder uansett på engelsk, selv der det er et fremmedspråk.[]

Se også
-------

* Hurra for deg som fyller ditt år!

Referanser
----------

1. ↑  I Norge er vernetiden opphavsmannens død +70 år, mens i USA er den +95 år for *work for hire*.[]
**Stade Bollaert-Delelis** er et stadion i byen Lens i Frankrike. Fotballklubben RC Lens spiller sine hjemmekamper her. Stadionet ble bygget i 1933 og har gjennomgått flere oppgraderinger; den seneste til EM i fotball i 2016.

Historikk
---------

Stadionet stod ferdig i 1933 og ble kalt opp etter den tidligere direktøren for Lens gruveselskap, Félix Bollaert. Tillegget Delelis ble offisielt lagt til navnet på stadionet i september 2012, få dager etter tidligere ordfører i byen Lens, André Delelis døde. Han var ordfører fra 1966 til 1998 og en stor supporter av fotballklubben. 
Stadionet var opprinnelig ovalt, men ble bygget om i 1976 og fikk fire hovedtribuner uten seksjoner i svingene. Stadionet ble oppgradert og bygget ut i forbindelse med EM i fotball i 1984 og VM i fotball i 1998.

Tribuneseksjoner
----------------

Stade Félix Bollaert er bygget i tradisjonell engelsk stil, med fire separate tribuneseksjoner. Disse er oppkalt etter markante personer i tilknytning til klubben.

* Henri Trannin (12 183 plasser) – Tidligere målvakt og senere klubbpresident.
* Tony Marek (8 454 plasser) – Tidligere spiller og trener samt landslagsspiller.
* Élie Delacourt (12 578 plasser) – Tidligere president av RC Lens' fanklubb.
* Max Lepagnot (8 018 plasser) – Tidligere president av provinsen Artois.

Større idrettsarrangementer
---------------------------

### VM i fotball

Stadionet ble brukt ved VM i fotball 1998 og det ble det spilt fem kamper i gruppespillet og én åttendedelsfinale her.

### EM i fotball

Under EM i fotball i 1984 ble stadionet brukt til to kamper i gruppespillet.

Stadionet ble brukt til tre gruppekamper samt én åttendedelsfinale under EM i fotball 2016.

### VM i rugby union

I 1999 ble VM i rugby union spilt i fem land og én an play-off kampene etter gruppespillet ble spilt her.

I 2007 arrangerte Frankrike VM i rugby union. Tre gruppespillkamper ble spilt på Stade Bollaert-Delelis.

Referanser
----------

1. ↑  Stade Bollaert-Delelis www.uefa.com Lest 10. juni 2016 (engelsk)
2. ↑  Euro 2016 venue by venue: France's 10 stadiums for finals bbc.co.uk Lest 10. juni 2016 (engelsk)
3. ↑  Stade Bollaert-Delelis www.stadiumguide.com Lest 10. juni 2016 (engelsk)

Eksterne lenker
---------------

* (fr) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Stade Bollaert-Delelis – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Stadionet på hjemmesiden til RC Lens (fransk)
* Stadionet på UEFA sin hjemmeside (engelsk)
**Turkestan** (persisk:ترکستان ; også kalt **Turkistan** eller **Türkistan** på tyrkisk) er et landområde i Sentral-Asia, og er hovedsakelig bebodd av tyrkiske folkeslag som oghuz-tyrkere, kazaker, khazarer, kirgisere, uighurer og usbekere. Regionen er delt opp i Vest- og Øst-Turkestan.

Regionen ble en del av det russiske riket på 1860-tallet, og er derfor noen ganger kalt for russisk Turkestan eller Turkestanskii kraj. Etter den russiske revolusjonen, ble Turkestan en autonom sosialistisk sovjetrepublikk i Sovjetunionen som til slutt ble delt inn i Kasakhstan, Kirgisistan, Tadsjikistan, Turkmenistan og Usbekistan. Under den andre verdenskrig ble det gjort forsøk på å okkupere deler av det vestlige Sovjetunionen og det nasjonalsosialistiske Tyskland etablerte et styresett i denne regionen som var underlagt nazistene. Bortsett fra flere luftangrep mot enkelte industrielle og militære mål i denne regionen skal de tyske styrkene aldri ha kommet frem til området fordi de ble omdirigert til slaget ved Stalingrad. Etter sammenbruddet av Sovjetunionen, fikk de sentralasiatiske republikkene sin uavhengighet rundt 1990.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC
 |
**«Happy Days Are Here Again»** er en sang fra 1929, skrevet og komponert av Milton Ager og Jack Yellen. Leo Reisman og Lou Levin spilte inn sangen for filmmusikalen *Chasing Rainbows* (1930). Låten har blitt sunget av flere artister, men er kanskje best kjent fra Barbra Streisands tolkning. Låten ble populær da USAs president Franklin D. Roosevelt brukte den i sin reklamekampanje for presidentvalget i 1933, som han vant.

Barbra Streisands versjon
-------------------------

En av de mest innflytelsesrike innspillingen av låten var Barbra Streisands. Selv om låten vanligvis blir sunget i et raskt tempo, ble versjonen hennes kjent for å være tregere og mer uttrykksfull.

Streisand sang låten under *The Garry Moore Show* i en sketsj som het «That Wonderful Year». Hun sang den på et sarkastisk vis som en millionær som nettopp hadde mistet alle pengene sine. Hun går inn på en bar, og tilbyr smykkene sine for et par drinker.

Streisand spilte inn sangen i oktober 1962 hos Columbia Records musikkstudio i New York, noen måneder før arbeidet på debutalbumet. Denne versjonen ble satt sammen av George Williams, og ble utgitt som Streisands første singel i november 1962 med «When the Sun Comes Out» som B-side. Kun 500 eksemplarer av denne singelen ble gitt ut på markedet i New York, og radiostasjonene fikk ingen av dem. Versjonen ble utgitt på nytt i mars 1965 som en del av *Hall of Fame*-serien sammen med låten «My Coloring Book».

Streisand spilte inn sangen på nytt i januar 1963 for debutalbumet *The Barbra Streisand Album*.

Streisand sang også låten på *The Judy Garland Show* i en mashup med Judy Garlands «Get Happy». Dette liveopptaket ble senere utgitt på Streisands samlealbum *Duets* i 2002.

I juni 1967 fremførte hun sangen for over 135 000 mennesker i Central Park. Denne innspillingen ble utgitt på det første livealbumet hennes *A Happening in Central Park*, og senere på samlealbumene *Barbra Streisand's Greatest Hits* og *The Essential Barbra Streisand*. Hun har også sunget sangen på flere av konsertene sine.

### Andre Streisand-versjoner

* «Happy Days Are Here Again» (singelversjonen fra 1962)
* «Happy Days Are Here Again» (albumversjonen fra 1963)
* «Happy Days Are Here Again» (live fra *A Happening in Central Park*)
* «Sing / Happy Days Are Here Again» (live fra *Live Concert at the Forum*) - 4:25
* «Happy Days Are Here Again» (live fra *One Voice*)
* «Happy Days Are Here Again» (live fra *Barbra: The Concert*)
* «Happy Days Are Here Again» (live fra *Timeless: Live in Concert*)
* «Happy Days Are Here Again» (live fra *Live in Concert 2006*)

Eksterne lenker
---------------

* Full sangtekst til denne sangen hos MetroLyrics
**Tom Arnold** (født 6. mars 1959 i Ottumwa i Iowa) er en amerikansk skuespiller og stand up-komiker. 

Arnold begynte som skribent for TV-serien Roseanne i 1983 og hadde denne jobben frem til 1993. Han giftet seg med showets stjerne, Roseanne Barr i 1990 etter at hun hadde skilt seg fra sin første ektemann. Parets ekteskap tiltrakk seg ofte medias og spesielt tabloidens oppmerksomhet på grunn av deres noen ganger opprørende oppførsel. I 1992 spilte Arnold i sin egen sitcom som ble kalt The Jackie Thomas Show. Det ble sendt 18 episoder før showet ble lagt ned på grunn av lave seertall. 

I 1993 kjøpte Arnold og Barr et hus sammen i Arnolds hjemby Ottumwa i Iowa og de åpnet en restaurant som het *Roseanne and Tom's Big Food Diner*. Begge skuespillerne opptrådte i filmen *The Woman Who Loved Elvis* som ble filmet i Ottumwa og hadde premiere i 1993. Arnold og Barr skilte seg i 1994 og restauranten de hadde sammen ble stengt året etter. 

I 1994 dukket Arnold opp som sidekick til Arnold Schwarzenegger sin karakter i James Camerons spillefilm True Lies. Arnolds rolle som en barnemishandler i filmen *Gardens of the Night* hadde spesiell betydning for ham da han selv ble utsatt for gjentatte seksuelle overgrep i barndommen. Arnold bestemte seg for å ta på seg rollen for å kaste mer lys over saken.

Referanser
----------

1. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 27. april 2014[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   GeneaStar, GeneaStar person-ID arnoldthoma[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Social Networks and Archival Context, oppført som Tom Arnold (actor), SNAC Ark-ID w6v14tf6, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Tom Arnold på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) Tom Arnold hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (sv) Tom Arnold i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) Tom Arnold på Filmdatabasen Rediger på Wikidata

* (da) Tom Arnold på Scope Rediger på Wikidata

* (fr) Tom Arnold på Allociné Rediger på Wikidata

* (en) Tom Arnold på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) Tom Arnold hos Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) Tom Arnold hos Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

* (en) Tom Arnold hos The Movie Database Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** BIBSYS **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** BNE
 |
Folgefonna, fotokrom fra rundt 1890. Foto: Ukjent / Library of Congress 
Holmaskjær Foto: Ola Njå Bertelsen 
**Turistvegen over Folgefonna** er en fottur som følger i sporene etter de europeiske turistene som flokket til fjord-Norge fra midten av 1800-tallet. Turen går fra Maurangerfjorden til Sørfjorden i Hardanger over Folgefonna.

Breene i Norge har til alle tider vært viktige ferdselsårer: det var enklere å forflytte seg og frakte tunge bører over en snødekt bre, enn lange omveier rundt fjell og fjord. Breen som destinasjon i seg selv ble «oppfunnet» av de første turistene som kom til Norge på 1800-tallet - og Hardanger og Folgefonna var ett av de viktigste stedene for den tidlige «masseturismen» til Norge.

Den tyske Keiser Wilhelm la sin elsk på området, noe som for alvor gjorde at både Mauranger og Odda ble populære destinasjoner for tyske turister. På det meste var det 2-3 skipsanløp i uka, og i toppårene på slutten av 1800-tallet og begynnelsen av 1900-tallet var 10-15 000 utenlandske turister innom Hardanger hvert år.

De engelske og tyske turistene kjøpte ferdige «Cruise-pakker» hjemme i London eller Hamburg som inkluderte både båtreisen, hestetransport, overnattinger og måltider. For de turistene som ønsket seg opp på selve fonna ble det anlagt ridestier opp til brekanten på begge sider, slik at turistene ikke skulle slite unødig opp de bratte bakkene. I 1893 ble det også bygget en turisthytte på breen, Breidablikk, hvorfra turistene ble fraktet på store sleder over til den andre siden.

Under annen verdenskrig var breen en viktig ferdselsåre for frakt av varer. «Kjøttransporten» under krigen snakkes det fortsatt om. Det sies fonna også ble brukt til å frakte forsyninger til Milorg.

Folgefonna er fortsatt et populært turistmål, og det er turisthytter på begge sider av breen: Fonnabu fra 1974 i tillegg til Breidablikk på Maurangersiden og Holmaskjær på Odda-siden.

Ruta er en av flere Historiske vandreruter som Riksantikvaren og Den Norske Turistforening lanserer i samarbeid.

Eksterne lenker
---------------

* Om Historiske vandreruter på nettsidene til Riksantikvaren
* Om Turistvegen over Folgefonna på Lokalhistoriewiki
* Historiske vandreruter på UT.no
Notebilde
Fra Johann Wolfgang von Goethes *Faust*
**Gretchen am Spinnrade** (D 118, «Gretchen ved spinnerokken») er en *Kunstlied* av Franz Schubert.

Schubert skrev stykket i 1814 og publiserte det i 1821 som opus 2. Ved siden av *Erlkönig* (1815) er det blant de tidligste av komponistens sanger som har fått varig suksess.

Teksten er fra en scene i Johann Wolfgang von Goethes tragedie *Faust*. Gretchen synger mens hun spinner på rokken samtidig som hun tenker på Faust og lovnadene han har gitt henne.

Musikken er på rondoformen *A – B – A – C – A – D – A*. En stadig gjentakende sekstendedels-figur i høyre hånd etterligner svinghjulets omdreininger, venstre hånd markerer fotens rytme på pedalen, dermed avspeiler hastighetsendringene Gretchens stemningsskifter. Under et høydepunkt stopper klaveret mens Gretchen et øyeblikk distraheres av tanken på Fausts kyss før hun igjen starter å spinne.

En mengde kjente sangere har spilt inn stykket, blant andre Elly Ameling, Barbara Bonney, Janet Baker, Nina Hagen, Anne Sofie von Otter, Kathleen Ferrier, Renée Fleming, Christa Ludwig, Gundula Janowitz, Jessye Norman, Irmgard Seefried, Elisabeth Schumann, Lotte Lehmann, Rosette Anday, Elisabeth Schwarzkopf.

  

Første vers av Goethes tekst

|  |  |
| --- | --- |
| Meine Ruh' ist hin,
Mein Herz ist schwer,
Ich finde sie nimmer
Und nimmermehr. | Min ro er borte,
Mitt hjerte tungt,
Jeg finner den aldri
Og aldri mer. |

Eksterne lenker
---------------

* Originaltekst og oversetting til engelsk
* Innspilling med Jeannine Altmeyer og Val Underwood, klaver
* Gretchen am Spinnrade: Fritt tilgjengelige noter i International Music Score Library Project.
* Fritt tilgjengelige noter Arkivert 9. mars 2021 hos Wayback Machine. på Mutopia project

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** BNE
 |
Utsikt over Ringerike fra Bølgen
**Bølgen** (gnr. 106) (av norrønt *belgr*, som betyr *dyreskinn*, *dyreskinnsekk*) er en gammel storgård i Øvre Haugsbygd, i Ringerike kommune. Gården hadde opprinnelig matrikkelnummer 57 og ei landskyld på 2½ skippund tunge. Området rundt gårdsanlegget er også kjent som **Bølgentoppen** og **Bølgenhøgda**. Gården tilhører bygdas *vín*-gårder og er trolig ryddet i løpet av de første århundrene etter år 0. I nordøst grenser den til Åsbygda. Bølgen er delt flere ganger.

Bølgen ligger strategisk til på en naturlig høyde i landskapet og har fritt utsyn over store deler av både Ringerike og Hadeland, langs fylkesvei 241). Beliggenheten bekrefter at gården en gang i tiden må ha vært en svært betydningsfull gård på Ringerike. Like ved gården løper også sporene etter den gamle kongeveien over Ringerike.

Flere større gravhauger finnes i umiddelbar nærhet av gården, som kan ha vært et betydelig høvdingsete i fordums tid. Like ved ble blant annet det berømte Gjermundbufunnet fra vikingtiden gjort i 1943. Det rike gravfunnet har i ettertid ført til en rekke teorier omkring hvem høvdingen i grava var, og hvor han bodde. En av teoriene går ut på at det må ha været en av Harald Hårfagres sønner som satt der, men hverken denne eller andre teorier har latt seg bevise.

Bølgen nevnes i en rekke diplomer fra senmiddelalderen, blant annet i 1334, 1358, 1488 og 1489. Likeledes nevnes den i 1511 og i Norske Regnskaber og Jordebøger fra det 16de Aarhundrede, bind IV (1528), samt i flere dokumenter etter reformasjonen. På 1600-tallet var Bølgen fortsatt blant bygdens fullgårder, men i 1680 blir de tre eierpartene i gården solgt til Truls Gulbrandsen som blir eneeier. Senere havnet gården over i Tryg Hansen Gulleruds eie. Han var sønn av Hans Jacob Gullerud Stockfleth, som stammet fra den adelige dansk-norske slekten Stockfleth, og som hadde kjøpt og bosatt seg gården på Gullerud på Norderhov. Hans far var igjen Jacob Eggertsen Stockfleth, som var fogd i Gudbrandsdalen og på Hadeland, før han senere ble rådmann og borgermester i Christiania. Han mottok også Viul hovedgård i gave av kong Christian IV i 1646. Litt innpå 1730-tallet delte han gården mellom sønnene Truls og Hans Trygesen, hvis etterslekt siden har sittet der og tatt navn etter gården. Etter dette framstår Bølgen som to gårder, Søndre Bølgen og Nordre Bølgen, og begge gårdene har forblitt storgårder i området helt frem til idag.

Se også
-------

* Liste over gårder i Ringerike
* Haugsbygd
* Åsbygda
* Stockfleth
* Jacob Eggertsen Stockfleth
Bømlo Folkehøgskule - internata og sjøhuset sett frå lufta
**Bømlo Folkehøgskule** er en frilynt folkehøgskole som er lokalisert på Finnås på Bømlo i Hordaland.

Organisering
------------

Skolen blir drevet av Stiftinga Bømlo Folkehøgskule som består av Kristne Arbeidere (KA), Landsorganisasjonen i Norge (LO) og Arbeidernes Opplysningsfond (AOF).

Beliggenhet og klima
--------------------

Bømlo Folkehøgskule ligger midt på øya Bømlo, i naturskjønne omgivelser nært havet. Fra internatene er det utsikt mot sjøen, og fra sjøhuset er det kort vei ut på havet med båt eller kajakk. Bømlo har en veldig fin skjærgård med et rikt og fint dyreliv. Bømlo har et maritimt klima med nedbør alle måneder i året. Gjennomsnittstemperaturen på årsbasis er 8°.

Historie
--------

Arbeidet med å få en folkehøgskole på Bømlo startet tidlig på 80-tallet, og skolen tok imot sitt første årskull høsten 1983. Skolen startet som Olavskolen Norsk Kristen Arbeiderskole, men skiftet senere navn til Olavskolen, videre til Olavskulen Folkehøgskule. Våren 2009 skiftet skolen navn til Bømlo Folkehøgskule og innførte 18-årsaldersgrense.

Kapasitet
---------

Bømlo Folkehøgskule åtte internat med ni rom på hvert internat. Skolen har kapasitet til å ta i imot rundt 100 elever.

Målsetting og fokus
-------------------

Skolen har som målsetting at elevene skal lære og trives og har fokus på fred, solidaritet, miljø og kreativitet.

Bømlo Folkehøgskule ble i 2016 sertifisert som Miljøfyrtårn.

Linjefag skoleåret 2021/2022
----------------------------

* Fokus Afrika - med linjetur til Kenya, Uganda og Tanzania
* Friluftsliv Vill Vest - med linjetur til Sør-Afrika
* Friluftsliv Kyst & Fjell - med høsttur og vintertur
* Lege & Sykepleier - med linjetur til Gambia
* Mat & Barista - med linjetur til Italia

Rektorer ved skolen
-------------------

* Vidar Kvistum (1982-1983)
* Arne Grimstad (1983-1985)
* Hans-Christian Ekenes (1985-1986)
* Morten Eriksen (1985-1991)
* Ole Georg Hoaas (1991-1995)
* Eldbjørg Våge Krukhaug (1995-1996)
* Otto Ersland (1996-1998)
* Magne Grøneng Flokenes (1998-)

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Bømlo Folkehøgskule – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** Nasjonalt skoleregister
 |
**Żydowska Organizacja Bojowa** (ŻOB, polsk for «Jødiske bekjempelsesorganisasjon»; på jiddisch: דישע קאמף ארגאניזאציע) var en motstandsbevegelse under den andre verdenskrig som spilte en viktig rolle under opprøret i Warszawagettoen i 1943. Organisasjonen har også deltatt i andre former for motstandskamp, blant annet under Warszawaoppstanden.

I løpet av 1942 ble jødene i Warszawa-ghettoen deportert til utryddelsesleiren Treblinka. Den jødiske motstandsbevegelsen mottok sine første forsendelser med våpen og ammunisjon i desember 1942. I januar 1943 begynte nazistene en ny bølge av deportasjoner. De første jødene som tyskerne samlet omfattet flere medlemmer av ŻOB som hadde sneket seg sammen med de deporterte jødene med vilje før de begynte å slåss mot nazistene med håndvåpen. Nyhetene om aksjonen spredte seg raskt til resten av ghettoen. Deportasjonene varte i fire dager og tyskerne møtte mer motstand fra ŻOB som i begynnelsen hadde stor fremgang. Da tyskerne forlot ghettoen den 22. januar 1943 hadde de ikke samlet sammen så mange jøder som de opprinnelig hadde planlagt.

Den endelige deportasjon av jøder begynte like før påske, den 19. april 1943. Jødene hadde forberedt seg godt da tyskerne marsjerte inn i ghettoen, så møtte de hard væpnet motstand og ble skutt på fra de åpne vinduene i de mange fraflyttede leilighetene. Forsvarerne av ghettoen brukte geriljakrigføring og de hadde en strategisk fordel av bunkerne som var vanskelige å oppdage og at angrepene kom overraskende på tyskerne. Disse fordelene forsvant da de tyske soldatene systematisk begynte å brenne ned mange av bygningene i gettoen. Jødene ble derfor tvunget til å forlate sine opprinnelige stillinger og søke dekning i underjordiske bunkere. Brannen i bygningene ovenfor bunkerne konsumerte mye av det tilgjengelige oksygenet under jorden, noe som førte til at bunkerne ble kvelende dødsfeller. Etter hvert ble opprøret slått kraftig ned, Den store synagogen i Warszawa ble sprengt i luften, og den tyske operasjon ble avsluttet i midten av mai 1943. Veldig mange jøder ble drept under motstanden, og de resterende jødene ble deportert til forskjellige tyske konsentrasjonsleirer, hovedsakelig til Treblinka.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN
 |

Portal: Andre verdenskrig
**Singsaker Studenterhjem** ligger på Singsaker i Trondheim og ble stiftet 2. september 1946. Studenthjemmet regnes som en av Skandinavias største bebodde trepaléer. Bygningen inneholder 106 hybler, med plass til 110 studenter og huser hovedsakelig sivilingeniør- og sivilarkitektstudenter ved Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet (tidligere NTH).

Hjemmet eies av stiftelsen Singsaker Studenterhjem og den daglige driften ligger hos studentene selv gjennom verv i Utvalget. Studenthjemmet er per i dag det eneste i Trondheim med full kost og losji. Samtlige studenter må flytte ut sommerstid, da studenterhjemmet i denne perioden driver *Singsaker Sommerhotell*.

Studenthjemmet har den interne ordenen «Den Loslitte Tøffel», som består av Riddere, Kommandører (tidligere Riddere) og Stormeister (sittende Husfar).

Historie
--------

«Komitéen for et vordende studenterhjem i Trondhjem» hadde sitt første møte i 1915 og besto av fremstående personer fra NTH og Trondheim by. Komitéen lagde et opprop der de slo fast at «Vor mening hermed er at by studenter et hjem, som hviler paa den kristelige morals grundlag. (...) Forøvrig er enhver velkommen til hjemmet, uten hensyn til religiøst standpunkt. For det daglige liv paa hjemmet har vi ikke tænkt andre regler end de uskrevne som loyaliteten og den gjensidige gjensynsfuldhet tilsiger». Tomten på 3,5 mål ble gitt av Trondheim kommune. Det var vanskelig å få reist nok økonomiske midler til å virkeliggjøre prosjektet, så det gikk flere tiår med stadige møter med departement og mulige bidragsytere.

Under krigen, i 1940 bygget okkupasjonsmakten et offiserscasino på tomten som var satt av til studenthjemmet. Etter frigjøringen begynte arbeidet med å overta bygget. Forsvaret hadde i utgangspunktet behov for bygget, men viste velvilje, og huset ble overdratt for kr 87 000, en svært rimelig pris som kunne dekkes av oppsamlede midler uten statlig bistand. Til å begynne med var deler av huset fortsatt brukt til militære formål, men den siste soldaten flyttet ut i 1953, og fra da av var huset et rent studenthjem.

Helga
-----

Hopprennet under den årlige studentfestivalen «Helga» ved Singsaker Studenterhjem
Singsaker Studenterhjem arrangerer studentfestivalen «Helga» en gang i året. Festivalen er ment som en motfestival til både UKA og Singsakern, som også er en Singsaker-basert festival. Helga oppsto etter at en gruppe beboere ved Singsaker Studenterhjem ikke ble invitert til Singsakern, og de har hatt et tett rivaleri i flere år.

Referanser
----------

1. ↑   Singsaker Studenterhjems historie
2. ↑  «Singsaker Studenterhjem». *Trondheim kommune* **(norsk)**. Besøkt 10. mars 2019.

Eksterne lenker
---------------

* Studenterhjemmets hjemmeside
***Tinoderus*** er en slekt av billene i delgruppen (underfamilien) Panagaeinae i familiegruppen løpebiller.

Utseende
--------

En middelsstor, litt bred, brunsvart løpebille. Hodet er langt og smalt, rektangulært, betydelig lengre enn bredt, med små, rundet utstående fasettøyne. Pronotum er ovalt, bredere enn langt, med grov, rynkete punktering. Dekkvingene er rundede med fire gulaktige flekker, i alle fall på sidene og bak kledt med grågule hår.

Levevis
-------

Disse billene er raske, nattkative jegere som jakter på ulike virvelløse dyr. De kan bite godt fra seg, men ulikt mange andre store løpebiller forsvarer de seg ikke med gift.

Utbredelse
----------

Slekten er utbredt i Øst-Asia (Øst-Sibir, det nordøstlige Kina, Korea og Japan). .

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* ordenen biller, **Coleoptera** Linnaeus, 1758
	+ underordenen Adephaga Schellenberg, 1806
		- overfamilien løpebiller og vannkalver, **Caraboidea** Latreille, 1802
			* familien  **løpebiller**, Carabidae Latreille, 1802
				+ underfamilie **Panagaeinae** Bonelli, 1810
					- slekten ***Tinoderus*** Chaudoir, 1879
						* *Tinoderus singularis* (Bates, 1873)

Eksterne lenker
---------------

* Nettside om arten
* (en) *Tinoderus* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* *Tinoderus singularis* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**Ineni**, tidvis også translitterert som *Anena* (fl. 1510–1470 f.Kr.)var oldtidsegyptisk arkitekt og myndighetsperson under det attende dynasti, ansvarlig for betydelige byggeprosjekter under faraoene Amenhotep I, Thutmose I, Thutmose II og fellesmonarkiene til Hatshepsut og Thutmose III. Han hadde mange titler, inkludert tilsynhavende av kornmagasinene, tilsynhavende av de kongelige bygninger, tilsynhavende av arbeidsstokken ved skattene i Karnak, og andre.

Ineni kom fra en aristokratisk familie. Han var sønn av dommer Ineni og hans mor var Sit-Djehuty. Han hadde ansvaret for byggearbeidene i Karnak og ledet byggingen av den kongelige graven for Thutmose I i Kongenes dal. Han ble gravlagt i en utsmykket grav (nummer 81) ved Teben som inneholdt detaljerte biografiske inskripsjoner om ham.

Han begynte antagelig sin karriere som ingeniør og arkitekt under Amenhotep I som ga ham oppdrag å utvide tempelet i Karnak. Utvidelsen omfattet en helligdom for Amon og et nytt skattkammer. Han ledet antagelig også byggingen av Amenhotep Is grav og gravtempel. Gravtempelet var det første som ble adskilt fra selve graven, antagelig for at det ikke skulle trekke til seg oppmerksomhet til gravstedet. Amenhotep I døde før skattekammeret kunne bli ferdigstilt, men Ineni ble beholdt av hans etterfølger Thutmose I.

Som en ivrig byggherre bestilte Thutmose I mange byggeprosjekter i løpet av sin regjeringstid, inkludert den første grav som ble hogd ut i Kongenes dal. Mange av hans prosjekter var ved Karnaktempelet og ble ledet av Ineni. Disse arbeidene inkluderte fjerde og femte pyloner, tallrike gårdsplasser og statuer, fullførelsen av utvidelsen av skattekammeret som ble begynt av Amenhotep I, og en søylehall av seder reist ved Karnak for å minnes Thutmose Is seier over hyksosene.

Da Thutmose I døde ble Ineni atter en gang beholdt av den kongelige familie. I løpet av styret til Hatshepsut fikk en ny arkitekt, Senemut, betydelige med oppdrag; mest kjent er konstruksjonen av hennes gravtempel ved Dayr al-Bahri. Imidlertid fortsatte Ineni å overvåke og lede flere byggearbeider bestilt av Hatshepsut og var antagelig konsultert ved mange andre. Han ble betraktet av sine samtidige for å være blant hennes favoritter, og stelene på veggene i hans grav omtaler henne med vennlighet. Han døde i hennes tid før Thutmose III kom på tronen i Hatshepsuts 22. regjeringsår. Hans grav var en av de få bygninger hvor Hatshepsuts navn ikke ble meislet bort eller erstattet, kanskje på grunn av respekt for Ineni.

Referanser
----------

1. 1 2 3  «Ineni» Arkivert 19. mars 2014 hos Wayback Machine. *Ancient Egypt Enacademic*
2. ↑   Weigall, Arthur (1910): *A Guide to the Antiquities of Upper Egypt*. London: Mentheun & Co. ISBN 1-4253-3806-2. s. 133–137
3. ↑   «Hunting Scene, Tomb of Ineni», *Metropolitan Museum of Art*

Litteratur
----------

* Breasted, J. H. (1906–1907): *Ancient Records of Egypt*, del to, seksjonene 43ff og 99ff