recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Ordenstegn for Hessens fortjenstorden
**Hessens fortjenstorden** (tysk: *Hessischer Verdienstorden*) er en tysk orden, som tildeles av ministerpresidenten i Hessen for fremragende innsats for stat og befolkning i delstaten. Den ble innstiftet 1. desember 1989. Hessens fortjenstorden er delstatens fornemste utmerkelse.

Inndeling
---------

Ordenen hadde opprinnelig én klasse, men ble i 1998 delt i to. Etter dette er Hessens fortjenstorden inndelt i to grader, der den øverste bare betegnes *Hessens fortjenstorden* (*Hessischer Verdienstorden*) og den nedre *Hessens fortjenstorden i bånd* (*Hessischer Verdienstorden am Bande*).

Insignier
---------

Hessens fortjenstorden består av et hvitemaljert gullkors med hakk i korsendene. Midtmedaljongen er i rød emalje og bærer Hessens løve i gull med skraveringer som indikerer de egentlige heraldiske farger. Korset og medaljongen er satt på en åttetagget stjerne i gull. Ordenstegnet er identisk for begge grader, men er større for øvre grad enn for den lavere. 

Ordensbåndet er blått. Ordenstegnet for den høyere grad er opphengt i et bånd til å bære om halsen for menn og i en stor sløyfe til å bære ved skulderen for kvinner. For den lavere klasse er ordenstegnet for menn opphengt i et bånd til å bære på brystet, mens det for kvinner er opphengt i en mindre sløyfe.

Tildeling
---------

Det er satt begrensninger på antallet tildelinger. Antallet tildelinger i øvre grad kan maksimalt være 800 og antallet i nedre grad 2000. Delstaten Hessens ministerpresident blir automatisk innehaver av ordenen.

Referanser
----------

1. 1 2 3  «Germany» i Guy Stair Sainty og Rafal Heydel-Mankoo: *World Orders of Knighthood and Merit*, andre bind, Buckingham: Burke's Peerage & Gentry, 2006, s. 1157.
2. ↑  *Die Orden und Ehrenzeichen unserer Republik*, 3. utgave, Konstanz: Phaleristischer Verlag , 2006, s. 350–351.
3. ↑  *Erlass über die Stiftung des Hessischen Verdienstordens Vom 1. Dezember 1989 in der Fassung vom 5. September 2008* Arkivert 11. januar 2014 hos Wayback Machine. Hessenrecht.

Eksterne lenker
---------------

* Würdigung hervorragender Verdienste um das Land Hessen und seine Bevölkerung Arkivert 11. januar 2014 hos Wayback Machine. Hessische Staatskanzlei
* «Der Verdienstorden des Landes Hessen»,
Hessen-Homburg 1816–1866
**Hessen-Homburg** var et landgrevskap som eksisterte mellom 1622 og 1866 og bestod av herskapet Homburg ved foten av Taunus i Hessen og herskapet Meisenheim i dagens Rheinland-Pfalz. Landgrevskapet hadde et areal på 261 km².[] Det ble styrt av huset Brabant.

Historie
--------

Hessen-Homburg ble utskilt til et eget landgrevskap av landgreven av Hessen-Darmstadt og gitt til landgrevens sønn i 1622. Landgrevskapet ble imidlertid ikke uavhengig av Hessen-Darmstadt før i 1668.[] Det var i en kort periode inndelt i Hessen-Homburg og Hessen-Homburg-Bingenheim, men disse delene ble gjenforent i 1681.

I 1806, under den franske okkupasjonen, ble Hessen-Homburg gjeninnlemmet i Hessen-Darmstadt, men Wienerkongressen i 1815 anerkjente Hessen-Homburgs uavhengighet, og landgrevskapet fikk dessuten suverenitet over Meisenheim.[] Herskapet Homburg lå øst for Rhinen, mens Meisenheim lå vest for Rhinen.

Hessen-Homburg ble medlem av Det tyske forbund i 1817. I 1866 ble Hessen-Homburg arvet av storhertugen av Hessen-Darmstadt, mens Meisenheim falt til Preussen. Men senere samme år annekterte Preussen også Hessen-Homburg, som sammen med kurfyrstedømmet Hessen-Kassel, Hertugdømmet Nassau og bystaten Frankfurt am Main ble til den prøyssiske provinsen Hessen-Nassau.

Litteratur
----------

* Friedrich Lotz: *Geschichte der Stadt Bad Homburg vor der Höhe. Band 2, Die Landgrafenzeit.* Kramer, Frankfurt am Main 1972, ISBN 3-7829-0133-9.
* Fried Lübbecke: *Kleines Vaterland Homburg vor der Höhe.* Kramer, Frankfurt am Main 1981, ISBN 3-7829-0254-8.
* Herbert Rosendorfer: *Der Prinz von Homburg. Biographie.* dtv, München 1991, ISBN 3-423-11448-7.
* Karl Schwartz, Landgraf Friedrich V. von Hessen-Homburg und seine Familie. Aus Archivalien und Familienpapieren, Rudolstadt 1878

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND
 |
**Oliver Lieb** (født 1969) er en tysk produsent av elektronisk musikk. Etter å ha startet med å spille bass i ulike band, begynte han med elektronisk musikk i 1992. Lieb er kjent som en av pionerene innen sjangeren trance og er også anerkjent for produksjoner innen techno og ambient. Diskografien hans er svært omfattende, og han har produsert låter under over 50 forskjellige aliaser. I tillegg til hans eget navn er aliasene L.S.G. Spicelab og Paragliders blant de mest profilerte navnene han har gått under. Berømte plateselskap han har vært en sentral bidragsyter til inkluderer Harthouse og Superstition.

Lieb har et studio i Frankfurt am Main, og han er særlig anerkjent for det store spekteret av utsyr han bruker til å lage musikken sin. I motsetning til de fleste produsentene innen elektronisk musikk, som bare bruker en eller et fåtall maskiner, har Lieb over 30 maskiner i studioet sitt.

Lieb er mest berømt for sin produksjon innen trance, først og fremst under aliaset L.S.G. Blant annet hadde han en stor hit med «Netherworld» i 1997. De siste årene har han imidlertid tatt avstand fra kommersialiseringen innen sjangeren, og har konsentrert seg om utgivelser innen techno.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Oliver Lieb på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) Oliver Lieb hos The Movie Database Rediger på Wikidata
* (en) Oliver Lieb på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Oliver Lieb på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Oliver Lieb på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Oliver Lieb på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Oliver Lieb på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Oliver Lieb på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Oliver Lieb på SoundCloud Rediger på Wikidata

* (en) Oliver Lieb på Spotify Rediger på Wikidata

* (en) Oliver Lieb på Songkick Rediger på Wikidata

* (en) Oliver Lieb på AllMusic Rediger på Wikidata

* (en) Oliver Lieb på AllMusic Rediger på Wikidata
* Oliver Lieb på Twitter Rediger på Wikidata

* Oliver Lieb på Facebook Rediger på Wikidata

* Oliver Lieb på Myspace Rediger på Wikidata

* Oliver Lieb på Myspace Rediger på Wikidata
* Full diskografi (discogs.com)
* Hjemmeside (myspace)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC **·** MusicBrainz **·** MusicBrainz **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** Discogs **·** Discogs **·** AllMusic **·** AllMusic
 |
**Oliver Leonard Kirk** (født 20. april 1884 i Beatrice, Nebraska, død 14. mars 1960 i St. Louis, Missouri) var en amerikansk bokser som deltok i de olympiske leker 1904 i St. Louis.

Kirk ble dobbel olympisk mester i boksing under OL 1904 i St. Louis. Han vant vektklassen bantamvekt, det var kun to deltakere i klassen, begge fra USA, og han vant også tittelen i klassen fjærvekt. I den vektklassen var det tre boksere, alle fra USA. Kirk er den eneste bokseren som har vunnet to gull i boksing i ulike klasser under et og samme OL.

OL-medaljer
-----------

* 1904 USAs flagg St. Louis - Gull **Gull** boksing, bantamvekt
* 1904 USAs flagg St. Louis Gull **Gull** boksing, fjærvekt

Referanser
----------

1. 1 2   Roglo, Roglo person ID p=oliver;n=kirk[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Oliver Kirk – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Oliver Kirk – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Oliver Kirk – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Oliver Kirk – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Oliver Kirk – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Oliver Kirk – BoxRec Rediger på Wikidata
**McNeese State University** er et delstatseid universitet i Lake Charles i delstaten Louisiana, USA. Det ble grunnlagt i 1939. Fram til 1950 var det en del av Louisiana State University System, og var da underlagt Louisiana State University.

Universitetets fakulteter (colleges) omfatter:

* Dor\e School of Graduate Studies
* College of Business
* College of Education
* College of Engineering and Technology
* College of Liberal Arts
* College of Nursing
* College of Science
* Division of Continuing Education
* Division of Basic Studies

Det var 8 343 studenter og 392 vitenskapelig ansatte ved *McNeese* i 2006, og skolepengene var samme år på US$ 3 246 for studenter folkeregistrert i Louisiana. Undervisningen har siden 1960 blitt tilbudt opp til Mastergradsnivå, og det utdannes også kandidater med tittelen Education Specialist.

*McNeese* var den første skolen i delstaten som tilbød studier i forensisk kjemi, og samarbeidet tett med justis- og politimyndighetene om fordypningsstudier i bla. terrorisme, sikkerhet og samfunnsberedskap.

Dr. Robert Hebert har vært rektor siden 1986.

Referanser
----------

1. 1 2   *Integrated Postsecondary Education Data System*, Wikidata Q6042926,

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) McNeese State University – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** GeoNames
 |
***Ken eller Torkil*** er et norsk humorprogram for ungdom med Ken Wasenius-Nilsen og Torkil Risan som gikk på NRK Radio fra 2005 til 2008. Programmet gikk på P3 og ble den første tiden sendt på lørdager fra kl. 16 til 18, deretter hverdager fra kl. 12 til 13. Else Kåss Furuseth ble også etterhvert en del av programmet. Ludvig Løkholm Lewin var utegående reporter. Programmet inneholdt mange humoristiske stunts fra programlederne og andre som var tilknyttet programmet. Ifølge egenomtalen skulle det være et humorprogram som skulle være «kuriøst, lekent, populærkulturelt og litt absurd».

Første sending gikk 2. juli 2005, mens siste sending gikk 19. desember 2008.

Annet
-----

I mars 2008 ble det kjent at programmet skulle lage en kortfilm ved hjelp av manus fra lytterne og med programledernes favorittskuespiller Trond Espen Seim i hovedrollen. Kortfilmen skulle være klar til juni 2008, og premierevisningen var på Kortfilmfestivalen i Grimstad.

Referanser
----------

1. 1 2  «Jakten på en radiostjerne». *Adressa*. 2. juli 2005.
2. 1 2 3  «p3.no » Slutt for Ken eller Torkil». *p3.no*. 18. desember 2008. Besøkt 9. januar 2019.
3. ↑  Fjelldal, Stian (9. juni 2007). «Else med bilring». *Nettavisen* **(norsk)**. Besøkt 10. januar 2019.
4. ↑  «NRK.no - Ken eller Torkil». *web.archive.org*. 6. februar 2007. Archived from the original on 6. februar 2007. Besøkt 10. januar 2019. CS1-vedlikehold: Uheldig URL (link)
5. ↑  Kallekleiv, Stian Nerheim (23. mars 2007). «Ken eller Torkil». *NRK*. Besøkt 10. januar 2019.
**Haukdalen** er et småbruk i Lom kommune. Den er kjent som et kunstnerhjem ettersom skribenten Kitty Wentzel (1868–1961) bodde her i årene 1923–1961.

Bruket ligger på solsiden, i Flatmogrenda, og har en historie tilbake til 1700-tallet. I 1923 kjøpte Kitty Wentzel plassen sammen med sønnen Bjørn og hans kone. Kittys eks-mann Gustav Wentzel og parets eldste sønn Jørgen bodde på Furuheim, 2 km unna. 

Kitty Wentzel bosatte seg i Lom i voksen alder, og utfoldet seg på flere områder. Hun stelte plassen og levde av det hun dyrket, arbeidet periodevis som journalist – hun var i 1926 korrespondent for Aftenposten i Paris, og drev «livskunst» med selskapelighet. Til tross for at ekteskapet med Gustav Wentzel var oppløst i 1908, holdt de kontakt, og hun skrev flere artikler og en bok om ham. Hun skrev også to andre bøker mens hun bodde på Haukdalen. 

Huset er skildret i Kitty Wentzels selvbiografi *Mitt livs karusell* (1960). 

Huset eies i dag av familien. Det er åpent for besøkende i sommermånedene, og det arrangeres malerkurs her.

Eksterne lenker
---------------

* haukdalen.no
**Israa Abdel Fattah** (født i 1978) er en egyptisk aktivist og blogger på internett. 

Esraa lagde en gruppe på Facebook for å støtte arbeiderne i El-Mahalla El-Kubra, en industriby, som planla en større streik. Denne gruppen ble etter hvert en populær politisk bevegelse som spredte seg over store deler av Egypt. Esraa ble arrestert av de egyptiske sikkerhetsstyrkene i 2008, da hadde hun blitt telefonavlyttet og fått hacket e-postene sin i flere år. Etter to uker i fengsel ble Esraa løslatt og hun gjorde en kort offentlig uttalelse der hun uttaler at hun skal slutte med politisk aktivisme for godt. Esraa Abdel Fattah dukket igjen i løpet av januar 2011 under de landsomfattende protestene i Egypt som gjorde slutt på president Hosni Mubarak og hans regime. Essra var for det meste aktiv på internett, men hun var også å se på forskjellige TV-kanaler der hun oppdaterte omverdenen med de siste nyhetene relatert til den egyptiske opposisjonen. 

I oktober 2011 omtalte Kristian Berg Harpviken ved Institutt for fredsforskning Fattah som en sterk kandidat til Nobels fredspris.

Referanser
----------

1. ↑  «Tror egyptisk blogger får Nobels fredspris». forskning.no. 3. oktober 2011. [*død lenke*]
***His Wife's Friend*** er en amerikansk stumfilm fra 1919, regissert av Joe De Grasse.

Handling
--------

Ulykkelig gift med Sir Robert Grimwood, en eldre mann hvis eneste lidenskap er sjakk, finner Lady Marion trøst i ankomsten av sin tidligere frier: John Heritage. Men kort tid etter at Heritage har reist igjen blir liket av Sir Robert oppdaget flytende i en innsjø. Deretter blir et selvmordsbrev levert til Lady Marion, som påstår at ektemannens død var forårsaket av Marions kjærlighet til Heritage. Lord Waverly, eieren av en annen eiendom i nærheten, beordrer sin tjener Ling Foo til å stjele dette selvmordsbrevet.

Waverly krever deretter at Marion skal møte ham, ellers vil han avsløre skandalen bak hvorfor ektemannens hennes døde. Men når hun ankommr det avtalte møtet, blir Marion overfalt av Waverly. Men Waverly, i en fortumlet tilstand, faller ihjel ned fra en høy klippe. Heritage oppdager at de bisarre dødsfallene hadde blitt forårsaket av Ling Foo, som flere år tidligere hadde sverget hevn mot Sir Robert - etter at hans egen sønn døde.

Skuespillere
------------

* Dorothy Dalton som Lady Marion Grimwood
* Warren Cook som Sir Robert Grimwood
* Henry Mortimer som John Heritage
* Richard Neill som Lord Waverly
* Paul Cazeneuve som Ling Foo
* Tom Cameron som Nind
* S. Barrett som Inspektør Marsh
* William A. Williams som Dr. Larner

Referanser
----------

1. ↑  HIS WIFE'S FRIEND

Eksterne lenker
---------------

* (en) *His Wife's Friend* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *His Wife's Friend* på American Film Institute Rediger på Wikidata
**Didier Bouvet** (født 6. mars 1961 i Abondance) er en tidligere fransk alpinist. I 1980-årene var Bouvet en av de sterkeste slalåmkjørerne på det franske landslaget.

Han plasserte seg blant de ti fremste i et verdenscuprenn for første gang i desember 1980, 19 år gammel. I over to år var dette hans beste plassering. Først i januar 1983, i slalåmrennet i Kranjska Gora, oppnådde han en identisk plassering. I de følgende rennene stabiliserte han prestasjonene sine. 
Under OL 1984 i Sarajevo oppnådde han karrierens høydepunkt. Selv om han inntil da ikke hadde oppnådde noen pallplasseringer i verdenscupen, fikk han trenernes tillit og ble tatt ut til slalåmrennet. I første omgang, der lagkameratene Michel Canac, Yves Tavernier og Michel Vion alle kjørte ut, oppnådde Bouvet femte beste tid. I finaleomgangen kjørte han seg opp to plasser og tok bronsemedaljen etter de amerikanske tvillingbrødrene Phil og Steve Mahre. Dette var den første olympiske alpinmedaljene til en det franske herrelaget på 16 år.

Deretter fulgte en periode med skadeproblemer og middelmådige resultater. To år etter den overraskende OL-medaljen vant han slalåmrennet i sveitsiske Parpan. Dette ble Bouvets eneste verdenscupseier. Denne sesongen kom han på sjuendeplass sammenlagt i slalåmcupen. Han la opp etter sesongen 1989/90.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (de) Didier Bouvet – Munzinger Sportsarchiv Rediger på Wikidata

* (en) Didier Bouvet – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Didier Bouvet – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Didier Bouvet – FIS (alpint) Rediger på Wikidata

* (en) Didier Bouvet – ski-db.com Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Munzinger (sport)
 |
**Programvareversjoner** er ulike versjoner av samme programvare som utgis etter revisjoner og/eller endringer. Det finnes forskjellige rutiner for versjonering.

Progressiv versjonering
-----------------------

Versjonene deles inn i «major», «minor» og «build».[] Major økes hver gang det slippes en ny stor utgivelse med relativt mange endringer siden sist major-utgave. Minor økes hver gang det gjøres en endring, uansett om denne er stor eller liten. Build endres hver gang programmet kompileres for eksempel etter en feilretting, det er også vanlig å begynne build-nummereringen på nytt hver gang major eller minor økes.

Numerisk ser dette for eksempel slik ut: 2.9.28 (major).(minor).(build)

Datoversjonering
----------------

*Se også: ISO 8601*
Noen prosjekter har jevnlige utgivelser med planlagt utgivelse for eksempel én eller to ganger i året. Da er det vanlig å benytte årstall og måned for utgivelsen som versjonsnummer. Ubuntu og Mandriva er eksempler på slike prosjekter. Versjonsnummeret for Ubuntu er tilsynelatende ut som major og minor numre, men det som ser ut som major nummer er årstall uten de innledende «20». Utgaven «16.04» dermed fra april 2016. Mandrake bruker et sammensatt versjonsnummer, hvor første tall er årstallet og andre tallet er et løpenummer for utgaven. Versjonen «2010.1 alpha 2» kom 6. februar 2010, mens «2010.2» kom 22. desember 2010.[]

Se også
-------

* Versjonskontrollsystem
> Thy hand, Belinda, darkness shades me,  
> On thy bosom let me rest,  
> More I would, but Death invades me  
> Death is now a welcome guest.
> 
> 
> Resitativ
> 
> 

> When I am laid, am laid in earth, May my wrongs create  
> No trouble, no trouble in thy breast  
> Remember me, remember me, but ah! forget my fate.  
> Remember me, but ah! forget my fate.
> 
> 
> Arie
> 
> 

«**Dido's Lament**» (norsk: «Didos klagesang») er et mye brukt navn på den kjente arien, «When I am laid in earth» fra Henry Purcells opera *Dido og Aeneas*, med libretto av Nahum Tate. På grunn av Purcells mønstergyldige bruk av basso ostinato finnes arien i mange lærebøker i klassisk musikk. Den anerkjente dirigenten Leopold Stokowski transkriberte og omarbeidet stykket for symfoniorkester.

Eksterne lenker
---------------

* «Dido's Lament» er sats 37/38 i denne utgaven av stykket hos *CPDL.org*
* «Dido's Lament»: Fritt tilgjengelige noter i International Music Score Library Project.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
Klosterruinene ved Jarrow foran St Paul's Church
**Monkwearmouth-Jarrow Abbey** er et dobbeltkloster (kloster som kombinerte et adskilt samfunn for både munker og nonner innenfor en institusjon) ved elven Wear i Monkwearmouth og ved elven Tyne i Jarrow i Tyne and Wear, England. Klosterets offisielle navn er «Klosterkirken for sankt Peter og sankt Paulus, Monkwearmouth-Jarrow». Det har siden 27. januar 2012 vært oppført på Storbritannias tentative verdensarvsliste, men søknaden ble siden lagt på hyllen etter evaluering.

Klosteret ble grunnlagt i år 674 av den anglosaksiske abbeden Benedict Biscop, og klosteret var i virksomhet fram til 1545 ved oppløsningen av Englands klostre. Jarrow, som det til daglig kalles, ble et senter for angelsaksisk lærdom i nordlige England og dets fremst lærde som kom herfra var Beda. I nærhetene av ruinene av Jarrow er et museum, *Bede's World*, dedikert til livet og tidsalderen som Beda levde i og for å markere de angelsaksiske kulturelle prestasjonene.

Beda
----

Det bibliotek som Benedict hadde anskaffet seg ved sine reiser til Roma og gitt til klosteret ble ikke bare en krybbe for engelsk kunst, men også for engelsk litteratur. Jarrow er hvor Beda fikk sin første undervisning under beskyttelse av Ceolfrith, som ble utpekt av Benedict, fra han var sju år gammel. Her ble Beda boende resten av sitt liv, skrev og døde som en munk. Ved sin død i 735 hadde Beda etablert seg selv som Englands ledende autoritet innen historie og Bibelen, og fikk en vital post-mortem innflytelse på klosterets framtid. Hans skrifter, fremst var *Historia ecclesiastica gentis Anglorum*, ble så populær på 700-tallet at de ikke bare sikret klosterets omdømme, men påvirket også utviklingen av Monkwearmouth-Jarrows særskilte insulære skrift med minuskel, utviklet for øke hastigheten i bokproduksjonen.

Referanser
----------

1. ↑  Wearmouth-Jarrow World Heritage bid withdrawn, BBC 16. mai 2012
2. ↑  The Twin Monastery of Wearmouth Jarrow, UNESCO, evalueringsrapport

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Monkwearmouth-Jarrow Abbey – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Bede's World
* St Peter's Church
* Wearmouth-Jarrow Monastic Sites
* Monkwearmouth Parish

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN
 |
Bautasteinen «Jomfru Marias synål» 
**Jomfru Marias synål** er en stor bautastein ved Avaldsnes kirke, Karmøy kommune, Rogaland. 

Steinen står like utenfor nordveggen av kirkeskipet. Den er i dag 7,2 meter høy, men det er tydelige tegn på at det er slått store stykker av toppen på den, så det er mulig den opprinnelig har vært omtrent like høy som Baldersteinen. Navnet skal den antakelig ha etter en runeinnskrift som ble avtegnet av biskop Thomas Wegener i 1639. Det heter i den medfølgende beskrivelsen at runene var svært grunne og utydelige. Hittil har det da også vært umulig å finne dem igjen, tross gjentagne forsøk. Ifølge Wegeners tegning skal innskriften leses som *… mikial mariu nistr…*. Dette er av professor Magnus Olsen oversatt til moderne norsk som «*Mikael, nærmest etter Maria*». En hypotese er at noen har mistolket innskriften og trodd at den har hatt noe med å sy (jfr. nest = sting), og dermed har steinen fått navnet sitt.

Forøvrig har det vært flere store bautasteiner på platået der kirken står. De fleste er gått tapt, men restene av en av dem står fortsatt på sørsiden av kirken. Det kan hende det har stått en usedvanlig stor steinsetning fra jernalderen på stedet der kirken står i dag, og at Jomfru Marias synål er den siste gjenværende av disse steinene.

Steinen er omgitt med påfallende mye lokalt tradisjonsmateriale. Et av dem er at det hviler en gammel forbannelse over den; om at den dagen steinen berører kirkeveggen vil verden forgå. Dette skal, ifølge tradisjonen på stedet, være årsaken til at toppen mangler. Når steinen begynte å lute for nær kirkeveggen, sørget straks noen for å redde verden ved å slå av en bit av steinen.

Et lokalt opphavssagn går ut på at en jutul ved navn Sigge, som bodde i Prinsehaugen (en av bronsealderhaugene på Reheia), hjalp st.Olav med å bygge kirken. Avtalen gikk ut på at dersom jutulen klarte å bygge kirken ferdig på en dag, skulle han få solen og månen som lønn. Arbeidet gikk mye raskere enn det st.Olav hadde regnet med, og på kvelden sto kirken ferdig. Men helgenen hadde skaffet rede på jutulens navn, og visste at dersom kristenfolk kaller en jutul ved navn, så sprekker den. Så da siste steinen skulle legges på plass ropte st.Olav opp: «Akt deg nå, Sigge! Nå vil ikke steinen ligge!» Sigge sprakk og ble til stein, og han ramlet hodestups ned og ble stående rett opp og ned på nordsiden av kirken. Han var blitt til Jomfru Marias synål. 

Sagnet om Jomfru Marias synål er et av mange såkalte «Finn-sagn», som i litt varierende form er heftet ved svært mange middelalderkirker. Her kan nevnes domkirkene i Lund og Stavanger, ved Tingelstad gamle kirke på Hadeland, Heddal stavkirke og Seljord kirke i Telemark.

Kilder
------

* «Jomfru Marias synål». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
**Albert Pintat i Santolària** (født 23. juni 1943 i Sant Julià de Lòria) er en andorransk økonom og politiker for *Partit Liberal d'Andorra*. Han var Andorras statsminister fra 2005 til 2009. 

Pintat er utdannet økonom fra Fribourg i Sveits. Etter endt utdannelse i 1967 arbeidet han som forretningsmann.

I 1986 ble han innvalgt i *Consell General*, Andorras representative forsamling, der han satt til 1991. Han har også vært engasjert i Andorras diplomatiske forbindelser. Fra 1995 til 1997 var han Andorras ambassadør i Belgia, Nederland, Luxembourg og Den europeiske union. Deretter var han utenriksminister fra 1997 til 2001 og ambassadør i Sveits og Storbritannia fra 2001 til 2004. Han ble så partileder i *Partit Liberal d'Andorra*, vant valget og satt som statsminister fra 2005 til 2009. 
Han er nevø av Josep Pintat-Solans, som var Andorras statsminister fra 1984 til 1990.

Referanser
----------

1. 1 2 3  «Albert Pintat i Santolària», Gran Enciclopèdia Catalana.
2. ↑  «Josep Pintat i Solans», Gran Enciclopèdia Catalana.

Eksterne lenker
---------------

* «From Tiny Andorra to the U.N. Center Stage», artikkel i *The New York Times* i anledning Pintats deltakelse i FNs hovedforsamling i 2006


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Marc Forné** | **Andorras statsminister**(2005–2009) | Etterfølger:**Jaume Bartumeu** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** ISNI
 |
**«Tonight My Love Tonight»** er en popsang, skrevet av kanadiskfødte Paul Anka.

Han spilte den selv inn. «Tonight My Love Tonight» ble utgitt på singlen ABC-Paramount 45-10194 og var *supervised by* Sid Feller. Den ble utgitt i februar 1961. B-siden var «I'm Just a Fool Anyway».[1]

Tysk versjon
------------

Fini Busch har skrevet en tysk tekst. Den tyske versjonen heter «Heute nacht im Sternenschein». Svenske Lill Babs, Das Orchester Johannes Fehring, spilte inn sangen. Den ble utgitt på singlen Polydor 24 529 i 1961. A-siden var «Wo finde ich den Mann».[2]

Norsk versjon
-------------

Jacob Dybwad har skrevet en norsk tekst. Hans versjon bærer tittelen «Bedre føre var enn etter».

### Innspilling

* Bjelleklang. Utgitt på albumet *Dæng Dæng* (RCA Victor PD 74998 (CD) og RCA Victor PL 74998 (LP)) i mai 1991.

Listeplassering
---------------

Ankas versjon lå som # 14 på Billboard Hot 100-listen i 1961.

Referanser
----------

1. ↑  45cat – Paul Anka – Tonight My Love Tonight / I'm Just A Fool Anyway – USA – ABC-Paramount – 45
2. ↑  45cat – Lil Babs – Wo finde ich den Mann / Heute Nacht im Sternenschein – Polydor – Germany – 2
**Friedrich Karl Franz Albert Schwegler** (født 10. februar 1819 i Michelbach, død 6. januar 1857 i Tübingen) var en tysk teolog, filosof og historiker.

Liv
---

Han var sønn av sogneprest Matthäus Schwegler (1793–1839) og Friedericke Henriette Pestell. Etter å ha vært elev ved latinskolen i Schwäbisch Hall og seminaret i Schöntal studerte han filologi under Friedrich Theodor Vischer og teologi under Ferdinand Christian Baur, Christian Friedrich Schmid og Isaak August Dorner ved Universitetet i Tübingen. Han fikk doktorgraden i 1841 for en avhandling *De Philopatride Luciano*. Samme år skaffet han seg et navn med den kirkehistoriske avhandlingen *Der Montanismus und die christliche Kirche des zweiten Jahrhunderts* («Montanismen og den kristne kirken i det 2. århundre»). Fra 1843 var han privatdosent i filosofi og filologi.

Ettersom Schwegler filosofisk var påvirket av hegelianismen og politisk var opposisjonell, fikk han ingen ansettelse i kirken eller ved universitetet. I 1843 stiftet han sammen med Eduard Zeller og Karl Christian Planck det unghegelianske tidsskriftet *Jahrbücher der Gegenwart*, hvor han selv bidro med en rekke artikler.

I 1848 fikk Schwegler en stilling som bibliotekar i Tübingen, og etter marsrevolusjonen samme år ble han utnevnt til ekstraordinær professor i klassisk filologi. Han arbeidet nå på en monumental *Römische Geschichte* («Romersk historie»). Bare ett bind utkom før han døde 38 år gammel i 1857.

Schweglers *Geschichte der Philosophie im Umriß* («Omriss av filosofiens historie») ble oversatt til flere språk og var i mange år brukt som lærebok i filosofihistorie.

Referanser
----------

1. ↑   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Hrvatska enciklopedija, Hrvatska enciklopedija-ID 55041, oppført som Friedrich Karl Albert Schwegler[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Brockhaus Enzyklopädie, oppført som Friedrich Karl Albert Schwegler, Brockhaus Online-Enzyklopädie-id schwegler-friedrich-karl-albert[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w6qw84qd, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* (de) Alf Christophersen: «Schwegler, Friedrich Karl Franz Albert.» I *Neue Deutsche Biographie* (NDB). Bind 24, Duncker & Humblot, Berlin 2010, ISBN 978-3-428-11205-0, s. 38 f. (digitalisering).

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NDL **·** NKC
 |
**Otto Ostrowski** (født 28. januar 1883 i Spremberg, død 16. juni 1963 i Knokke i Belgia) var en tysk politiker.

Etter studier i romanistikk ved universitetet i Berlin arbeidet han i noen år som privatlærer i Luckenwalde, Lyon og Sheffield, ettersom han på grunn av sine politiske oppfatninger ikke kunne få ansettelse innen det prøyssiske skolevesenet.[]

Etter første verdenskrig ble han medlem i SPD og ble borgemester i kommunen Lankwitz, som ble inkorporert i Berlin i 1920. Senere var han borgermester i Finsterwalde i Lausitz. Ostrowski ble i 1926 valgt for en 12-årig periode til borgermester for Berlins Prenzlauer Berg, men ble avskjediget av nazistene i 1933 ettersom hans hustru var jødisk. 

Etter andre verdenskrig ble Ostrowski borgermester for Berlins Wilmersdorf.

Den 5. desember 1946 ble han valgt til overborgermester i Berlin. Ostrowski vendte seg mot sammenslåingen av østsonens sosialdemokrater i SPD med kommunistpartiet KPD, partisammenslåingen som dannet SED. Til tross for dette var han beredt til å samarbeide med SED.[] Ved sine gode kontakter med den sovjetiske kommandanten kunne han under hungersnøden vinteren 1946/1947 utvirke ekstra vedleveranser fra skogene i den sovjetiske okkupasjonssonen.[]

Da Ostrowski nektet å utestenge SED-representantene fra magistraturet, utvirket hans egen partigruppe en mistillitsavstemning mot ham den 11. april 1947. En majoritet stilte seg bak mistillitserklæringen som således fikk flertall. Den 17. april fratrådte Ostrowski.

Som etterfølger ble den 24. juni 1947 Ernst Reuter valgt. Han kunne imidlertid ikke tiltre posten ettersom den sovjetiske kommandanten nedla veto. Derfor ble i stedet Louise Schroeder innsatt som overborgermester.

Fra 1948 til 1951 var Ostrowski president for det nygrunnlagte Hauptprüfungsamt i Berlin.

Referanser
----------

1. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 24. april 2014[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Discogs, Discogs artist-ID 3064303, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2 3 4 5   Biografisches Handbuch der Berliner Stadtverordneten und Abgeordneten 1946-1963, side(r) 206[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 11. desember 2014[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Norbert Podewin: *Otto Ostrowski - der gelöschte Oberbürgermeister. Ein Schicksal im Berlin des Kalten Krieges*. Edition Luisenstadt, Berlin 2004, ISBN 3-89542-143-X.
* Willy Albrecht: Ostrowski, Otto Arkivert 10. november 2018 hos Wayback Machine. från *Neue Deutsche Biographie* (NDB). Bd. 19, Berlin 1999, s. 629 f.

Eksterne lenker
---------------

* Literatur von und über Otto Ostrowski[*død lenke*] i katalogen for Deutsche Nationalbibliothek
* Kurzbiografie

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** ISNI **·** Munzinger (iba) **·** Discogs
 |
**Otto Frederik Waldemar Rode** (født 18. desember 1842 i Gjerpen, død 4. august 1911 i Kristiania) var en norsk gårdbruker og politiker (H). Han møtte som stortingsmann for Buskerud amt i 1902.

Liv og virke
------------

Han ble født på Gjerpen prestegård som sønn av sogneprest og stortingsmann Frederik Rode og hustru Anne Lovise Holter. En eldre bror var sogneprest og stortingsmann Carl Theodor Rode. På farssiden tilhørte de embedsmannsslekten Rode.

Otto Rode giftet seg med Valborg Sofie Rotnes fra Nes på Romerike, og de fikk fire barn.

Grette i Lier
I 1864 fikk han skjøte på gården Grette i Lier, som han kjøpte av Frogner prestegård. Han fornyet bygningsmassen, ryddet gjengrodde jorder, og kjøpte tilleggsjord. Han hadde en lengre jordbruksutdannelse og ble regnet som en foregangsmann i jordbruket idet han opparbeidet Grette til et mønsterbruk med 500 mål innmark. Han hadde en rekke verv i kommunalt styre og i jordbrukets organisasjoner, blant annet som styremedlem i Buskerud amts landhusholdningsselskap (Buskerud landbruksselskap), medlem av representantskapet i Det Kongelige Selskap for Norges Vel og direktør (styremedlem) ved Norges Banks avdeling i Drammen.

Fra og med forfatningsstriden på 1880-tallet var Otto Rode, Olaus Færden, Ole Larsen Skattebøl og Bernhard Kjekstad blant de ledende høyremennene i Buskerud amt. Rode var suppleant (varamann) til Stortinget fra Buskerud amt 1901–1906, og møtte for Bernhard Tandberg i 1902. Rode satt i Stortingets veikomité.

Han døde under et opphold hos en slektning i Kristiania i 1911, og ble gravlagt fra Frogner kirke i Lier.

Referanser
----------

1. 1 2   Stortinget og statsraadet: 1814–1914. B. 1 D. 2 : Biografier L-Ø : samt tillæg, side(r) 719[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3  Lindstøl, Tallak (1914). *Stortinget og statsraadet 1814–1914. Bd. 1, d. 2: Biografier L–Ø samt tillæg*. Kristiania. s. 718–719.
3. 1 2  Holter, Gerd (1992). *Slekten Holter 1600–1992. En gren av Hvam-slekten på Store Hvam, Nes på Romeriket*. s. 39.
4. 1 2  Fladby, Rolf (1953). *Liers historie. Bind 1: Gårdshistorie*. Lier bygdeboknemnd. s. 405–406.
5. ↑  Skatvedt, Chr. (1930). *Buskerud landbruksselskap gjennem 100 år 1830–1930*. Drammen. s. 106.
6. 1 2  «Dødsfald». *Dagens Nyt*: 2. 5. august 1911.
7. ↑  Ruud, Arnt (1983). *Drammen Høyre gjennom hundre år*. s. 21.
8. ↑  «Gaardbruger Otto Rodes Begravelse». *Dagens Nyt*: 2. 10. august 1911.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Otto Rode hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister **·** Geni
 |
**Curt Hansen** (født 18. september 1964 i Bov i Sønderjylland) er stormester i sjakk og en av Danmarks beste sjakkspillere gjennom tidene.

Han ble født i Sønderjylland, og som 17-årig gymnaselev fikk han sitt store gjennombrudd, i det han vant europamesterskapet for juniorer i 1982. Det ble fulgt opp av danmarksmesterskapet og nordisk mesterskap det følgende året, og i 1984 ble han verdensmester for juniorer. Ennå et år seinere hadde han oppfylt betingelsene for å bli stormester, og han har i tiden siden fullt ut levd opp til sin tittel. Hans ELO-rating er 2619 (november 2010).

Curt Hansens beste plassering på verdensranglisten kom i 1992, da han var nummer 14. Han har vunnet omkring en snes turneringsseire, seks danmarksmesterskap, tre tyske lagmesterskap med Köln Porz og 61 poeng i 94 landskamppartier, blant annet 66% i 48 OL-partier.

Utover nærsjakk er han også en fremragende postsjakkspiller, hvor han også er stormester.

Han har siden 1986 været redaktør for sjakkspalten i Jyllands-Posten.

Danmarksmesterskap
------------------

Curt Hansen har vunnet turneringen seks ganger: 1983, 1984, 1985, 1994, 1998 og 2000.

Turneringsseire
---------------

* Junior-EM Groningen 1982 (10/13 poeng).
* NM Esbjerg 1983 (8,5/11 1. GM-norm).
* Multi-tabs GM-turnering Gladsaxe/Farum 1983(6/9 kategori 8).
* Junior-VM Kiljava Finland 1984 (10,5/13 – 2. GM-norm).
* Borgarnes Island 1984 (8/11, kategori 8).
* Politiken Cup Vejstrup 1989 (6,5/9, kategori 10).
* Groningen 1991 (6/9, kategori 13).
* Super Chess Cup Tåstrup 1992 (6,5/9, kategori 13).
* Vejle 1994 (6,5/9, kategori 10).
* Malmö Sverige 1994 (7/9, kategori 12).
* NM og Soneturnering Reykjavik 1995 (8,5/11).
* Samba Cup (Skanderborg) 2003 (5,5/9)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Curt Hansen – FIDE Rediger på Wikidata

* (en) Curt Hansen – US Chess Federation Rediger på Wikidata

* (en) Curt Hansen – chessgames.com Rediger på Wikidata

* (en) Curt Hansen – OlimpBase Rediger på Wikidata

* (en) Curt Hansen – 365Chess.com Rediger på Wikidata
* Biografi på SIS-MH Masters
* Statistikk hos ChessWorld.net

Portaler: Danmark | Sport

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** VIAF **·** ISNI
 |
Dr. jur. **Otto Palandt** (født 1. mai 1877 i Stade, død 3. desember 1951 i Hamburg) var en tysk jurist. Han var utgiver av verket som etter ham ble kalt Palandt, en lovkommentar til Bürgerliches Gesetzbuch (BGB). Han var medredaktør frem til 10. opplag, men forfattet selv ingen kommentarer.

Han tok den første juridiske statseksamen i 1899 i Celle, og påbegynte samme år sitt *Referendariat* i Zellerfeld (Harz). I 1902 tok Palandt den juridiske doktorgrad ved Heidelberg-universitetet, og i 1904 avla han den annen juridiske statseksamen. Mellom 1906 og 1912 var han dommer ved amtsdomstolen i Żnin i Posen-provinsen. Fra 1912 var Palandt virksom ved landretten i Kassel. Under første verdenskrig var han dommer ved den keiserlige overretten i Warszawa. Senere ble han utnevnt til rettsråd ved overlandsretten i Kassel. Han gikk tidlig inn for nasjonalsosialismen og ble medlem av NSDAP i 1933. I 1934 ble Palandt utnevnt til president for Reichsjustizprüfungsamt. Han ble dermed en av de mest innflytelsesrike jurister i Tyskland. Samme år fikk han i oppdrag å delta i utarbeidelsen av en ny kommentar til BGB.

Referanser
----------

1. 1 2   Gemeinsame Normdatei, besøkt 26. april 2014[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 11. desember 2014[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 30. desember 2014[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Klaus W. Slapnicar: «Der Wilke, der später Palandt hieß». I: NJW 2000, S. 1692 – 1699
* Hans Wrobel: *Otto Palandt zum Gedächtnis 1.5.1877 – 3.12.1951*. I: Kritische Justiz 1982, S. 1 – 17

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC
 |
**Faustus Cornelius Sulla Felix** (født 22, død 62) var en av de mindre kjente skikkelsene i det Julo-claudiske dynasti i det gamle Roma. Hans bestemor var Antonia den eldre, niesen til keiser Augustus gjennom hennes ektemann Lucius Domitius Ahenobarbus (hennes bestefar). Hennes mor var Domitia Lepida, datter av niesen til keiser Augustus. Octavia den yngre og Markus Antonius var hennes besteforeldre. Hans far var Faustus Cornelius Sulla som var suffekt konsul i året 31 og en etterkommer av Lucius Cornelius Sulla. Han var også halvbror av keiserinnen Valeria Messalin.

I 47 arrangerte keiser Claudius et giftermål mellom Fuastus og hans datter Claudia Antonia. De fikk en sønn som døde før han var to år. Sønnens første fødselsdag ble feiret privat. Hans tilknytning til keiserfamilien førte til at han ble utnevnt til konsul i 52.

I 56, to år etter tiltredelsen til Nero, ble den frigjorte slaven Pallas og den pretorianske prefekten Sextus Afranius Burrus anklaget for opprørsplaner for å gjøre Faustus til keiser. Konspiratørene ble dømt, men Faustus synes ikke å ha vært implisert i rettssaken. Nero begynte likevel å overvåke Faustus, gjennom sin frykt for hans tilknytning til keiserfamilien.

I 58 anklaget en annen keiserlig frigitt slave Faustus for å planlegge et opprør mot Nero, trolig under sistnevntes etterforskning. Nero behandlet Faustus som skyldig. Han ble sendt i eksil til Masilla i 59.

I 62 ble en vaktmann ved palasset, Tigellinus, sendt for å myrde Faustus. Faustus ble myrdet ved middag, fem dager etter at Tigellinus ble gitt ordrene. Hans hode ble transportert til palasset. Til tider spottet Nero det avkappede hodet til Faustus, på grunn av hans skallethet og grå hår.

Tacitus beskrev karakteren til Faustus som «engstelig og foraktelig», og hevdet også at han ikke var i stand til å kuppe Nero.
**Hjalmar Wessel** (født 11. februar 1876 i Porsgrunn, død 7. juni 1933) var norsk jurist og industrimann.

Borregaard
----------

Hjalmar Wessel var den første generaldirektøren ved Borregaard etter at selskapet var blitt kjøpt av norske interesser fra The Kellner-Partington Paper Pulp Co. Ltd. i 1917. Aksjeselskapet Borregaard ble dannet våren 1918. Hjemkjøpet kostet om lag 100 millioner kroner og handelen var en personlig bragd for Wessel. Wessel moderniserte driften og ekspanderte konsernet med flere oppkjøp i sin tid som sjef.

Utdannelse og virksomhet
------------------------

Hjalmar Wessel var utdannet cand.jur. og praktiserte som sakfører i Oslo fra 1897 til 1917, sammen med fetteren høyesterettsadvokat Ulrik Cappelen Flood. I 1911 gikk Wessel over til papirindustrien som direktør for et fellesskap av Follafoss, Værdalsbruket og Helge-Rein-By bruk. 

Wessel var også medlem av Akers formannskap fra 1905 til 1910 og hadde i denne perioden rekke andre kommunale verv.

Familie
-------

Hjalmar Wessel tilhørte den kjente slekten Wessel. Foreldrene var oberstløytnant Jonas Wessel (1841-1910) gift med Hanna Flood (1852-1879) fra Porsgrunn. 

Hjalmar Wessel var gift med Ellen født Jeremiassen (1876-1967), datter av Johan Jeremiassen (1843-1889), grunnlegger av Porsgrunds Porselænsfabrik, og gift med Ellen Serine født Knudsen (1846-1937) som var datter av skipsreder Christen Knudsen (1813-1888), Porsgrunn, og søster av skipsrederne og politikerne Jørgen Christian Knudsen og Gunnar Knudsen. Ellen Wessel var medforfatter av slektsboken *Våre besteforeldre : Guro og Christen Knudsen - deres barn og barnebarn*, 1929, opptrykt i 1999.

Hjalmar og Ellen Wessel hadde fire barn og av disse har de to døtrene, Hanna Benedicte («Dikken») gift Cappelen, og Sigrid gift Pedersen, i dag etterkommere i flere land.

Kilder
------

* Arthur Stonehill (1965): *Utenlandske eierinteresser i norske bedrifter.* SSB Samfunnsøkonomiske studier nr. 14
* *Hvem er hvem* (1933)
* *Studenterne fra 1893* (1918)
* *Foredlet virke : historien om Borregaard 1889-1989* – Trond Bergh og Even Lange (1989)
* Ellen Wessel og Lulli Knudsen: *Våre besteforeldre Guro og Christen Knudsen – deres barn og barnebarn*, Oslo 1929. Opptrykk 1999.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Historisk befolkningsregister **·** Geni
 |
***Bandidas*** er en amerikansk-meksikansk western-komedie fra 2006, med Penélope Cruz og Salma Hayek i hovedrollene. Filmen er produsert og regissert av Joachim Rønning og Espen Sandberg. Filmen handler om to veldig forskjellige kvinner i Mexico som skal rane en bank for å bekjempe en bande som herjer i deres hjemby.

Handlingsreferat
----------------

I 1890-årene i Mexico er María Álvarez (spilt av Penélope Cruz) en uutdannet bondepike hvis omsorgsfulle far blir tvunget vekk fra gården sin av en hensynsløs utleier ved navn Tyler Jackson. Sara Sandoval (spilt av Salma Hayek) er den høyt utdannede, velstående datteren etter den arrogante eieren av en rekke eiendommer i området. Sara har nylig kommet tilbake fra Europa, hvor hun gikk på mange forskjellige grunnskoler og høyskoler i England, Spania og Frankrike i mange år.

Omtrent samtidig faller både Marias og Saras foreldre under angrep fra Tyler Jackson. Saras far blir drept. Marias far blir skutt, men overlever. Som hevn begynner María og Sara som bank-ranere. De stjeler penger som de gir tilbake til den fattige befolkningen som har mistet eiendommene deres. De to kvinnene har problemer med å komme overens, blant annet på grunn av deres veldig forskjellige bakgrunn. Men etter veiledning fra den berømte bankraneren Bill Buck (spilt av Sam Shepard) begynner kvinnene etter hvert å stole på hverandre.

Kvinnene legger forskjellene deres til side og blir enige om at selv om de ikke er venner ennå, så kan de samarbeide som partnere. De to kvinnene blir etter hvert kjent under kallenavnet "Bandidas" Men Tyler Jackson får snart inn etterforsker Quentin Cooke. Men Sara og María forsøker å forføre Quentin til å hjelpe dem. Kvinnene planlegger ett større og langt mer ambisiøst tyveri, samtidig som María og Sara konkurrerer om Quentins følelser.

Rolleliste
----------

* Salma Hayek som Sara Sandoval
* Penélope Cruz som María Álvarez
* Steve Zahn som Quentin Cooke
* Dwight Yoakam som Tyler Jackson
* Jose Maria Negri som Padre Pablo
* Audra Blaser som Clarissa Ashe
* Sam Shepard som Bill Buck
* Edgar Vivar som bank-sjef.

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen har ingen egenskaper for offisielle lenker i Wikidata*
* (en) *Bandidas* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Bandidas* hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (sv) *Bandidas* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) *Bandidas* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata

* (en) *Bandidas* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Bandidas* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Bandidas* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Bandidas* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *Bandidas* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

* (en) *Bandidas* på Metacritic Rediger på Wikidata
**Odd Fellow logen Morild** ble grunnlagt den 22. april 1972 i Bodø som Odd Fellow loge nr 81 i Den Norske Odd Fellow Ordenen. Logen er oppkalt etter lysfenomenet morild, som er vanlig i havet utenfor Bodø. Logens segl portretterer en Nordlandsbåt som seiler på havet, og symboliserer Bodøs rolle som et av de største byggestedene for slike båter på 1800-tallet.

Logen er den andre Odd Fellow logen som ble grunnlagt i Bodø, og har Odd Fellow logen Landego som moderloge. Dens historie starter med et møte i Loge Landego den 27. november 1970 der 10 brødre tok til orde for å etablere en broderforening. Broderforeningen ble innstiftet i Loge Landego den 17. februar 1971 med ti medlemmer, i nærvær av Stor Sire Arne Espelund, DDSS Odd Landmark og 36 brødre fra loge Landego.

Broderforeningen ble opphøyd til loge den 22. april 1972 i nærvær av Stor Sire og Stor Sekretær fra Storlogen. Ved grunnleggelsen var logen underlagt Odd Fellow leiren *Trøndelag*. Den 10. mai 1974 ble den overført til Odd Fellow leiren Nordland i Bodø.

I samarbeid med loge Landego, la loge Morild grunnlaget for institueringen av Odd Fellow logen Bodin den 4. oktober 1983.

Morild var også moderlogen til Odd Fellow logen Elias Blix, og da denne ble instituert den 6. mars 2004 meldte 45 brødre overgang til den nye logen. Medlemsmassen i loge Morild ble samtidig redusert fra 147 til 102 brødre.

Loge Morild hadde 102 medlemmer pr 1. januar 2011. 

Logen deler ordenshus med begge Odd Fellow leirene og Rebekkaleiren Polarsirkelen i Bodø, samt Odd Fellow logene Landego, Bodin, Stella Nova, Elias Blix, *Børrvasstind* og rebekkalogene Providentia, Konkylie og Sildre.