recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Kart over Stane Street som viser den direkte kurs fra London Bridge til Chichester, og veiens faktiske rute. Vist er også Bignor Villa og de fire posteringsstasjoner (de to nordligere antatte). De moderne løp til de tre større elver som veien krysser er også markert.
*Se også Stane Street (St Albans)*
**Stane Street**, noen ganger kalt **Stone Street** (*stane* er en eldre stavemåte for *stone*, og ordet viser til broleggingen), er en romersk vei i England, mellom London og Regnum, senere Chichester. 

Veien viser tydelig hvor stor grad av planlegging som lå bak romerske veier. Den følger i hovedsak en rett linje mellom London Bridge og Chichester. Det er bare mindre avvik fra denne linjen der terregnet krever det, blant annet i skråningene i South Downs og på steder hvor det er mye leire slik at veien kunne rast ut dersom man ikke hadde lagt den over på kalkgrunn.

Traseen går sørvestover fra London Bridge, og følger så nesten nøyaktig traseen til Northern-linjen gjennom Clapham og Tooting til Colliers Wood og Merton. Den krysser så Wandle der Merton priori senere ble grunnlagt, og deretter A24 fra Morden til Ewell. Ved Ewell svinger den lett østover vekk fra den rette linjen og krysser North Downs nær Langley Vale før den når Dorking. Sør for Dorking følger den A29 gjennom Billingshurst og frem til Pulborough. Den går der tilbake til den rette linjen, og passerer en romersk villa ved Bignor før den går inn i South Downs. I det området kan den følges til fots, og er ikke ødelagt av moderne veier.

Referanser
----------

1. ↑  Margary, ID (1965). *Roman Ways in the Weald*. London: Phoenix House.
**Standard for næringsgruppering** (forkortet *SN*) er en statistisk standard for næringsgruppering og er grunnlaget for koding av næring på foretak og bedrifter i Enhetsregisteret i Brønnøysundregistrene og i Statistisk sentralbyrås bedrifts- og foretaksregister.

Standarden er bygd opp med hovedgrupper og undergrupper. Næringskoden som benyttes i Enhetsregisteret i Brønnøysundregistrene tilsvarer SN-koden på laveste nivå. Standard for næringsgruppering er en av de viktigste standardene i økonomisk statistikk og brukes til sammenlikning og analysering av opplysninger over tid. Næringsgruppering brukes også i administrative rutiner.

Standarden omtales ofte som *NACE-kode* som er en forkortelse for det franske ordret **N**omenclature statistique des **a**ctivités économiques dans la **C**ommunauté **e**uropéenne (Statistisk klassifisering av økonomisk aktivitet i EU).

Gyldig standard i Norge frem til 31. desember 2008 var SN2002. Fra 2008 overtok SN2007.

Hierarkisk inndeling
--------------------

Ordet næring blir ofte brukt upresist, selv om det er navn på et at de hierarkiske nivåene i NACE-standarden. 

| Nivå | Engelsk nivånavn | Eksempelkode | Eksempelnavn |
| --- | --- | --- | --- |
| **Næringshovedområde** | Section | C | Industri |
| **Næring** | Division | 10 | Produksjon av nærings- og nytelsesmidler |
| **Næringshovedgruppe** | Group | 10.2 | Bearbeiding og konservering av fisk, skalldyr og bløtdyr |
| **Næringsgruppe** | Class | 10.20 | Bearbeiding og konservering av fisk, skalldyr og bløtdyr |
| **Næringsundergruppe** | Subclass | 10.201 | Produksjon av saltfisk, tørrfisk og klippfisk |

Se også
-------

* Bransje

Eksterne lenker
---------------

* ssb.no Standard for næringsgruppering på ssb.no
* ssb.no Stikkordsregister og hvilke næringskoder de er tilordnet
**Askeflikmåler** (*Ennomos fuscantaria*) er en sommerfugl i gruppen av de egentlige målere (Geometridae). Den kan som oftest skilles fra andre flikmålere på den mørkere fargen. I Norge forekommer den nord til Hordaland.

Utseende
--------

En middelsstor (vingespenn 35 – 40 mm), kraftig måler med flikete vinger. Fargen kan variere en del, men er som oftest nærmere brun enn gul, i motsetning til de andre norske flikmålerne (*Ennomos* spp.). Den ligner mest på oreflikmåleren (**Ennomos alniaria**), men skilles lett fra denne på at kroppshårene er brungule, ikke sitrongule. Antennene er fjærformed hos hannen, trådformede hos hunnen. Kroppen er kledt med brungule til lysbrune hår. Vingene er brunoransje til oransjebrune, på lyse individer med spredte, brune skjell i den ytre delen. Forvingen har to brune tverrstriper, den innerste er buet og den ytterste skrå og nokså rett. Bakvingen har en tynn, brun tverrstripe. Larven er grønngul, lang og tynn med tre par rødbrune vorter på ryggen.

Levevis
-------

Askeflikmåleren finnes i løvskog og skogkanter med innslag av ask (*Fraxinus excelsior*), som er larvenes næringsplante. De voksne målerne flyr om natten i juli – oktober og kommer gjerne til lys. Den overvintrer som egg.

Utbredelse
----------

Arten finnes i Europa. I Norge er den funnet langs kysten nord til Hordaland, men den er ikke vanlig.

Litteratur
----------

* Aarvik, Leif, Berggren, Kai, Hansen, Lars Ove. 2000. *Norges Sommerfugler. Catalogus Lepidopterorum Norwegiae.* Norsk entomologisk forening. 192 sider. ISBN 82-995095-1-3
* Aarvik, Leif, Hansen, Lars Ove, Vladimir Kononenko. 2009. *Norges Sommerfugler. Håndbok over Norges dagsommerfugler og nattsvermere.* Norsk entomologisk forening, Naturhistorisk museum, Universitetet i Oslo. 432 sider. ISBN 978-82-996923-2-8

Eksterne lenker
---------------

* (en) *askeflikmåler* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *askeflikmåler* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *askeflikmåler* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *askeflikmåler* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Ennomos fuscantaria* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Ennomos fuscantaria* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata
* Nettsiden *Svenska Fjärilar*, med bildegalleri
* www.nhm.uio.no/fakta/zoologi/insekter/norlep/ Norges sommerfugler – Et norskspråklig nettsted om norske sommerfugler.
* Bilde av larven, fra Kimmo's Lep site Arkivert 27. mars 2019 hos Wayback Machine.
**Rutearmé** (tradisjonell kinesisk: 路軍, forenklet kinesisk: 路军) var en type militær hærorganisering under Republikken Kina. Vanligvis kommanderte den to eller flere korps eller et stort antall divisjoner eller frittstående brigader. Dette var den vanlige organisering av de kinesiske hærstyrker forut for den andre sino-japanske krig. Men den ble avviklet av Den nasjonale revolusjonshær etter 1938 (med unntak av 8. rutearme), til fordel for gruppearmeer.

Blant de mer berømte rutearmeer var:

* 8. rutearme – en kommunistisk geriljastyrke i Nord-Kina.
* 19. rutearme – kjent blant annet for sitt forsvar av Shanghai i 1932 under 28. januar-hendelsen.
* 29. rutearme – forsvarte Hebei og Chahar i juli 1937 i hendelsen ved Marco Polo-broen og slaget om Beiping-Tianjin.

Litteratur
----------

* Hsu Long-hsuen og Chang Ming-kai: *History of The Sino-Japanese War (1937–1945)* 2nd Ed. ,1971. Translated by Wen Ha-hsiung, Chung Wu Publishing; 33, 140th Lane, Tung-hwa Street, Taipei, Taiwan Republic of China.
***Aske*** er en EP av Burzum som ble spilt inn i Grieghallen Studios og gitt ut i 10. mars 1993. EP-en ble begrenset til 1000 enheter.

Platen ble først gitt ut på Øystein Aarseth sitt plateselskap Deathlike Silence Productions. Albumbildet viser restene av Fantoft stavkirke. Varg Vikernes ble anklaget for å ha tent på kirken, men ble senere frikjent. Mange tror at Vikernes selv tok bildet. Det ble også lansert en spesialversjon som ble solgt ut med en sigarettenner. Da albumet ble re-lansert på Misanthropy Records ble Aske inkludert med den første utgivelsen.

Den engelske tittelen på førstesporet er «Voice from the Tower».

Sporliste
---------

1. «Stemmen fra tårnet» (6:09)
2. «Dominus Sathanas» (3:01)
3. «A Lost Forgotten Sad Spirit» (10:49)

Artister
--------

* Varg Vikernes – vokal, elektrisk gitar og trommer
* Samoth – bassgitar på spor 1 og 3

### Annet personell

* Are Mundal - Coverbilde

Kilder
------

* Aske hos Encyclopaedia Metallum

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* (en) *Aske* på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) *Aske* på MusicBrainz Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz
 |
En moderne rambukk
En **rambukk** er et redskap som brukes til å bryte ned vegger eller dører. De ble først brukt i oldtiden, og ble forbedret gjennom middelalderen. Med kruttets inntog i krigføring fikk rambukker mindre betydning, fordi man kunne bryte ned en festnings forsvarsverker fra større avstand. I moderne tid brukes en mindre type rambukker av mange politistyrker.

Form
----

Kopi av rambukk fra middelalderen.
Den enkleste type rambukk er rett og slett en stor trestokk som bæres av flere mennesker og kjøres så hardt og raskt om mulig inn i det man vil bryte ned. Etterhvert begynte man å forsterke stokkene ved å sette på hoder av metall. De eldste rambukkhodene har gjerne en ornamental form, ofte som bukkehoder som et fra den greske antikken som er bevart i museet i Delfi. Man begynte også å eksperimentere med andre former som kunne bidra til å bryte ned murer og dører raskere. 

Assyrerne utviklet allerede i eller før det 9. århundre f.Kr. en type rambukk som kunne gi større kraft. En svært tung stokk ble hengt i slynger i en vugge, som ble båret eller trillet frem til det som skulle brytes ned. Soldatene som betjente den kunne da svinge den frem og tilbake med stor kraft, og slagene kunne repeteres langt flere ganger enn om de måtte ha båret stokken. En slik rambukk kunne også konstrueres med et tak, gjerne dekket med vått dyreskinn, slik at soldatene var beskyttet mot piler, stein og annet fra forsvarerne. Denne typen ble videreutviklet av romerne og i middelalderen. 

En type som blant annet ble brukt av Aleksander den store ifølge Vitruv var ikke plassert i en slynge, men direkte på et chassis med hjul. Denne typen kunne få større fart og var derfor mer destruktiv.

Mottiltak
---------

Døren til White Tower i Tower of London er over bakkenivå slik at man vanskelig kunne bruke en rambukk.   Aaron Headly (2005)
Det første mottiltaket mot rambukker var å gjøre det vanskelig å komme frem til murer og dører. Dette kunne dels gjøres med faste forsvarsverker som vollgraver, og dels med midlertidige sperringer som ble kastet ut før rambukken nådde frem. Man kunne også sørge for at det ble vanskelig å komme frem til dørene ved å heve dem opp fra bakkenivå. 

Når rambukken hadde nådd frem kastet eller skjøt man ting på den. Brannpiler eller brennende bek ble ofte brukt for å sette fyr på rambukken. Man kunne også bruke kroker for å stoppe den eller rive den i stykker. 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** NKC
 |
**Morgongåva** er et tettsted i Heby kommune i Uppsala län i landskapet Uppland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 1 409 innbyggere.

Historie
--------

På 1870-tallet da Norra stambanan (i dag Dalabanan) ble anlagt tok de tyske eierne på eget initiativ opp spørsmålet om man skulle bygge en jernbanestasjon på Morgongåva.[] Det var ikke en del av den foreslåtte utbyggingen av jernbanen, men på grunn av et stort jernverk som var under oppføring ble det laget en stasjon. Man anla samtidig gater med husnummer og det oppstod et samfunn. Jernverket ble imidlertid en fiasko da det av ulike grunner aldri kunne tas skikkelig i bruk.[]

I 1898 etablerte istedenfor Westerås Lantbruksmaskiner, som senere byttet navn til Westeråsmaskiner, produksjon av blant annet såmaskiner (senere også snøscootere).[] Produksjonen av landbruksmaskiner ble nedlagt i 1988. I de gamle fabrikklokalene er det i dag et lavprisbutikk. På tettstedet er også distribusjonssentralen til AdLibris som er Sveriges største internettbokhandel. Idag jobber det betydelig flere personer på det gamle fabrikkområdet enn da det var fabrikk der.[]

Navnet på tettstedet er først kjent som navnet på en gård i 1667. Grunnen til at gården hadde dette navnet er ikke helt klarlagt, men visstnok skal navnevalget springe ut fra et trekantdrama. På 1600-tallet hadde en brukseier i Molnebo, like utenfor Morgongåva et forhold med en av sine tjenestepiker. Hun ble gravid og brukseieren var redd for at konen skulle få vite om forholdet. Han «kjøpte» en av tjenerne som skulle sørge for jenten og det kommende barnet, da jenten og tjeneren giftet seg fikk de en gård som bryllupsgave, morgengave, derav navnet.[]

Referanser
----------

1. 1 2   (på sv) *Statistiska tätorter 2020, befolkning, landareal, befolkningstäthet per tätort*, Statistiska centralbyrån, 24. november 2021, Wikidata Q112914414,
2. ↑  «Sveriges tätorter 2010» (PDF). Statistiska centralbyrån. Arkivert fra originalen (PDF) 16. juni 2011. Besøkt 4. mars 2016.

  


| * v
* d
* r
Heby kommune i Uppsala län i Sverige |
| --- |
|  | Heby **·** Harbo **·** Morgongåva **·** Runhällen **·** Tärnsjö **·** Vittinge **·** Östervåla |  |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Sidney Anders Rand** (født i Eldred i Minnesota, død 16. desember 2003 i Northfield i Minnesota) var en amerikansk rektor og diplomat. Han var rektor ved St. Olaf College og fra 1980 til 1981 var han USAs ambassadør i Norge.

Rand var luthersk prest og arbeidet ved Concordia University før han ble president ved Waldorf College i Iowa og direktør for collegeutdanning i den evangelisk-lutherske kirke i Minneapolis. Fra 1963 og til 1980 var han rektor for St. Olaf College i Northfield i Minnesota.

Som diplomat var Rand politisk utnevnt. Han ble nominert til ambassadørposten i Norge av president Jimmy Carter. Rand presenterte sine akkreditiver den 4. mars 1980 og tjenestegjorde fram til 14. februar 1981.

Etter ambassadørperioden var over og han ble pensjonist, var han i kortere perioder rektor ved Augustana College i Sioux Falls i Sør-Dakota (1986–1987 og 1992–1993) og ved Suomi College i Hancock i Michigan (1990–1991).

I 1996 utga han boka *In Pleasant Places* om sitt liv.

Referanser
----------

1. ↑  Wolfgang Saxon: Sidney Rand, 87, President Of College and Ambassador – New York Times, 24. desember 2003.
2. ↑  Sidney Anders Rand (1916-2003) – U.S. Department of State. Office of the Historian.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Louis A. Lerner** | **USAs ambassadør i Norge**(1980–1981) | Etterfølger:**Mark E. Austad** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Sidney Skolsky** (født 2. mai 1905, død 3. mai 1983) var en amerikansk skribent, kanskje mest kjent for å være den første som brukte kallenavnet Oscar om Academy Awards i 1934.

Skolsky ble født i New York City i 1905. Etter å ha blitt uteksaminert fra New York University, begynte han å jobbe som presseagent på Broadway. Før han i 1929 ble en Broadway-skribent. Spalten hans, «Time Square Tintypes», baserte seg på karikaturer av skuespillere og stykker.

I 1932 flyttet Skolsky til Hollywood, der han skrev en syndikert sladderspalte. Spalten gjorde han til en av de mest kjente spaltistene i Hollywood, og hovedkvarteret hans, Schwabb's Drugstore, ble kjent også utenfor Hollywood. I Hollywood jobbet han også som manusforfatter og filmprodusent, og opptrådte som seg selv i flere filmer. Han begynte også etterhvert å jobbe i både radio og fjernsyn, med programmet «Sidney Skolsky's Hollywood». Skolsky bidro også til David L. Wolpers TV-serie «Hollywood: The Golden Years» i 1961.

I 1934 var Skolsky den første som brukte kallenavnet Oscar om Academy Awards, i en artikkel om Katharine Hepburns første pris. Akademiet har på sin side aldri villet godta at navnet kom fra Skolsky. Skolsky har selv sagt at han tok kallenavnet fra en gammel vaudeville vits, som begynte «Vil du ha en sigar, Oscar?», for å få frem at prisen hadde en tvilsom verdi.

I 1975 publiserte han sin selvbiografi, med tittelen «Don't Get Me Wrong, I Love Hollywood». Etter hans død i 1983, donerte hans enke alle hans papirer til The Academy Library.

Referanser
----------

1. 1 2   Find a Grave, Find a Grave 9034, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w6q53938, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* Biografi på IMDb

Eksterne lenker
---------------

* (en) Sidney Skolsky på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) Sidney Skolsky i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (en) Sidney Skolsky på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) Sidney Skolsky hos The Movie Database Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Jón Helgason** (født 30. juni 1899 på gården Rauðsgil i Borgarbyggð, død 19. januar 1986) var en islandsk litteraturhistoriker og dikter.

Jón Helgason dro til København for å studere litteratur, og ble *cand. mag.* i 1923. I 1926 fikk han doktorgraden ved Islands universitet. Han ble i 1927 utnevnt til direktør for de litteraturvitenskapelige samlingene hos Den arnamagneanske samling. Han var i denne stillingen helt til 1971, og foresto en lang rekke utgivelser av gammelislandske kildeskrifter. Fra 1929 til 1970 var han dessuten professor ved Københavns Universitet.

Samtidig offentliggjorde han egne dikt. Hans første samling, *Úr landsuðri*, utkom i 1939 og ble velvillig mottatt.

Referanser
----------

1. 1 2   Brockhaus Enzyklopädie, Brockhaus Online-Enzyklopädie-id helgason-jon[Hentet fra Wikidata]

  

Portal: Island


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Dansk biografisk leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Prabook **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Deutsche Biographie **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** NKC
 |
***Akkare Akkare Akkare*** er en indisk film fra 1990, regissert av Priyadarshan.

Handling
--------

Når en uvurderlig gull-krone blir stjålet fra India, blir Ramdas og Vijayan sendt til USA for å få tilbake kronen. Den eneste ledetråden de har er pseudonymet «Paul Barber» og et stykke revet fra en svart skjorte. De blir ønsket velkommen av Sivadasa Menon (spilt av Nedumudi Venu) en tjenestemann fra den indiske ambassaden, og en venn av politi-kommissær Krishnan Nair. Etterforskningen deres blir finansiert av Sivadasa Menon. Men Dasan og Vijayan mistenker snart Sivadasa Menon for å være tyven, når han nekter å gi dem penger for etterforskningen dere.

Sivadasa nekter også å hjelpe Vijayan etter at han blir arrestert av amerikansk politi, på grunn av en misforståelse ved en butikk. Mistankene deres vokser når de overhører en samtale mellom Sivadasa og hans kone, som de tror handler om å selge den stjålne kronen for å slette bevis. I mellomtiden tror den virkelige kriminelle, en amerikansk gangster som heter Paul Barber at de to uskyldige mennene Surendran og Gopi faktisk er Dasan og Vijayan. Kommissær Krishnan Nair kommer også til USA etter at Sivadasa Menon forteller ham at Dasan og Vijayan misbruker penger, som egentlig skulle gått til ettforskningen for å skaffe tilbake kronen.

Skuespillere
------------

* Mohanlal som Ramdas
* Sreenivasan som Vijayan
* M. G. Soman som Krishnan Nair IPS / Akira Kurosawa
* Mukesh som Surendran
* Maniyanpilla Raju som Gopi
* Nedumudi Venu som Sivadasa Menon
* Parvathy som Sethulakshmi
* Sukumari

Referanser
----------

1. ↑   (på en) *Internet Movie Database*, IMDb-nummer tt0254942, Wikidata Q37312,
2. ↑  ; besøksdato: 1. mai 2016.
3. ↑  «Akkare Akkare Akkare (1990)» **(engelsk)**. Besøkt 26. juni 2023.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Akkare Akkare Akkare* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
| Artikkelen inngår i serien om
**Mesopotamia** |
| --- |
|  |
|  |
| * Eufrat
* Tigris
* Assyriologi
 |
| **Byer / Imperier** |
| * **Sumer**: Uruk
* Ur
* Eridu
* Kisj
* Lagasj
* Nippur
* **Det akkadiske rike**: Akkad
* Babylon
* Isin
* Mari
* Susa
* **Assyria**: Assur
* Ninive
* Nuzi
* Nimrud
* Assyriske palassrelieffer
* **Babylonia**: Babylon
* Kaldea
* **Elam**
* **Amoritter**
* Ziggurat
* **Hurritter**
* **Mitanni**
* **Kassitter**
* Urartu
* **Hettittene**
 |
| **Kronologi** |
| * Den sumeriske kongeliste
* Konger av Assyria
* Konger av Babylonia
 |
| **Språk** |
| * Kileskrift
* Sumerisk
* Akkadisk
* Elamittisk
* Hurrittisk
* Amorittisk
* Hettittisk
 |
| **Mytologi** |
| * Enuma Elish
* Gilgamesj
* Marduk
 |

**Akkad** (eller Agade) er en historisk by på venstre bredde av Eufrat som muligens lå mellom byene Sippar og Kisj (i dag i Irak, ca. 50 km sørvest for Bagdads sentrum (33,1°N 44,1°Ø). Akkad er også betegnelsen på en hel region og kulturområde i det nordlige Mesopotamia, det akkadiske rike. Dette riket besto i tiden omkring 2300-2200 f.Kr. og omfattet da hele Mesopotamia. Akkaderne var et semittisk folk. Akkadisk er det eldste semittiske språket som er kjent som litteraturspråk.

De bevarte tekstene fra byen viser at skip fra Persiabukten la til havn ved Akkad, som da må ha hatt en havn ved elven. Akkads herskere styrte mellom Uruks 3. dynasti og Urs 3. dynasti, det vil si mellom 2371 f.Kr. og 2191 f.Kr. Riket falt sammen under stridighetene mellom Akkad og restene av Sumer, og ble deretter erobret av et folk som ble kalt for gutiere. Byen Akkad ble nevnt helt fram til 1100-tallet f.Kr. hvor den stadig hadde stattholdere.

Akkad var hovedstad i det landskap som var dominert av akkadere. Til tross for at byen ble omtalt i oldtidens tekster er den ennå ikke blitt positivt identifisert av arkeologer. Flere steder har blitt foreslått: Babylon, Sippar eller muligens Kisj, der Sargon (Šarrum-kin, 2334-2279 f.Kr.) først grep makten.

Se også
-------

* Det akkadiske rike

Litteratur
----------

* Liverani, Mario (red.) (1993): *Akkad, the first World Empire*. Padua: History of the Ancient Near East Studies – HANES 5.
* Roaf, Michael (1990): *Cultural Atlas of Ancient Mesopotamia and the Ancient Near East*. New York: Facts on File.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** World History Encyclopedia **·** Encyclopædia Universalis **·** GND **·** NKC
 |
**Leif Rabben** (født 14. juli 1898, død 4. november 1992 i Bodø) var en norsk telegrafist på Nordishavet og ishavsstasjonene, og senere lokal leder for partiet Nasjonal Samling (NS). I 1941 ble Rabben oppnevnt til NS fylkesfører i Nordland.

Rabben meldte seg inn i Nasjonal Samling allerede i 1933, samme år som partiet ble dannet.

Han ble under landssvikoppgjøret i 1946 dømt til 11 års straffarbeid, rettighetstap i 10 år, inndraging av lønn som telegrafist, som styremedlem i Norges Banks avdeling i Bodø og en erstatning på 28 000 kr. Han ble fradømt stillingen som telegrafekspeditør for all fremtid.

Referanser
----------

1. ↑   www.nb.no[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2  Nordlandsposten 17. november 1992. Nekrolog gjengitt i Stiftelsen norsk okkupasjonshistories avis nr. 5 1993, s.6
3. ↑  Axel Coldevin. *Bodø by 1816-1966. Bodø 1966. Side 446.*
4. ↑  «Nordlandsposten 1945.06.26». Norge;Nordland;;Bodø;;;;. s. 2.
5. ↑  «Fremover 1946.11.27». Norge;Nordland;;Narvik;;;;. s. 3.

Portal: Andre verdenskrig
**Sveits' kvinnelandslag i fotball** representerer Sveits i internasjonale kamper. 

Sveits har ikke kvalifisert seg til noen mesterskap. Deres innsats i mesterskapssammenheng er relativt beskjeden, og før kvalifiseringen til EM i 1997 ble Sveits plassert i gruppe B, og måtte kvalifisere seg til neste kvalifisering. De vant gruppen, og var tilbake til kvalifisering til VM i 1999 og EM i 2001. I begge tilfellene endte det derimot med sisteplass. I kvalifiseringene til VM i 2003 og EM i 2005 gjorde Sveits et lite fremskritt, men var fortsatt langt unna kvalifisering. Kvalifiseringen til VM i 2007 ble et tilbakeskritt til sisteplass, men i kvalifiseringen til EM var Sveits ett fattig poeng unna omspillsplass. 

I kvalifiseringen til VM i Tyskland var Sveits den store overraskelsen, da de slo ut Russland i kvalifiseringen, og vant sin gruppe. Deretter møtte de England i neste kvalifiseringsnivå. Der ble det tap sammenlagt, og Sveits gikk til kamp om den siste plassen. Der møtte de først Danmark, som de overraskende slo, før de tapte for Italia i siste europeiske kvalifisering.

Se også
-------

* Sveits' herrelandslag i fotball
* Fotball for kvinner
* EM i fotball for kvinner
* Liste over kvinnelandslag i fotball

| * v
* d
* r
Nasjonale fotballandslag for kvinner i Europa (UEFA) |
| --- |
|  | Albania **·** Andorra **·** Armenia **·** Aserbajdsjan **·** Belarus **·**. Belgia **·** Bosnia-Hercegovina **·** Bulgaria **·** Danmark **·** England **·** Estland **·** Finland **·** Frankrike **·** Færøyene **·** Georgia **·** Gibraltar **·** Hellas **·** Irland **·** Island **·** Israel **·** Italia **·** Kasakhstan **·** Kosovo **·** Kroatia **·** Kypros **·** Latvia **·** Liechtenstein **·** Litauen **·** Luxembourg **·** Malta **·** Moldova **·** Montenegro **·** Nederland **·** Nord-Irland **·** Nord-Makedonia **·** Norge **·** Polen **·** Portugal **·** Romania **·** Russland **·** San Marino **·** Serbia **·** Skottland **·** Slovakia **·** Slovenia **·** Spania **·** Sveits **·** Sverige **·** Tsjekkia **·** Tyrkia **·** Tyskland **·** Ukraina **·** Ungarn **·** Wales **·** Østerrike |  |
**Jón Hallur Stefánsson** (født 1959 på Island) er en islandsk forfatter og oversetter.

Jón Hallur Stefánsson har studert litteratur og spansk ved Háskóli Íslands og Universitetet i Granada. Han var fra 1993 til 2003 radiojournalist i Ríkisútvarpið, og har også arbeidet som musiker og oversetter. Som forfatter har han utgitt poesi (på eget forlag) og kriminalromaner. I 2004 vant han Islandske krimforfatteres novellekonkurranse. I 2005 debuterte han som romanforfatter med kriminalromanen *Krosstré*, som ble oversatt til flere språk.

Bibliografi
-----------

* *Krosstré* (2005) / norsk oversettelse: *Korsets tre* (2007)
* *Vargurinn* (2008)

Referanser
----------

1. ↑   BIBSYS, NORAF-ID 7022404, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   BnFs generelle katalog, catalogue.bnf.fr, besøkt 26. mars 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* schwedenkrimi.de om Stefánsson

Portaler: Litteratur | Island


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC
 |
**Leif Sunde** (1893–1966) var en norsk offiser med obersts grad. Fra 1954 var han kommandant på Akershus Festning.

Militær karriere
----------------

Han vokste opp i Sunnhordaland og ble offiser i 1915. I 1946 ble han utnevnt til oberst og beordret som sjef for Forsvarets Byggetekniske Korps.

Sunde var formann i Ingeniøroffiserenes Forening i perioden 1938-1946 og medlem av representantskapet i Militæret Samfunn i årene 1930-1933 og i perioden 1938-1952.

Familie
-------

Sunde var gift med Gunhild Kristine født Gulbranson, (1904-1996), datter av godseier Axel Fridtjof Gulbranson.

Ordener og utmerkelser
----------------------

Sunde var innehaver av Deltakermedaljen, Haakon VII Erindringsmedalje (1955) og flere utenlandske dekorasjoner.

Referanser
----------

1. 1 2 3   Slekt og Datas Gravminnebase, «Minneside basert på bilder og gravminnedata for Leif Sunde,»[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Akershus Amtstidende, urn.nb.no, utgitt 5. august 1963[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Folketellingen i Norge i 1920, www.digitalarkivet.no[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   Dødsårsakregisteret, www.digitalarkivet.no[Hentet fra Wikidata]
5. ↑  Sunde, Leif (5.8.1963). *Akershus Amtstidende*. s. 2. «Oberst Leif Sunde»  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister
 |
En **kjerne** (eng. *kernel*) er den innerste og viktigste delen av et operativsystem.

Kjernens oppgave er å starte systemet, håndtere ressurstildelingen, samt å kommunisere med maskinvaren. Vanligvis fungerer kjernen som et beskyttende bindeledd mellom maskinvaren og de programmene som kjøres på systemet. Programmene har i alminnelighet ikke direkte tilgang til maskinvaren, men må først gå via kjernen. Kjernen holder til og med programmene adskilte fra hverandre slik at et program som krasjer ikke nødvendighvis drar med seg andre programmer i fallet. For at programmer skal kunne samarbeide med hverandre sørger kjernen også for at disse kan kommunisere med hverandre, enten lokalt på en avskilt datamaskin, eller over et nettverk.

Kjernen sørger også for tildelingen av CPU-tid til kjørende prosesser, slik at de kan kjøre samtidig på ulike CPU-kjerner, eller tilnærmet samtidig ved å fortløpende bytte prosessene som kjører på en CPU-kjerne. Moderne operativsystemer til generell bruk implementerer «preemptiv multitasking», hvor den kjørende prosessen blir avbrutt av en Interrupt slik at kjernen kan overføre kontroll til en annen prosess. Eldre operativsystemer og systemer med spesielle tids- og ressursbehov implementerer «kooperativ multitasking», hvor enhver prosess har ansvar for å frigi kontroll over prosessoren når den er ferdig med et stykke arbeid.

De to vanligste typene operativsystemskjerner er de *monolittiske* kjernene og *mikrokjernene*. Monolittiske kjerner bygger på at hele kjernen fungerer som ett sammenvevd program der alle systemets funksjoner finnes inkludert. Linux og FreeBSD er eksempler på operativsystemer som bygger på monolittiske kjerner. Mikrokjerner er bygget opp av et stort antall mindre komponenter som kommuniserer mellom hverandre og tillater at komponenter legges til og tas bort mens systemet eksekveres. Operativsystemene QNX og Mac OS X bygger på mikrokjerner.

En mindre vanlig type kjerne er *exokjernen*. Tanken bak exokjernene er at operativsystemet ikke skal sørge for noen som helst abstraksjoner – abstraksjonene skal i stedet implementeres som programbiblioteker. Ulike typer programmer krever nemlig ulike typer abstraksjoner. Exokjerner tillater derfor, til forskjell fra de andre kjernene, at vanlige programmer kommuniserer direkte med systemets maskinvare. Exokjernens oppgave blir da redusert til å passe på at programmene bare får tilgang til den delen av maskinvaren de har rett til. Eksempler på operativsystemer som bygger på en exokjerne er Exokernel og Nemesis.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND **·** NKC
 |
**Susanne Eilersen** (født 24. august 1964) er en dansk politiker som var medlem av Folketinget for Dansk Folkeparti.

Eilersen har arbeidet som lønn- og regnskapsassistent på et kurs- og konferansehotell i Fredericia. Sammen med sin ektemann har hun tre sønner.

Eilersen har vært medlem av Dansk Folkeparti siden 1998.
Hun satt i partiets lokalstyre i Fredericia fra 1999 til 2010. I 2004 kom hun i partiets hovedstyre. Eilersen ble valgt til byrådet i Fredericia ved kommunalvalget 2009. I byrådet er hun formann for helseutvalget.
Fra 10. mars 2015 til 27. mai 2015 var Eilersen stedfortreder i Folketinget for Anita Christensen.
Til Folketingsvalget 2015 var Eilersen nominert i Esbjerg Bykredsen og ble valgt inn for Sydjyllands Storkreds. I 2019 ble hun ikke innvalgt på Folketinget.
Susanne Eilersen ble etter folketingsvalget ansatt som konsulent i Landdistrikternes Fællesråd.

Referanser
----------

1. 1 2  «Biografi». Arkivert fra originalen 25. mars 2016. Besøkt 28. november 2020.
2. ↑  «Folketingskandidater i Sydjyllands Storkreds». Arkivert fra originalen 20. juni 2015. Besøkt 24. juni 2015.

Eksterne lenker
---------------

* (da) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* (da) Susanne Eilersen hos Folketinget Rediger på Wikidata
* (da) Susanne Eilersen på Twitter Rediger på Wikidata
***Susanne*** er en svensk dramafilm fra 1960 regissert av norskfødte Elsa Colfach. Hun skrev også manuset og produserte filmen sammen med sin daværende danske ektemann Kit Colfach, som også var sjeffotograf.

Som kinofilm var *Susanne* i sin tid ganske uvanlig. Det var sjelden at svenske kinofilmer ble spilt inn på 16 mm, og det var enda sjeldnere at hele filmer ble ettersynkronisert.

Den ble spilt inn i byen Västervik i Kalmar län.

Handling
--------

Tenåringsjenta Susanne er det eneste barnet til familien Dahlman. Hennes foreldre, som bor i en stor villa, har lite tid til overs for henne, da de har en omfattende sosial omgang. Susanne begynner å omgås en raggargjeng. Ungdommene holder fester i et hus, danser, drikker og kjører rundt i sine biler. Politiet kommer til deres tilholdssted, men de overbemanner konstabelen som skal kontrollere dem. Når de merker at forsterkninger har blitt tilkalt, flykter de. Susanne er forelsket i Ole. De flykter fra stedet sammen, men kolliderer med en møtende bil. Dennes sjåfør mister livet. Susanne får store hodeskader og ligger lenge bevisstløs. Olle får sprukket milt. Begge blir operert.

Etter sykehusoppholdet har Susanne blitt følelseskald og likegyldig for nesten alt. Hun vender tilbake til Olle. Susanne blir gravid, gifter seg med ham og føder barnet. De psykiske lidelsene har hun fremdeles og hun er ulykkelig. Susannes barn er nær ved å omkomme når barnevogna ruller ut i gaten. Dette sjokket påvirker henne og gjør at hun kan møte virkeligheten på en ny måte.

Rolleliste
----------

* Susanne Ulfsäter - Susanne
* Arnold Stackelberg - Olle, Susannes forlovede
* Rosalie Börjesson - Bibbi, Susannes kamerat
* Philip Haglund - Advokat Dahlman, Susannes far
* Magda Michaelsson - Fru Dahlman, Susannes mor
* Håkan Thuresson - Jan, Olles kamerat
* Eric Bäärnhielm - Doktor Larsson

Stemmeskuespillere under ettersynkroniseringen
----------------------------------------------

* Catrin Westerlund - Susannes stemme
* Björn Bjelfvenstam - Olles stemme
* Kristina Adolphson - Bibbis stemme
* Torsten Lilliecrona - Advokat Dahlmans stemme
* Ellika Mann - Stemme
* Bengt Blomgren - Stemme

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Susanne* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Susanne* hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (sv) *Susanne* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (nl) *Susanne* på MovieMeter Rediger på Wikidata
* *Susanne* i Svensk Filmdatabas
**Vingar skole** er en barneskole på Vingnes i Lillehammer. Skolens motto er *"Aktiv, glad og klok"* og skolen har blant annet store uteareal som slalåmbakke, skiløyper og skøytebane på vinteren og store fotballbaner, lekeplasser og en gapahuk på den lille haugen som ligger ovenfor skolen. Tidligere hadde skolen svømmebasseng og da det ble bestemt at dette skulle legges ned var det store protester blant elevene som møtte opp på møtet med plakater, svømmeundervisningen ble deretter flyttet til Jorekstad fritidsbad på Jørstadmoen. 

Etter at Saksheim skole i Saksumdal ble nedlagt i 2016, blir elevene derfra sendt til Vingar skole.

Tidligere gikk elevene vanligvis videre på Hammartun skole etter å ha gått ut 7. klasse på Vingar. Nå, derimot, går elevene over til Åretta ungdomsskole.[]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Vingar skole – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Nasjonalt skoleregister **·** Brønnøysundregistrene
 |
**Kjerkfjorden**, eller **Kirkefjorden**, er en fjordarm av Reinefjorden i Moskenes kommune i Nordland som strekker seg i overkant av fem kilometer i nord-nordvestlig retning fra innløpet mellom Olstindneset i øst og Veines i vest.

Fjorden går som en direkte forlengelse av Reinefjorden på sørsiden av Moskenesøya mellom Olstinden (675 moh. Rostadtindan og Segltinden (731 moh.) inn til Austerdalen på østsiden. På vestsiden ligger Kammen (514 moh.), Helvetestinden (602 moh.) og Merraflestinden. 

De eneste bebyggelsene langs fjorden er grendene Rostad og Kjerkfjorden, som er et populært utgangspunkt for fotturer til Horseidvika på «nordsiden» av Moskenesøya. De korte veistubbene innad i grendene er ikke tilsluttet andre veinett, men hurtigbåten fra Reine gir videreforbindelse til omverdenen.

Fotnoter
--------

**Type numrering**
1. ↑  Målt ved bruk av måleverktøy i Statens kartverks Norgeskart.no.

Referanser
----------

1. 1 2  Kjerkfjorden på Norgeskart.no fra Statens kartverk
2. ↑  «Kjerkfjorden». *Faktaark*. Kartverket. Besøkt 25. februar 2017.

Eksterne lenker
---------------

* Reinefjorden.no med rutetabell for hurtigbåten
* NRKs nett-tv: «Der ingen skulle tru at nokon kunne bu» – Kirkefjorden

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Sentralt stedsnavnregister
 |
**Valettebreen** er en liten, 2,1 km lang og 2 km² stor isbre helt sør på Spitsbergen, Svalbard, i fjellområdet i sørlige Sørkapp Land. Breen faller nedover mot øst fra Guilbaudtoppen (675 m) og Haitanna (937 m) og mot Sørkappfonna i vest. Den er en ren innlandsbre uten utløper til hav, og den grenser direkte mot bare Sørkappfonna. I øst når den opp i en hesteskoeformet fjellkam hvor som også er startstedet for Brazybreen i sørøst og Leifbreen i øst. Den har litt morene-masser, men bare mot den bratte fjellsiden av Haitanna i nord. 

Foto av sørlige Sørkap Land, sett fra vest, med Valettebreen midt i bildet, pekende skrått nedover i retning mot venstre bildekant. Foto: Erlend Bjørtvedt 
Breen har sitt navn etter Emile Valette, nestkommanderende ombord på ulykkesfarkosten Latham 47.

Referanser
----------

1. ↑  Valettebreen *Stadnamn i norske polarområde*, Norsk polarinstitutt. Besøkt 11. mars 2013

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Norsk polarinstitutt
 |
**Ving** er en betegnelse innen ishockey som beskriver de to spillerne som sammen med senteren utgjør angrepsrekken. Vingene blir ofte omtalt som **venstre ving** og **høyre ving** alt etter hvilken side av senteren de primært befinner seg.

Beskrivelse
-----------

Vingene er angrepsspillere som i hovedsak har til oppgave å spille på hver sin side av isen. Vingene er ofte offensive spillere som skal score målene og fullføre angrepet oppbygd av senteren, men kan også selv være playmakeren og oppbygge angrepsspillet. I tillegg er de ofte involvert i det fysiske spillet langs vantet.

I forsvarsspillet så er det vingenes oppgave å dekke opp motstanderens backer, forhindre pasninger, og eventuelt legge press på puckfører. Hvis vingene får pucken i forsvarssonen så kan vingen enten passe den til en medspiller, skyte pucken for å få den ut av sonen eller dumpe pucken inn i offensiv sone for å gi mulighet for å bytte spillere. Det siste er spesielt vanlig når laget er i undertall. Alternativt så kan ved å passe den til en medspiller eller føre pucken selv forsøke å kontre gjennom et «breakaway» (man er alene med motstanderens målvakt) eller «odd man rush» (det er flere angripende spillere enn forsvarende spillere).

Kjente vinger
-------------

* Aleksandr Ovetsjkin
* Patrick Kane
* Jaromír Jágr
* Teemu Selänne
* Mats Zuccarello
* Patrick Thoresen

Se også
-------

* Angrepsspiller (ishockey)
* Senter (ishockey)

| Spillerposisjoner i ishockey |
| --- |
| **Angrepsspillere (løpere)** |  | Venstre ving | Senter | Høyre ving |
| **Forsvarsspillere (backer)** | Venstre back | Høyre back |
| **Målvakt** | Målvakt |
| Power forward | Enforcer | Grinder | Pest | Lagkaptein | Trener | Dommere og linjedommere |
DNT-hytta Vindølbu.
**Vindølbu** er en turisthytte i Vindøldalen i Trollheimen. Turisthytta tilhører Den norske turistforening og ligger nordvest i Trollheimen som et av bindeleddene mellom Fjordruta, rutenettet av turisthytter på Nordmøre, og Trollheimshytta midt i Trollheimen.

Fasiliteter
-----------

Hytta er selvbetjent, ulåst og kan brukes hele året. Hytta på 73 kvm har plass til 17 personer: 9 på 3 soverom, 2 på stua og 6 på hemser.

Historikk
---------

Hytta er ikke oppgitt på annet enn nye kart. Hytta ble bygget på dugnad i 2006. Den er delvis finanisert av finansmannen Olav Thon, som har vært engasjert i Fjordruta i Møre og Romsdal.

Adkomst
-------

Vest for Røv (RV 65 ca 9 km øst for Skei i Surnadal) er det skiltet til Vindøldalen. Her er det bomvei ca 11 km til Pebua. Videre er det ca. 2,5 km langs vei til Langøysetra (fin sykkelvei) og deretter er det skiltet til sti til Vindølbu. Herfra er det rundt en halvtimes gange til hytta som ligger øverst i lia.

Turmuligheter
-------------

I sørvest ligg Fruhøtta (1435 m) og Blånebba (1421 m), og rett over dalen Langøyfjellet (921 m) og Kufjellet (1005 m).

Fra Vindølbu er det merket rute til Hermannhytta/Setersetra over Bollen.

Sørover er det merket rute forbi Breiskarsetrene og innover Breiskaret til TT´s rute Gråsjøen – Trollheimshytta. Derfra går stien over Bosvasshøgda til Trollheimshytta. Ruta nordover er forbindelsesrute fra Trollheimen til søndre delen av Fjordruta.

Referanser
----------

1. ↑  bygget på dugnad 2006. Arkivert 23. august 2007 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* Vindølbu, Ut.no
* Vindølbu – Trollheimshytta, Ut.no
* Vindølbu KNT

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Khaldoon Khalifa Al Mubarak** (arabisk: خلدون المبارك; født 1975) er en emiratisk gründer, og administrerende direktør i Mubadala Investment Company.

Han ble født i Abu Dhabi og utdannet i USA, og begynte i en karriere innen bygg og eiendom og ble administrerende direktør i Mubadala Development Company. 

Han sitter i en rekke styrer, inkludert First Abu Dhabi Bank, Aldar Properties og Ferrari. Al Mubarak er også medlem av eksekutivrådet for Emiratet i Abu Dhabi og leder av Executive Affair Authority.

Manchester City
---------------

I begynnelsen av september 2008, og etter forhandlinger ledet av den Dubai-fødte forretningsmannen Sulaiman Al-Fahim på vegne av Abu Dhabi-siden, ble eierne av den engelske Premier League fotballklubben Manchester City, inkludert daværende styreleder Thaksin Shinawatra, enige om å selge alle aksjene til Sheikh Mansour bin Zayed Al Nahyan fra Abu Dhabi. 
Khaldoon Khalifa Al Mubarak regnes som "en av kongefamiliens mest pålitelige rådgivere".

23. september 2008 ble avtalen inngått og aksjene ble overført til Abu Dhabi United Group, eid av Sheikh Mansour. 
I september 2008 utnevnte den nye eieren Khaldoon Khalifa Al Mubarak til styreleder i klubben, med Garry Cook (administrator) som administrerende direktør. Gary Cook trakk seg senere i 2011 og ble erstattet av Ferran Soriano.

City Football Group
-------------------

Siden 2013 har Khaldoon Khalifa Al Mubarak også vært styreleder i City Football Group, et holdingselskap som investerer i og administrerer ulike internasjonale fotballrelaterte virksomheter, inkludert Manchester City FC, New York City FC, Mumbai City FC og Melbourne City FC.
I 2019 bestemte City Football Group under hans ledelse å selge en eierandel på 10 prosent til Silver Lake for 500 millioner dollar.

Referanser
----------

1. ↑   uttrykt i referansen som H.E. Khaldoon Khalifa Al Mubarak; Group Chief Executive Officer & Managing Director, Mubadala, UAE, www.ablf.com, besøkt desember 2022[Hentet fra Wikidata]
**Séanna Breathnach** (engelsk **Séanna Walsh**, født 1957) er en nordirsk republikaner og tidligere medlem av Den provisoriske IRA (PIRA). 

Breathnach ble født på Short Strand i det østlige Belfast. Familien bodde en periode på Ravenhill Avenue, men ble tvunget til å flytte av lojalister. Hans oldefar hadde blitt skutt ned og drept av B-Specials i samme område da Nord-Irland ble grunnlagt i 1920-årene. 

I 1973 ble Breathnach arrestert sammen med et annet PIRA-medlem mens de ranet en bank for å skaffe penger til organisasjonen. Han ble dømt til fem års fengsel, og fikk som PIRA-medlem *Special Category Status* og ble plassert i Maze fengsel. Der ble han kjent med blant andre Bobby Sands. 

Han ble løslatt i mai 1976. Tre måneder senere ble han arrestert igjen, og tiltalt for besittelse av en rifle. Dommen lød på ti år, og han ble sendt tilbake til Maze. Den britiske regjeringen hadde avskaffet *Special Category Status*, og fangene hadde derfor begynt en protest hvor de krevde å få tilbake slik status med de fordeler det innebar. Walsh nektet å bære fangeuniform, og ble en av lederne for pleddprotesten. Da sultestreiken begynte i 1981 ble han kommandant for PIRA-fangene i Maze. 

Breathnach ble løslatt etter syv år og syv måneder. Etter løslatelsen giftet han seg med Sinéad Moore, som også hadde sittet inne som republikansk fange. De fikk to døtre, og den yngste var bare to måneder da han igjen ble arrestert. Han ble tatt mens han lagde eksplosiver og morterbomber, og ble dømt til 22 års fengsel. Mens han satt i varetekt i Crumlin Road fengsel ble han kommandant for PIRA-fangene der. Da han fylte 42 hadde han sittet halvparten av livet, 21 år, i fengsel. 

Han ble løslatt som følge av Belfastavtalen av 1998, og begynte å jobbe for Sinn Féin. 

I juli 2005 deltok han på en DVD hvor han leste opp en uttalelse fra IRA Army Council som annonserte slutten på organisasjonens væpnede kamp.
***Yankee Pluck*** er en amerikansk stumfilm fra 1917, regissert av George Archainbaud.

Handling
--------

En gang en velstående mann, bor John Pollard nå under langt fattigere forhold i Washington D.C. sammen med sin attraktive datter Polly. Polly møter mange-millionæren George Singleton og løytnant Richard Travers, hjemme hos fru Madison Derwent. Også ved Derwent-herskapshuset er Baron Wootchi, en japansk diplomat som forsøker å skaffe en rekke verdifulle dokumenter som er i Travers besittelse.

Gamle Pollard skylder Singleton masse penger, og prøver å overtale datteren sin til å gifte seg med millionæren. Polly nekter å gå med på dette, og godtar Travers sitt ekteskapsforslag i stedet - helt til faren hennes informerer henne om at Singleton kan beslaglegge eiendommen deres med mindre Polly betaler ned hele gjelden ved å bli hans kone. I mellomtiden tilbyr baronen å betale Pollard 50 000 dollar for å få tak i alle dokumentene som Travers eier.

Skuespillere
------------

* Ethel Clayton som Polly Pollard
* Edward Langford som Løytnant Richard Travers
* Johnny Hines som Løytnant Tommy Patterson
* Montagu Love som Baron Wootchi
* Eric Wayne som George Henry Singleton
* Charles Bowser som John Pollard
* Isette Monroe som Mrs. Madison Derwent

Referanser
----------

1. ↑  YANKEE PLUCK

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Yankee Pluck* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Yankee Pluck* på American Film Institute Rediger på Wikidata
**Yangyuan** (kinesisk: 阳原县; pinyin: *Yángyuán Xiàn*) er et fylke i provinsen Hebei i Folkerepublikken Kina. Det ligger under byprefekturet Zhangjiakou. 

Fylket hadde 269 246 innbyggere i 1999.

Kulturminner
------------

Steinalderfunnstedetene som går under samlebetegnelsen Nihewan (*Nihewan yizhi qun*, 泥河湾遗址群) ble i 2001 oppført på listen over kulturminner i Folkerepublikken Kina. Blant disse funnstedene er Xiaochangliang, der den franske paleontologen og presten Pierre Teilhard de Chardin gjorde viktig arbeid i 1930-årene.

Til fylkets attraksjoner hører dessuten Zaoxitang-varmekilden (*Zaoxitang wenquan*, 澡洗塘温泉), Zhenzhu-kilden (*Zhenzhuquan*, 珍珠泉) og det buddhistiske Jiufengtempelet (*Jiufeng si*, 鹫峰寺).

Samferdsel
----------

Kinas riksvei 109 løper gjennom området. Den knytter Beijing sammen med Lhasa i Tibet. Den løper vestover fra Beijing via Datong, Yinchuan, Lanzhou og Xining til Golmud før den vender sørvestover mot Lhasa.

Referanser
----------

1. ↑  National Population Statistics Materials by County and City – 1999 Period,*i* China County & City Population 1999, Harvard China Historical GIS

Eksterne lenker
---------------

* Yangyuan xian xingzheng quhua (Administrativ inndeling av fylket Yangyuan)[*død lenke*]
* The Palaeolithic Site in Yujiagou, Nihewan Basin, Yangyuan County, Hebei Province Arkivert 27. desember 2015 hos Wayback Machine.
* Group Sites at Nihewan of the Paleolithic Age
* Nihewan yizhi qun[*død lenke*]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |