recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Veme** er ei lita bygd og en tidligere jernbanestasjon på Bergensbanen i Ytre Soknedalen. Bygda har fått navn etter den tidligere storgården med samme navn og ligger langs riksvei 7 ved elva Sogna, et stykke utenfor Hønefoss i Ringerike kommune.

Grenda
------

Veme omfatter området sør for Sogna fra Lia via Drolshammar, Tronrud og Hjelmerud i øst (der det går bru over elva til Veme) og vestover via Kvernvollen, Skotland, og Støverengårdene til sørenden av Verkensbrua ved Gardhammar i vest langs Skotlandveien. Nord for Sogna strekker Veme seg fra østbredden av Væla og inkluderer grendene Fonkalsrud, Borglund, Øst-Veme med Heggelia, Heggen og Nøkleby, til grensen mot Heradsbygda langs Heradsbygdveien i øst.

I bygda finnes Veme kirke som tilhører Veme menighet. Kirken har egen leggplass. Veme poståpneri var i drift på Veme mellom 15. august 1884 og 31. mars 1966. Veme undomslag ble stiftet i 1905, under navnet *Veme idrætsforening*. Veme Sportsklubb ble grunnlagt i 1930, men fikk ikke dette navnet før 10 år senere. Veme Sportsklubb er slått sammen med Sokna Idrettsforening til Soknedalen IL. Klubbhuset fra 1950 ble erstattet av et nytt i 1989. Klubben har egen fotballstadion som ligger ved Veme.

På Heggen ligger Heggen skole som dekket barneskoletrinnet i bygda, men ble lagt ned. Nå går ungene enten på Helgerud skole (i Heradsbygda) eller Sokna skole. Ungdomsskoletrinnet sokner til Sokna skole på Sokna, mens videregående sokner til Hønefoss. Tidligere fantes også Borglund skole litt lenger vest langs riksveien, men denne ble nedlagt i 1987, og elevene ble overflyttet til Heggen skolekrets.

### Kjentfolk fra Veme

* Elling M. Solheim, dikter og forfatter
* Erik Hagen, tidligere landslagsspiller i fotball
* Rune Hagen, fotballspiller
* Ole Henrik Fagerås, kombinertløper, bronse i VM 1962
* Sigmund Dehli, trekkspiller og komponist

Gården
------

Veme er sannsynligvis en av de eldste gårdene i Ytre Soknedalen, men den blir ikke omtalt i gamle diplomer og først i 1528 i jordebøker. Trolig ble gården først delt i østre og vestre. Deretter ble Vestre Veme trolig delt i øvre og nedre. Det nevnes dessuten en gård Midt-Veme i prestens manntall for 1664, men dette kan være en sammenblanding. Sannsynligvis har også både Borgerud og Fonkalsrud ligget under Veme. Hvilken av Vemegårdene som er den opprinnelige er ukjent. Veme har gårdsnummer 62 i Ringerike.

Se også
-------

* Veme kirkesogn
* Veme kirke
* Gardhammar
* Jonsrud
* Fonkalsrud
* Borgerud
* Borglund
* Øst-Veme
* Heggelia
* Heggen
* Nøkleby

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Bor** (også skrevet **Borr** eller **Burr**) er i norrøn mytologi far til gudene Odin, Vilje og Ve. Deres mor er Bestla, en datter av Boltorn. Han var sønnen til Bure, som ble til da kua Audhumbla slikket på en sten.

Bor nevnes i *Gylfaginning* i Snorre Sturlasons *Den yngre Edda*.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| *[Búri] gat son þann er Borr er nefndr. Hann fekk þeirar konu er Bestla er nefnd, dóttir Bölþorns jötuns, ok gátu þau þrjá sonu. Hét einn Óðinn, annarr Vili, þriði Vé.*
(Norrøn tekst) | *Han ([Bure]) fekk ein son som heitte Bor. Bor fekk til kone ei som heitte Bestla, dotter åt jotunen Boltorn. Dei fekk tre søner. Den eine heitte Odin, den andre Vile (Vilje), den tredje Vé.* (*Den yngre Edda*, oversatt av Erik Eggen, Det norske samlaget, 1973) |  |

Bor nevnes ikke igjen i *Den yngre Edda*. I skaldediktning og *Den eldre Edda* blir Odin av og til referert til som *Bors sønn* som en fast kjenning, men det blir ikke gitt noen videre informasjon om Bor. Han blir også nevnt som far til Odin i *Voluspå* vers 4 under navnet Bur:

*Før Burs sønner*
*støtte landene opp,*
*de som mektige*
*Midgård skapte;*
*sol skinte sørfra*
*på salens steiner,*
*da grodde grunnen*
*med grønne vekster*
Bors rolle i mytologien er uklar, og fungerte antagelig som et nødvendig mellomledd i slektslisten til Odin, og det finnes ingen indikasjon på at han ble tilbedt i norrøn religion.

Referanser
----------

1. ↑  Steinsland & Sørensen (1999): *Voluspå*. Oslo: Pax Forlag. ISBN 82-530-2136-4. Side 10

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Kristian Fjellanger** (født 26. mai 1978) er forfatter og tidligere styreleder i kulturorganisasjonen Noregs Ungdomslag. Fjellanger er fra Lindås kommune, utenfor Bergen

Fjellanger har bakgrunn fra Landsrådet for Norges barne- og ungdomsorganisasjoner, Framfylkingen LOs barne- og familieorganisasjon og Sosialistisk Venstreparti (SV). Fjellanger var i perioden 2008 - 2012 valgkampsekretær ved SV sitt sentrale kontor. Fjellanger har også ledet Demokrati og kampanjeavdelingen i Norsk Folkehjelp.

Fjellanger har tidligere jobbet med inkludering av etniske minoriteter i frivillige organisasjoner, og skrev sammen med andre boken *Åpne og inkluderende organisasjoner* i 2006.

I oktober 2010 gav Fjellanger ut den selvbiografiske boken  *Feit – mitt liv som tjukkas*. Fjellanger gav i september 2016 ut boken  *Sorg, ei lita bok om å vere lei seg*.

Sammen med illustratør Jenny Jordahl, gav han ut barneboken *Samir og den lange reisa* i mai 2017. Fjellanger gav i 2019 ut den romanen Byrået, en såpeopera om makt, mord og mageregulerende midddel.

Referanser
----------

1. ↑  Skal leie Noregs Ungdomslag
2. ↑  (no) Bibsys
3. ↑  «Feit – mitt liv som tjukkas». Arkivert fra originalen 24. oktober 2010. Besøkt 9. oktober 2010.
4. ↑  «Sorg. Ei lita bok om å vere lei seg». *www.manifest.no* **(norsk)**. Arkivert fra originalen 5. oktober 2016. Besøkt 15. mai 2017.
5. ↑  «Samir og den lange reisa». *www.manifest.no* **(norsk)**. Arkivert fra originalen 22. oktober 2018. Besøkt 15. mai 2017.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF
 |
**Masterbloggen** er en norsk blogg som formidler forskningsfunn fra mastergradsoppgaver. Bloggen ble lansert 25. januar 2010 av Forening for masterformidling (MaFo). Grunnlegger er Anne Aaby og nåværende styreleder er Line Barkved.

Formålet med Masterbloggen
--------------------------

«Formålet med Forening for masterformidling er tilgjengeliggjøring av masterstudenters kunnskapsproduksjon.». Masterbloggen.no er et av verktøyene MaFo benytter, i tillegg til andre sosiale medier som Twitter, Facebook og LinkedIn.

Masteroppgaven
--------------

Masterbloggen springer ut i fra oppfatningen av at masteroppgaver i stor grad har vært en glemt ressurs. MaFo ønsker gjennom Masterbloggen å tilgjengeliggjøre kunnskap som masteroppgavene inneholder. Masteroppgaver er tuftet på vitenskapelig metode og studentene er veiledet av universiteters og høgskolers vitenskapelige ansatte.

Masterstudenters kunnskapsproduksjon er også i stor grad redusert til individuell kompetanse. Masterstudenter som leverer innlegg til Masterbloggen svarer for oppgaven sin til et bredere publikum enn sensor og fakultet. Dette har som mål å øke deres kompetanse og skal gi rom for en bredere evaluering av masteroppgaven. Dessuten skal det stimulere til dialog rundt vitenskapelige arbeider. Lærestedene utfordres også som får sine publikasjoner belyst i offentligheten gjennom Masterbloggen.

Masterbloggen benytter seg av publiseringssystemet (CMS) Wordpress.

Referanser
----------

1. ↑  Formålsparagrafen til MaFo

Eksterne lenker
---------------

* masterbloggen.no
* Søk etter norske mastergradsoppgaver i fulltekst
Oseloftet i Setesdalstunet på Norsk Folkemuseum
Døren til buret i Oseloftet
Utskåret ørnehode under framskytende laftestokk i svalen på Oseloftet
**Oseloftet** er et loft fra gården *Ose* i Bygland i Setesdal, oppført omkring 1700. Det ble flyttet og gjenreist i Setesdalstunet på Norsk Folkemuseum i 1913. Det er bygget av særlig grovt tømmer som er usedvanlig fint bearbeidet. Selv om det bare er rundt 300 år gammelt, følger det middelalderens skikk for loftsbygninger ved å stå direkte på steinmur («*Borg*» i Setesdalsmål), ikke på *stabber*, slik det ble vanlig i andre bygder. Etter lokal byggeskikk har det heller ikke sval foran buret i første høgda, mens selve *loftet* har sval på alle fire sider, med trapp opp langs vestveggen.

Oseloftet står i et rekketun med gavlen mot tunet, og med stuebygninger på begge sider, siden Setesdalstunet på Folkemuseet er anlagt som et felles tun for to gårdbrukere. Tunet lå vanligvis i en sørvendt skråning og dannet en «gate» med innhus (stuer og loft) på oppsiden eller nordsiden, og uthus (fjøs, staller og løer) på sørsiden. Slik ble innhusene liggende med solvendte innganger, mens fjøs og staller lå nederst i tunet med en åker nedenfor. Dermed kunne gjødsel fra fjøs og staller måkes ut gjennom luker i veggen så «hevdasiget» kom åkeren til gode. 

Oseloftet har (som alle loft) to etasjer. Navnet *loft* brukes både om hele huset og om rommet i øvre etasje. Rommet nede, *buret*, ble brukt til oppbevaring av mat, men kunne også brukes som sovested om sommeren. *Loftet* ovenpå hadde høy status og ble brukt som soveloft for gjester og til oppbevaring av stasklær og kostbarheter.

Tømmerkjernen er laftet opp med ytterveggene i samme plan gjennom begge etasjer, mens svalen i stavverk bæres av framstikkende laftestokker i etasjeskillet. Disse bærer sviller som igjen bærer hjørnestolper på krysningspunktene. På stolpene hviler *stavlegjer* som understøtter sperretaket som er kontinuerlig over både laftekjernen og svalene.

Oseloftet skal være bygget av tømreren Knut Torjussen Helle fra Hylestad.

Referanser
----------

1. ↑  Mork, Paal (red): *Norsk Folkemuseum – Friluftsmuseet*. «By og bygd» 43, Norsk Folkemuseum, Oslo 2010. S. 56.

Litteratur
----------

* Mork, Paal (red.) (2010) «Norsk Folkemuseum – Friluftsmuseet». *By og Bygd 43*. Oslo, Norsk Folkemuseum. S. 39, 56. ISBN 13: 978-82-90036-82-5

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Lokalhistoriewiki
 |
**Kristian Martin Bugge** (født 28. januar 1868 på Kongsberg, død 30. mai 1932 i Ålesund), var en norsk folkeminnesamler, lokalhistoriker, museumsbestyrer, lærer og journalist. Han var sønn av lyrikeren Martin Johannes Bugge.

I 1892 ble han filologisk kandidat og arbeidet et år som lærer i Hammerfest, siden underviste han i Kristiania, Brevik og Larvik. I 1910 begynte han som lærer i Ålesund og der virket han resten av sitt liv. Som journalist redigerte han Bratsberg blad et år, og han var en ivrig bidragsyter til aviser og tidsskrifter.

I 1902 begynte han å samle folkeminne i Vestfold, men storparten av samlingene hans er fra tiden i Ålesund. I 1909 leste han James Frazers The Golden Bough, som han ble svært fascinert av. De fleste artiklene hans i tidsskriftet Maal og Minne er inspirert av Frazer og den tyske forskeren Wilhelm Mannhardt. 

Etter hans død kom folkeminneopptegnelsene hans til Norsk Folkeminnesamling og professor Christiansen redigerte et utvalg som ble utgitt av Norsk folkeminnelag. Denne boka inneholder de beste sagnoppskriftene hans.

Bibliografi
-----------

* *Paaskeskikke før og nu*, Porsgrunn 1908
* *Aalesunds historie*, Aalesund 1923
* *Folkemindeoptegnelser, Et utvalg*. Oslo 1934, Norsk folkeminnelags skrifter nr. 31. Utgitt av Reidar Th. Christiansen.
* *Alesunds arbeiderforening 1864 – 1939*, utg. av K.B. og Einar Knudsen. Aalesund 1939

Kilder
------

* Reidar Th. Christiansens innledningen til Bugges *Folkeminneoptegnelser*.
**Liste over Danmarks kommunikasjonsministre**. Ansvaret for radio, fjernsyn og deler av post- og telegrafvesenet ble i 1987 overført til Kulturministeriet, og kulturministeren ble også kommunikasjonsminister. I 1988 ble oppgavene delegert til trafikkministeren, og i 1989 til kirkeministeren. I 1993 ble radio og fjernsyn tilbakeført til Kulturministeriet, mens de øvrige feltene ble lagt til Ministeriet for kommunikasjon og turisme. I 1994 ble ministeriet nedlagt og oppgavene overført til Forskningsministeriet.

| Navn | Parti | Fra | Til | Regjering |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| H.P. Clausen |   | Konservative | 1987 | 1989 | Schlüter II og III |
| Torben Rechendorff |   | Konservative | 1989 | 1993 | Schlüter III og IV |
| Arne Melchior |   | Centrum-Demokraterne | 1993 | 1994 | Nyrup Rasmussen I |
| Helge Mortensen |   | Socialdemokratiet | 1994 | 1994 | Nyrup Rasmussen I |

Referanser
----------

1. ↑  Rambusch, Sigurd. «Kommunikationsminister». *Den Store Danske Encyklopædi* **(dansk)**. Besøkt 18. april 2017.

Portal: Danmark
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Norges flagg Norge |
| Turn: |
| Olympiske leker |
| Gull | "Ekstralekene" 1906 i Athen |  Lagkonkurranse |

**Kristian Adolf Fjerdingen** (født 16. september 1884 i Steinkjer, død 5. februar 1975 samme sted) var en norsk turner. Han representerte *Stenkjær Turnforening*. 

Han deltok i «Ekstralekene» 1906 i Athen, og var der med på det laget som vant Norges første OL-gull gjennom historien. Både Fjerdingen og Oswald Falch på dette laget var fra Steinkjer. Stenkjær Turnforening ble spurt om de kunne stille med et par utøvere til den norske troppen i denne olympiaden, og etter en pengeinnsamling ble det økonomisk mulig for dem å reise. Det ble først arrangert en kvalifiseringskonkurranse i Oslo, der 21 av de 30 deltakerne kvalifiserte seg til å delta i olympiaden.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Kristian Fjerdingen – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Kristian Fjerdingen – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Kristian Fjerdingen – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Geni
 |
**Lasering** er en maleteknikk der en maler med et tynt, gjennomsiktig fargelag som lar underfargen skinne igjennom. Teknikken brukes av både håndverksmalere og kunstmalere og særlig innen olje- og temperamaleriet. Den enkleste lasuren er beis, som brukes til å forandre farge og fargetone direkte på treverk: Denne kan være vann- eller oljebasert. Selv om treverket får en annen farge, kan en fornemme både strukturen og litt av fargen fra det som er innerst.

Lasering innen maleri utføres ved hjelp av farger som er eller blir gjort transparente, vanligvis ved å tynnes kraftig ut med malemiddel. Ikke alle malerfarger egner seg like godt, det er for eksempel ikke lett å bruke akrylfarger til lasering, selv om der i dag finnes malemidler til dette også.

Lasering som teknikk gikk lite godt sammen med malemåtene til de nye kunstretningene som dukket opp fra 1890-årene og framover. Lasering ble vurdert som gammeldags akademikunst. Den norske maleren Henrik Sørensen brukte uttrykket «lasurmaler» som uttrykk for dyp forakt. 

I dag er lasering fortsatt betraktet med skepsis blant mange malere, mens andre betrakter teknikken som nyttig.

En ubekreftet historie fra Nederland går ut på at en skulle restaurere Rembrandts berømte «Nattevakten». Det var da nødvendig å fjerne ferniss for å komme til dypere skader. Etter å ha fjernet noen lag, ble det full stopp. Bildet ble lysere, spesielt i ytterkanter og skyggepartier. Rembrandt hadde lagt lasur lagvis inn i fernissen for å skape clair-obscurvirkningen.

En del malerier fra ca. renessansen ser ut til å være laget ved at en først malte motivet i grisaille, og deretter laserte fargene på plass.

Se også
-------

* Undermaling
* Chiaroscuro
* Grisaille
* Ferniss – glinsende, beskyttende hinne over maling og annet

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
***Lasca*** er en amerikansk stumfilm fra 1919, regissert av Norman Dawn.

Handling
--------

Den impulsive Lasca bor i en meksikansk bosetning i nærheten av Rio Grande, sammen med tvilling-broren sin Ricardo og tanten deres. Hun forelsker seg i storfe-bonden Anthony Moreland. Men når den flørtende Clara Vane også forelsker seg i Anthony, knivstikker Lasca henne i et raseri-anfall. Men hun tar deretter hånd om såret hans, og ber om tilgivelse.

Senere dør Lasca når hun forsøker å beskytte Anthony. Ricardo hevner deretter søsterens dødsfall, ved å la John dø i kvikksand. Anthony begraver Lasca, bygger en helligdom til minne om henne, og han forblir trofast mot henne så lenge han lever.

Skuespillere
------------

* Frank Mayo som Anthony Moreland
* Edith Roberts som Lasca
* Arthur Jasmine som Ricardo
* Veola Harty som Clara Vane
* Lloyd Whitlock som John Davis

Referanser
----------

1. ↑  LASCA
2. ↑  Alan Goble. *The Complete Index to Literary Sources in Film*

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Lasca* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
**Matthew John Serra** (født 2. juni 1974) er en tidligere amerikansk profesjonell mixed martial-artist og brasiliansk jiu-jitsu-utøver som konkurrerte for Ultimate Fighting Championship. Han fungerer for tiden som UFC on FOX-analytiker. Serra beseiret Pete Spratt, Shonie Carter og Chris Lytle på vei til å bli The Ultimate Fighter 4-weltervekt turneringsvinner. Han fikk UFC weltervekt Championship umiddelbart etter, og ble den første av bare tre som vinner begge utmerkelser (sammen med Forrest Griffin og Rashad Evans). I brasiliansk jiu-jitsu, holder Serra en sølvmedalje i ADCC Submission Wrestling World Championship. 

Serra begynte å praktisere kampsport i tidlig alder, først studerte han kung fu. På 1990-tallet begynte han å trene brazilian jiu-jitsu under Renzo Gracie og fikk sitt svart belte i mai 2000, den første amerikaner til å gjøre det under Renzo. Og Serra er utrolig nok en av to som har klart å bekjempe Georges St. Pierre.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* (en) Matt Serra på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) Matt Serra hos The Movie Database Rediger på Wikidata
* (en) Matt Serra – Sherdog Rediger på Wikidata
* (en) Matt Serra på Twitter Rediger på Wikidata
**Serengeti nasjonalpark** er en nasjonalpark i Tanzania, oppført på Verdensarvlista. Parken omfatter 14 763km², og den dominerende landskapstypen er gressletter og savanne.

Parken ligger nord i landet
Gribber og marabustorker i Serengeti
Nasjonalparken ligger vest for Meru og Kilimanjaro, på grensen til Kenya, som en del av Riftdalen. På kenyansk side av grensen ligger Masai Mara naturreservat.

Serengeti er kjent for sin årlige migrasjon av millioner av gnuer, i tillegg til mengder med løver, leoparder, elefanter, neshorn og afrikanske bøfler. 

Nær parken ligger Olduvai-ravinen hvor mange av de eldste hominid–fossilene og gjenstander har blitt funnet. 

Parken ble første gang fredet i 1921 av den daværende tyske koloniadministrasjonen, og vernet ble forsterket i 1951 av britiske kolonimyndigheter. I forbindelse med fredningen ble innbyggerne i området flyttet til Ngorongoroområdet, et inngrep som fremdeles er kontroversielt. Serengeti var Tanzanias første nasjonalpark, og bioturisme i parken er en viktig næringsvei i landet. Parken inngår i *den nordlige safariruten*, som også omfatter Manyarasjøen nasjonalpark, Tarangire nasjonalpark, Arusha nasjonalpark og Ngorongoro naturvernområde.

Vest for parken ligger Victoriasjøen på den kenyansk–ugandisk-tanzanianske grensen.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Serengeti National Park – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* serengeti.com
* UNEP World Conservation Monitoring Centre: *faktaark*

| * v
* d
* r
Nasjonalparker i Tanzania |
| --- |
| Nasjonalparker | Arusha • Gombe Stream • Jozani Chwaka Bay • Katavi • Kilimanjaro • Kitulo •  Manyarasjøen • Mahale Mountains • Mikumi • Mkomazi  • Ruaha • Rubondo Island • Saadani • Serengeti • Tarangire • Udzungwa Mountains | Tanzanias flagg |
| Reservater | Amani • Ngorongoro • Selous • Uwanda |
| Marinparker og reservater | Dar es Salaam: (Bongoyo • Mbudya • Pangavini • Fungu Yasini) • Mafia Island • Maziwi • Mnazi Bay-Ruvuma elvemunning |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** GND **·** SUDOC **·** NKC **·** BBC Things
 |
Serenjes plassering i Zambia.Serenjes plassering i Zambia.
**Serenje** er en by i Serenjedistriktet i Zambia, beliggende like ved Great North Road og TAZARAjernbanen. Serenje er en også stasjon på TAZARA. Serenje ligger omtrent 191 km fra Kapiri Mposhi på Great North Road. Distriktet vest for Serenje er Mkushi. Like ved ligger Mulembo Falls.

Oversikt
--------

Befolkningen i Serenje lever av jordruk. Hele området har rik jord og tykk skog. Den økonomske utviklingen i Zambia syes å ha oversett denne landlige utpost.

Urbefolkningen i Serenje er Lalastammen hvis opprinnelige språk var Lala. Lala, i likhet med de fleste språk i Copperbeltet og Zambias sentrale provinser tilhører Bembaspråket. Lala-folket, i likhet med de fleste etniske grupper i de nordlige og nordvestlige deler av Zambia sies å nedstamme fra Luba-Lunda-kongedømmet i Den demokratiske republikken Kongo.

Serenje-distriket er sammensatt av flere stammedømmer, disse er Muchinda, Muchinka, Chisomo, Serenje, Kabamba, Mailo og Chibale.

Transport
---------

I 2015 ble det forslått en jernbaneforbindelse fra Chipata til Malawi.

Se også
-------

* Jernbanestasjoner i Zambia

Referanser
----------

1. ↑  Serenje District chiefdom
2. ↑

Eksterne lenker
---------------

* MSN-kart[*død lenke*]
* FN-kart

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
Niues flagg
**Niues flagg** vitner gjennom det britiske unionsflagget (*Union Jack*) i kantonen om sydhavsøyas historiske, om enn kortvarige, tilknytning til Storbritannia: Niue ble 19. oktober 1900 britisk protektorat, en tilstand som varte et års tid før øya kom under New Zealand. Flagget er preget av en rekke særegenheter som gjør at flagget skiller seg ut fra de mange andre flagg etter britisk mønster. Først og fremst er Niues flagg unikt i denne sammenheng gjennom den gule flaggduken. Fargen skal symbolisere øyas lyse solskinn og de varme forbindelsene mellom folket på Niue og folket i New Zealand, landet øya hører inn under. Flaggduken er ellers uten symboler, noe som er uvanlig for land og territorier som benytter flagg etter britisk mønster. Niues flagg er også spesielt ved at symboler er plassert på selve unionsflagget i kantonen. Det er snakk om en stor stjerne i korsmidten og fire mindre stjerner i det røde korsets armer. Den store stjernen skal symbolisere øya Niue, mens de små stjernene skal symbolisere båndene til New Zealand.

Flagget ble innført 15. oktober 1975.

| * v
* d
* r
Oseaniske flagg |
| --- |
| Selvstendige land | Australia · Fiji · Kiribati · Marshalløyene · Mikronesiaføderasjonen · Nauru · New Zealand · Palau · Papua Ny-Guinea · Salomonøyene · Samoa · Tonga · Tuvalu · Vanuatu |
| Territorier | Amerikansk Samoa · Cookøyene · Fransk Polynesia · Niue · Norfolkøya · Guam · Nord-Marianene · Ny-Caledonia · Pitcairnøyene · Tokelau · Wallis- og Futunaøyene |
En **substituent** er ett eller en gruppe atomer som erstatter (ett eller flere) atomer, og derved blir en del i det resulterende (nye) molekylet. (I organisk kjemi og biokjemi brukes begrepene *substituent* og *funksjonell gruppe*, så vel som *sidekjede* og *vedhengende gruppe*, nesten om hverandre for å beskrive disse grenene fra den overordnede strukturen, selv om visse distinksjoner er gjort i polymerkjemi. I polymerer strekker sidekjeder seg fra ryggradsstrukturen. I proteiner er sidekjeder festet til alfakarbonatomene i aminosyreryggraden.)

Suffikset -*yl* brukes når man navngir organiske forbindelser som inneholder en enkeltbinding som erstatter ett hydrogen; *-yliden* og -*ylidyn* brukes med henholdsvis dobbeltbindinger og trippelbindinger. I tillegg, når man navngir hydrokarboner som inneholder en substituent, brukes posisjonstall for å indikere hvilket karbonatom substituenten fester seg til når slik informasjon er nødvendig for å skille mellom isomerer. Substituenter kan være en kombinasjon av den induktive effekten og den mesomere effekten. Slike effekter beskrives også som elektronrike og elektrontiltrekkende. Ytterligere steriske effekter er resultatet av volumet okkupert av en substituent.

Frasene mest-substituert og minst-substituert brukes ofte for å beskrive eller sammenligne molekyler som er produkter av en kjemisk reaksjon. I denne terminologien brukes metan som en referanse for sammenligning. Ved å bruke metan som referanse, for hvert hydrogenatom som er erstattet eller "substituert" med noe annet, kan molekylet sies å være mer substituert. For eksempel:

* Markovnikovs regel forutsier at hydrogenatomet legges til karbonet i den alkenfunksjonelle gruppen som har det største antallet hydrogenatomer (færre alkylsubstituenter).
* Zaitsevs regel forutsier at hovedreaksjonsproduktet er alkenet med den mer substituerte (mer stabile) dobbeltbindingen.

Referanser
----------

1. ↑  «Definition of SUBSTITUENT». *www.merriam-webster.com* **(engelsk)**. Besøkt 26. september 2022.
2. ↑  Bloch, D. R. (2006). *Organic chemistry demystified*. New York: McGraw-Hill. ISBN 0-07-145920-0. OCLC 62093051.
3. ↑  Jenkins, A. D.; Kratochvíl, P.; Stepto, R. F. T.; Suter, U. W. (1. januar 1996). «Glossary of basic terms in polymer science (IUPAC Recommendations 1996)». *Pure and Applied Chemistry*. 12. 68: 2287–2311. ISSN 1365-3075. doi:10.1351/pac199668122287. Besøkt 26. september 2022.
Subtraktiv fargeblanding
Fargefoto av Louis Ducos du Hauron fra 1877. De overlappende fargene gult, cyan og rødt (magenta) er godt synlige
Subtraktiv fargeblanding forklarer hvordan fargenyanser oppstår når vi betrakter overflater som inneholder pigmenter som absorberer noen bølgelengder av synlig lys og reflekterer andre. 

Subtraktive fargesystemer begynner med hvitt lys. Fra hvitt lys subtraheres visse bølgelengder ved at pigmentert blekk, maling eller fotografisk film plasseres mellom betrakteren og lyskilden eller den reflekterende overflata.

Til forskjell fra subtraktiv fargeblanding begynner additiv fargeblanding med fravær av lys (svart). Lys med ulike bølgelengder sendes ut i ulike grader av intensitet og oppfattes av øyet som farger. Det er dette som skaper inntrykket av farger på f.eks. en TV-skjerm.

Ved fargetrykk brukes primærfargene cyan, magenta og gult (CMY). Cyan er komplementærfarge (motsatt) til rødt, dvs. at cyan virker som et filter som absorberer rødt. Mengden cyan vil avgjøre hvor mye rødt som vil vises på bildet. Magenta er komplementærfargen til grønt, og gult er komplementærfargen til blått. Når en blander like deler av gult og magenta får en rødt. Like deler gult og cyan gir grønt, mens cyan og magenta gir blått. Sekundærfargene rødt, grønt og blått (RGB) er primærfarger ved additiv fargeblanding. Ulike blandingsforhold av cyan, magenta og gult gir en uendelighet av fargenyanser. Like deler av primærfargene blir i teorien svart farge - men i praksis er blandingen brunaktig. Derfor er det vanlig å bruke svart som en egen farge. Denne blandingen av cyan, magenta, gult og svart kalles CMYK.

Se også
-------

* Additiv fargeblanding, det vil si blanding av farget lys

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Substitusjonseffekten** er i konsumentteori endringen i konsumsammensetning ved en prisendring på et gode som skyldes at det relative prisforholdet mellom godet og andre goder endres (alt annet like). En prisendring fører også til en endring i konsumentens kjøpekraft. Effekten som kjøpekraftsendringen har på konsumsammensetningen, kalles inntektseffekten.

Hvis prisen på et gode går ned, viser substitusjonseffekten til den endringen i konsum som skyldes at dette godet nå blir billigere relativt til andre goder; går prisen opp, er substitusjonseffekten endringen i konsum som skyldes at godet nå er relativt dyrere enn andre goder sammenlignet med tidligere. Gitt at godene følger loven om etterspørsel (er alminnelige goder), trekker derfor substitusjonseffekten i retning av at det konsumeres mer av det godet som er blitt relativt billigere (alt annet like).

Inntektseffekten er på sin side den endringen i konsumet som skyldes at en prisendring på et gode endrer konsumentens kjøpekraft. Går prisen på et gode ned, vil konsumenten være rikere enn før, alt annet like, for konsumenten kan nå konsumere mer av begge goder. Det motsatte er tilfelle om prisen på et gode går opp – konsumenten er nå fattigere enn tidligere fordi den ikke kan konsumere like mye av begge goder som før.

Se også
-------

* Inntektseffekt

Referanser
----------

1. 1 2 3  McConnell, Brue og Flynn (2009), s. 47.

Litteratur
----------

* McConnell, Campbell R.; Brue, Stanley L.; Flynn, Sean M. (2009). *Economics: Principles, Problems, and Policies* (18. utgave). New York: McGraw-Hill. ISBN 9780697797537.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Subvertising** er et engelsk lånord sammensatt av *subvert* («undergrave») og *advertising* («annonsere»). Begrepet refererer til det å forfalske eller parodiere reklameplakater. Former for *undergravende* reklame fremkommer for eksempel ved å forandre kjente logoer, uttrykk og symboler, slik at de blir tillagt et nytt og ofte overraskende budskap.

Satirisk humor
--------------

Firmalogoer og informasjonsskilt er ment å gi gjenkjennelse, veiledning og positive assosiasjoner til virksomheten, men kan ved mindre endringer gi humoristiske kommentarer, latterliggjøre, og stikk motsatte budskap. Subvertising kan altså virke tankevekkende og divergerende følelser fra hva som var den opprinnelige hensikten.

* Parodi på en velkjent kundeveiledning: Legg hodet i handlekurven og la deg rive med av vareutvalg og gode tilbud.Parodi på en velkjent kundeveiledning: Legg hodet i handlekurven og la deg rive med av vareutvalg og gode tilbud.
* Stjernene i det amerikanske flagget er erstattet med diverse andre symboler.Stjernene i det amerikanske flagget er erstattet med diverse andre symboler.
* Logomaskotten for Deutsche Telekom gjort om til en Pac-Man-figur.Logomaskotten for Deutsche Telekom gjort om til en Pac-Man-figur.

En veiledende plakat om hvor en kan finne handlevogner, forstås gjerne som en opplysende, hjelpende hånd til det kunden søker etter for å tilegne seg butikkens vareutvalg. Blir derimot kunden fremstilt som hodeløs i møtet med forretningen, vil straks en kritisk distanse til rollen frembyder – kjøper være etablert.

Politisk budskap
----------------

I politikken er ofte partienes logodesign; Ap, H, FrP, SP, KrF, SV, osv. gjenstand for karikaturtegnernes fantasifulle endringer. Således *Aftenposten*s avistegner Inge Grødums harselas over navnet Fremskrittspartiet da det våren 2011 dukket opp nye sexskandaler innenfor toppledelsen. Tegneren valgte ved den anledning å fokusere på den problematiske stavelsen -skritt- i partinavnet.

### «Monopolkapitalens superdrikk»

Et Coca-Cola-skilt overmalt med deres eget oppsett, men tilføyd teksten «go home», indikerer at produktet er en uønsket gjest.
Endring av kjente merkevarelogoer assosieres gjerne med andre, mindre hyggelige parametre. Coca-Cola Company er kanskje det konsernet som oftest opplever å bli hengt ut, og gjerne etter følgende formular:

Coca-Cola
+ USA-imperialisme (go home)
  
= Kapitalistisk råskap og utnyttelse.

Et eksempel er logoen hvor konsernets velkjente skriftype er brukt til å endre «Coca-Cola» til «Capitalisme», et uttrykk for at produktet først og fremst håver inn store penger. En annen variant har nyttiggjort seg den røde bakgrunnsfargen og den berømte, oransje kurven, samtidig som budskapet er endret til «GO HOME», en syrlig kommentar til konsernets verdensomspennende virksomhet.

Se også
-------

* Adbusting

Eksterne lenker
---------------

* (en) Adbusting – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
Quarter Horse
**Quarter horse**, eller **quarterhesten**, er en amerikansk hesterase som utmerker seg i sprint over korte distanser. Dets navn kommer fra dens evne til å løpe fra andre hesteraser i løp over en kvart engelsk mil eller mindre; en del enkeltindivider har blitt målt i en hastighet på 88,5 km/t. Quarterhesten er den mest populære hesterasen i USA i dag og dens forening, American Quarter Horse Association, er den største artsfortegnelse i verden med bortimot 3 millioner quarterhester registrert.

Den amerikanske quarterhesten er velkjent både som veddeløpshest og som show- og rodeohest, foruten også som en arbeidshest i gårdsbruk. Den kompakte kroppen er velegnet for intrikate og raske manøvrer som kreves av en dyktig arbeidshest, særlig de som benyttes sammen med krøtter. Quarterhesten stammer fra de andalusiske hestene som allerede på 1500-tallet kom til Amerika, og engelske fullblodshester, som ble importert til Virginia i 1611.

Referanser
----------

1. ↑  «AQHA Annual Report - 2014 Horse Statistics» Arkivert 23. september 2015 hos Wayback Machine.. *American Quarter Horse Association*.

Litteratur
----------

* Close, Pat (1994): *Legends 2: Outstanding Quarter Horse Stallions and Mares*. Colorado Springs: Western Horseman. ISBN 0-911647-30-9.
* Denhardt, Robert Moorman (1997): *Foundation Sires of the American Quarter Horse*. University of Oklahoma Press. ISBN 0-8061-2947-6.
* Denhardt, Robert M. (1979): *The Quarter Running Horse: America's Oldest Breed*. Norman, OK: University of Oklahoma Press. ISBN 0-8061-1500-9.
* Mackay-Smith, Alexander (1983): *The Colonial Quarter Race Horse*. Richmond, VA: Whittet & Shepperson.

Eksterne lenker
---------------

* (en) American Quarter Horse – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) American quarter horse – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* American Quarter Horse Association
* Information about Quarter Horses in Europe

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Vementry** (norrønt: *Vemunðarey*, Vemunds øy) er en ubebodd øy tilhørende den skotske øygruppen Shetland, beliggende på nordvestsiden av øya Mainland og sør for Muckle Roe. Øyas areal er på 3,7 km². Det er ingen fergeforbindelse til øya, selv om gjeteren på fastlandsgården av og til tar den korte turen for å jobbe med bestanden på øya. Øya er ubebodd.

Beskrivelse og historie
-----------------------

Kammergraven
Kanonene fra første verdenskrig
Vementry er atskilt fra Mainland av et smalt sund (eller *sound* på engelsk), bestående av Uyea Sound i øst og Cribba Sound i vest. Cribba Sound er kjent for blåskjell produsert på blåskjellfarmene som ligger der.

Øya har beviselig hatt menneskelig bosetning siden neolittisk tid. Det er en kjent og godt bevart hælformet kammergrav på omtrent 10 meter i diameter og strekker seg til rundt 1,5 meter i høyden, men var opprinnelig høyere. Den står framtredende på en ås med en imponerende fasade vendt sør-sørøst.

Fra moderne tid er det rustne levninger av to kanonstillinger på en klippe 49 meter over havet, utsrustet med to kanoner av typen QF Mk I fra første verdenskrig som overvåket den trange inngangen til den britiske marinens tidligere ankerplass Busta Voe ved Swarbacks Head. Disse kanonene ble fjernet fra HMS «Gibraltar», en krysser av Edgar-klasse. Kanonene er montert på et porttårn bestående av betongplattformer med en 0,45 meter høy brystning av betong og et kanonskjold for å gi beskyttelse mot fiendtlig beskytning. Det er to ammunisjonsskap innebygd i brystningen på hver våpenplattform, og hver plattform er knyttet til et eget hovedmagasin med en grøft. Kanonene ble forlatt *in situ* etter at første verdenskrig ble avsluttet og ble aldri brukt igjen.

Referanser
----------

1. ↑  Anderson, Joseph, red. (1893): *Orkneyinga Saga*. Overs. Jón A. Hjaltalin & Gilbert Goudie. Edinburgh. James Thin and Mercat Press (1990 opptrykk). ISBN 0-901824-25-9
2. ↑  National Records of Scotland (15. august 2013): «Appendix 2: Population and households on Scotland's Inhabited Islands» (PDF). Statistical Bulletin: 2011 Census: First Results on Population and Household Estimates for Scotland Release 1C (Part Two) Arkivert 23. februar 2014 hos Wayback Machine. (PDF) (Report). SG/2013/126.
3. ↑  «sound (n.2)», *Online Etymology Dictionary*
4. ↑   Fletcher, Rob (24. februar 2018): «A Sound decision», *Fishfarming Expert*
5. ↑  «Vementry», *RCAHMS*
6. ↑  Reynolds, Reg (1. mai 2019): «Gibraltar Guns: Shetland Attractions», *The Gibraltar Magazine*

Eksterne lenker
---------------

(en) Vementry – kategori av bilder, video eller lyd på Commons


* Overview of Vementry, *Gazetteer for Scotland*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
460 Squadron oppstilt på og ved G for George, en av skvadronens Lancaster bombefly i august 1943
**460 Squadron RAAF** er en skvadron i det australske luftforsvaret med base i Canberra. Under andre verdenskrig utførte skvadronen bombeoperasjoner fra baser i Storbritannia.

Skvadronen ble opprettet 15. november 1941 ved RAF Molesworth i Huntingdonshire med Wellington bombefly, underlagt 8. gruppe i RAF Bomber Command. Snart ble skvadronen overført til 1. gruppe og flyttet til RAF Breighton i Yorkshire. Det første operative toktet over Tyskland ble fløyet 12. mars 1942.

I august 1942 begynte skvadronen overføring til Halifax bombefly, men allerede i oktober ble den utstyrt med Lancaster Mk I og II. Påfølgende mai flyttet skvadronen til RAF Binbrook i Lincolnshire. Under hele krigen deltok skvadronen i den strategiske bombingen av Tyskland. 

Skvadronen felte om lag 24 000 tonn bomber, mer enn noen annen i hele Bomber Command. I alt fløy skvadronen 6238 sortier fordelt på 368 oppdrag i løpet av krigen. Ingen skvadron i 1. gruppe fløy flere sortier. 29 Wellington og 140 Lancaster-fly, i alt 169 fly, gikk tapt på operasjoner i tillegg til 31 Lancaster ødelagt i andre uhell. Skvadronen mistet 1018 mann, av disse var om lag halvparten australiere. Også nordmenn inngikk i skvadronen, deriblant sersjant Rolf Utne som falt i juli 1944.

Natt til 3. desember 1943 deltok 458 fly; 425 Lancastere, 18 Mosquitoer og 15 Halifax-fly, i et angrep på Berlin. I alt 40 fly gikk tapt. 460 Squadron deltok med 25 Lancaster-fly. Fem av disse gikk tapt. Om bord i et av dem, AR-H2, inngikk kaptein Nordahl Grieg i mannskapet. Som journalist for *Daily Mail* skulle han dekke angrepet på Berlin.

G for George utstilt ved Australian War Memorial i Canberra
Skvadronen ble oppløst i oktober 1945, men i 2010 ble den reaktivert. Dens oppdrag er tolkning av overvåkningsfotografier.

Referanser
----------

1. ↑  Note: Et sorti er en flygning fra avgang til landing. Et oppdrag som omfatter 12 fly er altså 12 sortier.
2. ↑  Middlebrook/Everitt, s.772
3. ↑  Middlebrook/Everitt, s.456

Kilder
------

* *The Bomber Command War Diaries* (Middlebrook/Everitt, 2011)
* *Bomber Command Handbook* (Falconer, 1998)
* RAAF Museum: No 460 Squadron, Royal Australian Air Force Besøkt 18. oktober 2018

| * v
* d
* r
Skvadroner i Royal Australian Air Force |
| --- |
| 
* 1
* 2
* 3
* 4
* 5
* 6
* 7
* 8
* 9
* 10
* 11
* 12
* 13
* 14
* 15
* 18 (NEI)
* 20
* 21
* 22
* 23
* 24
* 25
* 26
* 27
* 28
* 29
* 30
* 31
* 32
* 33
* 34
* 35
* 36
* 37
* 38
* 40
* 41
* 42
* 43
* 60
* 66
* 67
* 71
* 73
* 75
* 76
* 77
* 78
* 79
* 80
* 82
* 83
* 84
* 85
* 86
* 87
* 92
* 93
* 94
* 99
* 100
* 102
* 107
* 119 (NEI)
* 120 (NEI)
* 292
* 451
* 452
* 453
* 454
* 455
* 456
* 457
* 458
* 459
* 460
* 461
* 462
* 463
* 464
* 466
* 467
* Fighter
* Rescue and Communication
* Seaplane
* Berlin Air Lift

 |  |
**Abai** (gammelgresk Ἄβαι, *Abai*, latin *Abæ*) er en oldtidsby i hjørnet av nordkysten av Fokis i Hellas. Det var berømt i antikken for sitt orakel tilhørende Apollon Abaeus, et av de som ble benyttet av blant annet Krøsus, konge av Lydia, og av Mardonios.

Byen var rik på skatter, men ble ødelagt av perserne i løpet av Zerxes’ invasjon av i år 480 f.Kr. og for andre gang av grekere fra Boiotia og ble da liggende i ruiner. Den romerske keiseren Hadrian fikk det gjenoppbygd.

Orakelet ble imidlertid fortsatt konsultert, blant annet av folk fra Theben før Leuktra i år 371 f.Kr. Tempelet synes å ha blitt brent ned for andre gang i løpet av tredje hellige krig (355-346 f.Kr.), og var i en meget forsømt og medtatt tilstand da det ble besøkt av Pausanias på 100-tallet e.Kr. skjønt en del reparasjoner foruten byggingen av et nytt tempel ble utført under keiser Hadrian.

Helligheten til helligdommen sikret bestemte privilegier for folket i Abai, og disse ble bekreftet av romerne. De polygonale (mangekantete) murene rundt akropolis kan fortsatt bli sett i en noenlunde tilstand på en sirkelformet åstopp stående rundt 150 meter over den jevne flaten Exarcho; en porthvelving gjenstår, og det er også spor etter bymurene nedenfor. Tempelområdet var på en utstikker på åsen, nedenfor byen. En tidlig terrassemur og en del levninger fra templene ble utgravet av den britiske skole i Athen i 1894, men ellers ble lite avdekket.

Litteratur
----------

* Hesykhios: s. v. «Agcu»
* Herodot: viii. 33
* Pausanias: x. 35.1ff, etc.)

Referanser
----------

1. ↑  Guden Apollons latinske tilnavn «Abaeusdet» er avledet fra stedsnavnet Abai (*Abae/Abæ*), jfr. Schmitz, Leonhard (1867): «Abaeus», i Smith, William: *Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology*, 1, Boston, ss. 1
2. ↑  Herodot: i.46
3. ↑  Hesykhios av Alexandria: s.v. Ἄβαι; og Pausanias: *Beskrivelse av Hellas* x. 35. § 1, &c.
4. ↑  Bell, Robert E. (1989): *Place-Names in Classical Mythology*. ABC-CLIO. ss. 1. ISBN 0-87436507-4.
5. ↑  Herodot: viii.33
6. ↑  Smith, William (1850): *A New classical dictionary of biography, mythology, and geography*. London: John Murray. ss. 1.
7. ↑  Pausanias: iv. 32.5
8. ↑  Pausanias: x. 35
9. ↑  *Bulletin Corresp. Hell.* 6 171.

Portaler: Historie | Arkeologi

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND
 |
**Abadan-krisen** pågikk fra 1951 til 1954, etter at Iran nasjonaliserte Anglo-Iranian Oil Company, og utviste vestlige selskaper fra oljeraffineriene i byen Abadan. Storbritannia var nær krig med Iran, som forble en alliert med USA som håpet at Iran ville fortsette som en bufferstat mot kommunismen. President Eisenhower, som ble USAs president i 1953, forandret denne statusen. USA hadde fram til da støttet Irans nasjonalisering, og arbeidet for en fredlig løsning mellom Storbritannia og Iran, og vært motstander av sanksjoner mot Iran.

Resultatet av krisen var at den iranske statsministeren Muhammed Mossadegh ble kastet fra makten. Under kuppet, med kodenavnet Operasjon Ajax (TPAJAX), plasserte CIA og MI6 Muhammed Reza Pahlavi ved makten i landet. I august 1954 ble oljeselskapet satt under et konsortium som ble foreslått delt på følgende måte: Anglo Iranian Oil Company (AIOC) (senere British Petroleum) skulle ha en 40 % andel, Shell skulle ha 14 % og CFP, et fransk selskap, skulle ha 6 %, mens de fem store amerikanske selskapene Standard Oil (NJ), Socony, Socal, Texas og Gulf skulle få 8 % hver. Men amerikanske uavhengige oljeselskaper hadde vært interessert i å starte operasjoner i Iran i lengre tid og hadde såvidt startet mens krisen fortsatte. Da det ble kjent at uavhengige selskaper ble ekskludert fra konsortiumet, uttrykte disse selskapene sitt sinne. I respons til disse klagene, overtalte Hoover de store selskapene å avgi 5 % (eller 1 % hver) av deres andel i konsortiumet til de uavhengige amerikanske selskapene.

Referanser
----------

1. ↑  Francis J. Gavin (Harvard University) - *Politics, Power, and U.S. Policy in Iran, 1950-1953* Arkivert 4. februar 2019 hos Wayback Machine. (side 1-2), besøkt 4. februar 2019.
2. ↑  The Guardian - *CIA admits role in 1953 Iranian coup*, besøkt 4. februar 2019.
3. ↑  Encyclopædia Iranica - *Oil agreements in Iran*, besøkt 4. februar 2019.

Litteratur
----------

* Mark J. Gasiorowski and Malcolm Byrne; *Mohammad Mosaddeq and the 1953 Coup in Iran* Syracuse University Press, 2004
* Stephen Kinzer; *All the Shah's Men : An American Coup and the Roots of Middle East Terror* John Wiley and Sons, 2003
**Alfred Helmut Naujocks** (20. september 1911 i Kiel, død 4. april 1966 i Hamburg; alias Hans Müller, alias Alfred Bonsen, Rudolf Möbert) var en tysk nasjonalsosialist, SS-offiser og hemmelig agent.

Han meldte seg inn i NSDAP og SS i 1931.

Naujocks ble kjent som *Mannen som utløste den annen verdenskrig*. Om aftenen den 31. august 1939 trengte på Reinhard Heydrichs ordre SS-Sturmbannführer Alfred Naujocks og fem andre SS-folk inn i Gleiwitz-senderen. Alle var kledd i sivil og gav seg ut for å være polske frihetskjempere. Det ble påskudd for Tysklands angrep på Polen den 1. september 1939.

Naujocks overgav seg til amerikanske styrker høsten 1944 og innrømmet å ha stått bak flere drap mens han satt i varetekt. I 1945 ble han stilt for retten anklaget for krigsforbrytelser, men klarte å rømme før rettssaken mot ham startet. Han leve i skjult i Tyskland frem til sin død i 1966 og skal under disse årene ha vært involvert i organisasjonen ODESSA.

Referanser
----------

1. 1 2   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w6ch5w59, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Nuremberg Trials Project[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Wistrich, Robert S. (4. juli 2013). *Who's Who in Nazi Germany* **(engelsk)**. Routledge. ISBN 978-1-136-41388-9.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Alfred Naujocks – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Heydrichs "Meisterstück"
* Overfallet på Gleiwitzsenderen

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** NKC
 |
**Cornelius «Cor» Braasem** (født 15. mai 1923 i Nederlandsk Østindia, død 14. februar 2009) var en nederlandsk vannpolospiller som deltok i De olympiske leker i 1948 i London og 1952 i Helsingfors.

Braasem vant en olympisk bronsemedalje i vannpolo under OL 1948 i London. Han var med på det nederlandske laget som kom på tredjeplass i vannpoloturneringen bak Italia og Ungarn. Nederlands resultat i finalerunden, som besto av fire lag; uavgjort mot både Belgia 3–3 og Ungarn 4–4 og tap mot gullvinnerne Italia med 2–4. Braasem spilte alle sju kampene i OL-turneringen, som ble avviklet i perioden 29. juli til 7. august 1948, og scoret sju mål.

OL-medaljer
-----------

* 1948 Storbritannias flagg London - Bronse Bronse i vannpolo, Nederlands flagg Nederland

Eksterne lenker
---------------

* (en) Cor Braasem – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Cor Braasem – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Cor Braasem – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Cor Braasem – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |