recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
***The Century of the Self*** er en britisk dokumentarserie på fire episoder som ble sendt på BBC Four i 2002. Serien omhandler arbeidet til psykologene Sigmund Freud, Anna Freud og PR-konsulent Edward Bernays. Serien handler om hvordan de med makten har brukt Frauds teorier til å kontrollere det de oppfattet som farlige masser i massedemokratiet tidsalder. Den er skrevet, regissert og produsert av Adam Curtis.

Episoder
--------

1. «Happiness Machines»  

2. «The Engineering of Consent»  

3. «There is a Policeman Inside All Our Heads: He Must Be Destroyed»  

4. «Eight People Sipping Wine in Kettering»

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Century of the Self* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Century of the Self* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (nl) *The Century of the Self* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *The Century of the Self* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *The Century of the Self* på The Movie Database – TV Rediger på Wikidata

* (en) *The Century of the Self* på Metacritic Rediger på Wikidata
**Kjell Asbjørn Skjærvø** (født 8. juni 1948, død 15. mai 2022) var en norsk politisk aktivist og fagforeningsmann.

Skjærvø var en av lederne i den norske ml-bevegelsen. Han var fra Steinkjer, og tilhørte på slutten av 1960-tallet det aktive SUF-miljøet i byen. Senere bosatte han seg i Oslo, og da AKP(m-l) ble dannet satt Skjærvø i partiets sentralkomite.

Skjærvø jobbet senere for fagbevegelsen, og var spesielt engasjert i arbeidet mot sosial dumping i arbeidslivet. Som ombud i Oslo Bygningsarbeiderforening og Fellesforbundet skrev han også håndbok for tillitsvalgte om temaet.

Bibliografi
-----------

* *Sosial dumping fra A til Y – Håndbok for tillitsvalgte*, Gyldendal (2011) ISBN/EAN: 9788205418097

Referanser
----------

1. 1 2   fonus.vareminnesider.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Hans Petter Sjøli: *Mao, min Mao*, Side 241, note 177, Cappelen (2005) ISBN 82-02-23353-4

Eksterne lenker
---------------

* Intervju med Skjærvø på Magasinett.org[*død lenke*] (Besøkt 2. desember 2011)
* Jonas Bals: «En internasjonal strateg», omtale i *Dagsavisen* 19. mai 2022

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF
 |
Hubble-bilde av UGC 8058.
**UGC 8058**, **Markarian 231**, **VII Zw 490** eller **QSO B1254+571** er en kvasarliknende galakse som ligger ca. 550 millioner lysår unna jorden i stjernebildet Store bjørn. UGC 8058 ble oppdaget i 1969 under et søk etter galakser med sterk ultrafiolett stråling. Galaksen har lange tidevannshaler og en deformert form. Resultat fra de første spektrene viste klare tegn på at galaksen hadde en kvasar i kjernen, noe som gjorde han unik i Markarian-samlingen. UGC 8058 har holdt på merkelappen som et spesielt objekt siden de tidlige observasjonene og holder frem med å være en favoritt i alle bølgelengder.

Den infrarøde lysstyrken til UGC 8058 ligner på den til kvasarer, neo som gjør den til en av de mest lyssterke og kraftige ultralyssterke infrarøde galaksene. Eksplosiv stjernedannelse blir regnet som opphavet til ultralyssterke infrarøde galakser, men UGC 8058 kan få mesteparten av sin infrarøde stråling fra et sentralt supermassivt sort hull. Likevel går også UGC 8058 gjennom eksplosiv stjernedannelse; spesielt synlig i en ringformet region rundt galaksekjernen der mer enn 100 solmasser med stjerner blir dannet hvert år.

UGC 8058 sin spesielle form er sannsynligvis et resultat av en galaksekollisjon.

Kilder
------

* Denne artikkelen baserer seg på pressemelding *STScI-2008-16* fra Space Telescope Science Institute.

Portal: Astronomi
**Kjell Skyllstad** (født 30. juni 1928 i Hammerfest) er en norsk musiker og professor.

Skyllstad studerte pedagogikk ved Walla Walla University i staten Washington mastergrad (1952). Etter videre studier ved Universitetet i 0slo fikk han tysk utvekslingsstipendium (DAAD) ved Universitetet i München (1959) og mottok graden Mag.art. i musikkvitenskap ved Universitetet i Oslo (1960).

Han ble ansatt som amanuensis ved Institutt for teater og musikk ved Universitetet i Oslo (1962), og utnevnt til professor (1996).

Etter forskningsopphold ved Musikkhøyskolen i Graz, Østerrike ( 1972-75) startet han Intermusic Center, en pionérorganisasjon for flerkulturell musikkformidling. De senere år har hans forskning vært spesielt fokusert på musikkens dialogskapende og konfliktløsende potensial i skole og samfunn. 

Han var forskningsleder for Rikskonsertenes forskningsprogram Klangrikt Fellesskap innen flerkulturell musikk (1988–92). I de følgende årene innledet han forsknings- og undervisningssamarbeid med universiteter og institutter i utviklingsland (Sri Lanka og Zimbabwe).

Videre har han vært medlem av SVs Kulturutvalg, styremedlem og formann i Ny Musikk, såvel som mangeårig musikkjournalist i hovedstadens aviser. Som professor emeritus ved Institutt for musikkvitenskap er han fremdeles aktiv engasjert i internasjonalt kultursamarbeid, med spesiell fokus på Sørøst-Asia.

Referanser
----------

1. 1 2  «Navn:Jubilanter». *Aftenposten*: 19. 30. juni 2013.  Bruk av `|besøksdato=` krever at `|url=` også er angitt. (hjelp)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Albert Constantin Johansen** (født 25. mai 1871 i Sem, død 6. november 1933) var en norsk populærforfatter, typograf, boktrykker og forlagsmann. Han skrev også under psevdonymene **Aadne Jansson**, **Ådne Jansson** og **Aadne Janson**.

Johansen flyttet som ung mann til Kristiania og ble typograflærling hos Brødrene Hanche. Han tok svennebrev i 1890 og ble ansatt i Norske Intelligenssedler. Han var sosialist på sin hals og ivrig forkjemper for målsaken (selv om han skrev på bokmål). I 1901 startet han så Johansen & Nielsens boktrykkeri sammen med Rudolf Nielsen (Nielsen gikk ut av kompaniskapet i 1917, men navnet ble beholdt). Fra en meget beskjeden start skulle denne bedriften bli bygd opp til et av landets største trykkerier, som i en periode beskjeftiget 90 personer og hadde 13 trykkpresser i drift.

Johansen var i mange år med i styret for typograflaget og redigerte en tid Typografiske meddelelser.

I 1915 startet Johansen & Nielsens trykkeri sitt eget ukeblad, Tidsfordriv. Den 2. september 1915 stiftet Johansen sammen med Rudolf Nielsen og bokhandler Jon Aas forlaget Bladkompaniet A/S. 

Johansen skrev i alt seks Knut Gribb-fortellinger i Tidsfordriv i 1915 og ytterligere fire i årene 1916–1918. To av dem ble utgitt på nytt i Detektiv-magasinet i 1928.

Kilder
------

* Nils Nordberg: *Døden i kiosken*, Bladkompaniet, 2000 (s. 137-138)

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Lokalhistoriewiki **·** Historisk befolkningsregister
 |
**Kjell Skjelsbæk** (født 8. august 1942 i Kristiansand, død 20. juni 1991 i Oslo), navn frem til 1969 **Kjell Johannessen**, var en norsk statsviter, mag.art. ved Universitetet i Oslo i 1970. Skjelsbæk arbeidet på Institutt for fredsforskning (PRIO) 1967–75, der han blant annet var instituttbestyrer 1973–74. Skjelsbæk var redaktør for Journal of Peace Research 1974–76. Han arbeidet senere ved Institutt for statsvitenskap ved Universitetet i Oslo som førsteamanuensis (1975–1986) og fra 1986 ved NUPI der han var konstituert som direktør (1986–1989) mens Johan Jørgen Holst var statsråd. Forøvrig hadde Kjell Skjelsbæk forskningsopphold blant annet ved Harvard University, University of Michigan, UNITAR og som direktør ved Life and Peace Institute i Uppsala.

Kjell Skjelsbæk er far til dr.polit. Inger Skjelsbæk (1969–)

Referanser
----------

1. ↑

Eksterne lenker
---------------

* (no) Oppføringer i BibSys for Kjell Skjelsbæk

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
**Per Schultz Jørgensen** (1933–2022) var en dansk professor og tidligere formann for det danske Børnerådet.

Schultz Jørgensen ble utdannet folkeskolelærer i 1955, cand.psych. i 1968 og dr.phil. i 1983. Han arbeidet som adjunkt og senere lektor ved Københavns Universitet i perioden 1971-1981. I 1981 ble han forskningsleder ved Socialforskningsinstituttet og fra 1991 tilknyttet Danmarks Pædagogiske Universitet som professor i sosialpsykologi. Schultz Jørgensen har bl.a. forsket på familieforhold, barns sosiale identitet og utsatte barn og unge.

Han har vært medlem av Børnerådet siden opprettelsen i 1993 og var leder i perioden 1998-2001.
11. februar 2011 ble han av kulturminister Per Stig Møller utpekt som medlem av den danske verdikommisjonen.

Referanser
----------

1. ↑   DR, www.dr.dk[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Facebook, www.facebook.com[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   jyllands-posten.dk[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** VIAF **·** LCCN
 |
**Kjell Pettersen** (født 17. april 1931, død 16. mai 2001) var en norsk fagforeningsmann, streikeleder, politisk aktivist og dikter. Han ble landskjent da han i 1970 sto i spissen for en arbeidskonflikt ved Sauda Smelteverk. Saudastreiken vakte stor oppsikt i samtiden, og ble senere gjenskapt i romanform og filmatisert - med Pettersen selv i filmrollen som streikeleder.

Pettersen var i noen år til sjøs, men gikk i land og ble ovnshusarbeider i Sauda. Der var han aktiv i fagforeningen, og sekretær i klubben. Dette vervet måtte han raskt trekke seg fra, da ovnshusarbeiderne sommeren 1970 besluttet å gå til «ulovlig» streik og valgte Pettersen som streikeleder. 

Han var engasjert på venstresiden i politikken, og ved inngangen til 1970-tallet sluttet han seg til den nye ml-bevegelsen. Pettersen var en av talspersonene for Arbeidernes Kommunistparti (marxist-leninistene) da partiet ble dannet i 1973. Han satt også i partiets første sentralkomite.

Forfatteren Tor Obrestad tilhørte samme politiske retningen. Han reiste til Sauda, samlet materiale til en streike-roman og ble kjent med Pettersen. Det resulterte i boka *Sauda! Streik!* som kom i 1972. Oddvar Bull Tuhus sto for regien i filmen *Streik!* som ble lansert i 1975 med Kjell Pettersen i hovedrollen. Han hadde utover dette mindre roller i Wam og Vennerøds *Hvem har bestemt!?* og *Det tause flertall*, samt Vibeke Løkkebergs *Åpenbaringen* og *Løperjenten*.

Bibliografi
-----------

* *Arbeider til arbeider*, dikt, Oktober (1973)

Referanser
----------

1. 1 2 3   Dødsårsakregisteret, www.digitalarkivet.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Side 253. Pål Steigan: *En folkefiende*, Aschehoug 2011
3. ↑  «Kjell Pettersen». *IMDb*. Besøkt 11. august 2017.

Kilder
------

* Tor Obrestad: «Kjell Pettersen er død», *Klassekampen* 19. mai 2001

Eksterne lenker
---------------

* (en) Kjell Pettersen på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
**Kambo Idrettslag** (stiftet i 1964) er et idrettslag fra den nordre bydel i Moss i Østfold, som primært driver med fotball. 

Kambo IL, slik vi kjenner det i dag, ble stiftet søndag 8. november 1964, samme uke som Lyndon B. Johnson vant presidentvalget i USA. Men det er ikke første gang Kambo IL dukker opp i historiebøkene. Et idrettslag med samme navn ble nemlig også stiftet i 1919 og nedlagt på midten av 1920-tallet. Det gjør det eldre enn både Moss IL (1929) og Rygge IL (1932). I 1936 så Kambo Arbeideridrettslag dagens lys. Det varte helt til 1954. Ti år etter kom altså dagens Kambo IL.

På 50 år har Kambo IL hatt flere sportslige høydepunkter. Opprykket til det som i dag er 4. divisjon i 1984 står høyt på listen. Det samme gjør damelaget i håndballs opprykk til 3. divisjon i 1979.

Tidligere Kambo-spiller Erik Johansen var blant dem som fikk klubben til å bytte fra svarte til røde drakter i sin tid, for å matche favorittlaget Liverpool FC. Han sto knallhardt på at klubben skulle ha rødt, og slik ble det. Avisutklipp fra 1970 som omhandler draktskiftet.

  

Klubben har også en egen barneidrettsavdeling, en hovedbane bestående av kunstgress. Ny idrettshall sto ferdig i 2011. Svømmehall var også planlagt da, men er utsatt grunnet budsjettsprik.

Tidligere styreledere i Kambo Idrettslag:

Egil Stensrud, John Erlandsen, Per Iversen, May-Britt Hille, Svein Angvik, Jan Tore Kristiansen, Arne Nordrum, Knut K Nielsen, Harald Hasle, Jan Eigil Larsen, Bjørn A Grønna, Per Christian Olsen, Clive Viken, Espen L Andersen, Simen Mathisen.

Fotball
-------

A-laget i fotball spiller i 4. divisjon, og spiller sine hjemmekamper på Nøkkeland stadion. Klubben rykket opp fra 5. til 4. divisjon høsten 2015. Klubben spiller i helrøde drakter, og har disse fargene på grunn av at grunnleggeren av klubben var svoren tilhenger av Liverpool FC.

### Tabell

6. divisjon, avdeling 1 Østfold 2022| # | Lag | K | S | U | T | Mål | ± | P |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Ekholt | 22 | 17 | 4 | 1 | 102–37 | 65 | **55**  |
| 2 | HSV | 22 | 15 | 5 | 4 | 64–42 | 22 | **44**  |
| 3 | Driv | 22 | 13 | 3 | 6 | 61–38 | 23 | **42**  |
| 4 | Kambo | 22 | 11 | 6 | 5 | 60–61 | −1 | **39**  |
| 5 | Askim 2 | 22 | 11 | 2 | 9 | 75–58 | 17 | **35**  |
| 6 | Ørje | 22 | 11 | 2 | 9 | 67–51 | 16 | **35**  |
| 7 | Ås 2 | 22 | 9 | 4 | 9 | 42–40 | 2 | **31**  |
| 8 | NMBUI | 22 | 8 | 4 | 10 | 45–43 | 2 | **28**  |
| 9 | Sprint-Jeløy 3 | 22 | 8 | 3 | 11 | 38–46 | −8 | **27**  |
| 10 | Tronvik | 22 | 6 | 4 | 12 | 41–79 | −38 | **22**  |
| 11 | Rakkestad 2 | 22 | 3 | 1 | 18 | 33–70 | −37 | **10**  |
| 12 | Mysen | 22 | 3 | 0 | 19 | 21–84 | −63 |  **5**  |
| Kilde  **·**  Rediger |

* Mysen trukket 4 poeng for bruk av ikke spilleberettiget spillere

Kjente utøvere
--------------

* Amin Askar, fotball
* Christine Colombo Nilsen, fotball

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
6. divisjon fotball for menn, Østfold Fotballkrets, avdeling 1, 2022 |
| --- |
|  | 
* Askim 2
* Driv
* Ekholt
* HSV
* Kambo
* Mysen
* NMBUI
* Rakkestad 2
* Sprint-Jeløy 3
* Tronvik
* Ørje
* Ås 2

 | Norges flagg |
**Woughton on the Green** er en landsby som har blitt innlemmet i nybyen Milton Keynes i det seremonielle grevskapet Buckinghamshire i England. Navnet kommer fra det opprinnelige kirkesognet Woughton, og landsbyen Woughton on the Green var ikke en del av dette sognet. Det verdslige sognet ble delt i april 2012: landsbyen Woughton var den ene halvparten og Woughton on the Green den andre halvparten.

Historie
--------

I *Domesday Book* (1086) nevnes stedet som *Ulchetone*, som er angelsaksisk for «Eoacas gård». Allerede løpet av 1100-tallet fikk navnet sin moderne form, Woughton. 

Landsbyen var opprinnelig kun kalt for «Woughton», men ved 1750 var den allerede begynt å bli omtalt som «Wofton on the Green». Det er sannsynlig at tillegget ble lagt til for å adskille landsbyen fra andre steder i nærheten med det samme navnet. «On the Green», «på gressmarken», viser til et stort område dekket av gress som lå sentrum av landsbyen; det tradisjonelle «village green», landsbyparken.

Rundt midten av 1800-tallet var Woughton blitt en stor landsby, mest på grunn av jernbanen som passerte gjennom på vei til Wolverton og på grunn av Grand Union-kanalen. 

Woughton er i dag en bydel med forstadspreg, men den har beholdt en del av sin selvstendighet som et verdslig sogn som også omfatter andre områder i byen. Sognerådet møtes fortsatt i sognekirken, som er viet til Jomfru Marias opptagelse i himmelen.

Referanser
----------

1. ↑   «Parishes in Milton Keynes» Arkivert 8. juni 2009 hos Wayback Machine. *Milton Keynes Council*.
2. ↑  «Woughton Ecumenical Parish, St. Mary's». Arkivert fra originalen 5. oktober 2016. Besøkt 3. oktober 2016.
**Albert Heide** (født 24. mars 1892 i Paris, død 14. mai 1987) var en prisbelønt norsk-fransk tannlege som også vant fransk mesterskap i kunstløp.

Han utdannet seg til tannlege i Frankrike, mottok sitt diplom i 1913. Senere tok han endog odontologisk eksamen ved Loyola University Chicago. Som sin far jobbet han nder den andre verdenskrig med ansiktsproteser for krigsskadde, Albert ved *Petite Soeurs des Pauvres* i Paris. Dette gjorde at Albert i 1927 ble opptatt i den franske Æreslegionen. Og da faren døde i 1917 overtok Albert praksisen i Paris. Ellers var han formann i Parisavdelingen av *American Dental Society of Europe* og i *American Dental Club of Paris*, såvel som i nært samarbeid med Den norske tannlegeforening som han bidro til med flere reisestipender, og kunne i 1959 innkassere en St. Olavs Orden. Hytta «Sigtun» på Sjusjøen donerte han til studentene ved det odontologiske fakultet ved Universitetet i Oslo. Selv om han var norsk statsborger, var han fransk mester i kunstløp. Under Vinter-OL 1924 i Chamonix var han den lokale kommissærfor den norske olympiatrupp. 

Han var sønn av tannlege og professor Ragnvald Heide (1860–1917) og Ragna Sofie Valborg Schibsted (1863). Faren jobbet som tannlege i Paris fra 1885 til sin død i 1917. Også storebroren Raoul Heide (1888–1978) ble tannlege med nære koblinger til det norske tannlegemiljø.

Referanser
----------

1. ↑   Aftenposten, utgitt 22. juli 1987[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Aftenposten». Oslo. 22.07.1987. s. 15.
3. ↑  *Populær norsk tannlege i Paris*, på trykk i Aftenposten den 24. mars 1962.
4. ↑  *Albert Heide 85 år* i Aftenposten den 23. mars 1977.
Kong Haakon VII bærer på dette bildet ordensbånd og stjerne for storkors av St. Olavs Orden, samt en ordensspenne der Dannebrogsmennenes hederstegn henger først, deretter Erindringsmedalje i anledning Kong Christian IX og Dronning Louises gullbryllup, Den kongelige Victoriaordenen, Dronning Victorias 60 års regjeringsmedalje og Kong Edvard VII og Dronning Alexandras kroningsmedalje. Fra et postkort utgitt i 1906.  Foto: Gustav Borgen 
**Kong Edvard VII og Dronning Alexandras kroningsmedalje** er en britisk medalje innstiftet i 1902 til minne om kroningen av Edvard VII og dronning Alexandra. Den ble utdelt i stort antall i forbindelse med kroningshøytidelighetene 26. juni 1902 og i året som fulgte.

Utforming
---------

Medaljen er i sølv eller bronse og bærer på forsiden et venstrevendt dobbeltportrett av kong Edvard og dronning Alexandra, begge med krone på hodet og iført kroningsskrud. Medaljen har en forhøyet kan utformet som en laurbærkrans holdt sammen av et bånd og har en krone på toppen. Baksiden bærer kongemonogram og datoen «26 JUNE 1902». Den er opphengt i et mørkt blått bånd med en smal rød midtstripe og smale hvite kanter.

Medaljen ble formgitt av E. Fuchs.

* AversAvers
* ReversRevers

Tildeling
---------

Kong Edvard VII og Dronning Alexandras kroningsmedalje ble tildelt kongelige, tjenestegjørende ved det kongelige hoff, gjester ved kroningsfestlighetene, offiserer i hær og flåte, medlemmer av regjeringen og framtredende statstjenestemenn. Tildeling av medaljen strakte seg til slutten av august 1903. Det ble utdelt 3493 i sølv og 6054 i bronse.

Kong Haakon ble tildelt Kong Edvard VII og Dronning Alexandras kroningsmedalje.

Referanser
----------

1. 1 2  Cole, Howard N: *Coronation and Royal Commemorative Medals 1887–1977*, London: J. B. Hayward & Son, 1977, s. 17–20. ISBN 0903754118.
2. 1 2 3  «Coronation and Jubilee Medals» i James Risk, Henry Pownall, David Stanley, John Tamplin og Stanley Martin: *Royal Service. Volume II*, Lingfield: Third Millennium Publishing/Victorian Publishing, 2001, s. 60–61.
3. ↑  John W. Mussell: *The Medal Yearbook 2014*, Honiton: Token Publishing, 2013, s. 279.
4. ↑  «Kong Haakons dekorasjoner», kongehuset.no. Lest 21. november 2015
Øvre Slottsgate 11 Foto: Mahlum 
**Kristiania Haandværkeres Sparekasse** er et forretningspalass med adresse til  Øvre Slottsgate 11. Gården ble bygget i årene 1895-97 ved arkitekt Ivar Cock.

Sparekassen
-----------

Kristiania Haandværkeres Sparekasse ble grunnlagt i 1864 for å kunne yte lån til håndverkerne. Denne banken holdt først til i Gården Håndverkeren, men måtte senere flytte til Øvre Slottsgate 25 (Fabritiusgården). Da lokalene mot slutten av 1800-tallet ble for små, ble den nye bygningen i nr 11 oppført.

Bygningen
---------

Gården er holdt i nybarokk med innslag av jugend. 
I 1924 ble det gjort enkelte ombygninger i forbindelse med at Kristiania Håndtverkeres Sparebank overtok gården. 
Arkitekt for arbeidet var Olaf Lilloe. Banken fikk navnet sitt i en innskrift på balkongen over hovedinngangen, noe som har gitt gården sitt navn. 

Bygget ble oppført i 1976 på byantikvarens gule liste som verneverdig.

Eksterne lenker
---------------

* Arc! Jugendstil i Oslo: Kristiania Haandværkeres Sparekasse, Øvre Slottsgate 11
* Geologi i Sentrum - Øvre Slottsgate 11
* Byantikvaren – Gul liste
* «Kristiania Haandværkeres Sparekasse». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** Riksantikvaren kulturminne
 |
Kong Gustaf Vs 90-årsmedalje. Eksemplar i Armémuseum i Stockholm
**Kong Gustaf Vs 90-årsmedalje** (svensk: *Gustaf V:s jubileumsminnestecken*) er en svensk dekorasjon tildelt i forbindelse med kong Gustaf V av Sveriges 90-årsdag 16. juni 1948.

Utforming
---------

Minnemedaljen er utformet som en oval bestående av kongens speilmonogram omkranset av korslagte palmegrener og med kongelig krone over. Ovalen er av gjennombrutt gull. Kronringen bærer innskriften «1858 16/6 1948». Medaljen ble utformet av sølvsmeden Erik Fleming og tilvirket av C. C. Sporrong & Co.

Medaljen er opphengt i et bånd av Serafimerordenens lys blå farge.

Tildeling
---------

Medaljen ble tildelt medlemmer av Sveriges og andre lands kongehus, ansatte ved hoffet og andre med tilknytning til dette, samt ansvarlige for innsamling av midler til jubileumsfondet til fordel for ideell frivillig ungdomsarbeid i Sverige. Det ble til sammen utdelt 770 minnetegn.

Se også
-------

* Kong Gustaf Vs 70-årsmedalje

Referanser
----------

1. ↑  «DigitaltMuseum: Minnesmedalj». DigitaltMuseum. Besøkt 21. februar 2012.
2. 1 2  Arvid Berghman: *Nordiska riddareordnar och dekorationer*, Malmö: John Kroon, 1949, s. 73.
3. ↑  Per Thornit: *The royal commemorative and coronation medals of Scandinavia 1892-1982*, København: Ordenshistorisk selskab, 1984, s. 87.

Litteratur
----------

* Arvid Berghman: *Nordiska riddareordnar och dekorationer*, Malmö: John Kroon, 1949, s. 72-73
* Per Thornit: *The royal commemorative and coronation medals of Scandinavia 1892-1982*, København: Ordenshistorisk selskab, 1984, s. 85–87

Eksterne lenker
---------------

* Kungliga jubileums- och minnestecken, kungahuset.se.
Tower Hill Memorial
Detalj av Tower Hill Memorial i London, minnesmerke over falne sjøfolk i første og andre verdenskrig
**Tower Hill Memorial** er et britisk, nasjonalt krigsminnesmerke over sjøfolk fra handels- og fiskeflåten som falt i første- og andre verdenskrig og som ikke fikk annen grav enn havet. Minnesmerket ligger i London, i søndre del av Trinity Square Gardens, rett nord for Tower of London.

Den delen av minnesmerket som er viet falne i første verdenskrig ble åpnet 12. desember 1928. Det består av en overbygd korridor der det er oppsatt tolv bronseplater med navnene på omkring 12 000 falne. Monumentet er tegnet av Edwin Lutyens.

Minnesmerket over de falne i andre verdenskrig ble innviet av dronning Elisabeth II 5. november 1955. Det er utformet som en nedsenket, halvsirkelformet hage der minneplater med navnene på over 24 000 falne britiske og andre sjøfolk er plassert omkring et bronsebasseng med en kompassrose. Denne delen av monumentet er tegnet av Edward Maufe.

De to delene av minnesmerket er forbundet av rekker av statuer som representerer offiserer og mening mannskap. Hoveddelen av innskriften her lyder: «THE TWENTY-FOUR THOUSAND OF THE MERCHANT NAVY AND FISHING FLEETS WHOSE NAMES ARE HONOURED ON THE WALLS OF THIS GARDEN GAVE THEIR LIVES FOR THEIR COUNTRY AND HAVE NO GRAVE BUT THE SEA.» Denne delen av minnesmerket er utformet av Charles Wheeler.

Navnene på de falne som minnes i Tower Hill Memorial er innført i et register som fysisk huses i Trinity House Corporation og som er søkbar på internett gjennom den generelle databasen over falne fra Storbritannia og samveldelandene.

Minnesmerket inneholder også norske navn.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5  «Tower Hill Memorial», Commonwealth War Graves Commission.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Tower Hill Memorial – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Find War Dead, søkbar database over falne fra Commonwealth War Graves Commission

Portaler: Første verdenskrig | Andre verdenskrig
**De forente arabiske emiraters kvinnelandslag i fotball** representerer De forente arabiske emirater i fotball. 

De forente arabiske emirater ble skapt i foranledningen til at De forente arabiske emirater skulle arrangere Vestasiamesterskapet i 2010. Laget har derfor ikke vært med i kvalifiseringer til VM eller OL tidligere.

De forente arabiske emirater overrasket de fleste ikke bare ved å vinne sin gruppe, mot Palestina og svake Kuwait, men også ved å vinne semifinalen mot Bahrain og finalen mot storfavoritt Jordan. De forente arabiske emirater vant dermed vestasiamesterskapet. FIFAs godkjennelse av vestasiamesterskapet er uklart, men uansett har De forente arabiske emirater bare tre kamper mot godkjent motstand – Palestina, Bahrain og Jordan. Dermed er ikke De forente arabiske emirater per oktober 2010 godkjent av FIFA som et fullverdig lag på kvinnesiden.

| * v
* d
* r
Nasjonale fotballandslag i Asia (AFC) |
| --- |
|  | 
* Afghanistan
* Australia
* Bahrain
* Bangladesh
* Bhutan
* Brunei
* Burma
* De forente arabiske emirater
* Filippinene
* Guam
* Hongkong
* India
* Indonesia
* Iran
* Irak
* Japan
* Jemen
* Jordan
* Kambodsja
* Kina
* Kirgisistan
* Kuwait
* Laos
* Libanon
* Macao
* Malaysia
* Maldivene
* Mongolia
* Nepal
* Nord-Korea
* Nord-Marianene
* Pakistan
* Palestina
* Oman
* Qatar
* Saudi-Arabia
* Singapore
* Sri Lanka
* Syria
* Sør-Korea
* Tadsjikistan
* Taiwan
* Thailand
* Turkmenistan
* Usbekistan
* Vietnam
* Øst-Timor

 |  |
| 
* Tidligere:
* Nord-Vietnam
* Sør-Vietnam
* Sør-Jemen

 |
Kong Gustaf Vs 70-årsmedalje. Eksemplar i Armémuseums samlinger.
**Kong Gustaf Vs 70-årsmedalje** (svensk: *Gustaf V:s jubileumsminnestecken*) er en svensk dekorasjon tildelt i forbindelse med kong Gustaf V av Sveriges 70-årsdag 16. juni 1928.

Utforming
---------

Minnemedaljen er utformet som en oval med kongelig krone over. Ovalen er av gull, med lys blå midtmedaljong som har en lys blå og hvit bord. Midtmedaljongen er prydet av Gustav Vs speilmonogram. På borden er innskriften «1858 16 JUNI 1928» plassert.

Medaljen er opphengt i et bånd av Serafimerordenens lys blå farge.

Medaljen ble tegnet av Ivar Tegnblom og utformet av Sven Kulle, med tilvirkning hos juveleren C. F. Carlman.

Tildeling
---------

Medaljen ble tildelt medlemmer av Sveriges og andre lands kongehus, ansatte ved hoffet og andre med tilknytning til dette, samt ansvarlige for innsamling av midler til jubileumsfondet i anledning kongens fødselsdag. Det ble til sammen utdelt 916 minnetegn.

Se også
-------

* Kong Gustaf Vs 90-årsmedalje

Referanser
----------

1. ↑  «DigitaltMuseum: Minnestecken». DigitaltMuseum. Besøkt 18. mars 2012.
2. 1 2 3  Arvid Berghman: *Nordiska riddareordnar och dekorationer*, Malmö: John Kroon, 1949, s. 72.
3. ↑  Per Thornit: *The royal commemorative and coronation medals of Scandinavia 1892-1982*, København: Ordenshistorisk selskab, 1984, s. 83–84.

Kilder
------

* Arvid Berghman: *Nordiska riddareordnar och dekorationer*, Malmö: John Kroon, 1949, s. 72
* Per Thornit: *The royal commemorative and coronation medals of Scandinavia 1892-1982*, København: Ordenshistorisk selskab, 1984, s. 83–84

Eksterne lenker
---------------

* Konung Gustaf V:s jubileumsminnestecken[*død lenke*], Stadsbiblioteket, Göteborg.
* Kungliga jubileums- och minnestecken, kungahuset.se.
**Tupolev SB** opprinnelig Tupolev ANT-40 (russisk: Скоростной бомбардировщик – Skorostnoi Bombardirovschik – «høyhastighets bombefly») var et to-motors Monoplan med tre manns besetning, som fløy første gang i 1934. Flyets design var avansert for sin tid, det var det første Monocoque baserte fly produsert i større antall i Sovjetunionen og var sannsynligvis det mest formidable bombeflyet på midten av 1930-tallet.

Tupolev SB ble produsert i en rekke ulike varianter i totalt 6 656 eksemplarer. Flyet så tjeneste i Spania under den spanske borgerkrig, på nasjonalistenes side i Kina, i Mongolia, i Finland under vinterkrigen og under Operasjon Barbarossa, Tysklands angrep på Sovjetunionen i 1941. Tupolev SB hadde suksess under tjenesten i Spania, men når Tyskland angrep Sovjetunionen var flyet avleggs.

Spesifikasjoner (SB-2bis)
-------------------------

| Tekniske data |  |
| --- | --- |
| Mannskap | 3 |
| Lengde | 12,29 m |
| Vingespenn | 20,34 m |
| Høyde | 3,28 m |
| Vingeareal | 56,00 m² |
| Vekt (uten last) | 4 900 kg |
| Vekt (maksimalt) | 9 600 kg |
| Motor | 2 × M-103 (2 × 1 100 hk) |
| Ytelser |  |
| Maksimal hastighet | 450 km/t |
| Rekkevidde | 1 600 km |
| Marsjhøyde | 9 500 m |
| Klatrefart | 400 m/min |
| Bevæpning |  |
| Maskingeværer | 4 × ShKAS, 7,62 mm |
|

Eksterne lenker
---------------

* Wings Palette-fargelegging Arkivert 22. oktober 2018 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | NKC **·** NKC
 |

Portal: Andre verdenskrig
**Enfield Chase** er et område i bydelen Enfield i nordlige London. Det var tidligere et skogområde, og ble brukt som en kongelig jaktpark. Mens det ikke lenger offisielt er et «sted», holder Den engelske kirke kirkesognet St. Mary Magdalene i Enfield Chase offisielt som en tittel

Historie
--------

Stedsnavnet Enfield Chase ble første gang dokumenter i 1325 som *Enefeld Chacee*; som *chace of Enefelde* i 1373, fra det mellomengelske ordet *chace*, «jakt», mens *a chase* har betydningen «eiendom benyttet for avl og jakt på ville dyr.»

Under Henrik II var sognet Edmonton og nabosognene for det meste dekket av skog. Denne skogen strakk seg fra City of London og omkring nitten km nordover. Enfield Chase var en del av den, og var eid av borgerne i London. 

Innen 1154 hadde området blitt en kongelig jaktpark, en *chase*. Først i begynnelsen av 1300-tallet fikk den navnet Enfield Chase. I flere århundrer tilhørte området første slekten de Mandeville og senere slekten de Bohun, mens eierne av herregårdene i Edmonton og Enfield krevde bruksrett. 

I 1777 ble det vedtatt en lov som avskaffet statusen som kongelig jaktområde. Enfield Chase dekket på det tidspunktet 34 km². Området ble delt opp mellom en rekke jordeiere, blant annet kongen, de lokale godseierne og flere sogn. 

Det meste av skogen er nå borte, men det har blitt plantet en del nye trær i Enfield Chase.

Referanser
----------

1. ↑  «chase (n.1)», *Online Etymology Dictionary*
2. ↑  Mills A.D. (2001): *Oxford Dictionary of London Place Names*, Oxford, ISBN 0-19-860957-4, s. 77

Litteratur
----------

* Delvin. S. (1988): *A History of Winchmore Hill*. Hyperion Press, ISBN 0-7212-0800-2.
* Newby, Herbert W. (1949): *Old Southgate*. T. Grove.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Vision of Britain
 |
Et skjematisk plott av delvis likevekt og La Niña-fasen av den sørlige oscillasjonen. Walkersirkulasjonen kan man se ved overflaten som den østlige passatvinden. Vestsiden av det ekvatoriale Stillehavet har ofte varmt og fuktig vær, og det blir frigjort mye fuktighet i forbindelse med tyfoner og tordenvær. Havet er 60 cm høyere på vestsiden av Stillehavet enn på østsiden på grunn av den vestlige havstrømmen. Under en El Niño strømmer dette varme vannet tilbake mot øst på grunn av høydeforskjellen, og fører med seg varmt vann og det fuktige været til Sør-Amerika.
**Walkersirkulasjonen**, også kjent som **Walker-cellen**, er en atmosfærisk sirkulasjon over ekvator i Stillehavet. Dette fører til den østlige passatvinden langs havoverflaten, og skaper en havstrøm som går vestover. Utenfor kysten av Peru og Ecuador fører dette til oppstrømning av kaldt og næringsrikt vann til overflaten, for å erstatte vannet som strømmer vestover. Dette gir gode forhold for fiskerinæringen i området. Sirkulasjonen ble oppdaget av den norske meteorologen Jacob Bjerknes i 1969 og oppkalt etter den britiske fysikeren Gilbert Thomas Walker, som oppdaget den sørlige oscillasjonen.

El Niño
-------

Utdypende artikkel: El Niño

Walkersirkulasjonen oppstår på grunn av en trykkgradientkraft mellom høytrykk over østlige deler av Stillehavet og lavtrykk over Indonesia. Av og til, på grunn av effekter man ikke kjenner til, blir walkersirkulasjonen svekket eller til og med reversert, og dette fører til en El Niño-episode. Under slike hendelser strømmer det varme vannet som vinden og havstrømmen har presset opp i vest tilbake mot øst, og oppstrømningen av det kalde vannet utenfor kysten av Sør-Amerika forsvinner, noe som får konsekvenser for fiskeindustrien i området. Når walkersirkulasjonen er kraftigere enn vanlig fører dette til en La Niña-episode, som fører til enda lavere havoverflatetemperatur i øst på grunn av økt oppstrømning. 

En vitenskapelig studie som ble publisert i journalen Nature i mai 2006 indikerer at walkersirkulasjonen har blitt svakere de siste tiårene, og forfatterne spekulerer i om global oppvarming er en av faktorene som bidrar til dette. 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
Wall Street etter eksplosjonen
**Wall Street-attentatet** (kjent i USA som **Wall Street bombing**) skjedde kl. 12.01 den 16. september 1920, i finansdistriktet på Manhattan i byen New York. Attentatet, som ble utført med en hestevogn full av eksplosiver, tok 38 menneskeliv og skadet over 400. Attentatet var mer dødbringende enn attentatet mot *Los Angeles Times*-bygningen i 1910 utført av  brødrene McNamara og et av de verste i USAS historie.

Angrepet
--------

Ved middagstid 16. september kjørte en hestevogn i gaten Wall Street i New York City. Gaten var full av folk som var ute i lunchærender. Vognen stoppet rett over gaten for hovedkontoret til banken J.P. Morgan Inc. på 23 Wall Street, finansdistriktets mest trafikkerte sted. Inne i vognen eksploderte 45 kg dynamitt med omrent 230 kg jernbiter ved hjelp av en tidsstyrt detonator, som sendte bitene ut i luften med voldsom kraft. Hesten og vognen ble forvandlet til småbiter. Over 30 mennesker døde nesten momentant.

Attentatets ofre var hovedsakelig bud, stenografer, kontorassistenter og meglere. Det forårsaket eiendomsskader for over 2 millioner dollar og ødela mesteparten av innsiden av Morgan bank-bygningen.

Referanser
----------

1. ↑  Baily, Thomas A.; & Kennedy, David M. (1994). The American Pageant (10th ed.). D.C. Heath and Company. ISBN 0-669-33892-3.
2. ↑  Watson, Bruce, *Sacco and Vanzetti: The Men, the Murders, and the Judgment of Mankind*, Viking Press (2007), ISBN 0670063533, 9780670063536, p. 77
3. ↑  Watson, Bruce, *Sacco and Vanzetti: The Men, the Murders, and the Judgment of Mankind*, Viking Press (2007), ISBN 0670063533, 9780670063536, p. 77: En klokke ble brukt som tidsstyrer; en forbedring fra tidligere Galleanist-bomber detonert ved hjelp av amatørmessige, hjemmelagde fenghetter basert på syre.
4. ↑  Terror on Wall Street fra FBIs hjemmesider
5. 1 2  Previous Terror on Wall Street - A Look at a 1920 Bombing, en artikkel fra TheStreet.com utgitt ni dager etter 11. september-angrepet

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Timothy James Kelly** (født 21. mars 1969) er en amerikansk jurist og dommer i U.S. District Court for the District of Columbia, og tidligere juridisk direktør for nasjonal sikkerhet og kriminalitet for det føderale senatets justiskomité.

Biografi
--------

Kelly fikk sin Bachelor of Arts, *cum laude*, fra Duke University, og sin Doctor juris fra Georgetown Law, hvor han var medredaktør for tidsskriftet *American Criminal Law Review*. Kelly tilbrakte et tiår som føderal aktor, først som assisterende U.S. Attorney i District of Columbia, og deretter som skrankeadvokat i kontoret for offentlig integritet i Justisdepartementets strafferettsavdeling. Kelly var også i flere år sivil prosedyreadvokat hos Arnold & Porter. Han var rettsfullmektig for dommer Ronald L. Buckwalter i U.S. District Court for the Eastern District of Pennsylvania. Han var også republikanernes stabssjef i det føderale senatets gruppe for internasjonal narkotikakontroll.

Referanser
----------

1. ↑  «Timothy Kelly (James), 49 - Washington, DC - MyLife.com™ Background Profile».
2. ↑  «President Donald J. Trump Announces Judicial Candidate Nominations - The White House». Arkivert fra originalen 13. desember 2017. Besøkt 18. november 2018.

Eksterne lenker
---------------

* Biografi på District Court for the District of Columbia
**Timothy Ridley** er en caymansk jurist. Han var sentralbanksjef for Caymanøyenes sentralbank fra 2004 til 2008, men jobber i dag for Cayman Financial Review.

Utdanning og karriere
---------------------

Ridley har en bachelorgrad fra Cambridge University og er *Master of Laws* fra Harvard Law School. Han har advokatbevilling for praksis i England, og har praktisert som advokat på Caymanøyene i over 30 år, men jobbet også i Hongkong fra 1995 til 2000. Han har også hatt ulike rådgivende roller overfor myndighetene, innenfor økonomi og lokal industri. Han har spesialisert seg på internasjonale finansielle transaksjoner. 

Han fikk styreplass i Caymanøyenes helsetilsyn (Health Services Authority) og i sentralbanken i juli 2002. Han ble forfremmet til sentralbanksjef i juli 2004, etter Michael Austin. Denne stillingen hadde han fram til 2008, da Carlyle McLaughlin overtok stillingen. Han trakk seg også fra styret i helsetilsynet i 2005. 

I 1996 ble han utnevnt til *Officer of the Order of the British Empire* (OBE) for sin tjeneste for landets finansnæring.

Referanser
----------

1. ↑  The International Funds Conference 2010 – *Timothy Ridley OBE*[*død lenke*] (besøkt 16. desember 2010)
2. ↑  Caymanøyenes sentralbank - *New Chairman Appointed* Arkivert 29. desember 2010 hos Wayback Machine. 21. juli 2004.
3. ↑  Cayman Islands News - *McCarthy new CIMA Chair* (besøkt 21. desember 2010)

Eksterne lenker
---------------

* Cayman Financial Review - *Editorial Board: Timothy Ridley* Arkivert 14. desember 2010 hos Wayback Machine.
***Megasoma mars*** er en bille som hører til familien skarabider (Scarabaeidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

Utseende
--------

En meget stor (hannen opptil 120 millimeter inkludert hornet) og tung bille. Som vanlig blant hornbiller er hannene mye større enn hunnene og har lange horn på hodet og pronotum som hunnene mangler. Billen er glinsende svart, hos hunnen er pronotum noe ruglete og matt. Kroppsformen er noe avflatet. Hannen har et langt og krumt horn på hodet, dette er litt oppoverbøyd. På pronotum er det et forholdsvis langt, spisst horn på hver side, disse er tynnere og plassert lenger ute mot siden enn hos den ellers lignende arten *Megasoma actaeon*. I midten er den en liten stripe av gule hår. Beina er forholdsvis lange, føttene med skarpe klør.

Levevis
-------

Hannene bruker hornene på hodet og pronotum til å kjempe om hunnene. De prøver å gripe motstanderen mellom hornet på hodet og det på pronotum, og vippe ham over på ryggen. Billene er svært sterke for sin størrelse.
Larvene lever i jorden og bruker 1-2 år på utviklingen.
De voksne billene spiser gjerne råtnende frukt.

Utbredelse
----------

Arten er utbredt i tropiske deler av Sør-Amerika.

Systematisk plassering
----------------------

 Hann
**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
			* Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
				+ Underfamilien hornbiller, Dynastinae MacLeay, 1819
					- Stammen Dynastini MacLeay, 1819
						* Slekten *Megasoma* Kirby, 1825 – 18 arter, Mellom- og Sør-Amerika
							+ *Megasoma mars* (Reiche, 1852)

Eksterne lenker
---------------

* Bildegalleri over artene
* (en) *Megasoma mars* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Megasoma mars* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Megasoma mars* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Megasoma* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Megasoma mars* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
***Dorian's Divorce*** er en amerikansk stumfilm fra 1916, regissert av O. A. C. Lund.

Handling
--------

Dorian Keene, en megler som har tapt mesteparten av pengene sine på Wall Street, ønsker skilsmisse fra hans kone Florence. Mens papirene blir klargjort, innrømmer Sanders - Florence sin gudfar - overfor Dorian at han har tilegnet seg penger som egentlig tilhører Florence. Men han er bekymret for at dette kommer til å bli avslørt, på grunn av skilsmissen deres. Dorian lover å gjøre det han kan, for å beskytte Sanders.

De reiser til Dorians jakt-hytte, hvor Florence går med på å møte Dorian sammen med advokaten hennes. Men Sanders forteller Florence om de manglende pengene. En hushjelp overhører dem krangle, og kort tid senere høres et skudd. Hun oppdager Sanders død, med et skuddsår i tinningen. Hushjelpen forteller deretter Dorian at Florence har drept Sanders. På grunn av hengivenhet til sin kone, velger Dorian å ta skylden for denne forbrytelsen. Dorian, nå pengeløs, forsøker å finne et skip som kan frakte ham til Europa.

Men Dorian oppdager at Henry Morgan, en annen megler, har kjøpt en gammel yacht, Sea Gull, og driver med smugling. Morgan har tapt nesten alle pengene sine, og har i desperasjon tatt en kontrakt for å smugle kinesere for 1 000 dollar per hode. Dorian lykkes med å få jobb om bord på den samme yachten. Men Dorian planlegger å varsle myndighetene om hva som foregår, slik at kapteinen og mannskapet kan arresteres.

Skuespillere
------------

* Lionel Barrymore som Richard Dorian.
* Grace Valentine som Mrs. Dorian.
* Edgar L. Davenport som Theodore Sanders.
* William B. Davidson som Henry Morgan.
* Lindsay J. Hall som B.G. Holding.
* Bert Starkey som Puck.

Referanser
----------

1. ↑   www.imdb.com, besøkt 27. mai 2016[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Dorian’s Divorce
3. ↑  DORIAN'S DIVORCE

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Dorian's Divorce* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Dorian's Divorce* på AllMovie Rediger på Wikidata
Skjematisk plan av en megaron. 1: forværelse , 2: hall (hovedrom), 3: søyler i forstuen og hallen.
Fundamentet til en megaron ved Mykene, utsyn fra hovedrommet (sirkulær ildsted synlig i forgrunnen) gjennom forværelset og forstuen.
**Megaron** (gresk: μέγαρον, «stor hall», fra *megas*, «stor»), flertall megara, er en klassisk arkitektonisk grunnform eller plantype for palassbygninger fra minoisk-mykensk kultur. Det er et kvadratisk eller rektangulært rom, vanligvis med fire søyler som bærer taket og med sidevegger som skyter fram og danner en portal. Fronten var en åpen portal med to søyler og hadde en sentralt, åpent ildsted som ble ventelert gjennom et rundt vindu, koøye, i taket. Det er antatt at herskeren i området, kalt for en *wánax*, senere *anax*, hadde sin trone plassert i rommet med ildstedet. På grunn av dette er hovedrommet også kalt for «tronerommet». Det var særskilt egeisk grunnet den åpne forstuen som vanligvis var støttet av søyler. Inngangen var det trekk som bidrar til å adskille megaronen, grunnet dens posisjon som var langs den kortere veggen slik at dybden var lengre enn bredden. Det var ofte mange rom rundt det sentrale megaron, slik som arkivrom, kontorer, rom for å presse olje, verksteder, kermaikkrom, helligdommer, og lager for varer som vin, olje, og hvete.

Megaron er en klassisk hustype i antikkens Hellas og blir av mange ansett som å være forløperen til cella i det doriske tempelet. En av de mest kjente megaronene er kongens store mottakshall i palasset i Tiryns. Hovedrommet her hadde en trone mot høyre vegg og et ildsted mellom fire minoiske tresøyler i midten.
En annen er helten Odyssevs’ megaron, som er vel beskrevet i eposet *Odysseen*.

Referanser
----------

1. ↑  Brody-Johansen, R. (1977): *Kunstordbog*, Thaning og Appel, s. 138
2. ↑  Neer, Richard T. (2012): *Greek art and archaeology : a new history, c. 2500-c. 150 BCE*, New York : Thames & Hudson, ISBN 9780500288771. OCLC 745332893
3. ↑  «Megaron», *Encyclopædia Britannica*
4. ↑  Muller, Valentine (oktober-desember 1944): «Development of the ’Megaron’ in Prehistoric Greece», *Archaeological Institute of America*. **48** (4), s. 342–348. JSTOR 499900.
5. ↑  Pentreath, Guy: «A Greek Architecture Primer», Fodors LLC. Arkivert fra originalen den 28. septembe 2013.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis
 |
Demonstranter på National Mall
Deltakere på veg ut av Washington Metro ved Stadium-Armory etter marsjen
**March for Women's Lives** (Marsj for kvinners liv) var en stor kvinnesaksdemonstrasjon med hovedfokus på reproduktive rettigheter (abort og prevensjon) 25. april 2004 på National Mall i Washington, D.C.. Arrangørene anslo at 1,15 millioner hadde deltatt og kalte det «den største protestaksjonen i USAs historie». Politikilder oppgav oppmøtet til mellom 500 000 og 800 000.

En utløsende faktor for demonstrasjonen var en ny lov som blei vedtatt i 2003 og som begrensa mulighetene til abort (*Partial-Birth Abortion Ban Act*), men også andre politiske vedtak som blei sett på som mot kvinners rettigheter spilte inn.

Langs ruta var det en del motdemonstrasjoner fra abortmotstandere (*pro-life*), uten at det kom til direkte sammenstøt.

Arrangementet
-------------

Demonstranter på National Mall
Arrangementet starta med et møte på National Mall på morgenen, etterfulgt av et demonstrasjonstog gjennom Washingtons sentrale deler, blant annet langs Pennsylvania Avenue. Av kjente personer som deltok, kan nevnes Peter, Paul and Mary, Indigo Girls, Moby, Ani DiFranco, Susan Sarandon, Whoopi Goldberg, Ashley Judd, Kathleen Turner, Ted Turner, Ana Gasteyer, Janeane Garofalo, Bonnie Franklin, Holly Near, Cris Williamson, Julianne Moore, Madeleine Albright, Kate Michelman og Gloria Steinem. Demonstrasjonen var støtta av organisasjoner som NARAL Pro-Choice America, Choice USA, Feminist Majority Foundation, Planned Parenthood, American Civil Liberties Union, National Association for the Advancement of Colored People (NAACP), National Organization for Women, National Latina Institute for Reproductive Health, Code Pink og Black Women's Health Imperative.

Noter
-----

1. ↑  History of Marches and Mass Actions på nettstedet til National Organization for Women; besøkt 9. mars 2014.
2. ↑  «Abortion activists on the march», BBC.no 26. april 2004; besøkt 9. mars 2014.
3. ↑  «March for Women's Lives Will Make History» Arkivert 9. mars 2014 hos Wayback Machine. på nettstedet til National Organization for Women; besøkt 9. mars 2014.

Eksterne lenker
---------------

* Fotogalleri fra demonstrasjonen
* Jo Freemans blogg om marsjen
* «Pro-Choice March Largest in History», i Women's eNews 25. april 2004.