recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Vestre Akers Skiklub** (stiftet 17. februar 1907) er et norsk idrettslag som holder til i Bydel Vestre Aker i Oslo. Klubben har over 500 aktive medlemmer og har allidrett, badminton, fotball, langrenn, orientering, innebandy og volleyball på programmet.

Klubben har siden 2011 disponert kunstgressbane samt en idrettshall lokalisert ved Voksen skole. Klubben har siden 1967 eid en egen klubbhytte på Langebru på Krokskogen.

Historie
--------

Vestre Akers Skiklub ble stiftet 17. februar 1907 på Vinderen skole av Sigvart Knudsen, Olaf Kjellberg og Kristian Skoglund. Året etter var klubben representert på stiftelsesmøtet i Norges Skiforbund, og i 1913 var klubben sentral i etableringen av Aker skikrets. Klubben anla i årene 1916–1918 en hoppbakke i Vettakollen, som var i drift til 1930-tallet.

Kjente medlemmer
* Kristian Aubert
* Leif Slagtern
* Thoralf Strømstad

Referanser
----------

1. ↑  «Historie. Vestre Akers Skiklub blir stiftet». Vestre Akers Skiklub. Besøkt 7. august 2014.
2. ↑  Jakob Vaage, red. (1956). *Norske skiløpere: skihistorisk oppslagsverk i 5 bind. Østlandet Sør*. Oslo: Skiforlaget – Erling Ranheim. s. 679–682.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
8. divisjon fotball for menn, Oslo Fotballkrets, avdeling 1, 2020 |
| --- |
|  | 
* Bøler 2
* Dania
* Dikemark
* Nesodden 3
* Rustad 2
* Sagene 3
* Skaubygda
* Ski 2
* Snarøya 2
* Vestre Aker

 | Norges flagg |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Oslo Byleksikon **·** VIAF
 |
Vangsteinen er en runestein i ringerikestil som står utenfor Vang kirke i Valdres (Innlandet). Foto: John Erling Blad, 2005 
Söderalafløyen er en skipsfløy som dateres til ca. år 1050 og er rikt dekorert med gjennombrutt dyreornamentikk i ringerikestil.
**Ringeriksstil** er en kunst- og kunsthåndverksstil som oppsto i Norden i løpet av yngre vikingtid, eller i tiden rundt 1000–1050. Stilen er oppkalt etter dyre- og planteornamentikk på runesteiner fra Ringerike i Norge, men stilarten kan ikke hevdes å være typisk for Ringerike, men snarere for tidsrommet. At steinene kommer fra Ringerike vet man fordi selve steinen er er gjort av ringerikssandstein. Ringeriksstilen er en videreutvikling av vikingtidens foregående stilfase, jellingstilen.

Karakteristisk for stilen er at motivet, ofte kretsende rundt et stort dyr, er kranset av uttrukne vimpler med innrullet spiss eller bladflik og med spiraler med sammenføyde elementer. De vanligste motiver er løver, fugler, snorformede dyr og spiraler. Noen elementer synes å opptre for første gang i nordisk kunst som ulike former for kors, palmetter og stangformede løkker som binder sammen to motiver til ett. De fleste motiver har sine motstykker i angelsaksiske kunst og germansk kunst under Otto den store.

Dyreornamentikken i norrøn tid, eller vikingtiden, blir kategorisert som osebergstil, borrestil, jellingstil, mammenstil, ringeriksstil og urnesstil. Ringerikestilen ble først oppdaget på runesteiner brutt på Ringerike, blant annet Alstadsteinen (en runestein som ble funnet på gården Nedre Alstad i Østre Toten, men både Ulvøya i Steinsfjorden og Ringerike nevnes i teksten) og trolig også Dynnasteinen (en runestein som ble funnet på Nordre Dynna i Gran kommune på Hadeland og er av samme type rød sandstein, som er typisk for Ringerike). Et kjent eksempel er fra Söderala i Hälsingland i Sverige.

Se også
-------

Omtrentelig tidslinje for stilretninger innen norrønt kunsthåndverk:
oseberg-, berdal-, borre-, jelling-, mammen-, ringerike- og urnesstil.

* Dyreornamentikk
* Norrøn kunst
	+ Osebergstil
	+ Berdalstil
	+ Borrestil
	+ Jellingstil
	+ Mammenstil
	+ Urnesstil

Referanser
----------

1. ↑  Klæsøe, Iben Skibsted: *How they came to be Viking-period style groups from Broa to Urnes*

Litteratur
----------

* Fuglesang, S.H. (1980): *Some Aspects of the Ringerike Style*.

| * v
* d
* r
Stilretninger i norrøn kunst |
| --- |
| Osebergstil **·** (Berdalstil) **·** Borrestil **·** Jellingstil **·** Mammenstil **·** Ringerikestil **·** Urnesstil |

Portal: Kunst

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica
 |
**Even Richardson** (født 27. februar 1961 i Oslo) er en norsk maler, tegner og grafiker, kjent for et figurativt uttrykk. 

Han var elev ved Einar Granums Malerskole 1980-1981, deretter elev av Odd Nerdrum 1981-1983 og ved Statens kunstakademi 1983-1985. Han debuterte med separatutstilling i *Kunsthuset* i Oslo 1989 og deltok på utstillingen «Romantikk og Realisme» i 1982 og ytterligere to ganger på 80-tallet.

Han har «utviklet symbolistiske og litterærer temaer som går i retning av de seneste nyromantiske strømninger, og motivvalgene med riddere og jomfruer gir assosiasjoner til middelalderen».

Richardson har laget portretter av bl.a. Kong Olav V, Kåre Willoch og Boutros Boutros-Ghali.

Referanser
----------

1. ↑  Sitat fra Jan Martin Bergs omtale i biografidelen av utstillingskatalogen *Tradisjon og fornyelse, figurativt samtidsmaleri*. Nordnorsk Kunstmuseum, 2006. ISBN 82-91834-28-8
2. ↑   60 års omtale i Aftenposten 27. februar 2021

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
Denne artikkelen omhandler Vestre Aker i historisk forstand.  For den moderne bydel i Oslo, se Bydel Vestre Aker.
**Vestre Aker** er dels en kirkelig, dels en geografisk og dels en forvaltningsadministrativ betegnelse, med opphav i det historiske kirkelige sognet Vestre Aker som ble etablert i 1861. Vestre Aker har historisk vært et sogn innen Den norske kirke, en betegnelse på den vestre delen av daværende Aker kommune og en egen sognekommune innenfor Aker kommune. I dag er Vestre Aker navnet på en av Oslos bydeler, Bydel Vestre Aker. Vestre Aker bestod opprinnelig av størstedelen av det moderne Oslo vest, men de nøyaktige grensene på de kirkelige og forvaltningsmessige enhetene med navnet har variert betydelig.

Historie
--------

Borgen Gård, malt av Marie Tannæs i 1895
Sognet Vestre Aker ble etablert i 1861 ved at det tidligere sognet Aker ble delt i Østre Aker og Vestre Aker. Vestre Aker, som lå i Aker kommune, grenset på dette tidspunktet i sør til Nesodden (havgrense) og det som den gangen var Oslo, i sør og øst til Østre Aker, i øst til Nittedal og Hakadal i Nittedal, i nord til Lunner i Lunner og i vest til Norderhov i Ringerike og Haslum i Bærum.

Sagene og Uranienborg ble skilt ut som egne sogn i 1880, Ullern i 1906 og Ris og Grefsen i 1937. Andre sogn som har blitt skilt ut fra Vestre Aker er Bakkehaugen, Majorstua, Maridalen, Nordberg, Røa, Skøyen, Sørkedalen og Voksen.

Vestre Aker var også et geografisk begrep utenfor den rent kirkelige sfære, noe som må forstås på bakgrunn av at kirkelige inndelinger historisk også hadde en geografisk og forvaltningsadministrativ karakter. Opprinnelig betegnet Vestre Aker i geografisk sammenheng den vestre del av Aker kommune. I 1906 ble Vestre Aker etablert som en egen sognekommune, dvs. en underkommunal enhet basert på kirkesognets grenser, innenfor Aker kommune.

I 1948 ble Aker kommune og dermed også Vestre Aker sognekommune innlemmet i Oslo. Ved innlemmelsen i Oslo bestod Vestre Aker sognekommune av 201 km² eller nesten halvdelen av Aker kommunes areal, herunder størstedelen av Nordmarka. I dag heter en av Oslos bydeler Bydel Vestre Aker, men denne er langt mindre enn det historiske Vestre Aker med et areal på 16,6 km².

Kirkesognet Vestre Aker opphørte i 2015 da det ble en del av den sammenslåtte Bakkehaugen, Majorstuen og Vestre Aker menighet. Vestre Aker kirke på Ullevål var sognets kirke.

I folketellinger og andre offentlige dokumenter fra før 1948 er ofte Vestre Aker oppgitt som fødested.

Menighetens andre sogneprest (1871–1875) var Jørgen Moe, kjent som samler og utgiver av folkeeventyr.

Se også
-------

* Vestre Aker kammerkor, et kor knyttet til Vestre Aker kirke
* Vestre Aker kirke, sognekirke
* Vestre Aker kirkegård, ved Vestre Aker kirke
* Vestre Aker Musikkorps, et konsert- og janitsjarkorps
* Vestre Aker prestegård
* Vestre Aker prosti, et prosti i Oslo bispedømme
* Vestre Akers Skiklub, idrettslag
* Vestre Aker skole, ungdomsskole på Ullevål

Referanser
----------

1. ↑  Vestre Aker – sognekommune, i SNL
2. ↑  Om oss

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store norske leksikon **·** Oslo Byleksikon
 |
**Richard Alfred Bishop** (født 13. august 1910 i Syosset i New York, død 8. september 1996 i Los Angeles) var en amerikansk turner. 

Han deltok i sommer-OL 1932 i Los Angeles, der han fikk 4.-plass i ringer. Dette var det første OL der utøverne konkurrerte i individuelle apparater.

Biografi
--------

Han ble født i New York, men flyttet mye i barndommen. Da han var 4 år gammel flyttet familien til Detroit. Et år senere flyttet de til Chicago, der de bodde noen år før de flyttet til vestkysten av USA rundt 1921. Der bodde de i Los Angeles, San Francisco, San Diego, San Bernardino, og til slutt tilbake til Los Angeles. Bishop studerte ved Los Angeles Polytechnic High School ("Poly High"), og gikk ut derfra i 1930. Han ønsket egentlig å begynne å jobbe, men etter at en av hans venner tipset ham om at de skulle etablere en turnforening på Compton Junior College valgte han å begynne der. 

Han fikk interesse for turn allerede ved Polytechnic High School, da han så noen som trente der. Han prøvde både ringer og skranke der for første gang, og greide mange av de øvelsene de andre turnerne gjorde. Han spurte treneren om han kunne delta på laget, og fikk beskjed om at han kunne delta dersom han greide å gå ti *feet* på hendene og deretter vippe seg over på beina, innen en uke. Dette greide han, og han fikk da plass på laget. På Compton fikk han tredjeplass sammenlagt i junior-skolemesterskapet. 

Kvalifiseringene til OL 1932 var preget av at østkysten av USA var dominerende innen turn i denne perioden. Kvalifiseringen til første- og andreplassen på laget som skulle sendes til OL ble gjort i New York, så kvalifiseringen på vestkysten var kun for tredjeplassen på laget. Denne plassen fikk Bishop, og han hadde dermed plass i OL-troppen. I konkurransen fikk han fjerdeplass i ringer, kun 0,1 poeng bak bronsen og 0,2 poeng bak sølvet. Han ble trukket i poeng, fordi han hadde satt sammen en altfor lang øvelse. Han hadde bl.a. med press til håndstående 4-5 ganger, noe som resulterte i at han ikke greide den siste, og måtte improvisere på slutten av øvelsen. Rytmen i øvelsen ble derfor ikke som den skulle. 

Etter OL i 1932 turnet han for UCLA da han studerte der. Etter endt utdanning på UCLA fikk han jobb i skolevesenet, og jobbet bl.a. 17 år ved Roosevelt High School. Samtidig fortsatte han som turntrener og dommer. I 1958 byttet han til *Fairfax High*, og var der i 10 år før han gikk til El Camino High School og endret fokus til å drive kjøreopplæring og undervise i helsefag. 

Hans mor var tysk, og faren var tysk-italiensk. De hadde kun ett barn. 

Selv var han gift tre ganger, og hadde én datter.

Referanser
----------

1. ↑   sports-reference.com, www.sports-reference.com, besøkt 25. januar 2016[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Richard Alfred Bishop – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Richard Alfred Bishop – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata
* Intervju med Richard Bishop Arkivert 8. januar 2009 hos Wayback Machine.
**Bertil Jøreng** (født 4. september 1951), bedre kjent under artistnavnet **Boogiebertil** er en norsk musiker og forfatter. 

Han spiller piano og munnspill, og har hentet sin pianostil fra New Orleans med vekt på boogie woogie og Professor Longhairs rhumba rock. Han har turnert i Skandinavia siden tidlig 1990-tallet og har samarbeidet med artister som JP West, Knut Nordhagen og Tiger City Jukes. Hans samarbeid med den amerikanske bluesartisten Louisiana Red startet i 1978 og har de siste år blitt gjenopptatt med bandet Elmore James Tribute Band. 

Han ga ut CD-n *Mumbo Jumbo* på Flipside Records med bandet Gumbo Cats i 2000. I 2003 samarbeidet og turnerte han sammen med Tor Einar Bekken som resulterte i albumet *The Ticklers* (Tickler Records). I 2007 samarbeidet han og var tekstforfatter med Jaga Jazzist-musikerne Martin Horntveth og Mathias Eick for en urframføring av verket «STOMP» sommeren 2008. Han har også siden 2001 forfattet en bok-trilogi under navnet *Vinylminner 1 til 3* (Gumbotronic forlag) med fokus på musikk og lokalhistorie. I 2008 forfattet han boken *Gimseklosser og Lampæler* (Gumbotronic forlag). I kjølvannet av disse bøkene har han produsert flere DVD-utgivelser.

Eksterne lenker
---------------

* Hjemmeside
**Vestre Fuglemosen naturreservat** er et våtmarksområde i Aurskog-Høland kommune som ble  vernet i 1981 for å bevare ei større, uberørt nedbørsmyr og et plantegeografisk interessant område. Naturreservatet ble i 2022 utvidet og slått sammen med Vestre Risenhøgda naturreservat, se Vestre Risenhøgda og Fuglemosen naturreservat.

Naturreservatet ligger øst for Skulerudvannet, nær toppen av en slak ås med høyereliggende skogsmark i øst og nord. Terrenget har svak kuppelform og myra er ei hvelvet nedbørsmyr. I kantene er det større, jordvannspåvirkede, fattigmyrområder. De nedbørspregete delene av myra er dominert av myrflatesamfunn med lave tuer, fastmatter, mykmatter og løsbunn. I tuene er lavarter vesentlig mer dominerende enn i de fleste andre myrer som er undersøkt i området. I myrkantene vokser frodige jordvannspåvirkete plantesamfunn.

Området er plantegeografisk interessant, og av særlig interesse er forekomsten av de to kystbundne artene klokkelyng og pors, som vokser sammen med granstarr som har østlig utbredelse.

Myra nås på sti og skogsvei.

Referanser
----------

1. ↑  Direktoratet for naturforvaltning, faktaark Besøkt 25. februar 2013

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Naturbase
 |
Førsteutgaven
***En Årstid i Helvete*** (originaltittel *Une Saison en enfer*) er et dikt skrevet i 1873 av den franske forfatter Arthur Rimbaud.

Verket, som er den eneste bok utgitt av Rimbaud selv, ble skapt under et opphold på en bondegård i Roché i Ardennene i perioden april-august 1873. Senere fikk boken en betydelig innflytelse på senere kunstnere og poeter, for eksempel på surrealistene.

Boken ble utgitt på norsk av Bokvennen forlag i 2002, i Haakon Dahlens oversettelse.

Referanser
----------

1. ↑  Arthur Rimbaud (2002). «Årstid i helvete». *urn.nb.no* **(norsk)**. Bokvennen forlag. Besøkt 19. juli 2018.

Eksterne lenker
---------------

* Atle Kittang: *Ord, bilete, tenking: artiklar om fiksjonar* : *Kapittel 7. Ettertankens aporiar. Om Arthur Rimbauds «Une saison en enfer»*, Gyldendal, 1998. Digital utgave på Nasjonalbibliotekets nettsider - besøkt 19. juli 2018.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** BNF **·** BNF (data)
 |
**Richard A. Passman** (født 30. juni 1925 i Cedarhurst i delstaten New York i USA, død 11. april 2020 i Silver Spring i Maryland) var en amerikansk luft- og romfartsingeniør som arbeidet med blant annet overlydsfly, interkontinentale ballistiske missiler og satellitter.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Richard Passman var sønn av Matthew og Ethel Passman. Faren var deleier i et forsikringsselskap.

Passman studerte ved University of Michigan. Der tok han en bachelorgrad i flyingeniørvesen, og i 1946 nok en bachelorgrad i matematikk. I 1947 fikk han mastergradseksamen som flyingeniør.[]

### Karriere

Han begynte sin yrkeskarriere hos Bell Aircraft. Her var han med på utviklingen av overlydsflyene Bell X-1 og Bell X-2, det første flyet som brøt barrieren Mach-3. Deretter var han sentral i utviklingen av spionflyet Bell X-16, som imidlertid i praksis aldri ble tatt i bruk, ettersom Pentagon bestemte seg for det konkurrerende produktet, Lockheed U-2.[] Han arbeidet også på Corona, en type spionsatellitter som holdt USA informert om sovjetisk atomkraft.

I 1957 gikk han over til General Electric, der han befattet seg med romfartsproblemer, særlig vedrørende varmeutviklingen når en romfarkost kommer tilbake til jordatmosfæren. Det meste av det han foretok seg var underlagt taushetsklausuler.[] Til tross for hemmeligholdelsen menes det at Passman var viktig innen utviklingen av USAs første spionsatellitter.[] Han utviklet også varmeskjold for interkontinentale raketter.

Han ble *general manager* for General Electrics romfartsaktiviteter.

Som pensjonist forfattet han sammen med John D. Anderson boken *X-15: The World's Fastest Rocket Plane and the Pilots Who Ushered in the Space Age*, som utkom i 2014.

Passman bodde på sine eldre dager med sin hustru i Florida. Etter utbruddet av covid-19-pandemien ble han overtalt av sin sønn til å flytte til et aldershjem i Silver Spring nord for Washington DC.[] Kort etter flyttingen dit den 15. mars 2020 måtte dette aldershjemmet stenges på grunn av covid-19-tilfellene der. Den 11. april døde Passman av komplikasjoner forårsaket av covid-19.[]

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5 6   The New York Times, John Schwartz, «Richard Passman, Space-Age Engineer Who Kept His Secrets, Dies at 94», verkets språk engelsk, utgitt 16. april 2020, besøkt 20. juni 2020[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Joe Juliano, «Richard Passman, 94, was a pioneer in the aerospace industry», publisert i The Philadelphia Inquirer, verkets språk engelsk, utgitt 5. mai 2020, besøkt 17. juni 2020[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   U.S. deaths near 100,000, an incalculable loss, besøkt 27. mai 2020[Hentet fra Wikidata]
4. ↑  «Richard Passman: Aerospace engineer was known as a 'Renaissance man'». *Newsday* **(engelsk)**. Besøkt 20. april 2020.
5. ↑  Jeff Foust, *Review: X-15*, The Space Review 10. februar 2014.

Eksterne lenker
---------------

* John Schwartz, *Richard Passman, Space-Age Engineer Who Kept His Secrets, Dies at 94*, New York Times 16. april 2020.
* Joe Juliano, *Richard Passman: Pioneer in the aerospace industry*, The Inquirer 17. april 2020.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN
 |
Tornedalen, ved Övertorneå
**Tornedalen** (finsk: *Tornionlaakso*) er navnet på det geografiske området der Torneälven har sitt utløp. De fleste oppfatter dog den svenske termen Tornedalen som en videre kulturterm på den svenske siden av grenseelven. 

En kulturdefinisjon av Tornedalen inkluderer de svenske, finske og samisktalende kommunene Gällivare, Kiruna, Pajala, Övertorneå og Haparanda. Siden 2000 er dette området også et territorium for områdets offisielle minoritetsspråk finsk, meänkieli og delvis samisk. Samisk er offisielt språk i Kiruna og Gällivare kommuner. I kulturområdet Tornedalen tales, i tillegg til svensk, således også finsk, meänkieli og samisk. Hvert individ har rett til å kreve offentlig service på ett av disse språkene. Innenfor eldreomsorg og barneomsorg kan man kreve service og samtalespråk på et av disse tre minoritetsspråkene.

Meänkieli og svensk brukes som språk i den svenske delen av Tornedalen. I den finske delen av Tornedalen brukes også meänkieli, men der anses det være en dialekt av finsk.

Tornedalrådet / Tornionlaakson neuvosto
---------------------------------------

Medlemmer

* **Norske kommuner**
	+ Storfjord
	+ Nordreisa
	+ Kåfjord
	+ Kautokeino

* **Finske kommuner**
	+ Enontekis
	+ Muonio
	+ Kolari
	+ Pello
	+ Övertorneå
	+ Torneå

* **Svenske kommuner**
	+ Kiruna
	+ Pajala
	+ Övertorneå
	+ Haparanda

Eksterne lenker
---------------

* www.tornedalen.org – felles nettsted for Tornedalenrådet

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** VIAF **·** LIBRIS
 |
Baicheng i provinsen Jilin.
Sandstorm i Baicheng.
**Baicheng** (kinesisk: 白城; pinyin: *Báichéng*; Wade-Giles: *Pái-ch'éng*) er en kinesisk by på prefekturnivå i provinsen Jilin i det nordlige Kina. Den har mye industri. Befolkningen anslås (2004) til 2 millioner. I byen ligger bla Baicheng kullkraftverk med planer om utvidelse til hele 3,3 GW effekt.

Historie
--------

Baicheng ble fylke i 1904. Frem til da het det **Jing'an**. I 1914 fikk det som nytt navn **Tao'an**. I 1950 fikk det så navnet *Baicheng*, som på kinesisk betyr «Hvit by». Navnet Baicheng er fra det mongolske navnet, *Chaghanhot*, som også betyr den hvite byen. 

Baicheng var tidligere del av provinsen Heilongjiang, men ble overført til Jilin da den ble byprefektur.

Administrative enheter
----------------------

Byprefekturet Baicheng har jurisdiksjon over ett distrikt (区 *qū*), 2 byfylker (市 *shì*) og 2 fylker (县 *xiàn*).

| Kart |
| --- |
|  |
| # | Navn | Hanzi | Hanyu Pinyin | Befolkning(2003 est.) | Areal (km²) | Tetthet (/km²) |
| **Distrikter** |
| 1 | Taobei | 洮北区 | Táoběi Qū | 490 000 | 2 525 | 194 |
| **Byfylker** |
| 2 | Da'an | 大安市 | Dà'ān Shì | 420 000 | 4 879 | 86 |
| 3 | Taonan | 洮南市 | Táonán Shì | 440 000 | 5 108 | 86 |
| **Fylker** |
| 4 | Zhenlai | 镇赉县 | Zhènlài Xiàn | 310 000 | 4 695 | 66 |
| 5 | Tongyu | 通榆县 | Tōngyú Xiàn | 350 000 | 8 476 | 41 |

Samferdsel
----------

Kinas riksvei 302 løper gjennom området. Den går fra Hunchun i provinsen Jilin til Ulanhot i Indre Mongolia.

Referanser
----------

1. ↑  Báichéng Shì *Citypopulation.de*

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Baicheng – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
***Rhyzopertha*** er en slekt av hettebiller som borer i tørre matvarer. Den omfatter bare én kjent, kosmopolittisk art som er et brysomt skadedyr på lagret korn.

Utseende
--------

En liten (2-3 millimeter), langstrakt, nokså smal, blankt, rødbrune hettebille. Den kan minne om barkbiller (Scolytinae) men kan skilles fra disse blant annet på at fasettøynene er ovale og ikke oppdelt. Brystskjoldet (pronotum) er høyt hvelvet, hetteformet, og dekker mesteparten av hodet sett ovenfra. **Hodet** er kort og bredt med små fasettøyne. Antennene er korte til middels lange og består av 11 ledd. De tre ytterste leddene er noe tykkere enn de øvrige og danner en avlang kølle. Fasettøynene er ovale, ikke delt av noen innskjæring. **Dekkvingene** er lange og parallellsidige. De slutter bratt bak, og mange arter har bakover- eller oppoverrettede tenner i den bakerste delen, i likhet med mange barkbiller. **Beina** er korte, framleggene har ofte tenner eller pigger. Føttene er nokså lange, slanke og fem-leddete. **Larvene** er bleke, svakt C-formede, med korte hår. De har en kraftig hodekapsel med nokså små, men sterke kjever (mandibler) og korte bein.

Levevis
-------

De fleste av hettebillene borer i død ved. Særlig underfamilien splintvedbiller kan leve i ganske tørr og hard ved, for eksempel i møbler og parkett. I naturen lever de i døde greiner, kvister og trestammer, men de kan også utvikle seg innendørs. Noen arter har blitt spredt over hele verden med treverk, og det er ikke uvanlig at eksotiske arter klekkes fra importerte møbler eller tømmer. Mikroorganismer hjelper billene å fordøye veden. Disse billene etterlater seg et karakteristisk, fint boremel (pulveraktig).

Skadedyr
--------

Arten borer i tørt korn og peanøtter. Den har blitt spredt over det meste av verden, og kan også gjøre skade på andre tørre matvarer.

Systematisk inndeling / Norske arter
------------------------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien hette- og borebiller, Bostrichoidea
			* Familien **hettebiller**, **Bostrichidae**
				+ Underfamilien **tannhettebiller**, Dinoderinae C.G. Thomson, 1863
					- Slekten ***Rhyzopertha*** Stephens, 1830 - én art, også i Norge:
						* Kornborebille, *Rhyzopertha dominica* (Fabricius, 1792) – innendørs, i korn

Referanser
----------

1. ↑  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 29. august 2020. Besøkt 29. august 2020.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Rhyzopertha* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Rhyzopertha* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *Rhyzopertha* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *Rhyzopertha* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *Rhyzopertha* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *Rhyzopertha* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Rhyzopertha* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Rhyzopertha* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Rhyzopertha* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
*For idrettsutøveren fra Gloppen, se Reidar Hauge (idrettsutøver)*

**Reidar Hauge** (født 28. mars 1947, død 19. september 2011) var norsk organist og dirigent fra Innvik i Stryn. Han var initiativtager til, og daglig leder for, Glogerakademiet på Kongsberg. Han startet også i 1973 Kongsberg Kantori og var korets dirigent og drivkraft fram til 2007.

Liv ogvirke
-----------

Hauge ble ansatt som kantor i Kongsberg kirke i 1973. Han hadde da lagt bak seg studier ved Bergen Musikkonservatorium og ved Minnesota University i USA. 

Fra 1998 til 2010 dirigerte han «For Alle-koret» i Kongsberg kirke, et korprosjekt som er åpent for alle sangere. Koret fremfører vekselvis Händels Messias og Bachs Juleoratorium i Kongsberg kirke i begynnelsen av desember hvert år. Prosjektet består vanligvis av 200-300 sangere og organiseres av Glogerakademiet.

Hauge var også initiativtaker til restaureringen av Glogerorgelet fra 1765 i Kongsberg kirke. Dette sto ferdig i januar 2001. I kjølvannet av orgelets innvielse kom Hauge med idéen om en egen Glogerfestival, det som i dag er de årlige Glogerfestspillene i Kongsberg. Hauge tok også initiativet til *Kongsberg internasjonale orgelsommer*, en serie orgelkonserter med internasjonale utøvere, arrangert i 2008.

Reidar Hauge har også komponert og arrangert musikk for kor og orkester, bl.a. «Sølvkantaten» (1994) med tekst av Johanna Schwartz. Foruten uroppførelsen i 1994 ble verket også fremført i forbindelse med Kongsberg kirkes 250-årsjubileum i 2011. Hauge har også komponert mye musikk for orgel, bl.a. framførte han en ny «Glogerintrada» ved hvert Glogerfestspill. 

Hauge ga i september 2006 ut CD-en *Gloger*, som inkluderer flere av hans egne komposisjoner (Glogerintradaer II, III og IV). Flere spor fra platen ble spilt i NRKs radiokanal *Alltid Klassisk* i september 2006.

I 1987 ble Hauge tildelt Kongsberg kommunes kulturpris

I forbindelse med Glogerfestspillene i 2004 fikk Reidar Hauge overrakt Kongsbergmedaljen. I 2009 ble han tildelt Buskerud fylkes kulturpris.

Hauge tok i 2007 initiativ til å få et klokkespill til Kongsberg kirke. Prosjektet ble finansiert ved hjelp av lokale sponsorer og godkjent av Riksantikvaren. Klokkespillet stod klart til kirkens 250-årsjubileum i 2011 og ble innviet søndag 18. september 2011 i etterkant av jubileumsgudstjenesten. Hauge døde dagen etter innvielsen, etter lengre tids sykdom.

I 2013 ble en lokal vei i Kongsberg oppkalt etter Reidar Hauge

Referanser
----------

1. ↑  «Reidar Hauge er død». Laagendalsposten. 21. september 2011.
2. ↑  Spilleliste NRK Alltid klassisk 24/9 2006[*død lenke*]
3. ↑  Kulturprisvinnere i Kongsberg kommune Arkivert 20. desember 2005 hos Wayback Machine.
4. ↑  Kongsbergmedaljen Arkivert 18. januar 2005 hos Wayback Machine.
5. ↑  Buskerud fylkeskommunes kulturpris 2009[*død lenke*]
6. ↑

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF
 |
***Rhytidocassis*** er en slekt biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae).

Utseende
--------

Middelsstore, ovale, halvblanke, lyst gulbrune (i alle fall døde eksemplarer) skjoldbiller. Sett fra siden er de høyt hvelvede. Antennene er trådformede og middels lange. Kroppen er egentlig ganske normalt proporsjonert, med pronotum og dekkvingene er kraftig utvidet mot sidene slik at de helt dekker oversiden, både hodet og beina er skjult under dette skjoldet. Med utvidelsen blir kroppsformen oval. Pronotum er rundet, dekkvingenes "skuldre" noe spisst framskytende. Oversiden er ganske tett og kraftig punktert, uten punktrader.

Levevis
-------

Både larvene og de voksne (imago) billene lever av å spise blad på næringsplanten. De voksne (imago) sitter tett inntil planten og det store flate halsskjoldet og dekkvingene gjør at billen kan være svært vanskelig å oppdage, og det er vanskelig for rovdyr å nå den sårbare undersiden. Larvene gjemmer seg gjerne under et tak av gammel avføring og planterester som er festet til den fremoverbøyde bakkroppsspissen. I alle fall noen av artene lever på planter i vindelfamilien.

Utbredelse
----------

Slekten er vidt utbredt i Afrika og Asia.

Systematisk inndeling
---------------------

Den systematiske plasseringen av gruppen skjoldbiller er uavklart, den har tradisjonelt vært regnet som en underfamilie av bladbiller, slik som i denne oversikten. Mens enkelte plasserer den inn som en stamme (tribe) i delgruppe Hispinae, som tradisjonelt har vært regnet som søstergruppe til skjoldbillene, eller motsatt blir Hispinae plassert som en undergruppe (da kalt Hispini) av skjoldbillene.

**Treliste**
* orden **biller** (Coleoptera)
	+ underorden **Polyphaga**
		- overfamilie **Chrysomeloidea** Latreille, 1802 (=Phytophaga)
			* familien bladbiller (Chrysomelidae Latreille, 1802)
				+ underfamilien **Skjoldbiller**, Cassidinae Stephens, 1831
					- stamme (tribe) **Cassidini** Gyllenhal, 1813 – eneste gruppe som er representert i Europa
						* slekten ***Rhytidocassis*** Spaeth, 1941
							+ *Rhytidocassis angulipennis* Borowiec, 2002
							+ *Rhytidocassis indicola* (Duvivier, 1892)
							+ *Rhytidocassis iranella* (Lopatin, 1984)
							+ *Rhytidocassis limbiventris* (Boheman, 1854)
							+ *Rhytidocassis lopatini* Borowiec & Swietojanska, 2001
							+ *Rhytidocassis minuta* (Boheman, 1854)
							+ *Rhytidocassis muelleri* Spaeth, 1941
							+ *Rhytidocassis scutellaris* (Klug, 1835)

Referanser
----------

Litteratur
----------

* Borowiec, L. 1999. *A world catalogue of the Cassidinae (Coleoptera: Chrysomelidae)*. Biologica Silesiae, Wroclaw.
* *Rhytidocassis* på ITIS

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Rhytidocassis* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Rhytidocassis* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Rhytidocassis* hos ITIS Rediger på Wikidata
* Cassidinae of the world – an interactive manual (Coleoptera: Chrysomelidae)
* (en) Cassidinae – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
**Vinkjølere** er utstyr av forskjellige typer som er designet for å holde vinen på en jevn, kjølig temperatur. Viner som serveres kjølige er hvite, rosé- og musserende viner.

Is-ring kjøler egner seg godt når man skal nyte vin utendørs

Ulike typer
-----------

Det er flere typer vinkjølere. Noen er designet for å opprettholde vinens temperatur, derfor bør vinen på forhånd ha ønsket temperatur. De kan plasseres på vinkjølerstativ på enden av bordet, på en skjenk eller på bordet. Noen beholdere har plass til mer enn én flaske.

* Den enkleste vinkjøleren er en beholder av sølv, rustfritt stål eller krystallglass som fylles med is (isbiter eller hakket is).
* Dobbeltveggede kjølere eller på annen måte isolert beholder som fylles med is eller har forhåndskjølt kjøleelement.
* En ring av is med en innvendig overflate som matcher krumningen av halsen på en vinflaske. Ringen sitter på flaskehalsen og avkjøler vinen. Konveksjon får kjølig vin til å synke i flasken og trekker varm vin opp til den kalde halsen. Kontinuerlig sirkulasjon i flasken sikrer en jevn temperatur.

Det finnes også kjølere som senker vinens temperatur, og som har en form for elektrisk anordning eller kjølemedier. Dette er små kjølebokser eller større enheter i kjøleskapstil som lagrer flere flasker ved valgte temperaturer. De fleste enheter av denne typen har en termostat som lar brukeren velge den ideelle temperaturen for vinen. Disse større vinskapene er beregnet til lagring av vin, og gjør det mulig å kontrollere temperatur- og fuktighetsforhold. Noen skap har ulike soner som kan innstilles på ulike temperaturer, for oppbevaring av forskjellige viner.

Serveringstemperaturer
----------------------

| Vintype | Serveringstemperatur |
| --- | --- |
| Musserende viner | 6–10 ℃ |
| Tørre, lette hvitviner | 8–10 ℃ |
| Kraftige hvitviner | 10–12 ℃ |
| Rosévin | 8–10 ℃ |
| Søte viner | 10–12 ℃ |

Referanser
----------

1. ↑  «Hva er forskjellen mellom en vinkjøler og en vinkjeller? - Samler Inn». *no.wineverity.com* **(norsk)**. Besøkt 14. desember 2021.

Se også
-------

* Vinskap
**Keiser Líng av Hàn** (tradisjonell kinesisk: 漢靈帝; forenklet kinesisk: 汉灵帝; hanyu pinyin: *Hàn Língdì*; født 156, død 13. mai 189), født **Líu Hóng** (劉宏), var en keiser av det kinesiske Han-dynastiet. Han styrte Kina i den første fasen av de gule turbaners opprør.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Han var tippoldebarnet til keiser Han Zhangdi.

### Keiser

Under Língs styre ble den keiserlige regjeringen nok en gang dominert av korrupte evnukker.[] Denne gangen klarte Zhang Rang og hans allierte å fullstendig dominere politikken etter å ha seiret over enkekeiserinne Dou Miaos far Dou Wu og hans allierte, den lærde konfucianisten Chen Fan i 168.[] Selv etter å ha vokst opp var ikke keiser Líng interessert i regjeringsaffærer, og interesserte seg heller i kvinner og levde en dekadent livsstil.[] Samtidig påla korrupte embedsmenn høye skatter på bøndene, som førte til folkelig motstand og opprør, og Líng forverret situasjonen ved å selge politiske stillinger for penger.[]

Líng døde i 189, da 34 år gammel, etter å ha regjert i 21 år.

Tronfølge
---------

Etter hans død overtok krigsherren Dong Zhuo makten, som hadde avskydd den tidligere keiseren.[] Keiser Líng var en av de få keisere i historien som ble etterfulgt av en sønn og som likevel fikk et nedsettende posthumt navn (孝靈; *Xiàolíng*).[]

Etter keiser Língs styre var det østlige Han-dynastiet svakt og falleferdig.[] Etter hans død brøt riket sammen, og i flere tiår kjempet en rekke krigsherrer om makten i og før perioden kjent som de tre rikers tid, som begynte da hans sønn Han Xiandi ble tvunget til å abdisere til Cao Pi i 220. 


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Han Huandi** | **漢朝皇帝Keiser av Hàn**(168–189)*Med Enkekeiserinne Dou Miao (168-72)*) | Etterfølger:**Han Shaodi** |

Referanser
----------

1. ↑   Faceted Application of Subject Terminology, oppført som Emperor of China Han Lingdi, FAST-ID 1593550, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3   China Biographical Database[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Josef Guter: *Lexikon zur Geschichte Chinas. Sieben Jahrtausende im Überblick.* Marix-Verlag, Wiesbaden 2004, ISBN 3-937715-40-1.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni **·** VIAF **·** LCCN
 |
«**Warabe uta**» er tradisjonelle japanske sanger, lik barnerim. De blir ofte sunget som en del av tradisjonelle barneleker.

Eksempler på warabe uta
-----------------------

### «Tōryanse»

«Tōryanse» blir ofte spilt i japanske fotgjengerfelt ved grønn mann. 

 *Tōryanse, tōryanse*
 *Koko wa doko no hosomichi ja?*
 *Tenjin-sama no hosomichi ja*
 *Chotto tōshite kudashanse*
 *Goyō no nai mono tōshasenu*
 *Kono ko no nanatsu no oiwai ni*
 *O-fuda wo osame ni mairimasu*
 *Iki wa yoi yoi, kaeri wa kowai*
 *Kowai nagara mo*
 *Tōryanse, tōryanse*

  

Oversettelse:

 *Gå på, gå på*
 *Hva for slags smal sti er dette?* 
 *Det er den smale stien til Tenjin-templet*
 *Vær snill å la meg passere*
 *De uten god grunn får ikke passere*
 *For å feire barnets syvende fødselsdag*
 *Jeg har kommet for å gi mitt offer*
 *Det går bra på veien dit, men hjemturen er skummel*
 *Den er skummel men*
 *Gå på, gå på*
(Før i tiden, da dødeligheten blant spedbarn var høy, feiret folk når et barn fylte 7 år).

Denne sangen fungerer på samme måte som «Bro, bro brille», med samme lek knyttet til den.

### Teru-teru-bōzu

En teru teru bōzu er en liten, tradisjonell håndlaget dukke, som skall bringe solskinn. «Teru» er et japansk verb som beskriver solskinn, og «bōzu» er en buddhist-monk. Barn lager teru-teru-bōzu av lommetørklepapir og hyssing, og henger dem i et vindu som et ønske på sol.

 *Teru-teru-bōzu, teru bōzu*
 *Ashita tenki ni shite o-kure*
 *Itsuka no yume no sora no yo ni*
 *Haretara kin no suzu ageyo*
 *--*
 *Teru-teru-bōzu, teru bōzu*
 *Ashita tenki ni shite o-kure*
 *Watashi no negai wo kiita nara*
 *Amai o-sake wo tanto nomasho*
 *--* 
 *Teru-teru-bōzu, teru bōzu*
 *Ashita tenki ni shite o-kure*
 *Sore de mo kumotte naitetara*
 *Sonata no kubi wo chon to kiru zo'*

  

Oversettelse:

 *Teru-teru-bozu, teru bozu*
 *Gjør morgendagen solfylt*
 *Lik himmelen fra en drøm*
 *Hvis det blir sol skal jeg gi deg en gullbjelle*
 *--*
 *Teru-teru-bozu, teru bozu*
 *Gjør morgendagen solfylt*
 *Hvis du oppfyller mitt ønske*
 *Skal vi drikke mye sammen*
 *--* 
 *Teru-teru-bozu, teru bozu*
 *Gjør morgendagen solfylt*
 *men hvis det er overskyet og du gråter*
 *Så skal jeg kappe av deg hodet*
Teksten handler angivelig om en munk som lovte noen bønder å stoppe regnet og bringe klart vær, i en regntung periode som ødela avlingene. Da munken ikke klarte å bringe frem solen, ble han henrettet.

Portal: Litteratur
**Agnodice** eller **Agnodike** var den tidligste historiske, og sannsynligvis apokryfe, jordmor nevnt blant de gamle grekerne. Det er antydet at hvis hun har levd, må det ha vært i det femte eller sjette århundre f.Kr. Hun var opprinnelig fra Athen, der det var forbudt for kvinner eller slaver å studere medisin. Ifølge Hyginus, som hele historiens autoritet hviler på, forkledde Agnodice seg i herreklær, og deltok på foredrag av en lege ved navn Hierophilus, viet hovedsakelig til studiet av jordmorutdanning og gynekologi.

Kvinner nektet å la seg behandle av henne før hun fortalte dem at hun var kvinne. Da hun begynte praksis, som var svært vellykket, vekket hun motvilje og sjalusi blant flere av de andre utøverne. Hun måtte stille for Areopagos (de eldres råd, tilsvarende det romerske senatet) og ble anklaget for å ødelegge moralen til pasientene. Hun ble direkte anklaget for å ha brutt den eksisterende loven. Flere av dem hun hadde behandlet stilte opp for henne og lyktes i å få loven opphevet, så kvinner deretter kunne praktisere medisin.

Referanser
----------

1. 1 2  Smith, William (2005). «Agnodice». *A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. By various writers. Ed. by William Smith. Illustrated by numerous engravings on wood.* s. 74.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** GND
 |
«**20th Century Boy**» er en sang av T. Rex, skrevet av Marc Bolan. Den ble gitt ut som singel i 1973 og nådde 3.-plass på listen i Storbritannia og 9.-plass i Norge. Sangen ble aldri gitt ut på et originalt studioalbum, men kom ut som bonusspor på nyutgivelsen av *Tanx*.

Sangen havnet senere på topp 20 i Storbritannia i 1991, 14 år etter at Bolan døde, da den ble brukt i en reklame for Levi's med Brad Pitt. En litt annen del av sangen, med harpe, ble brukt i en reklame for Jameson Irish Whiskey.

Sangen er spillbar i videospillene Guitar Hero 5 og Rock Bånd 3.

Andre versjoner
---------------

Sangen er spilt inn av mange andre artister, blant andre Adam Lambert, Naked Raygun, The King, Kiyoharu Moren, Adam Ant, Drain STH, Chalk Circle, The Replacements, Girlschool, Pink Cream 69, The Three Johns, Placebo, Siouxsie and the Banshees, X Japan, Bang Tango, Buckethead, Def Leppard, Moby, Richard Barone og The Big Six.

I filmen *Velvet Goldmine* fra 1998 fremførte Placebo sangen som det fiktive bandet The Flaming Creatures. Denne ble gitt ut som den doble A-side-singelen med «You Don't Care About Us». Bandet fremførte også sangen på BRIT Awards i 1999 med David Bowie.

Referanser
----------

1. 1 2  «UK charts archive». Besøkt 30. mars 2011.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz
 |
**Everipedia** var et webbasert oppslagsverk på engelsk. Det ble drevet av det amerikanske selskapet Everipedia, Inc. som ble grunnlagt i desember 2014 og hadde sete i Westwood i California. En av grunnleggerne var Theodor Forselius, som også var administrerende direktør i selskapet.

Everipedia bygget på bidrag fra frivillige redaktører.

Det skilte seg fra andre webbaserte oppslagsverk som Wikipedia og *Encyclopædia Britannica* blant annet ved ikke å ha notabilitetskriterier for artikler. Det tok dermed sikte på et bredere innhold enn Wikipedia.

En av Wikipedias grunnleggere, Larry Sanger, ble i 2017 informasjonssjef.

Prosjektet ble lagt ned i 2022.

Blokkjedeteknologi
------------------

Everipedia hadde planer om tidlig 2018 å innføre blokkjedeteknologi. Dette skulle medføre at redaktører kunne gis et økonomisk incitament til å bidra til oppslagsverket. Bidragsgivere skulle belønnes med tokens for «godkjente» artikkelbidrag, som skulle tjene som virtuelle andeler i Everipedia-plattformen.

Referanser
----------

1. ↑   .  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)
2. ↑   .  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)
3. ↑   .  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)
4. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 15. desember 2017. Besøkt 9. august 2018.
5. ↑   .  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)
6. ↑   .  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)
7. ↑   .  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Offisiell blogg Rediger på Wikidata

* (en) Everipedia – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
Richard B. Gump South Pacific Research Station ligger ved Baie de Cook på Moorea
**Richard B. Gump South Pacific Research Station** er en feltstasjon på Moorea i Fransk Polynesia. Den tilhører University of California, Berkeley. Stasjonen åpnet i 1985 som en biologisk feltstasjon.

Sammen med Centre de Recherche Insulaire et Observatoire de l'Environnement CRIOBE har stasjonen etablert Moorea Ecostation, der det samarbeides om forskning på natur og miljø. Konsekvensene av lokale og globale endringsprosesser kartlegges, og arter og biologisk mangfold registreres.

Referanser
----------

1. ↑  «History of the Station» Arkivert 21. desember 2010 hos Wayback Machine. Richard B. Gump South Pacific Research Station.
2. ↑  Petit, Jérôme og Guillaume Prudent: «French Polynesia» i: *Climate Change and Biodiversity in the European Union Overseas Entities*, Gland/Brussel: International Union for Conservation of Nature, 2010, s. 105 og 109.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
**August Martinussen Aastad** (født 26. juni 1887 i Tørberget i Trysil, død 6. desember 1940) var småbruker, skogsarbeider og lokalpolitiker (Ap). Han var ordfører i Trysil kommune i periodene 1926–1931 og 1935–1937. 

Han var sønn av husmannen Martinus Arnesen (1859–1923) og Lina Martinsdatter (1860–1942). Aastad begynte å jobbe som gjetergutt som 8-åring i 1895. 
Deltok i tømmerhogst fra 12-årsalderen (1899), og jobbet innen hogst, kjøring og fløting, anlegg og maling fra 1902 til 1923. Han var småbruker ved småbruket Åstad fra 1910 til 1927, og var medlem i Trysil herredsstyre fra 1917. Aastad var dessuten medlem av Trysils likningsnemnd og forliksråd gjennom sin lange lokalpolitiske karrière.

Aastad var vararepresentant til Stortinget for Arbeiderpartiet fra Hedmark 1934–1936, og møtte i vei- og jernbanekomiteen for Olav Jørgen Sæter fra 6. mars til 31. mars 1935. Etter at Aastad gikk av som Trysils ordfører i 1937, innehadde han ingen andre politiske verv frem til sin død i 1940.

Se også
-------

* Liste over ordførere i Trysil

Referanser
----------

1. ↑   Stortinget og statsrådet : 1915–1945. B. 1 : Biografier, side(r) 801[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  *Norges ordførere 1929-1931*. Hanche. 1931. s. 62.
3. ↑  PolSys: August Martinussen Aastad[*død lenke*]

Eksterne lenker
---------------

* (no) August Aastad hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister
 |
**DS «Jonia»** var et tysk dampskip på 3 102 bruttoregistertonn bygget i Rostock. Det hadde tidligere gått under navnet «Elbrus».

Senkingen
---------

Båten ble senket under andre verdenskrig av en torpedo 11. april 1940. Skipet var da på vei fra Bremen i Tyskland til Oslo med krigsmateriell, soldater og 150 hester. Det var den britiske ubåten «Triad» som stod bak torpederingen, og de sendte avgårde kun en torpedo. Det ble organisert tauing av båten for å berge lasten, men ved inngangen til Larviksfjorden gikk de på et skjær og kom seg ikke videre. Lysbombedropp fra engelske fly gjorde at bergingen måtte utsettes. Lederbåten i konvoien fant «Jonia» igjen morgenen etter angrepet; den fløt da fortsatt. To mann ble plassert om bord på «Jonia», som like etter fikk slagside og sank i løpet av 40 sekunder.

Vraket
------

Vraket etter «Jonia» ble etter grundig research funnet av Gudmund Olsen i 1987. Det ligger på 40–70 meters dyp i Svenneskaten, en nautisk mil vest for Svenner fyr. Det finnes fortsatt rester etter lasten, men mye er i dårlig forfatning. Vraket var lenge et mål for dykkere helt frem til en amatørdykker omkom.

Eksterne lenker
---------------

* Østlandsposten – *Bli med på oppdagelsesferd under vann (15. juli 2008)*
* Skovheim.org – informasjonsside om skipet og senkingen.

Portal: Andre verdenskrig
***Annihilation*** er en roman fra 2014 av Jeff VanderMeer.

Den er den første i en serie på tre bøker som kalles «Southern Reach»-trilogien. Boken beskriver en gruppe på fire kvinner (en biolog, en sosialantropolog, en psykolog og en landmåler) som begir seg ut i et område kalt «Område X.» Området er forlatt og avskåret fra resten av sivilisasjonen. De er den tolvte ekspedisjonen. De andre ekspedisjonene har blitt rammet av forsvinninger, selvmord, aggressive kreftformer og psykiske traumer. Romanen vant Nebula-prisen for beste roman i 2015 og Shirley Jackson-prisen for beste roman i 2014.

Bakgrunn
--------

Inspirasjonen for *Annihilation* og «Southern Reach»-trilogien var en 14 kilometer lang fottur gjennom St. Marks National Wildlife Refuge i Nordvest-Florida. Mange av dyrene og vegetasjonen som VanderMeer så på denne turen gjennom de siste 17 årene dukket opp i romanen. Han har uttalt at en dag håper han å gjøre en «merkelig natur»-antologi i tillegg.

I mars 2014 besøkte VanderMeer fyret St. Marks Lighthouse, som gav inspirasjon til én av scenene i *Annihilation*.

Film
----

Den amerikanske filmen *Annihilation* (2018) av Alex Garland er basert på boken.

Referanser
----------

1. ↑  ; besøksdato: 24. november 2020.
2. ↑  Spiegelman, Ian (28. februar 2014). «Jeff VanderMeer: 'Power of Nature' Inspired New Sci-Fi Novel 'Annihilation'». *USA Today*.
3. ↑  «SFWA Nebula Award Winners Announced (2015)».
4. ↑  «2014 Shirley Jackson Awards Winners».
5. ↑  VanderMeer, Jeff (4. februar 2012). «Annihilation: 'Weird' Nature : What's Your Favorite 'Weird Nature' Story?». Weird Fiction Review.
6. ↑  Schardi, Katie (29. mars 2014). «Exploring 'Area X': Local author has hit with book series based on St. Marks Wildlife Refuge». *Tallahassee Democrat*. Gannett.
*Det var en gang er også et musikkalbum av Karin Krogh og en film fra 1994, Det var en gang (film)*
«Det var en gang..» er en vanlig eventyrinnledning.
**Det var en gang** er en vanlig eventyrinnledning. Det er også tittel på et eventyrspill av den danske forfatteren Holger Drachmann. I litteratur er uttrykket tidligst kjent fra Johan Herman Wessel (1742–1785). Wessel brukte uttrykket i flere fortellinger, blant annet *Hundemordet* og *Den forvovne Siællands-faer*.

Moderne varianter
-----------------

* Don McLeans sang American Pie begynner med setningen «En lang, lang tid siden».
* Star Wars-filmene begynner introen til filmen med frasen «For lenge siden, i en galakse langt, langt borte».

Referanser
----------

1. ↑  Snorre Evensberget og Dag Gundersen: Bevingede ord. Kunnskapsforlaget, 1983. ISBN 82 573 0213 9.

* Madden, David. 2006. *Lomma full av Prosa. Vintage Short Fiction. Volume Two*. Boston: Thomson, s. 117

Eksterne lenker
---------------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Wiktionary: Det var en gang – ordbokoppføring |