recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Luisa Gabriela Molina Terrazas** (født 25. august 1955 i Uyuni i Bolivia, død 30. mai 2021 i La Paz) var en boliviansk folkesanger, av yrke lærer.

I løpet av sin karriere som ballettdanser, sanger og teaterskuespiller turnerte hun også i Frankrike. I 1983 var hun en av grunnleggerne av Grupo Femenino Bolivia, med den spilte hun inn to platealbum. Tre år etter begynte hun som solosanger og frembrakte over tretten musikalske produksjoner.

Hun ble kjent som sanger og perkusjonist mot slutten av 1980-årene og et stykke inn i 1990-årene. Blant hennes mest kjente sanger var *Falso amor y falso corazón*, som senere ble relansert til lambadarytme av en brasiliansk sanger. Andre kjente sanger var *Vas a llorar*, *Pensamientos*, *Gaviota*, *Mi viejo Santa Cruz*, *Ironías de amor*, *Imilla bandida*, *La leñera*, og *Si hoy te vas*.

Molina døde i La Paz den 30. mai 2021, i en alder av 65 år, av covid-19.

Referanser
----------

1. 1 2  «La reconocida cantante Luisa Molina fallece a causa de la Covid-19». Arkivert fra originalen 30. mai 2021. Besøkt 2. juni 2021.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Luisa Gabriela Molina Terrazas på Discogs Rediger på Wikidata
* Discographics

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Discogs
 |
**Råneälven** er en elv i Norrbottens län i Sverige. Den har sitt utspring i Råneträsket knappe to mil sør for Dundret i Gällivare kommune. Elva følger hovedretningen for de fleste elvene i det nordlige Sverige, fra nordvest mot sørøst. Den renner inn i Boden kommune like sør for grenda Mårdsel. I Boden kommune flyter elva gjennom en rekke mindre innsjøer fram til Degerselet. Herfra fortsetter Råneälven gjennom den nordlige delen av Luleå kommune, og ut i Bottenvika ved Råneå. Gjennom tettstedet Råneå like før utløpet i havet, deler elva seg i to fosser, Norrforsen og Sørforsen. Her faller elva fra 6 meter over havet til 2 meter over havet.

Elva ble brukt til tømmerfløting fram til 1965. Dette hadde påvirkning på økosystemet og det biologiske mangfoldet, noe som i senere tid er forsøkt rettet opp. Det har også vært drøftet mulighetne for å bygge ut elva til kraftformål, men dette er ikke lenger aktuelt etter at elva ble vernet i 1987.

Elva er lakseførende. Når man kjøper fiskekort, må man også kjøpe såkalt gjelleplombe. All avlivet laks skal merkes med slik gjelleplombe og rapporteres.

Referanser
----------

1. ↑  «SMHI Vattenweb». Sveriges meteorologiska och hydrologiska institut. Besøkt 31. mars 2019.
2. ↑  «Kartsök och ortnamn». Lantmäteriet. Besøkt 31. mars 2019.
3. ↑  «Historia». Råneälvens norra kortfiskeområde. Arkivert fra originalen 29. juni 2018. Besøkt 31. mars 2019.
4. ↑  «Fiskekort». Råneälvens norra kortfiskeområde. Besøkt 31. mars 2019.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LIBRIS **·** GeoNames **·** GeoNames
 |
Planeten Saturn blir okkultert av månen
Saturnmånen Dione okkulterer Rhea sett fra romsonden Cassini.
**Okkultasjon** er et astronomiuttrykk for når et himmellegeme passerer fremfor et annet slik at hele eller deler av det bakre legemet blir dekket. Det finnes ulike typer okkultasjoner. Fra jorden er de observerte okkultasjonene stort sett av månen som passerer fremfor en stjerne, en planet eller asteroide. Alle formørkelser er okkultasjoner; for eksempel er solformørkelse en okkultasjon der månen passerer fremfor Solen, mens under en måneformørkelse okkulterer jorden Solen sett fra overflaten av månen.

Måne-okkultasjoner
------------------

Sett i fra jorden er måne-okkultasjoner den mest vanlige okkultasjonstypen. Siden månen ikke har noen betydelig atmosfære, vil legemer som okkulterer månen forsvinne og dukke opp igjen etter at de passerer måneranden. 

Flere ganger i året kan en observatør på jorden se at en planet passerer bak månen. I motsetning til stjerner har planeter betydelig vinkeldiametre slik at en her kan se delvise okkultasjoner.

Planet-okkultasjoner
--------------------

Stjerner kan bli okkultert av planeter. I 1959 okkulterte Venus stjernen Regulus. Uranusringene ble observert for første gang da Uranus okkulterte en stjerne i 1977.

Det er også mulig at en planet okkulterer en annen. Sett i fra jorden er slike okkultasjoner svært sjelden. Forrige gang dette skjedde var 3. januar 1818, og den neste gangen skjer 22. november 2065. I begge tilfeller er det snakk om Venus og Jupiter

Doble okkultasjoner
-------------------

Et himmellegeme kan okkultere flere andre himmellegemer på én gang. Slike hendelser er svært sjeldne og kan kun sees fra en liten del av jorden. Den forrige doble okkultasjon skjedde 23. april 1998 da månen okkulterte Venus og Jupiter samtidig sett fra Ascensionøya i det sørlige Atlanterhavet.

Asteroide-okkultasjoner
-----------------------

Asteroider okkulterer omtrent hver natt en stjerne sett fra omtrent hvor som helst på jorden, men de fleste trenger et teleskop for å kunne observere. Asteroide-okkultasjoner blir benyttet i astronomien for å måle størrelsen og posisjonen til asteroidene mer presist enn det en kan få til med andre metoder. Ved flere observatører nær samme lokalitet kan en lage en todimensjonal formprofil av asteroiden.

Radio-okkultasjon
-----------------

Radio-okkultasjon er at et himmellegeme dekker for en radiokilde.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data)
 |
**Marie Pedersen** (født 16. januar 1893 i Trondheim, død 27. juni 1990) var en norsk pedagog og forfatter. Hennes foreldre var dampskipslos Hans og Christine Pedersen.

Marie Pedersen tok eksamen artium ved Trondheim katedralskole i 1912. Hun deretter tok lærerprøven ved Elverum lærerskole i 1913 påfulgt av diplomeksamen fra Institut des Sciences de l’Education Université de Genève i 1931. 

Marie Pedersen var lærer ved folkeskolen i Trondheim i årene 1913-1928. Hun var styrer for hjelpeskolen i Trondheim i perioden 1928-1939. Fra 1939 var hun direktør for Døve-, blinde og åndssvakeskoledirektoratet i Kirke- og undervisningsdepartementet. 1. juni 1951 ble dette direktoratet slått sammen med Direktoratet for skolehjemmene til Direktoratet for spesialskolene, og Marie Pedersen fortsatte som direktør for det nye direktoratet. Hun gikk av etter oppnådd aldersgrense i 1963. Direktoratet ble nedlagt 1. juli 1963, og oppgavene overført til Kontoret for spesialskolene og det nyoppnevnte Spesialskolerådet.

Marie Pedersen utga «Intelligensprøving av barn» i 1933 og «De evnesvake i skole og samfunn» i 1946, den siste i samarbeid med Ingolf Eik. Hun publiserte en rekke artikler i norske og utenlandske tidsskrifter.

Referanser
----------

1. ↑   Store norske leksikon, Store norske leksikon-ID Marie\_Pedersen[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Norsk biografisk leksikon, oppført som Marie Lovise Pedersen, Norsk biografisk leksikon ID Marie\_Pedersen, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Marie Pedersens private arkiv finnes ved NTNU Universitetsbiblioteket

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Wikistrinda
 |
**Marie Sýkorová** (født 18. november 1952 i České Budějovice, død mars 2018) var en tsjekkoslovakisk landhockeyspiller som deltok i de olympiske leker 1980 i Moskva.

Sýkorová vant olympisk sølvmedalje i landhockey under Sommer-OL 1980 i Moskva. Hun var med på det tsjekkoslovakiske damelaget som kom på andreplass landhockeyturneringen bak Zimbabwe. Det var første gangen landhockey for damer var med på det olympiske programmet. Seks lag deltok og det ble spilt en enkeltserie der alle lagene møttes én gang. Tsjekkoslovakia vant tre kamper, en uavgjort og et tap, og med sju poeng ble de nummer to på tabellen ett poeng bak Zimbabwe. Sýkorová spilte fire kamper i OL-turneringen.

OL-medaljer
-----------

* 1980 Sovjetunionens flagg Moskva - Sølv Sølv i landhockey, damer Tsjekkoslovakias flagg Tsjekkoslovakia

Referanser
----------

1. 1 2   Olympedia, Olympedia utøver-ID 20268, besøkt 3. august 2021[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Archive of Fine Arts, abART person-ID 78306, besøkt 3. august 2021[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2 3   www.sports-reference.com[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   www.ceskatelevize.cz, besøkt 3. august 2021[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Marie Sýkorová – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Marie Sýkorová – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (cz) Marie Sýkorová – Tsjekkias olympiske komité Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Einsteins syndrom** er et begrep som brukes for å beskrive eksepsjonelt oppvakte barn med sent utviklet tale (usannsynlig med konversasjoner før fylte fire år).

Egenskaper:

* forsinket taleutvikling
* vanligvis gutter
* høyt utdannede foreldre
* musikalske (familien)
* løsningsorienterte egenskaper
* forsinket utvikling av sosiale egenskaper
* forsinket toalettrening

Hovedtesen i boken er at sent snakkende ofte blir feildiagnostisert med en autisme («autism spectrum disorder – ASD») og at en liten undergruppe av sent snakkende faktisk er høyt intelligente barn med noen fellestrekk konsentrert rundt musikk og/eller hukommelse og/eller matematikk. Det er vanskelig om ikke umulig og presist å vurdere kognitiv kompetanse til et barn som ikke er verbal eller er minimalt verbal hvis testingen er vektet mot det verbale, som testene typisk er. Boken behandler også barn med sterke personligheter som motstår tester og scorer langt under deres muligheter. Forfatteren egen sønn vokste opp til å bli en programmerer, og var feilaktig antatt som tilbakestående siden hans snakking til tross for hans veldig gode hukommelse og ingen dramatisk forringelse av fungering på et daglig nivå. Boken viser til en serie av høyt presterende vitenskapsmenn og musikere som alle snakket sent og ble antatt hadde autistiske trekk (lang oppmerksomhetsspenn i tidlig alder, viljestyrke, evne til å leke alene, utsatt språkevne/sosial kompetanse) som ikke sjeldent sees hos barn med meget høy intelligens.

Litteratur
----------

* Bengtsson, Ann (2004). «Einsteins syndrom - kloke barn som taler seint». *Tidsskrift - Norsk Psykologforening*. VOL 41 (PART 9). ISSN 0332-6470.  *utgitt av Norsk Psykologforening*[*død lenke*]
* Sowell, Thomas (2001). *The Einstein Syndrome: Bright Children Who Talk Late* **(engelsk)**. Basic Books. ISBN 0-465-08140-1.

Referanser
----------

1. ↑  Bengtsson, 2004
2. ↑  Thomas Sowell brukte Einsteins navn i en bok om slike barn. Sowell, side 89–150
**Einride Tveito** (født 29. mars 1877 i Aure og oppvokst i Ulvik, død 4. august 1957 i Oslo) var en norsk lærer og forfatter. Han er særlig kjent som dramatiker, og gjennombruddsstykket *Ran* (1920) gjorde suksess på Det norske teatret i 1921.

Kort tid etter at faren Lars Tveito hadde flyttet fra Aure og hjem til Ulvik for å overta gården, døde han. Einride Tveito vokste opp med mora Herborg og fire søsken. Han gikk på Sogndal Folkehøgskule og tok eksamen ved Stord seminar i 1898. Han var lærer noen steder på Jæren, giftet seg i 1904 med Tea Clemetsen fra Stavanger, og bodde fra 1906 i Stavanger som lærer. Her engasjerte han seg i mållag og bondeungdomslag, og var redaktør for BUL-avisen *Rygja tidend* fra starten i 1908 til 1911. Han arbeidet som lærer fram til pensjonsalderen, og skrev på kvelds- og nattetid. Som pensjonist bosatte han seg i Oslo, men hadde også hytte i hjembygda Ulvik.

Han debuterte i 1902 med fortellinga *Naar broren tutar til vinden*, og skrev i alt 3 prosabøker og 6 skuespill; et av skuespillene er ikke utgitt i bokform. Som de beste verkene hans nevnes *Ran* (1920) og *Menneske i drift* (1937).

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  Olav A. Loen. *Bygda gav diktarsyn*. Rune forlag, 1970 (ebok)
2. ↑  Halldor O. Opedal. «Broren Indre (Einride) Simon» i *Hardanger*, utgitt av Hardanger historielag, 1987
3. ↑  Norsk samkatalog

Portal: Litteratur
**Einsteins feltligninger** (EFL) er et sett med ti ligninger, redusert fra seksten grunnet symmetri, i Einsteins generelle relativitetsteori som er en teori for gravitasjon. Denne teorien beskriver gravitasjon som en krumning av tidrommet som følge av masse og energi. EFL uttrykker proporsjonalitetsforholdet mellom disse egenskapene. Ligningene ble først publisert i 1915.

Matematisk form
---------------

Matematisk uttrykkes EFL som en tensorligning og ser ut som følger:

{\displaystyle R\_{\mu \nu }-{\frac {1}{2}}g\_{\mu \nu }R+g\_{\mu \nu }\Lambda ={\frac {8\pi G}{c^{4}}}T\_{\mu \nu }}
hvor {\displaystyle R\_{\mu \nu }} er Riccis kurvaturtensor, {\displaystyle g\_{\mu \nu }} er den metriske tensoren, {\displaystyle \Lambda } er den kosmologiske konstanten, {\displaystyle R} er Riccis kurvaturskalar og {\displaystyle T\_{\mu \nu }} er impuls-energitensoren. I tillegg er de fysiske konstantene {\displaystyle c} lysets hastighet og {\displaystyle G} Newtons gravitasjonskonstant som ofte settes lik 1. Denne formen av EFL følger den metriske signaturkonvensjonen -+++. Dersom en benytter seg av +--- konvensjonen tar EFL formen

{\displaystyle R\_{\mu \nu }-{\frac {1}{2}}g\_{\mu \nu }R-g\_{\mu \nu }\Lambda =-{\frac {8\pi G}{c^{4}}}T\_{\mu \nu }}
Ligningene kan også skrives mer kompakt ved å innføre Einsteintensoren

{\displaystyle G\_{\mu \nu }=R\_{\mu \nu }-{\frac {1}{2}}g\_{\mu \nu }R}
som gir ligningene formen

{\displaystyle G\_{\mu \nu }+g\_{\mu \nu }\Lambda ={\frac {8\pi G}{c^{4}}}T\_{\mu \nu }}
Venstresiden i ligningen slik den er formulert her representerer krumningen til tidrommet, mens høyresiden representerer innholdet i tidrommet, dvs. masse og energi.

Referanser
----------

1. ↑  Einstein, Albert (25. november 1915). «Die Feldgleichungun der Gravitation». *Sitzungsberichte der Preussischen Akademie der Wissenschaften zu Berlin*: 844–847. Arkivert fra originalen 27. oktober 2016. Besøkt 06.11.2008.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** MathWorld **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data)
 |
**Huangyaguan** eller **Huangya-passet** (黄崖关; Huángyáguān) er en fjellovergang og en del av Den kinesiske mur. Det ligger på grensen mellom Hebei og Tianjin i Yanfjellene 20 km nord for Ji i Kina.

Den kinesiske mur ved Huangyaguan ble opprinnelig bygget under det nordlige Qi-dynastiet, som i 556 utvidet den nybygde muren nord for Beijing østover til Shanhaiguan. Ming-dynastiet bygde senere på 1550-tallet en ny mur på restene av den nordlige Qi-dynastiets mur. Denne muren ble renovert, utvidet og fullført i 1567–1572 under ledelse av general Qi Jiguang. Det var i løpet av denne tiden muren fikk det karakteristiske mursteinsutseendet med tårn og skyteskår som Den kinesiske mur er kjent for. Forsvaret av Huangyaguan under Ming-dynastiet var under Jizhou-garnisonens ansvar.

I 1984 ble 3 km av muren rundt Huangyaguan renovert, noe som gjorde den til den lengste renoverte delen av Den kinesiske mur.

* 
* 
* 
*

Referanser
----------

1. ↑  «Huangyaguan - Longest Restored Great Wall Section, Marathon Venue». *www.chinahighlights.com* **(engelsk)**. Besøkt 21. mars 2023.
Huangmeiopera i Shanghai, med to sangerinner
Uformell fremføring
**Huangmei** eller **Huangmeitone** (kinesisk: 黃梅戲 eller 黃梅調, pinyin: *Huángméixì* eller *Huángméidiào*) begynte på tidlig 1800-tall eller tidligere som en form for landsens folkesang og -dans. Den kalles også **huangmeiopera**, selv om den ikke har meget til felles med de andre former for kinesisk opera.

Huangmei i provinsen Hubei betrakter seg som denne sangformens vugge tilbake på 1700-tallet. Men det kan godt være at den først fant sin form i provinsen Anhui i området rundt Anqing. Lite er sikkert om dette.

Til å begynne med var det en enklere form for sangdrama, uten de tradisjonelle operagester som ofte gjør bruk av draktenes ermer og av kompliserte trinn. Etterhvert fikk den et mer operatisk preg, med kostymer og flere roller. Musikken var enkel og kort. Man opptrådte ikke på scener av noe slag; det dreide seg mer om omreisende trupper som fremførte sangdramaene på der det måtte være opportunt.

Formen ble mer alment utbredt etter 1959, da den ble kjent gjennom kinofilm i Hongkong. Det var innvandrende fra Fastlands-Kina som bragte med seg stilen dit og slik inn i byens filmindustri. Flere filmer fulgte, og den mest kjente kom i 1963. Dette var romantiske filmer. Men etterhvert fikk musikkstilen også innpass i wuxiafilm.

De mest fremtredende huangmeitoneskuespillere i Hongkong var Betty Loh Ti, Ivy Ling Po og Tsin Ting.

Huangmeikostymene er generelt mindre ekstravagante enn dem men finner i andre kinesiske operaformer. Det legges mer vekt på sang enn på fremtoning.

Referanser
----------

1. ↑  Berry, Michael. [2005] (2005). Speaking in Images: Interviews with Contemporary Chinese Filmmakers. Columbia University Press. ISBN 0-231-13330-8

Eksterne lenker
---------------

* Huangmei opera video
Utsyn mot Huaqingpalasset nær Huaqingchi.
**Huaqing Chi** (kinesisk: 华清池) er en varm kilde i Kina. Den ligger om lag 25 km øst for Xi'an i bydistriktet Lintong i provinsen Shaanxi, i den sentrale delen av landet, 900 km sørvest for hovedstaden Beijing. Huaqing Chi ligger 599 meter over havet, ved nordre del av Li-fjellene.

Historie
--------

Disse varme kildene er omtalt i dokumentert historie siden nesten 1000 f.Kr. fordi flere konger og keisere bygde palasser ger. Blant dem var kong You av Zhou-dynastiet og keiser Qin Shi Huang av Qin-dynastiet. En utvidet versjon ble bygd av keiser Wu Han under Handynastiet. 

Under Tang-keiserne Taizong og Xuanzong ble palasstrukturen her ombygd (ferdig 723) og gitt navnet Huaqingpalasset. Men i forbindelse med An Lushan-opprøret ble det gjort stor skade på anlegget. 

Huaqings varme kulper er blitt udødeliggjort i kinesisk diktning, som for eksempel i Bai Juyis dikt *Song of Everlasting Regret* som tar for seg Xuanzong og Yang:

*On a cold spring day, he bestowed upon her the honor of bathing with him at the Huaqing pools,* 
*According to legend, this is the pool that was used by Yang Guifei and the emperor.*
*The waters of the hot springs were smooth, and washed over her pale white skin.*
*The palace maids helped her to leave the pool, because she was too delicate and lacked strength.*
*This was when she began to receive the emperor's advances.*
Dette var også åstedet for den historisk interessante Xi'an-episoden i desember 1936 ved disse varme kildene. Det var her som Zhang Xueliang kidnappet Chiang Kai-shek og tvang Chiang til å inngå en allianse med Kinas kommunistiske parti mot det japanske rike.

Galleri
-------

* Guifeidammen (貴妃湯).Guifeidammen (貴妃湯).
* Lianhuadammen (蓮花湯).Lianhuadammen (蓮花湯).
* Statue av Yang Guifei.Statue av Yang Guifei.
* Huaqing Chi.*Huaqing Chi*.
* Huaqing Vhi med kunstig lotus.Huaqing Vhi med kunstig lotus.
* Guifeikilden (Fruekilden).Guifeikilden (*Fruekilden*).
* Feishuanghallen (Den driftende frosts hall).Feishuanghallen (*Den driftende frosts hall*).
* 
* Fru Yangs dam, versjon rekonstrert i Qing, seneere brukt av Chiang Kai-shek.*Fru Yangs dam*, versjon rekonstrert i Qing, seneere brukt av Chiang Kai-shek.
* Statue av Fru Yang kommende ut av badet.Statue av Fru Yang kommende ut av badet.

Referanser
----------

1. ↑  Alexander Pantsov of Steven I. Levine, *Mao: The Real Story* (New York: Simon & Schuster, 2012), ss. 299-304.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
Max Hardcore er en amerikansk hardporno-produsent, regissør og skuespiller, kjent for «ekstrem» hardporno med analsex og nedverdigende «overgrep» mot unge kvinner
**Hardpornografi** er de former for pornografi som gjengir seksualakter direkte og utilslørt. Uttrykket ble utviklet i annen halvdel av 1900-tallet, først på engelsk, for å skjelne mellom «hardpornografi» og «mykpornografi». Den har ofte form av fotografisk materiale, for eksempel i blader, men etter hvert i stor grad på film. Men den finnes også som tegninger/tegneserier. Siden 1990-årene er slik pornografi blant annet blitt distribuert over Internett.

Hardporno var gjennomgående forbudt ved lov i mange land frem til de siste deler av 1900-tallet, da en rekke av verdens liberale demokratier, som gjennomgikk endringer av seksuelle normer, begynte å tillate en begrenset adgang. Som regel er restriksjonene knyttet til et klassifiseringssystem av filmer og regulering av salg og tilgang. Uavhengig eller på tross av nasjonale lovreguleringer er det imidlertid lett å laste ned hardporno fra mange internettsider som ikke er gjenstand for regulering, eller der regulering omgås eller ikke håndheves effektivt. Det er vanligvis forbud mot å presentere hardporno til offentlig skue. Biblioteker og skoler og andre steder der unge mennesker ferdes har ofte egne reguleringer som er strengere enn dem som gjelder voksne. Vanligvis er det forbudt og straffbart å la hardporno, eller pornografi i sin alminnelighet, være tilgjengelig for mindreårige.

Forskjell fra mykporno
----------------------

Selv om både mykporno og hardporno gjengir nakenhet og seksuelle situasjoner i det øyemed å stimulere betrakterens seksuelle lystfølelser, er det en nøkkelforskjell mellom de to at mykpornoen ikke gjengir noen av de følgende elementer: Bilder av erigert penis, eksplisitt samleie, penetrering av forskjellig slag og oralsex. Det kan også være andre eksplisitte situasjoner som klart må tilregnes hardporno-siden. En annen forskjell er at seksualakten i mykporno ofte (men ikke alltid) er simulert. Men også simulerte fremstillinger ved hjelp av tegninger eller digital manipulasjon kan klart falle innen kategorien hardporno.

Lovbestemmelser i Norge
-----------------------

I Norge ble lovbestemmelsene vedrørende pornografi endret i 2005. Ifølge straffelovens § 204 defineres ikke lenger *kjønnslige skildringer som må anses forsvarlige ut fra et kunstnerisk, vitenskapelig, informativt eller lignende formål* som pornografi.

Se også
-------

* Mykporno
* Pornografi
De forskjellige lands euromynter.
**Italienske euromynter** er sirkulasjonsmynt av Den europeiske unions valuta euro med nasjonalt motiv for Italia på revers.

Nasjonale motiver
-----------------

De italienske euromyntene har forskjellige motiver på alle de åtte myntene, hentet fra kunst- og kulturlivet i Italia i romertiden. Motivene er bearbeidet av noen av Italias mest kjente kunstnere og designere: Eugenio Driutti, Luciana De Simoni, Ettore Lorenzo Frapiccini, Claudia Momoni, Maria Angela Cassol, Roberto Mauri, Laura Cretara og Maria Carmela Colaneri. Felles for samtlige italienske motiv er de 12 EU-stjernene, pregingsåret og de to overlappende bokstavene «RI» for *Repubblica Italiana*. Ingen av de italienske myntene er preget med årstall tidligere enn 2002, selv om de første ble produsert tidligere, ettersom de ble tilgjengelige for publikum allerede i desember 2001.

Motivene er valgt ut etter at forskjellige design ble presentert i et TV-program og seerne kunne så stemme på sine favoritter via telefon. 1€ mynten var ikke med, siden daværende finansminister, Carlo Azeglio Ciampi allerede hadde besluttet at den vitruvianske mann skapt av Leonardo da Vinci var et perfekt motiv for denne viktige mynten. 

* 2 euro mynt: Portrett av Dante Alighieri, opprinnelig utført av Raffaello Sanzio
* 1 euro mynt: Den vitruvianske mann – motiv skapt av Leonardo da Vinci
* 50 cent mynt: Marcus Aurelius' rytterstatue i Roma
* 20 cent mynt: «Forme uniche della continuità nello spazio», skulptur av Umberto Boccioni
* 10 cent mynt: «Venus' fødsel» – detalj fra Sandro Botticellis verk
* 5 cent mynt: Colosseum – arena i Roma
* 2 cent mynt: Mole Antonelliana – i Torino
* 1 cent mynt: Castel del Monte – i Andria

2-euro minnemynter
------------------

Italia har slått fire forskjellige minnemynter i valøren 2 euro fra 2004 til 2007. Motivene gjelder:

* 50 år med Verdens matvareprogram (2004)
* 1-årsjubileum for undertegnelse av EU-grunnloven (2005)
* De 20. olympiske vinterleker i Torino (2006)
* 50-årsjubileum for undertegnelse av Romatraktaten (2007)

| * v
* d
* r
De ulike euromyntene fra hvert land |
| --- |
| Andorra **·** Belgia **·** Estland **·** Finland **·** Frankrike **·** Hellas **·** Irland **·** Italia **·** Kypros **·** Latvia **·** Litauen **·** Luxembourg **·** Malta **·** Monaco **·** Nederland **·** Portugal **·** San Marino **·** Slovakia **·** Slovenia **·** Spania **·** Tyskland **·** Vatikanstaten **·** Østerrike |  |
**Italiensk Somaliland** var en italiensk koloni på Afrikas horn, som eksisterte, bortsett fra et kort mellomspill under andre verdenskrig, da det sto under britisk styre, fra slutten av 1800-tallet til 1960, da det ble en del av dagens Somalia.

Italia tok kontroll over ulike deler av Somalia på 1880-tallet og fremmet italiensk bosetting i området. I 1936 ble området innlemmet i Italiensk Øst-Afrika etter den andre italiensk-abyssinske krig.

I 1941 ble området okkupert av britiske styrker, og britene fortsatte å administrere området fram til november 1949, da det ble et FN-tilsynsområde under italiensk administrasjon.

1. juli 1960 ble Italiensk Somaliland gitt uavhengighet og ble umiddelbart slått sammen med naboområdet Britisk Somaliland (som hadde fått uavhengig 26. juni) for å danne Somalia.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** NKC
 |
**«I'm Putting All My Eggs in One Basket»** er en amerikansk populærmusikksang, skrevet av Irving Berlin til filmen *Follow the Fleet* (1936), hvor den ble introdusert av Fred Astaire og Ginger Rogers.

Svensk versjon
--------------

*Roni* (Ronald Sjögren) skrev en svensk tekst. Den hadde tittelen «Du ä' så väldigt lik en ja' känner». Zarah Leander med Odeon-orkestern spilte inn sangen. Den ble utgitt på 78-platene Odeon SA 255 247 D 2827 i Sverige og Odeon A 180 706 D-3306 i Norge.

Norsk versjon
-------------

Finn Bø skrev en norsk tekst. Den hadde tittelen «Det minner så veldig - -».

Sangen ble fremført av Per Aabel, Kristian Hauger (piano), som 2. billede i 1. akt i Centralteatrets sommerspill, *Halmstrået* eller *Teatersjefen som ble vekk*, i 1940.

En del av teksten ble strøket av nazisensuren.

Innspilling
-----------

Per Aabel spilte aldri inn sangen på plate. NRK gjorde imidlertid et opptak av den.

Notable innspillinger
---------------------

* Ella Fitzgerald og Louis Armstrong. Utgitt på den doble LP-platen, *Ella and Louis Again* (Verve MGV 4006-2), i 1957.
* Ella Fitzgerald. Utgitt på den doble LP-platen, *Ella Fitzgerald Sings the Irving Berlin Songbook* (Verve MGVS 6005-2), i 1958.

Referanser
----------

1. ↑  Follow the Fleet (1936) hos Internet Movie Database
2. 1 2  Programmet til *Halmstrået* (Formidlet av Trine Næss)
3. ↑  Bø, Finn: *Originalmanuskriptet til Halmstrået*
***I'm a Stranger*** er en britisk B–kriminalkomedie fra 1952 regissert av Brock Williams, som også skrev manuset. På rollelisten stod blant andre Greta Gynt, James Hayter og Hector Ross.

Handling
--------

Merk: *Deler av handlingen avsløres i den nedenstående teksten.*
George Westcott har ankommet London fra Calcutta. I huset til hans avdøde onkel, Eric, møter han advokaten Cringle, som forteller at han ikke kan finne onkelens testamente. Denne hadde avlyst sitt første testamente, hvor formuen hadde tilfalt hans skotske slektninger (deriblant søsteren Sarah), noen få skotske venner og veldedighetsformål her og der. I det nye testamentet tilfalt hele formuen hans nevø.

Senere samme kveld gjemmer en skuddskadet ung kvinne, Mary, seg i baksetet på bilen til vindusvaskeren og amatørdetektiven Horace Flowerdew. Han har med seg den norskfødte filmstjernen Greta Gynt som passasjer. Mary ber dem om å bringe henne til doktor Westcott i 1 Oxley Street. Der møter de en eldre kvinne, som tar i mot Mary, men som avviser de andre bryskt og lukker utgangsdøren rett foran nesene på dem.

Flowerdew og Gynt trodde at den eldre kvinnen var doktorens husholderske, men det viser seg at han var i Skottland, og han hadde ingen husholderske.

I rollene
---------

* Greta Gynt – seg selv
* James Hayter – Horatio Flowerdew
* Hector Ross – Inspektør Craddock
* Jean Cadell – Hannah Mackenzie
* Patric Doonan – George Westcott
* Charles Lloyd Pack – Mr. Cringle
* Martina Mayne – Mary
* Fulton Mackay – Alastair Campbell

Kritisk mottakelse
------------------

*TV Guide* kalte filmen *«Morsom til tider, men forglemmelig.»*

Referanser
----------

1. ↑  «I’m A Stranger (1952)». BFI.
2. 1 2 3  Handlingsreferat basert på gjennomsyn av filmen 12. og 13. november 2022
3. ↑  «I'm A Stranger». TVGuide.com.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *I'm a Stranger* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *I'm a Stranger* på AllMovie Rediger på Wikidata
«**I’ve Just Fallen For Someone**» er en sang komponert av John Askew i 1960, men påstanden lyder at det skjedde under medvirkning av John Lennon, som sterkt bidro til dens endelige utforming. Sangen kom likevel til å bli kreditert John Askew alene.

Tilblivelse
-----------

En tidlig sammensetning av The Beatles, bestående av John Lennon, Paul McCartney og George Harrison på gitarer, Stuart Sutcliffe på bass og Thomas Moore på trommer, backet sangeren John Askew, kjent som Johnny Gentle, på turné i mai 1860. Dette var samtidig The Beatles' første turné, hvor de fikk opptrådt på en rekke steder i Skottland.

I løpet av turneen spilte Johnny Gentle en sang han arbeidet med for John Lennon, og lurte på hva han syntes om den. John Lennon var ikke spesielt fornøyd med hva han fikk høre, og mente «I’ve Just Fallen For Someone» ville lyde bedre med et brekk, og ga ett han selv hadde liggende. Johnny Gentle skal altså ha mottatt sangens «middle eight» av John Lennon, men lot være å kreditere ham for dette.

Sangen ble først spilt inn av Adam Faith i 1961. Den utkom samme år på den selvtitulerte LP-en Adam Faith, og i februar 1962 kom den også på EP. John Askew spilte inn sin versjon i 1962. Den ble plassert som B-siden til singelen «My Tears Will Turn To Laughter». Her valgte Johnny Gentle å bruke et annet pseudonym, slik at singelen kom ut som Darren Young with John Barry and His Orchestra.

Referanser
----------

1. ↑  .
2. ↑  .
3. ↑  «Conversely, Darren Young had previously recorded as Johnny Gentle (Silver Beetle ‘Long John’ Lennon is alleged to have co-written his ‘I’ve Just Fallen For Someone’), while Ray Cathode was (clearly!) a spoof name, designed to protect George Martin’s true ID.» Sleeve notes on Come Outside. Great British Record Labels: Parlophone. 2016 – RockHistory.co.uk.
**«I've Been Around»** er en amerikansk sang, skrevet av Fats Domino.

Domino spilte den selv inn. «I've Been Around» ble utgitt på singlen Imperial X5629 i 1959. A-siden var «Be My Guest».

Coverversjoner
--------------

The Animals. Utgitt på EP-platen *The Animals* (Columbia SEG 8400) i Storbritannia i mars 1965.

Norsk versjon
-------------

Viggo Sandvik Hansen og Eldar Vågan har skrevet en norsk tekst. Den bærer tittelen «Jaha, jaha-ha-ha».

### Innspilling

* Vazelina Bilopphøggers. Utgitt på LP-platen *På tur* (Tiger SLP 99002) i 1993.

Listeplasseringer
-----------------

Mens «Be My Guest» lå som høyest på en åttendeplass på Billboard Hot 100-listen gjorde «I've Been Around» det bra på listene på egen hånd. Den lå som høyest på en 19.-plass på Billboard Hot R&B Sides-listen og nådde en 33.-plass på Billboard Hot 100-listen

Referanser
----------

1. ↑  45cat – Fats Domino – Be My Guest / I've Been Around – Imperial – USA – X5629
2. ↑  45cat – The Animals – The Animals – Columbia – UK – SEG 8400
3. ↑  Whitburn, Joel (2004): *Top R&B/Hip-Hop Singles: 1942-2004*, Record Research, s. 168
**«I'm in Love With My Car»** er en sang av det britiske rockebandet Queen. Den er skrevet og sunget av trommeslageren Roger Taylor, og er en av de mest kjente han har skrevet for Queen. Den er sang nummer 3 på albumet *A Night at the Opera* fra 1975, 3 minutter og 5 sekunder lang.

Den var opprinnelig en spøk, i det minste ble den ansett å være det av Brian May da han hørte et demo-opptak av den. På dette opptaket spiller Taylor selv gitar (*red special*), mens Brian May tar seg av dette på senere opptak. Roger Taylor sang hovedvokalen, og fikk dermed demonstrert sin kontratenor. Billydene på slutten av sangen stammer fra Taylors bil på den tiden, en Alfa Romeo. Sangen er tilegnet John Harris, en av bandets roadies, som hadde inspirert Taylor til å skrive teksten. Hans Triumph TR4 skal ha vært «hans livs kjærlighet».

Da den første singelen fra albumet skulle slippes ba Taylor Freddie Mercury som skrev sangen på A-siden (Bohemian Rhapsody) å sette «I'm in Love With My Car» på B-siden, fordi han var så glad i den. Det sies at han stengte seg selv inne i et skap inntil Mercury aksepterte. Denne avgjørelsen kom til å gi bandet et internt problem, Taylors nummer var bare en B-side, men det genererte like mye royalties som A-siden gjorde.

Sangen ble ofte spilt på konserter i perioden 1977-'81. Taylor sang og spilte trommer, mens Mercury spilte piano. Roger Taylor gjorde covere av sangen under solokonserter og konserter med The Cross. Under disse spilte han gitar istedenfor trommer.

Den har blant annet blitt brukt i reklamer for bilmerket Jaguar.

Kilder
------

* (en) I’m in Love with My Car på Discogs

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND
 |
**Liam Michael Dickinson**, (født 4. oktober 1985 i Salford, Stor-Manchester, England) er en engelsk fotballspiller som har spilt for to engelske klubber. Han spiller nå for Derby County i Football League Championship.

Biografi
--------

Liam Dickinson startet sin profesjonelle fotballkarriere i Stockport County i desember 2005 da han skrev under på en kortidskontrakt med klubben ut 2005/06-sesongen, og han spilte sin første kamp for Stockport den 2. januar 2006 da de spilte 2-2 mot Cheltenham i en ligakamp. I denne kampen startet han på benken, ble byttet inn i det 71. spilleminutt og scoret sitt første ligamål for *the Hatters* i det 76. spilleminutt. I mars 2006 skrev han under på en 2-årskontrakt som bandt han til Stockport fram til sommeren 2008. Totalt ble det 7 ligamål på 22 kamper i 2005/06-sesongen, mens han i den påfølgende sesongen fikk bokført 7 mål på 31 ligakamper for klubben fra Stor-Manchester. I hans tredje sesong i Stockport, 2007/08-sesongen, ble det 19 ligamål på 40 kamper og i denne sesongen scoret han også mål i Football League Two play-off finalen mot Rochdale den 26. mai 2008. Dickinson scoret Stockports tredje mål i denne kampen som de vant 3-2 og dermed rykket opp til Football League One.

Den 1. juli 2008 skrev han under for Derby County som betalte £750 000 i overgangssum og dette beløpet vil stige opp til £1 000 000 når Dickinson har spilt et bestemt antall obligatoriske kamper for Derby.

Karriere som spiller
--------------------

|
|  |
|  | Klubb | Klubbforbindelse | Klubbkamper | Ligakamper | Klubbmål | Ligamål | Periode |
| Englands flagg | Stockport County | Kontrakt | 106 | 94 | 35 | 33 | 12/2005 - 07/2008 |
| Englands flagg | Derby County | Kontrakt | 0 | 0 | 0 | 0 | 07/2008 - |

Kilder
------

* Rollin, Glenda & Rollin, Jack: *SKYSPORTS FOOTBALL YEARBOOK 2007-08* (side 538).   
 Headline Book Publishing, London. ISBN 978-0-7553-1664-9

Eksterne lenker
---------------

* (en) Liam Dickinson – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) Liam Dickinson – Soccerbase.com Rediger på Wikidata

* (en) Liam Dickinson – Soccerway Rediger på Wikidata
Kap Trafalgar (1879) av Reinholdt Boll. Privat eie.
Hjulbåten 'Kronprindsesse Louise' ved Færder fyr
Akershus festning av Reinholdt Boll. Fra *Illustreret Tidende* no. 149, 1862.
**Reinholdt Fredrik Boll** (født 25. juli 1825 i Stavern, død 18. juni 1897) var en norsk maler. Foreldrene var kommandørkaptein Peder Ivar Boll og Anna Koch. Han fikk sin utdannelse ved Kunstakademiet 1847–55 i København under professor Vilhelm Melbye og i Düsseldorf.

Bolls sparsomme produksjon omfatter vesentlig sjø- og kystbilder fra Norge og Island. Bildene omsettes i høy prisklasse. Et fjordlandskap finnes i Nasjonalgalleriet i Oslo. Professor Melbye inspirerte ham også til å lage motiver fra Sør-Europa - blant annet fra Kapp Trafalgar i Spania hvor den britiske marinen knuste Napoleons spansk-franske flåte i 1805 (se Slaget ved Trafalgar). 

Reinholdt Boll omtales ofte sammen med andre samtidskunstnere som Hans Fredrik Gude (1825–1903), Morten Müller (1828–1911), Magnus Thulstrup Bagge (1825–1894), Karl Edvard Diriks (1855–1930), Frithjof Smith-Hald (1846–1903), Frits Thaulow (1847–1906), Axel Hjalmar Ender (1853–1920), Nils Severin Lynge Hansteen (1855–1912) og Thorolf Holmboe (1866–1935).

Referanser
----------

1. ↑   Artists of the World Online, AKL Online kunstner-ID 10132905[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Norsk kunstnerleksikon, Norsk kunstnerleksikon ID Reinholdt\_Boll, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Kunstindeks Danmark, oppført som Reinholdt Fredrik Boll, Kunstindeks Danmark kunstner ID 8563, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   KulturNav, KulturNav-ID 39b91b97-4baa-4e34-9093-df3be6e99a70, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (da) Reinholdt Boll på Kunstindeks Danmark / Weilbachs Kunstnerleksikon
* «DigitaltMuseum: Søk: 'Reinholdt Boll'». DigitaltMuseum. Besøkt 19. februar 2012.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk kunstnerleksikon **·** Kunstindeks Danmark **·** Geni **·** KulturNav
 |
Odin fester sverdet Gram i treet Barnstokk, illustrasjon av Emil Doepler (1905).
**Gram** (norrønt *Gramr*, «vrede», «sinne») er i norrøn mytologi navnet på sverdet som Sigurd Fåvnesbane brukte for å drepe dragen Fåvne.

*Sigurd prøver sverdet Gram*, tegning av Johannes Gehrts (1901)
Sverdet var smidd av den legendariske Volund smed og skal opprinnelig ha tilhørt hans far Sigmund som mottok det i hallen til kong Volsung etter å ha dratt det ut av epletreet Barnstokk. Det var en enøyd vandringsmann (Odin) som hadde satt det der. Ingen greide å få det løst, ingen andre enn Sigmund, Volsungs sønn.

Sigurd Fåvnesbane dreper Regin, fra venstre planke av *Hylestad I -portalen*   John Erling Blad (2009)
Sverdet ble ødelagt og smidd på nytt minst en gang til. Etter at det ble smidd på nytt, da av dvergen Regin, og da var det så sterkt og kvast at det kløyvde en ulldott som drev mot eggen i elva. Deretter drepte Sigurd dragen Fåvne med det og Fåvnes bror Regin, som også var Sigurds fosterfar.

I *Nibelungenlied* er sverdet til dragedreperen Siegfried (Sigurd Fåvnesbane) kjent som «Balmung». Richard Wagners opera *Nibelungenringen* er det kalt for «Nothung». En del kilder viser til sverdet som «Balmus».

Gram er også navnet på en sønn av Halvdan den gamle og Alvig den kloke.

Referanser
----------

1. ↑  Haimerl, Edgar: Sigurd — ein Held des Mittelalters (PDF)
2. ↑  *Volsungesaga*, 2-3
3. ↑  Lind, Idar (2005): *Norrøn mytologi frå A til Å*, Samlaget. 2. utg. 2007. Side 78.
4. ↑  Santosuosso, Antonio (2004): *Barbarians, Marauders, and Infidels: The Ways of Medieval Warfare*. New York, NY: MJF Books. s. 134.
5. ↑  «An Introduction to the Sword: Part I». *myArmoury.com*.
6. ↑  *Skaldskaparmål*, Fornjot.

Portal: Litteratur
**Silvio Kuhnert** (født 9. september 1969 i Oelsnitz i Vogtland) er en tysk sanger innen populær folkemusikk og musikkprodusent. Han er kjent som «Der singende Gastwirt» – «Den syngende vertshusholder». Han er også kokk på hotellet Zum grünen Baum i den lille landsbyen Taltitz i Vogtland.

Liv
---

Kuhnert begynte sin karriere som kokk med opplæring i hotellet Am Fichtelberg i Oberwiesenthal. Tilbake i 1989, var han den yngste kjøkkenlederen i restauranten Bergkristall (Fjelletkrystall) på Vogtland. I de følgende år fullførte han forskjellige kurs med anerkjente restauratører, blant annet i Aubergine fra Eckhart Witzigmann, en tyske stjernekokk i München og Feriehotel Bareis, et fem stjerneshotell i Sørtyskland. Han tok eksamen som kokk i 1993 i Passau og ble samme år executive chef på IFA hotel Holiday – Hohe Reuth i Schöneck. 

I 1995 kjøpte han og åpnet sin første restaurant og sang for gjestene sine. Ti år senere var han også en vellykket utøver av populære folkemusikk, og åpnet i 2005, med sin daværende kjæreste og nåværende kone Viola, restauranten og hotellet Zum grünen Baum i Taltitz. Her er Kuhnert vert med arrangementer for fans av folkemusikk og sammen med fremtredende representanter for sjangeren.

Media
-----

### CD-innspillinger

|  |
| --- |
| * 1996 *Dort wo die neun Mühlen steh´n* (Uansett hvor de ni møller står)
* 1997 *Heut lad ich Euch alle ein* (I dag inviterer jeg dere alle)
* 2002 *Glaubst du daran?* (Tror du)
* 2004 *Liebe geht durch den Magen* (Hjerte er gjennom magen hans)
* 2004 *Ein guter Tag fängt morgens an* (En god dag starter om morgen)
* 2005 *Frohes Fest* (God jul)
* 2006 *Sauerbrot´n und griene Kleeß* -Dialekt språk-
* 2008 *Meine schönsten Lieder* (Min vakreste sanger)
* 2010 *Besonders zu empfehlen* (Spesielt anbefales)
 |

### Video/DVD produksjoner

2008 *Ein musikalisch-kulinarischer Streifzug durch das Vogtland*(Musikalsk og kulinarisk reise gjennom Vogtland)

Kuhnert hadde som «Den syngende vertshusholder fra Vogtland» flere opptredener på radio og TV, slik som *Musikantenschenke* på MDR (Central tysk Broadcasting) og har vunnet en rekke titler i ulike konkurranser.

Bøker
-----

Kuhnert er forfatter av kokebøkene *Von der Haselmühle zu Tanzermühle* (Fra Haremølle til Danzermølle) (Vogtländischer hjemme forlaget, Plauen, Tyskland), utgitt i 1998 og *Das Obere Vogtland Kochbuch* (Den Øvre Vogtland kokebøk)(Edition Limosa, Clenze, Tyskland) i 2010.

Referanser
----------

1. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 27. april 2014[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* Listen over Silvio Kuhnert i katalogen av det tyske nasjonalbiblioteket

Eksterne lenker
---------------

* Den offisielle siden til Silvio Kuhnert

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** ISNI
 |
Utsyn over nabolaget Silwan i Jerusalem.
FN-kart, Silwan noe sørøst for Gamlebyen.
**Silwan** (arabisk: سلوان) er en palestinskdominert bydel i Jerusalem. Befolkningen er på omkring 45 000 personer.

Den ligger sørøst for Davidsbyen som den er atskilt fra av Kidrondalen. Den bibelske Siloamdammen, som nevnes både i Den hebraiske bibel og i Det nye testamente, der Jesu helbredelse av mannen som var blind fra fødselen, er her.

Middelalderens Silwan begynte som en landsby i et landbruksområde, og lokale tradisjoner vil at den ble til på 600-tallet e.Kr. I skriftlige kilder nevnes den som landsby første gang i en tekst fra 985. Fra 1800-tallet og fremover ble landsbyen litt om litt sammenvokst med og så inkorporert med Jerusalem.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Silwan – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* City of David
* Ateret Cohanim Arkivert 21. oktober 2021 hos Wayback Machine.
* Shady Dealings in Silwan: An Ir Amim Report
* The Dig Dividing Jerusalem


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Silvio Pietroboni** (født 9. april 1904 i Milano, død 18. februar 1987) var en italiensk fotballspiller som deltok i de olympiske leker 1928 i Amsterdam.

Pietroboni vant en olympisk bronsemedalje i fotball under sommer-OL 1928 i Amsterdam. Han var med på det italienske landslaget som kom på tredjeplass i fotballturneringen bak Uruguay og Argentina. Italias vei til bronsefinalen var seier over Frankrike med 4-3, uavgjort 1-1 mot Spania i den første kvartfinalen, de vant omkampen tre dager senere med 7-1 men tapte semifinalen mot Uruguay med 2-3. I bronsefinalen møtte de Egypt som de beseiret med 11-3.

Pietroboni spilte klubbfotball for Inter, 194 kamper i perioden 1921 til 1932 og scoret 9 mål. Han vant Serie A med klubben sesongen 1929/30.

OL-medaljer
-----------

* Bronse 1928 Nederlands flagg Amsterdam - Bronse i fotball Italias flagg Italia

Eksterne lenker
---------------

* (en) Silvio Pietroboni – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Silvio Pietroboni – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Silvio Pietroboni – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

* (it) Silvio Pietroboni – Italias olympiske komité Rediger på Wikidata

* (en) Silvio Pietroboni – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) Silvio Pietroboni – national-football-teams.com Rediger på Wikidata

* (en) Silvio Pietroboni – EU-Football.info Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni
 |
**Wendy Moniz** (født 19. januar 1969 i Kansas City i Missouri) er en amerikansk skuespiller, mest kjent for sin rolle som *Dina Marler* i såpeoperaen Guiding Light (1995-1999, 2002) og som karakteren Rachel McCabe i TV-dramaseriene Nash Bridges (2000–2001) og The Guardian (2001–2004). Hun hadde også flere tilbakevendende gjesteroller i serien Battery Park.

Wendy Moniz har vært nominert to ganger for Soap Opera Digest Award for hennes arbeid i serien Guiding Light. Hun giftet seg med David Birsner i 1991, men paret skilte seg igjen uten problemer i 1996. Siden 28. oktober 2000 har hun vært gift med sin tidligere medstjerne fra Guiding Light, Frank Grillo som også er av portugisisk herkomst i likhet med Wendy Moniz. Paret fikk to gutter sammen, Liam (født i august 2004) og Rio Joseph Grillo (født 25. januar 2008).

Referanser
----------

1. ↑   Internet Movie Database, IMDb-nummer nm0598166, besøkt 11. juli 2016[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Wendy Moniz på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) Wendy Moniz i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (fr) Wendy Moniz på Allociné Rediger på Wikidata

* (en) Wendy Moniz på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) Wendy Moniz hos The Movie Database Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Geni **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC
 |
**Keith Floyd** (født 28. desember 1943, død 14. september 2009) var en britisk kokk og restauranteier som ledet en rekke matprogrammer på BBC og ga ut en stor samling kokebøker og reisebøker. På fjernsynet skaffet hans eksentriske stil ham millioner av seere verden over.

Han tjenestegjorde som sekondløytnant i Royal Tank Regiment i den britiske armeen. Sitt voksne liv levde Floyd i den franske byen Avignon. Han var gift fire ganger, alle ekteskapene endte i skilsmisse.

Han ble velkjent for å lage mat med et glass vin i den ene hånden, ofte i uvanlige omgivelser som eksempelvis på en fiskebåt på havet. Han ble sett på som nyskapende i ta matprogrammer ut av fjernsynsstudioet. Han dro videre med sine show jorden rundt, som Frankrike, Spania, Italia, India, Australia og USA, for lage mat på særskilte steder i hans egen unike kaotiske stil.

Floyd reiste vidt omkring og underhold folk over hele verden. Hans matprogrammer ble ofte markert av en tendens til å drikke vin mens han forberedte matretten. I dokumentaren *Keith Meets Keith* hvor skuespilleren og komikeren Keith Allen intervjuet Floyd, ble vist på *Channel 4* den 14. september 2009 og sett av rundt en million mennesker. I programmet innrømmet Floyd unna kameraene at han ofte drakk for mye grunnet ensomhet. Det ble senere forstått at Floyd hadde falt sammen og døde kort tid før sendingen.

Referanser
----------

1. 1 2   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w6qm38ft, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   news.bbc.co.uk[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Rushton, Susie (11. oktober 2007): «Floyd uncorked: A vintage encounter with TV's booziest». *The Independent* (London)
4. ↑  «Keith Meets Keith». *Channel 4*. 14. september 2009.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* (en) Keith Floyd på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) Keith Floyd hos The Movie Database Rediger på Wikidata
* (en) «Keith Floyd Obituary: A natural cook great skill and restaurateur of effervescent charm who changed the course of cookery on TV», *The Guardian* 15. september 2009

  

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Nationalencyklopedin **·** BIBSYS **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** BBC Things
 |