recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Bårdar Danseinstitutts tidligere lokaler i Kristian Augusts gate 15 i Oslo. Bårdar holdt til her fra 1945.
Fra 2013 holder Bårdar til i Rosenkrantz’ gate 22.
**Bårdar Danseinstitutt**, oftest bare kalt **Bårdar**, er en norsk danseskole startet i 1937. Den holder til i Oslo.

Danseskolen
-----------

Bårdar Danseinstitutt er fellesbetegnelsen for hele virksomheten som omfatter:

* Bårdar Akademiet
* Den videregående skolen (samarbeid med Treider Private Gymnas)
* Kveldsskolen - en videreføring av den tradisjonelle danseskolen

Bårdar gir kurs i flamenco, Hip Hop, klassisk ballett, pilates og salsa.

Historie
--------

Bårdar Danseinstitutt ble etablert i 1937 og var den første skolen i Norge som underviste swingdans.[] Fra 1937 til 1945 hadde Bårdar sitt tilholdssted i Odd Fellow-bygningen i Stortingsgata, før skolen etter andre verdenskrig flyttet inn i Kristian Augusts gate 15 på Tullinløkka. I april 2013 flyttet Bårdar inn i spesiallagde lokaler i Rosenkrantz’ gate 22. Bårdar har arrangert ulike konkurranser blant annet VM i Latin, Oslo Open, Lindy Hop, boogie woogie, Norway International, VM i rullestoldans, VM i jazzdans og World Cup i Moderne. Bårdar Danseinstitutt eies og drives idag av Freddy Haugan.

Utdanningen
-----------

Bårdar Danseinstitutt ble i 2007 kåret til Oslos beste danseinstitusjon av TVNorge, Oslo TV.[] Flere Bårdar-elever har spilt roller i oppsetninger som *Mamma Mia*, *West Side Story*, *Singin in the Rain og Les Miserables*, *Peter Pan*, *Hair*, *Tolvskillingsoperaen*, *Manndomsprøven*, *Which Witch*, *Peer Gynt*, *Jesus Christ Superstar* og *Fame*.[]

Referanser
----------

1. ↑  Bårdars historie Arkivert 7. februar 2010 hos Wayback Machine. Bårdars nettsted, besøkt 11. januar 2016.

Eksterne lenker
---------------

* Bårdar Danseinstitutt

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Nasjonalt skoleregister
 |
«Salamanka»
Model 1:8
**Salamanca** var det første kommersielt vellykkede damplokomotiv, bygget i 1812 av Matteus Murray av Holbeck, for Middleton Railway mellom Middleton og Leeds. Det var det første til å ha to sylindere. Den var oppkalt etter Hertugen av Wellington's seier i slaget av Salamanca som ble utkjempet samme år.
*Salamanca* var også det første tannstangog pinjong lokomotiv med John Blenkinsop's patenterte design for tannstang fremdrift. En enkelt tannet skinne lå utenfor det smalsporede sporet og ble benyttet av et stort tannhjul på venstre side av sporet. Tannhjulet ble drevet av to sylindere forankret i toppen av fyrkjelen. Lokomotivet ble beskrevet som å ha to 8×20 tommer (20 x 50 cm) sylindere, som drev hjulene gjennom veiver. Stempelstengene gikk i guider, snarere enn å bli styrt av en parallell bevegelse som de fleste andre tidlige lokomotiver. Lokomotivet fikk opp til tjue års tjeneste.

En *Collier*, akvarell av George Walker, 1813
Tannhjulene
Lokomotivet vises i en akvarell av George Walker (1781 - 1856), det første maleriet av et damplokomotiv.
Fire slike lokomotiver ble bygget for jernbanen. *Salamanca* ble ødelagt seks år senere, da kjelen eksploderte. I henhold til George Stephenson som erklærte overfor en komité i Parlamentet at lokomotivføreren hadde tuklet med kjelens sikkerhetsventil.

*Salamanca* er trolig det lokomotiv som er omtalt i september-utgaven i 1814 av *Annals of Phiiosophy*: «Some time ago a steam-engine was mounted upon  weels at Leeds, and made to move alongsid a rail road by means of a rack wheel, dragning a number waggons loaded with coal». Skriftet fortsetter og nevner et rack lokomotiv omtrent en mil nord for Newcastle (Blücher på Killingworth) og et uten en rackhjul (sannsynligvis Puffing Billy på Wylam).

Referanser
----------

1. ↑  Hamilton Ellis. *The Pictorial Encyclopedia of Railways*. The Hamlyn Publishing Group. s. 20.
2. ↑  McCann, Mick (2010). *How Leeds Changed the World: Encyclopaedia Leeds*. Leeds: Armey Press. s. 227. ISBN 0-9554699-3-7.
3. ↑  Nabarro, Gerald (1972). *Steam Nostalgia: Locomotive and Railway Preservation in Great Britain*. London: Routledge and Kegan Paul. s. 139. ISBN 0-7100-7391-7.
4. ↑  Thomson, Thomas, red. (1814), *Annals of Philosophy*, **IV**, Robert Baldwin, s. 232, besøkt 16 December 2014
**Stein Hjalti í Jákupsstovu** (født 24. november 1942) er en færøysk marinbiolog.

Han gikk reallinjen ved gymnaset i Tórshavn. Han er cand.real. i marinbiologi fra Universitetet i Bergen fra 1971 og spesialist på dyreplankton. Han var forsker ved Havforskningsinstituttet i Bergen 1970–1977, forsker ved Fiskirannsóknarstovan i Tórshavn 1977–1988 og direktør ved Fiskirannsóknarstovan/Havstovan 1988–2010.

Han har vært sentral i utviklingen av Færøyenes offentlige havbruksforskningsselskap Fiskaaling, der han var styreformann 1988–1995 og styrets nestformann 1995–2008. Han var formann i vitenskapsselskapet Føroya Fróðskaparfelag 1993–1997.

I 2009 ble Hjalti í Jákupsstovu kåret til årets leder innen offentlig sektor på Færøyene.

Han er sønn av Edith Lamhauge og adoptivsønn av fiskernes fagforeningsmann Jákup í Jákupsstovu. Hans biologiske far døde da han var spedbarn. Flere av hans slektninger har gjort seg bemerket innen kunst og vitenskap. Hjalti í Jákupsstovu giftet seg i 1962 med kontorist Elin Hentze. Deres sønn Sigurð í Jákupsstovu har vært universitetsrektor.

Referanser
----------

1. ↑  «Studentaprógv». *Sosialurin* **(færøysk)**: 1. 22. juni 1963.
2. 1 2 3 4  «CV. Stein Hjalti í Jákupsstovu» (PDF) **(engelsk)**. Havstovan. Besøkt 30. januar 2011. [*død lenke*]
3. 1 2  «Hjalti í Jákupsstovu er farin frá og Eilif Gaard tekur yvir» **(færøysk)**. Vinnuhúsið. 1. mars 2010. Arkivert fra originalen 24. januar 2022. Besøkt 11. oktober 2020.
4. ↑  «Ársins leiðarar» **(færøysk)**. Synergi. Arkivert fra originalen 7. august 2020. Besøkt 11. oktober 2020.
5. ↑  «Brúdleyp». *Dagblaðið* **(færøysk)**: 4. 20. juli 1962.
6. ↑  «Sigurð er tann fyrsti oljudoktarin». *Sosialurin* **(færøysk)**: 2. 11. januar 2003.

Portaler: Vitenskap | Færøyene

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND
 |
**Hjalmar Andreas Georg Johannes Løberg** (født 16. desember 1830, død 5. februar 1906) var en gårdbruker og stortingsmann fra Vikedal i Ryfylke. Ole Løberg var far hans.

Løberg var bare 17 år gammel da han i 1848 ble gårdbrukar på Solheim i Årstad i Hordaland, i dag i Bergen by. Han var medlem av heradsstyret og ordfører i Årstad i fleire år, også forlikskommissær.

Løberg hadde fast sete for Søndre Bergenhus amt på Stortinget i perioden 1868 til -82. Perioden 1883-85 var han 1. varamann og møtte hele 1883-sesjonen for Nils Juel, og tiden 2. juli 1884 til 13. april 1885 istedenfor Baard Haugland som hadde blitt statsråd. Nesten hele tiden fra 1868 til -83 var han medlem av næringskomite nr. 1, perioden 1877-79 var det bare en næringskomite, han var også med i denne. Medlem av valgkomiteen fra 1874 og alle senere tingsamlinger han var med på. Ellers med i stemmerettskomiteen 1877-79 og skattekomiteen 1882. Både i 1883 og 1885 var han medlem av Lagtinget.

Løberg ble tiltalt for «majestætsforbrydelse» for en artikkel han skrev i avisa «Hardanger» i 1877, i sammenheng med at Johannes Johannesson Aga fikk en medalje for sitt arbeid som landbruker. Han ble da dømt til fengselsstraff.

Han døde på gården sin i Årstad i 1906.

Referanser
----------

1. 1 2   Stortinget og statsraadet: 1814–1914. B. 1 D. 2 : Biografier L-Ø : samt tillæg, side(r) 570[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* Lindstøl, Tallak:*Stortinget og Statsraadet 1814-1914*. Kristiania, 1914

Eksterne lenker
---------------

* (no) Hjalmar Løberg hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Historisk befolkningsregister
 |
**Hjalmar Inge Sunde** (født 29. desember 1937) var fylkesmann i Aust-Agder fra 10. januar 1995 til 1. januar 2008.

Utdannelse
----------

Han gikk ut fra økonomisk gymnas ved Stavanger Handelsgymnasium i 1956 og tok så Befalskolen for Infanteriet i 1957. Etter Krigsskolen ble han tilsatt som løytnant i Infanteriet i 1960. Han gikk ut av Hærens stabsskole i 1971, U.S. Command and General Staff College i Kansas i USA i 1974, Forsvarets høgskole i 1982 og U.S. Army War College i Carlisle i Pennsylvania i 1986.

Militærkarrière
---------------

Sunde har vært kompanisjef ved Garnisonen i Sør-Varanger, bataljonsjef for Bn 2/Brig N, brigadesjef for Brig 12, forsvarsdistriktsjef for FDI 12/IR 12, divisjonssjef for 6. Divisjon. Han utnevnt til generalløytnant i 1987 og var øverstkommanderende i Sør-Norge (ØKS) frem til 1991.

Han har tjenestegjort som instruktør ved Befalsskolen for Infanteriet i Sør-Norge, Befalsskolens øverste avdeling, Krigsskolen og Hærens stabsskole. Han var tidligere Norges representant i NATOs militærkomite med graden generalløytnant.

Verv
----

Sunde var fra 1995 til 2001 president i Norges Forsvarsforening. Han var også medlem av regjeringens forsvarspolitiske utvalg i 2000, har vært president i Grimstad Rotaryklubb og medlem av faglig forum på Institutt for forsvarsstudier. 

Sunde har gitt ut bøkene *Av Sør-Trøndelag Infanteriregiment nr. 12's historie* (1984) og *Siegfried. Kanonen på Møvik: en beretning om tyskernes Batterie Vara* (2015).

Utmerkelser
-----------

* Kommandør av Den Kongelige Norske St. Olavs Orden
* Forsvarsmedaljen med laurbærgren
* Kongehusets 100-årsmedalje
* Forsvarsmedaljen med to stjerner
* Hærens vernedyktighetsmedalje med tre stjerner
* Norges Forsvarsforenings hederstegn

Referanser
----------

1. ↑  Boklansering på kanondagen Arkivert 23. juli 2015 hos Wayback Machine. (besøkt 23. juli 2015)

Eksterne lenker
---------------

* Biografi på fylkesmannen i Aust-Agders hjemmeside

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Prabook **·** Deutsche Biographie **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |
Cao Wei i 262.
**Cáo Fāng** (hanzi: 曹芳; født 231/232, død 274), stilnavn **Lánqīng** (蘭卿), formelt også kjent under hans posthume tittel **Hertug Lì av Shàolíng** (邵陵厲公; *Shàolíng Lìgōng*), var den tredje keiseren av Cao Wei-dynastiet i de tre rikers tid i Kinas historie. Han var en av sønnene til Cao Kai, som igjen var sønnen til Cao Zhang, Cao Caos tredje sønn, men som ung ble han adoptert av Wèi-keiseren Cao Rui. Cáo Fāng var den lengstregjerende keiser av Wèi, men han hadde likevel aldri noen reell makt og ble dominert av regentene Cao Shuang, Sima Yi og Yis sønn Sima Shi. I 254 ble han avsatt av Sima Shi til fordel for Cao Mao, og etter avsettelsen beholdt han tittelen **Prins av Qí** (齊王; *Qíwáng*).

Referanser
----------

1. ↑   China Biographical Database[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Chen Shou: *Sanguozhi*
* Pei Songzhi: *Sanguozhi zhu*


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Cao Rui** | **魏國皇帝Keiser av Wèi**(239–254)*Regenter: Cao Shuang (239–249)Sima Yi (249–251)Sima Shi (251–254*) | Etterfølger:**Cao Mao** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni
 |
***Unto Those Who Sin*** er en amerikansk stumfilm fra 1916, regissert av William Robert Daly.

Handling
--------

Nadia, en dårlig betalt stenograf, arbeider på kontoret ved siden av der venninnen hennes Mabel er ansatt. Nadia går med slitte klær, samtidig som Mabel ofte går med strålende vakre plagg. Nadias far, en alkoholiker, tvinger til seg pengene hun får i lønn. Moren hennes er ofte utro, sammen med andre menn. En dag, på en fest, møter hun den velstående Ashton.

Nadia smaker også brennevin for aller første gang, har på seg en fin kjole for første gang, og spiser god mat. Nadia liker dette livet mye bedre enn hennes tidligere tilværelse. Men ettersom Ashtons helse svekkes, planlegger Nadia å sikre seg rikdommen hans. Hun møter snart andre velstående menn som viser interesse for henne, men hun er bare interessert i deres penger og velstand.

Skuespillere
------------

* Fritzi Brunette som Nadia.
* Al W. Filson som Pierre Duprez.
* Lillian Hayward som fru Duprez.
* Marion Warner som Mabel.
* Edward Peil Sr. som Stokes.
* Earle Foxe som Ashton.
* George Larkin som Phillip Morton.
* William Sheer som Amos Lawlor.
* George Hernandez som Jules Villars.
* Louise Sothern som Isobel.
* Marie Prevost som Celeste.
* Jack Albert som Buttons.

Referanser
----------

1. ↑  UNTO THOSE WHO SIN

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Unto Those Who Sin* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Unto Those Who Sin* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *Unto Those Who Sin* på Silent Era Rediger på Wikidata
Cao Guojiu
**Cao Guojiu** (kinesisk: 曹國舅; Wade–Giles: *Ts´ao Kuo Chiu*) er en daoistisk udødelig i kinesisk mytologi. Han er en av de åtte udødelige.

Cao Guojiu var angivelig i slekt med Song-dynastiets keiserhus. Hans yngre bror var så mektig at ingen kunne gripe inn mot ham, selv ikke da han begikk et mord. Det gjorde Cao Guojiu så skamfull at han forlot palasset og ble eneboer. Der oppnådde han udødeligheten.

Han fremstilles med kastanjetter og en liten jadetavle som gav ham tilgang til keiserens hoff.

Cao Guojiu er vernehelgen for skuespillerne.

Litteratur
----------

* Werner Lind: *Das Lexikon der Kampfkünste. China, Japan, Okinawa, Korea, Vietnam, Thailand, Burma, Indonesien, Indien, Mongolei, Philippinen, Taiwan u. a.* Sonderausgabe. Sportverlag, Berlin 2001, ISBN 3-328-00898-5 (*Edition BSK*).

Eksterne lenker
---------------

* Chinese Mythology: The Gods of the Middle Kingdom ...
* The eight immortals

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Geni
 |
Camp Funston 1918 eller 1919
Soldater sym med spanskesyken i en sykestue i Camp Funston i Kansas, da epidemien startet i 1918.

**Camp Funston** var en utdannelsesleir for rekrutter til US Army under første verdenskrig, oppkalt etter general Frederick N. Funston (1865-1917), som døde tidlig i 1917. Den lå i Kansas og hørte inn under Fort Riley. Her var det i gjennomsnitt 56.000 unge rekrutter som ble utdannet til soldattjeneste ved fronten i Europa.[] Camp Funston ligger sørvest for Manhattan i Kansas.

Beskrivelse
-----------

Leiren var en av seksten som ble anlagt i USA for å trene soldater til deltakelse i første verdenskrig. Den ble anlagt fra sommeren 1917 og vokste til å omfatte om lag 1.400 bygninger over 2 000 acre (8,1 km²).[] Leiren stod under kommando av generalmajor Leonard Wood. Blant enheter hvis soldater fikk grunntrening i Camp Funston var *89th Division* som ble deployert til Frankrike våren 1918, videre *10th Division*, og svarte soldater som ble assignert til *92nd Division*.

Medisinhistorisk er Camp Funston av betydning ved det at det her her man har ett av de første kildefaste utbrudd av spanskesyken - om ikke det aller første av større omfang. I det minste delvis har det vært mulig å rekonstruere[] smitteforløpet: 

I januar og februar 1918 hadde en lege i Haskell County, Loring Miner, fastslått en sterk økning av særdeles heftige utbrudd av influensa. Han var så uroet av dette at han skrev sterkt advarende om det blant annet i *Public Health Reports*, et blad for U.S. Public Health Service. Det er videre kildefast at det fra Haskell County reiste i det minste tre unge menn til Camp Fulston i slutten av februar.[] Der omkom de mellom den 28. februar og den 2. mars. Den 4. mars ble en kokk som arbeidet i leiren syk. Tre uker senere var 1.000 av leirens rekrutter alvorlig syke.[]

Det ble hele tiden sendt tropper fra Camp Funston til andre trenings- og utdannelsesleirer, og slik spredte smitten seg. Etterhvert spredte sykdommen seg til amerikanske storbyer. Alt dette har man kunnet tilbakeføre til Camp Funston.[]

Det er svært sannsynlig at også utbruddet i Europa lar seg tilbakeføre til smitte spredt fra Camp Funston.[] Influensasykdom med det samme typiske heftige forløp er belagt i den franske havnebyen Brest fra og med 10. april. Også rekrutter fra Camp Funston ble sendt til Europa med troppeskip som anløp Brest som første europeiske havn.[]

Referanser
----------

1. ↑  Barry, John M. *The Great Influenza*. New York: Penguin Publishing Inc. 2004.

Litteratur
----------

* Triplet, William S. (2000). *A Youth in the Meuse-Argonne*. Columbia, MO: University of Missouri Press. s. 4, 18–19, 267. ISBN 0-8262-1290-5. LCCN 00029921. OCLC 43707198.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Camp Funston – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* 
* 


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Cao** (kinesisk: 曹县; pinyin: *Cáo Xiàn*) er et fylke i provinsen Shandong i Kina. Det er understilt byprefekturet Heze, helt vest i provinsen. 

Befolkningen i fylket var på 1 394 034 innbyggere i 1999.

*Bo*, en av Shang-dynastiets hovedsteder, lå i det som i dag er fylket Cao.

Cao og bokseropprøret
---------------------

I forkant av bokseropprøret var Cao et område preget av stor lovløshet, og ettersom Qing-dynastiets lokale garnisoner var vesentlig svekket på grunn av den første sino-japanske krig, vokste det frem en forsvarsmilits, *Dadaohui* («Storsverdselskapet») som opererte frem til 1895 og i noen grad kan ha inspirert bokserbevegelsen.

Samferdsel
----------

Den viktige jernbanelinjen Jingjiubanen har stoppested her på sin ferd fra Beijing vestbanestasjon til Kowloon i Hongkong. Denne linjen løper gjennom blant annet Hengshui, Heze, Shangqiu, Xinzhou, Jiujiang, Nanchang, Heyuan, Huizhou og Shenzhen.

Referanser
----------

1. ↑  National Population Statistics Materials by County and City – 1999 Period, *i* China County & City Population 1999, Harvard China Historical GIS

Eksterne lenker
---------------

* Lokalregjeringens offisielle hjemmeside
* Områdekart[*død lenke*]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** NDL **·** GeoNames
 |
***Louie*** er en amerikansk situasjonskomedie som er skrevet, regissert og spilt av stand-up komikeren Louis C.K.. Serien er delvis biografisk, og handler om en middelaldrende, skilt stand-up komiker som har delvis omsorg for to døtre. Serien har gått på FX siden 2010. Hver episode kan ses som en uavhengig historie, og ofte er det også flere parallelle historier. 

Foruten Louis C.K som Louie er det få faste skuespillere men mange kjente komikere og skuespillere gjør gjesteopptredener. Eksempler på dette er Robin Williams i episoden *Man Dies, Mourned Only by Strippers*, Ricky Gervais spiller en særs ufin og udiplomatisk lege i to episoder. Andre kjente komikere er Joan Rivers, Sarah Silverman og Chris Rock som spiller seg selv. 

Louis C.K regnes som *komkikerenes komiker*. Han er svært anerkjent av andre komikere, kanskje i større grad enn han er kommersielt anerkjent.

Referanser
----------

1. ↑  The Sidney Morning Herald - August 13.2011

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Louie* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Louie* på The Movie Database – TV Rediger på Wikidata

* (en) *Louie* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

* (en) *Louie* på Metacritic Rediger på Wikidata
* *Artikkelen har ingen egenskaper for offisielle lenker i Wikidata*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Ensemble neoN** er et norsk samtidsmusikkensemble. Ensemblet ble startet i Oslo i 2008 av komponistene Jan Martin Smørdal og Julian Skar og består musikere med bakgrunn fra Norges musikkhøgskole. 

Ensemblet har samarbeidet med en rekke forskjellige musikere og komponister. Sammen med Susanna Wallumrød ga de i 2013 ut albumet *The Forester*. For albumet vant de Spellemannprisen 2013 i åpen klasse.

Ensemblet første egne utgivelse var albumet *Neon* som ble gitt høsten 2016. For albumet vant de Spellemannprisen 2016 i klassen samtid. 
De fikk også Ny Musikks ildsjelpris, Pauline Hall-prisen i 2011.

Referanser
----------

1. ↑  moldejazz.no: «Susanna og Ensemble neoN» Arkivert 13. september 2016 hos Wayback Machine.
2. ↑  ballade.no: «Ensemble neoN fikk Pauline Hall-prisen»

Eksterne lenker
---------------

* (en) Ensemble neoN på MusicBrainz Rediger på Wikidata
* (en) Offisiell hjemmeside Arkivert 16. mai 2017 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** MusicBrainz
 |
Formgivningen til et tempel med *cella* framhevet i midten.
**Cella** (latin: «lite kammer»), eller **naos** (gresk: «tempel»), er det innerste rommet i et mesopotamisk, gresk og romersk tempel i særlig klassisk arkitektur som rommet gudebilde. Det er vanligst å bruke *cella* om det romerske tempelet og *naos* om det greske.

Dets inngjerding innenfor murene har fremmet utvidete betydninger, som en eremitts eller en munks celle, siden 1600-tallet, av en biologisk celle i planter eller dyr, og i moderne tid også grunnorganisasjon i et kommunistisk parti eller politisk aktivistgruppe.

Greske og romerske templer
--------------------------

Det gresk tempel for Apollon i Paestum med sentral lokalisert cella.
Maison Carrée i Nîmes med dens cella forskjøvet bak portiko.
I templer fra antikkens Hellas og i Romerriket er cella et rom i bygningens sentrum, vanligvis med en statue eller et kultbilde av den spesielle guddommen som tempelet var viet til. I tillegg kunne cellaen inneholde et bord eller en sokkel som offergavene kunne legges på.

Cellaen er vanligvis et enkelt, vindusløst, rektangulært rom med en dør eller en åpen inngang midt på en av kortveggene. I større templer kunne cellaen være delt i to eller tre «skip» skilt av søylerekker. Den kunne også inneholde en *adyton*, et område som bare ypperstepresten kunne bruke.

Venustempelet i Roma, som ble bygd av Hadrian, hadde to cellae, begge innhegnet med en enkel peristyl (søylerekke).

Templer i oldtidens Egypt
-------------------------

I den ptolemeiske perioden i oldtidens Egypt refererte cella til det som er gjemt og ukjent i den innerste helligdommen i et tempel, det som eksisterer i totalt mørke, som skulle symbolisere universets tilstand før skapelsen.

Etruskiske templer
------------------

Ifølge Vitruvius hadde etruskiske templer tre cellae ved siden av hverandre.

Kristne kirker
--------------

I tidlig kristen arkitektur bl.a. i katakombene ble navnet cella brukt om det kapellet som var reservert for gjennomføringen av liturgien. Senere har små kapell og munkeceller også blitt kalt cella.

*Naos* brukes også i bysantinsk arkitektur som navn på rommet midt i *korskuppelkirken*.

Referanser
----------

1. ↑  Broby-Johansen, R. (1977): *Kunstordbog*, Thaning & Appel, s. 38.
2. ↑  Søk etter *Celle* i Bokmålsordboka og Nynorskordboka eller i Det Norske Akademis ordbok

Portal: Arkitektur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica
 |
**Båre** er en innretning med liggeflate for transport av pasienter. Båren kan bæres av to, tre eller fire personer.

Typer
-----

Det finnes flere standarder for bårer. 

### Ambulansebårer

En ambulansebåre (amerikansk).
I norske ambulanser er det fester i gulvet i behandlingsrommet slik at båren kan trilles inn og enkelt låses fast. Disse bårene kan trilles på et hjulunderstell av utfellbare ben som automatisk feller seg inn når båren rulles inn i ambulansen.

Ambulansepersonell benytter ofte en båre som fungerer som en stol som kan være lettere å få opp eller ned trange trapper og gjennom trange passasjer enn de vanlige bårene.

### NATO-bårer

Soldater med en NATO-båre.
NATO har en enkel bårestandard som tidligere har vært en liggeflate av seilduk mellom to tynne trestokker. På disse stokkene er det enkle bøyler i hvert hjørne som støtte mot underlaget, og metallstag som presser stokkene fra hverandre og strammer seilduksflaten. Disse bårene kan foldes sammen og tar da liten plass. De militære ambulansene har beslag i veggene som gir feste for to bårer på hver side av bilen. Tau fra taket med kroker holder den andre siden av bårene. En militær ambulanse kan frakte fire pasienter på slike bårer.

Det er laget en norsk båre som er lett, laget av et varmeisolerende plastmateriale, som passer til festene for NATO-båren. Denne selges til sivilforsvar og andre organer med ansvar for større ulykker.

### Scoopbårer

Scoopbåre
En spesiell enkel båre er scoopbåra som er en firkantet rørforbindelse som kan deles flere steder. Båra har flere flater inn mot midten. Hardt skadede pasienter som er vanskelige å løfte, kan få deler av båra skjøvet inn fra begge sider før rørendene festes sammen og pasienten kan løftes opp på en bedre båre.

### Redningskurv

Redningshelikopterene har blant annet en redningskurv med flat liggeflate med metallgelender rundt og fester for å heise pasienten opp fra bakken/sjøen og inn i helikopteret.

### Spjelker og vakumsplinter

En spjelk for ryggsøylen er en plate med festemulighet for hode, nakke, og overkropp som fungerer som en del av båren og er velegnet ved mistanke om brudd i nakke eller ryggsøylen.

Det finnes også flere vakumsplinter av forskjellige størrelser. Dette er en lufttett pose med uregelmessige plastkuler som formes rundt et ben eller en arm før luften pumpes ut av posen. Posen får en fast og hard form som vil hindre bevegelse i et eventuelt brudd.

Se også
-------

* Bærestol
* Feltseng
* Rullestol
* Tralle
* Krykke

Referanser
----------

1. ↑  LESS (Light Emergency Stretcher Systems) Arkivert 7. februar 2009 hos Wayback Machine..

Eksterne lenker
---------------

* (en) Stretchers – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** NKC
 |
Et Lockheed L-1011 fra All Nippon Airways ved Narita internasjonale lufthavn
**Lockheedskandalen** i 1976 involverte den japanske Marubeni Corporation og flere høytstående medlemmer av japansk politikk, industri og underverden (Yakuza-sirkelen). Flyprodusenten Lockheed Corporation hadde ansatt en høytstående leder i et kriminelt nettverk, Yoshio Kodama, som konsulent for å prøve å influere japanske flyselskaper, blant annet All Nippon Airways, til å gå til innkjøp av passasjerflyet Lockheed L-1011 «TriStar». Det kom frem at Lockheed hadde betalt rundt 1,8 millioner amerikanske dollar i forsøk på å bestikke den tidligere japanske statsministeren Kakuei Tanaka blant flere. I Japan er navnet Lockheed mer eller mindre forbundet med denne skandalen.

I Nederland samme år var det også en «Lockheedskandale» relatert til innkjøp av F-104G Starfightere til landets flyvåpen. Prins Bernhard ble anklaget for å ha mottatt bestikkelser på rundt 1 million amerikanske dollar fra Lockheed som motytelse for å sikre at selskapets jagerfly ville vinne kontrakten over Dassaults Mirage V. Den nederlandske statsministeren beordret en høring om denne hendelsen, men Prins Bernhard nektet å svare og sa følgende: "Jeg er hevet over slike saker." I et intervju som ble publisert etter hans død, innrømmet Prins Bernhard at han hadde mottatt rundt 1,1 millioner amerikanske dollar fra Lockheed.

Eksterne lenker
---------------

* Kakuei Tanaka – En politisk biografi om det moderne Japan: Kapittel 4 – Lockheedskandalen Arkivert 27. september 2011 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | NDL
 |
**Cellekjernen** er kontrollsenteret i cellen. Cellekjernen er avgrenset fra resten av cellen med en kjernemembran. I denne cellekjernen er arvestoffet, DNA, i kromosomene. DNA-et i cellekjernen inneholder informasjon som styrer alt som foregår i cellen. Gjennom porer i membranen passerer stoffer inn og ut av kjernen.

Det er kun eukaryote organismer som har cellekjerne. De har også andre forskjellige avgrensede deler. En prokaryot organisme mangler cellekjerne; hos dem er DNA'et fritt i cytoplasmaet.

Når cellen trenger noe av den informasjonen som ligger i DNA-et, blir det laget en kopi av DNA-et i form av et RNA-molekyl. Kopieringen kalles en *transkripsjon*. RNA-molekylet er en kopi av bare ett gen. Det er derfor mye kortere enn DNA-molekylet. RNA finnes i tre former. Det er nRNA; ribosom-RNA, som utgjør en del av ribosomet, videre er det tRNA; transport-RNA, og mRNA; budbærer-RNA. Alle tre deltar i produksjonen av proteiner, *proteinsyntesen*.
DNA-molekylene er for store til at de kan slippe ut gjennom kjernemembranenm men RNA-et er lite nok, så det slipper ut av kjernen. Selve informasjonen kommer altså ut i cytoplasmaet, mens «originalen» – DNA-et – ligger trygt lagret inne i cellekjernen.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Cell nucleus – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store medisinske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** GND **·** LCCN **·** NDL **·** NKC
 |
***Cordylepherus viridis*** (Fabricius, 1787) er en bille i delgruppen (underfamilien) blærebiller i familiegruppen børstebiller, som har oppblåsbare blærer nær forhjørnene av brystskjoldet (pronotum) og på sidene av bakkroppen. Den er ganske vanlig, og er registret i Norge.

Utseende
--------

Kroppen er 4-5,5 millimeter lang, en ensfarget metallgrønn eller blå art. Hodet og brystskjoldet (pronotum) med ganske lange oppstående hår. Blant de nordiske artene er den er ganske lik *Clanoptilus marginellus*, men skiller seg fra denne ved at brystskjoldet ikke har antydning til rød farge på sidene. Antennene er festet like foran fasettøynene, de har elleve ledd. Dekkvingene har mørk oppstående behåring sammen med en finere liggende behåring. Dekkvingene slutter ved sidekanten og mangler en innoverbøyd fortsettels litt inn under bakkroppen. Beina er ganske slanke, alle føtter har fem ledd.

Levevis
-------

*Cordylepherus viridis* tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.

Litteratur
----------

* Hansen, Victor.; Larsson, Sv. G. 1973 (2. utgave). *Biller X. Blødvinger, klannere m. m.: (Malacodermata, Fossipedes, Marcrodactylia og Brachymera)* Danmarks Fauna 44. Side 78. (344 sider) ISBN 8712166936
* Lindroth, C.H. 1993. *Våra skalbaggar och hur man kãnner igen dem* (opptrykk av opprinnelig tre hefter (1942-1945. Bonnier forlag.) Fãltbiologerna. ca. 240 sider. ISBN 91-85094-722

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Cordylepherus viridis* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Cordylepherus viridis* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *Cordylepherus viridis* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *Cordylepherus viridis* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *Cordylepherus viridis* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *Cordylepherus viridis* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Cordylepherus viridis* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata
* *Cordylepherus viridis* - Fauna Europaea - om europeiske dyr
**CoreXY** er en teknikk som brukes for bevegelse av skriverhodet i 3D-printere eller verktøyhodet i CNC-maskiner i det horisontale planet. Fordelen med denne teknikken er at de to motorene som brukes for å utføre bevegelsen i det horisontale planet er stasjonære og ikke trenger å bevege seg selv. I stedet brukes drivreimer som er koblet på en litt intrikat måte for å styre bevegelsen i det karteiske xy-planet.

Bevegelse
---------

For bevegelse langs x-aksen må begge motorer rotere i samme retning. For bevegelse langs y-aksen må begge motorer rotere, men i motsatt retning. Hvis kun én motor roterer vil dermed bevegelsen være diagonal.

Hvis A er bevegelsen til motor 1 og {\displaystyle B} bevegelsen til motor 2, er bevegelse i X og Y-retning gitt av:

{\displaystyle \Delta X={\frac {1}{2}}(\Delta A+\Delta B)}
{\displaystyle \Delta Y={\frac {1}{2}}(\Delta A-\Delta B)}

Sammenlignet med konvensjonelle skrivere
----------------------------------------

3D-skrivere som ikke bruker CoreXY-teknikken har også ofte to motorer for xy-planet, men har disse koblet uavhengig slik at én motor er ansvarlig for bevegelse langs x-aksen, og én motor er ansvarlig for bevegelse langs y-aksen. Dette kalles noen ganger *kartesisk teknikk*. "*Bed slinger*" er en kartesisk variant hvor byggeflaten beveger seg langs y-aksen, og skriverhodet beveger seg langs x-aksen, og denne teknikken brukes blant på Prusa i3 og kloner.

Referanser
----------

1. ↑  «CoreXY | Cartesian Motion Platform». *corexy.com*. Besøkt 11. januar 2021.
2. ↑  «CoreXY vs Cartesian 3D Printers - Which is Best?». *Total 3D Printing* **(engelsk)**. 27. mars 2022. Besøkt 18. april 2022.
Den andre rundebordskonferansen ble arrangert fra oktober til desember 1932. Her var Gandhi og Kongresspartiet representert for første gang
Maharaja Ganga Singh av Bikaner deltok som representant for de mange hundre fyrstestatene
B. R. Ambedkar representerte de kasteløse 
**Rundebordskonferansene om India** var en serie møter mellom britiske parlamentsmedlemmer og representanter for India som fant sted i London mellom 1930 og 1932. På dagsordenen sto den konstitusjonelle og politiske framtiden til det britisk koloniriket på Det indiske subkontinent. Det ble holdt tre konferanser og arbeidet ledet fram til Government of India Act 1935. Rundebordskonferansene kom i stand på bakgrunn av økende krav om politiske reformer og økt selvstyre i Britisk India, særlig etter Kongresspartiets mobilisering og politiske agitasjon for selvstendighet.

Første rundebordskonferanse
---------------------------

Den første rundebordskonferansen ble arrangert fra oktober 1930 til januar 1931. Her deltok en tverrpolitisk britisk delegasjon. Den ble ledet av Ramsay MacDonald, Storbritannias statsminister. Fra Britisk India deltok 58 personer oppnevnt av visekongen. Herskerne i fyrstestatene sendte en delegasjon utpekt av Fyrstekammeret. 

Representative organer, ansvarlig regjering eller parlamentarisme og status som dominion var blant sakene som ble diskutert. Ingen representanter fra Kongresspartiet var imidlertid med. Partiet hadde kommet med krav om full selvstendighet, lansert en sivil ulydighetskampanje og organisert saltmarsjen.

I første runde gikk britene med på å innføre parlamentarisme, det vil si en regjering utgått fra folkevalgte forsamlinger, i hver enkelt av provinsene i Britisk India. Det ble også fremmet et forslag om en føderal struktur for India, der de mange hundre fyrstestatene kunne innpasses. Mens valg og ansvarlig regjering ble innført, kom det ikke noe ut av planene om å opprette en forbundsstat.

Andre rundebordskonferanse
--------------------------

I mars 1931 ble det oppnådd enighet om å trekke Kongresspartiet med i drøftingene om Indias framtid og en ny rundebordskonferanse ble avholdt fra oktober til desember 1932. Her representerte Mohandas Gandhi Kongresspartiet, men delegatene ved konferansen hadde ulike interesser og prioriteringer og konferansen kom ikke til enighet. Særlig representanter for muslimer, sikher og kasteløse avviste standpunktene til Gandhi og Kongresspartiet.

Tredje rundebordskonferanse
---------------------------

Den tredje rundebordskonferansen ble avholdt i november og desember 1932. Her var stemmerettsspørsmålet den viktigste sak som ble diskutert. Det var diskusjon om separate elektorater og representasjon for muslimer og hinduer, samt for kasteløse.

Referanser
----------

1. 1 2 3  Surjit Mansingh: *Concise Encyclopedia of Indian History*, New Delhi: Vison Books, 2009, s. 592–594.
2. ↑  Arild Engelsen Ruud, Eldrid Mageli og Pamela Price: *Indias historie med Pakistan og Bangladesh*, Oslo: Cappelen akademisk forlag, 2004, s. 290ff.
3. ↑  John McLeod: *The history of India*, Westport: Greenwood Press, 2002, s. 114.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Seán Duffy** er en irsk historiker med middelalderen som fagfelt. Duffy er utdannet fra Trinity College i Dublin. Her tok han også sin doktorgrad, og har siden 1993 vært tilknyttet Trinity College som foreleser. Han er per 2011 *senior lecturer* i middelalderhistorie ved fakultetet «School of Histories and Humanities». Han er også visedirektør for Senteret for irsk-skotske og sammenlignende studier («Centre for Irish-Scottish and Comparative Studies.».

Seán Duffy har siden 1998 vært formann for stiftelsen *Friends of Medieval Dublin*, og siden 1999 organisert årlige interdisiplinære konferanser med middelalderens Dublin som tema. Bidragene til disse konferansene blir utgitt i en serie hvor Duffy selv er redaktør.

Duffys hovedinteresser er Dublins historie og arkeologi fra vikingtiden til tidlige moderne tid og Irlands relasjoner til de andre landene rundt Irskesjøen i middelalderen. Han har utmerket seg som redaktør og bidragsyter til flere større encyklopediske verk om Irland i middelalderen, blant annet *Atlas of Irish History* (Gill and Macmillan, 1997) og *Medieval Ireland: an encyclopedia* (Routledge 2005)

Kilder
------

* Profil ved Trinity College, inneholder også en utførlig bibliografi

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
1 Trinityhalvøya, 8 Seymourøya
**Seymourøya** (engelsk: *Seymour Island*, spansk: *Isla Marambio*) er en liten øy ved den nordre delen av Antarktishalvøya i Antarktis.

Geografi
--------

Seymourøya ligger i Weddellhavet cirka 90 km øst for Trinityhalvøya. Øya er av vulkansk opphav og har et areal på ca. 110 km² med en lengde på ca. 21 km og en bredde mellom 3 og 8 km.

Argentina opererer forskningsstasjonen Marambio på øya.

Historie
--------

Nordspissen av Seymourøya ble observert i 1843 av en britisk ekspedisjon under ledelse av James Clark Ross, som navnga den Cape Seymour etter kontreadmiral George Francis Seymour. I 1892 konstaterte nordmannen Carl Anton Larsen at det dreide seg om en øy. Han fant en mengde ulike fossiler på øya, og Seymourøya besøkes ofte av paleontologer.

Deler av den den svenske antarktisekspedisjonen 1901–03 ledet av Otto Nordenskjöld var tvunget til å overvintre her i 1902. Hele ekspedisjonen ble berget fra Seymour Island i 1903, inkludert C.A. Larsen som var kaptein på det forliste ekspedisjonsskipet «Antarctic».

Den 29. desember 1969 åpnet Argentina den permanente forskningsstasjonen Base Antártica Marambio.

Kulturminne
-----------

En treplakett ble oppført 10. november 1903 i Penguins Bay av mannskapet på det argentinske skipet «Uruguay» etter bergingen av medlemmene av den svenske antarktisekspedisjonen. Argentina reiste en steinvarde samme sted i januar 1990 til minne om hendelsen. Plaketten og varden er oppført på lista over historiske steder og kulturminner i Antarktis og er vernet av bestemmelsene i Antarktistraktaten.

Kilder
------

* Composite Gazetteer of Antarctica Den vitenskapelige komite for antarktisforskning (SCAR). Katalognr. 13059

Eksterne lenker
---------------

* Om Base Antártica Marambio

Portal: Antarktis

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** GeoNames **·** GNIS **·** SCAR

 |
Blå cordura
**Cordura** er i dag et registrert varenavn på et stoff av vevd nylon laget av Invista, et heleid datterselskap av Koch Industries Inc. Materialet har slitesterkt, og er kjent for lang holdbarhet og motstandsdyktighet mot skader.[]

Cordura benyttes i en mengde produkter fra bagasje og ryggsekker til støvler, militærutstyr, slirer og ammunisjonsvesker.

Historie
--------

Tidligere var Cordura et registrert navn på et sertifisert rayonmateriale fra DuPont. Som varemerke har cordura historie tilbake til 1929 som et produkt utviklet av rayon. Under andre verdenskrig ble produktet videreutviklet, g ble benyttet til dekk av det militære.[]

Fra 1966 har Cordura-varemerket blitt benyttet på nylonprodukter da disse hadde forbigått ytelsen til rayon.

Bruk i dag
----------

Cordura har fortsatt sin videreutvikling som et varemerke for Invista med nye produkter som øker bredden på produktspekteret, som for eksempel:

* Bagasje
* Sport- og fridtidsutstyr
* Motorsykkel-bekledning
* Beskyttelsesutstyr til paintball
* Applikasjoner hvor vannavstøtning er viktig

Referanser
----------

1. ↑  DuPont Heritage: Cordura® Arkivert 13. februar 2008 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* Cordura hjemmeside
**Asbjørn Andreasson Veland** (født 6. januar 1920 på Øvre Veland i Lindås, død 19. desember 2001) var en norsk lektor og filosofihistoriker, som særlig arbeidet med norsk filosofi på 1800-tallet.

Liv
---

Han var sønn av bonde Nils Andreas Nilsson Veland og Theoletta Johansdatter Veland (1894–1960), og kom fra gården Veland i Lindås. Veland studerte ved Universitetet i Bergen og tok historisk-filosofisk embetseksamen med fagene historie, tysk og engelsk i 1951. Deretter var han adjunkt ved Askøy kommunale realskole. Fra 1967 til han gikk av med pensjon i 1987 var han lektor ved Lindås gymnas.

Utenom skolearbeidet var Veland opptatt med studier i norsk filosofihistorie. I 1963 utga han en avhandling om den «glemte filosofen» Nicolay Lund i Det Kongelige Norske Videnskabers Selskabs skrifter. I 1975 skrev han etterord til Tore Stubberuds utgave av Nicolay Lunds *Speculation og Erfarenhed* i serien *Norsk filosofi i det 19. århundre*. I 1991 utga han essaysamlingen *Tid og tanke* (1991), som er en samling artikler om norsk filosofi på 1800-tallet. Her skildrer han blant andre Niels Treschow, Johan Sebastian Welhaven, Marcus Jacob Monrad og andre mindre kjente personligheter. Samlingen var redigert av Knut Venneslan og Knut Ågotnes. I 1993 leverte han et bidrag om A. O. Vinje og filosofien til en essaysamling om Vinje, og i 1997 utga han et utvalg av Georg Vilhelm Lyngs skrifter med forklaringer og biografi, i *Norsk filosofi i det 19. århundre*. Han hadde arbeidet med denne utgaven siden 1984, da Asbjørn Aarnes ba ham om å besørge en utgave av Lyngs skrifter for den filosofihistoriske serien.

Veland skrev også artikler om filosofi i *Syn og Segn* på 1960-tallet. I *Kirke og Kultur* skrev han om «Welhavens fridomssyn». Han skrev mer enn 100 kronikker i *Bergens Tidende*, leverte bidrag i lokalavisen *Nordhordland* og var medarbeider for Norsk biografisk leksikon.

Referanser
----------

1. ↑  Toft, Martin (1981). *Bygdebok for Lindås*. Lindås bygdeboknemnd. s. 212. ISBN 8271010891.
2. ↑  Lyng, Ge. Vilh. (1997). *Georg Vilhelm Lyng*. Oslo: Achehoug. s. 11. ISBN 8203261361.

Litteratur
----------

* Inge A. Alver og Eilif B. Løtveit: «Asbjørn Veland», i «Nordhordland». 29. desember 2001. CS1-vedlikehold: Dato og år (link)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister **·** BIBSYS **·** VIAF **·** SUDOC
 |
**Provinsen Schleswig-Holstein** (tysk: *Provinz Schleswig-Holstein*) var en provins som eksisterte fra 1815 til 1918 innenfor kongeriket Preussen, og deretter fra 1918 til 1946 innenfor Fristaten Preussen og Weimarrepublikken. Provinsen hadde i 1905 et areal på 19 215 km², og en befolkning på 1 504 309.

Provinsen ble opprettet med utgangspunkt i hertugdømmene Slesvig og Holstein etter at disse ble erobret av Preussen og Østerrike fra Danmark under Andre slesvigske krig i 1864. Etter Den østerriksk-prøyssiske krig i 1866 ble Schleswig og Holstein annektert av Preussen etter det østerrikske nederlaget. Provinsen ble opprettet i 1868 og omfattet også Sachsen-Lauenburg.

Etter Det tyske keiserrikes nederlag i første verdenskrig, organiserende de allierte to folkeavstemninger i det nordlige og sentrale Schleswig 10. februar og 14. mars 1920. I Nord-Schleswig stemte 75 % for en gjenforening med Danmark og 25 % for å fortsatt være en del av Tyskland, mens i det sentrale Schleswig stemte 80 % for å forbli i Tyskland.

15. juni 1920 ble Nord-Schleswig offisielt overført til Danmark, mens resten av Schleswig fortsatte som en del av Provinsen Schleswig-Holstein som på dette tidspunktet var blitt en provins i Fristaten Preussen. 

Loven om Stor-Hamburg fra 26. januar 1937 regulerte provinsens grenser, da den frie riksstaden Lübeck ble innlemmet i provinsen, mens byområdene opp til Hamburg, Altona og Wandsbek ble overført til denne.

Etter andre verdenskrig ble Schleswig-Holstein en del av den britiske okkupasjonssonen, bortsett fra det lille området øst for Ratzeburg ble overført til Mecklenburg i den sovjetiske okkupasjonssonen.

Den britiske sektoren ble den nye tyske delstaten Schleswig-Holstein i 1949.

Eksterne lenker
---------------

* Gemeindeverzeichnis Deutschland 1900
* Deutsche-Schutzgebiete.de

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND
 |
Frits Thaulow: «Vinter ved Simoa»
**Friluftsakademiet**, eller **Friluftsakademiet på Modum**, var en uformell malerskole dannet høsten 1883 på initiativ av Frits Thaulow.

Thaulow samlet en gruppe unge kunstnere for å perfeksjonere naturalismen i de godt egnede omgivelser i Modum med Haugfossen og Simoa som naturlig hovedmotiv. De bodde på Madame Reiffs pensjonat ved Haugfosstråkka.

Det sentrale mål var den naturalistiske sannhet, stemning, lys og luft, alt skulle avbildes som det var. De søkte mot det nye og brukte oljemaling og limfarver, tempera og pastell. De hadde ingen formell lærer, men utviklet seg gjennom gjensidig tilbakemelding.

Mange av norsk kunsthistories kjente figurer deltok i Friluftsakademiet i lengre eller kortere perioder. Mellom disse finner man i tillegg til Frits Thaulow: Edvard Munch, Kalle Løchen, Gustav Wentzel, Karl Jensen-Hjell og Jørgen Sørensen.

Friluftsakademiet er aktualisert med en utstilling på Blaafarveværket i 2013 samt kulturstien Haugfossen Rundt.

Referanser
----------

1. ↑  «Munch og malervennene på Modum». Arkivert fra originalen 9. mars 2013. Besøkt 12. desember 2012.
***Frimodige ytringer*** var en av de illegale avisene som ble utgitt under den tyske okkupasjonen av Norge under andre verdenskrig. Den kom ut i Tønsberg.

*Frimodige ytringer* ble startet av tre menn fra det lokale pressemiljøet: Leif Helberg og Reidar Stavseth fra *Tønsberg Blad* og Rolf Gerhardsen fra *Vestfold Arbeiderblad*. Første nummeret av den illegale avisen forelå i mai 1941, og var maskinskrevet med gjennomslag.

Gjennom kontakter i Oslo klarte Stavseth å skaffe en stensilmaskin, som han hentet i hovedstaden. Duplikatoren ble overlatt til tre studenter, som selv hadde utgitt en liten maskinskrevet illegal avis under navnet *Verg ditt land*. De tre var Arne Grønn Disch, ivrig idrettsmann og tidligere aktiv i Unge Høyre, Bjarne Sørensen og Reidar Sørensen. Pressefolkene og studentene samarbeidet deretter om utgivelsen av *Frimodige ytringer*, som kunne stensileres i høyere opplag.

Avisen holdt det gående til slutten av 1942. Da hadde Helberg og Gerhardsen måttet flykte til Sverige. Dish forsøkte å komme seg over til England. Han ble tatt av tyskerne og senere henrettet på Trandumskogen.

Referanser
----------

1. ↑  Side 113. Hans Luihn: *De illegale avisene*, Universitetsforlaget (1960)

Portal: Andre verdenskrig
Frimerkehefte fra USA (1970).
**Frimerkehefte** er betegnelse på et antall frimerker til å frankere brev, innsatt i en folder. Et frimerkehefte i Norge inneholder vanligvis 8 eller 10 frimerker av samme valør og passer som oftest i lommeboka. Bakgrunnen for å utgi frimerker i hefte er av praktiske årsaker for å slippe å håndtere løse merker.

Frimerkehefter er også et eget samleområde innen filateli. Det første offisielle frimerkeheftet ble utgtt i USA i år 1900, og Norge fulgte etter allerede i 1904 med å utgi 5 hefter. Frem til 1976 har det hele tiden vært frimerkehefter for salg på postkontorene, og 42 forskjellige frimerkehefter ble utgitt frem til 1976. Frimerkeheftene inneholdt alltid bruksfrimerker med flere blokker på 6 (1904–1943), senere 10 bruksfrimerker(1944–1975). Mange av frimerkeheftene som ble utgitt før 1976 er svært sjeldne og dyre samleobjekter.
I 1976 startet utgivelsen av frimerkehefter som inneholdt særmerker. Særmerker er frimerker som utgis med et særegent unikt motiv. Det utgis flere frimerkehefter årlig i Norge, og frimerkeheftene har siden 1976 stort sett inneholdt 8 eller 10 frimerker.