recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Adrian Beers** (født 6. januar 1916 i Glasgow, død 8. april 2004 i London) var en britisk bassist og professor ved Royal College of Music og Royal Northern College of Music. 

Beers var rektor ved Philharmonia Orchestra og English Chamber Orchestra, og han var en kjent kammermusiker.[] Han studerte ved Bellahouston Academy der han lærte å spille på instrumenter som cello, piano og kontrabass sammen med hans far som også var bassist. Han ble like etter andre verdenskrig medlem av det nystartede Philharmonia Orchestra. Han spilte sammen med dem frem til 1963, og han til tilbake til dette orkesteret i 2002. Han spilte også i Goldsbrough Orchestra, som senere byttet navn til Chamber Orchestra (ECO). Han spilte også i Melos Ensemble. 

Beers ble utnevnt til medlem av den britiske Order of the British Empire i 1990 for sin innsats for britisk musikk. Hans lange diskografi inneholder mange kjente innspillinger som han har utført sammen med kjente og populære musikere som f.eks. Raymond Leppard, Vivaldis Laudate Pueri og Charles Mackerras.[]

Referanser
----------

1. 1 2   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Discogs, Discogs artist-ID 954699, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   BnFs generelle katalog, catalogue.bnf.fr, besøkt 25. mars 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Adrian Beers på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
* (en) Adrian Beers på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Adrian Beers på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Adrian Beers på AllMusic Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** GND **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |
**Olaf Ditlev-Simonsen** (født 15. desember 1865 i Sarpsborg, død 16. januar 1960 i Oslo) var en norsk skipsreder og politiker (H). Han var sentral blant annet i rederiene Ocean og Det Søndenfjelds-Norske Dampskibsselskab, og var også Kristianias varaordfører 1914–15.

Ditlev-Simonsen dro til sjøs rett etter konfirmasjonen, og tok styrmannseksamen i 1883. Allerede som 23-åring ble han kaptein på barken «Norseman», og senere ble han også dampskipsfører. Han ble partner i svigerfarens rederi John P. Pedersen & Søn. rundt århundreskiftet, og i 1906 flyttet han rederiet til Kristiania sammen med svogeren Christian P. Staubo. Her dannet de rederiet Ocean, som med 21 skip var blant byens største.

Ditlev-Simonsen var også aktiv i en mengde andre bedrifter og organisasjoner. Han var i mange år styremedlem i Norges Rederforbund, og var også styreformann i *Norges Handels- og Sjøfartstidende* 1911-39 og i Det Søndenfjelds-Norske Dampskibsselskab 1924-40. Fra 1923 til 1933 var han styreleder for Norsk Sjøfartsmuseum.

Olaf Ditlev-Simonsen fikk ni barn. Flere av sønnene kom til å bli aktive innenfor shipping og idrett, blant dem Olaf Christian Ditlev-Simonsen, Halfdan Ditlev-Simonsen og Sverre Ditlev-Simonsen.

Han ble utnevnt til ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden i 1939, og var kommandør av den svenske Vasaordenen.

Referanser
----------

1. ↑   Store norske leksikon, Store norske leksikon-ID Olaf\_Ditlev-Simonsen[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Morgenbladet, utgitt 18. desember 1914[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* Artikkel i Norsk biografisk leksikon (NBL) av Bjarne Kortsen

Eksterne lenker
---------------

* Bilder av Olaf Ditlev-Simonsen, Oslo Museum

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Geni
 |
***Charopus graminicola*** (Dejean, 1833) er en bille i familiegruppen børstebiller. Den tilhører blærebillene som har oppblåsbare blærer nær forhjørnene av brystskjoldet (pronotum) og på sidene av bakkroppen. Den er utbredt, men ikke vanlig. Den er registret i Norge.

Utseende
--------

Kroppen er 2,2-2,5 millimeter lang og har en matt, men metallisk svartgrønn farge. Hodet med de noe utstående fasettøynene er like bredt som brystet. Antennene er festet noe foran fasettøynene, de har elleve ledd og er svarte, bortsett fra rotleddene som er mer gule. Dekkvingene hos de nordiske artene med en spredt lys oppstående behåring, sammen med en finere liggende behåring. Den er kort, men lett å se (krever forstørrelse). Hunner mangler flygevinger, men har velutviklede dekkvinger. Brystskjoldet er smalere i bakkanten enn på midten. Dekkvingene slutter ved sidekanten og mangler en innoverbøyd fortsettels litt inn under bakkroppen. Beina er ganske slanke, alle føtter har fem ledd. Fram- og mellom beina er lysere enn bakbeina.

Levevis
-------

*Charopus graminicola* finnes på tørre gressenger. Den tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.

Litteratur
----------

* Hansen, Victor.; Larsson, Sv. G. 1973 (2. utgave). *Biller X. Blødvinger, klannere m. m.: (Malacodermata, Fossipedes, Marcrodactylia og Brachymera)* Danmarks Fauna 44. Side 69. (344 sider) ISBN 8712166936
* Lindroth, C.H. 1993. *Våra skalbaggar och hur man kãnner igen dem* (opptrykk av opprinnelig tre hefter (1942-1945. Bonnier forlag.) Fãltbiologerna. ca. 240 sider. ISBN 91-85094-722

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Charopus graminicola* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *Charopus graminicola* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (en) *Charopus graminicola* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *Charopus graminicola* hos NCBI Rediger på Wikidata
* *Charopus graminicola* - Fauna Europaea - om europeiske dyr
Skogen ved Creil ca. år 1000. Nøyaktig hvor den lå er ukjent.
**Allerheiligenvloed 1170** (nederlandsk), på norsk **allehelgensdagsoversvømmelsen**, fant sted på natten etter allehelgensdagen (1. november – 2. november) i 1170. Oversvømmelsen som oppstod da Nordsjøen brøt gjennom sanddynene som lå mellom dagens Huisduinen og Texel i Noord-Holland og Creilerskogen, som skal ha strakt seg fra Texel ned til Enkhuizen, rammet kysten av Nord-Nederland og skapte en ny bukt i området. 

Gjennombruddet førte til at ferskvannsbekken Marsdiep ble knyttet til Nordsjøen, og at området mellom Texel, Medemblik og Stavoren ble oversvømmet. Texel og Wieringen ble liggende som øyer i denne nye bukten. Det må dog bemerkes at beskrivelsen av hvordan området så ut før denne oversvømmelsen er hypotetisk. «Nederlands Rijksdienst voor het Oudheidkundig Bodemonderzoek» (engelsk: *Dutch National Service for Archaeological Heritage*) har i samarbeid med Hoogheemraadschap Noord-Hollands Noorderkvartier (ansvarlig for saker angående vannkvalitet, vannivå, diker osv.) foretatt undersøkelser av områdene, og slik rekonstruert hvordan de kan ha sett ut rundt år 800 og 1350.

Oversvømmelsen var begynnelsen til en utvidelse av sjøen Almere og en åpen forbindelse med Nordsjøen. Dette førte senere til at Zuiderzee og Waddenzee ble til.

To faktorer var viktige for denne hendelsen, for det første steg havnivået og for det andre de store myrområdene der gjennombruddet fant sted. Ved gjennombruddet ble myrene og skogen ved Creil skylt bort av sjøvannet og landet senket til under havnivå.

Se også
-------

* Allerheiligenvloed i 1532
* Allerheiligenvloed i 1570
* Allerheiligenvloed i 1675
* Allerheiligenvloed i 2006

Eksterne lenker
---------------

* Rome's Greatest Defeat, an overview – All Saints' Flood of 1170 Arkivert 9. desember 2018 hos Wayback Machine.. Sist besøkt 27. mai 2008.
* Kart som viser utviklingen fra ca. 800-1600 (nederlandsk)
Charolais-okse
**Charolais** er et kjøttfe opprinnelig fra Frankrike.

Historie og utbredelse
----------------------

Rasen har sitt utspring i Charolais-Brionnais-området midt i Frankrike. Rasen har vært omtalt så langt tilbake som år 878. Den var opprinnelig utviklet som trekkdyr, noe som resulterte i at rasen er stor av vekst med mye muskler, spesielt i rygg og lår. 

Charolais ble introdusert i Norge på 1960-tallet, og er nå den mest populære kjøttferasen i landet. Gjennom semintjenesten (Geno) har den lenge vært tilgjengelig for norske bønder.

Kjennetegn og egenskaper
------------------------

Charolais er en kjøttferase, og brukes ikke til melkeproduksjon. Den anses likevel til å ha gode melkeegenskaper til å være ammeku. Rasen er lys av farge. Viktige egenskaper er stor tilvekst og høyt opptak av grovfôr. Rasen brukes ofte til kryssavl med andre raser, deriblant Norsk rødt fe.

Se også
-------

* Liste over kuraser

Eksterne lenker
---------------

* Charolais.no
* Svenska Charolaisföreningen
* Geno

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** BNE
 |
**Olaf Christophersen Røst** (født 7. april 1843 på gården Vetlholmoen i Tynset, død 25. april 1887) var en norsk forfatter og lærer, grundtvigianer. Han var medutgiver av *Den norske Folkeskole*, og han skrev dikt og noveller som ble publisert i aviser. I 1883 skrev han boksamlingen *Minder fra hjembygden*.

Røst hadde stor lærelyst, men økonomien var dårlig. Etter konfirmasjonen gikk han på skole hos ordføreren og stortingsmannen Lars Hektoen. I 1859 døde faren og Olaf ville bruke arven sin på 300 spesidaler til å skaffe seg lærerutdanning. I 1862 ble han godkjent lærer med beste karakter. Som lærer var han først tre år i Tylldalen, men lønna var så lav at han måtte ta seg huslærerpost om sommeren. Februar 1866 forlot han Tylldalen og reiste til Christiania (Oslo) for å overta annenlærerstillinga på en skole der. To år senere fikk han også førstelærerstillinga ved den samme skolen. Da var han bare 24 år gammel. 

Han giftet seg med Emilie Lund i 1885. Olaf Christophersen Røst er hedret med en bauta i skoleområdet på Tynset. Tidligere var denne plassert på Vetlholmoen, som folketoget før 1940 gikk innom på 17. mai. Ei gate nær gården har fått navnet "Olaf Røsts gate"

  

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Historisk befolkningsregister **·** VIAF **·** LCCN
 |
***Odontoplia*** er en slekt av biller som hører til familien oldenborrer og har larver som eter planterøtter.

Utseende
--------

En nokså liten, avlang skarabide. Beina er påfallende kraftige som vanlig for Hopliinae. Beina er brunsvarte, kroppen er tett kledt med svovelgule skjell som gir arten et karakteristisk utseende. Pronotum er avrundet sekskantet, bredest et stykke foran midten, nokså mye smalere ved roten. På det bredeste stedet er det en påfallende, lang børste på sidekanten. Scutellum mangler den gule skjellkledningen og er brunsvart. Dekkvingene er litt rundede, noe mer avlange enn hos de fleste andre Hopliinae. Beina, særlig bakbeina, er svært kraftige, leggene på forbeina med to korte, butte tenner, leggende på bakbeina utvidete, nærmest rektangulære.

Levevis
-------

De voksne billene finnes gjerne på blomster.

Utbredelse
----------

Slekten er endemisk for Madagaskar.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
			* Familien skarabider (Scarabaeidae) Latreille, 1806
				+ Underfamilien oldenborrer, (Melolonthinae) Samouelle, 1819
					- Hopliini-gruppen
						* Stammen Madahopliini Lacroix, 1997
							+ Slekten *Odontoplia* Fairmaire, 1897
								- *Odontoplia alluaudi* Fairmaire, 1897

Kilder
------

* Oversikt over artene

Eksterne lenker
---------------

* Bilde av typeeksemplaret for arten
* (en) *Odontoplia* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* *Odontoplia* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
***Odontolabis delessertii*** er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

Utseende
--------

En stor og kraftig (33-81 millimeter), blank hjortebille, i gjennomsnitt noe mindre enn *Odontolabis burmeisteri* som ligner og lever i det samme området. Hodet, pronotums og beina er svarte. Dekkvingene er gule med en kileformet svart strek langs midten. Hannen har stort hode og forstørrede kjever, men formen på disse kan variere noe. Store hanner har gjerne lange, krumme kjever med en lang, innoverrettet tann midt på, mindre hanner har ofte kjever som er mer eller mindre sagtakkede. Hos noen hanner har kjevene en enkelt spiss, hos andre en kam av tenner i spissen. Hodet ender foran i en bred, rundet "hylle" over mandiblenes røtter. Pronotum er kraftig innsnevret bakerst. Hunnen er bredere, uten forstørrede kjever, hodet med et rundet utskudd under fasettøynene.

Levevis
-------

Larvene utvikler seg i råtne trestammer.

Utbredelse
----------

Arten lever i det sørlige India, men er regnet som sjelden.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
			* Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
				+ Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
					- Stammen *Odontolabini*
						* Slekten *Odontolabis* Hope, 1842 – 44 arter
							+ ***Odontolabis delessertii*** (Guérin-Méneville, 1843)

Kilder
------

* Oversikt over artene

Eksterne lenker
---------------

* Bildegalleri over artene, foto: Benjamin Harink
* Bildegalleri
* (en) *Odontolabis delessertii* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Odontolabis delessertii* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata
* (en) Odontolabis – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
**Allerum** er et tettsted i Helsingborg kommune i Skåne län i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 716 innbyggere. Allerum er først og fremst et boligområde, der beboerne pendler til Helsingborg.

Allerum har med tiden vokst sammen med Hjälmshult gjennom bebyggelse langs Jonstorpsvägen, og statistisk regnes disse som ett og samme sted. Stedets kirke og skole ligger i Allerum, mens man i Hjälmshult finner en brannstasjon. Det er et rikt foreningsliv med flere idrettslag, rytterforeninger, speidertropper og golfklubb.

Historie
--------

I området omkring tettstedet har man funnet rike spor av eldre bebyggelse, blant annet mange kjente steinalderbosetninger. Man har imidlertid ikke funnen noen monumentale levninger som gravhauger eller megalittgraver. Funn av myrmalm i bearbeidet form tyder på at jernbehandling kan ha forekommet både i forhistorisk tid og i middelalderen. 

Ifølge kilder i litteraturen var området omkring Allerum vanskelig å dyrke opp med skoger og store kjerr- og myrenger. Kirken ble bygd på 1100-eller 1200-tallet, og ble fullført på 1400-tallet. Utenom kirken består den eldste bevarte bebyggelsen av klokkergården fra 1760, skomakergården fra 1800 og prestegården fra 1820.

Referanser
----------

1. 1 2   (på sv) *Statistiska tätorter 2020, befolkning, landareal, befolkningstäthet per tätort*, Statistiska centralbyrån, 24. november 2021, Wikidata Q112914414,
2. ↑  «Sveriges tätorter 2010» (PDF). Statistiska centralbyrån. Arkivert fra originalen (PDF) 16. juni 2011. Besøkt 24. mars 2016.

Kilder
------

* Helsingborgs lokalhistoriska förening: *Helsingborgs stadslexikon* (2006) Helsingborg ISBN 91-631-8878-3
* Helsingborgs stad: *Ortsanalys för området Allerum – Hjälmshult – Tornhult*[*død lenke*], 2005-10-28.

| * v
* d
* r
Helsingborg kommune i Skåne län i Sverige |
| --- |
|  | Allerum **·** Bårslöv **·** Domsten **·** Gantofta **·** Hasslarp **·** Helsingborg **·** Hittarp **·** Kattarp **·** Mörarp  **·** Påarp **·** Rydebäck **·** Tånga och Rögle **·** Utvälinge **·** Vallåkra **·** Ödåkra |  |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
***Odontolabis pareoxa*** er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

Utseende
--------

En middelsstor, bred og kraftig, svart hjortebille. Hannen har stort hode og forstørrede kjever, disse er gjerne litt lengre enn hodet, rette med tenner på innersiden. Hodet er V-formet innbuktet foran uten tverrkjøl. Det er en tann på hver side av hodet bak fasettøynene. Pronotum er halvmatt, mye bredere enn langt, med markerte bakhjørner, kraftig innsnevret bak. Dekkvingene er blanke, noe hvelvede, bredest bak roten, med en trekantet, ensfarget svarte. Beina er svarte. Hunnen er bredere, uten forstørrede kjever, hodet med et rundet utskudd under fasettøynene, tannen bak fasettøynene er formet som et rundet framspring.

Levevis
-------

Larvene utvikler seg i råtne trestammer.

Utbredelse
----------

Arten er utbredt i India (Nagaland) og det nordlige Myanmar, skal også finnes i Yunnan.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
			* Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
				+ Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
					- Stammen *Odontolabini*
						* Slekten *Odontolabis* Hope, 1842 – 44 arter
							+ ***Odontolabis pareoxa*** Bomans & Ratti, 1976

Kilder
------

* Oversikt over artene

Eksterne lenker
---------------

* Bildegalleri over artene, foto: Benjamin Harink
* Bildegalleri
* (en) *Odontolabis pareoxa* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata
* (en) Odontolabis – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Allersgården (2009)
Allersgården (2009)
**Allersgården** er en bygning fra Nordnes i Bergen som er flyttet til Gamle Bergen Museum i Sandviken.

Bygningene
----------

Allersgården var opprinnelig den nest ytterste av gårdene på Nordnes. Gården bestod av to bolighus og to pakkhus med en hellelagt plass mellom. Navnet kommer fra kjøpmann Carsten Allers som fra 1834 eide stedet. På eiendommen lå også en bondestue, et overnattingssted for bønder på bytur.

Fredning, demontering og gjenreising
------------------------------------

Bolighuset i Allergården 2a ble fredet av Riksantikvaren i 1927, sammen med fem andre hus som omkranset den lille plassen Sliberget. På tross av fredningen ble huset demontert sommeren 1940 og lagret på Elsesro, hvor det ble gjenreist i 1955-56. Resten av bygningsmassen på Allersgården ble revet 1940-årene.

Se også
-------

* Nordnesgaten 25
* Nordnesgaten 23 (Håndverkerhuset)
* Sliberget 1-3

Eksterne lenker
---------------

* Bergen Byleksikon på nett, om Allersgården
* «Allersgården». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Bergen byleksikon **·** Riksantikvaren kulturminne
 |
***Odontolabis lacordairei*** er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

Utseende
--------

En stor til meget stor (hannen 44-90 millimeter), kraftig, gul og svart hjortebille. Hannen har et stort, mer eller mindre trekantet, gult felt i pannen, og dekkvingene er gule med smal, svart sømstripe. Hunnen mangler det gule pannefeltet, og dekkvingenes sømstripe er bred, til gjengjeld er "skuldrene" på pronotum gule til oransje. Hannen har stort hode og forstørrede kjever, men formen på disse kan variere mye. Hos denne arten er kjevene gjerne slanke og krumme, med tenner bare i spissen, men kan også være nokså korte og sagtakkede. Hodet har en ganske liten tann bak fasettøynene, også et rundet utskudd under fasettøynene (sm man vanligvis ser hos hunner i slekten *Odontolabis*). Hodets sider og underside har kraftig, rynket mikroskulptur og ser derfor matt ut. Pannen har en høyt opphøyd kjøl i forkanten av det gule pannefeltet, denne er gul også på forsiden, som er nesten loddrett. Pronotum er innsnevret bakerst bak en utstående tann. Dekkvingene er blanke, noe hvelvede, bredest bak roten. På beina er lårene på mellom- og bakbeina gulrøde bortsett fra ytterst. Hunnen er bredere og svært blank, uten forstørrede kjever, hodet med et rundet utskudd under fasettøynene.

Levevis
-------

Larvene utvikler seg i råtne trestammer.

Utbredelse
----------

Arten er utbredt på Sumatra.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
			* Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
				+ Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
					- Stammen *Odontolabini*
						* Slekten *Odontolabis* Hope, 1842 – 44 arter
							+ ***Odontolabis lacordairei*** (Snellen van Vollenhoven, 1861)

Kilder
------

* Oversikt over artene

Eksterne lenker
---------------

* Bildegalleri over artene, foto: Benjamin Harink
* Bildegalleri
* (en) *Kategori:Odontolabis lacordairei* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata
* (en) Odontolabis – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
**Ingjerdsvatnet** ligger øst på Askøy, nærmere bestemt på Erdal, er en av de viktigste drikkevannskildene for befolkningen som er bosatt sør på Askøy. Ingjerdsvatnet forsyner Erdal, Florvåg, Davanger, Tveit, Ravnanger, Haugland og Hanøy med drikkevann.

Ingjerdsvatnet renses ved hjelp av marmor. Når vannet tas opp i renseanlegget tilsettes det marmor som spises opp av surheten i vannet. Dette gir en karbonatisering av vannet, med andre ord så nøytraliseres det. Videre bestråles det av UV-stråler. Det benytter 52 tonn marmor i året for å gi Askøys befolkning rent drikkevann.

I kjelleren er det en inntaksbrønn, i første etasje befinner rørsystemet og selve renseanlegget seg og i øverste etasje er det tavlerom, laboratorium, pauserom, oppholdsrom, garderober og lager for marmoren. Byggekostnadene for vannbehandlingsanlegget var på om lag 30 millioner kroner.

Brødrene Ulveseth implementerte renseanlegget i 2006, og bygget har en grunnflate på om lag 700 kvadratmeter og består av 3 etasjer.

Referanser
----------

1. 1 2  «NVE Atlas». *Vassdrag – Innsjødatabase.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 27. juni 2015
2. ↑  Norgeskart.no

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Sentralt stedsnavnregister
 |
***Odontolabis leuthneri*** er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

Utseende
--------

En stor til meget stor (hannen 39-78 millimeter), kraftig, svart hjortebille. Hannen har stort hode og forstørrede kjever, disse kan være lange og krumme eller korte og brede. Hodet har en liten, fremoverrettet tann bak fasettøynene. Pannen er jevnt rundet innskåret foran, med et bredt, firkantet framspring i midten. Det er ikke noen tann bak fasettøyet. Pronotum er rundet uten markerte bakhjørner eller påfallende innskjæring bak. Dekkvingene er blanke, noe hvelvede, bredest bak roten. Beina er svarte. Hunnen er bredere, kullsvart, uten forstørrede kjever, hodet med et rundet utskudd under fasettøynene, hode og forkropp kraftig punkterte og litt matte.

Levevis
-------

Larvene utvikler seg i råtne trestammer.

Utbredelse
----------

Arten er utbredt på Borneo. Den skal også være funnet på det asiatiske fastlandet, men dette er usikkert.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
			* Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
				+ Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
					- Stammen *Odontolabini*
						* Slekten *Odontolabis* Hope, 1842 – 44 arter
							+ ***Odontolabis leuthneri*** Boileau, 1897

Kilder
------

* Oversikt over artene

Eksterne lenker
---------------

* Bildegalleri over artene, foto: Benjamin Harink
* Bildegalleri
* (en) *Odontolabis leuthneri* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata
* (en) Odontolabis – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
*For kvinnenavnet, se Bojana (kvinnenavn).*

Deltaet til Bojana danner øyen Ada Bojana ved Adriaterhavet.
Bojana ved byen Shkodër.
**Bojana** er en 41 km lang elv på grensen mellom Montenegro og Albania. 

På sørøstsiden av Shkodërsjøen renner vannet ut i denne korte elven via den albanske byen Shkodër, bøyer sørvestover og skaper et artsrikt, bredt delta- og sumpområde (Ada Bojana) på grensen mellom landene der elven renner ut i Adriaterhavet.

Sammen med Moraca utgjør elvene via Shkodërsjøen et elvesystem på 183 km og det viktigste nedbørsområdet (5.187 km²) og slettelandskapet i Montenegro, hvor mye av landets landbruksproduksjon skjer. Vannføringen her er på om lag 320 m³/s.
Fra albansk side mottar elva sør for Shkodër den venstre sidelelva Drin som har større vannføring enn Bojana selv (ca. 352 m³/s).

Bojana er seilbar i hele løpet, avhengig av størrelsen på fartøyet.

Referanser
----------

1. 1 2  «The coastline of Albania : morphology, evolution and coastal management issues» (PDF). *ciesm.org* **(engelsk)**. s. 8.

Eksterne lenker
---------------

* (en) River Buna – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Buna Delta – In Your Pocket, ESSENTIAL CITY GUIDES

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND **·** GeoNames
 |
***Maylandia estherae***, også kalt **rød zebra** er en art av ciklider som er endemisk til Malawisjøen i Afrika.
Den er en munnruger. Hunnen holder de befruktede eggene, og senere yngelen, i munnen. De slippes fri etter rundt 21 dager.

Arten ble tidligere regnet til slekten *Pseudotropheus*, men det navnet er nå begrenset til andre fisk.
De fleste iktyologiske taksonomer plasserer arten i *Maylandia*, skjønt Ad Konings, og dermed store deler av den akvarierelaterte litteraturen, bruker *Metriaclima* i stedet.

Hunner kan bli opptil 10 cm lange, mens hanner blir opptil 12,7 cm.
Til tross for navnet «rød zebra», har disse fiskene ofte blå striper i tillegg.
Hannen er territoriell.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Maylandia estherae* – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen Rediger på Wikidata

* (en) *Maylandia estherae* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Maylandia estherae* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Maylandia estherae* hos FishBase Rediger på Wikidata

* (en) *Maylandia estherae* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Maylandia estherae* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Maylandia estherae* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
Topografisk kart over Kapp Adare-regionen
Adeliepingviner ved Kapp Adare  Foto: Mila Zinkova 
**Kapp Adare** er den ytterste odden på halvøya Adare Peninsula i Victoria Land i Antarktis. Adare Peninsula skiller Rosshavet i øst fra Robertsonbukta i Sørishavet i vest. Kapp Adare var et viktig ilandstignings- og leirsted under tidlige ekspedisjoner til Antarktis.

Historie
--------

Borchgrevinks hytte fra 1899, omringet av pingviner.  Foto: Kuno Lechner 
James Clark Ross oppdaget Kapp Adare i januar 1841 og kalte det opp etter sin venn, Vicomte Adare, hvis navn er avledet av Adare i Irland.

I januar 1895 gikk de norske oppdagerne Henrik Johan Bull og Carsten Borchgrevink fra «Antarctic» i land ved Kapp Adare, der de samlet steinprøver for geologisk analyse. Ekspedisjonen var finansiert av Svend Foyn, og hovedformålet var å karlegge hvalforekomster i Sørishavet. Borchgrevink vendte tilbake hit som leder av Southern Cross-ekspedisjonen i 1899 og oppførte to hytter – de første menneskelige byggverk på det antarktiske kontinentet. Hyttene var levert fra Strømmen Trævarefabrik i Norge. Ekspedisjonsmedlemmene overvintret og ble hentet ut i januar 1900, med unntak av zoologen Nicolai Hanson som døde under overvintringen og ble begravet ved Kapp Adare.

Medlemmer av «Northern Party» under Scotts Terra Nova-ekspedisjon overvintret ved Kapp Adare i 1911 og 1912. De oppførte en hytte som nå fremstår som ruin.

I februar 2007 opplevde det japanske hvalkokeriet «Nisshin Maru» brann under dekk under opphold i Rosshavet. Fartøyet drev uten motorkraft i flere dager inntil motorene ble reparert, og nærheten til Kapp Adare medførte stor bekymring.

Økologi
-------

Kapp Adare er tilholdssted for en stor koloni adeliepingviner.

Kulturvern
----------

Hyttene og andre historiske spor, inkludert graven til Nicolai Hanson, er oppført på Antarktistraktatens liste over historiske steder og kulturminner i Antarktis.

Referanser
----------

1. ↑  Cape Adare SCAR *Composite Gazetteer of Antarctica* (USA). Katalognr. 72

Eksterne lenker
---------------

* Kapp Adare – Den glemte polararv Antarctic Heritage Trust

Portal: Antarktis

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** GeoNames **·** GNIS **·** SCAR

 |
*Denne artikkelen er om **kapitel** (**kapitél**) i typografi. For andre betydninger, se kapitel.*

---

|  |
| --- |
| *Uten kapiteler:*Sykdommen aids ble alminnelig kjent i USA da Rock Hudson døde. |
| *Med (falske) kapiteler:*Sykdommen AIDS ble alminnelig kjent i USA da Rock Hudson døde. |

I typografien er **kapitel** (eller **kapitél**) en bokstav som har bokstavbildet til en majuskel, men høyde omtrent lik x-høyden til en minuskel.

Kapiteler brukes til å sette tekst som utelukkende består av majuskler, spesielt akronymer og andre initialord, som *AIDS*, *USA*, *HTML* og lignende. Når initialord settes i majuskler blir de lett store og iøynefallende og de bryter med det homogene utseende en tekst bør ha. Ved å bruke kapiteler går initialordene mer i ett med teksten omkring og virker ikke forstyrrende.

I typografi skiller en mellom **falske kapiteler** og **ekte kapiteler**. Falske kapiteler er alminnelige majuskler satt i en skriftgrad lik x-høyden. Det vil si at om skriftgraden er 12 punkter og x-høyden er 8 punkter, settes falske kapiteler som majuskler i 8 punkters grad. Falske kapiteler blir gjerne for tynne i forhold til teksten omkring og bokstavene kommer også for tett sammen. Ekte kapiteler er et skriftsnitt laget spesielt for bruk som kapiteler. I typografi bør ekte kapiteler brukes fremfor falske kapiteler.

Kapiteler ble innført av Aldus Manutius i 1501.

Eksterne lenker
---------------

* Om kapitéler
Oregon Country

**Oregon Country** var i første rekke en amerikansk betegnelse som ble brukt under grensetvisten med Storbritannia om Oregons nordgrense. Området ble okkupert av britiske og franske pelshandlere før 1810, og amerikanske bosettere fra midten av 1830-årene. Langsmed Columbia-elven seilte skip fra mange land og var delhavere i pelshandelen. Mellom 1790-tallet og 1810-tallet kom de fleste av disse fra Boston. 

Med den stadige utvidelse av de amerikanske pelshandelsinteresser over Rocky Mountains' vannskille fra 1824 som blant annet Rocky Mountain Fur Company stod for, og videre ved begynnelse av den amerikanske indianermisjon særlig representert ved Marcus Whitman fra 1836 i Walla Walla ble sambruksordningen stadig mindre praktisk for begge sider. Begge sider hevdet i grunnet territorialkrav over samme område. Det demokratiske partis presidentkandidat James K. Polk, senere president, fikk under valgkampen i 1844 inn for den amerikansker maksimalløsning, opp til 54°40' bredde som nordlig grense. Som mottrekk krevde britene et grense skulle trekkes langs 42. breddegrad, det vil si den daværende grense til Mexico. For begge parter deride det seg særlig om tilgang til Stillehavets kyst. Dersom hele Oregon Country hadde tilfalt Storbritannia, ville ikke USA ha fått tilgang til Stillehavet (California var frem til den meksikansk-amerikanske krig 1846–48 meksikansk, og Alaska var til 1867 russisk besittelse). Og dersom hele området var tilfalt USA, ville Britisk Nord-Amerika (Canada) vært uten kyst mot stillehavet.

Oregonavtalen fra 1846 avsluttet tvisten, og det amerikanske Oregonterritoriet ble etablert. Området ble da delt på den 49° breddegrad, med unntak av Vancouver Island som i sin helhet gikk til Storbritannia.

Referanser
----------

1. ↑  Edwin A. Miles. *"Fifty-four Forty or Fight" — An American Political Legend*. s. 291–309.  Hans Sperber. *‘Fifty-Four Forty or Fight’: Facts and Fictions*. s. 5–11.
2. ↑  «Chronology of Oregon Events» **(engelsk)**. Gesswhoto. Arkivert fra originalen 10. desember 2015. Besøkt 21. desember 2015.
3. ↑  «Oregons historie». Store norske leksikon. 25. november 2014. Besøkt 21. desember 2015.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Oregon Country – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Convention Between Great Britain and Russia, 1825 (St. Petersburg-traktaten, 1825)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Kapitalinntekt** er i skatterettslig sammenheng et fellesbegrep for kapitalavkastning og kapitalgevinst. 

Ved beregning av trygdeavgift og trinnskatt til staten skal kapitalinntekt ikke være med i grunnlaget, som i prinsippet skal være arbeidsinntekt. Derimot skal kapitalinntekt inngå i beregningsgrunnlaget for alminnelig inntekt. For lønnstagere er det ofte enkelt å holde de to inntektstypene fra hverandre, for næringsdrivende kan det være mer komplisert. Med unntak av avkastning av finanskapital (renter, utbytte m.m.) bestemmes kapitalinntekt som en andel av næringens nettoresultat (delingsmodellen). Slik deling av næringsinntekt foretas både for enpersonforetak, for ansvarlige selskaper og andre selskaper med deltagerligning og for aksjeselskaper og andre selskaper med selskapsligning.

En egen gruppe kapitalinntekter omtales som eierinntekt når den er opptjent av fysiske personer: utbytter, utdeling fra deltakerlignende selskaper og gevinst/tap ved salg av aksjer eller andeler i deltakerlignede selskaper. Disse inntektene er gjenstand for høyere effektiv beskatning enn vanlige kapitalinntekter (29,76% for 2017).

Se også
-------

* Arbeidsinntekt
* Virksomhetsinntekt

Referanser
----------

1. ↑  Jf. skatteloven § 5-1

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
Kapp-provinsen i Sør–Afrika 1910–1994. Viser ikke Bantustan.
**Kapp-provinsen**, eller **Kapp det gode håp-provinsen**, var en provins i Unionen Sør-Afrika og senere Republikken Sør-Afrika. Den bestod av den gamle Kappkolonien og hadde Cape Town som sin hovedstad.

Den ble opprettet i 1910 da Unionen Sør–Afrika ble opprettet og inkluderte den opprinnelige Kappkolonien og andre regioner som Britisk Bechuanaland (må ikke forveksles med protektoratet Bechuanaland, nå Botswana), Griqualand East (området rundt Kokstad) og Griqualand West (området rundt Kimberley).

Da unionen ble opprettet, bestod hele regionen som nå kalles Sør–Afrika av bare fire provinser: Transvaal (Den sørafrikanske republikk), Natal (Republikken Nalia), Oranjefristaten og Kapp-provinsen.

I apartheid–tiden ble landet delt opp i ytterligere deler som ble kjent som de fire TBVC–statene og seks avhengige bantustans. Etter det første allmenne valget i 1994 ble alle delene slått sammen igjen og delt inn i dagens ni provinser. Walvis Bay ble gitt til Namibia.

Provinsene Transkei (1976) og Ciskei (1981) ble erklært uavhengige av Sør–Afrika etter at de tidligere var del av Kapp-provinsen. Griqualand East ble overført til Provinsen Natal etter at Transkei ble erklært uavhengig, siden den var avskåret fra resten av provinsen. De ble gjeninnlemmet i Sør–Afrika i 1994, begge som del av den nye provinsen Eastern Cape.

Den var den eneste provinsen hvor fargede (bl.a. mennesker med hvite og svarte foreldre) kunne stemme, selv om denne retten ble fjernet av apartheid–regjeringen i 1956. 

I 1994 ble den delt opp i tre mindre administrative enheter: Western Cape, Eastern Cape og Northern Cape. Deler av Kapp-provinsen ble også absorbert i North West.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Historien til kapprovinsen

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** SUDOC
 |
**Ordu Baliq** («hoffets by», også skrevet *Ordu Balykh*, *Ordu Balik*, *Ordu-Baliq*, *Ordu Balig* eller *Ordu Baligh*) i provinsen Arkhangaj i dagens Mongolia var hovedstad i det uigurske khanatet årene 744-840. Byen ble ødelagt i 840 av kirgiserne. Ruinene kalles **Karabalghasun** («den svarte by») og er i dag del av Orchondalens kulturlandskap som er oppført på UNESCOs verdensarvliste som nummer 1081.

Moderne gjenoppdagelse
----------------------

I 1871 oppdaget den russiske reisende Paderin som første europeer ruinene av denne gamle uighurske hovedstaden. Han trodde, feilaktig, at det var restene av den gamle mongolerhovedstaden Karakorum. Misforståelsen ble oppklart av en ekspedisjon ledet av Nikolaj Jadrintsev i 1889, og av to ekspedisjoner de påfølgende år av det ugro-finske selskap i Helsingfors (1890) og av det russiske vitenskapsakademi, under Friedrich Wilhelm Radloff (1891).

Eksterne lenker
---------------

* Glazier, James (24. september 2005). «Khar Balgasyn Tuur - Ruins of Uigher Capital (8th Century)». Indiana University. Arkivert fra originalen 4. februar 2012. Besøkt 2006.  Sjekk datoverdier i `|besøksdato=` (hjelp) Arkivert 4. februar 2012 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
*For utstyr til strengeinstrumenter, se Capo*
En jødisk kapo ved konsentrasjonsleiren Salaspils i Latvia, med armbåndet *Oberster Jüd[ischer]. Lager-Poli[zist]* («Øverste jødiske leirpoliti»)
Armbind til en *oberkapo*
**Kapo** var en betegnelse på fanger i tyske konsentrasjonsleire under andre verdenskrig som hadde visse lavere administrative funksjoner og derfor fikk enkelte privilegier, herunder bedre klær, tilgang på alkohol og fritak fra hardt fysisk arbeid. I «splitt og hersk»-tenkningen ble fangene som tjenestegjorde som kapo gjort til kommandantens medskyldige, og disse ble ofte forhatt av de andre fangene.

Blant oppgavene kunne være overoppsyn med andre fanger og lede dem i arbeid, og slik være ansvarlig for det arbeidet som ble utført. Mange ble rekruttert fra fanger som var innsatt med voldskriminelle dommer, tidligere SA-medlemmer eller tidligere fremmedlegionærer, og de hadde fullmakt til å anvende brutalitet mot andre fanger. Også politiske fanger ble brukt som kapos.

Tittelens opprinnelse har flere forklaringer: at det kommer fra italiensk, *capo*, («sjef», «leder»), at det er en forkortelse for det tyske uttrykket *Kameradenpolizei*, og er i den tyske synonymordboken Duden beskrevet som en kortform av det franske ordet *caporal* («kaptein», «leder», «korporal»).

I kulturen
----------

Kapoenes rolle er beskrevet i en rekke bøker fra konsentrasjonsleirene, blant dem den selvbiografiske *Hvis dette er et menneske* av Primo Levi fra 1947, og Victor Frankl's *Man's Search for Meaning*, i den siste hvor rollen beskrives fra en psykiaters ståsted. Kapoene er også omtalt i Elie Wiesel's selvbiografi *Natt* fra 1960, og i Art Spiegelmans tegnede roman *Maus II*.

Referanser
----------

1. ↑  «Nazistenes fanger skulle sulte, fryse og slite seg til døde». Aftenposten Innsikt. 1. juli 2015. Besøkt 1. november 2015.
2. ↑  «SS Strafgefangenenlager Falstad 1941-45». kildenett.no. Arkivert fra originalen 12. februar 2010. Besøkt 1. november 2015.  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 12. februar 2010. Besøkt 1. november 2015.
3. ↑  «Duden - kapo». Besøkt 1. november 2015.

Litteratur
----------

* Orth, Karin (München 2000), *Ausbeutung, Vernichtung, Öffentlichkeit : neue Studien zur nationalsozialistischen Lagerpolitik*. K.G. Saur. ISBN 3-598-24033-3 (Tysk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** GND **·** LCCN
 |

Portal: Andre verdenskrig
**Ordrup** er i dag en forstad til København i Gentofte kommune, men er opprinnelig en landsby med historiske røtter langt tilbake i tiden.

Historie
--------

Den første skriftlige henvisning til byen har man omkring 1170 hvor deler av byen ble overdratt fra Esrum Kloster til biskop Absalon; den bestod da av åtte gårder. Som det var tilfellet andre steder på den tid, så var gårdene ofte eid, av enten kronen eller kirken. Kronens besittelser og aktivitet i egnen ble større med tiden med opprettelse av lyst- og jaktslott i Jægersborg og Charlottenlund, og Jægersborg Dyrehave som ble opprettet i 1669. 

*Ordrup Jagtvej* ble opprettet for å knytte Charlottenlund slott med Dyrehaven så der var lettere adgang for kongens jaktselskaper. I 1765 kom Ordrups jorder inn under Bernstorff Slot, og kort etter ble det gjennomført landboreformer med utskifting av mark som ga bøndene selveie. I 1789 kom byen ut for en større katastrofe, da en brann den 6. september la stort sett hele byen i aske.

Utviklingen fra landsby til sammenhengende byområde begynte på 1800-tallets siste halvdel. Utbyggingen av offentlig transport og alminnelig utstykning tok fart og villakvarterene skjøt opp i begynnelsen av 1900-tallet. *Ordrup Realskole* ble opprettet i 1867, og den lille privatskolen *Friser Skole*, som ble anlagt i 1879, vokste hurtig i popularitet og skiftet i 1911 navn til Ordrup Gymnasium.

Ordrup Kirke ble oppført i 1878 og i 1891 ble Ordrup Sogn skilt ut av Gentofte Sogn.

Dagens Ordrup
-------------

I dag er Ordrup vokst sammen med de omkringliggende forstadsområder i Gentofte kommune.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |

Portal: Danmark
Oregonterritoriet slik det først var organisert i 1848
Oregonterritoriet (blått) med Washingtonterritoriet (grønt) i 1853
Staten Oregon (blått) med Washingtonterritoriet (grønt) i 1859
**Oregonterritoriet** var et navn på et historisk område på stillehavskysten av dagens USA og Canada som eksisterte fra august 1848 til februar 1859. Navnet Oregon er begrepet USA brukte på området, britene kalte området for Columbia. Området må ikke forveksles med Oregon Country eller dagens stat Oregon, som først ble opprettet i 1859. Området nord for 42° breddegrad, sør for 54°40' breddegrad og vest for vannskillet i Rocky Mountains var regnet som Oregonterritoriet.

Historie
--------

Opprinnelig krevde både Storbritannia, Spania, Frankrike og Russland dette området, senere krevde også USA eierskapet. Spanias krav var begrunnet i den pavelige bullen *Inter Caetera*, men etter samtaler med Storbritannia i 1790-årene i kjølvannet av «Nootkakrisen» (Nootka crisis) ble kravet trukket. Russland trakk sitt krav om alt land sør for Alaska etter separate avtaler med USA i 1824 og Storbritannia i 1825. Frankrike trakk kravet som en del av Paristraktaten i 1763; denne traktaten avsluttet sjuårskrigen. I en avtale i 1818 (Treaty of 1818) ble USA og Storbritannia enige å ha en «felles okkupasjon» av dette området. 

Da James Knox Polk ble valgt til president i 1844 var et av hans mål å avklare eierskapet til dette området. I 1848 ble partene enige om den såkalte Oregonavtalen. Oregonterritoriet ble da delt på den 49° breddegrad, med unntak av Vancouver Island som i sin helhet gikk til Storbritannia.

Området sør for den 49° breddegrad tilfalt USA, dette området ble da kalt Oregon Territory. Senere ble området delt opp igjen, området som lå nord for 46° breddegrad og nord for elva Columias nedre del ble skilt ut i Washingtonterritoritet. 

Den delen av det opprinnelige Oregonterritoriet som ble tilhørende USA utgjør i dag statene Washington, Oregon og Idaho, samt deler av Montana og Wyoming. Den delen som tilfalt Storbritannia utgjør i dag den største delen av den canadiske delstaten Britisk Columbia.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  «Oregons historie». Store norske leksikon. 25. november 2014. Besøkt 21. desember 2015.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN
 |
Furuberget med kalkverket og Furnesfjorden i forgrunnen. Furnesåsen sees i bakgrunnen.
Steinbrudd, Steens kalkbrenneri Furuberget, Hamar, ca. 1900-1907
**Furuberget** er en kolle ved bredden av Mjøsa nordvest i Hamar kommune. Berget har gitt navn til boligområdet på sørsiden av kollen.

Berggrunnen består for en stor del av kalkstein, noe som gir grobunn for en av Norges største sammenhengende kalkfuruskoger. En del av kollen er blant annet derfor vernet som Furuberget naturreservat.

Helt inntil reservatgrensen på nordsiden blir det tatt ut kalkstein i et stort dagbrudd. Her ble det i 1897 startet kalkbrenneri av kjøpmann Carl Steen og dyrlege V. Steen. Kalkbrenneriet ble revet i 2014.

Like nord for steinbruddet ligger en bygdeborg fra jernalderen som et fredet kulturminne.

Furuberget brukes også til tur- og rekreasjonsområde for innbyggere i Hamar, og har derfor et stort nettverk av både stier og lysløyper. En gang- og sykkelvei følger mjøsstranda på vestsiden av kollen. Dette er en del av nasjonal sykkelrute 7 (Mjøstråkk). Dovrebanen går også her, og gjennom den 47 meter lange Furuberget tunnel.

I den østlige delen av Furuberget ligger Hedmarktoppen, en stor eiendom som eies og drives av Pinsebevegelsen i Norge.

Referanser
----------

1. ↑  «Norgeskart». Kartverket. Besøkt 16. oktober 2017.
2. ↑  «Rivingen av det gamle kalkbrenneriet». Franzefoss Miljøkalk. Besøkt 15. oktober 2017.
3. ↑  «Furuberget». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
4. ↑  «Mjøstråkk». Stiftelsen Sykkelturisme. Arkivert fra originalen 17. oktober 2017. Besøkt 17. oktober 2017.
«Bexley» har flere betydninger.

**Bexley** er et område i distriktet bydelen Bexley i sørøstlige London. Den ligger ved elven Cray, sør for Watling Street, og 21 km øst-sørøst for Charing Cross. Den var tidligere et sogn i det tradisjonelle grevskapet Kent. Som en del av forstadsutviklingen i London på 1900-tallet, fikk Bexley økt befolkning, og har vært en del av Stor-London siden 1965. Byen består av to deler, *Old Bexley*, også kjent som Bexley Village, er stedets historiske hjerte og som fortsatt har et landsbypreg, og en nyere del som er et typisk forstadsområde med blant annet bydelsforvaltningens lokaler. Boligområdene strekker seg mot Bexleyheath, og grensen mellom de to områdene er ikke klart definert.

Bexley utviklet seg rundt møller langs elven Cray, hvor det går bro over ved High Street. Dets angelsaksiske navn, Byxlea, er teoretisert til å hatt betydningen en bosetning i rydning i en skog av buksbomtrær, skjønt det er lingvistisk uenighet hvor motargumentet er at det er usannsynlig at det var buksbomtrær i dette terrenget.

Herregården Hall Place ligger ved elven nordøst for Old Bexley. Husets arkitektur er svært spesiell; det har to halvparter i forskjellige arkitektoniske stiler, uten at det er gjort noe forsøk på å forene de to stilene. Huset og eiendommen eies av bydelsforvaltningen, og er det åpent for publikum. Hagen har figurklipte busker som viser tradisjonelle heraldiske figurer. Turveien London LOOP går forbi Hall Place. Danson Park med Danson House er en annen turistattraksjon i Bexley.

Slekten Shaw med noen av de fremste britiske arkitektene på 1800-tallet, særskilt John Shaw den eldre og John Shaw den yngre kom fra Bexley. Førstnevnte er gravlagt ved sognkirken St. Mary's (se bilde).

Referanser
----------

1. ↑  «Old Bexley, Bexley», *Hidden London*
2. ↑  «Bexley, Bexley», *Hidden London*

Eksterne lenker
---------------

* (en) London Borough of Bexley – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
* Bexley Council, historiske arkiv
* Bexley, samfunnsnettstedet

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Vision of Britain **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** GeoNames
 |