recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Super-Langbein** (engelsk *Super Goof*) er en fiktiv superhelt og alias av Langbein skapt i 1965 av Del Connell og Paul Murry. Super-Langbein får sine krefter ved å spise en spesiell type super-peanøtter (engelsk *super goobers*) fra en busk han har plantet i hagen sin. Når han spiser disse nøttene, blir han forvandlet (med lydeffekten TJO-BING) og får supersyn, ultrahørsel og superstyrke. Han kan også fly. Super-Langbein går alltid med "supernøtter" i den blå luen sin. Superdrakten han har på seg er rødt ullundertøy og en blå kappe (mens hans normale lue og sko forblir de samme). Drakten dukker automatisk opp i forbindelse med forvandlingen og blir borte igjen når Langbein forvandles tilbake.

Langt på vei er Super-Langbein en parodi på Supermann (de to heltene har samme farger på drakt og kappe, bare omvendt!) Super-Langbein kan når det passer få ganske sære superkrefter, så som "lommelyktsyn" hvis han er på et mørkt sted. Selv som Super-Langbein er ikke Langbein spesielt mye smartere enn han vanligvis er, og han løser som regel sine oppdrag med rå (super)kraft heller enn intelligens.

Det er nærmest en stående vits at ingen av Langbeins venner, selv ikke den meget intelligente Mikke Mus, noen gang skjønner at Langbein og Super-Langbein er den samme. Det spiller tydeligvis ingen rolle at Langbein, selv i "forvandlet" form, fremdeles har nøyaktig samme ansikt, lue og sko (og til overmål heter Super-*Langbein*).

Den eneste som kjenner Langbeins hemmelige identitet, er hans unge nevø Ferdinand. Han lette en gang etter sin onkel, traff på Super-Langbein og fikk se ham bli forvandlet tilbake til Langbein fordi kraften i supernøtten gikk ut. Langbein innviet Ferdinand i hemmeligheten med supernøttene, og noen ganger opptrer han selv som Super-Ferdinand. Som regel er han da sammen med Super-Langbein som dennes (mer intelligente) hjelper. Nøttene virker altså på alle som spiser dem, ikke bare Langbein, og i noen historier spiser forbrytere tilfeldigvis en av supernøttene og blir midlertidig forvandlet til superskurker som Langbein må bekjempe.

Et typisk trekk i historiene om Super-Langbein er at kraften i en supernøtt kan gå ut når det passer aller dårligst, og da har Langbein gjerne ikke en ny nøtt tilgjengelig i hatten. 

Den skurkaktige oppfinneren Ørnulf Ørn er i mange historier Super-Langbeins store erkefiende, kanskje delvis som en parodi på Supermanns kamp mot det onde geniet Lex Luthor.

Super-Langbein eksisterer egentlig bare i sin egen avgrensede gruppe historier. I andre historier, der Langbein opptrer i sin mer tradisjonelle rolle som Mikkes dumme venn, finner han aldri på å svelge en av supernøttene han angivelig skulle ha i hatten -- uansett hvor kritisk situasjonen måtte bli.

  

Portal: Tegneserie
**Christer Johnsgård** (født 17. februar 1987) er en norsk fotballspiller og programleder. 

Han spilte for Fotballklubben Senja (etablert 2000). Både faren Walter og onkel Ørjan var storskårere i klubben. Fra Senja gikk han til Tromsø og Tromsdalen Fotball (TUIL) før Adeccoligaen 2007. 

Han ble i TUIL frem til 2012 da han gikk tilbake helt til Senja som rykket ned til 3. divisjon i 2013 der de var i en sesong før opprykk. Han skåret seks da Senja slo Ishavsbyen Fotballklubb fra Kroken i Tromsø 10–0 borte sommeren 2014. Med 34 mål var han klubbens toppscorer i 2014. I 2015 var han med 21 mål, atter klubbens mestscorende og toppscorer i 2. divisjon avdeling 4.

Johnsgård signerte en ettårskontrakt for Tromsø IL den 16. februar 2016, og fikk sin tippeligadebut i en alder av 29. Han hadde kun to innhopp i A-lagskamper da han i oktober 2016 skåret seks mål da andrelaget TIL 2 vant 8–2 over Mo IL. I februar 2017 var han tilbake i TUIL.

Johnsgård har siden 2012 vært programleder for Kråkeklubben på Barne-TV (NRK), produsert av NRK Troms og Finnmark. I 2016 skrev han manus for Påskemorgen.

Referanser
----------

1. ↑  *Johnsgård=måltyv* i Nordlys den 26. juli 2004.
2. ↑  *Målgarantisten* i Nordlys den 30. juni 2014.
3. ↑  *Christer og Jonas* i Troms Folkeblad den 28. august 2015.
4. ↑  *Målfest i Tromsø* i Rana Blad den 17. oktober 2016.
5. ↑  Johnsgård klar for TUIL i Aftenposten den 25. januar 2017.
6. ↑  *Er dette en guttedrøm som går i oppfyllelse* i Troms Folkeblad den 5. mars 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Christer Johnsgård – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) Christer Johnsgård – FBref Rediger på Wikidata
**Hilberts Hotell** er et paradoks om et hypotetisk hotell som matematikeren David Hilbert har brukt for å illustrere uendelighetsbegrepet.

Eksempel 1
----------

Anta et hotell har uendelig mange rom. En dag kommer det en gjest inn og sier at alle rommene er opptatte. Resepsjonisten tenker litt over problemet, og svarer med å be alle beboere flytte til et romnummer høyere. Dvs.

{\displaystyle {\text{Person i Rom 1}}\longrightarrow {\text{Person i Rom 2}}}
{\displaystyle {\text{Person i Rom 2}}\longrightarrow {\text{Person i Rom 3}}}
{\displaystyle \vdots }
{\displaystyle {\text{Person i Rom }}n\longrightarrow {\text{Person i Rom }}n+1}
{\displaystyle \vdots }
osv. Dermed vil Rom 1 være tomt slik at en ny gjest kan flytte inn. Uformelt, betyr dette at {\displaystyle 1+\infty =\infty }.

Eksempel 2
----------

Anta fortsatt at et hotell har uendelig mange rom. En dag kommer det uendelig mange gjester til hotellet.
Resepsjonisten gir de ankomne gjestene ledige rom ved å flytte alle beboere til det dobbelte av romnummeret deres. Dvs. 

{\displaystyle {\text{Person i Rom 1}}\longrightarrow {\text{Person i Rom 2}}}
{\displaystyle {\text{Person i Rom 2}}\longrightarrow {\text{Person i Rom 4}}}
{\displaystyle \vdots }
{\displaystyle {\text{Person i Rom }}n\longrightarrow {\text{Person i Rom }}2n}
{\displaystyle \vdots }
osv. Dermed vil alle rom med oddetall være tomme slik at de ankomne gjestene kan flytte inn.
Uformelt, betyr dette at {\displaystyle 2\cdot \infty =\infty }

Kardinalitetsbegrepet
---------------------

Eksemplene med Hilberts hotell gir sluttsatsen om at mengden av partall, mengden av oddetall mengden av naturlige tall, mengden av heltall og mengden av rasjonale tall har samme kardinalitet og er alle sammen derfor tellbart uendelige.

Se også
-------

* Tellbarhet.
* Kardinalitet.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MathWorld
 |
**Fristaden Frankfurt** (tysk: *Freie Stadt Frankfurt*) var en bystat som eksisterte i ulike former fra 1372 til 1866 og som bestod av byen Frankfurt am Main.

Frankfurt lå innenfor Frankerriket og har i likhet med dette og det moderne Frankrike navn etter folkegruppen frankere. Fra tidlig middelalder var Frankfurt en av de viktigste byene innen det hellige romerske rike (populært kalt det tysk-romerske rike) og sete for valgene av de tysk-romerske keiserne (med den formelle tittelen «keiser av romerne», *Romanorum Imperator*) fra 885 og fra 1562 også for den eneste kroningsseremonien (tidligere hadde keiserkroningen funnet sted i Roma).

Allerede i middelalderen ble Frankfurt etablert som et finanssentrum av europeisk rang. I 1372 fikk Frankfurt status som fri riksstad, det vil si at byen bare var underlagt keiseren og i praksis var en selvstendig bystat. Etter oppløsningen av det tysk-romerske rike i 1806 ble Frankfurt under Napoleonskrigene invadert av Frankrike og omdannet til en fransk marionettstat, Storhertugdømmet Frankfurt. Wienkongressen gjenopprettet Frankfurt som en selvstendig bystat, og frem til 1866 var Frankfurt en fullt suveren stat med republikansk styreform. Frankfurt var medlem av Det tyske forbund og var sete for denne organisasjonens øverste organ, Forbundsdagen. Frankfurt hadde en luthersk statskirke, Frankfurts kirke, fra 1533.

Etter den østerriksk-prøyssiske krig ble fristaden invadert og annektert av Kongeriket Preussen, og ble i 1868 innlemmet i provinsen Hessen-Nassau. Frankfurt hadde vært nøytral i krigen, men byrepublikkens frie presse hadde irritert prøysserne og de brukte muligheten til å okkupere bystaten med makt og annektere den.

| * v
* d
* r
Coat of arms of the German Confederation Stater innen det tyske forbund (1815–1866) |
| --- |
| Keiserdømme | 
* Østerrike

 | Kart over |
| Kongeriker | 
* Preussen
* Bayern
* Sachsen
* Hannover
* Württemberg

 |
| Kurfyrstedømme | 
* Hessen

 |
| Storhertugdømmer | 
* Baden
* Hessen
* Luxembourg
* Mecklenburg-Schwerin
* Mecklenburg-Strelitz
* Oldenburg
* Sachsen-Weimar-Eisenach

 |
| Hertugdømmer | 
* Anhalt: Bernburg
* Dessau
* Köthen
* Braunschweig
* Holstein
* Limburg
* Nassau
* Sachsen: Altenburg
* Coburg-Saalfeld
* Coburg-Gotha
* Gotha-Altenburg
* Hildburghausen
* Lauenburg
* Meiningen

 |
| Fyrstedømmer | 
* Hessen-Homburg
* Hohenzollern: Hechingen
* Sigmaringen
* Liechtenstein
* Lippe
* Reuss: Eldre linje
* Yngre linje
* Schaumburg-Lippe
* Schwarzburg: Rudolstadt
* Sondershausen
* Waldeck-Pyrmont

 |
| Bystater | 
* Bremen
* Frankfurt
* Hamburg
* Lübeck

 |
Forfatningsdomstolen har sete i landrettsbygningen i Leipzig
**Fristaten Sachsens forfatningsdomstol** (ty. *Verfassungsgerichtshof des Freistaates Sachsen*) er forfatningsdomstolen i Fristaten Sachsen, en av Tysklands 16 delstater. I likhet med statsregjeringen og landdagen er forfatningsdomstolen et øverste statsorgan.

Domstolen ble opprettet i sin nåværende form i 1993, men har en lang tradisjon. Allerede i 1831 ble Kongeriket Sachsens statsdomstol (*Staatsgerichtshof*) opprettet. Domstolen ble avskaffet da Sachsen ble republikk i 1918. Fra 1918 til 1933, under Weimarrepublikken, var statsdomstolen for det tyske rike, *Staatsgerichtshof für das Deutsche Reich*, med sete i Leipzig, ansvarlig for delstatenes forfatningsrett.

Fristaten Sachsens forfatning av 26. mai 1992 bestemte at det skulle gjenopprettes en forfatningsdomstol i Sachsen.

Pr. 2007 er domstolens president Birgit Munz og dens visepresident Alfred Graf von Keyserlingk.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND
 |
**Donald Albert J. Weibring** (født 25. mai 1953) er en amerikansk golfspiller som har vunnet en rekke turneringer, herunder på PGA-touren og Champions Tour.

Weibring er født i Illinois og begynte å spille golf i ung alder. Han studerte ved Illinois State University og ble profesjonell golfspiller i 1975.

Han har vunnet fem ganger på PGA-touren. Den første seieren kom i 1979 i Ed McMahon–Jaycees Quad Cities Open, en turnering han kom til å vinne to ganger. Hans siste seier på PGA-touren, og den største i karrieren, var Canon Greater Hartford Open i 1996. Weibring ble medlem av Champions Tour da han fylte 50 år i mai 2003, og har vunnet der tre ganger.

Meritter
--------

### Seire på PGA-touren

* 1996: Canon Greater Hartford Open
* 1995: Quad City Classic
* 1991: Hardee's Golf Classic
* 1987: Beatrice Western Open
* 1979: Ed McMahon–Jaycees Quad Cities Open

### Seire på Champions Tour

* 2005: Bruno's Memorial Classic
* 2004: Allianz Championship
* 2003: SAS Championship Presented by BusinessWeek

Eksterne lenker
---------------

* (en) D.A. Weibring – PGA-touren Rediger på Wikidata

* (en) D.A. Weibring – Japantouren Rediger på Wikidata

* (en) D.A. Weibring – Verdensrankingen Rediger på Wikidata

Portal: Golf
**Lynetteholmen** er en planlagt ny øy i København. Øya skal ligge i forlengelse av Refshaleøen. Det skal være plass til 35.000 beboere, og øya skal også sikre København mot stigende vannstand.

Presentasjon
------------

Prosjektet ble fremlagt av statsminister Lars Løkke Rasmussen, transport-, bygnings- og boligminister Ole Birk Olesen, erhvervsminister Rasmus Jarlov og Københavns borgermester Frank Jensen på et pressemøte i Statsministeriet den 5. oktober 2018.

### Reaksjoner

> En havnetunnel er ingeniørkunst fra 1960’erne og passer meget dårligt ind i et moderne byudviklingsprojekt, der først skal stå klart om 30 til 50 år. Til den tid vil bilen ikke spille nogen hovedrolle i storby som København, hvor trafikken af hensyn til klima, trængsel og luftforurening vil basere sig på kollektiv transport, cykler og gang.
> 
> 
> Ninna Hedeager Olsen, Københavns miljø- og teknikkbyråd
> 
>

Anlegg
------

Det skal være plass til 35.000 beboere, og på lengre sikt like mange arbeidsplasser, og øya skal også sikre København mot stigende vannstand.

Lynetteholmen skal bygges fra jord som er i overskudd fra andre prosjekter. Byggeriet er planlagt til å kunne påbegynnes fra omkring år 2035. Bydelen vil være fullt utbygget omkring år 2070.

### Ny infrastruktur

I forbindelse med bygningen skal det etableres en østlig ringvei fra Nordhavnen til motorveien på Amager samt en metrobetjening av området. Forundersøkelsen av ringvejen er pr. 2018 i gang.

Referanser
----------

1. 1 2  Transport-, Bygnings- og Boligministeriet: Regeringen og Københavns Kommune vil bygge en helt ny bydel Arkivert 5. oktober 2018 hos Wayback Machine. Arkivert 2018-10-05 hos Wayback Machine, 5. oktober 2018
2. ↑  DR.dk: Løkke afslører gigaprojekt: Der skal bygges en ny ø i København, Morten Henriksen, 5. oktober 2018
3. ↑  Ekstrabladet.dk: LIVE: Nu annonceres kæmpe byggeprojekt, Kim Vangkilde, Jonas Sahl, Sofie Nepper-Christensen, 5. oktober 2018
4. ↑  Statsministeriet: Statsministeren, transport-, bygnings- og boligministeren, erhvervsministeren og Københavns overborgmester holder pressemøde, 4. oktober 2018
5. ↑  Ninna Hedeager Olsen: Ja til boligø - nej til havnetunnel, 5. oktober 2018
**Laila Beathe Førde** (født 11. februar 1975 i Bremanger) er en norsk låtskriver, saksofonist og vokalist, mest kjent fra sin tid i bandet Fabel. Bandet gav ut 4 album og ble spellemannsprisnominert i 1997. Hun ble tildelt Statens Kunstnerstipend i 2008/2009.

Laila Beathe Førde har lang erfaring i bransjen, men det var først på Sommarlutt 2012 i forbindelse med Malakoff festivalen på Nordfjordeid, at hun debuterte med eget materiale på norsk.

Bandet besto av: Steinar Krokstad (trommer), Halvor Folgerø (bass), Are Kvamstad (gitar), Dag Øivind Rebnord (tangenter), Ingvill Mundal (kor), Marte Solvåg (kor), Torbjørn Gran (kor) og Martin Husabøe Igland (kor). 

Hun gikk på musikklinjen ved Firda videregående skole fra 1991 og deretter Viken Folkehøgskule før hun utdannet seg ved Musikkonservatoriet i Kristiansand.

Se også
-------

* Liste over kjente elever ved Firda videregående skole

Eksterne lenker
---------------

* (en) Laila Beathe Førde – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Laila Beathe Førde på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
*
**Noor Mohammed Taraki** (født 15. juli 1917 i Nawa i Ghazni i Afghanistan, død 9. oktober 1979 i Kabul) var en afghansk marxist-leninistisk politiker som var president i Afghanistan fra 27. april 1978 til 14. oktober 1979. Taraki tok makten i et kupp mot den daværende presidenten i Republikken Afghanistan, Mohammed Daoud Khan, og grunnla Den demokratiske republikken Afghanistan.

Taraki ledet den radikale fløyen av det afghanske kommunistpartiet ADFP. Etter kuppet mot Daoud Khan begynte han i samarbeid med sin statsminister, Hafizullah Amin, omfattende reformer i Afghanistan. Dette omfattet landreformer med sikte på å gjøre at jorda ble mer likt fordelt mellom bøndene, utvide utdanningssystemet, gi kvinner flere rettigheter og å gi islamske prinsipper mindre betydning i politikken. Hans regime undertrykte aktivt den islamske ledelsen og stengte mange moskeer og opphevet islamske lover. Denne sekulariseringen ble derimot ikke populær blant befolkningen i landet, og førte til omfattende opprør og etter hvert borgerkrig. Tarakis regjering svarte med å arrestere og henrette motstandere av regimet.

Taraki kom etter hvert i konflikt med Amin. Han ble myrdet i september 1979 i et internt kupp i det afghanske kommunistpartiet. Omstendighetene omkring mordet er uklare og ingen er blitt gjort ansvarlige. Men de ukjente gjerningsmenn kan ha begått drapet ved hjelp av en pute. Amin tok deretter over som president.

Referanser
----------

1. ↑   Encyclopædia Britannica Online, oppført som Nur Mohammad Taraki, Encyclopædia Britannica Online-ID biography/Nur-Mohammad-Taraki, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Munzinger Personen, oppført som Nur Mohammed Taraki, Munzinger IBA 00000015295, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   www.munzinger.de[Hentet fra Wikidata]

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Abdul Qadir Dagarwal** | **Afghanistans president**(1978–1979) | Etterfølger:**Hafizullah Amin** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** Munzinger (iba)
 |
**Bror Benediktus Bernhard Brenner** (født 17. juli 1855 i Viborg, død 17. april 1923 i Viborg) var en finsk seiler som deltok i de olympiske leker 1912 i Stockholm.

Brenner vant en olympisk sølvmedalje under OL 1912 i Stockholm med den finske båten «Nina» som kom på andreplass, bak den svenske båten «Kitty» i 10-metersklassen. Mannskapet besto av Waldemar Björksten, Bror Brenner, Emil Lindh, Harry Wahl, Jacob Björnström, Allan Franck og Adolf Pekkalainen.

Det var fire båter i 10-metersklassen, to svenske, en finsk og en russisk. Den svenske båten «Kitty» vant begge seilasene som ble avviklet 20. og 21. juli utenfor kysten ved Nynäshamn. «Nina» og den russiske båten «Gallia II» hadde fire poeng hver etter de to seilasene, «Nina» vant skilleracet.

OL-medaljer
-----------

* Sølv 1912 Sveriges flagg Stockholm - Sølv i seiling, 10-metersklassen Finlands flagg Finland

Eksterne lenker
---------------

* (en) Bror Brenner – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Bror Brenner – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Bror Brenner – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Geni
 |
Kart over Admiralty Island.
**Admiralty Island** er en stor øy som ligger sørøst i den amerikanske delstatens Alaska. Øya inngår blant de såkalte ABC-øyene, som er en del av Alexanderøyene.

Admiralty Island er Alaskas femte største øy og USAs syvende største. Den er 145 kilometer lang og 56 kilometer bredd, og utgjør et areal på 4 264,1 km².

Kjent som ***Xootsnoowú*** for Tlingitene, iblant tolket som "Bjørnen(e)s festning", har Admiralty den høyeste tettheten av Brunbjørner i Nord-Amerika. Det er estimert til å være 1 600 brunbjørner bosatt på øya, noe som gjør at Admiraltys menneskelige innbyggere er tallmessig underlegne med en rate på nesten 3 til 1.

I 1998 brukte Lars Monsen 23 dager på å krysse øya til fots på langs  og har beskrevet dette i sin bok «Ekspedisjoner i bjørneland»

Referanser
----------

1. ↑  Villmarksforedrag med Lars Monsen[*død lenke*]
2. ↑  ISBN 978-8-292-08900-2

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** GeoNames
 |
Pagode under bygging i Daye byfylke (september 2008)
Ny protestantisk kirke i Daye (september 2008)
**Daye** (kinesisk: 大冶; pinyin: *Dàyě*, tidligere gjerne romanisert *Tayeh*) er et byfylke i byprefekturet Huangshi i provinsen Hubei i Folkerepublikken Kina. 

Befolkningen var på 878 886 innbyggere i 1999.

Historie
--------

Byen er et betydelig gruve- og industristed som spilte en viktig rolle under Kinas tidlige industrialisering på 1800-tallet, da en viktig jerngruve ble åpnet der. I 1908 ble jerngruven sammenslått med et jernverk i Hanyang og kulgruvene i Pingxiang for å bli *Kull- og jernselskapet Hanyeping* (漢冶萍煤鐵廠礦有限公司). Selskapet fikk senere sterke japanske interessenter og 1915 inngikk kontroll over Hanyeping i de 21 krav.

Samferdsel
----------

Kinas riksvei 106 går gjennom området. Den løper fra Beijing og er innom blant annet Hengshui, Kaifeng, Ezhou og Shaoguan på sin vei ned til Guangzhou i Sørkina.

Kinas riksvei 316 løper gjennom området. Den fører fra Fuzhou i Fujian via Nanchang i Jiangxi og Wuhan i Hubei til Lanzhou i Gansu.

Referanser
----------

1. ↑  National Population Statistics Materials by County and City – 1999 Period, *i* China County & City Population 1999, Harvard China Historical GIS
2. ↑  Albert Feuerwerker, *China's Early Industrialization: Sheng Hsuan-Huai (1844-1916) and Mandarin Enterprise* (Cambridge, MA: Harvard University Press, 1958), s. 68.

Eksterne lenker
---------------

* Lokalregjeringens hjemmesider

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GeoNames
 |
Del av familien Lius residens
Fylkets beliggenhet i Sichuan
**Dayi** (kinesisk: 大邑县 ; pinyin: *Dàyì Xiàn*) er et fylke i provinsen Sichuan i Folkerepublikken Kina. Det tilhører den subprovinsielle by Chengdu.

Befolkningen var i 1999 på:493.116.

Kulturminner
------------

Residensen til familien Liu i Dayi (*Dayi Liushi zhuangyuan*, 大邑刘氏庄园) – det vil si til godseieren Liu Wencai (刘文彩) – ble i 1996 oppført på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner. Liu Wencai (død 1949) ble i kommunistisk propaganda i Mao-tiden fremstilt som selve arketypen på en grusom utbytter av fattigbøndene.

Referanser
----------

1. ↑  National Population Statistics Materials by County and City – 1999 Period, *i* China County & City Population 1999, Harvard China Historical GIS

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Dayi County – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Beskrivelse
* Exhibition Hall of Landlord Manor at Dayi
* Sichuan Province – Dayi Lius’ Mansion 大邑地主庄园[*død lenke*]
* Dayi, Sichuan Liu Manor tour guides Figure 1[*død lenke*]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
Noen eksemplarer av tidsskriftet *Socialisme ou Barbarie*.
**Socialisme ou Barbarie** (sosialisme eller barbari) var en radikaldemokratisk, rådssosialistisk gruppe som eksisterte i Frankrike fra 1947. Den ble formelt nedlagt i 1968, men hadde ikke hatt aktivitet de siste årene. Gruppa ble startet og ledet av Cornelius Castoriadis og Claude Lefort. På grunn av restriksjoner for politisk aktivitet i Frankrike under Charles de Gaulle, bruktes pseudonymene Pierre Chaulieu (Castoriadis) og Claude Montal (Lefort). De to utgjorde Chaulieu-Montal-fraksjonen i det franske Parti Communiste Internationaliste. Under den Fjerde Internasjonalen i 1948 brøt de med trotskismen og startet Socialisme ou Barbarie, som begynte å organisere seg i mars 1949. 

Gruppa drev et tidsskrift med samme navn som ble utgitt mellom 1949 og 1965. Her ble det blant annet trykket lengre tekster av medlemmer som arbeidet i industrien, såkalte *témoignages* (vitnesbyrd fra arbeidere). Dens ideer om selvorganisering og frihetlig sosialisme fikk stor innflytelse under studentopprøret i Paris mai-juni 1968, blant annet på studentlederen Daniel Cohn-Bendit. Den engelske libertarianske gruppa Solidarity var også påvirket og inspirert av Socialisme ou Barbarie.[]

Opphavet til navnet, sosialisme eller barbari, er et utsagn som tillegges flere kilder, blant annet Rosa Luxembourg.[]

Kjente medlemmer inkluderer Cornelius Castoriadis, Claude Lefort, Jean-François Lyotard og (i en kort periode) Guy Debord.[]

Referanser
----------

1. ↑  «Socialisme ou barbarie (1949-1965)». *La Bataille socialiste* **(fransk)**. Besøkt 24. februar 2016.
2. ↑  «Socialisme ou Barbarie scan» (PDF). Arkivert fra originalen (PDF) 7. mars 2016.
3. ↑  Gabler, Andrea (2009). *Antizipierte Autonomie. Zur Theorie und Praxis der Gruppe "Socialisme ou Barbarie"*. Hannover: Doktorgradsavhandling.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC
 |
**Ila Brass Band** (IBB) er et brassband som holder til i Ila i Trondheim. Ensemblet ble stiftet i 1972.

IBB består av det som kalles en standard brassbandbesetning på ca. 30 musikere. Ensemblet har sitt navn fra bydelen Ila i Trondheim, men består i dag av musikere bosatt i hele Trondheimsregionen. Trondheims brede studietilbud har ført til at IBB er sammensatt av musikere fra alle Norges landsdeler, og ensemblet har utviklet seg til å bli et samlingspunkt for musikere.

Ensemblet har i mange år deltatt i Trøndersk mesterskap, elitedivisjonen i Norgesmesterskapet for brassband og Siddis Brass. Ila Brass Band har sågar representert Norge i europamesterskapet for brassband.

I 2022 ble korpset tildelt Trondheim kommunes kulturpris.

Diskografi
----------

* CD: Klang(!) (2012)
* CD: Arktisk Brass (1995)
* CD: Ila Brass Band meets Ray Farr (1991)
* LP : Ila Brass (Kumlokk) (1984)
* Kassett: Softly, Softly (1988)
* Kassett: Ila Blåseensembles Brass Band (1982)

Norgesmesterskapet for brassband

* CD: NM for Brassband (1993)
* CD: NM for Brassband (1994)
* CD: NM for Brassband (1997)
* CD: NM for Brassband (1998)
* CD: NM for Brassband (2001)
* CD: NM for Brassband (2004)
* CD: NM for Brassband (2006)
* CD: NM for Brassband (2010)

Europamesterskapet for brassband

* European Brass Band Championship (1990)

Referanser
----------

1. ↑  grappa.no om Ila Brass Band
2. ↑  brassbandresults.co.uk
3. ↑  brassbandresults.co.uk Resultatliste EM brassband 1990
4. ↑  «Kulturprisen til Ila Brass Band og Skjalg Mikalsen Raaen». *Trondheim kommune* **(norsk)**. Besøkt 4. januar 2023.

Eksterne lenker
---------------

* Ila Brass Band

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
***Mrs Dalloway*** (publisert 14. mai 1925) er en roman av Virginia Woolf som detaljerer en dag i Clarissa Dalloways liv i England etter den første verdenskrig. *Mrs Dalloway* regnes fremdeles som en av Woolfs best kjente romaner.

Den er skapt av to noveller, *Mrs Dalloway in Bond Street* og den ufullendte *The Prime Minister*. Romanens handling går ut på Dalloways forberedelser til en fest, hvor hun skal være vertinne. Med romanens indre perspektiv reiser historien frem og tilbake i tid samt inn og ut av karakterenes sinn for å skape et komplett bilde av Clarissas liv og den sosiale strukturen i mellomkrigstiden.

Magasinet *Time* inkluderte romanen i sin liste *TIME 100 Best English-language Novels from 1923 to 2000*.

Handlingsutdrag
---------------

Clarissa Dalloway går omkring i London om morgenen og gjør seg klar til å være vertinne for et selskap samme kveld. Den vakre dagen påminner henne om hennes ungdom i Bourton og får hennes til å undres over valget av ektemann. Hun giftet seg med den pålitelige Richard Dalloway istedenfor den enigmatiske og krevende Peter Walsh. Clarissa hadde ikke opsjonen til å være med Sally Seton, som hun følte sterkt for. Peter gjenintroduserer disse konfliktene gjennom å avlegge et besøk om morgenen etter å vendt hjem fra India samme dag.

Septimus Warren Smith, en veteran fra den første verdenskrig som lider av postraumatisk stress, tilbringer sin dag i parken med sin italienskfødte hustru Lucrezia, hvor de ble observert av Peter Walsh. Septimus blir hjemsøkt av hyppige hallusinasjoner som er vanskelige å forstå. De dreier seg mest om hans gode venn Evans, som døde i krigen.

Senere samme dag, da han blir ordinert ufrivillig innleggelse i en psykiatrisk institusjon, tar han sitt eget liv ved på hoppe ut av et vindu.

Clarissas fest om kvelden blir en langsom suksess. Den blir besøkt av flesteparten av figurene som hun har lest om i boken, innbefattet personer fra hennes fortid. Hun hører om selvmordet til Septimus på festen og kommer gradvis til å beundre handlingen til denne fremmede, som hun betrakter om en bestrebelse på å bevare renheten til hans egen lykke.

Stil
----

I *Mrs. Dalloway* finner hele handlingen, bortsett fra flashbackene, sted på én eneste dag i juni. Det er et eksempel på stream of consciousness-historiefortelling. Hver scene sporer nært de flyktige tankene til en spesiell figur. Woolf gjør forskjellen mellom direkte og indirekte tale uklar gjennom romanens løp.

Eksterne lenker
---------------

* Mrs. Dalloway i engelsk med oversettelse

  

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** VIAF **·** OCLC **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data)
 |
***Social Quicksands*** er en amerikansk stumfilm fra 1918, regissert av Charles Brabin.

Handling
--------

Warren Dexter pådyåt at han ikke har behov for kvinner, og nekter å delta på en mottakelse hvor han egentlig skulle møte Phyllis Lane. Ydmyket inngår Phyllis et veddemål på at hun kan klare å gifte seg med Warren, innen måneden er over. For å få oppmerksomheten hans later hun som om hun besvimer på dørstokken hans, men hun innser snart at han ikke er hjemme. Phyllis titter gjennom deretter vinduet og oppdager en kvinne som stjeler alt sølvtøyet deres - hvorpå hun går inn i huset og tvinger innbruddstyven Mollie til å bytte klær med henne.

Når Warren dukker opp igjen, påstår Phyllis at hun er en tyv og at faren og broren hennes tvinger henne til å stjele. I håp om å reformere den attraktive «kjeltringen» tilbyr Warren henne en stilling som hushjelpen hans - og blir snart forelsket i henne. Men senere forsøker noen virkelige skurker å rane fra ham. Eetter at Phyllis hjelper ham med å forhindre de kriminelle, frir Warren til henne. Men etter å ha endelig oppdaget hennes virkelige identitet, blir Warren sterkt fornærmet.

Skuespillere
------------

* Francis X. Bushman som Warren Dexter
* Beverly Bayne som Phyllis Lane
* Mabel Frenyear som Mollie
* Leslie Stowe som Dudley
* William R. Dunn som Jim
* Leila Blow som Mrs. Byrd Cuttinng
* Rolinda Bainbridge som Mrs. Amos

Referanser
----------

1. ↑  SOCIAL QUICKSANDS

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Social Quicksands* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Social Quicksands* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *Social Quicksands* på American Film Institute Rediger på Wikidata
**Moses Ter-Kalousdian** (armensk: Մոզես Դեր Քալուսթյան, født i 1895 i Yoghun Olukh ved Musa Dagh i Det osmanske rike, død 1984 i Beirut) var en armensk militær og motstandskjemper under det armenske folkemordet i 1915.

Moses Ter-Kalousdian var modell for Franz Werfels romanfigur Gabriel Bagradian, hovedperson i romanen *Die vierzig Tage des Musa Dagh*.

Han var på tiden for det armenske folkemordet en tidligere offiser i den osmanske armé.

I juli 1915 ledet han en motstandskamp mot den osmanske armé for de drøyt 4.000 innvånerne i de armenske landsbyer på fjellet Musa Dagh i nåværende Hatayprovinsen i Tyrkia, blant annet landsbyen Vakifli, som hadde barrikadert seg på fjellets topp fra juli måned på vakt mot de osmanske deportasjonsaksjoner. I august og september 1915 ledet Moses Ter-Kalousdian de omkring 250 med jaktgevær og salpistoler bevæånede armenske motstandskjempere, og de slo tilbake en rekke tyrkiske angrep. Da ammunisjon og proviant var ved å ta slutt, klarte armenerne å tilkalle oppmerksomhet fra den franske panserkrysseren *Guichin*, og hela gruppen på fjellet kunne den 12. september evakueres på franske krigsfartøyer til Port Said i det av de allierte erobrede Egypt.

Moses Ter-Kalousdian inntrådte deretter i fransk krigstjeneste i det fortsatte allierte krig mot Det osmanske rike. Etter første verdenskrig var han representant for Syrias armenske minoritetsbefolkning i det syriske parlament 1927-37, og etter opprettelsen av Libanon, og den annen evakuering fra landsbyene på Musa Bagh i 1939 til Anjar i Beqaadalen, 1945-72 i det libanesiske parlament.

Det er en byste reist i 1998 over Moses Ter-Kalousdian i tilslutning til martyrmonumentet ved Sankt Boghos-kirken (Sankt Paullitken) i Anjar.

Eksterne lenker
---------------

* Foto av Moses Ter.Kalousdian
* Bust över Moses Ter-Kalousdian Arkivert 9. desember 2015 hos Wayback Machine. i Anjar i Libanon

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND
 |
Botin
**Sobrino de Botín** (*Botins svoger*) er en restaurant i Spania, og ligger ved Cuchilleros 17 i Madrid. Restauranten åpnet i året 1725 og er ifølge Guinness rekordbok verdens eldste eksisterende restaurant. Restauranten ble grunnlagt av spanjolen James Botin og hans kone, og ble opprinnelig kalt **Casa Botin**. Restauranten ble så ervervet av svogeren Candido Remis, noe som var anledningen til restaurantens navnebytte.

Historien forteller at en ung Francisco Goya arbeidet her mens han ventet på å komme inn på Real Academia de Bellas Artes de San Fernando.

Sobrino de Botín og deres spesialitet *cochinillo asado* (stekt pattegris) nevnes i avslutningen av Ernest Hemingways roman 
*Og solen går sin gang*. Restaurantens andre spesialrett *sopa de ajo* består av et egg i hønsebullion med sherry og hvitløk. Restauranten nevnes også i romanen *To hustruer: Fortunata og Jacinta* av Benito Pérez Galdós.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Sobrino de Botín – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | TasteAtlas
 |
Rådhuset, Dublin City Hall, sett fra Parliament Street
 Bygningen som Royal Exchange, illustrasjon fra 1837.
**Dublins rådhus** (engelsk: *City Hall*, irsk: *Halla na Cathrach, Baile Átha Cliath*), opprinnelig *Royal Exchange*, er en samfunnsbygning i Dublin, Irland. Det ble bygget mellom 1769 og 1779 i enden av Parliament Street ved siden av Dublin Castle, sentrum for den britiske regjeringen i Irland fram til 1922. Utformingen var ved arkitekten Thomas Cooley, og er et bemerkelsesverdig eksempel på arkitektur fra 1700-tallet i byen. Opprinnelig brukt av kjøpmennene i byen, er det i dag det formelle setet for Dublins bystyre.

Den eldste byadministrasjonen holdt til i middelalderbygningen Tholstel omtrent 400 meter fra rådhuset. I 1850 ble Royal Exchange kjøpt av Dublin Corporation (det tidligere navn på bystyret og dens administrative organisasjon) og ombygget slik at det kunne brukes som rådhus. Bygningen ble på begynnelsen av 2000-tallet restaurert til sitt opprinnelige utseende.

Det meste av byadministrasjonens stab er lokalisert i *Civic Offices*, en ny og kontroversiell bygning som ble reist over et nasjonalmonument, vikingbyens fundamenter på Wood Quay.

Referanser
----------

1. ↑  O'Brien, Jacqueline; Guinness, Desmond (1994): *Dublin: A Grand Tour*, Weidenfeld and Nicolson, London, s. 130.
2. ↑  «The Royal Exchange, now Dublin City Hall», *Dublin Castle*
3. ↑  «1769 - Unbilt design for Royal Exchange, Dublin», *Archiseek.com*
4. ↑  «Civic Offices, Dublin», *Stwarchitects.com*
5. ↑  «Dublin City Council, Wood Quay, Fishamble Street, Dublin 8, Dublin», *National Inventory of Architectural Heritage*

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) City Hall, Dublin – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Jonas Westberg** (født 16. februar 1980) er en svensk tidligere skihopper som representerte IF Friska Viljor. Han konkurrerte internasjonalt i årene 1995-2006, hovedsakelig i kontinentalcupen, der hans beste plassering i enkeltrenn var 5.-plass i normalbakken i Calgary 19. juli 2003. Han deltok i bare ett verdenscuprenn, i Falun 13. mars 1997, der han ble nummer 61 av 64 deltakere.

Westberg var med i VM i Trondheim i 1997. Han ble nummer 51 i normalbakken og 54 i storbakken (begge av 58 deltakere), og var på det svenske laget som ble sist av 13 lag i lagkonkurransen. Han ble svensk mester i normalbakke i 1998.

Referanser
----------

Kilder
------

* Jens Jahn, Egon Theiner: *Enzyklopädie des Skispringens*. AGON Sportverlag, Kassel 2004. ISBN 3-89784-099-5, flere sider
* Svenska Skidförbundet: Backe/nordisk kombination (svenske mestere i skihopping og kombinert, besøkt 23. oktober 2011)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Jonas Westberg – FIS (skihopping) Rediger på Wikidata
«Aker Spitsbergen» i 2008
**Aker Drilling** OSE: AKD var en norsk operatør innen riggsegmentet og en del av Aker-konsernet der Kjell Inge Røkke er hovedeier. Selskapet mottok to nye borerigger i 2009, «Aker Barents» og «Aker Spitsbergen». 

Hovedkvarteret til selskapet lå i Stavanger.

De to riggene er verdens største boreinnretninger og ble ferdigstilt av søsterselskapet Aker Solutions på Aker Stord. Designet er av type Aker H6e, sjette generasjons halvt nedsenkbar plattform (semi submursible) rigg med åtte legger, horisontale pongtonger og et stort dekk. Innretningen holdes på plass av et forankringssystem som forbinder innretningen med havbunnen og et anker i enden av hver ankerline. Skroget skal veie om lag 14.200 tonn, dekket ca. 18.000 tonn og boligkvarteret ca. 1.400 tonn. Samlet vekt er om lag 34.000 tonn. Skroget er kvadratisk med 67,5 m \* 67,5 m og høyde på 41 m. Dekket er rektangulært med størrelse 104 m \* 85 m, og med høyde 18 m. Boligkvarteret (hotellet) vil være noe høyere enn det øvrige dekket, men mest ruvende er et boretårn med en høyde på 110 m.

Selve boretårnet på riggene består av en dobbel RamRig som kort sagt består av enorme sylindre som kjører boremaskinen/topdriven opp og ned, i motsetning på en konvensjonell rigg hvor dette blir gjort ved hjelp av en stor vinsj eller drawwork. Borepakkene på riggen har blitt levert av Aker MH AS.

Desember 2006 fikk riggene langvarige kontrakter med Statoil og Aker Exploration, men etter levering i 2009 hadde riggene tekniske problemer. Fra februar 2010 kom begge riggene i full drift. Mot slutten av mai 2010 skal Aker Barents taues til Gro-feltet – et gassfunn som Shell påviste i 2009. Høsten 2010 skal Aker Barents bore første letebrønn på Dalsnuten 400 kilometer fra land.

I 2011 begynner arbeidet med å utvide flåten til Aker Drilling med to nye boreskip som skal bygges hos DSME i Okpo, Geoje i Sør-Korea.

14. august 2011 la Transocean fram et bud på å kjøpe Aker Drilling, som ble akseptert av Kjell Inge Røkke. John Fredriksens Seadrill tjente i det skjulte 150 millioner kroner på å kjøpe seg opp i Aker Drilling rett før Transocean bød på selskapet. Oslo Børs undersøker nå handelen i Aker Drilling-aksjen i forkant av offentliggjøringen av budet.

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑

Eksterne lenker
---------------

* Aker Drilling

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Narrepollinering** ("deceptive pollination") er en pollineringsstrategi der ei plante sender ut signaler om en belønning den ikke har og på denne måten narrer dyr til å besøke blomstene i den hensikt å oppnå belønningen. Selv om blomstene ikke har belønningen dyret leter etter, bidrar dyret til pollinering av blomstene ved å frakte pollen fra en blomst til en annen. Narrepollinering kan ses på som en form for mimikry (batesisk), der en art etterlikner en annen for å dra fordeler av noen av den andres egenskaper.

Rød skogfrue - en orkidé uten belønning som etterligner den nektarholdige fagerklokka

Evolusjonært
------------

Narrepollinering er en risikabel strategi (fra plantenes "synspunkt") fordi besøkerne vil slutte å besøke planter de aldri får belønning fra. Planter med denne pollineringstrategien er derfor avhengig av at "den ekte varen" er vanligere enn lureriet eller at den ekte varen ikke er tilgjengelig i det hele tatt. Eksempler på det første er marihand og rød skogfrue, mens flueblom er et eksempel på det siste. Marihand og rød skogfrue er trolig avhengig av å forekomme i lavere frekvens enn planta/plantene de etterligner slik at pollinatoren som regel får belønning og dermed fortsetter å søke belønning fra samme kilde. Flueblom, som ikke etterligner en annen plante, men derimot en hunnveps, er trolig avhengig av å blomstre før de ekte hunnvepsene kommer fram om våren og dermed kan utnytte de "uerfarne" hannvepsene.

Typer
-----

Marihandslekta er et eksempel på en form for generell mimikry fordi marihandplantene ser ut som nektargivende planter uten å ligne spesielt på noen bestemt art. Rød skogfrue er imidlertid et eksempel på en spesialisert mimikry der blomstene hos denne ganske nøyaktig etteraper en bestemt art, nemlig fagerklokke (når dette ikke synes opplagt for det menneskelige øye skyldes dette at våre øyne er følsomme for andre deler av lysspekteret enn disse plantenes pollinatorer – f.eks.: vi ser rødt godt, men overhodet ikke ultrafiolett).

Mat
---

Den trolig vanligste form for narrepollinering er den der plantene sender ut signaler om at de har mat til belønning for besøkere. Signalene kan være visuelle eller i form av duft.

Substrat for avkom
------------------

En annen ganske utbredt form er planter som skiller ut duftstoffer som etterligner substratet larvene til insektene lever i. I myrkonglefamilien og Rafflesiaceae finnes flere arter som lukter av ekskrementer eller råtnende kjøtt, og som således tiltrekker seg insekter som legger egg på slike steder.

Sex
---

En annen ganske utbredt form er planter som etterligner et insekt (som regel et hunninsekt) og som oppsøkes av et annet insekt i den hensikt å oppnå parring.

Referanser
----------

1. ↑  Fægri, K. 1988. Bestøvningen – plantenes seksualliv. I *Norges ville blomster. Fra bier og blomster til frø og frukt*, L. Ryvarden (red.), Aschehoug, Oslo
2. ↑  Nilsson, L.A. 1983. Mimesis of bellflower (*Campanula*) by the red helleborine orchid *Cephalanthera rubra*. Nature 305: 799-800.
**AkerAkademiet** ble opprett 8. februar 2007 under navnet MoldeAkademiet. Akademiet var under planlegging i 2006 som et ledd i å bedre Molde FK som trengte fornying etter flere år med manglende resultater og lite egenrekruttering til A-stallen. Målgruppa er fotballspillere i alderen 6-16 år. Akerhallen i Årølia utenfor Molde sentrum er base for AkerAkademiet.

Tirsdag 13. februar 2007 hadde Molde Fotball AS styremøte, under dette møtet informerte en av Molde FKs sponsorer, Aker ASA at de ville sponse akademiet mot at det ble hetende AkerAkademiet.

Utvikling i nærmiljøet
----------------------

AkerAkademiet startet som et prosjekt for å bedre treningshverdagen til unge fotballspillere i romsdalsregionen. Unge fotballspillere ble invitert til å komme å trene på akademiet, mens de fortsatte å trene og spille for sine respektive klubber, altså et ekstratilbud som supplerer det daglige arbeidet i klubbene regionalt. Det første året var det Tore Hagh, Knut Hallvard Eikrem, Bendik Hareide og Frode Nakken som var trenere.

Tilbudet ombefatter også Fotbalfritisording (FFO) i samarbeid med skolene i kommunen og fotballskoler i skoleferien. Samt at AkerAkademiet utdanner trenere for yngre lag i regionen. Dette er et arbeid Norges Fotballforbund og fotballkretsen har applaudert. Klubber fra romsdalsregionen kan melde på trenere i alle aldre og kjønn for å få faglig påfyll og kursbevis etter fullført kurs fra fotballkretsen.

Staben
------

* Trenerutvikler: Kent Rudning
* Utviklingsleder: Iain Brunskill
* Hovedtrener G19: Daniel Berg Hestad
* Trener G19: Thomas Mork
* Keepertrener G19: Mats Mørch
* Hovedtrener G16: Kjell Arne Hestad
* Trener G16: Magnus Ellevold Strand
* Akademitrener: Bendik Hareide
* Fysisk trener: Stig Aambø
* Lagleder G19: Tor Gunnar Hagbø
* Lagleder G16: Ellen Kristengård
* Lege: Martin Engeland
* Fysioterapeut: Mats J. Jørgensen
* FFO-leder: Magnus Ellevold Strand
* FFO-trener: Eric Laurie
* FFO-trener: August Ø. Nyland
* FFO-trener: Erlend Holmlund
* FFO-trener: Jakob Nykand

Referanser
----------

1. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 16. januar 2014. Besøkt 14. januar 2014.
2. 1 2  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 16. januar 2014. Besøkt 14. januar 2014.
3. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 16. januar 2014. Besøkt 14. januar 2014.
4. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 16. januar 2014. Besøkt 14. januar 2014.
Kirken i Narsaq.
Kart som viser Narsaq kommune
**Narsaq** er den eneste byen i Narsaq kommune, syd på Grønland. Den er samtidig kommunens administrative sentrum. Byen ligger i sundet mellom Tunulliarfik (dansk: Skovfjorden) og Sermilik (dansk: Bredefjord). Byen har ca. 1 740 innbyggere (2006). Hele kommunen har i alt 2 050 innbyggere.

Ordet Narsaq betyr «sletten», og viser til den grønne sletten som byen Narsaq ligger på. 

Byen ble anlagt som handelsstedet «Nordprøven» i 1834, i kolonien Julianehåp (dansk: Julianehåb, nå Qaqortoq). Handelsstedet ble etablert her på grunn av gode havneforhold, ved at vannet er så dypt at båter kunne legge til helt inne ved stranden. Her kjøpte de spekk og skinn fra lokale fangstfolk, og solgte varer fra kontinentet, som kaffe, sukker, brød og gryn. 

Fram til ca. 1900 var selfangst hovedgrunnlaget for Narsaq, men på begynnelsen av 1900-tallet sviktet selfangsten, og de gikk mer over til fiske. På grunn av dette ble også byens fiskehus bygd i 1914. Dette huset brukes i dag av elverket i byen. Befolkningen økte også i denne perioden; fra 25 i 1870 til 162 i 1919 og 300 i 1930. I 1953 stod reke- og fiskefabrikken klar, dette ga ny vekst i byen. 

Byen har i dag saueslakteri, samt Grønlands skole for næringsmiddelhygiene (Inuili).

De andre tettstedene i kommunen er Igaliku, Qassiarsuk og Narsarsuaq, samt mange mindre sauedriftsteder. Qassiarsuk var hjemsted for Eirik Raudes gård, og den første kirken i Nord-Amerika. I norrøn tid var stedet kjent som Brattalid.

Eksterne lenker
---------------

* Narsaq Turistkontor
* Narsaq Kommune
* Levnedsmiddelskolen Inuili
* Bilder fra Narsaq
* Narsaq Tourist office
* Bilder fra Narsaq

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** GeoNames **·** BBC Things
 |

1. ↑  ; *Statistikbanken*; besøksdato: 12. februar 2020.
***Just a Woman*** er en amerikansk stumfilm fra 1918, regissert av Julius Steger.

Handling
--------

Anna Ward sliter med å hjelpe ektemannen Jim, en arbeider ved et stålverk i Pittsburgh. Anna overbeviser mannen sin om å investere sparepengene sine, og dette viser seg å være så vellykket at Jim snart blir direktør for hele stål-selskapet. Men på grunn av hans sterke holdninger til arbeidernes rettigheter, konspirerer selskapets tjenestemenn for å ødelegge for ham.

Under påvirkning gjenopptar Jim sine tidligere alkohol-vaner, og blir involvert i en affære med en annen attraktiv kvinne. Dette får ham også til å søke skilsmisse fra Anna på grunn av falske anklager om utroskap. Anna nekter å forsvare seg før retten truer med å ta sønnen hennes fra henne - hvorpå hun påstår at Jim ikke er guttens biologiske far. Jim blir dypt skamfull og tilstår sine egne løgner for retten. Senere vender han tilbake til Anna, akkurat id et sønnen deres må reise for å slåss under første verdenskrig.

Skuespillere
------------

* Charlotte Walker som Anna Ward
* Lee Baker som Jim Ward
* Forrest Robinson som dommer Van Brink
* Henry Carvill som John Prentiss
* Edwin Stanley som Fred Howard
* Anna Williams som Mary
* Paul Perez som Ned Ward
* Charles Kraus som Elias Fox

Referanser
----------

1. ↑  JUST A WOMAN
2. ↑  Alan Goble. *The Complete Index to Literary Sources in Film*

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Just a Woman* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Just a Woman* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) *Just a Woman* på American Film Institute Rediger på Wikidata