recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
***Himmelens hjerte*** (originaltittel: *Himlens hjärta*) er en svensk film fra 2008 av Simon Staho med Mikael Persbrandt, Lena Endre, Maria Lundqvist og Jakob Eklund. I tillegg høres også Ingemar Carleheds stemme i filmen, som advokat.

Handling
--------

Lars og Susanna har vært gift i tjue år. De elsker hverandre høyt og har sammen skapt en trygg og lykkelig tilværelse med godt betalte jobber, et stort hus, hver sin bil og en datter, Elin, som snart skal flytte hjemmefra. Livet har utviklet seg til å bli like lykkelig og komfortabelt for Susannas beste venninne Ann og hennes mann Ulf, som snart også kan se fram til å feire sin tjueårige bryllupsdag. Under en av deres mange parmiddager forteller Susanna om en kollega av Lars som har vært utro. Historien om dennes utroskap fører til en heftig diskusjon blant vennene som gir grunnlag for et voldsomt ekteskapelig oppgjør mellom de to parene.

Rolleliste
----------

* Mikael Persbrandt ... Lars
* Lena Endre ... Susanna
* Maria Lundqvist ... Ann
* Jakob Eklund ... Ulf
* Ingemar Carlehed ... Advokaten

Priser
------

Maria Lundqvist ble tildelt Guldbaggen for beste kvinnelige birolle for sin rolle i filmen. Lena Endre ble nominert til Guldbaggen for beste kvinnelige hovedrolle for sin rolle i filmen, men prisen gikk til Maria Heiskanen for *Maria Larssons evige øyeblikk*.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5  «Himlens hjärta». Philm.dk. 2009. Besøkt 11. juni 2014.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Himmelens hjerte* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Himmelens hjerte* hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (sv) *Himmelens hjerte* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) *Himmelens hjerte* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata

* (en) *Himmelens hjerte* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Himmelens hjerte* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Himmelens hjerte* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Himmelens hjerte* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata
**Pyraloidea** er en artsrik gruppe (overfamilie) av sommerfugler som finnes i alle verdensdeler. Før regnet man gjerne alle medlemmene til én familie, Pyralidae, men i dag er det vanlig å dele Pyraloidea opp i to nært beslektede familier, gressmott (Crambidae) og mott (=halvmøll, Pyralidae). Et viktig fellestrekk er at de har høreorganer ("ører") på undersiden av bakkroppen, men bygningen av disse er forskjellig for det to familiene. De fleste artene er små til middelsstore, slankbygde, ofte bleke, grå eller brunlige møll, men mange unntak finnes. Antennene er trådformede og palpene er oftest lange og framoverstrakte. Larvene er nesten nakne, sylindriske, korte og tykke, og lever vanligvis skjult, enten inne i planter eller i silkerør som de spinner. En bemerkelsesverdig gruppe er underfamilien Nymphulinae, som omfatter de eneste sommerfuglene med larver som utvikler seg under vann. En del arter av mott gjør skade på lagrede matvarer, og noen gressmott er alvorlige skadedyr i jordbruket i varme områder.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Pyraloidea* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Pyraloidea* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *Pyraloidea* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *Pyraloidea* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *Pyraloidea* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *Pyraloidea* hos Fossilworks Rediger på Wikidata

* (en) *Pyraloidea* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Pyraloidea* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Pyraloidea* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Pyraloidea* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* Global Information System on Pyraloidea (GlobIZ) (engelsk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Østersjøreddik** (latin: *Cakile maritima* ssp *baltica*) er en ettårig plante av strandreddikslekten i korsblomstfamilien *(Brassicaceae)*, som vokser langs kysten og mest i brakkvann. Den er 10–55 cm lang og krypende eller svakt oppreist. Østersjøreddik har forgrenede stilker og lyst blå eller bleklilla blomster. Frøene flyter og spres over havet.

Planten er rikt forgrenet, har svært smale og kjøttfulle blader som nesten ser ut som bladløse grener. Stengelblad har 3–10 mm lange parfliker og er 1–2 ganger parflikete. Bladene har også spredte, 1–3 mm lange småfliker. Fargen på stilk og blader er dypt grønn eller blekgrønn, i tørkeperioder med overgang mot gult.

Blomstene er blekt blå, blekt lilla eller blåhvite. De har fire små kronblad, 5–8 mm lange, med gul blomsterbunn. Blomstene sitter 2–6 stk i en blomsterklase. Blomstringen skjer i juli-september.

Om høsten dannes en 10–25 mm lang, dypgrønn skulpe som er toleddet med et nedre skulpeledd som har to nedad-pekende horn.

Underarter
----------

Det finnes i alt fire underarter av strandreddik i vår del av verden, som er svært vanskelige å skjelne fra hverandre visuelt:

* Strandreddik, *Cakile maritima* ssp *maritima)*
* Østersjøreddik, *Cakile maritima* ssp *baltica)* fra Østersjøen til Sør-Norge
* Nordsjøreddik, *Cakile maritima* ssp *integrifolia)* fra Mandal til Fræna
* Ishavsreddik, *Cakile maritima* ssp *islandica)* fra Nord-Trøndelag til Finnmark, Island og Færøyene

Alle underarter og varianter er ettårige og har svært like utseende.

Utbredelse
----------

I Norden vokser Østersjøreddik langs hele kyststrekningen fra Finskebukta til Østlandet, inklusive hele kysten av Danmark.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *østersjøreddik* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *østersjøreddik* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (en) *østersjøreddik* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *østersjøreddik* hos Tropicos Rediger på Wikidata

* *Cakile maritima subsp. baltica* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
***The Oubliette*** er en amerikansk stumfilm fra 1914, regissert av Charles Giblyn. Den er den første av i alt fire filmer i kinoføljetongen *The Adventures of François Villon.*

Handling
--------

Francois Villon, en vagabond, poet og filosof og hans venn Colin, forlater vagabond-leiren der holder til ved for å reise til Paris. På vei til den storbyen blir Villons hjerte dypt rørt når han får øye på et eldre ektepar som blir kastet ut fra deres fattige hjem. Hvorpå Villon tømmer sin egen og Colins veske, betaler Beadle, og fortsetter reisen deres. Men senere blir de overmannet av sult, og stjeler veskene til et par korpulente munker. For dette lovbruddet blir både Villon og Colin arrestert, og kastet i fengsel.

Villon klarer å stikke av fra fengsel, men Colin blir stilt for retten, dømt og henrettet ved Hengning. Ved foten av henrettelsesstedet blir Villons farvel til den svingende Colin, avbrutt når ridder Chevalier do Soissons dukker opp. Men Villon misliker ridderens tirade mot liket av Colin. En konflikt oppstår, og den listige vagabonden dreper ridderen ved å bruke en stor stein som våpen. Villon fortsetter deretter mot Paris, og opplever en rekke eventyr og utfordringer underveis.

Skuespillere
------------

* Murdock MacQuarrie som François Villon.
* Pauline Bush som Philippa de Annonay.
* Lon Chaney som Chevalier Bertrand de la Payne.
* Doc Crane som kong Louis XI.
* Chester Withey som Colin.
* Millard K. Wilson som Philip de Soisson.
* Frank Lanning som Oliver Le Dain.
* Agnes Vernon.

Referanser
----------

1. ↑  The Oubliette
2. ↑  Alan Goble. *The Complete Index to Literary Sources in Film*

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Oubliette* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Oubliette* på Silent Era Rediger på Wikidata
***Hate Songs for Mezzo-Soprano and Orchestra*** er en operatisk sangsyklus for mezzosopran og orkester av den norske komponisten Marcus Paus, basert på dikt av Dorothy Parker. Verket ble skrevet i 2014 og ble utgitt på albumet *Portraying Passion: Works by Weill/Paus/Ives* (2018) av Tora Augestad og Oslo-Filharmonien, med verk av Paus, Kurt Weill og Charles Ives. Augestad vant Spellemannprisen 2018 i klassen klassisk for utgivelsen.

Professor i musikkvitenskap Ralph P. Locke skrev at Paus' *Hate Songs* var «et av de mest engasjerende verkene» de siste årene; «syklusen uttrykker Parkers yndlingstema: hvor forferdelige mennesker er, særlig de mannlige eksemplarene av arten». Locke fremhevet Augestads innspilling av verket som et av de «beste opera- og vokalmusikkverkene» fra 2018/2019.

Tittelen er hentet fra Parkers dikt «Women: A Hate Song», publisert i *Vanity Fair* i 1916; dette og andre dikt har blitt beskrevet som en «fotobok av New York med de kvinnelige karikaturene som Parker avskydde, særlig sløve borgerlige kvinner, som var gjenstand for patriarkalsk tilbedelse som engleaktige, tamme vesener».

Diskografi
----------

* Tora Augestad og Oslo-Filharmonien, *Portraying Passion: Works by Weill/Paus/Ives*, LAWO Classics, 2018

Referanser
----------

1. ↑  «Mange ansikter», *Klassekampen*, 3. desember 2018
2. ↑  
Locke, Ralph P. «Die sieben Todsünden and other works» (PDF). *Kurt Weill Newsletter*. 37 (1): 18.
3. ↑  
Locke, Ralph P. (13. desember 2019). «Locke's List: Best Opera and Vocal Music of 2019». *The Boston Musical Intelligencer*.
4. ↑  «Women: A Hate Song», *Vanity Fair*, august 1916
5. ↑  Cortés Vieco, Francisco José (2017). «'I hate Women. They get on my Nerves' : Dorothy Parker's Poetry of Female Sympathy». *ES Review – Spanish Journal of English Studies*. University of Valladolid (38). doi:10.24197/ersjes.38.2017.65-88.
**Den jugoslaviske førsteligaen i fotball** (serbisk: *Prva savezna liga Jugoslavije u fudbalu* norsk: *Den øverste fotballigaen i Jugoslavia*) var den øverste fotball ligaen i Kongeriket Jugoslavia og Jugoslavia. Ligaen varte fra 1923 til 1992 og ble regulert av Det jugoslvenske fotballforbundet. Deltakerne av ligaen spilte også i cupen.

Historie
--------

Ligaen ble startet i Kongeriket Jugoslavia i 1923. De fire første sesongene ble spilt i et cupformat hvor lag kunne bli slått ut av ligaen midt i sesongen, men etterpå ble round robin-systemet innført hvor hvert lag møttes og det var en tabell med poeng. De første 17 sesongene (1927–1940) var det bare lag fra Kroatia og Serbia som vant ligaen. Den første klubben som vant ligaen var egentlig HŠK Građanski Zagreb i 1923 men mange vil si at det var SR Serbia i 1945 fordi ligaen ble mest populær da det var en del av Den sosialistiske føderale republikken Jugoslavia, og fordi mange kroatiske klubber og spillere boikottet å spille i ligaen da det var en del av Kongeriket Jugoslavia. Derfor kan vi si at ligaen deles i to deler, den ene da det var en del av Kongeriket Jugoslavia og den andre da det var en del av Den sosialistiske føderale republikken Jugoslavia. Det var etter 1945 at ligaen ble mest kjent, det var da de ble medlem av UEFA, og bla FK Partizan vant Mesterligaen, HNK Hajduk Split var i kvartfinalen til Mesterligaen og semifnalen i Europaligaen, og FK Željezničar Sarajevo kom til semifinalen i Europaligaen. Ligaen hadde gode lag, gode spillere og gode resultater internasjonalt, men det var tiden før jugoslaviakrigene at ting begynte å bli dårligere og det var krigen som førte til at ligaen ble avsluttet. Det siste laget til å vinne ligaen var Røde stjerne Beograd i 1992, selv om lag fra Bosnia, Kroatia og Slovenia ikke deltok grunnet at de forlot Jugoslavia. Totalt ble det spilt 63 sesonger. Lagene som spilte i ligaen spiller nå i sine egne land, noen av de i Prva HNL (Kroatia), Prva Slovenska nogometna liga (Slovenia), Premijer liga (Bosnia), 1. MFL (Makedonia), Superliga Srbije (Serbia), og Prva crnogorska fudbalska liga (Montenegro).

Vinnere av ligaen
-----------------

### Kongeriket Jugoslavia

* OFK Beograd **(5)**
* Građanski Zagreb **(5)**
* HNK Hajduk Split **(2)**
* Jugoslavija beograd **(2)**
* Concordia Zagreb **(2)**
* HASK Zagreb **(1)**

### Den sosialistiske føderale republikken Jugoslavia

* Røde stjerne Beograd **(19)**
* FK Partizan **(11)**
* HNK Hajduk Split **(7)**
* GNK Dinamo Zagreb **(4)**
* FK Vojvodina **(2)**
* FK Sarajevo **(2)**
* FK Željezničar Sarajevo **(1)**

Kjente lag
----------

Lagene som er med har enten vunnet ligaen, cupen eller deltatt mer enn 20 sesonger i ligaen.

* FK Željezničar Sarajevo
* FK Sarajevo
* FK Velež Mostar
* GNK Dinamo Zagreb
* HNK Hajduk Split
* NK Rijeka
* FK Vardar
* FK Budućnost Podgorica
* Røde stjerne Beograd
* FK Partizan
* OFK Beograd
* FK Vojvodina
* NK Olimpija Ljubljana

Toppscorere
-----------

1. Slobodan Santrac 218 mål (OFK Beograd, FK Partizan, Galenika)
2. Darko Pancev 168 mål (FK Vardar, Røde stjerne Beograd)
3. Dusan Bajevic 166 mål ( FK Velez Mostar)
***Maleiseianus*** er en slekt av mudderbiller som lever i eller ved vann. De er avlange biller, som oftest er oversiden kledt med lange, oppstående hår. Antennene er karakteristiske, ganske korte, de 5-6 ytterste leddene danner en kølle eller har kamaktige utvekster.

Utseende
--------

Små til middelsstore (4-7,5 millimeter), avlange, blanke, for det meste svarte mudderbiller med rødbrune bein. Kroppen er tett kledt med ganske korte, oppstående hår. Antennene er kortere enn hodets bredde, og består 8 ledd. Dekkvingene er forholdsvis avlange. Beina er slanke, fotleddene er ofte ganske lange med store klør ytterst. Undersiden hos de artene som lever i vann er kledt med fine, korte, vannavstøtende hår, et såkalt plastron, som holder på et luftlag som er nyttig for billenes gassutveksling. Hunnene har et langt, spisst eggleggingsrør som vanligvis er trukket inn i bakkroppen.

Levevis
-------

Disse billene lever i eller ved vann. Det er bare de voksne individene av noen arter som er rent vannlevende, andre voksne og alle larver finner man gjerne i mudderet i vannkanten. Denne slekten utmerker seg ved at larvene er nokså rent landlevende. De artene som lever i vann kan ikke svømme, men kryper rundt på bunnen, under steiner eller på vannplanter. De trenger ikke komme opp til overflaten for å puste, men gassutvekslingen skjer gjennom plastronet på undersiden. Dette krever oksygenrikt vann og disse artene er derfor vanligvis å finne i kjølig, rennende vann med mye oksygen.

Utbredelse
----------

Systematisk inndeling
---------------------

Arten blir noen ganger plassert i slekten *Sostea*.

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien mudderbiller (Dryopoidea)
			* Familien mudderbiller, Dryopidae
				+ Slekten ***Malaiseianus*** Bollow, 1940
					- *Malaiseianus tuberculatus* Bollow, 1940

Referanser
----------

1. ↑  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 17. oktober 2020. Besøkt 17. oktober 2020.
2. ↑  «Artsdatabankens navneopplysninger med artstre». Artsdatabanken. 17. oktober 2020. Besøkt 17. oktober 2020.

Litteratur
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Malaiseianus* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata
Landslinje ved Andøy videregående skole
---------------------------------------


| Fagnavn | Timeantall |
| --- | --- |
| Elektronikk og Kommunikasjonsteknologi | 140 timer |
| Fjernanalyse og geografiske informasjonssystemer | 140 timer |
| Romfysikk | 140 timer |
| Romteknologi og satellitteknikk | 140 timer |
| Telemetri | 140 timer |
| Kroppsøving | 56 timer |
| Matematikk praktisk | 140 timer |
| Matematikk teoretisk | 140 timer |
| Naturfag | 84 timer |

**Romteknologi** er et yrkesfaglig VG3 tilbud til elever som har fullført VG2 Data og Elektronikk.
Dette tilbudet er en landslinje, slik at det er søkere fra alle fylker. Andøy videregående skole i Nordland er eneste skole i landet som tilbyr denne retningen. I skoleåret 2017/2018 er det 36 skoleplasser fordelt på tre klasser.

Noe av grunnen til at dette tilbudet er ved Andøy videregående skole, er samarbeidet med Andøya Space Center (ASC) og deres datterselskap NAROM (Nasjonalt Senter for romrelatert opplæring). Undervisningen i telemetri blir avholdt av NAROM.

Studieretning på Høyskolen i Narvik
-----------------------------------

**Romteknologi** er en ingeniørlinje på Høgskolen i Narvik hvor studentene lærer hvordan man kan bygge applikasjoner for romformål. HiN tilbyr både en bachelor- og mastergrad i romteknologi. I løpet av bachelorstudiet lærer studentene hvordan man bygger elektronikk som kan benyttes ombord i satellitter. Det vil for eksempel være sensorsystemer for å finne ut hvor en satellitt befinner seg, kommunikasjonsutstyr slik at man kan sende data mellom bakkestasjoner og satellitter eller en nyttelast i form av et kamerasystem som tar bilder av Jorden. Når man er ferdig utdannet fra bachelorstudiet har man god, grunnleggende ingeniørkompetanse med fokus på elektronikk for ekstreme forhold og kommunikasjonssystemer. 

Master i romteknologi går over to år og er en påbygning av bachelorgrad i romteknologi, elektronikk, telemetri eller liknende. Gjennom dette studiet får studenten en god innføring i alt fra baneanalyse, styring av romfartøy, satellittkommunikasjon, reguleringsteknikk og rakettsystemer. Det har blitt lagt inn en del tid til prosjektfag, noe som gir studentene mulighet til å velge spesialisering innen et interesseområde, f.eks sensorsystemer, styresystemer, rakettmotorer, thrustersystemer for satellitter eller kommunikasjonsutstyr.

Som en av få høgskoler og universiteter i Norge tilbyr HiN studentene mulighet til å delta på et virkelig satellittprosjekt. HiNs prosjekt heter HiNCube, og studentene gjør alt fra å planlegge til å bygge satellitten som senere blir skutt opp.

I 2008 avviklet HiN studiet bacehlor romteknologi, men tilbyr fremdeles samme studiekombinasjon under navnet Satellitteknologi. For å gå Satellitteknologi søker man seg inn på bachelor elektro, der første studieår er likt for alle ingeniørlinjer. Andre år er spesialisering og studieretningen Satellitteknologi kan velges.

Eksterne lenker
---------------

* Utdanning.no sin yrkesbeskrivelse av romteknolog
Beregning av romvinkel
**Romvinkelen**, *Ω*, som et objekt spenner over er et mål på hvor stort dette objektet synes for betrakteren. Dette kan beregnes ut ifra hvilket areal på en tenkt kuleflate rundt observatøren objektet dekker. Et lite objekt som er nær observatøren dekker samme areal som et mye større lenger borte. For eksempel har månen og sola omtrent samme romvinkel (6×10-5 sr) til tross for at solas virkelige diameter er 400 ganger større.

I steradianer beregnes romvinkelen som *Ω = A/r²* dvs arealet av den kuleflaten som omsluttes av romvinkelen delt på kvadratet av radien. Maksimal romvinkel som dekker hele kuleflaten er da 4π sr. En ser også beregninger oppgitt i kvadrat grader *Ω = (180/π)² A/r²* og som arealdel av kuleflaten *Ω = A/(4πr²)*

Romvinkelen brukes innen en rekke fagområder:

* Innen belysning for å beregne lysstyrke i enheter som candela og lumen
* Innen kjernefysikk og partikkelfysikk for måling av partikkelspredning og tverrsnitt
* Innen astronomi for å beskrive utstrekningen for astronomiske objekter
* Innen elektromagnetisme for beregning av magnetiske felter

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MathWorld
 |
En bygning på gården Onsøyen i 1980
**Onsøyen Vestre** er en gård ved Elset, By og Haugen på Byneset i Trondheim kommune.

Gården har vært i samme slekt i rundt 600 år. Man savner opplysninger om gårdens eldste historie, men vet at det var tre oppsittere i 1519. Gården ble samlet på midten av 1500-tallet, og siden delt i to for en kortere periode i 1647.

Etymologi
---------

Gården er nevnt ved navn i Fagrskinna (ca. 1220).

Førsteleddet i gårdsnavnet er trolig gudenavnet Odin. Odin brukes relativt sjeldent i stedsnavn, men ettersom bruken ser ut til å ha vært på høyden i yngre jernalder, kan man anta at bosetningen ble etablert i denne perioden. Eldre skrivemåter av Onsøyen er *Otthensø* (1514–1521), *Odensøy* (ca. 1550), *Ombø* (1559), *Offuense* (1626), *Onsøe* (1631) og *Onsøien* (1723). Navnet er mest sannsynlig utledet av gammelnorsk *Odinsyn*.

Gårdens areal er på 110 dekar innmark og 650 dekar utmark.

Se også
-------

* Onsøyen Østre

Referanser
----------

1. ↑  Odd Ragnar Myhr (6. mai 2008). «Vårens mest brekende eventyr». Byavisa. Arkivert fra originalen 10. mars 2016. Besøkt 13. juni 2012. «Helt tilbake til 1400-tallet har Onsøyen-slekta hatt tilhold her.»
2. ↑  O. Rygh (1901). *Norske Gaardnavne; oplysninger samlede til brug ved matrikelens revision*. Fjortende bind. Søndre Trondhjems Amt. Kristiania: W.C.Fabritius og Sønner.  [«Dette Navn [Melhus] findes i Fagrskinna S. 12 brugt om en Del af Smaalenenes Amt og staar vel i Forbindelse med Navnet Onsø se Bd. I 8. 310)»]
3. ↑  O. Rygh (1901). *Norske Gaardnavne; oplysninger samlede til brug ved matrikelens revision*. Fjortende bind. Søndre Trondhjems Amt. Kristiania: W.C. Fabritius og Sønner.  [«Onsøien. Udt. onnsøia. Dat. -øien. — af Odinsyn»]
Germanische Leitstelle, SS' avdeling for propaganda og rekruttering, opprettet kontor i Norge i «Aschehougvillaen» i Drammensveien 99 i Oslo i 1941, men flyttet høsten 1943 til Colbjørnsens gate 1 bak Slottet. Foto: Hans A. Rosbach 2008 og Jan-Tore Egge 2016 
**Germanische Leitstelle** var under andre verdenskrig en avdeling under SS-Hauptamt. Det hadde oppsyn med såkalt «germansk arbeid», det vil si rekruttering og propagandavirksomhet til SS i Oslo, København, Brussel og Haag. Sjef for SS-Hauptamt i Berlin var Obergruppenführer Gottlob Berger.

Germanische Leitstelle i Norge
------------------------------

Fra et NS-arrangement på Slottsplassen i Oslo under krigen. Fra venstre Thorvald Thronsen (stabssjef for Rikshirden), Arthur Quist (øverste sjef for Den Norske Legion), Jonas Lie (politiminister), Carl Haakon Langlie (Quislings adjutant), Karl Leib (leder for Germanische Leitstelle) og Vidkun Quisling (leder for Nasjonal Samling) Foto: Max Ehlert, 14. juni 1942/Riksarkivet 
Germanische Leitstelle i Oslo ble etablert i 1941 og ble ledet av SS-Hauptsturmführer Karl Leib, svigersønnen til Gottlob Berger. Tyske myndighter rekvirerte Aschehoug-villaen i Drammensveien 99 som kontor for enheten. Høsten 1943 ble den flyttet til jugendvillaen i Colbjørnsens gate 1 bak slottet.

Blant oppgavene fra til organisasjonen var å rekruttere soldater til Waffen-SS' avdelinger for norske frivillige og medlemmer til Germanske-SS Norge. Germanische Leitstelle distribuerte propagandamateriale og ga dessuten ut tidsskriftene *Germansk Budstikke* og *SS-Heftet*, som var den norske utgaven av *SS-Leitheft*. De fikk senere også oppgaven å koordinere såkalt vitenskapelige arbeid for SS, *Germanisches Wissenschaftinnsats*, i Norge og overså derfor Ahnenerbes norske delegasjon, som var ledet av professor Hans Schwalm.

Ettersom Germanische Leitstelle arbeidet etter Heinrich Himmler og SS' pangermanske ideologi, hadde de et anstrengt forhold til Vidkun Quisling og NS-ledelsen. Pangermanismen hadde som endelig mål å samle hele den germanske rasen i ett stort rike. Quisling så på denne ideologien som en trussel mos NS' mer nasjonalistiske ideologi.

Litteratur
----------

* Bogen, Olav Christoffer: *Fremst i fylkingen. Germanske-SS Norge. Organisasjonens historie, skoleringsvirksomhet og ideologi*. Masteroppgave i historie, Universitetet i Oslo, 2008.
* Emberland, Terje og Fure, Jorunn Sem (red.): *Jakten på Germania: Fra nordensvermeri til SS-arkeologi*, Oslo 2009.
* Fure, Jorunn Sem: «Vitenskap og totalitær statsmakt», *Historisk Tidsskrift*, b. 83, nr 3 (2004).
* Fure, Jorunn Sem: *Universitetet i kamp 1940–1945*, Oslo 2007.
* Sørensen, Øystein: «Germanische Leitstelle in Norwegen», i Dahl, Hans Fredrik: *Norsk krigsleksikon 1940-45*, Oslo 1995.

Portal: Andre verdenskrig
**«Under the Moon of Love»** er en amerikansk popsang med melodi og tekst av Tommy Boyce og Curtis Lee, som ble gjort kjent av Curtis Lee.

Singlen, hvor sangen forekommer, ble produsert av Phil Spector i 1961 med Curtis Lee som sanger.

«Under the Moon of Love» ble en mindre slager i USA og nådde en 46.-plass på Billboard Hot 100-singlelisten.

Femten år senere ble sangen gjenopplivet av den britiske revivalgruppen Showaddywaddy og ble en stor slager i Storbritannia. Mike Hurst produserte versjonen som kom inn på den britiske singlelisten 6. november 1976 og lå der i elleve uker. Den lå i tre uker på toppen av den britiske singlelisten i desember 1976.

Norsk versjon
-------------

Eldar Vågan og Jan Paulsen har skrevet en norsk tekst. På norsk bærer den tittelen «Et reinvaske Norgesglass». Sangen ble utgitt av Vazelina Bilopphøggers på LP-platen *Fem fyrer med ved* (Slagerfabrikken/Opal 99004) i 1984.

Referanser
----------

1. ↑  Chart Stats - Showaddywaddy - Under The Moon Of Love
2. ↑  Diskografier og annet go'-stoff for samlere
3. ↑  «Diskografier og annet go'-stoff for samlere». Arkivert fra originalen 2. juli 2007. Besøkt 26. august 2009.
***Under Utdanning*** var medlemsbladet til Pedagogstudentene i Utdanningsforbundets medlemsblad. Bladet utkom tre ganger i året til alle organisasjonens medlemmer i perioden 2002-2017.

Bladet tok for seg faglig og politisk stoff rettet mot felt av betydning for medlemmene. Bladets formålsparagraf definerte bladets innhold, funksjon og stilling i organisasjonen.

Redaktøren for Under Utdanning sørget sammen med redaksjonen for bladets innhold. Redaktør for *Under Utdanning* ble valgt under Pedagogstudentenes årlige landsmøte. Leder av Pedagogstudentene var ansvarlig redaktør for medlemsbladet.

Bladet ble vedtatt nedlagt, og siste nummer utkom i 2017.

Redaktører
----------

| Periode | Redaktør |
| --- | --- |
| 2002–2003 | Ronny Høines |
| 2003–2004 | Heidi Andersen |
| 2004–2005 | Heidi Andersen |
| 2005–2006 | Jens-Erling Soløy |
| 2006–2007 | Øystein Wormdal |
| 2007–2008 | Øystein Wormdal |
| 2008–2009 | Frode Ryan Lund (Beate Stavdal Riise fra og med januar 2009) |
| 2009–2010 | Beate Stavdal Riise |
| 2010–2011 | Elin Tegnander |
| 2011–2012 | Elisabeth Udnes |
| 2012–2013 | Marit Nerås Krogsæter |
| 2014–2015 | Marit Nerås Krogsæter |
| 2015–2016 | Sofie Kirkemo |
| 2016-2017 | Ragnhild Malm Jensen |
|

Eksterne lenker
---------------

* *Under Utdanning*s side på Pedagogstudentenes nettsider
Kart over Vest-Afrika fra 1729 som illustrerer hvilke områder som tilhører England, Holland og Danmark m.fl.
**Guinea** er en region i Afrika som ligger langs Guineabukta og nordover mot Sahel. Navnets opprinnelse er omdiskutert. Det kan være en forvanskning av *Djenné*, en handelsby ved elven Bani (en bielv til Øvre Niger); eller en forvanskning av berber-ordet for «svart», *aguinaou*.

Guinea var det første området sør for Sahara som begynte å handle med europeerne. Stor handel innenfor elfenben, gull og slaver førte til oppbygging av flere rike kongedømmer i regionen på 1700- og 1800-tallet. Store deler av Guinea ble ikke kolonisert av europeiske kolonimakter før slutten av 1800-tallet.

Guinea er ofte inndelt i Nedre Guinea og Øvre Guinea. Nedre Guinea er et av de mest tettet befolkede områdene i Afrika og omfatter sørlige Nigeria, Benin, Togo og Ghana. Øvre Guinea er mindre tett befolket og strekker seg fra Elfenbenskysten til Guinea-Bissau. Republikken Guinea bruker samme betegnelse for henholdsvis sin kyststripe og innland.

Europeiske handelsmenn delte inn Guinearegioen etter hovedeksportartikkel. Nigeria og den østlige delen av Benin fikk navnet Slavekysten. Det som i dag er Ghana ble omtalt som Gullkysten, et navn som senere ble tildelt en britisk koloni i området. Vest for dagens Ghana var Elfenbenskysten, som fremdeles er navnet på en selvstendig nasjon i samme område. Lengst vest lå Pepperkysten, et området hvor dagens Liberia og Sierra Leone er.

Land beliggende i Guinea
------------------------

* Benin
* Ekvatorial-Guinea
* Elfenbenskysten
* Ghana
* Guinea
* Guinea-Bissau
* Vestlige Kamerun
* Liberia
* Sørlige Nigeria
* Sierra Leone
* Togo

Referanser
----------

1. ↑  Hugh Thomas: *The slave trade* (s. 38), forlaget Simon & Schuster, New York 1997, ISBN 0-684-81063-8
**Simon Grundel-Helmfelt** (født 1617, død 1677) var en svensk friherre, feltmarskalk og guvernør. Helmfelt er mest kjent for sin overveldende seier i slaget ved Lund til tross for at svenskene var i sterkt mindretall i forhold til danske tropper.

Militær karriere
----------------

Han tjenestegjorde i tredveårskrigen fra 1641 og utmerket seg ved slaget ved Leipzig (1642).

Han ble adlet i 1646, og da forandret han navnet sitt fra Grundel til Grundel-Helmfelt. Senere samme år ble han såret utenfor Rain am Lech av en muskettkule. I 1649 ble han forfremmet til oberst over artilleriet og i 1655 til general over infanteriet. I 1656 ble han utnevnt til guvernør av Riga, hvor han forsvarte byen mot tsar Aleksej og hans hær på 90 000 menn. Han ble generalguvernør av Ingermanland i 1658.

Helmfelt dro tilbake til Stockholm i 1676 for å bli øverstkommanderende for den svenske hæren under den skånske krig. Han ble drept året etter i slaget ved Landskrona.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4   Svenskt biografiskt lexikon, «Simon Grundel-Helmfelt», Svensk biografisk leksikon-ID 13250[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Storkyrkan En central plats i Stockholms historia under 750 år, side(r) 64, besøkt 24. november 2017[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2 3  Alf Åberg: Simon Grundel-Helmfelt[*død lenke*], Riksarkivet.se, besøkt 28. november 2016

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Svenskt biografiskt lexikon **·** Deutsche Biographie **·** Nationalencyklopedin **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** ISNI **·** LIBRIS
 |
**Den jødiske diasporaen**, av og til referert til kun som «*Diasporaen*» (hebraisk: **Galut** *גלות*; jiddisch: **Golus**), er et uttrykk som blir brukt om jøder bosatt utenfor Israels land.

Opprinnelig betegnet uttrykket fortrengingen av det jødiske folket under Babylonia og Det romerske keiserriket. De spredde seg senere rundt i verden på grunn av forfølgelse eller konvertering. Det er vanlig å regne med at diasporaen begynte med hærtakingen av de gamle jødiske kongerikene og utdrivelsen av det jødiske folket i det åttende til det sjette århundret før Kristus. En rekke jødiske samfunn ble etablert i Midtøsten som en følge av tolerant politikk, og ble værende viktige sentre for jødedommen i århundrene framover. Nederlaget i Det store jødiske opprøret i år 70 og Bar Kokhba-opprøret i år 135 mot Den romerske keiserriket gjorde sitt til at flere spredde seg over større geografiske område, da mange jøder ble spredd etter å ha mistet landet sitt, Judea, eller ble solgt som slaver over hele keiserriket.

Se også
-------

* Jødisk etniske inndelinger

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** NKC
 |
*Se også: Radiofantomene Kurt Foss og Reidar Bøe*

**Radiofantomene** var et rock- og funkband fra Bergen som var aktive fra 1990 til 1996. Bandet ble frontet av bassist, vokalist og låtskriver Roar Ruus Finsås.

Det første halvåret (våren 1990) var bandet en trio bestående av Morten Brekke på trommer, Jan Ove Lorentzen (tidligere Øresus (band)) på gitar og Roar Ruus Finsås. Seinhøsten 1990 kom Inge Svege med på orgel. Våren 1991 ble Morten Brekke og Jan Ove Lorentzen erstattet av Ole Ludvig Krüger og Torgrim Linchausen (Butterfly Garden). Torgrim Linchausen ble i 1994 erstattet av Tore Martinsen. Saksofonisten Christian Sunde var fra 1992 et perifert medlem, men ble fra 1995 fullt medlem i bandet. Viggo Krüger fra Pogo Pops deltar som gjestegitarist på to låter på *Har du noe ull?* fra 1995. I 2009 ga Lars Vaular ut en samplet versjon av Radiofantomenes låt *Søster Sol* under navnet *Solbriller på*, og dette ble Vaulars første radiohit. Radiofantomene ble offisielt oppløst i 1996, men har etter dette hatt konserter både i 1997, 2004, 2012 og 2015.

Diskografi
----------

* 1990: *Radiofantomene Vol. 1* (MC – egen utgivelse)
* 1992: *Blod, svette, sæd & asfalt* (CD - Saddam Records)
* 1995: *Har du noe ull?* (CD - Saddam Records)

Radiofantomene deltar også på diverse samleutgivelser:

* 1990: *Lyckliga gatan" (samle-LP "1990* - Selskapet 90)
* 1991: *Stopp* (SamleLP – *Markeveien 4* - Selskapet 90)
* 1994: *Forbrukerrapporten 2* (samle-CD – *Hulen fra A-Å* – Hulen/Het Vinyl)
* 1995: "Na,na,na,na" (samle-CD - Musikkens dag 1995 - Shrike Records 003)
* 1997: *Forbrukerrapporten* (samle-CD – "Sinnsvakt bra *- Rec90)*
* 1998: *Tenk så greit* (samle-CD – *Vi é Brann - Bergens stolthet* - BST)
* 2006: *Tenk så greit* (samle-CD – *Berømte Brann fra Bergen* – Stender)

Referanser
----------

1. ↑  Rockheim. «Radiofantomene». *Norsk pop- og rockleksikon (2013)*. Arkivert fra originalen 1. mai 2018. Besøkt 1. mai 2018.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Radiofantomene på Discogs Rediger på Wikidata
* Radiofantomene på Facebook
* Radiofantomene på Myspace

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Discogs
 |
**Simon Grindalen** (født 13. mars 1903 i Elverum, død 27. september 1968) var en norsk politiker og gårdbruker. Han var medlem av Nasjonal Samling, og ble i oktober 1941 oppnevnt av NS-regimet som ordfører i Elverum. Han var også hovedordfører for NS i Hedmark under krigen.

Grindalen ble tidlig med i partiet, etter å ha meldt seg ut av Høyre, og bidro til å bygge opp Nasjonal Samling i Østerdalen. Da krigen kom ble han arrestert av det norske militæret, for at han ikke skulle hjelpe tyskerne.

Under den tyske okkupasjonen ble Grindalen gård i Elverum et samlingspunkt og senter for Nasjonal Samling i Østerdalen. Vidkun Quisling var en hyppig gjest og nær venn av familien. Det er blitt hevdet at Grindalen hjalp en del mennesker unna tyskerne, og han ble forsøkt fjernet som ordfører av Oliver Møystad og Asbjørn Hoelseth, uten hell. På samme måte som andre ordførere skrev han i 1941 en rapport til Innenriksdepartementet om hvordan aprildagene i 1940 hadde forløpt. Disse rapportene ble offentliggjort i april 2020.

Grindalen ble dømt til åtte års fengsel under landssvikoppgjøret.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  Lunde, Jon Vegard (1939-) (1998). *Hjemmefronten på Hedmarken og i Østerdalen*. Lillehammer: Lunde pressetjeneste. s. 86-88. ISBN 8299096626.
2. ↑  *Ikke flau over NS-bestefaren* - Østlendingen 8. november 2010
3. ↑  Ordførerrapportene våren 1940; digitalarkivet.no

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister
 |

Portal: Andre verdenskrig
Dyson i juni 2006
**Simon Dyson** (født 21. desember 1977) er en engelsk golfspiller på Europatouren.

Dysons karriere skjøt fart i 1999 da han tok annenplassen i det engelske amatørmesterskapet og vant det finske amatørmesterskapet. Samme år var han med på det britisk-irske laget i Walker Cup, før han ble profesjonell i september. I 2000 toppet han Order of Merit på Asiatouren etter å ha vunnet tre turneringer, og ble også kåret til *Rookie of the Year*. Dette året spilte han også noen få turneringer på Europatouren.

Siden 2001 har Dyson hovedsakelig spilt på Europatouren, og har vært blant de 100 beste på tourens Order of Merit fire ganger. I mars 2006 vant han sin første tittel på Europatouren, i Enjoy Jakarta HSBC Indonesia Open, og fulgte dette opp med en seier i KLM Open etter omspill.

Meritter
--------

### Seire på Europatouren

* 2011: Irish Open, KLM Open
* 2009: KLM Open, Alfred Dunhill Links Championship
* 2006: Enjoy Jakarta HSBC Indonesia Open, KLM Open

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Simon Dyson – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Simon Dyson – Europatouren Rediger på Wikidata

* (en) Simon Dyson – Japantouren Rediger på Wikidata

* (en) Simon Dyson – Verdensrankingen Rediger på Wikidata

Portal: Golf
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Slovenias flagg Slovenia |
|  i skihopp: |
| De olympiske ringer Vinter-OL for ungdom |
| Gull | 2016 Lillehammer | Skihopp mixlag |

**Vid Vrhovnik** (født 12. juli 1999) er en slovensk skihopper og kombinertløper, som har gull i laghopp ved Vinter-OL for ungdom 2016 på Lillehammer som fremste internasjonale meritt.

Under Vinter-OL 2022 i Beijing, ble han nummer 37 i normalbakke/10 km.

Idrettskarriere
---------------

2012/13
Vrhovnik deltok ved Alpencup 2012/13, og fikk 42.-plass ved rennet i Kranj som beste plassering.

2013/14
Ved Alpencup 2013/14 fikk han 22.-plass ved rennet i Oberwiesenthal som beste plassering. Han deltok ved OPA-skilekene 2014 (Nordische Skispiele der OPA 2014) i Gerardmer, som er et årlig mesterskap for medlemslandene i Organisation der Alpenländer-Skiverbände (OPA), og Slovenia kom her på 8.-plass i lagkonkurransen. Individuelt kom han på 15.-plass.

2014/15
I høstsesongen av Alpencup 2014/15 fikk han 12.-plass som beste plassering. Ved European Youth Olympic Festival i januar 2015 kom Slovenia på 8.-plass i den kombinerte laghoppkonkurransenn. Individuelt kom han på 9.-plass på normalbakke / 5 km og 10.-plass på normalbakke / 10 km.

Han deltok ved junior-VM i skihopping 2015 i Almaty i februar. Her kom Slovenia på 9.-plass i lagkonkurransen, og han kom på 28.-plass på normalbakke / 5 km og 37.-plass på normalbakke / 10 km.

2015/16
Vrhovnik har to pallplasseringer ved Alpencup 2015/16 - en andreplass og en tredjeplass i Hinterzarten i september.

Han deltok ved Vinter-OL for ungdom 2016, der han fikk gull i mix laghopp, sammen med Ema Klinec og Bor Pavlovčič. medaljer. I øvelsen kombinert stafett, der to langrennsløpere, to skihoppere og en kombinertløper utgjorde et lag, kom Slovenia på 4.-plass, og individuelt kom han på 5.-plass i normalbakke / 5 km kombinert.

Referanser
----------

1. ↑  «Nordic Combined - Results Book» (PDF). Arkivert fra originalen (PDF) 19. februar 2022. Besøkt 23. februar 2021.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Vid Vrhovnik – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Vid Vrhovnik – FIS (kombinert) Rediger på Wikidata

* (en) Vid Vrhovnik – FIS (skihopping) Rediger på Wikidata

* (pl) Vid Vrhovnik – skijumping.pl Rediger på Wikidata
* (en) Profil hos ungdoms-OL 2016 Arkivert 18. februar 2016 hos Wayback Machine.
**Richard Freiherr von Friesen** (født 9. august 1808 i Thürmsdorf i Sachsen i Tyskland, død 25. februar 1884 i Dresden) var en saksisk politiker.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Friesen, som tilhørte en friherrelig adelsslekt, studerte fra 1825 ved Bergakademie Freiberg og arbeidet ved Geognostische Landesuntersuchung Sachsens. Han oppgav imidlertid arbeidet som geolog til fordel for videre studier mellom 1829 og 1832 i Göttingen og Leipzig.

### Politisk karriere

I 1834 trådte han inn i den saksiske statstjenesten. Under maioppstanden i Dresden ble Friesen, som arbeidet som råd i innenriksministeriet, utnevnt til innenriksminister den 6. mai 1849. Etter at han gikk av som minister i juni 1853 ble han kretsdirektør i Zwickau. I 1858 ble han igjen medlem av regjeringen i kongeriket Sachsen, som finansminister. Han gjaldt som kritiker av statsminister Friedrich Ferdinand von Beust, en erklært motstander av Bismarck.

Under den prøyssisk-østerrikske krig i 1866 tilhørte han landskommisjonen som overså regjeringen av kongeriket i kong Johann Is fravær. I denne egenskap undertegnet Friesen i Berlin den 21. oktober 1866 fredsavtalen mellom Sachsen og Preussen. Samme år ble han utnevnt til Sachsens utenriksminister.

I 1869 ble Friesen også generaldirektør for kunst- og vitenskapssamlingene i Dresden.

Som saksisk utenriksminister reiste Friesen i oktober 1870 sammen med Rudolf von Delbrück til Versailles og deltok i forhandlingene og avtaleslutningene med Storthertugdømmet Hessen, Baden og kongeriket Württemberg om en tysk rikssamling.

Som etterfølger etter Johann Paul von Falkenstein ble Friesen den 1. oktober 1871 utnevnt til formann for regjeringen (statsminister) i kongeriket Sachsen. Han beholdt denne stillingen til han gikk av med pensjon den 1. oktober 1876.

I 1880 utkom han memoarer, *Erinnerungen aus meinem Leben*, i to bind. Memoarene fikk Beust til å skrive motskriftet *Erinnerungen zu Erinnerungen*, som utkom 1881. Også historikeren Theodor Flathe reagerte med skriftet *Die Memoiren des Herrn von Friesen* svært kritisk på verket.

Richard Freiherr von Friesen var æresborger av Dresden og Zwickau.

Referanser
----------

1. 1 2   Gemeinsame Normdatei, besøkt 9. april 2014[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 30. desember 2014[Hentet fra Wikidata]

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Johann Paul von Falkenstein** | **Formann for regjeringen i Kongeriket Sachsen**(1871–1876) | Etterfølger:**Alfred von Fabrice** |

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC
 |
*Se pekerside for flere forekomster av Hesselbergs gate.*
**Hesselbergs gate** (3A–15B, 2–10) er ei gate på Grünerløkka i Oslo. Den går over to kvartaler fra Thorvald Meyers gate til Falsens gate.

Bebyggelsen er i hovedsak klassiske leiegårder (3–4 etasjer) fra tiåra rundt 1900. Langs gata ligger også deler av *Sagenes arbeiderboliger* (Thorvald Meyers gate 25) fra 1887; arkitekt Ove Ekman. 

Nr 9 er den tidligere Telefonstation Nord fra 1924 (arkitekt Ole Sverre), påbygd en etasje i 1930. Bygget er i dag en del av Norsk Telemuseum.

I nr 13 skjedde det i april 1971 en tragedie, da seks personer omkom under en påsatt brann.

Bygningene på sørsida av gata (ulike nummer) inngår i verneområdet Birkelunden kulturmiljø.

Gata er oppkalt etter generalmajor og kommandant på Akershus festning Hans Jacob Henning Hesselberg.

Litteratur
----------

* Knut Are Tvedt, red. (2010). «Hesselbergs gate». *Oslo byleksikon* (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 244. ISBN 978-82-573-1760-7.

Eksterne lenker
---------------

* Norsk telemuseum om nr 9
* «Oslo kommune – Bydelsoversikt (H)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.

Portal: Oslo

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Oslo Byleksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
Hessens flagg
Hessens statsflagg
**Hessens flagg** er delt i rødt over hvitt.

Fargene i flagget er avledet av hovedmotivet i forbundslandets våpen, en løve stripet i hvitt og rødt på blått skjold. Dette våpenet ble innført som delstaten Hessens våpen 4. august 1948, men går tilbake til våpnene ført av Storhertugdømmet Hessen og etterfølgeren Volkstaat Hessen, sistnevnte konstituert etter den første verdenskrig. Begge disse førte også flagget i rødt over hvitt. Fargene rødt og hvitt ble offisielt nedfelt i artikkel 66 i forbundslandet Hessens grunnlov av 1. desember 1946. Nærmere bestemmelser fulgte i lov om delstatssymbolene av 4. august 1948. Her ble det fastsatt at flagget skal være i forholdet 3:5 og at statsflagget skal være rødt over hvitt og ha delstatsvåpenet i midten. Dette var nytt, da statsflagget i mellomkrigstiden, innført 5. juli 1923, var rødt-hvitt-rødt der de røde stripene var halvparten så brede som den hvite midtstripen. Flagget i rødt og hvitt, noen ganger i rødt, hvitt, rødt, går likevel hundre år lenger tilbake i tid. Det er kjent fra i alle fall 1820. 

Slektskapet med Thüringens flagg og våpen er åpenbart og skyldes gamle dynastiske forbindelser mellom de to landene.

Litteratur
----------

* Jörg-M. Hormann og Dominik Plaschke: *Deutsche Flaggen. Geschichte – Tradition – Verwendung*, 2006
* Harry D. Schurdel: *Flaggen und Wappen Deutschland*, 1995

Eksterne lenker
---------------

* Gesetz über die Hoheitszeichen des Landes Hessen Vom 4. August 1948
**Ken Thompson** (født 4. februar 1943 i New Orleans, Louisiana, USA) er kjent for sitt arbeid med operativsystemet (OS) Unix.

Han fikk en bachelorgrad og mastergrad i elektronikk fra universitetet i California ved Berkeley.

I 1969, mens han jobbet ved Bell Labs, skrev Thompson og Dennis Ritchie operativsystemet Unix. Thompson skrev også programmeringsspråket B, forgjengeren til Ritchies programmeringsspråk C, en av verden mest brukte. I tillegg skrev han språket Bon mens han jobbet med OSet Multics. Han skrev også den opprinnelige teksteditoren ed på Unix, en etterfølger til QED.

Senere, også ved Bell Labs, skapte han og Robert Pike OSet plan9. Under dette arbeidet skapte han karakterkodingen UTF-8 for bruk på plan9.

Thompson og Ritchie delte Turing-prisen i 1983 med begrunnelsen «*for their development of generic operating systems theory and specifically for the implementation of the UNIX operating system*». Thompsons programmeringsstil har hatt innflytelse på andre, spesielt i hans korte, kompakte setninger og hans ønske om å skrive klart.

1. desember 2000 sluttet Thompson hos Bell Labs, og var hos Entrisphere til 2006. For tiden (2010) jobber han hos Google, der han bl.a. var med å utvikle programmeringsspråket Go.

Referanser
----------

1. ↑   awards.acm.org[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   amturing.acm.org[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   www.nationalmedals.org[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   awards.acm.org[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Ken Thompson (engelsk)
* ACM Classic: Reflections on Trusting Trust (engelsk)

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |
***The Limey*** er en amerikansk spillefilm fra 1999 med regi av Steven Soderbergh. Tittelrollen spilles av Terence Stamp, mens andre sentrale roller er besatt av Lesley Ann Warren, Luis Guzmán, Melissa George, Peter Fonda og Nicky Katt.

Handlingsreferat
----------------

En engelskmann ved navn Wilson reiser til Los Angeles for å etterforske dødsfallet til datteren Jenny, som er rapportert å ha dødd i en bil-ulykke. Men Wilson mistenker drap. I Los Angeles møter han Jennys venner Eduardo og Elaine. En mistenkt er kjæresten til Jenny, en plate-produsent ved navn Terry Valentine som er involvert i narkotika-handel. Wilson oppdager et lager som brukes til narkotika-salg og stiller spørsmål til mennene der. Men de ler av ham, fornærmer datteren hans, slår ham ned, og kaster ham ut. Wilson tar med en pistol, returnerer til lageret, og skyter alle unntatt en av de ansatte som flykter.

På jakt etter mer informasjon fra Valentine, sniker Wilson og Eduardo seg inn på en fest hjemme hos Valentine. De finner og stjeler et fotografi av Jenny, før de blir oppdaget av vaktene og må stikke av fra huset. Wilson minnet sitt tidligere liv sammen med datteren, som han bare husker som barn. Hun var bekymret for at faren hennes skulle havne i fengsel, og hun truet ofte med å ringe politiet når hun fant bevis på forbrytelsene han var involvert i eller planla. Men hun aldri fulgte opp truslene hennes fordi hun elsket ham. Hans kriminelle liv presset imidlertid familien hans, og han havnet i fengsel etter at kriminelle han var involvert med sladret om ham til politiet.

Det blir ansatt en leiemorder, Stacy, for å spore opp og drepe Wilson og Elaine. Samtidig blir Valentine overvåket av agenter fra DEA. Wilson og Elaine møter en etterforsker fra Drug Enforcement Administration som forteller at de ikke har til hensikt å forstyrre Wilsons personlige oppdrag. Wilson får tak i en annen adresse til Valentine, og går dit om kvelden. Vaktene skyter en inntrenger som viser seg å være Stacy, og en skuddveksling resulterer i flere dødsfall. Valentine flykter, og Wilson jakter etter ham.

Rollebesetning
--------------

* Terence Stamp som Wilson
* Lesley Ann Warren som Elaine
* Luis Guzmán som Eduardo Roel
* Barry Newman som Jim Avery
* Joe Dallesandro som onkel John
* Nicky Katt som Stacy. En leiemorder.
* Peter Fonda as Terry Valentine
* Amelia Heinle som Adhara
* Melissa George som Jennifer "Jenny" Wilson
* Steve Heinze som Larry (Valentine's livvakt)
* Bill Duke som agent fra DEA

Referanser
----------

1. ↑

Eksterne lenker
---------------

(en) *The Limey* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *The Limey* hos Filmfront Rediger på Wikidata
* (sv) *The Limey* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata
* (da) *The Limey* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata
* (en) *The Limey* på AllMovie Rediger på Wikidata
* (fr) *The Limey* på Allociné Rediger på Wikidata
* (nl) *The Limey* på MovieMeter Rediger på Wikidata
* (en) *The Limey* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata
* (en) *The Limey* på American Film Institute Rediger på Wikidata
* (en) *The Limey* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata