**Amalarik** (gotisk: *\*Amalareiks*; spansk: *Amalarico*; født 502, død 531) var konge av det vestgotiske rike i Hispania fra 511 og fram til sin død i Barcelona i 531. Han var sønn av Alarik II og hans første hustru Teodegotha, datter av Teoderik, konge av Italia.

Liv og virke
------------

Da Alarik II ble drept i kampen mot Klodvig I, frankernes konge, i slaget ved Vouillé i 507, falt kongeriket i uorden. «Mer alvorlig enn ødeleggelsen av den gotiske hæren,» skrev historikeren Herwig Wolfram, «mer enn tapet av både provinsene i Gallia Aquitania og hovedstaden Toulouse, var kongens død.» Alarik II hadde gjort noen forberedelser for sin etterfølger, og selv om han hadde to sønner, var den ene myndig, men født utenfor ekteskap, mens den andre var født legitim, men et umyndig barn. Som den ektefødte sønn ble Amalarik av sikkerhetsgrunner fraktet ut av Hispania mens kongeriket ble formelt styrt av hans bestefar på morssiden, Teoderik, og direkte ved hans viseregent i Hispania, den østgotiske adelsmannen Teudis.

Til tross for dette ble den eldre sønnen Gesalek ble valgt til konge av adelen, men hans styre ble katastrofalt. Teoderik sendte en hær ledet av Teudis mot Gesalek, tilsynelatende på vegne av Amalarik. Gesalek flyktet til nordlige Afrika for å søke støtte hos vandalene. Teoderiks østgotiske hær fordrev tilbake frankerne og dere burgundiske allierte. De tok kontroll over området Novempopulania i sørlige Gallia, området og byen Rodez, antagelig også Albi og ikke minst Toulouse. Som følge av at frankernes konge Klodvig døde i 511, forhandlet Teoderik fram en fredsavtale med hans etterfølgere, og sikret vestgotisk kontroll over de sørligste delene av Gallia for resten av den tiden som kongeriket eksisterte.

I 522 ble den unge Amalarik formelt utropt som konge, og fire år senere, da Teoderik døde, fikk han full kongelig makt i Hispania og deler av sørlige Gallia, men han måtte avstå Provence til sin fetter Atalarik i Italia. Hans kongerike var truet fra nord av frankerne, og det ble motivasjonen for å gifte seg med Klotylda, datter av Klodvig I. Ekteskapet var liten suksess da Amalarik, i henhold til Gregorius av Tours, katolsk biskop og åpenbart partisk, presset henne til å oppgi sin katolske tro til fordel for hans ariansk kristendom, og ved et tidspunkt ha banket henne opp til hun blødde. Hun sendte, ble det sagt, håndkle dynket i sitt eget blod til bror, kong Kildebert I. I henhold til historikeren Ian Wood, selv Gregorius har gitt den mest detaljerte informasjonen for denne perioden, tillater han ofte «sine religiøse fordommer å bestemme sin tolkning av hendelsene.» Det er støttet av historikeren Peter Heather som «Jeg tviler på at dette er den fullstendige historien, men effektene av den frankiske innblandingen var klar nok.»

På antatt oppfordring av sin søster kom Kildebert med en hær, beseiret den vestgotiske og erobret Narbonne. Amalarik flyktet sørover til Barcelona hvor han i henhold til Isidor av Sevilla ble myrdet av sine egne menn. Peter Heather mener at Teoderiks tidligere viseregent Teudis var innblandet i mordet på Amalarik «og var helt sikkert den som var mest begunstiget.» Klotylda døde på veien hjem, i henhold til Gregorius, av en tilfeldig sykdom. Kildebert fikk brakt hennes lik tilbake til Paris hvor hun ble gravlagt ved siden av sin far.

Referanser
----------

1. ↑   Sapere.it, oppført som Amalarico, De Agostini ID Amalarico[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Brockhaus Enzyklopädie, oppført som Amalarich, Brockhaus Online-Enzyklopädie-id amalarich, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2 3   1911 Encyclopædia Britannica/Amalaric[Hentet fra Wikidata]
4. 1 2 3   ЭЛ / Амаларих[Hentet fra Wikidata]
5. ↑   La Préhistoire des Capétiens, side(r) 59[Hentet fra Wikidata]
6. ↑  Harder, Kelsie B. (1984): *Names and their varieties: a collection of essays in onomastics*, American Name Society, University Press of America, s. 10-11
7. ↑  Wolfram, Herwig (1988): *History of the Goths*, Berkeley: University of California, s. 244
8. 1 2  Chisholm, Hugh, red. (1911): «Amalaric», *Encyclopædia Britannica*. **1** (11. utg.). Cambridge University Press. s. 777.
9. ↑  Wolfram, Herwig (1988): *History of the Goths*, s. 245
10. 1 2  Heather, Peter (1996): *The Goths*, Oxford: Blackwell, s. 277
11. 1 2  Gregorius av Tours: *Decem Libri Historiarum*, III.10; oversatt til engelsk av Lewis Thorpe, *History of the Franks*, Harmondsworth: Penguin, 1974, s. 170f.
12. ↑  Wood, Ian (1994): *The Merovingian Kingdoms: 450-751*, London: Longman, s. 171
13. ↑  Isidor av Sevilla: *History of the Goths*, kapittel 40. Oversatt av Guido Donini og Gordon B. Ford: *Isidore of Seville's History of the Goths, Vandals, and Suevi*, 2. utg. Leiden: E.J. Brill, 1970, s. 19
14. ↑  Heather, Peter (1996): *The Goths*, s. 277

Eksterne lenker
---------------

* Edward Gibbon, *History of the Decline and Fall of the Roman Empire*, kapittel 39


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Gesalek** | **Vestgoternes konge**(511–531) | Etterfølger:**Teudis** |

| * v
* d
* r
Vestgotiske konger |
| --- |
| 
* Fritigern
* Atanarik
* Alarik I
* Ataulf
* Sigerik
* Wallia
* Teoderik I
* Torismund
* Teoderik II
* Eurik
* Alarik II
* Gesalek
* Amalarik
* Teudis
* Teudigisel
* Agila
* Atanagild
* Liuva I
* Liuvigild
* Reccared I
* Liuva II
* Witterik
* Gundemar
* Sisebut
* Reccared II
* Suintila
* Sisenand
* Chintila
* Tulga
* Chindasuinth
* Recceswinth
* Wamba
* Erwig
* Ergica
* Witiza
* Roderik

 |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Deutsche Biographie **·** VIAF **·** VIAF **·** GND **·** ISNI **·** BNE
 |