**Nabonidus** eller **Nabonid** (Nabu-naʾid = «Nabus tilbeder», «dyrker av Nabu») var det nybabylonske rikets siste konge og regjerte 556–39 f.Kr. Han overtok styret etter Labashi-Marduk, men hans bakgrunn er uklar. Nabonidus ble mistenkt for å stå bak drapet på den mindreårige Labashi-Marduk.

Biografi
--------

Han gjorde seg upopulær blant presteskapet i mardukdyrkelsen fordi han tilsidesatte måneguden Nanna-Suen (Sin). Etter en oppstand innsatte han sin sønn Belsassar som medregent og dro utenlands. Han var en dyktig hærfører og ledet suksessrike felttog til Arabia.

Ti år tilbrakte han i oasen Tayma og utvidet sitt rike helt til Yathrib. I *Daniels bok* kap. 4 berettes om kong Nebukadnesar som ble plaget av drømmer og slått med galskap. Beretningen minner om noen fragmenter på arameisk funnet i hulene ved Qumran i 1956, der det fortelles om en konge rammet av sykdom i syv år. I begge historiene blir kongen slått av sykdom i syv år, begge oppholder seg i en ørken og får hjelp av en jøde, og begge gjenvinner helsen ved bønn og fromhet, samt ta avstand fra sitt tidligere levnet. Nesten alle forskere enes om at Nebukadnesars galskap i *Daniels bok* er en fortolkning av Nabonids sykdom, som imidlertid ikke handlet om galskap. Men det stemmer at Nabonid var svært opptatt av drømmer. Han er den eneste nybabylonske hersker som gjengir drømmer i sine innskrifter, og hevder å ha tatt avgjørende beslutninger på grunnlag av drømmevarsler. Han skal ha forlatt Tayma etter et mareritt, og i en innskrift der han erklærer seg som «mine kongelige forgjengere Nebukadnesar og Neriglissars sterke utsending», hevder han å ha møtt forgjengeren Nebukadnesar i en drøm. Nabonid ba ham om å få formidlet heldige varsler før sin tronovertakelse, som en slags posthum godkjennelse fra sin beundrede forgjenger.

Da Kyros den store med utgangspunkt i kongedømmet Anshan beleiret Babylon i 539, kunne han marsjere nærmest uhindret inn i landet uten motstand fra babylonerne. Nabonid overga seg og fikk leve videre i relativ frihet. Enden på hans styre markerer starten på det persiske keiserdømme og avslutningen på jødenes babylonske fangenskap.

Arkeologiske interesserer
-------------------------

Nabonid er blitt kalt «verdens første arkeolog», en interesse han delte med sin datter Bel-Shalti-Nanna som han utnevnte til yppersteprestinne i Ur i tempelet for månegudinnen Sin (sumerisk: Nanna). Der lærte hun overklassekvinner å arbeide som skrivere, og gjenopplivet gamle tradisjoner knyttet til månegudinnen. Kong Nabonid forklarte datteren hvordan hun kunne orientere seg ut fra en stele etter Nebukadnesar I og de 1.200 år gamle skriftene etter en tidligere prestinne som het En-ane-du. Prinsessen opprettet et museum med funn fra det sørlige Mesopotamia. Hun katalogiserte samlingen stykke for stykke, på en leirtavle som er kalt «verdens eldste kjente museumsguide».

I 2021 ble det funnet en avbildning av Nabonid i Saudi-Arabia, sammen med den lengste inskripsjon i kileskrift (26 linjer) som er funnet i Saudi-Arabia.

Referanser
----------

1. ↑   Virtual International Authority File, VIAF-ID 148503682, besøkt 25. mai 2018[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Nabonid», *Britannica*
3. ↑  Michael Seymour, *Babylon: Legend, History and the Ancient City* (I. B. Tauris, 2014), s. 22
4. ↑  «Tayma», *Britannica*
5. ↑  *Daniels bok*, kap. 4
6. ↑  «Nabonius, konge av Babylon»
7. ↑  «Nabonius, konge av Babylon»
8. ↑  Giulia Grassi: *Nabonidus, king of Babylonia*
9. ↑  Bel-Shalti-Nanna Brooklyn Museum
10. ↑  Kurator for verdens første museum
11. ↑  Verdens første forfatter og kurator var kvinner fra Mesopotamia
12. ↑  Kvinner i arkeologi: Bel-Shalti-Nanna
13. ↑  Museum gjennom tidene
14. ↑  Avbildning av Nabonid funnet i Saudi-Arabia i 2021

Kilder
------

* 

*Denne artikkelen inneholder materiale fra* Encyclopædia Britannica *Eleventh Edition**, en publikasjon som nå er offentlig eiendom.*

|  |
| --- |
| Search Wikisource |
| Wikisource inneholder tekst fra 1911 Encyclopædia Britannica artikkel Nabonidus. |
| * v
* d
* r
 |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Encyclopædia Universalis **·** Nationalencyklopedin **·** BIBSYS **·** VIAF **·** VIAF **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** LIBRIS **·** SUDOC
 |