recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
En soldat i den greske presidentgarden
En **soldat** er en person som har fått militær grunnutdannelse, og som tilhører et lands væpnede styrker. Betegnelsen brukes oftest om en soldat som tjenestegjør som vervet eller vernepliktig, og som har fått trening og utstyr til å forsvare landet og landets interesser. Soldater er del i et sterkt hierarkisk system kalt hær, hvor soldatene er delt inn i flere underavdelinger med forskjellige oppdrag, størrelse, utdanning og utstyr.

Ordet soldat kommer fra middelalderlatin *solidatus* og betyr egentlig «en person som får sold (lønn som leiesoldat)». Selv om ordet kan brukes om personer fra laveste til høyeste grad, blir soldat i daglig tale ofte brukt som betegnelse på en vanlig menig. 

I videre forstand kan betegnelsen soldat brukes om alle slags organiserte og bevæpnede krigere eller «kjempende» medlemmer av militærlikenende grupperinger som for eksempel Frelsesarmeen.

I Norge
-------

De fleste soldatene tilhører de laveste gradene menig og korporal i Hæren eller tilsvarende grader i Sjøforsvaret og Luftforsvaret. I Norge betegnes soldater med sersjants eller Kvartermesters grad befal, og befal med fenriks eller høyere grader for offiserer.

Andre soldatbetegnelser er blant annet dragon, gast, gardist, kavalerist, jeger og artillerist, ingeniørsoldat og spesialsoldat.

Bilder
------

* Soldater i Royal New Zealand NavySoldater i Royal New Zealand Navy
* Soldat i AmfibiekårenSoldat i Amfibiekåren
* Soldater fra Det osmanske riket under første verdenskrigSoldater fra Det osmanske riket under første verdenskrig
* Barnesoldat på 13 år i den finske borgerkrigen 1918Barnesoldat på 13 år i den finske borgerkrigen 1918
* Tysk soldat under andre verdenskrigTysk soldat under andre verdenskrig

Se også
-------

* Militær grad
* Offiser
* Fallskjermsoldat
* Leiesoldat
* Barnesoldat
* Geriljasoldat
* Verneplikt
* Tinnsoldat

Eksterne lenker
---------------

* (en) Soldiers – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Soldier – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL **·** NKC
 |
*Soldbuch*, tjenestepliktsbok for tyske soldater, fra første verdenskrig
***Soldbuch*** var tjenestepliktsboken for tyske soldater i første og andre verdenskrig.

Funksjon
--------

Heftet ble utlevert til soldaten når en kom i aktiv tjeneste, den var personlig og ble båret av soldaten. Den fungerte som identifikasjon og lønningsbok. I heftet var oppføringer som hvilke vaksiner soldaten hadde tatt, hva slags utstyr som var utdelt, hvilke kompanier soldaten har tjenestegjort i, hvilke utmerkelseer han hadde mottatt, og så videre. 

*Soldbuch* fra andre verdenskrig dekorert med det tredje rikes riksvåpen

Utforming
---------

Soldbuch for det nazistiske Tyskland forelå i fire hovedtyper:

* Heer (hæren) – grønn
* Kriegsmarine (marinen) – gul
* Luftwaffe (luftvåpenet) – blå
* Schutzstaffel (ss) – grå

Kilder
------

* Samlerforumet.net – med tillatelse

Eksterne lenker
---------------

* Samlerforumet.net – Norsk militariaforum

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND
 |
Bambusskriftene fra 2013.
**Shuihudis bambustekst** (forenklet kinesisk: 睡虎地秦简; pinyin: *Shuìhǔdì Qín jiǎn*) er en historisk kinesisk tekst skrevet på avlange smale bambusstykker.

En stor mengde bambuestykker med tekst ble i 1975 utgravd fra grav nummer 11 ved *Shuihudi* (睡虎地) i fylket Yunmeng i Hubei. Graven er datert til 217 f.Kr. det vil si fire år etter at Qin Shi Huangdi hadde forent Kina under Qindynastiet (221–206 f.Kr.). Teksten inneholder detaljert lovtekst. Visse deler av teksten i Shuihudis bambustekst er gjenfunnet i andre historiske tekster og det er trolig at det er sitat fra bøker som var aktuelle på den tiden.

Shuihudis bambustekst har vist at lovene under Qindynastiet ikke var så ekstremt brutale som de tradisjonelt beskrives. Det finnes utførlige forskrifter som beskriver hvordan domstolene skulle dømme rettferdig. Men lovene var uansett strenge sett med den moderne tids mål. Shuihudis bambustekst har også gitt bidrag til forskningen om valutasystemet i Qindynastiet. Utover mynt fantss også tekstilpenger, *bu* (av silke og hamp) som representerte 11 *qian*, noe som forklarer hvorfor pengemengder ofte er multipel av 11 i historiske tekster. Loven foreskrev for eksempel at den som begår økonomiske forbrytelser av en verdi på mellom 22 og 660 *qian* skal straffes med bøter av et skjold.

Referanser
----------

1. 1 2 3  «Shuihudi’s Bamboo Strips of Qin Dynasty and Mathematics in Pre-Qin Period» (PDF) **(engelska)**. Zou Dahai. Arkivert fra originalen (PDF) 24. november 2016. Besøkt 24. november 2016.
2. ↑  *The first Emperor: China's terracotta army* **(engelska)**. British Museum Press. 2007. s. 188. ISBN 0714124478.
3. ↑  *Kinas historia* **(svenska)**. Historiska media. 2012. s. 63. ISBN 978-91-87031-24-3.
4. ↑  «Textiles as Money on the Silk Road?» **(engelska)**. Cambridge Core. Besøkt 24. november 2016.
5. ↑  *The first Emperor: China's terracotta army* **(engelska)**. British Museum Press. 2007. s. 80–82. ISBN 0714124478.

Litteratur
----------

* *The first Emperor: China's terracotta army* **(engelska)**. British Museum Press. 2007. ISBN 0714124478.
* *Kinas historia* **(svenska)**. Historiska media. 2012. ISBN 978-91-87031-24-3.

Eksterne lenker
---------------

* Shuihudis bambutext på kinesiska
Fylkets beliggenhet i Sichuan
**Shuangliu** (kinesisk: 双流县; pinyin: *Shuāngliú Xiàn*) er et fylke i provinsen Sichuan i Folkerepublikken Kina. Den er underlagt den subprovinsielle byen Chengdu.

I 1999 hadde det en befolkning på 854 293.

Samferdsel
----------

### Luftfart

Chengdu Shuangliu internasjonale lufthavn, den femte mest travle flyplassen i Folkerepublikken Kina, ligger i fylket.

### Vei

Kinas riksvei 108 fører gjennom området. Riksveien begynner i Beijing og går via Taiyuan, Xi'an og Chengdu sør til Kunming i den sørvestlige provinsen Yunnan. 

Kinas riksvei 318, en av Folkerepublikken Kinas lengste hovedveier, går gjennom området. Den begynner i Shanghai og traseen går blant annet innom Wuhan og Chengdu helt inn i Tibet og Lhasa og videre frem til en kinesisk grenseovergang mot Nepal i Zhangmu.

Referanser
----------

1. ↑  National Population Statistics Materials by County and City – 1999 Period, *i* China County & City Population 1999, Harvard China Historical GIS

Eksterne lenker
---------------

* Hjemmeside Arkivert 25. april 2020 hos Wayback Machine.
* 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** NDL **·** GeoNames
 |
Shui-kvinne, 2009
**Shui** (eller *Sui*, kinesisk: 水族, pinyin: *Shuǐzú*) er navnet på et av de 55 offisielt anerkjente minoritetsfolkene i Folkerepublikken Kina. Ved folketellingen i 2000 var det 406.902 av dem i Kina, og om lag 120 i Vietnam. De bor for det meste i provinsen Guizhou og i den autonome regionen Guangxi, og noen i Yunnan.

Shuiene hadde opprinnelig et eget språk som var av tai-kadai-språkene. De hadde også en egen skrift som var inspirert av kinesisk skrift. Senere gikk de fleste av dem over til å tale kinesisk.

Språk og skrift
---------------

Sui-skrift
Folkets språk, sui, beherskes av over halvparten.

Skriftspråket (Sui: *Lel Sai3,* forenklet kinesisk: 水书, tradisjonell kinesisk: 水書, pinyin: *Shuǐshū)* er piktografisk basert. Likesom yifolkets skrift inneholder også sui-skriften en del tegn overtatt fra kinesisk skrift. Andre tegn minner om araiske tidlige former av kinesisk.

I 2006 ble sui-skriften anerkjent som verdenskulturarv (*intangible heritage*)..

Sui-skriften er truet av å gå ut av bruk, men den kinesiske regjering forsøker å holde den i hevd.

Referanser
----------

1. ↑  "水书"及其造字方法研究,黔南民族师范学院学报, 2005年25卷1期
2. ↑  *Multilingualism in China.* Minglang Zhou, Minglang Zhou, Joshua A. Fishman, S. 132-135
3. ↑  «Shui included in China's intangible cultural heritage list». National Working Group for IPR Protection, Ministry of Commerce of the People's Republic of China. 8. august 2006. Besøkt 28. august 2008. [*død lenke*]
4. ↑  «Books in rare ancient characters of Shui group retrieved». People's Daily. 1. april 2004. Besøkt 1. september 2008.

Eksterne lenker
---------------

* The Shui ethnic minority

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data)
 |
Et kart som viser Kent i senromersk tid. Wantsumkanalen lå mellom Isle of Thanet og det engelske fastlandet, i det nordøstre hjørnet av Kent
Elva Wantsum og den tidligere bunnen av Wantsumkanalen i dag.
**Wantsumkanalen** er navnet på et tidligere sund, som nå er fylt opp av silt og tørrlagt, beliggende i Kent, England, mellom Isle of Thanet og det daværende engelske fastlandet. På den tidligere bunnen av sundet ligger nå elvene Wantsum og den nedre delen av Stour.

Historie
--------

Fra forhistorisk tid til middelalderen var Wantsumkanalen et opptil 3 kilometer bredt sund, hvor elva Stour munnet ut ved Stourmouth, omtrent midtveis i sundet. Den søndre enden av sundet møtte Den engelske kanal ved Richborough (romersk navn: *Rutupiae*), nær byen Sandwich, mens den nordre enden møtte Thames-estuaret ved Reculver (romersk navn: *Regulbium*). At romerne valgte å bygge fort på begge stedene viser betydningen av denne ruten, hvor all romersk skipsfart mellom London og kontinentet vanligvis gikk, og som vikingene brukte da de raidet Canterbury i 839.

Avsetninger av silt, sand og småstein ved Stonar, ved sørenden av sundet, gjorde at det gradvis ble grunnere, og trafikken til Canterbury gikk etterhvert i sin helhet via den nordlige enden, og brakte Fordwich til forgrunnen som byens uthavn. Oppsiltingen fortsatte, spesielt på 1100- og 1200-tallet, da augustinske munker begynte med landgjenvinning. På 1500-tallet hadde endelig hele Wantsumkanalen blitt til tørt land, unntatt dreneringsgrøftene som gikk på kryss og tvers over det tidligere sundet. Den nåværende elva Wantsum, er strengt tatt bare den sentrale dreneringsgrøfta i den nordlige delen av det tidligere sundet. Elva Stour, som tidligere rant mot nord til Reculver, har nå utløp mot sør ved Pegwell Bay.

Havner og kystlinjer i Kent i sen middelalder
På 1700-tallet truet oppmudring den rike havnebyen Sandwich, og arbeid ble satt i gang for å lage sluser og vannveier for å kontrollere vannet. Dette arbeidet var imidlertid mislykket, og som et resultat ligger Sandwich nå et godt stykke fra havet. 

Med tiden vasket erosjonen langs kysten bort mesteparten av det tidligere romerske fortet ved Reculver. Deler av vestveggen kan imidlertid fremdeles ses nær kirketårnene. Denne kirken ble grunnlagt rundt 669, lenge etter at romerne hadde dratt sin vei, og de to tårnene ble lagt til på 1100-tallet. Kirken ble revet tidlig på 1800-tallet, men kirketårnene ble stående igjen som en navigasjonshjelp for skipstrafikken langs kysten av Kent. Både tårnene og restene av fortet er i dag viktige som turistattraksjoner.

Da Beda skrev sin *Historia ecclesiastica gentis Anglorum* rundt 731 hadde det nordre utløpet av Wantsumkanalen blitt kjent som «elva Yenlade».

Referanser
----------

1. ↑  Bede, *Historia Ecclesiastica Gentis Anglorum*, v, 8. Beda brukte også navnet «Wantsum», da for hele sundet: *op. cit.*, i, 25. Cf. Hasted, Edward (1800). «The Island of Thanet» (aspx). *The History and Topographical Survey of the County of Kent: Volume 10*. British History Online. Besøkt 20. februar 2011.

Eksterne lenker
---------------

* Kentish Stour Countryside Project
**Wannsee** er en ortsteil i den sydvestlige utkanten av Berlin i bydelen Steglitz-Zehlendorf. Området Wannsee ligger hovedsakelig mellom to sjøer, store og lille Wannsee og er et populært utfartssted for berlinere og turister.

Historie
--------

Wannsee ga navnet til Wannsee-konferansen som ble avholdt i 1942 for å finne hva som ble beskrevet som *den endelige løsning* på jødespørsmålet.

Beliggenhet
-----------

Kart over Wannsee
Wannsee strandbad
Wannsee ligger mellom to sjøer, Großer Wannsee og Kleiner Wannsee og er forbundet med vassdraget Havel, bare adskildt av Wannseebroen. Hoveddelen av Wannseområdet er dermed en kunstig øy. I den vestlige delen av Wannsee-området finner man Glienicke Brücke, som binder Wannsee sammen med byen Potsdam. Forøvrig finnes Alsenbrücke, Hubertusbrücke og Parkbrücke. I Wannsee finner man Schloss Glienicke, Jagdschloss Glienicke og Pfaueninsel. Siden 1990 har dette vært en del av parkene og palassene i Potsdam og Berlin som står på UNESCOs Verdensarvliste. 

Wannseeområdet er også kjent som «den grønne forstaden» på grunn av alle sine store villaer som ligger inne i store hager. Wannsee er et tradisjonelt utfartsområde for berlinere for seiling og bading. På østbredden av Grosser Wannsee ligger Strandbad Wannsee som i 2007 var 100 år. Under den kalde krigen var området viktig som rekreasjonsområde for befolkningen i Vest-Berlin. 

Max Liebermanns villa

Severdigheter
-------------

* Den tidligere villakolonien Alsen fra midten av det 19. århundre
* Villaen til den tyske kunstneren Max Liebermann
* Villaen hvor Wannsee-konferansen ble avholdt.

Transport
---------

S-Bahn: Wannsee (S1,S7); Bus: 318, 118, 316, 114, 218.
Hovedveien Bundessrasse B1 går gjennom Wannsee.

Se også
-------

* Wannsee-konferansen
* Schloss Glienicke

Eksterne lenker
---------------

* (en) Berlin-Wannsee – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Berlin-Wannsee – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

  

Portal: Tyskland

| * v
* d
* r
Ortsteiler i Berlins bydel Steglitz-Zehlendorf |
| --- |
| Stadtwappen Berlin | 
* Dahlem
* Lankwitz
* Lichterfelde
* Nikolassee
* Schlachtensee
* Steglitz
* Wannsee
* Zehlendorf

 | Bezirkswappen Steglitz-Zehlendorf |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** GeoNames
 |
Westland Widgeon
**Westland Widgeon** helikopter var et privat foretak av Westland Aircraft og en forbedring av Westland WS-51 Dragonfly.

Konstruksjon og utvikling
-------------------------

Westland Aircraft bestemte seg for å bygge en forbedret utgave av Westland WS-51 Dragonfly, som var en lisensbyget utgave av et Sikorsky design. Forbedringene bestog i å øke kapasiteten og erstatte Dragonflys rotorhode, blader og girboks med enheter brukt i Westland Whirlwind. Tre Dragonfly Serie 1A ble konvertert til **WS-51 Series 2 Widgeon**, og den første fløy 23. august 1955.

Operators
---------

Brasils flagg - Brasil
* Brasils sjøforsvar.

Mal:Fagg - Ceylon
* Sri Lankas flyvåpen.

Hongkongs flagg
* Royal Hong Kong Auxiliary Air Force.

Jordans flagg -Jordan
* Jordans flyvåpen

Storbritannias flagg Storbritannia
* Bristow Helicopters

Referanser
----------

1. ↑  «WORLD HELICOPTER MARKET 1967 pg. 58». flightglobal. Besøkt 18. oktober 2014.
2. ↑  «WORLD HELICOPTER MARKET 1967 pg. 60». flightglobal. Besøkt 18. oktober 2014.
3. ↑  «The unarmed air force 1973 pg. 759». flightglobal. Besøkt 18. oktober 2014.
4. ↑  «WORLD HELICOPTER MARKET 1968 pg. 55». flightglobal. Besøkt 18. oktober 2014.
WestmorlandWestmorland
**Westmorland** er et av de tradisjonelle grevskapene i England. De viktigste byene i området er Ambleside, Appleby-in-Westmorland (administrasjonsby), Kendal, Kirkby Stephen, Milnthorpe og Windermere. Det ble i 1974 slått sammen med grevskapet Cumberland og deler av Lancashire og Yorkshire, som sammen utgjør det nye grevskapet Cumbria.

Grevskapet skilte seg fra flertallet ved at det ikke var delt inn i *hundrede*, men i de to baroniene Westmorland (også kalt Appleby) og Kendal. Begge var delt inn i to kretser (*wards*).

Området omfatter store deler av Lake District nasjonalpark.

Westmorland har mange spor etter bronsealderen, og romerne bygget en rekke hovedveier gjennom området.

Westmorland er fortsatt i bruk som stedsnavn, f.eks. i avisnavnet *Westmorland Gazette* og *Westmorland Shopping Centre.*

Referanser
----------

1. ↑  *an ancient division of a county in England, Ireland, and parts of the US*, hentet fra *hundrede*, Collins
2. ↑  Amy Tikkanen: «Westmorland», *Britannica*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Vision of Britain **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** GeoNames
 |
***Sooporanga*** er en slekt av biller som hører til familien smellere (Elateridae).

Utseende
--------

En middelsstor, avlang, rødgul smeller, pronotum med mørk midtflekk, dekkvingene med en mørk lengdestripe. Oversiden er utydelig hårete. Fasettøynene er velutviklede. Antennene er omtrent så lange som hode + thorax. Pronotum er noe lengre enn bredt, trapesformet med lysorganer ved bakhjørnene, bakhjørnene er tydelig uttrukne. Det finnes også lysorganer på bakkroppen.

**Larvene** er slanke, litt flate, glatte med en voksaktige overflate og nokså lange hår på sidene, gulaktige på farge bortsett fra hodet som er mørkt. Hodet er noe flatt med fremoverstrakte kjever. Det bakerste leddet har vanligvis et par kraftige utvekster av varierende form. Beina er ganske korte.

Levevis
-------

Smellernes larver lever i jorda eller i død ved. Larvene i denne slekten er trolig rovdyr. Disse artene har lysorganer og kan lyse i mørket.

Utbredelse
----------

Arten er utbredt i Brasil.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien smellere, Elateroidea
			* Familien smellere, Elateridae
				+ Underfamilien skjellsmellere, Agrypninae Candéze, 1857
					- Stammen Pyrophorini Candéze, 1859
						* Slekten ***Sooporanga*** Costa, 1975
							+ *Sooporanga formosus* (Germar, 1841)

Referanser
----------

1. ↑  Cleide Costa (1975) Systematics and evolution of the tribes Pyrophorini and Heligmini, with description of Campyloxeninae, new subfamily (Coleoptera, Elateridae). *Arquivos de Zoologia, São Paulo* 26(2): 49-190.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Sooporanga* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Sooporanga* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata
**Sterling-ulykken i Teheran** inntraff 15. mars 1974 da Sterling Airways med Super Caravelle OY-STK kom i brann på Mehrabad internasjonale lufthavn i Teheran med tap av 15 passasjerer.

Flyet som kom fra Colombo på Sri Lanka hadde mellomlandet i Teheran for drivstoff og var klarert for avgang til Københavns lufthavn med 96 passasjerer og fire manns besetning. Under taxing brøt understellet på høyre side sammen, vingen knakk og flyet kom i brann. Evakuering ble iverksatt, 81 passasjerer og besetningen ble reddet gjennom nødutgangene på venstre side.

15 personer omkom i ulykken, mens 37 personer pådro seg skader under evakueringen.

Se også
-------

* Sterling-ulykken i Dubai

Referanser
----------

1. ↑  Sudaviation.com – Accidents, Sterling Airways OY-STK – 15. March 1974 Arkivert 11. august 2015 hos Wayback Machine. (Besøkt 26. januar 2015)
2. ↑  Flykatastrofer.dk – Branden i Teheran (Besøkt 26. januar 2015)

Eksterne lenker
---------------

* Informasjon om ulykken hos Aviation-safety.net
**Steking**, eller **steiking**, er en tilberedningsmåte for matretter og bakverk med varme med høy temperatur. Steking skiller seg fra koking ved at det oftest brukes langt høyere temperatur.

Effekter av steking
-------------------

Ved steking kan man oppnå flere effekter:

* Stoffer i maten kan bli lettere fordøyelige ved at de denatures (store molekyler brytes ned til kortere biter)
* Maten kan bli lettere å tygge
* Bakterier og parasitter kan drepes
* Overflaten på maten kan få en stekeskorpe dannet ved maillardreaksjon, der aminosyrer og karbohydrater reagerer med hverandre og danner aroma- og fargestoffer

Historisk
---------

Opprinnelig foregikk steking over åpen flamme på bål og råvaren ble stukket inn på spidd. Tidlig stekte man også ved å varme stener med åpen flamme og deretter legge råvarer og varme stener sammen.

Ulike metoder
-------------

Steking foregår ved fire hovedprinsipper:

* Varmen kan overføres ved kontakt med en fast overflate, som en stekeplate, stekepanne, takke eller liknende.
* Varmen kan overføres via varm olje, ved fritering (også kalt frityrsteking).
* Varmen kan overføres via varm luft, som i en stekeovn.
* Varmen kan overføres via varmestråling, som i en stekeovn med grillelement.

Kombinasjoner forekommer. Ved grilling kan varmen overføres både ved kontakt med en fast overflate (grillrist), varm luft og varmestråling. Ved steking i stekepanne brukes ofte fett for å bedre varmeoverføringen og hindre fastbrenning. Ved bruk av wok har man både en varm fast overflate og olje. 

Stekepanner og lignende kan ha et belegg for å hindre eller redusere fastbrenning, for eksempel teflon.

Sautering
---------

*Sautering* betegner vanligvis en rask steking i en høyvegget åpen panne, som gjerne er spesialtilpasset formålet. Sautering skjer under relativt høy temperatur (160 til 240 °C), og brukes hovedsakelig til tynt skårne grønnsaker, som holdes i konstant bevegelse i pannen. Pannen er tilsatt fett på forhånd, og det benyttes ikke væske under prosessen.

Risiko ved oversteking
----------------------

Steking ved for høy temperatur eller for lang varighet fører til at det kan dannes helsefarlige stoffer som PAH (polysykliske aromatiske hydrokarboner), HA (heterosykliske aminer) og akrylamid.

Avgrensning
-----------

Oppvarming i mikrobølgeovn regnes vanligvis ikke som steking, da varmeoverføringen ikke skjer etter noen av de nevnte hovedprinsippene og man typisk ikke oppnår stekeskorpe.

Referanser
----------

1. ↑  «Så farlig er det å spise brent mat». *godt.no*. 4. november 2022. Besøkt 7. november 2022.

Se også
-------

* Fritering

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Ulrik Frederik Suhm** (også **Ulrich Friderich**, født 21. november 1761 i Trondhjem, død 3. januar 1778 i København) var eneste barn av historiken Peter Frederik Suhm og hustru Karen Angell (1732–1788). Ved dåpen den 28. november 1761 fikk han sin farfar, admiralens navn. Familien Suhm hadde tett kontakt til Trondhjems mest velansette familier, hvilket kan ses av deltagende faddere ved sønnens dåp: Konferenserådinne Cecilie Christine von Schøller, etatsrådinne Gudlov Møllmann, stiftamtmann Frederik Rantzau m.fl.

*Se Angell (slekt) for mer om morsslekta*
I 1765 flyttet familien Suhm til København. Faren oppdro selv sin sønn i de yngste år, men senere ble han også undervist av blant andre Henrik Kampmann, astronomen Thomas Bugge og presten Jørgen Hee, som også konfirmerte Suhm. Danseundervisningen ble utført av kongelig hoffdansemester Pierre Laurent.

En kald vinteraften var Ulrik Frederik til ball med jevnaldrende venner. Da kareten kom for å hente ham, ville ikke Suhm jr. ha at hest og kusk skulle stå utenfor og fryse hvorfor han sendte vognen hjem igjen. Da dansen var over ilte han varm hjem men pådro seg en forkjølelse, som senere gikk over i skarlagensfeber. Han døde kort etter, natten til den 3. januar 1778, med foreldrene og noen venner ved sin side.

Gravsted
--------

Torsdag den 22. januar ble Ulrik Frederik Suhm bisatt i Christians Kirke på Christianshavn. Ved høytydeligheten ble det sunget en sørgekantate av Johannes Ewald, fremført av Samuel Friedrich Howe. I avisene ble det trykt underskrevne såvelsom anonyme minnehyllester. Faren lot innrede en familiebegravelse i kirkens krypt, og det ble sønnen som først kom til å ligge her. Her ses i dag tre sarkofager, hvor Ulrik Frederiks sarkofag i hvit, italiensk marmor er plassert mellom foreldrenes som begge er i sort, belgisk marmor. På endesiden leses: «H S E Ulricus Fridericus Suhm nat. d. XXI novbr. Nidrosiæ MDCCLXI mort. d. III januarii Hafniæ MDCCLXXVIII parentum olim deliciæ nunc desiderium». Familiebegravelsen er innelukket bak et smijernsgitter utsmykket med foreldrenes våpenskjold. Inne i selve kirkerommet ovenpå henger et epitafium i marmor fra Gjellebæk med italiensk marmor til portretter og toppstykker. Både sarkofager og epitafium skal være fremstillet av billedhuggeren Andreas Weidenhaupt.

Galleri
-------

* Portrettmedaljong i gips, foto fra Trondheim byarkivPortrettmedaljong i gips, foto fra Trondheim byarkiv
* Ulrik Frederiks sarkofag til høyreUlrik Frederiks sarkofag til høyre
* Familien Suhms gravsted i bakgrunnenFamilien Suhms gravsted i bakgrunnen
* Epitafiium med Ulrik Frederiks portrett i midtenEpitafiium med Ulrik Frederiks portrett i midten

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  Christian Bruun (1898). *Peter Frederik Suhm, 18. Oktober 1728-7. September 1798, en Levnetsbeskrivelse*. Kjøbenhavn: GAD.
2. ↑  «Christians Kirke». *Danmarks Kirker* (I, bind 4): 220. 1973–75.

Portal: Danmark
**Terrorangrepet på turister i Mareb 2007** skjedde 2. juli 2007, da en bilbombe rammet spanske  turister.

Angrepet
--------

Et medlem av Al-Qaida kjørte en bil lastet med eksplosiver inn i en kolonne med turister som besøkte Dronningen av Saba-tempelet i Mareb, Ma'rib- provinsen, Jemen.

### Skader

8 spanske turister og 2 jemenittiske sjåfører ble drept, 12 personer ble såret.

Etterforskning
--------------

8. august ble fire militanter drept i et jemenittisk sikkerhetsraid nær Mareb, en av dem var Kassem al-Raimi, som var topplederen i al-Qaida som hadde ansvaret for angrepet på turistene. Raimi var også involvert i andre operasjoner og var en av 13 dømte fanger som flyktet fra et fengsel i Sanaa i 2006.

Se også
-------

* Terrorangrepet på turister i Hadramut 2008

Referanser
----------

1. 1 2  (en) BBC News: Yemeni tourist bombers ‘killed’

Eksterne lenker
---------------

* (en) warvictims.com

| * v
* d
* r
Terrorangrep i 2007 |
| --- |
| Karbala 14. april **·** London 29. juni **·** Glasgow lufthavn 30. juni **·** Mareb 2. juli **·** Yazidiene 14. august **·** Karachi 18. oktober **·** Uttar Pradesh 23. november **·** Mordet på Bhutto 27. desember |
**Terrorangrepet i Mosul 23. januar 2008** skjedde da irakiske soldater ved et uhell sprengte bomber forberedt av terrorister i en boligblokk i Mosul, kurdisk nord-Irak.

Bakgrunn
--------

Irakiske og amerikanske styrker gjennomførte i mars 2008 en omfattende militæroperasjon mot al-Qaida i Mosul, den største og viktigste byen i kurdisk Nord-Irak. Ifølge kilder i det amerikanske militæret er Mosul den aller siste byen hvor den ytterliggående islamistiske gruppen står sterkt.

Angrepet
--------

Eksplosjonen kom etter et raid av irakiske sikkerhetsstyrker mot et mistenkt lager av våpen og eksplosiver i en byging. Eksplosjonen la både selve bygget og nabobygg i ruiner. Vitner beskrev eksplosjonen som «den største de hadde sett» og fortalte om en stor røyksky som steg opp over byen.

Gen Jubouri, lederen for politistyrkene i Mosul, sa at irakiske sikkerhetsstyrker hadde tatt seg inn i blokken rundt 1630 (lokal tid) etter tips om at det skulle være skjult våpen og eksplosiver der. Sikkerhetsstyrkene utløste så ved et uhell en veikantbombe som de fant inne i bygget, som i tur detonerte en massiv sekundær eksplosjon. Ekplosjonseksperter anslo senere at minst 15 tonn med eksplosiver gikk i luften.

### Skader

12 ble drept og minst 132 skadet i eksplosjonen, der kvinner og barn var blant ofrene for eksplosjonen. Bygget med som eksploderte og flere nærtliggende bygninger ble liggende igjen som ruiner etter eksplosjonen.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5 6  (en) BBC News: Twelve killed in north Iraq blast, 23. januar 2008
2. ↑  (no) Adresseavisen: Selvmordsangrep mot militærbase Arkivert 24. mars 2008 hos Wayback Machine. 23. mars 2008

| * v
* d
* r
Terrorangrep i 2008 |
| --- |
| Januar | 10. Lahore **·** 14. Kabul Serena Hotell **·** 16. Buttala **·** 18. Hadramut **·** 21. Al-Hajaj **·** 23. Mosul **·** 29. Madhu |
| Februar | 1. Bagdad **·** 2. Colombo **·** 4. Dimona **·** 5. Bosaso **·** 9. Charsadda **·** 10. Balad **·** 16. Parachinar **·** 17. Kandahar **·** 18. Spin Boldak **·** 26. Mosul |
| Mars | Jerusalem **·** Bagdad **·** 11. Lahore **·** 15. Islamabad **·** 17. Karbala **·** 23. Mosul **·** 26. Helmand |
| April | 3. Adayaa **·** 4. Sadiya **·** 6. Colombo **·** 10. Kandahar **·** 15. Baquba **·** Ramadi **·** Bu Mohammed **·** Bilbao **·** 20. Elgoibar  **·** 25. Piliyandala **·** 27. Mosul |
| Mai | Bara **·** Bagdad **·** Baladrouz **·** 2. Saada **·** 9. Ampara **·** 13. Jaipur **·** Legutiano **·** Abu Minasir **·** 15. Farah **·** 16. Colombo |
| Juni | 2. Islamabad **·** Colombo **·** Kandy **·** 17. Bagdad **·** Garma **·** Mosul |
| Juli | 25. Bangalore **·** 26. Ahmedabad **·** 27. Istanbul **·** Bagdad **·** Kirkuk |
| August | 23. Swat |
| September | 6. Peshawar **·** 15. Morelia **·** 20. Islamabad |
| November | 4. Mumbai |
**Prins Gong** (forenklede tegn: 恭亲王; tradisjonelle tegn: 恭親王; pinyin: *Gōng Qīnwáng*; Wade-Giles: prins *Kung*), ofte omtalt som *den sjette prins* (六王爺), født **Yixin** (奕欣 / 奕訢; *Yìxīn*; Wade-Giles: *I-hsin*, mandsju: *Isin*) av Aisin-Gioro-klanen (født 11. januar 1833 i Beijing, død 29. mai 1898 samme sted) var en mandsjuisk prins og statsmann under det senere Qing-dynastiet.

Liv og virke
------------

Yixin var halvbror til Xianfeng-keiseren og fremtrådte først som diplomat under andre opiumkrig mot Storbritannia og Frankrike, da han fikk i oppdrag å undertegne Pekingkonvensjonene som satte stopp for fiendtlighetene. Keiseren selv hadde etterlatt ham i Beijing for å forhandle med de fremrykkende britiske og franske styrker, mens han selv men storparten av hoffet, hadde trukket seg nordover til palasset i Rehe. 

I 1861 ble han leder av Zongli Yamen, det regjeringsorgan som Kina i konvensjonene forpliktet seg til å opprette for utenrikssaker.

Etter Xianfengs død samme år ble han etter en statskuppslignende manøver i ly av de to enkekeiserinnene Ci'an og Cixi den egentlige regenten under sin brorsønn Tongzhi-keiserens umyndighetstid. 

Han grunnla læreinstitusjonen Tongwen Guan i 1862 for kinesiske lærde for studiet av fremmedspråk og teknologi.

Han tapte senere vesentlig anseelse og fikk en varig knekk da Qingstyrkene tapte den fransk-kinesiske krig. Han kom da i skyggen av sin yngre halvbror, førsteprins Chun 醇賢親王).

I 1894 ble Yixin igjen sjef for Zongli Yamen.

Referanser
----------

1. ↑   Encyclopædia Britannica Online, oppført som Gong Qinwang, Encyclopædia Britannica Online-ID biography/Gong-Qinwang, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 15. desember 2014[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Union List of Artist Names, ULAN 500355302, utgitt 8. desember 2014, besøkt 21. mai 2021[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   China Biographical Database[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* Hummel, Arthur William, red. *Eminent Chinese of the Ch'ing period (1644-1912).* 2 bind. Washington: United States Government Printing Office, 1943.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Prabook **·** Nationalencyklopedin **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** ULAN
 |
**Princeton University Press** er et uavhengig amerikansk forlag med tette forbindelser til Princeton University. Det ble grunnlagt i 1905 og har et godt rykte i vitenskapelige kretser.

I motsetning til de fleste universitetsforlag mottar Princeton University Press ingen finansiell støtte fra universitetet, og eies heller ikke av det. I utgangspunktet ble forlaget grunnlagt som et privat selskap, men i 1910 ble omgjort til et «non-profit»-selskap.

Forlaget har gitt ut seks bøker som har fått Pulitzerprisen. Blant de mest kjente utgivelsene finnes Smyth Report fra 1945 og enkelte utgivelser fra Albert Einstein.

Selskapet er også kjent for sine vitenskapelige feltguider for dyr og planter, som gis ut under logoen **Princeton Field Guides**. Feltguidene er forankret i felterfaring og vitenskapelig studier, og er svært nyttige for både profesjonelle forskere og amatørforskere. Bøkene presenterer informasjonen i et kompakt format, nøye designet for enkel bruk i felten. Alle inkluderte arter har feltidentifikasjon og illustreres eller avbildes i farger og gir detaljert informasjon om identifikasjon, distribusjon og biologi.

I 2010 utga forlaget efter egne beregninger ut rundt 200 bøker i året.

Referanser
----------

1. ↑  «Mission Statement» **(engelsk)**. Arkivert fra originalen 29. desember 2010. Besøkt 29. oktober 2010.
2. 1 2  «A History of Princeton University Press» **(engelsk)**. Arkivert fra originalen 23. mai 2011. Besøkt 29. oktober 2010.

Eksterne lenker
---------------

* Princeton University Press (engelsk)
* Verlagsseite über Albert Einstein (engelsk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC
 |
**Thomson** (engelsk: *Thomson River*) er ei periodisk elv i delstaten Queensland i Australia. Den er en del av Eyresjøens nedbørfelt.

Elva begynner rundt 150 kilometer vest-sørvest for Charters Towers som Torrens Creek, som munner ut i Cornish Creek. Elva Thomson dannes like nord for byen Muttaburra, hvor Cornish Creek løper sammen med Landsborough Creek og Towerhill Creek. 50 kilometer sør for Muttaburra kommer Aramac Creek inn fra øst.

Elva fortsetter mot sørvest og passerer byene Longreach, Stonehenge og Jundah, før den løper sammen med Barcoo rundt 40 kilometer nord for Windorah og danner Cooper Creek.

Som alle andre elver i Eyre-bekkenet når vannet i Thomson aldri fram til havet, men blir absorbert av jordsmonnet eller fordamper i ørkenen. Flommer er relativt vanlig i nedbørfeltet på grunn av regn som følge av sommermonsunen. På grunn av det flate landskapet som elva renner gjennom kan den da bli flere kilometer bred og forårsake store vanskeligheter. Ved Windorah kan elva bli opptil 40 kilometer bred i flomtiden. I de lange tørre periodene renner imidlertid ikke elva i det hele tatt, og blir redusert til en kjede av laguner og kroksjøer (kalt *billabonger*).

De viktigste næringsveiene i området er sau- og kvegdrift.

Referanser
----------

1. 1 2  «Map of Thomson River, QLD». Bonzle.com. Besøkt 25. april 2016.
2. 1 2 3  «Flood warning system for the Cooper Creek catchment». Bureau of Meteorology (Australia). Besøkt 25. april 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Thomson River (Queensland) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Thongloun Sisoulith** (født 10. november 1945) er en laotisk politiker som har vært president i Laos siden 22. mars 2021. Han var statsminister fra 20. april 2016 til 22. mars 2021. Han var også landets visestatsminister fra 2001 til 2016 og utenriksminister fra 2006 til 2016. Han sitter i politbyrået i Det laotiske folkets revolusjonære parti og har siden 15. januar 2021 også vært partiets generalsekretær. Han er den første lederen i partiet som ikke har militær bakgrunn.

Biografi
--------

Sisoulith er født i Hua Phan-provinsen i det østlige Laos. Han studerte ved den pedagogiske høgskolen Neo Lao Hak Sat fra 1962 til 1969. Han har også utdanning fra Sovjetunionen og Vietnam. I tillegg til sitt morsmål snakker han vietnamesisk, russisk og engelsk.

Han kom inn i regjeringen som viseutenriksminister fra 1987 til 1992 og var arbeids- og sosialminister fra 1993 til 1997. Fra 1998 til 2000 var han medlem av nasjonalforsamlingen. Fra 27. mars 2001 var han visestatsminister og formann for den statlige planleggingskomiteen. I tillegg til dette ble han fra 8. juni 2006 utenriksminister etter Somsavat Lengsavad.

På Det laotiske folkets revolusjonære partis 10. kongress 23. januar 2016 ble han valgt til statsminister etter Thongsing Thammavongs avgang. På partiets 11. kongress 15. januar 2021 ble han valgt til generalsekretær og generalsekretæren blir også normalt utnevnt til president. Han etterfulgte Bounnhang Vorachith som president 22. mars 2021.

Referanser
----------

1. ↑  «Laos Communist Party names PM Thongloun as new leader». www.reuters.com. 15. januar 2021.
2. ↑  «Laos new cabinet lineup». Asian Political News. 2. april 2001.
3. ↑  Ron Corben (24. januar 2016). «Laos Undergoes Communist Party Leadership Change». Voice of America.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Prabook **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |
***Populært Tidsskrift for seksuell opplysning*** var et norsk tidsskrift utgitt mellom 1932 og 1935.

Redaktører var legene Karl Evang,  Otto Galtung (Hansen) og Carl Viggo Lange. Evang tok initiativ til å starte tidsskriftet etter mange spørsmål om seksualitet i en medisinsk spørrespalte i *Arbeidermagasinet*.

Kretsen rundt tidsskriftet var radikale leger og studenter med tilknyting til Mot Dag og Socialistiske lægers forening, og de så på seksuell frigjøring som en del av det generelle evolusjonære marxistiske programmet. Frigjøringsideologien var inspirert av både marxismen og psykoanalyse, men en kan se en vel så sterk påvårkning fra den radikale, marxistiskinspirerte psykoanalytikaren Wilhelm Reich som fra Sigmund Freud.

Tidsskriftet brøt med tradisjonelle religiøse og konservative holdninger til seksualitet, og tok blant annet til orde for nye oppfatninger om onani, abort, homoseksualitet og kvinnelig seksualitet. Et hovedpoeng var at seksualitet måtte forklares medisinsk eller vitenskapelig i større grad enn moralsk. Ordparet sunt/usunt ble således viktigere enn rett/galt, men implisitt i dette perspektivet lå at en sunn utvikling ville medføre en «normal» seksualitet.

Publikasjonen var kontroversiell (den svenske utgaven ble politianmeldt, men frikjent i retten), men fikk også god mottakelse, blant annet av *Dagbladet* og *Tidsskrift for Den norske lægeforening*. Opplagene var store, og mange av artiklene dannet basis for senere seksualopplysningsbøker av Evang, som også fikk stor utbredelse.

Tidsskriftet må sees i sammenheng med seksualreformbevegelsen, som i Sverige førte til stiftelsen av organisasjonen Riksförbundet för sexuell upplysning (RFSU), og det går en linje til den seksuelle frigjørelsen og den nye feminismen på 1960-tallet og 1970-tallet.

Referanser
----------

1. ↑  Nordberg, Kari H. (7. juni 2021). «Frigjøring gjennom vitenskap – Karl Evang som seksualopplyser». *Tidsskrift for Den norske legeforening*. ISSN 0029-2001. doi:10.4045/tidsskr.20.0558. Besøkt 23. april 2022.

Eksterne lenker
---------------

* Seksualdebatten i 30 årene på , tale av Evang
First Division Monument  Foto: Leonard J. DeFrancisci 

**First Division Monument** (norsk: *First Division-monumentet*) står på President's Park, syd for State Place i Washington, DC, USA. Monumentet ble opprinnelig reist til minne om falne soldater i 1. infanteridivisjon, American Expeditionary Force (AEF) i U. S. Army under første verdenskrig, men har senere også inkludert andre kriger divisjonen har deltatt i. Monumentet ble reist i 1924.

Historie
--------

First Division Monument står på et torg i President's Park, vest for Det hvite hus og sør for Eisenhower Executive Office Building (EEOB), på hjørnet av 17th Street og State Place, NW. Byggingen av monumentet ble foreslått av Society of First Division, en veteranorganisasjon for US Army's First Division, med den hensikt å minnes innsatsen til de 5 516 soldatene som kjempet i divisjonen og døde i første verdenskrig. Monumentet ble reist i 1924, og navnene til de falne er inngravert på siden av monumentet.

Senere tilføyelser til monument minnes de av første divisjons soldater som kjempet og falt i påfølgende kriger. De 4 325 soldatene som kjempet og falt i andre verdenskrig ble lagt til på vestsiden i 1957, de 3 079 falne fra Vietnamkrigen ble lagt til på østsiden i 1977, og 27 falne fra gulfkrigen ble lagt til i 1995.

Cass Gilbert var arkitekten for det opprinnelige minnesmerket, og Daniel Chester French, berømt for sitt arbeid på blant annet Lincoln-statuen og seiersmonumentet, var billedhuggeren. Gilberts sønn, Cass Gilbert Jr, tegnet tilleggene for andre verdenskrig. Tilleggene fra både Vietnamkrigen og gulfkrigen ble tegnet av Philadelphia-firmaet *Harbeson, Hough, Livingston and Larson*. Kongressens godkjenning sikret retten til å sette opp monumentet og dets senere tilføyelser på føderalt område. Monumentet vedlikeholdes av National Park Service.

Referanser
----------

1. ↑  «Monuments». The First Infantry Division Memorial Association. Besøkt 28. desember 2021. «Located on the corner of 17th and E streets, NW, in the shadow of the White House, this monument was originally built by the World War I veterans of the 1st Division and their friends. President Calvin Coolidge dedicated it in 1924. The center pillar was erected after World War I. It contains plaques with the names of the Division’s 5516 dead of that war.»
2. 1 2 3  «First Division Monument History». US National Park Service. Besøkt 28. desember 2021.

Eksterne lenker
---------------

* «First Division Monument History», fra nettsidene til National Park Service (engelsk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
***Sinners*** er en amerikansk drama-stumfilm fra 1920, regissert av Kenneth Webb og med Alice Brady i hovedrollen. Den er basert på et skuespill fra 1915 av Owen Davis.

Filmen er antatt tapt.

Handling
--------

Mary Horton, en ung kvinne fra landsbygda, flytter til New York for å tjene til livets opphold som syerske. Der møter hun Hilda Newton, en gammel nabo fra hjem-stedet som tidligere hadde flyttet il storbyen. Mary flytter inn hos Hilda, og møter Bob Merrick som - sjarmert av den unge kvinnens uskyld - bestemmer seg for å beskytte henne.

Akkurat i det hun er i ferd med å bukke under for ondskapsfulle påvirkninger, får Mary beskjed om å komme hjem til morens sykeseng. Der møter hun også sin tidligere kjæreste, Horace Worth. Men når Hildas venner bestemmer seg for å besøke Mary, forsvarer Bob Merrick ryktet hennes - og han ønsker å gifte seg med henne. Paret bestemmer seg snart for å bosette seg i Marys landsby - samtidig som Hilda og venninnene hennes vender tilbake til storbyen.

Skuespillere
------------

* Alice Brady som Mary Horton
* Agnes Everett som Mrs. Horton
* Augusta Anderson som Hilda Newton
* Lorraine Frost som Polly Gary
* Nora Reed som Saidee
* James Crane som Bob Merrick
* William T. Carleton som Horace Worth
* Frank Losee som William Morgan
* Crauford Kent som Dr. Simpson
* Robert Schable som Joe Garfield

Referanser
----------

1. ↑  «Sinners (1920)». *letterboxd.com* **(engelsk)**. Besøkt 16. mai 2023.
2. ↑  «AFI|Catalog». *catalog.afi.com*. Besøkt 16. mai 2023.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Sinners (1920 film) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Sinners* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
**Svein Tuft** (født 9. mai 1977 i Langley, Britisk Columbia) er en canadisk syklist. Han la opp som profesjonell etter 2019-sesongen.

Tuft er elleve ganger canadisk mester på tempo, etter å ha vunnet tittelen i 2004–2006 og igjen i 2008–2012, samt i 2014, 2017 og 2018. Sesongen 2006–2007 vant han sammenlagt i UCI America Tour.

Tuft deltok for Canada under OL i 2008 i Beijing, og ble nummer syv i temporittet. Under VM samme år tok han sølv i temporittet.

Han er barnebarn av nordmannen Arne Tuft som ble nummer seks på femmila under OL i 1936.

Meritter
--------

2004
 Canadisk mester på tempo
2005
 Canadisk mester på tempo
2006
 Canadisk mester på tempo
2007
**Seier** **UCI America Tour**
Sammenlagt, Vuelta a Cuba
Redlands Classic
2.-plass sammenlagt, Tour de Beauce
2008
Pan-American Mesterskap:
Tempo
Forfølgelse (individuel)
Madison
Poengritt
 Canadisk mester på tempo
Sammenlagt, Tour de Beauce
Etappe 4a
03 3 Bronse, VM Tempo
2009
 Canadisk mester på tempo
2010
 Canadisk mester på tempo
Prologen, Eneco Tour 2010
2.-plass sammenlagt, Danmark Rundt
5. etappe (ITT)
2011
 Canadisk mester i landeveisritt
 Canadisk mester på tempo
3.-plass sammenlagt, Tour de Beauce
4. (ITT) og 6. etappe
2012
 Canadisk mester på tempo
Duo Normand (med Luke Durbridge]
4. etappe, Tour de Beauce
1. etappe, Tirreno–Adriatico
03 3 Bronse, VM Tempo
2. (TTT) og 6. etappe, Eneco Tour
2013
4. etappe, Tour de San Luis
1. etappe, Slovenia rundt
Duo Normand (m/Luke Durbridge)
2014
 Canadisk mester på tempo
 Canadisk mester i landeveisritt
2017
 Canadisk mester på tempo
2018
 Canadisk mester på tempo

Referanser
----------

1. ↑  «Tuft to retire at end of 2019 and take up gravel bike guiding». *cyclingnews.com* **(engelsk)**. 15. august 2019.
2. ↑  «Her jubler den ukjente «nordmannen» for etappeseier». *www.vg.no*. 10. juli 2013. Besøkt 11. november 2019.
3. ↑  «Halvt norsk «villmann» leder Giro d’Italia». *Aftenposten*. 9. mai 2014. Besøkt 11. november 2019.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Svein Tuft – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Svein Tuft – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Svein Tuft – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Svein Tuft – Commonwealth Games Federation Rediger på Wikidata

* (en) Svein Tuft – UCI Rediger på Wikidata

* (en) Svein Tuft – ProCyclingStats Rediger på Wikidata

* (en) Svein Tuft – Cycling Archives Rediger på Wikidata

* (en) Svein Tuft – Cycling Quotient Rediger på Wikidata

* (en) Svein Tuft – CycleBase Rediger på Wikidata

* (en) Svein Tuft – TheSports.org Rediger på Wikidata
* Hard road to the Olympics: The Svein Tuft Story av Happy Kreter
* Canadian Rider Has Made Unorthodox Climb to the Top - The New York Times, 7. februar 2009
* The oldest Tour rookie of the modern era, Svein Tuft is a rider like no other, Velonews, 5. juli 2013
**Svein Øverland** (født 1969) er en norsk psykolog som er spesialist innen barne- og ungdomspsykologi og rettspsykologi. Han har skrevet flere bøker innen sitt fagområde.

Øverland ble utdannet psykolog ved Universitetet i Bergen i 1997. Han ble spesialist i klinisk psykologi i 2005 med fordypning i psykoterapi med barn og ungdom og i familieterapi. Han har spisskompetanseutdanning i retts og sikkerhetspsykologi og har videreutdanning i Dialektisk atferdsterapi (DBT), Metakognitiv terapi (MCT), Aggresion Replacement therapy (ART), traumebehandling (EMDR).

Øverland var seksjonsleder i psykisk helsevern for ungdom i Telemark fra 1999 til 2005. Han har deretter hatt stillingen som seksjonsjef ved Seksjon for nasjonale rettspsykiatriske funksjoner, Avdeling Brøset, St. Olavs hospital. I tillegg er han ansatt som rådgiver ved Forvaringsavdelingen i Trondheim fengsel. Han har også en privatpraksis der han arbeider med barn, familier og voksne. 

Han har utgitt flere bøker, deriblant *Selvskading: en praktisk tilnærming* (2006), *Stalking: forståelse, risiko og håndtering* (2012) og *Bonusfamilien* (2020). Han er redaktør i tidsskrift for *Sexologi* og har skrevet artikler om seksualitet der og i flere tidsskrifter. Han har også hatt en fast spalte i *Adresseavisen*.

Referanser
----------

1. ↑   Proff, www.proff.no, besøkt 12. august 2021[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   psykologtidsskriftet.no, utgitt 2010, besøkt 12. august 2021[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2  «Hvem er denne karen?». *Tidsskrift for Norsk psykologforening*. 2010. Besøkt 12. august 2021.
4. ↑  «Tema: Svein Øverland». *adressa.no*. Arkivert fra originalen 12. august 2021. Besøkt 12. august 2021.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF
 |
**Svein Erik Tuastad** (født 16. oktober 1962) er en norsk statsviter. Han er førsteamanuensis ved Universitetet i Stavanger.

Tuastad har hovedfag i sammenlignende politikk og ble i 2006 dr.polit. fra Universitetet i Bergen. Han jobber som førsteamanuensis ved Institutt for sosialfag, Universitetet i Stavanger.

Som tidligere medlem i Sosialistisk Venstreparti har Tuastad gjort seg bemerket gjennom ønsket om å utvikle nysosialisme og for støtte til norsk medlemskap i EU. I 2009 utga han en bok om utfordringer for den norske venstresiden.

Bibliografi
-----------

* 2009 – Svein Tuastad: *Fridom, likskap og gullkort: politikk for eit heldig folkeferd*, Oslo: Samlaget ISBN 978-82-521-7394-9

Referanser
----------

1. ↑  Tilsette[*død lenke*] - UiS
2. ↑  Bergens Tidende, Strategiar for nysosialisme, 15. 5. 2009

Eksterne lenker
---------------

* (no) Publikasjoner av Svein Tuastad i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
* (no) Publikasjoner av Svein Tuastad i BIBSYS

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** CRIStin
 |