recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Kolstadvegen** er en gjennomfartsvei og en del av fylkesvei 6650 på Kolstad sør for Trondheim sentrum. Veien går fra Tonstad og krysser Vestre Rosten ved Tonstadkrysset i øst før den går vestover hvor den krysser over Bjørndalen med Bjørndalsbrua. Veien fortsetter fra Bjørndalsbrua i vestgående retning over Kolstad hvor den går parallelt med både Kolstadflata og til dels Anton Bergs veg før den deretter møter både Kongsvegen og Nedre Flatåsveg i et planfritt kryss. Fra dette krysset går veien videre mot nordvest under navnet Kongsvegen.

Historie
--------

Kolstadvegen var fra 1967 en del av den tidligere Ytre Ringveg som ble planlagt som en helthetlig ringveg mellom Odd Husbys veg ved Ugla og Østre Rosten. Veien som i dag går under navnet Kolstadvegen ble påbegynt i 1973 som en del av et veianlegg for å forbinde Kolstad og nærliggende områder med Tonstad og tilknytning til Europavei 6, og hele anlegget med ferdigstillelse av Bjørndalsbrua ble åpnet i juli 1976.

Kolstadvegen har i stor grad tre kjørefelt hvorav ett kollektivfelt i østlig retning langs Kolstad, med unntak av et parti vest fra bussholdeplassen ved Bjørndalstoppen, hvor et kollektivfelt bygget i 2014 går i en rampe mot rundkjøring opp mot Nedre Flatåsveg. På selve Bjørndalsbrua er det kun tre ordinære kjørefelt hvorav to går i østlig retning, mens det er ett kollektivfelt i vestlig retning før brua i forbindelse med en bussholdeplass i Tonstadkrysset. Mellom rampene mot E6 i Tonstadkrysset har Kolstadvegen til sammen fire adskilte kjørefelt, to i hver retning.

Det er flere bussholdeplasser langs veien, hvor knutepunktet i Tonstadkrysset består av flere holdeplasser med omstigning fra ulike lokalbussruter og linjene M1 og M2 i Metrobuss. Vest for Bjørndalsbrua er det to bussholdeplasser ved henholdsvis Bjørndalsbrua holdeplass og Bjørndalstoppen holdeplass, begge betjent av linjen M2 og flere lokalbussruter.

Referanser
----------

1. ↑  Adressa.no – Veien frem til Bjørndalsbrua (Av Ingrid Brissach. Publisert 11. mai 2014, besøkt 23. januar 2021)
2. ↑  Miljøpakken.no – Kollektivrampe og rundkjøring Nedre Flatåsveg/Kolstadvegen (Besøkt 23. januar 2021)
3. ↑  Miljøpakken.no – Knute- og omstigningspunkt for Metrobuss, Tonstad Arkivert 7. juli 2020 hos Wayback Machine. (Besøkt 23. januar 2021)

Litteratur
----------

* Bratberg, Terje T. V. (2008). *Trondheim byleksikon*. Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 295. ISBN 978-82-573-1762-1.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Sentralt stedsnavnregister
 |
***John og Irene*** er en dansk kriminalfilm fra 1949 regissert av Asbjørn Andersen. Manuset ble skrevet av Christen Jul og var basert på Johannes Allens roman *Det bor i oss alle* fra 1941. Tittelrollene ble spilt av Ebbe Rode og Bodil Kjer. Handlingen utspilte seg i Sverige, Norge (Oslo) og Danmark.

Handling
--------

Merk: *Deler av handlingen avsløres i den nedenstående teksten.*
Filmen begynner med at Johannes Eriksen – som kaller seg John – melder seg for kriminalpolitiet i Stockholm. Han forteller at han og venninnen Irene utgjorde et dansepar. De kjørte fra by til by i sin vesle bil og opptrådte på restauranter og hvor man ellers ville ha dem. Tre uker tidligere hadde paret ankommet Oslo etter tre ukers engasjement i Fredrikstad.

John oppsøkte Magnussen, direktør for Norges største dansesalong, *Trocadero*. Han benektet å ha engasjert dem. Da John sa at han for to dager siden hadde ringt til *Trocadero* og snakket med direktøren, som hadde engasjert dem, bøyde Magnussen seg og engasjerte paret for fem minutter to kvelder.

I Göteborg ville man bare engasjere John alene. Han avviste dette, fordi han ikke ville danse uten Irene.

Paret tok inn på et pensjonat i København. John ringte flere utesteder, men ingen var interessert i å gi dem engasjementer. Irene ble sint, kalte John for dum og sa at han var ingen selger, men ba ham senere om unnskyldning.

Benny Cunning i engasjement-byrået *Florida* ringte pensjonatet og fortalte John at paret fikk et engasjement på *Honolulu*-varietéen. Cunning inviterte John og Irene – tre dager etter deres første opptreden – til en fest hos underholdningsmagnaten Carlsen, som eide *Honolulu*. John dro dit, men Irene følte seg trett og meldte avbud. John så at Carlsen oppbevarte mange sedler i en skuff.

Da John kom tilbake til pensjonatet, fortalte Irene at hun var gravid, og at hun på grunn av den elendige økonomiske situasjonen ville ta abort. John var imot dette. Han spurte Carlsen om å få låne 4.000 kroner, men han avslo det bryskt. John bestemte seg for å ta pengene i skuffen, men det fikk skjebnesvangre konsekvenser.

Medvirkende
-----------

* Ebbe Rode – John
* Bodil Kjer – Irene
* Ib Schønberg – direktør Carlsen
* Bjarne Forchhammer – artistagent Cunning
* Torsten Winge – svensk vagabond
* Jon Lennart Mjøen - direktør Magnussen i Oslo
* Inge-Lise Grue – direktør Carlsens venninne
* Anton de Verdier – hotellportier i Stockholm
* Thecla Boesen – stuepike på pensjonat
* Henning Moritzen

Referanser
----------

1. ↑  «John og Irene». *Filmdatabasen*. Det Danske Filminstitut. Besøkt 4. november 2022.
2. 1 2 3 4 5 6  Handlingsreferat basert på gjennomsyn av filmen 4. og 5. november 2022

Eksterne lenker
---------------

(en) *John og Irene* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *John og Irene* hos Filmfront Rediger på Wikidata
* (sv) *John og Irene* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata
* (da) *John og Irene* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata
**Karoline Andrea Røstad** (født 12. juni 1995 i Levanger) er en norsk skihopper som representerer Skogn Idrettslag og Trønderhopp.

Karriere
--------

19. november 2011 kom Røstad på femteplass under NM i storbakke i Midtstubakken i Oslo.

Røstad representerte Norge under Vinter-OL for ungdom 2012, der hun etter endte på en åttendeplass i den individuelle konkurransen som ble vunnet av japanske Sara Takanashi. Én uke senere, endte hun på sjetteplass med mikslaget bestående av Harald Johnas Riiber og Mats Berggaard, i tillegg til Røstad.

15. mars 2013 debuterte Røstad under verdenscupen i skihopping i Trondheim med en 44.-plass.

Under Norgesmesterskapet på ski 2014 i Skarbakkene i Molde, kom Røstad på sjetteplass i normalbakken.

7. januar 2015 pådro Røstad seg en alvorlig kneskade.

Referanser
----------

1. ↑  «OL-vrakede Stjernen tok NM-gullet». VG. 29. mars 2014. Besøkt 19. september 2016.
2. ↑  «Hoppkomiteen i Norges Skiforbund vil legge ned hopp-NM». Trønder-Avisa. 2. juni 2015. Arkivert fra originalen 14. april 2016. Besøkt 19. september 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Karoline Røstad – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Karoline Røstad – FIS (skihopping) Rediger på Wikidata

* (pl) Karoline Røstad – skijumping.pl Rediger på Wikidata

* (en) Karoline Røstad – TheSports.org Rediger på Wikidata
**Odense Boldklub**s kvinnefotballag har vært med i den øverste divisjonen i Danmark siden de rykket opp i 1993. Allerede i sitt andre år tok laget bronse i serien og sølv i cupen etter et forsmedelig tap mot Fortuna Hjørring. To år etter, i 1997, vant Odense igjen bronse i serien, og i 1998 vant Odense cupfinalen gjennom å ta hevn mot Fortuna Hjørring med 4-3 i finalen. Odense Boldklubb forsvarte cupseieren året etter mot Frederiksberg Boldklub, tok sin tredje bronse på rad (om enn 11 poeng bak gullet) og fjerde totalt i serien og tok sølv i inne-Danmarksmesterskapet. I 2000 greide laget også å vinne Elitedivisionen med Gitte Krogh som toppscorer med 38 mål. Andre dyktige spillere inkluderer Merete Pedersen. 

Odense fortsatte å være et topplag, og stakk av med seieren også i påfølgende mesterskap. Dette betydde at Odense ble kvalifisert til UEFA Women's Cup, der de lett vant sin første pulje. I 2002/2003-sesongen vant Odense nok en gang cupfinalen gjennom å slå Skovbakken etter ekstraomganger. I 2002 ble laget, sammen med Brøndby, Fortuna Hjørring og Skovbakken valgt til de første kraftcenterklubber, det vil si satsningsområde for kvinnefotball. 

Ironisk nok var cupfinalen i 2003 siste gang Odense vant noe (per oktober 2010). Det gikk nedover for klubben, og i 2005/06-sesongen rykket laget ned. Laget rykket imidlertid rett opp igjen, og klatret sakte oppover. I 2009/10-sesongen kom Odense på fjerdeplass, og kom dermed videre til sluttspillet. Det endte riktignok med seks tap på seks kamper, men det viste at Odense var på vei oppover.

Odense Q
--------

I 2016 ble OBs damelag skilt ut fra OB, og en del av det nystartede Team Odense Q. Det spiller i toppserien som **Odense Q**. Trener i 2017 var Jakob Pavar og Ronnie Reifling, i 2018 etterfulgt av Morten Christiansen og Steen Hansen.

Noter
-----

1. ↑  Group 6: Odense resist challenge[*død lenke*] - UEFA.com
2. ↑  Om Odense Q fra odenseq.dk, sist lest den 13. juli 2018.
3. ↑  Morten Christiansen ny cheftræner i Odense Q fra bold.dk den 14. desember 2017.

Eksterne lenker
---------------

* Hjemmeside
* Fanside til Odense Boldklubb (menn og kvinner)

Portal: Danmark
Etniske grupper på Afrikas horn.
**Ogaden** er den største underklan innen for den somaliske darodklanen, den mest tallrike somaliklangruppen.

Ogadenklanen lever i den sørvestlige del av Somalia, den østlige del av Etiopia og i det nordøstlige Kenya.

Ogaden er kjent for sine nomadetradisjoner med et sterkt opprinnelig somalisk sett av verdier og normer. Ogadenfolk befinner seg primært i de største byene i det østlige Etiopia, såsom Kebri Dahar, Degehabur, Werder, Gode og Jijiga.

Referanser
----------

1. ↑  «Somalia: Minorities and indigenous peoples». Minority Rights Group International. Besøkt 18. september 2019.
2. ↑  Lewis, Ioan M (1999). *A Pastoral Democracy: A Study of Pastoralism and Politics Among the Northern Somali of the Horn of Africa*. James Currey Publishers. s. 12. Besøkt 18. september 2019.
3. ↑  Lewis, Ioan M (Juli 1959). «Clanship and Contract in Northern Somaliland». *Africa: Journal of the International African Institute*. 29 (3): 274. Besøkt 18. september 2019.
«IFAF» omdirigeres hit. For annen bruk, se IFAF (andre betydninger).
*For det internasjonale fotballforbundet, se FIFA*

**International Federation of American Football** (**IFAF**) er et internasjonalt forbund for nasjonale organisasjoner innen amerikansk fotball. IFAF har sitt hovedkvarter i La Courneuve i Frankrike. Den nuværende presidenten er Roope Noronen. IFAF organiserer Verdensmesterskapet i amerikansk fotball som holdes hvert 4. år.

Historie
--------

Det første nasjonale forbund innen amerikansk fotball utenfor USA ble grunnlagt i Canada i 1896, da Canada allerede hadde hatt en lang historie med Canadisk fotball. Japan var også tidlig ute med å begynne med amerikansk fotball og etablerte sitt nasjonale forbund i 1936. Det første europeiske forbundet ble opprettet i 1976. Siden da har idretten sett en markant økning i utbredelse, spesielt i Europa, som til slutt resulterte i 1996 i opprettelse av European Federation of American Football. To år sender, i 1998, ble International Federation of American Football offisielt grunnlagt. IFAF ble assosiert medlem av General Association of International Sports Federations i 2003 og fullt medlem av GAISF i 2005.

IFAF består av 57 medlemsnasjoner på fem kontinenter (Nord- og Sør-Amerika, Europa, Asia og Oseania) som alle har nasjonale forbund som er dedikert i sin helhet til amerikansk fotball. Disse representerer over 23 millioner utøvere rundt omkring i verden.

Mål
---

Målene til organisasjonen er:

* Å være del av det internasjonale idrettsmiljøet
* Medlemskap i General Association of International Sports Federation
* Aksept fra IOC
* Deltakelse i World Games og Olympiske leker

Struktur
--------

* European Federation of American Football (EFAF)
* Pan American Federation of American Football (PAFOAF)
* Asian Federation of American Football (AFAF)
* Oceania Federation of American Football (OFAF) – Note: New Zealands representanter ble kastet ut av OFAF.

Se også
-------

* Verdensmesterskapet i amerikansk fotball
* Juniorverdensmesterskapet i amerikansk fotball

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* IFAF nettsted Arkivert 17. desember 2020 hos Wayback Machine.

| * v
* d
* r
Internasjonal amerikansk fotball |
| --- |
| * IFAF
* VM
* VM for kvinner
* Junior-VM
* Student-VM
* Sommer-OL (demonstrasjon)
* Verdenslekene
 |
| Afrika | 
* IFAF Africa

 |  |
| Asia | 
* IFAF Asia

 |
| Amerika | IFAF Americas |
| Europa | 
* IFAF Europe: Europamesterskapet
* Women's European Championship
* Junior-EM
* ELF
* BIG6 European Football League
	+ Eurobowl
* EFL
* EFAF Cup
* EFAF Challenge Cup
* EFAF Euro Top 20

 |
| Oseania | 
* IFAF Oceania

 |

| * v
* d
* r
Verdensmesterskapet i amerikansk fotball |
| --- |
| Italia 1999 **·** Tyskland 2003 **·** Japan 2007 **·** *Østerrike 2011* |

| * v
* d
* r
Juniorverdensmesterskapet i amerikansk fotball |
| --- |
| USA 2009 |
***Og skipet seiler videre*** (originaltittel: *E la nave va)*) er en italiensk spillefilm fra 1983, regissert av Federico Fellini.

Handling
--------

Historien begynner i juli 1914 rett før cruiseskipet Gloria N. skal sette seil fra en havn i Napoli. Orlando, en italiensk journalist, gir kommentarer ved å henvende seg direkte til kameraet, og forklarer seeren at dette cruiset var en begravelsesreise for å spre asken til opera-sangerinnen Edmea Tetua i nærheten av øya Erimo - hennes fødested. Tetua regnes som den største sangerinnen gjennom tidene. En en veldig misunnelig og bitter sopran, ved navn Ildebranda, forsøker desperat å trenge inn i hemmeligheten bak Edmea Tetuas uforglemmelige stemme. På den tredje dagen av reisen oppdager passasjerene en mengde skipbrudne serbere som har slått leir på dekket av cruiseskipet deres. De hadde reist med flåter mot Italia, og ble brakt om bord til cruiseskipet natten før av kapteinen.

Men storhertugen og hans menn er imidlertid overbevist om at serberne er terrorister, og beordrer kapteinen til å isolere gruppen ved et hjørne av skipet. Men flaggskipet til den østerriksk-ungarske flåten kommer, og krever at alle serberne skal returneres. Kapteinen samtykker til dette, på betingelse av at Edmea Tetuas aske blir spredt i nærheten av Erimo på forhånd. Etter seremonien blir serberne lastet om bord i en livbåt for å bli levert til østerrikerne. Men en ung serber kaster en bombe mot flaggskipet. Østerrikerne svarer deretter med kanon-ild. Gloria N. synker, samtidig som aristokratene forsøker å komme seg til livbåtene deres.

Medvirkende
-----------

* Freddie Jones - Orlando
* Barbara Jefford - Ildebranda Cuffari
* Victor Poletti - Aureliano Fuciletto
* Peter Cellier - Sir Reginald Dongby
* Elisa Mainardi - Teresa Valegnani
* Norma West - Lady Violet Dongby
* Paolo Paoloni - Master Albertini
* Sarah-Jane Varley - Dorotea
* Fiorenzo Serra - storhertugen
* Pina Bausch - prinsessen
* Pasquale Zito - grev Bassano
* Linda Polan - Ines Ruffo Saltini
* Philip Locke - statsminister
* Jonathan Cecil - Ricotin
* Maurice Barrier - Ilya Ziloev
* Fred Williams - Sabatino Lepori
* Janet Suzman - Edmea Tetua

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Og skipet seiler videre* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Og skipet seiler videre* hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (sv) *Og skipet seiler videre* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) *Og skipet seiler videre* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata

* (en) *Og skipet seiler videre* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Og skipet seiler videre* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Og skipet seiler videre* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Og skipet seiler videre* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *Og skipet seiler videre* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN **·** SUDOC
 |
**International Federation for Human Rights (FIDH)** er en paraplyorganisasjon for ulike menneskerettighetsorganisasjoner, med hovedkontor i Paris. I 2022 hadde FIDH 192 medlemsorganisasjoner i 117 land. Norsk medlem er Den norske Helsingforskomite. Memorial og Senteret for sivile rettigheter, som begge er medlemmer av FIDH, mottok Nobels fredspris i 2022 sammen med Aljes Bjaljatski, tidligere visepresident i FIDH.

FIDH ble grunnlagt i 1922 av ca. 20 land på initiativ fra franske og tyske menneskerettighetsorganisasjoner. Den er dermed verdens eldste *internasjonale* menneskerettighetsorganisasjon. Hovedformålet er å forsvare menneskerettighetene, det gjelder både de sivile, politiske, økonomiske, sosiale og de kulturelle rettigheter, slik de er fastslått i menneskerettighetserklæringen.

Organisasjonen er uten tilknytning til noe bestemt parti, trossamfunn, land eller regjering. FIDH har observatørstatus eller konsultativ status i flere internasjonale organisasjoner som for eksempel FNs økonomiske og sosiale råd, UNESCO, Europarådet, African Commission on Human and Peoples' Rights, Organisation internationale de la francophonie og ILO. FIDH er også jevnlig i kontakt med EU, OSSE, Organisasjonen av amerikanske stater, UNDP, WTO, IMF, Verdensbanken og OECD.

Se også
-------

* Menneskerettighetserklæringen
* Den internasjonale konvensjon om sivile og politiske rettigheter
* Den internasjonale konvensjon om økonomiske, sosiale og kulturelle rettigheter

Referanser
----------

1. ↑  *SIRENE*; sist oppdatert: 27. oktober 2021.
2. 1 2  «[english]». *International Federation for Human Rights* **(engelsk)**. Besøkt 16. oktober 2022.
3. ↑  «Three FIDH members awarded Nobel Peace Prize». Besøkt 31. oktober 2022.
4. ↑  Monitor, N. G. O. «FIDH: Prioritizing Politics over Protection » ngomonitor». *ngomonitor* **(engelsk)**. Besøkt 16. oktober 2022.

Eksterne lenker
---------------

* (fr) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) International Federation for Human Rights – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NLA **·** NKC **·** BNE **·** CiNii
 |
**Ängelholms bro** (siden 1864 Karl XVs bro) ledet lenge riksveien fra Helsingborg over Rönne å inn i Ängelholm. Den første broen ble oppført i forbindelse med grunnleggelsen av byen i 1516. Den lå fra begynnelsen noe mer nedstrøms enn den nåværende. På midten av 1700-tallet var broen livsfarlig å ta seg over på, og ble da erstattet av en pram. Byggingen av en ny bro ble forsinket av utallige tvister mellom Bjäre härad og byen om hvem som egentlig skulle vedlikeholde broen. Først i 1783 stod en ny trebro, som hvilte på steinkar, ferdig. Men allerede etter to år tok vårflommen den nye broen, og prammer måtte benyttes i ytterligere 20 år. 

I 1806 stod den nye broen ferdig. Den ble bygget av tre og lå på samme plass som Karl XVs bro. Den var vakker, men ganske bratt. På 1800-tallet ble det planlagt en steinbro, og i 1864 stod den nye Karl XVs bro ferdig i stein og jern. På 1910-tallet var jernet rustskadet, og broen ble bygget om i 1923, støpt inn i betong og fikk gangbaner.
Allerede i 1955 ble broen ansett å være umoderne selv om den var vakker, men takket være at riksveien og gjennomfartstrafikken ble ført utenfor byen fikk broen bli stående. Men etter 50 år var det slutt, og sommeren 2005 ble en ny stålbro innviet, svært lik forgjengeren som den så ut før overdekning med betong, og med belysning nedenfra.

Portal: Sverige
**Marit Vassause**, **Margretemesse** eller **Mari(t)messe** er en kirkelig minnedag, viet Margareta fra Antiokia som har 20. juli som sin merkedag. I norsk folketradisjon markerte denne dagen at slåtten var i gang og at angsten for regn øker.

I Trondenes sa de:

> Fekk ho Marit Vassausa noe i vassausa si,  
> 
> 
> 
> vart det vondt å få høyet tørt den sommeren.
> 
> 
> 

Dette tolkes som at dersom det regnet denne dagen, ble det en fuktig høst, noe som trolig har sammenheng med de såkalte *hundedagene*. Norsk folkekalender angir følgende om denne dagen:

> Da maa man ikke røre Aager og Eng,  
> 
> 
> 
> thi sker det faar man intet godt deraf.
> 
> 
> 

Primstavmerket er vanligvis et hjul eller et sverd, og det var altså ved sverd den hellige Margareta i sin tid omkom. I folkelig tradisjon ble hjulet omtydet til ei vassause (vannøse). Andre symbol som har vært brukt er direkte relatert til helgenen, som drage og bok.

Annet
-----

Den svenske religionshistorikeren Andreas Nordberg har i sin bok *Jul, disting och förkyrklig tideräkning – Kalendrar och kalendariska riter i det förkristna Norden* kommet med noen betraktninger omkring datoer for ulike norrøne tradisjoner som gjør at man må revidere oppfattelsen av dem. Han har blant annet påvist en 28-dagers syklus mellom bloting (hedenske offerfester) og vintersolverv, vårjevndøgn, sommersolverv og høstjevndøgn.

Det har til nå blitt regnet at våre forfedre feiret midtsommerdag eller midtsommerblot den 14. juli, men Nordbergs forskning viser at dette kan ha vært feil og at det egentlig er *Vassause* som er midtsommerdagen i henhold til norrøn tradisjon. Dette støttes av det faktum at det på denne dagen (altså 20. juli) spås om været utover høsten. Liknende spådommer om vær skjer også ved de tre andre store blotene; vinternettene, midtvinterblotet og sommermål. I såfall kan benevnelsen *Marit Vassause* være en synkretisme mellom to ulike begivenheter (en norrøn og en kristen), og datoen opprinnelig refererte til midtsommerblot.

Se også
-------

* Midtsommerblot
* Hundedagene

Referanser
----------

1. ↑  Nordberg, Andreas. (2006). *Jul, disting och förkyrklig tideräkning – Kalendrar och kalendariska riter i det förkristna Norden.* Uppsala: Kungl. Gustav Adolfs Akademien för svensk folkkultur. ISBN 91-85352-62-4

Eksterne lenker
---------------

* (en) Elijah Day – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Indias flagg India |
| Sjakk: |
| Sjakk VM i hurtig- og lynsjakk |
| Gull | Moskva 2019 |  Hurtigsjakk |

**Humpy Koneru** (født 31. mars 1987 i Gudivada i Andhra Pradesh) er en indisk stormester i sjakk. Per mai 2015 har hun 2589 i rating, noe som gjør henne til verdens tredje beste kvinnelige sjakkspiller, etter Hou Yifan og Judit Polgár.

Humpy ble først kalt *Hampi* av hennes foreldre, men faren hennes endret dette senere til Humpy. Hun skriver familienavnet sitt (Koneru) først.

Humpy var i sin tid den yngste kvinnen som hadde fått tittelen stormester i sjakk (ikke WGM som har litt lavere krav enn GM). Hun fikk denne i en alder av 15 år, 1 måned og 27 dager, og slo Polgar med 3 måneder. (Denne rekorden ble slått av Hou Yifan i 2008, som fikk rang av stormester i en alder av 14 år og 7 måneder.)

I 2001 ble hun kvinnelig juniorverdensmester i sjakk. I 2006 deltok hun i det kvinnelige verdensmesterskapet, men ble slått ut i andre runde.

Under VM i hurtig- og lynsjakk 2019 vant hun hurtigsjakk, etter at hun slo Lei Tingjie fra Kina i *armageddon* i finalen.

Hun ble hedret med den indiske offisielle sivile utmerkelse Padma Shri for sin innsats i 2007.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Humpy Koneru – FIDE Rediger på Wikidata

* (en) Humpy Koneru – US Chess Federation Rediger på Wikidata

* (en) Humpy Koneru – chessgames.com Rediger på Wikidata

* (en) Humpy Koneru – Chess.com Rediger på Wikidata

* (en) Humpy Koneru – 365Chess.com Rediger på Wikidata
* Hjemmeside

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Oftebro** er et norsk etternavn knyttet til grenda Oftebro i Lyngdal i Agder. Per januar 2022 var det 44 personer med etternavnet Oftebro i Norge.

Etymologi
---------

Oftebro kommer fra fuglenavnet alpt (olpt) eller elptr som i gammel tid betydde svane. Om navnet er knyttet til overvintrende svaner i elva Lygna, eller at Lygna bukter seg som en svanehals, er usikkert.

Personer
--------

### Skuespillerfamilien Oftebro

Utdypende artikkel: Oftebro-familien

* Nils Ole Oftebro (f. 1944), skuespiller
* Jakob Oftebro (f. 1986), skuespiller
* Jonas Hoff Oftebro (f. 1996), skuespiller

### Andre

Kombinertbrødrene Lurås Oftebro, kommer fra Bærum, men er i slekt med Oftebro-familien.

* Einar Lurås Oftebro (f. 1998), skihopper og kombinertløper
* Jens Lurås Oftebro (f. 2000), kombinertløper

Referanser
----------

1. ↑  
google.com/ : 4580 Oftebro, hentet 27. november 2022
2. ↑  
«Navn, navnesøk». Statistisk sentralbyrå. 2022. Besøkt 22. mai 2022.
3. 1 2  
oftebro.com/ (9. februar 2021): Nils\_Ole\_Oftebro (PDF), hentet 27. november 2022

Dette er en pekerside og inneholder kun pekere til forskjellige betydninger av dette ordet. Hvis du har fulgt en lenke hit, kan du kanskje gå tilbake og rette den, så den peker direkte til riktig artikkel. Se alle artikler som begynner med *Oftebro*.
IDEA holder til i Strömsborg i Stockholm
**International Institute for Democracy and Electoral Assistance** (kort **International IDEA**) er en internasjonal organisasjon med hovedkvarter i Stockholm. Den arbeider for å fremme demokrati i alle deler av verden. Dette målet søker organisasjonen å fremme gjennom å

* bistå land i utviklingen av demokratiske institusjoner
* være et møtested for politikere, akademikere og praktikere
* analysere forskning og erfaringer, og utvikle verktøy for å forbedre demokratiske prosesser
* fremme ansvarlighet, gjennomsiktighet og effektivitet i gjennomføring av valg
* bistå i utviklingen av lokaldemokrati

Organisasjonen har observatørstatus i FNs hovedforsamling. Den ble grunnlagt av myndighetene i Australia, Barbados, Belgia, Chile, Costa Rica, Danmark, Finland, India, Nederland, Norge, Portugal, Sør-Afrika, Spania og Sverige.

I dag har organisasjonen 30 medlemmer, deriblant Botswana, Canada, Kapp Verde, Tyskland, Mauritius, Mexico, Namibia, Peru, Sveits og Uruguay.

Vidar Helgesen var generalsekretær i organisasjonen fra 2006 til 2013.

Referanser
----------

1. ↑  «About us», International Institute for Democracy and Electoral Assistance.

Eksterne lenker
---------------

* International Institute for Democracy and Electoral Assistance
* Voter Turnout Database
* Electoral System Design Database
* quotaproject.org – Quotas for Women Database
* Political Finance Laws and Regulations Database
* ACE Project
**International Conference on the Great Lakes Region of Africa** (ICGLR, fransk: *Conférence Internationale sur la Région des Grands Lacs*, CIRGL, norsk: *Organisasjonen for landene rundt de store sjøene*) er en internasjonal organisasjon for fremme av fred, sikkerhet og stabilitet i landene ved de store sjøene i Sentral-Afrika. Organisasjonen ble etablert i 2004 som følge av krigen i Den demokratiske republikken Kongo og arbeider for å iverksette *Pakten for sikkerhet, stabilitet og utvikling*, undertegnet i 2006 av Angola, Burundi, Den demokratiske republikken Kongo, Den sentralafrikanske republikk, Kenya, Republikken Kongo, Rwanda, Sudan, Uganda, Tanzania og Zambia. Sekretariatet holder til i Bujumbura i Burundi.

Organisasjonen har status som permanent observatør i FNs hovedforsamling.

Referanser
----------

1. ↑  «The International Conference on the Great Lakes Region (ICGLR)»[*død lenke*], NORAD.
2. ↑  «Intergovernmental Organizations», De forente nasjoner. Lest 12. juli 2016.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
 (engelsk, fransk)
***Prototrox*** er en utødd slekt av biller som hørte til familien knokkelbiller i gruppen skarabider (Scarabaeoidea). De lever på kadavere og utgjør et sent ledd i nedbrytingsprosessen – både de voksne og larvene lever av tørre bein, fjær og hudrester. Slekten levde i kritt-tiden.

Utseende
--------

Levevis
-------

Knokkelbillene er noen av de siste nedbryterne som kommer til et kadaver. De lever av bein, fjær, hudrester, pels og andre tørre, tungt fordøyelige levninger. De har spesielle fordøyelsesenzymer som gjør dem i stand til å fordøye keratin (hornstoff). Larvene lever i loddrette sjakter under kadaveret. Mange arter er knyttet til reir eller bol av forskjellige slags pattedyr og fugler, der de trolig lever av avkastede hår, fjær og lignende. Billene flyr om natten og kan fanges i lysfeller, eller i feller med bein, fjær eller lignende som åte. Ellers ser man dem sjelden. Trolig hadde denne utdødde slekten et tilsvarende levevis.

Utbredelse
----------

Arten er kjent fra Argun'-formasjonen fra nedre kritt fra den asiatiske delen av Russland (Transbaikalia) og også fra en formasjon i Mongolia. Disse formasjonene er 125-122 millioner år gamle.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien Skarabider, Scarabaeoidea
			* Familien knokkelbiller, Trogidae
				+ Underfamilien Prototroginae (utdødd)
					- Slekten ***Prototrox*** Nikolajev, 2000
						* *Prototrox transbaikalicus* Nikolajev, 2000

Kilder
------

* F.-T. Krell (2003) Catalogue of fossil Scarabaeoidea (Coleoptera: Polyphaga) of the Mesozoic and Tertiary.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Prototrox* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Prototrox* hos Fossilworks Rediger på Wikidata

* *Prototrox* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
Må ikke forveksles med Rambling Rose.
**«Ramblin' Rose»** er en amerikansk populærmusikksang fra 1962, skrevet av brødrene Noel og Joe Sherman. Den ble popularisert av Nat King Cole. Hans innspilling ble utgitt på singlen Capitol 4804. Produsent var Lee Gillette. Singlen solgte i mer enn én milliion eksemplarer. «Ramblin' Rose» var også på Coles album album of the same name, som også var en milliionselger. Sangen ble nominert til en Grammy Award i kategorien Record of the Year.

Flere artister har gjort coverversjoner av den, slik som Johnny Lee og Hank Snow.
En franskspråklig versjon med Petula Clark med tittelen «Les Beaux Jours» ble utgitt i 1962.

Svensk versjon
--------------

Stig Rossner har skrevet en svensk tekst. Den svenske tittelen er «Törnrosen».

### Innspilling

Carli Tornehave. Utgitt på EP-platen Philips 433 415 PE i 1962.

Norsk versjon
-------------

Arve Sigvaldsen skrev en norsk tekst med tittelen "Kom, kom, kom" som Stein Ingebrigtsen spilte inn i på albumet Bare Stein i 1973.

Listeplasseringer
-----------------

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Artist | Sangtittel | Liste | Høyeste  plassering | Uker på listen | Dato for listeplassering |
| Nat King Cole | «Ramblin' Rose» | Australias flagg Australia | # 1 | # 1 i 1 uke | 1962 |
| Nat King Cole | «Ramblin' Rose» | Norges flagg VG-lista | # 5 | 7 (# 5 i 2 uker) | 1962 |
| Nat King Cole | «Ramblin' Rose» | USAs flagg Billboard Easy Listening-listen | # 1 |  | 1962 |
| Nat King Cole | «Ramblin' Rose» | USAs flagg Billboard Hot R&B Sides-listen | # 7 |  | 1962 |
| Nat King Cole | «Ramblin' Rose» | USAs flagg Billboard Hot 100-listen | # 2 |  | 1962 |
| Nat King Cole | «Ramblin' Rose» | USAs flagg Cashbox-listen | # 2 |  | 1962 |
| Petula Clark | «Les Beaux Jours» | Frankrikes flagg Frankrike | # 10 |  | Februar 1963 |
| Johnny Lee | «Ramblin' Rose» | USAs flagg Billboard Hot Country Singles-listen | # 37 |  | 1977 |
| Hank Snow | «Ramblin' Rose» | USAs flagg Billboard Hot Country Singles-listen | # 93 |  | 1978 |

Referanser
----------

1. ↑  «Petula Clark: French chart hits». Arkivert fra originalen 12. juli 2012. Besøkt 17. juli 2012.

Kilder
------

* Hyatt, Wesley (1999): *The Billboard Book of #1 Adult Contemporary Hits* (Billboard Publications)
**Larsbjørnsstræde** er en gate i Indre By i København. Gaten går fra Vestergade krysser Studiestræde og munner ut i Sankt Peders Stræde hvor den fortsetter som Teglgårdstræde.

Larsbjørnsstræde er et av byens eldste stræder og de første opptegnelser om registrerte beboere stammer fra 1377.

Gaten er særlig kjent for at tyven Niels Heidenreich omsmeltet gullhornene i sitt hjem i Larsbjørnsstræde.

Det er flere fredede hus i gaten. Nummer 5, som er et forhus med to sidehus er fra 1797–1798 og ble oppført ved tømrermester Johan Christopher Wahl. Mellomhuset med sidehus er fra slutten av 1800-tallet.

Larsbjørnsstræde 6 ble oppført i 1798 ved Lauritz Laurberg Thrane etter tegninger av Philip de Lange. De står også bak nummer 8 fra året før. Også husene i nummer 7, 11, 13, 14, 16-19, 21, 23 og 25 er fredet.

Referanser
----------

1. ↑  Fredningssag Larsbjørnsstræde 5
2. ↑  Fredningssag Larsbjørnsstræde 6
3. ↑  Fredningssag Larsbjørnsstræde 8

Eksterne lenker
---------------

* Larsbjørnsstræde hos Pisserenden[*død lenke*]

Portal: Danmark
**Loviselund** er en herregårdslignende eiendom på Drottningholmsmalmen, på Lovön i Ekerö kommune utenfor Stockholm. Bygningen ligger ved slutten av Gustaf III:s vei som forbinder Drottningholms slott med det gamle ferjeleiet som forbandt Lovön hvor Drottningholm slott ligger med Kärsön og videre forbindelser mot Tyska botten og Stockholm. Loviselund er et av flere herregårdslignende hus som ble oppført i området mot slutten av 1700-tallet. Den nåværende hovedbygningen er en velbevart treetasjes herregård med gul pusset fasade. Til bygningskomplekset hører også en bevart gjestgiveribygning oppført på slutten av 1600-tallet.

Referanser
----------

1. ↑  Sundström 2006, s. 9
2. ↑  Sundström 2006, s. 19

Litteratur
----------

* Lisa Sundström (2006). *Kulturmiljöanalys av Drottningholmsmalmen, Lovö socken, Ekerö kommun, Uppland - Rapport 2006:7* (PDF) **(svensk)**. Stockholm: Stockholms läns museum. Besøkt 12. april 2017.

| * v
* d
* r
Bygninger på Drottningholmsmalmen |
| --- |
| Bygninger | Apotekshuset - Hertigarnas stall - Inspektorsbostaden - Kanslihuset - Kavaljershuset - Loviselund - Villa Albion - Villa Axelsberg - Villa Erskine - Villa Friis - Villa Klockberga |
| Annet | Drottningholmsmalmen - Långa raden |
**Lovise Heggen** (født 17. mars 1893 på gården Heggen i Valldal, Norddal, død 11. februar 1975) var lektor og stortingsrepresentant.

Etter å ha tatt eksamen ved lærerskolen i Volda i 1914 ble det hovedfag og embetseksamen i 1930 ved Universitetet i Oslo, etterfulgt av studieturer til England, Tyskland og Frankrike. Hun jobbet i skoleverket (Arendal, Valldal, Narvik), men fra 1932 ble det fast jobb på Volda lærarhøgskule. Hun var også aktiv i det politiske liv, og startet lokal kvinnegruppe i Volda for Det Norske Arbeiderparti. Hun var sosialist, pasifist og sterkt religiøs. Under den andre verdenskrig satt hun i arrest på Falstad. Heggen møtte som vararepresentant på Stortinget 1950–53, men en alvorlig sykdom satte henne kraftig tilbake fra 1950.

Heggen er omtalt i Sunnmørspostens serie om 100 sunnmøringer, som ble laget i forbindelse med tusenårsskiftet 1999/2000.

Litterære produksjoner
----------------------

* *Stedsnavn frå Valldal*. Hovedoppgave, Oslo 1930.
* *Stadnamn frå Valldal* (Tidsskrift for Sunnmøre historielag. Årg. 22/23, 1935/36. s.1-14)

Referanser
----------

1. ↑  Lovise Heggen i lokalhistoriewiki.no
2. ↑  Eivind Hasle, *Mennesket og hans hustru. Føregangskvinner i lokalpolitikken i Møre og Romsdal*, i Romsdal Sogelags årbok 2007.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Lovise Heggen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (no) Lovise Heggen hos Stortinget Rediger på Wikidata

* (no) Lovise Heggen hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Lokalhistoriewiki **·** Historisk befolkningsregister **·** Stortinget
 |
**Jon Francis Koncak** (født 17. mai 1963 i Cedar Rapids i Iowa), amerikansk basketballspiller som deltok i de olympiske leker 1984 i Los Angeles.

Koncak ble olympisk mester i basketball under Sommer-OL 1984 i Los Angeles. Han var med på det amerikanske laget som vant basketballturneringen for menn foran Spania og Jugoslavia.

Det var tolv nasjoner som deltok i basketballturneringen for menn. To grupper med seks lag, der de fire fremste i hver gruppe gikk videre til sluttspillet. USA vant alle fem kampene i den innledende runden. I sluttspillet vant de kvartfinalen med 78-67 over Vest-Tyskland og semifinalen med 78 – 59 mot Canada. I finalen møttes USA og Spania, en kamp som USA vant med 96-65.

OL-medaljer
-----------

* Gull 1984 USAs flagg Los Angeles - **Gull** i basketball, menn USAs flagg USA

Referanser
----------

1. ↑   College Basketball at Sports-Reference.com, besøkt 28. juli 2020[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Jon Koncak – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Jon Koncak – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Jon Koncak – FIBA Rediger på Wikidata

* (en) Jon Koncak – Basketball-Reference.com Rediger på Wikidata
**Otto Alexander Friedrich Schwerdt** (født 7. september 1914 i Eisenberg i Tyskland, død 6. juli 1975 i Köln) var en tysk SS-offiser i Nazi-Tyskland og etterhvert i det tyskokkuperte Danmark.

Otto Schwerdt startet i 1936 sin militære karriere som artillerist og ble i 1938 hjemsendt som underoffiser. Han meldte seg til Waffen SS etter å ha blitt gjeninnkalt i 1939 ved 2. verdenskrigs utbrudd. I 1943 tilgikk han SS-Sonderverband z. b. V. Friedenthal, som var ledet av Otto Skorzeny. SS-Untersturmführer Schwerdt var nestkommanderende under Skorzeny ved aksjonen 12. september 1943 for befrielsen av Mussolini (på et foto tatt på Gran Sasso står Schwerdt ved Mussolinis venstre skulder, Skorzeny ved høyre). For aksjonen ble han den 15. september tildelt *Deutsches Kreuz in Gold*, som ble overrakt ved en stor seremoni den 3. oktober 1943 i Berliner Sportpalast.

Fra desember 1943 og frem til november 1944 var Schwerdt leder av den beryktede Peter-gruppen i Danmark, som fikk navn etter ham, idet Schwerdts dekknavn var Peter Schäfer. Han hadde under denne tiden avansert til Hauptsturmführer.

Etter krigen
------------

Han ble etter frigjøringen anholdt i Tyskland og senere utlevert til Danmark, hvor han i første omgang dømtes til døden i Københavns Byret. I Østre Landsret ble dommen endret til 24 års fengsel. Den 1. desember 1953 ble han løslatt og utvist av Danmark.

Referanser
----------

1. ↑  Deutsches Kreuz in Gold på TracesOfWar hentet 24. juni 2020

Litteratur
----------

* Matthias Bath: Der SD in Dänemark 1940–1945. Heydrichs Elite und der Gegenterror. Neuhaus, Berlin 2015.
**Løvlands allé** er artistnavnet til Tor Egil Vaule Andersen, og er inspirert av stortingspresident og statsminister Jørgen Løvland fra Evje. Løvlands allé ble etablert i 2010 og var opprinnelig en duo bestående av Sanjin Kazagic og Tor Egil Vaule Andersen, men har siden 2016 kun bestått av Tor Egil Vaule Andersen. Løvlands allé ga ut debutalbumet *Små fortellinger om du og eg* i 2013. Artisten har hatt flere radiolistinger hvor låten «Riket i to» ble A-listet på NRK P1. I 2015 ble «Høg himmel», som var et tekstsamarbeid med Ingvar Hovland, B-listet på samme radiokanal. 

Løvlands allés tidligere medlemmer: Sanjin Kazagic, Glenn Faannessen, Gjernumund Nomeland og Magne Temte.

Referanser
----------

1. ↑  Aateigen, Janne (5. oktober 2011). «Løvlands allé på SørlandsScenen». *NRK*. Besøkt 23. april 2019.
2. ↑  Aateigen, Janne (30. oktober 2013). «Hylles for dialekten». *NRK*. Besøkt 23. april 2019.
3. ↑  REDAKSJONEN (23. januar 2019). «Musikknytt». *Sørlandsavisen*. Arkivert fra originalen 23. april 2019. Besøkt 23. april 2019.
4. ↑  «Løvlands allé». *lovlandsalle.no*. Besøkt 23. april 2019.
5. ↑  «Løvlands allé med band». *Kilden Teater og Konserthus*. Besøkt 23. april 2019.
6. ↑  Arntzen, Arnt Georg (7. mars 2018). «Agders eldre storkoser seg på Kilden hver tirsdag». *Sørlandsavisen*. Arkivert fra originalen 23. april 2019. Besøkt 23. april 2019.
**Sebastian Bakare** (født 1940) er en anglikansk biskop i Zimbabwe. Han har vært lærer ved University of Zimbabwe, Harare og også undervist ved Africa University, Mutare, hvor han var anglikansk biskop av Manicaland til han gikk av i 2006. Han ble boende i Mutare, men året etter ble han bedt om å overta som biskop i Harare da den daværende biskopen Nolbert Kunonga ble fratatt sine fullmakter av kirkeledelsen på grunn av tett samarbeid med president Robert Mugabe og ZANU-PF. 

Bakare var svært aktiv i etableringen av organisasjonen «Churches in Manicaland» som har vært en av de fremste forsvarerne av menneskerettigheter, demokrati og ytringsfrihet. Organisasjonen har arbeidet med demokratiopplæring og forsoning for å redusere politisk vold i Øst-Zimbabwe. Bakare var også sammen med de øvrige kirkelederne i Manicaland aktiv i et meklingsforsøk mellom ZANU-PF og MDC i 2003-2004.

Priser
------

* Per Anger-prisen 2008

Bibliografi
-----------

* *My right to land, in the Bible and in Zimbabwe – a theology of land for Zimbabwe* 1993

Eksterne lenker
---------------

* Per Anger-priset 2008 (svensk)

| * v
* d
* r
Per Anger-prisen |
| --- |
| Per Anger-prisen | Per Anger - Per Anger-prisen - Forum för levande historia - Schutzpass |
| Prisvinnere | Gennaro Verolino - Arsen Sakalov - Aljes Bjaljatski - Organización Femenina Popular - Sebastian Bakare - Brahim Dahane - Jelena Urlajeva - Narges Mohammadi - Sapiyat Magomedova - Justine Ijeomah - Rita Mahato – Islena Rey Rodriguez – Abdullah al-Khateeb – Gégé Katana Bukuru – Teodora del Carmen Vásquez – Najwa Alimi – Intisar Al-Amyal – S'bu Zikode – Anabela Lemos |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Tinghusgata** er en gate i Midtbyen i Trondheim som går sørover fra Erling Skakkes gate til Bispegata. Gaten er enveiskjørt sørover og fungerer både som gjennomfartsvei og som adkomstvei til parkeringshuset under Statens hus, som ligger langs gaten mot vest. 

Gateløpet ble regulert i 1934 og det ble foreslått å gi den navnet *Latinskolegata*, oppkalt etter katedralskolen som ligger med baksiden langs gaten mot øst. Utbyggingen av katedralskolen foregikk i tre omganger vest for Ekserserhaven, med utbygginger i 1925, 1938 og 1965. Gaten fikk sitt navn i 1937 og ble oppkalt etter Trondheim tinghus, som ligger nordvest for Tinghusgata i kvartalet mellom Erling Skakkes gate, Munkegata og Tinghusplassen.

Tinghusgata har ingen matrikulerte adresser.

Referanser
----------

1. ↑  Gerd Søraa, red. (1996). *Trondheim – Natur, kultur og mennesker*. Trondheim: Adresseavisens forl. s. 74. ISBN 8271640437.

Litteratur
----------

* Bratberg, Terje T. V. (2008). *Trondheim byleksikon*. Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 546. ISBN 978-82-573-1762-1.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Sentralt stedsnavnregister
 |
**Karolinska Institutet** (**KI**, opprinnelig *Kongl. Carolinska medico-chirurgiska institutet*) er et svensk medisinsk universitet med sin største campus i Solna. Universitetet ble grunnlagt i 1810 og er Sveriges største senter for medisinsk utdannelse og forskning, med 30 prosent av den medisinske utdannelsen og 40 prosent av den medisinske forskningen i landet.

KI er et statlig universitet og er organisert i 22 relativt selvstendige institusjoner som bedriver forskning og utdannelse. Siden 1901 har Nobelforsamlingen ved KI utpekt mottakeren av nobelprisen i fysiologi eller medisin.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Karolinska Institutet – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** NKC **·** NKC **·** BNE
 |
Del av Tinghusplassen sett østover med Smedgården til venstre og tinghuset til høyre.  Foto: Birgit Piene (1975) 
**Tinghusplassen** er en plass i Midtbyen i Trondheim som ligger omkranset av Trondheim tinghus i øst, Fylkeshuset mot sør, Gjensidigegården mot vest og Trondheim Torg mot nord. Plassen fungerer som bakgård for nevnte bygg og benyttes til varelevering og parkeringsplasser med innkjøring fra Erling Skakkes gate via Danielsveita og Munkegata. Plassen er også inn- og utkjøring for parkeringhuset *Torget P-hus* under Trondheim Torg. Midt på plassen er det opparbeidet en mindre park.

Den fikk sitt navn etter tinghuset i 1970 og ble etablert mot slutten av 1960-tallet etter sanering av eldre tregårder og oppføring av blant andre Fylkeshuset i 1969. Tinghusplassen har to registrerte adresser, hvor nummer 1 er *Smedgården* tilhørende Trondheim Torg, hvor blant annet Centrum Bowling holder til. Nummer 3 er *Gjensidigegården* oppført for Gjensidige Forsikring i 1990–1992 etter tegninger av Narud Stokke Wiig og som i dag er en del av Trondheim Torg.

Litteratur
----------

* Bratberg, Terje T. V. (2008). *Trondheim byleksikon*. Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 546. ISBN 978-82-573-1762-1.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Sentralt stedsnavnregister
 |
**Svangsfjellet** (lulesamisk: *Svanjggá* (i Sverige) eller *Svánjga* (i Norge), historisk også *Svanjga* og *Svanjjga*) er et svensk-norsk fjell på fjellmassivet Saltfjellet. På svensk side strekker det seg inn i Arjeplog kommune. På norsk side befinner det seg i kommunene Saltdal i Salten og Rana på Helgeland i Nordland. Høyeste punkt er 1 265 meter og befinner seg i Saltdal like nord for kommunegrensen. Det gjør også det nest høyeste punktet på 1 138 meter.

Nord for Svangsfjellet ligger tjernet *Strájdasjávrre*, som er kilden til Straitasbekken. Sistnevnte renner nordvestover og munner ut i Lønselva. Sørvest for fjellet ligger Svangstjønna, hvorfra Svangsbekken renner nordvestover til begynnelsen av Gubbeltåga.

Referanser
----------

1. 1 2  Svangsfjellet på Norgeskart.no fra Statens kartverk
2. ↑  BD15 Nasafjället, Fjällkartan 1:100 000, Lantmäteriet, Gävle 2012
3. ↑  «Svangsfjellet». *Faktaark*. Kartverket. Besøkt 19. januar 2017.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Sula** (russisk: Сула) er ei elv i Nenetsk autonome okrug i Russland. Den er ei venstre sideelv til Petsjora, og er 353 kilometer lang, med et nedbørfelt på 10 400 km².

Elveløp
-------

Sula har utspring fra høydedraget Kosminski Kamen på vestflanken av de nordlige Timanhøydene, på 190 meters høyde over havet. Den renner deretter rundt 20 km i sørlig retning, og vender seg så mot øst og skjærer gjennom Timanryggens sentrale akse i en canyonlignende dal. Elva beholder også videre sin overveiende østlige retning, som den meandrer seg sakte gjennom, til det til slutt, kun 2 moh, munner ut i Petsjoras venstre sidearm Sulskij Sjar, drøyt 70 km i luftlinje sørvest for Narjan-Mar. Nær munningen er elva nærmere 100 meter bred og to meter dyp, og strømhastigheten er her 0,3 m/s.

Sula renner over hele sin lengde på territoriet til Nenetsk autonome okrug, og på de nederste 50 kilometrene danner den grensa mot republikken Komi.

De viktigste sideelvene Bolsjaja Pula fra høyre og Verkhnjaja Kamenka, Sjtsjutsja og Sojma fra venstre.

Sula er frosset over mellom oktober/november og mai/begynnelsen av juni. Middelvannføringen ved Kotkino, 101 km oppstrøms fra munningen i Sulskij Sjar, er på 94 m³/s, med et minimum på 8,6 m³/s i mars og et maksimum på 366 m³/s i juni.

Infrastruktur
-------------

Elva er farbar for skipstrafikk opp til landsbyen Kotkino, 101 km fra munningen. Vannveiens totale lengde er 133 km, herav 32 km i Sulskij Sjar ned til dennes munning i Petsjoras hovedarm.

Landområdet som Sula renner gjennom er meget tynt befolket. Eneste bosetning direkte ved elva er Kotkino, med rundt 350 innbyggere.

De øvre delene av elva er blitt et ettertraktet (om enn vanskelig tilgjengelig) mål for kanoturisme, ofte i kombinasjon med elver som renner vestover fra Timanhøydene til havet, som for eksempel Volonga.

Referanser
----------

1. 1 2  Sula i Store sovjetiske encyklopedi (russisk)
2. ↑  ↑ Sula ved målepunktet Kotkino, hydrografiske data fra R-ArcticNET
3. ↑  *Liste over innlandsvannveier i Den russiske føderasjon*: online Arkivert 16. oktober 2012 hos Wayback Machine.
4. ↑  Turbeskrivelse Sula–Volonga, med fotos (russisk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |