recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| Korsangeres stemmeleier |
| --- |
| Kvinner | Menn |
| Toneomfanget til en kor-sopransopran I (S) | Toneomfanget til en kor-tenortenor (T) |
| Toneomfanget til en kor-mezzosopransopran II (mezzosopran) | Toneomfanget til en kor-barytonbaryton |
| Toneomfanget til en kor-altalt (A) | Toneomfanget til en kor-bassbass (B) |

**Baryton** (fra gresk *barys* «tung», «dyp» og *tonos* «klang») er stemmeleiet mellom tenor og bass.

Barytonsangere er praktisk talt alltid menn. Med bryststemme har en baryton et toneomfang som går omtrent fra G til g’. Med hodestemme når en barytonsanger tonen b'.

Flere musikkinstrumenter har «baryton» i navnet, eksempelvis barytonsaksofon og det gambelignende strykeinstrumentet baryton som hadde en viss popularitet på 1700-tallet.

I opera
-------

På operaområdet skilles det mellom ulike stemmefag:

* *Lyrisk bariton* har en stor høyde og fleksibel stemme. Eksempler på roller er tittelrollen i Rossinis *Barbereren i Sevilla* og *Papageno* i Mozarts *Tryllefløyten*.
* *Heltebaryton*: tung og massiv stemme med god dybde. Eksempler: *Wotan* i *Das Rheingold* og *Die Walküre*, begge av Richard Wagner, *Scarpia* i Puccinis *Tosca* og tittelrollen i Musorgskijs *Boris Godunov*.
* *Kavalerbaryton*: god legato og god bærekraft i mellomleiet. Eksempelroller er tittelrollen i Mozarts *Don Giovanni* og tittelrollen i Tsjajkovskijs *Eugen Onegin*.
* *Karakterbaryton* brukes i blant, men oftest om biroller som ellers regnes til heltebaryton-faget.

Den tyske barytonen Dietrich Fischer-Dieskau var en av verdens fremste liedertolkere i andre halvdel av 1900-tallet. Tidlig på 2000-tallet regnes waliseren Bryn Terfel som en av verdens fremste (bass)barytoner. Se Kategori:Barytoner og Kategori:Bassbarytoner for lister over barytonsangere.

I populærmusikken
-----------------

Eksempler på baritonsangere i populærmusikken er Geoff Tate, Frank Sinatra, Lee Hazlewood, Neil Diamond, Lou Rawls, Elvis Presley, David Gilmour, Johnny Cash, Jim Morrison, Eddie Vedder, John Lennon, Tom Jones, Leonard Cohen, Ian Curtis, Nick Cave, Ville Valo og Alex Kapranos. Freddie Mercury. James Taylor. Michael McDonald

Referanser
----------

1. 1 2  «Baritone | vocal range | Britannica». *www.britannica.com* **(engelsk)**. Besøkt 16. juni 2023.
2. ↑  Stephen Miller: *Johnny Cash: The Life of an American Icon*, Omnibus Press, 2003, s. 93.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Baritone vocalists – kategori av bilder, video eller lyd på Commons

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** GND **·** BNF **·** BNF (data) **·** BNE
 |
***Baryus*** er en slekt av biller som ligner smellere (Elateridae).

Utseende
--------

En liten (5 millimeter), avlang, rødbrun råtevedbille. Oversiden er utydelig hårete. Hodet er forholdsvis lite og lett nedoverbøyd. Fasettøynene er ganske små. Antennene er 11-leddete, korte og perlekjede-formede. Brystskjoldet (pronotum) er firkantet, lengre enn bredt, med uttrukne bakhjørner, tett og kraftig punktert, med en midfure som ikke når for- og bakkantene. En tapp på forbrystet griper inn i en grop på mellombrystet og billene kan "smelle" med å brekke denne tappen ut av gropen, i likhet med smellerne. **Dekkvingene** er avlange, parallellsidige, så brede som brystskjoldet, rundede i spissen. De har fine lengdestriper. **Beina** er temmelig korte, lysere enn kroppen.

Levevis
-------

De fleste artene av råtevedbiller har larver som lever i død ved, men enkelte larver graver i jorden og lever på planterøtter.

Utbredelse
----------

Arten er kjent fra Argentina.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien smellere, Elateroidea
			* Familien råtevedbiller (Eucnemidae) Eschscholtz, 1829
				+ Underfamilien Eucneminae Eschscholtz, 1829
					- Stammen Mesogenini Muona, 1993
						* Slekten ***Baryus*** Fleutiaux, 1921
							+ *Baryus meridionalis* Fleutiaux, 1921

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen har ingen egenskaper for arter i Wikidata*
Al Rashids rike da det var på sitt største
**Al Rashid**, *huset Rashid*, var et wahhabitisk dynasti i Jabal Shammar i Najd, og nedstammet fra Abdullah ibn Ali al-Rashid, som i 1835 bemektiget seg Najd av wahhabitenes overhode emir Faisal i Riyadh, og som ble anerkjent som emir over Jabal Shammar med hovedstaden Ha'il. Rashidene styrte riket frem til 1921.

Etter å ha blitt fordrevet av egypterne i 1838 vendte Addallah ibn Ali al-Rashid tilbake etter deres tilbaketog i 1841, og regjerye frrm til sin død i 1847. Hans sønn Talal regjerte 1847-67 over et betydelig utvidet område, i alt mindre avhengighet av huset Saud i Riyadh. Dennes bror Muhammed gjorde seg med osmanenes hjelp 1872-97 fullstendig uavhengig av emiren i Riyadh, og erobret i 1891 dette rike. Brorsønnen Abd al-Aziz ibn Rashid, som regjerte 1897-1906 kom i strid med Mubarak av Kuwait, som støttet Ibn Saud av huset Saud. Ibn Saud bemektiget seg Riyadh i 1902 och minsket senere mer og mer rashidenes makt, til han i 1921 erobret Ha'il og førte de overlevende av slekten Rashid i fangenskap til Riyadh.

Under første verdenskrig stod emir Saud, en sønn avl Abd al-Aziz ibn Rashid, regent 1908-1920, på osmanenes side.

Litteratur
----------

* Carlquist, Gunnar, red. (1932). *Svensk uppslagsbok. Bd 13*. Malmö: Svensk Uppslagsbok AB. s. 847.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
Maxim Gorki-teatret
**Maxim Gorki-teatret** (tysk *Maxim-Gorki-Theater*) er et teater i Mitte i Berlin. Teatret har 440 plasser og er dermed det minste av Berlins offentlig eide teatre. Teatret har siden 30. oktober 1952 holdt til i en bygning oppført for korforeningen Sing-Akademie zu Berlin, ikke langt fra Unter den Linden. Det er oppkalt etter den russiske forfatter Maksim Gorkij.

Bygningen blir som følge av sitt historiske formål som konserthus for koret, i dagligtale gjerne kalt *Singakademie*.

Referanser
----------

1. ↑  Die Gegengründung Arkivert 6. juni 2014 hos Wayback Machine. Berliner Zeitung, besøkt 17. november 2012

Eksterne lenker
---------------

* (en) Maxim-Gorki-Theater – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Maxim-Gorki-Theater – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* *Die Gegengründung* - Omtale ved 50-års jubileet Berliner Zeitung 30. oktober 2002
* Deutsche Stiftung Denkmalschutz - *Ehemalige Singakademie (Maxim-Gorki-Theater)*

Portal: Tyskland
Dette diagrammet viser halveringstiden (T ½ ) av ulike isotoper med Z protoner og nøytrontall N.
**Nøytrontall**, symbol **N**, er antall nøytroner i en nuklide.

Atomnummer (protontall) pluss nøytrontall er lik massetall: **Z**+**N**=**A**. Forskjellen mellom nøytrontall og atomnummer er kjent som **nøytronoverskudd**: **D** = **N** - **Z** = **A** - **2Z**.

Nøytrontallet blir sjelden skrevet eksplisitt i nukleidesymbolnotasjonen, men vises med senket skrift til høyre for elementsymbolet. Tabellen er sortert i rekkefølge av økende tydelighet og minkende bruksfrekvens:

|  |  |
| --- | --- |
| Grunnstoff | {\displaystyle {\ce {C}}} |
| Isotop/nuklid | {\displaystyle {\ce {^14C}}} |
| Med atomnummer | {\displaystyle {\ce {^{14}\_{6}C}}} |
| Med nøytrontall | {\displaystyle {\ce {^{14}\_{6}C}}}8 |

Referanser
----------

1. ↑  Joseph. Magill, (2006). *Karlsruher Nuklidkarte* (7. Aufl utg.). Lage/Lippe: Haberbeck. ISBN 9279021753. OCLC 180075559.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
> Selv når det glødet i ham av elskov og attrå […] kjente han dette skinnsyke hat til dem som hadde hatt henne før
> 
> 
> fra romanen
> 
> 

***Lucie*** er en roman av den norske forfatteren Amalie Skram, utgitt i 1888.

Romanen er en tematisering av klasseskiller, og av samtidens seksualmoraldebatt, som blant annet var kommet til uttrykk i Christian Krohgs roman *Albertine* to år tidligere. Hovedpersonene er advokaten *Theodor Gerner* og hans kone *Lucie*. Lucie var en attraktiv og seksuelt erfaren kvinne som hadde vært danserinne og Gerners elskerinne før de to giftet seg. Gerner er eldre enn Lucie, og er en rik enkemann. 

Romanen skildrer begge hovedpersonene som bundet av sine forutsetninger. Deres klassebakgrunn, erfaringer og forhistorie gjør det vanskelig for dem å møte hverandre. Gerners sjalusi mot Lucies fortid er en drivkraft gjennom romanen. Hvordan hennes livskraft kues er et annet motiv. Lucies historie er en tragisk historie om fallet ned fra den velstand og lykke hun hadde oppnådd. Etter en krangel rømmer hun fra hjemmet, og blir overfalt og voldtatt ute i byen. Da hun senere i barselseng føder et barn som har den samme føflekk som voldtektsmannen, blir hun hysterisk og dør fire døgn senere. 

Språklig varierer Skram talemålet mellom de forskjellige personene: Fra dannet overklassespråk til Vikamål.

Eksterne lenker
---------------

* Utgaven fra 1991 | 1992 | 1992 hos Nasjonalbiblioteket.
**Pirahã** (*xapaitíiso*; også skrevet *pirahá* eller *pirahán*) er et språk som snakkes av pirahãene ved Maicielva, som er ei sideelv til Amazonas i Brasil. Man tror at pirahã er det eneste gjenlevende språket i den muranske språkfamilien. Det er bare et par hundre brukere av språket, men det regnes ikke som utrydningstrua, ettersom de fleste talerne er enspråklige og motsetter seg å lære noe annet språk.

Selv om pirahã er et lite språk, har det blitt svært kjent i forskningsmiljøene fordi det hevdes å ha en rekke bemerkelsesverdige trekk som skiller det fra alle andre kjente språk. Størsteparten av forskningsarbeidet på pirahã er gjort av Daniel Everett, som har bodd sammen med pirahãene i flere år.

Det mest oppsiktsvekkende trekket til pirahã er ifølge Everett at det er det eneste språket i verden som mangler en rekursiv struktur. 

Pirahã har svært få fonemer. Det har tre vokaler, mens antallet konsonanter avhenger av kjønnet til den som snakker: kvinnene har sju konsonantfonemer, mens mennene har åtte.

Språket mangler tallord, og har ikke andre fargebetegnelser enn «lyst» og «mørkt». Everett hevder også at pirahã har det simpleste systemet for å uttrykke familieforhold av alle verdens språk: ordet *baíxi* brukes for å uttrykke et hvilket som helst familieforhold, enten man refererer til mor, far eller en fjernere slektning. Pirahã har heller ikke ord for «høyre» og «venstre» eller andre relative retningsangivelser.

Pirahã kan også plystres eller nynnes.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND **·** LCCN **·** NKC **·** UNESCO lang
 |
**Rudow** [ˈʁuːdoː] er en ortsteil i Berlins bydel Neukölln.

Geografi
--------

Rudow er den sørligste orsteilen i Neukölln. Den grenser i nord til ortsteilene Britz og Baumschulenweg, øst til Johannisthal og Altglienicke, i sør til Schönefeld og Grossziethen i Brandenburg og i vest til Buckow og Gropiusstadt.

Historie
--------

Dörferblick
Rudows historiske opphav er en av de eldste bosettinger i Mark Brandenburg. Navnet har vært skrevet på ulike måter som for eksempel Rüde, Rudau, Rüdow, Rhudow. Navnet og landsbyens plassering tyder på et slavisk opphav; i nordslavisk mellom 700- og 1300-tallet var *rüdit sa* sammenliknbart med det tsjekkiske *rode se* som betyr *å føde* (tysk: *gebären* og gammelnordisk *bera*).

Området ble innlemmet i Stor-Berlin i 1920 og kom i 1945 inn under amerikansk sektor.

Høydedraget *Dörferblick* (*utsyn over landsbyer*) er laget av bl.a. bygningsmasser fra ruinene etter den andre verdenskrigen. Fra den 86 meter høye toppen som er blant de høyeste i Berlin, er det utsikt til landsbyene Schönefeld og Waßmannsdorf i Brandenburg. Deponiet ble etablert i 1958 og i 1970 omgjort til rekreasjonsområde, bl.a. med akebane.

Rudow lå før Murens fall inneklemt mellom DDR-områder og med dårlige samferdselsforbindelser med Berlin sentrum. Stedet ble knyttet til U-Bahn (U7) etter byggingen av Gropiusstadt. Med utbyggingen av Schönefeld lufthavn ligger området vel til rette for boligutbygging.

Samferdsel
----------

Rudow undergrunnsstasjon er endestasjon for U-Bahn linje U7

Referanser
----------

1. ↑  berlin.de

Eksterne lenker
---------------

* (en) Berlin-Rudow – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Berlin-Rudow – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

Portal: Tyskland

| * v
* d
* r
Ortsteiler i Berlins bydel Neukölln |
| --- |
| Stadtwappen Berlin | 
* Britz
* Buckow
* Gropiusstadt
* Neukölln
* Rudow

 | Bezirkswappen Neukölln |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** GeoNames
 |
«Pir» har flere betydninger.
Chelsea Piers i New York.
En **pir**, også kalt **utstikker(-brygge)**, er en kaidel i en havn bygd av tre, stål eller armert betong. Hensikten er å skaffe mer plass til skip og laste/losseplass. Derfor står den vanligvis vinkelrett på kai eller strandlinje. Noen steder er behovet for kaiplass så stort at utstikkerne kan få egne utstikkere.

Størrelse og byggemåte varierer tilsvarende en pirs funksjon. 
Det finnes spesielle pirer for å losse containere, farlig materiale (for eksempel gass, olje, kjemikalier), eller last. En pir for ferjer har gjerne landgangsramper for passasjerer og for kjøretøyer.

Ordet pir kommer fra det engelske *pier*, og brukes bare om større og nyere havneanlegg beregnet for skip.[]

Se også
-------

* Brygge
* Pongtong
* Fortøyning

Referanser
----------

1. ↑  «pir». *Bokmålsordboka*. Universitetet i Bergen og Språkrådet. Besøkt 7. oktober 2017.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Piers – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Pier – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN
 |
**Domitien Ndayizeye** (født 2. mai 1953 i Murango, Kayanza-provinsen) er en burundisk politiker som var president i Burundi. 

Ndayizeye var av hutu-avstamning.[] Han ble utnevnt til president i Burundi den 30. april 2003, etter å ha sittet som visepresident i de foregående 18 månedene. Ndayizeye satt som president frem til han ble erstattet av Pierre Nkurunziza den 26. august 2005. I hans regjeringstid, prøvde Ndayizeye å bygge en bro over gapet mellom hutu- og tutsi-minoriteten blant folket i Burundi gjennom samarbeid med andre presidenter i regionen, f.eks. Yoweri Museveni i Uganda og Benjamin Mkapa i Tanzania.[]

Angrepet på kongolesiske tutsi-flyktninger på grensen til Burundi ble betraktet som en prøve på presidentens evne til å opprettholde lov, orden og stabilitet i landet.[] Ndayizeye lovet en rask gjengjeldelse, og at gjerningsmennene ville bli pågrepet. 21. august 2006 ble Ndayizeye arrestert i Bujumbura på grunn av hans påståtte rolle i et statskupp tidligere samme år. Han benektet anklagene mot ham i retten den 19. desember. Den 15. januar 2007 ble Ndayizeye frikjent sammen med tidligere visepresident Alphonse-Marie Kadege og tre andre tiltalte.

Referanser
----------

1. ↑   Munzinger Personen, Munzinger IBA 00000024738, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** Munzinger (iba)
 |
**Domitillas katakomber**, italiensk *Catacombe di Domitilla*, eller **De hellige Nereus' og Achilleus' katakomber**, er et underjordisk gravanlegg i det sørlige Roma i Italia. Katakombene, som ligger ved Via delle Sette Chiese, er formodentlig oppkalte etter en romersk matrone ved navn Domitilla.

Den underjordiske basilikaen *Santi Nereo e Achilleo* ble oppført over de hellige martyrene Nereus og Achilleus' graver på 300-tallet e.Kr.

Venerandas krypt
----------------

I Venerandas krypt er det et cubiculum med Venerandas og Petronillas grav. Veneranda avbildes bedende iført dalmatika og slør. På hennes høyre side ses røde blomster, som representerer himmelriket. Ved siden av henne står Petronilla, som peker på en kiste med bøker. Ovenfor denne svever en åpen bok som symboliserer den guddommlige lov.

Katakombene ble gjenoppdaget av Antonio Bosio og Pompeo Ugonio på slutten av 1500-tallet og ble utgravd under ledelse av arkeologen Giovanni Battista de Rossi.

Bilder
------

|  |
| --- |
| * Den underjordiska basilikan Santi Nereo e Achilleo.Den underjordiska basilikan Santi Nereo e Achilleo.
* Venerandas og Petronillas arcosolium.Venerandas og Petronillas arcosolium.
 |

Referanser
----------

1. ↑  Fasola 1986, s. 33

Litteratur
----------

* *Roma* **(italienska)**. Milano: Touring Club Italiano. 2002. s. 817–818. ISBN 88-365-2541-5.
* *Rome: An Oxford Archaeological Guide* **(engelska)**. Oxford: Oxford University Press. 1998. s. 413–414. ISBN 0-19-288003-9.
* *Domitilla's Catacomb and the Basilica of the Martyrs Nereus and Achilleus* **(engelska)**. Vatican City: Papal Commission for Sacred Archaeology.
* *Roms katakomber*. Uppsala: Lindblad. 1948.
* *Nytt ljus över Roms katakomber*. Stockholm: Norstedts. 1977. ISBN 91-1-771401-X.
* *Roms katakomber*. Stockholm: A. Sigurdssons förlag. 1899.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Catacombs of Domitilla – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
**Alan T. Ortiz** (født i august 1953 på Filippinene, død 23. mars 2020 i Paris) var en filippinsk diplomat, utenrikspolitisk ekspert og president for *Philippine Council for Foreign Relations* og forretningsmann.

Alan T. Ortiz tok høyere utdannelse i økonomi ved Ateneo de Manila og ved University of the Philippines. Han tok eksamen som førstemann i sitt årskull for den filippinske utenrikstjeneste i 1981. Han tok doktorgrad i internasjonale relasjoner ved University of Philadelphia med et arbeid med tittel *The Political Economy of Ethnicity: A Case Study of Muslims in the Philippines*.

Han innehadde en rekke høyere poster i forretningsliv og i politikk, blant annet var han generalsekretær for det filippinske *National Security Council* under president Corazon C. Aquino.

Han ble smittet av koronavirus under et besøk i Paris for å delta på en sikkerhetskonferanse invitert av IHEDN, *Institut des hautes études de Défense nationale*, og ble innlagt med covid-19 der. Han døde den 23. mars 2020.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4   fichier des personnes décédées, deces.matchid.io[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2  Rappler: Sofia Tomacruz: PH Council for Foreign Relations president Alan Ortiz dies of coronavirus, 25. mars 2020, lest 30. april 2020
3. ↑  New York Times/Internewscast: Alan T. Ortiz, a Veteran of Philippine Government and Business, Dies at 66[*død lenke*] 10. april 2020, lest 30. april 2020
***Scandal*** er en amerikansk stumfilm fra 1917, regissert av Charles Giblyn.

Handling
--------

Beatrix Vanderdyke, en uansvarlig ung arving, skaper en skandale med sine besøk hos artisten Sutherland Yorke. Men Beatrix påsstår at hun faktisk besøkte Pelham Franklyn som har en leilighet i samme bygning, og som hun påstår at hun er hemmelig gift med. Men Pelham, en gammel venn, blir stum av disse nyhetene.

Men Pelham fortsetter likevel disse løgnene, for Beatrix sin skyld. Etter at kunngjøringen om ekteskapet deres blir publisert i avisene, blir paret tvunget til å fortsette dette bedraget, og til slutt ta et tvungen bryllupsreise på Pelhams lystbåt. I mellomtiden har Yorke sendt anonyme brev til familien hennes, noe som sår tvil om ekteskapet deres.

Skuespillere
------------

* Constance Talmadge som Beatrix Vanderdyke
* Harry C. Browne som Pelham Franklin
* J. Herbert Frank som Sutherland Yorke
* Aimee Dalmores som Ida Larpent
* Gladden James som Malcolm Fraser
* William T. Carleton som Mr. Vanderdyke
* Ida Darling som Mrs. Vanderdyke
* Mattie Ferguson som Mrs. Keane

Referanser
----------

1. ↑  SCANDAL

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Scandal* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
**Barí**, også kjent som **motilón**, er en chibchansk folkegruppe som holder til i den tropiske regnskogen rundt fjellkjeden Serranía del Perijá i grenseområdene mellom Colombia og Venezuela. Folkegruppen utgjør om lag 5 400 personer, hvorav omtrent 2 500 snakker det tradisjonelle språket barí.

Sentrum for barienes kultur er landsbyen Boksí i Jesús María Semprún kommune i den venezuelanske delstaten Zulia. Den nest viktigste landsbyen er Saimadoyi, som ligger ved foten av fjellkjeden. Kulturen deres er forholdsvis godt bevart fordi de lever relativt isolert; Boksí kan bare nås med en åtte timers båttur langs grenseelva Catatumbo, som kontrolleres av den venezuelanske hæren, colombianske geriljaer og paramilitære grupper. Tradisjonelt bor baríene i store hus som deles av flere kjernefamilier, i nærheten av elver og andre vannkilder i regnskogen. Enkelte barier har imidlertid flytta til større byer, hovedsakelig Maracaibo.

Hvert av baríenes hus har en egen åkerlapp. Maten består hovedsakelig av bananer, poteter, yuca og kjøtt. Baríene spiser også en del frukt.

Bariene har tradisjonelt blitt kalt *motilones*, men dette blir i dag sett på som en nedsettende betegnelse. Det spanske ordet *motilón* refererer til en person som har lite eller ikke noe hår, og ble brukt om bariene fordi de barberer av seg håret på den nedre delen av hodet.

Litteratur
----------

* Rincón, Lucía og J. Diego Quesada (2002). «Etnografía y lengua barí: visión preliminar». *Estudios de lingüística chibcha* (XX–XXI): 7–27.

Eksterne lenker
---------------

* Barí hos Joshua Project
* Bilder, musikk og informasjon om bariene Arkivert 28. september 2012 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC **·** NKC
 |
***The Accomplice*** er en amerikansk stumfilm fra 1917, regissert av Ralph Dean.

Handling
--------

Katherine Harcourt er den bortskjemt og ensomme datteren av en velstående Wall Street-gründer. Hun vandrer inn i Tango Tea Set hvor hun møter den karismatiske Antonio, en profesjonell danser. Katherine Antonio blir snart forelsket i ham, og følger etter ham til hotell-rommet hans. Senere samme natt blir Pepita, Antonios kjæreste, funnet myrdet og Antonio blir mistenkt for dødsfallet og blir arrestert.

Som sitt alibi påstår Antonio at han var sammen med Katherine. For å redde Harcourt-navnet fra denne skandalen, sier Miriam Collins - kjæresten til Dick Harcourt, broren til Katherine, at det var hun, ikke Katherine, som var på Antonios værelse. Men på grunn av dette avbryter Dick forlovelsen deres. Katherine får skyldfølelse, og innrømmer til slutt sannheten. Med Mr. Harcourts velsignelse gjenforenes deretter Miriam og Dick.

Skuespillere
------------

* Dorothy Bernard som Katherine Harcourt
* Jack Sherrill som Dick Harcourt
* W.J. Brady som Nicholas Harcourt
* Joseph Granby som Antonio
* Jean Stuart som Pepita

Referanser
----------

1. ↑  The Accomplice
2. ↑  THE ACCOMPLICE

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Accomplice* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
**The Acholi Religious Leaders Peace Initiative** (**ARLPI**) er en interreligiøs organisasjon som i hovedsak jobber i det nordlige Uganda, hvor de jobber for fred i regionen. Organisasjonen ble stiftet i 1997, som en respons på den konflikten som rammet de nordlige områdene av Uganda. Organisasjonen samler ledere fra seks ulike religioner og konfesjoner (islam, Den anglikanske kirke, Den katolske kirke, ortodoks kristendom, pinsebevegelsen og Syvendedags Adventistsamfunnet).

ARLPI jobber gjennom dialog, forvandlinger og forsoningsarbeid og vil på den måten skape fred og utvikling i landet. De hjelper også ofre for krigen. Organisasjonen har rundt 400 medlemmer, i hovedsak religiøse ledere, men også andre medlemmer.

ARLPI ble tildelt Niwano-prisen i 2004. På det tidspunktet hadde det vært krigshandlinger i området i flere år, særlig knyttet til gruppen Lord's Resistance Army (LRA). ARLPI tok da initiativ til dialog mellom partene, og ble utnevnt til ansvarlig for regjeringens dialog med LRA. Samtidig jobbet de for fred gjennom bønnemøter og fredsmarsjer, gjerne på åsted for massakrer. De drev også kursing i fredsarbeid i områder som hadde vært rammet av krigen, og drev skole for barn i flyktningleire. Niwano Peace Foundation gav dem prisen «i anerkjennelse av ARLPIs enorme resultater til nå, og med håp om at mange flere likesinnede vil følge i deres fotspor.»

Referanser
----------

1. ↑  About us Arkivert 14. oktober 2013 hos Wayback Machine. - ARLPI. Lest 27. oktober 2013
2. ↑  Acholi Religious Leaders' Peace Initiative[*død lenke*] - Niwano Peace Foundation. Lest 27. oktober 2013
3. ↑  Reason Arkivert 29. oktober 2013 hos Wayback Machine. - Niwano Peace Foundation. Lest 27. oktober 2013

Eksterne lenker
---------------

ARLPIs nettsider

| * v
* d
* r
Mottakere av Niwano-prisen |
| --- |
| Hélder Câmara (1983) \* Homer A. Jack (1984) \* Zhao Puchu (1985) \* Philip Potter (1986) \* World Muslim Congress (1987) \* Etai Yamada (1989) \* Norman Cousins (1990) \* Hildegard Goss-Mayr (1991) \* A. T. Ariyaratne (1992) \* Neve Shalom (1993) \* Paulo Evaristo Arns (1994) \* M. Aram (1995) \* Marii Hasegawa (1996) \* Corrymeela Community (1997) \* Maha Ghosananda (1998) \* Comunità di Sant’Egidio (1999) \* Kang Won Yong (2000) \* Elias Chacour (2001) \* Samuel Ruiz García (2002) \* Scilla Elworthy (2003) \* The Acholi Religious Leaders Peace Initiative (2004) \* Hans Küng (2005) \* Rabbis for Human Rights (2006) \* Cheng Yen (2007) \* Hassan av Jordan (2008) \* Gideon Byamugisha (2009) \* Ela Bhatt (2010) \* Sulak Sivaraksa (2011) \* Rosalina Tuyuc (2012) \* Gunnar Stålsett (2013) \* Dena Merriam (2014) \* Esther Ibanga (2015) \* Center for Peace Building and Reconciliation (2016) \* Munib Younan (2017) |
**Estácio de Sá** (1520–67) var en portugisisk sjøkaptein som grunnla Rio de Janeiro.

Han var fra Santarém midt i Portugal, og ble i 1563 beordret å seile to gallioner over det store Atlanterhavet til Salvador, som var hovedstad i Brasil på den tiden. Hans onkel Mem de Sá (1500–72) var i 1556 blitt kåret til generalguvernør og rådet med hård hånd.

Etter å ha seilt fra São Vicente (São Paulo) i 1565, grunnla han den 1. mars 1565 São Sebastião do Rio de Janeiro som en militær base for å kjempe mot franskmenna. Den lå like ved Pão de Açúcar (Sukkertoppen). Han ledet slaget ved Rio den 20. januar 1567, der de slo franskmenna som hadde forskanset seg i *Uruçú-mirim*.

Men han døde en måned efterpå, fordi han fikk en pil i øyet. Han ga sitt navn til nabolaget *Estácio* i sentrum av Rio og *Universidade Estácio de Sá* (grunnlagt 1970), ett av de største universitet landet har.

* Estácio seiler fra São Vicente (São Paulo) Estácio seiler fra São Vicente (São Paulo)
* Estácio har nådd Sukkertoppen Estácio har nådd Sukkertoppen
* Estácio dør Estácio dør

Referanser
----------

1. ↑  Leslie Bethell, *Colonial Brazil*, Cambridge University Press, 1984.
2. ↑  Øyvind Johnsen (1992). *Rød krig*. Cappelen.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Dominique Parrenin** (valgt kinesisk navn: **Pa To-ming K'e-an**, født 1. september 1665 i Grand-Russey, ved Besançon i Frankrike, død 29. september 1741 i Beijing i Kina) var en Kina-misjonær tilhørende jesuittordenen.

Liv og virke
------------

Han trådte inn i ordenen 1. september 1685, og kom til Kina i 1698, der han tilbrakte mer enn 40 år ved det keiserlige hoff i Beijing. Han nøt tre keiseres respekt for sine språklige ferdigheter i kinesisk og mandsjuisk, og tjente også som naturvitenskapsmann.[] Han var formidler og oversetter i forbindelse med en rekke europeiske besøkende og representanter. 

Pater Parrenin grunnla en latinskole i Beijing for unge mandsjuiske diplomater. 

Under Yongzheng-keiseren (1725–1755), som tillot forfølgelser av de kristne, virket han fra sin posisjon ved hoffet for kirkens videre eksistens i Kina, og omvendte den fyrstelige mandsjufamilien Sunu (Sourmiana) til katolisismen. 

Fader Parrenin var med på utarbeidelsen av et stort kartverk over Kina under Kangxi-keiseren, som ville at et slikt skulle lages ut fra mer presise metoder enn det samtidens kinesiske kartografer benyttet seg av. I 1700 utarbeidet Parrenin kartene over provinsene Petchili, Shan-tung og Liao-toung, og hjalp til med kartene over Peking og områdene rundt.

Parrenin hadde fra 1723 en omfattende korrespondanse med kjente europeiske lærde som han slik holdt orientert om kinesiske forhold. Dette var med på å styrke den fremdeles unge vitenskap sinologien.[] Han korresponderte blant annet med Jean-Jacques Dortous de Mairan (1678-1771, president for Det franske vitenskapsakademi i Paris), med den tidlige sinolog Theophil Siegfried Bayer (1694-1758, tilknyttet akademiet i St. Petersburg) og med Nicolas Fréret (1688–1749). I Kina forsøkte han å utbre kjennskap om de nyeste kunnskaper innen anatomien. 

Hans anatomi på mandsjuisk forble upublisert, likeså hans kinesisk-latinske ordbok.

Verker
------

* *Te-hsing p'u* («Virtutum catalogus») om den hl. Stanislas Kostkas liv, 1726
* *Chi mei p'ien* («Perfectae pulchritudinis liber»), om den hl. Aloysius av Gonzagas liv, 1727
* *La code de la nature*, 1788
* *Les Héros chrétiens*, 1727
* En rekke brev er kjent
* Hans store verk på mandsju om anatomi kom aldri til utgivelse, heller ikke hans kinesisk-latinske ordbok

Se også
-------

* Liste over kinamisjonærer tilhørende jesuittordenen

Referanser
----------

1. 1 2   CERL Thesaurus, oppført som Dominique Parennin, CERL-ID cnp00328404[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Brucker, *Le mission de Chine de 1722 à 1735*, Revue des questions historiques, 1881
* Augustin de Backer et Carlos Sommervogel, *Bibliothèque des éscrevains*
* Louis Pfister: *Notices biographiques et bibliographiques sur les jésuites de l'ancienne mission de Chine, 1552-1773*, Chang-hai, 1932-1934 (Nendeln: Kraus Reprint, 1971)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC
 |
*Morild har også andre betydninger.*

**Idrettslaget Morild** er et idrettslag fra Myre i Øksnes kommune i Nordland. Klubben ble stiftet 26. juli 1937 som IL Bjørn, men skiftet navn til IL Morild i 1947. Morild var i praksis en ren fotballklubb fram til 1952, da friidrett kom til som ekstra undergruppe i idrettslaget. Senere kom også ei skigruppe med. I dag er det imidlertid bare fotballgruppa som er aktiv. IL Morilds seniorlag for herrer spiller i 5. divisjon (nivå 6).

Hjemmebane for IL Morild er Øksnes sentralbane på Myre. Fram til Øksnes sentralbane ble åpnet i 1984, var Øvergårdsbanen klubbens hjemmebane. Øvergårdsbanen brukes i dag kun til vintertrening. Publikumsrekorder på Øvergårdsbanen var 1038 mot Bodø/Glimt (cupen, 2. runde, 1982) og 876 mot Stålkameratene (daværende 3. divisjon, 1982). Klubbens tilskuerrekord på Øksnes sentralbane er 665 i en treningskamp i 1996 mellom et sammensatt lag av IL Morild og Alsvåg FK, og Bodø/Glimt.

Klubbens beste sesonger har vært på nivå 3 på 1970- og 1980-tallet, men klubben har spilt på både nivå 3, 4 og 5. Sesongen 2007 endte IL Morild sist i 3. divisjon (nivå 4) avdeling 22. Laget rykket i utgangspunktet ikke ned, siden divisjonen hadde bare 10 lag og var ment å fylles opp igjen til 12 lag i 2008, men Morild valgte likevel å spille i 4. divisjon i 2008 og bygge opp laget på nytt.

IL Morild bygget vinteren 2008 en flerbrukshall på Myre.

Kjente spillere
---------------

* Paal Fredheim
* Erlend Olsen
* Vegard Knudsen
* Stian Celius
* Ole Kristian Nymoen
* Lasse Berglund
* Christian «kisse» Lind

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

	+ IL Morild: Morilds historie
* Norges Fotballforbund: IL Morild


| * v
* d
* r
4. divisjon fotball for menn, Hålogaland Fotballkrets, 2022 |
| --- |
|  | 
* Andenes
* Ballstad
* Landsås
* Leknes
* Lofoten
* Medkila
* Melbo
* Morild
* Skånland
* Sortland

 | Norges flagg |
**Oppstadhornet** (også kjent som **Opstadhornet**) er et fjell (737 moh) på Otrøya i Molde kommune i Møre og Romsdal. Dette er det høyeste punktet på øya. Toppen ligger i et fjellmassiv som også inkluderer Skåla (607 moh.) i nordvest, Rørsethornet (659 moh.) og Ræstadhornet (729 moh.) i nord, og Heggdalshornet () i øst.

Fjellet er brukt til rekreasjon, men er kanskje mest kjent for sprekkene ved fjellets topp og fare for fjellskred. Kartlegginger gjennomført av Norges geologiske undersøkelse, Norges Geotekniske Institutt og fylkesgeologen i Møre og Romsdal har de siste tiårene påvist et flak med 20 millioner m³ stein i vertikal krypbevegelse. Gjennom 5000–10000 år, i perioden etter siste istid, har flaket sunket 30–40 meter. Det anslås for relativt sannsynlig at flaket vil løsne og rase ut i Moldefjorden på øyas sørøstlige side, ved gården Opstad. Virkningene vil langt overgå de man fikk ved Tjelle-skredet, lengre inn i fjorden. Det antas at jordskjelv vil kunne fremprovosere raset.

Referanser
----------

1. 1 2  «Høyeste fjelltopp i hver kommune». Kartverket. Arkivert fra originalen 15. oktober 2014. Besøkt 27. juni 2017.
2. ↑  «Høyeste fjelltopp i hver kommune». Kartverket. 30. januar 2014. Arkivert fra originalen 15. oktober 2014. Besøkt 15. oktober 2015.
3. ↑  «Overvåker ustabil fjellside i Romsdalen». Norges geologiske undersøkelse. 18. mars 2010. Besøkt 23. oktober 2015.
4. ↑  «Farlige fjell». NRK. 10. oktober 2003. Besøkt 23. oktober 2015.

Eksterne lenker
---------------

* Fjellskredprosjektet ved Fylkesmannen i Møre og Romsdal
* Nye Molde sykehus, Vurdering av oppskyllingshøyder, 18.5.2005
* Fjellinordvest.net, fottur på Oppstadhornet

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
Benjamin Linus var en rollefigur i *Lost* som ble spilt av Michael Emerson.
**Benjamin «Ben» Linus** er en fiktiv figur spilt av Michael Emerson i den amerikanske TV-serien *Lost*. Serien følger en gruppe overlevende etter at et passasjerfly krasjer på en øye, mystisk øy i Stillehavet.

Ben var lederen av en gruppe av de opprinnelige beboerne av øya som blir kalt for «de andre». Han ble innledningsvis kjent som Henry Gale til de overlevende etter flykrasjet. Først i løpet av andre og tredje sesong ble hans rollefigur utviklet til en hovedperson, men i de påfølgende sesongene ble han noe av en ubehagelig alliert til hovedfigurene, og gjennom hele serien ble han framstilt som en som gjorde kaldblodige handlinger av moralsk tvetydighet. De andre karakteriserte hyppig som kun lojal overfor seg selv, skjønt det ble også antydet at han ble ledet av en form for høyere hensikt.

Se også
-------

* Rollefigurer i Lost

Eksterne lenker
---------------

* «Benjamin Linus»[*død lenke*] på *Lostpedia*
**Estrella** er et varemerke, tidligere et svensk foretak, med produksjon av snacks, blant annet potetløv, ostepop, peanøtter og ulike dippsauser. Foretaket Estrella AB og varemerket er idag en del av Estrella Maarud Holding AS som siden 2014 eies av Intersnack, som kjøpte virksomheten av norske Herkules Private Equity Fund.[1] Den svenske fabrikken er beliggende i Angered i Göteborg. Estrella er sammen med OLW Sveriges ledende varemerke innen bransjen og de er dermed store konkurrenter.

Historikk
---------

Estrella, som på spansk betyr stjerne, ble registrert som varemerke i 1946 av Folke Anderson som på den tiden eide flere bananplantasjer i Syd-Amerika. Estrella begynte sin virksomhet med å selge popcorn via popcornvogner i Vest-Sverige.[2] Etter et besøk i New York i 1957 ble han inspirert til å starte snacksproduksjon i Sverige og produksjonen kom igang samme år i Alingsås. I begynnelsen ble kun potetløv og popcorn produsert i Sverige, mens øvrige produkter ble importert. I 1964 ble produksjonen flyttet til Kortedala i Göteborg og i 1965 kjøpte Marabou virksomheten av Andersson.[3]

I 2008 havnet foretaket hos det norske Herkules Private Equity Fund etter at dette kjøpte Kraft Foods' potetløvproduksjon med varemerkene Estrella (Sverige), Maarud (Norge) og Taffel Chips (Finland og Litauen).

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑  Snacksaligt, SvD, 4 november 2011
3. ↑  *Minnet av banankungen vaknar till liv igen*, Värmlands folkblad, 2008-05-17 Arkivert 14. juli 2014 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* Estrellas webbplats
* Artikel på E24.se
* VF 2008-05-17 *Minnet av banankungen vaknar till liv igen*
Plaça d'Espanya sett fra Palau Nacional.
De venetianske tårna ved Plaça d'Espanya.
Fontena på Plaça d'Espanya.
Quatre Columnes, et symbol på det det katalanske flagget som ble revet i 1928 etter ordre fra diktatoren Miguel Primo de Rivera.
**Plaça d'Espanya** (eller **Plaça Espanya**) er en plass i Barcelona, Spania, som ligger ved foten av Montjuïc. Den var sentrum for Verdensutstillinga i 1929, og det var på grunn av denne utstillinga at området ble bygd ut. Utbygginga begynte i 1908, og var ferdig det året som verdensutstillinga ble holdt.[]

På midten av plassen er det en fontene utforma av Josep María Jujol, en av Antoni Gaudís læregutter. Fontena har tre bronseskulpturer som symboliserer handel, industri og sjøfart. Til verdensutstillinga ble det også bygd to venetianske tårn, som skulle ligne klokketårnet på Markusplassen i Venezia. De står på hver side av avenyen María Cristina, og fungerer som en inngangsport til Palau Nacional, den majestetiske bygninga som huser Museu Nacional d'Art de Catalunya (Catalonias Nasjonale Kunstmuseum). I sommermånedene er det lyd- og lysshow med fontenene ved plassen. Ved plassen ligger også Fira de Barcelona, som er et stort messeområde, og tyrefektingsarenaen Las Arenas, som ble åpna i 1900, men som har vært stengt siden 1970-tallet.

Transport
---------

Plaça d'Espanya er også et viktig transportknutepunkt som binder sammen de fleste delene av det urbane området.

### Metro

* Espanya (L1, L3, L8)

### Buss

* Linje 9 Pl. Catalunya – Pg. Zona Franca
* Linje 13 Mercat de St. Antoni – Can Clos
* Linje 23 Pl. Espanya – Parc Logístic
* Linje 27 Pl. Espanya – Roquetes
* Linje 30 Pl. Espanya – Sarrià
* Linje 37 Hospital Cínic – Zona Franca
* Linje 46 Pl. Espanya – Aeroport
* Linje 50 Montjuïc – Trinitat Nova
* Linje 56 Collblanc – Besòs / Verneda
* Linje 57 Barcelona (Pg. Marítim) – Cornellà (Estació busos)
* Linje 61 Poble Sec – Parc de Montjuïc
* Linje 68 Poble Sec – Parc de Montjuïc
* Linje 79 Pl. Espanya – Av. Carrilet
* Linje 80 Barcelona (Pl. Espanya) – Gavà (Av. Joan Carles II)
* Linje 81 Barcelona (Pl. Espanya) – Gavà (Av. Joan Carles II)
* Linje 91 Rambles – Bordeta
* Linje 153 Barcelona – Cornellà
* Linje 157 Pg. Marítm – Sant Joan Despí
* Linje 193 Pl. Espanya – C. Montjuïc

### Nattbuss

* Linje N0 Pl. Portal de la Pau – Pl. Portal de la Pau
* Linje N1 Zona Franca (Mercabarna) – Pl. Catalunya – Roquetes (Aiguablava)
* Linje N2 Hospitalet (Av. Carrilet) – Badalona (Via Augusta)
* Linje N14 Barcelona (Rda. Universitat) – Castelldefels (Centre Vila)
* Linje N15 Barcelona (Pl. Portal de la Pau) – Sant Joan Despí (Rbla. Josep Maria Jujol)
* Linje N16 Barcelona (Rda. Universitat) – Castelldefels (Bellamar)
* Linje N17 Pl. Catalunya – Aeroport

### Tog

#### Ferrocarrils de la Generalitat de Catalunya

* R5 Manresa-Baixador
* R6 Igualada
* S33 Can Ros
* S4 Olesa de Montserrat
* S7 El Palau
* S8 Martorell-Enllaç

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
***The Accusing Hand*** er en amerikansk stumfilm fra 1913, regissert av Romaine Fielding.

Handling
--------

To gutter og en jente er gode venner på skolen. En av guttene, Jack Sneder, ber jenta om hennes hånd i ekteskap. Men faren hennes forteller ham at han kan få farens tillatelse hvis han først skaffer 10 000 dollar. Fem år senere har Jack begynt som detektiv. Han er stasjonert i nærheten av grensen til Mexico. Bob O'Connor, den andre skole-kameraten, er fremdeles nær venn med jenta, helt til faren hans mottar en melding om at jenta har arvet cirka to millioner dollar.

Bobs far, en advokat for jentas far, mottar også denne informasjonen, og griper umiddelbart denne muligheten. Han betror sønnen sin plan om å gifte seg med jenta, før han skal fortelle henne om arven hennes. Jentas far motsetter seg imidlertid dette giftermålet. Men Bob som aldri lar seg stoppe av noe, ansetter snart ett par kjeltringer for å bli kvitt faren.

Skuespillere
------------

* Romaine Fielding som Jack Sueder
* Mary Ryan som Beulah
* Robyn Adair som Bob O'Connor

Referanser
----------

1. ↑  David Welling. *Cinema Houston: From Nickelodeon to Megaplex*
2. ↑  The Accusing Hand

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Accusing Hand* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Accusing Hand* på Silent Era Rediger på Wikidata
De aztekiske ruinene i forgrunnen, den katolske kirken til venstre og Torre de Tlatelolco til høyre
Minnemonument på Plaza de las Tres Culturas over ofrene fra Tlatelolcomassakren i 1968
**Plaza de las Tres Culturas** («De tre kulturers plass», også kjent som **Plaza de Tlatelolco**, «Tlatelolco-plassen»), er en plass i Tlatelolco i distriktet Cuauhtémoc i Mexico by. 13. august 1521 fant spanjolenes siste og avgjørende kamp mot aztekerne sted her. Aztekerhøvdingen Cuauhtémoc ble nedkjempa av Hernán Cortés i et slag som kosta over 40 000 indianere livet. Ved plassen står det en minnetavle av stein med følgende inskripsjon:

> 13. august 1521, heltemodig forsvart av Cuauhtémoc, falt Tlatelolco i Hernán Cortés' makt. Det var verken en seier eller et nederlag, det var den smertefulle fødselen til det flerkulturelle samfunnet som er dagens Mexico.
> 
> 
> 

Over 400 år etter den første massakren skjedde det en ny en på plassen. 2. oktober 1968 ble hundrevis av demonstranter, hovedsakelig studenter, drept av hæren og politiet etter ordre fra president Gustavo Díaz Ordaz, under den såkalte Tlatelolcomassakeren.

De tre kulturene
----------------

Plassens navn kommer av de tre ulike kulturene som representeres av arkitekturen som omringer plassen:

* *Den første kulturen* er Tenochtitlan-kulturen. Ved plassen ligger ruinene av en pyramide og en rekke bygninger fra det førkolumbiske mexica-folket, også kjent som aztekerne. I Tlatelolco lå et enormt marked som ble besøkt av handelsfolk fra hele Mesoamerika.
* *Den andre kulturen* er den spanske kulturen, fra spanjolene inntok Tlatelolco og ødela bygningene i 1521, fram til Mexicos uavhengighet. Den spanske kulturen representeres med den katolske Santiago-katedralen. I dette området anla spanjolene høyskolen Colegio de Santa Cruz de Tlatelolco, som ble brukt for å utdanne høytstående aztekere til katolske prester.
* *Den tredje kulturen* er den moderne meksikanske kulturen. Den representeres av Torre de Tlatelolco, som fram til 2005 var hovedsete for det meksikanske utenriksdepartementet, og som i dag brukes bl.a. som minnelokaler for massakren i 1968 og av universitetet UNAM.

Eksterne lenker
---------------

* Bilder fra Plaza de las Tres Culturas
* Beretning og bilder fra massakren i 1968

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Chris Riggott** (født 1. september 1980 i Derby i Derbyshire) er en engelsk tidligere fotballspiller som har spilt for flere engelske klubber. Han er forsvarsspiller og er mest kjent for sine perioder hos Derby County og Middlesbrough.

Biografi
--------

Chris Riggott, som har vært en del av Derby County sitt fotballakademi, startet sin karriere i Derby i 1999. Han spilte sin første kamp for *the Rams* den 14. mai 2000 da de tapte 4-0 for Chelsea i en ligakamp i Premier League. Det ble med den ene ligakampen i 1999/00-sesongen, men i den påfølgende sesongen etablerte han seg på førstelaget til Derby med totalt 31 ligakamper og 3 ligamål. Det første av disse 3 ligamålene scoret han 30. september 2000 mot Aston Villa, og det skjedde kun fire dager etter karrierens første klubbmål. Dette målet kom i den engelske ligacupen da Derby vant 4-2 over West Bromwich Albion. I 2001/02-sesongen fikk han bokført 37 ligakamper for klubben fra Derbyshire, mens han i første del av 2002/03-sesongen spilte 22 ligakamper.

I januar 2003 ble han sammen med Malcolm Christie solgt til Middlesbrough for en samlet sum på £3 000 000, og hans første kamp for *Boro* var 8. februar 2003 mot Liverpool. I sin andre kamp for Middlesbrough, 22. februar 2003, scoret han to av klubbens tre mål da de slo Sunderland 3-1 i en ligakamp på Stadium of Light. Totalt fikk han med seg 5 ligakamper og 2 ligamål for klubben fra North Yorkshire i siste del av 2002/03-sesongen, mens han i 2003/04-sesongen stoppet han på 17 ligakamper og 0 ligamål. Deretter ble det 21 ligakamper og 2 ligamål i 2004/05-sesongen og 22 ligakamper og 0 ligamål i 2005/06-sesongen for *Teessiders*.

Karriere som spiller
--------------------

|
|  |
|  | Klubb | Klubbforbindelse | Klubbkamper | Ligakamper | Klubbmål | Ligamål | Periode |
| Englands flagg | Derby County | Kontrakt | 100 | 91 | 7 | 5 | 08/1999 - 01/2003 |
| Englands flagg | Middlesbrough | Kontrakt | 108 | 69 | 7 | 4 | 01/2003 - |

Litteratur
----------

* Rollin, Glenda & Rollin, Jack (2006): *SKYSPORTS FOOTBALL YEARBOOK 2006-07* (side 501). Headline Book Publishing, London. ISBN 0-7553-1526-X

Eksterne lenker
---------------

* (en) Chris Riggott – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) Chris Riggott – Soccerbase.com Rediger på Wikidata

* (en) Chris Riggott – FBref Rediger på Wikidata
***She Stoops to Conquer*** er en amerikansk stumfilm fra 1910.

Handling
--------

Historien tar for seg kjærlighetsforholdet til to unge mennesker, hvis foreldre begge er engstelige for at barna deres skal gifte seg. Unge Marlow blir sendt av sin far for å frigjøre datteren til sin tidligere kamerat, Mr. Hardcastle. Marlow har tilbrakt svært lite tid i selskap med kvinner, og er derfor alt for sjenert og nervøs i deres nærvær. Han aksepterer derfor farens ordre motvillig og akkompagnert av sin venn, unge Hastings, rir de ut for å møte hans fremtidige brud.

På veien møter de reisende også Hardcastles ste-sønn, Tony Lumpkin - som, på grunn av hevn etter en straff ste-faren hans tidligere hadde påført ham - leder Marlow og vennen til Hardcastle-herskapshuset, og påstår at dette er et kjempefint vertshus hvor de vil bli veldig godt behandlet.

I mellomtiden gjøres det samtidig store forberedelser i Hardcastle-hjemmet, i forkant av mottakelsen av sønnen til Hardcastles gamle venn. Men den unge Marlow tror først at Hardcastle bare er innehaveren av vertshuset, og behandler han lite høflig og beordrer ham rundt etter sitt eget forgodtbefinnede - til den eldre mannens store fortvilelse. Marlow blir også veldig raskt forelsket i Hardcastles attraktive datter.

Skuespillere
------------

* Anna Rosemond
* Frank H. Crane

Referanser
----------

1. ↑  SHE STOOPS TO CONQUER

Eksterne lenker
---------------

* (en) *She Stoops to Conquer* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *She Stoops to Conquer* på Silent Era Rediger på Wikidata
Dimling på laftverk.
Dimling i møbel.
**Dimlinger** (*dømling*, *dymling*, *dybel*, *blinding*) er trenagler som blir brukt for å avstive stokker i laftede hus. De skal hindre at stokkene forskyver seg sidevegs i veggen. Dimling kan og brukes som en fornærmelse.

Det blir boret hull med 30-35 mm bor eller navar i to stokker som skal ligge sammen i veggen.  Hullet går 8 – 10 cm ned i den underste stokken og gjennom den øverste. En åttekantet trenagle blir presset ned i det nederste hullet. Når overstokken blir satt på plass, blir den drevet ned over naglen. 

På lange vegger er det flere dimlinger. Det er nødvendig med dimlinger på begge sider av en skjøt. I gavltrekanten på hus med sperretak er det bare dimlinger som holder stokkene på plass. 

Et tømmerhus ble laftet av stokker som ikke var ferdig tørket. Stokken vil, når den tørker ferdig, krympe i tverrmål. Hullene som ble boret måtte derfor gi plass til dimlingen i den ferdigtørkede stokken. Ellers ble stokkene hengende på dimlingene, og det ble gliper mellom tømmerstokkene.

Galleri
-------

* Tradisjonell dimlingTradisjonell dimling
* Fire tredimlingerFire tredimlinger
* Ståldimlinger (stålstifter)Ståldimlinger (stålstifter)
* En dimlingplate (hulltolk)En dimlingplate (hulltolk)

Referanser
----------

1. ↑  Steen 96, s. 9
2. ↑  Karlsen 93, s. 43
3. ↑  Steen 96, s. 69
4. ↑  Steen 96, s. 23
5. ↑  Karlsen 93, s. 47

Litteratur
----------

* Steen, Ola (1996). *Hytter i tømmer/bindingsverk - Bind II - Byggtekniske detaljer*. Tynset: Landbruksforlaget. ISBN 8252920594.
* Karlsen, Edgar (1993). *Lærebok i lafting*. Oslo: Universitetsforlaget. ISBN 8200410064.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** GND
 |