recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
***Amsterdamned*** er en nederlandsk actionthriller fra 1988 regissert av Dick Maas. Filmen handler om jakten på en lystmorder i dykkerutstyr som dreper mennesker i Amsterdams kanalsystem.

Filmen fikk terningkast fire av Dagsavisen, tre av Aftenposten og én av VG.

Handling
--------

En morder går rundt i Amsterdam om natten gjennom kanalene som byen er kjent for. Han sniker seg inn i en kinesisk restaurant, og stjeler en stor slakter-kniv. Morderen finner et offer i en prostituert. En kvinne ser på avstand når morderen dreper den prostituerte, og kaster kroppen hennes i vannet. Kroppen blir oppdaget neste morgen. Etterforsker Eric Visser blir tildelt saken. Hans partner, Vermeer, møter Eric ved åstedet hvor liket ble funnet.

Den kvelden tar to miljøvern-aktivister vann-prøver i en pågående etterforskning mot et nærliggende kjemisk anlegg. Morderen dreper begge to, og drar dem under vannet. Når Eric og Vermeer ser kroppene til miljøvernerne, er de overbevist om at det er en seriemorder på ferde. Eric møter John, en gammel venn fra politi-høgskolen. De fornyer vennskapet, og slår seg sammen for å finne morderen. Ved en lokal sportsklubb møter de Laura, en museum-guide. Eric og Laura begynner å få romantiske følelser for hverandre. I mellomtiden tar morderen to ofre til. Eric blir mer og mer frustrert over at ingen ledetråder dukker opp. Men de finner endelig en mistenkt, i en tidligere ansatt ved et kjemisk anlegg kjent for sine voldelige utbrudd. Men gjerningspersonen tar sitt neste offer den kvelden, og dreper snart John også - før han går etter Eric.

Rolleliste
----------

* Huub Stapel som Eric Visser
* Monique van de Ven som Laura
* Serge-Henri Valcke som Vermeer
* Tanneke Hartzuiker som Potter
* Wim Zomer som John van Meegeren
* Tatum Dagelet som Anneke Visser
* Hidde Maas som Martin Ruysdael
* Lou Landré som Chef
* Edwin Bakker som Willy
* Barbara Martijn som Prostituert
* Leontine Ruiters som jente i båt
* Jules Croiset som borgermester

Referanser
----------

1. ↑  Norsk VHS mayco-cover - Amsterdamned (besøkt 14.3.2016)
2. 1 2 3  Dagbladet Film

Eksterne lenker
---------------

(en) *Amsterdamned* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Amsterdamned* på AllMovie Rediger på Wikidata
* (fr) *Amsterdamned* på Allociné Rediger på Wikidata
* (nl) *Amsterdamned* på MovieMeter Rediger på Wikidata
* (en) *Amsterdamned* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata
* (en) *Amsterdamned* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata
* (en) *Amsterdamned* på Box Office Mojo Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND
 |
| Slaget ved Isandlwana |
| --- |
| Konflikt: Zulukrigen |
| Bilde av slaget fra *the Illustrated London News* |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Dato | 22. januar 1879 |
| Sted | Isandlwana, Sør-Afrika28°21′32″S 30°39′9″Ø |
| Resultat | Seier til zuluene |

 |
| Stridende parter |
| Storbritannias flagg Storbritannia | Zuluriket |
| Kommandanter og ledere |
| Storbritannias flagg Henry Pulleine† Storbritannias flagg Anthony Durnford† | Ntshingwayo kaMAhole Khoza,Mavumengwana kaMdlela, Dabulamanzi kaMpande |
| Styrker |
| 8 000 1 400 til 2 000 tok del i slaget 2-6 kanoner et rakettbatteri | 20 000mellom 10 000 og 15 000 tok del i slaget |
| Tap |
| 1 329 drepte52 offiserer727 britiske menige471 afrikanere/andre)2 kanoner tatt av zuluene | 1 000 drepte2 000 sårede |

| Zulukrigen |
| --- |
| Isandlwana - Rorke's Drift - Intombe - Hlobane - Kambula - Gingindlovu - Eshowe - Ulundi |

**Slaget ved Isandlwana** var den første store trefningen under zulukrigen mellom Zuluriket og Det britiske imperiet i Zululand i Sør-Afrika. En zulustyrke bestående av rundt 20 000 mann, for det meste utstyrt med spyd og skjold, utslettet en blanda britisk og afrikansk styrke, utstyrt med moderne geværer og artilleri. Omtrent 850 britiske soldater og 450 afrikanere i britisk tjeneste døde. Bare omtrent 50 europeere kom seg unna, sammen med noen hundre afrikanere. 

Isandlawna forblir britenes verste nederlag i en kolonikrig mot innfødte styrker. Nederlaget førte til at britene kom til å føre en mer aggressiv politikk i zulukrigen, og ødela kong Cetshwayo kaMpandes håp om fredsforhandlinger.

I populærkultur
---------------

Slaget har blitt filmatisert to ganger. Første gang i 1964 som *Zulu*, og andre gang i 1979 som *Zulu Dawn*. Begge filmene er britiske.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC **·** BNE
 |
**Leonard Francis «Mike» O'Brien** (født 20. januar 1904 i North Adams i Massachusetts, død 30. mars 1939 i Boston i Massachusetts) var en amerikansk landhockeyspiller som deltok i de olympiske leker 1932 i Los Angeles og 1936 i Berlin.

O'Brien vant en olympisk bronsemedalje i landhockey under OL 1932 i Los Angeles. Han var målvakt på det amerikanske laget som kom på tredje og siste i plass i landhockeyturneringen bak India og Japan. Det var kun tre lag som deltok og det ble spilt en enkeltserie i perioden 4. til 11. august. USA tapte begge kampene, 2-9 mot Japan og 1-24 til India. O'Brien spilte en kamp i OL-turneringen som back.

Fire år senere, under sommer-OL 1936 i Berlin spilte han tre landhockeykamper som back.

OL-medaljer
-----------

* 1932 USAs flagg Los Angeles - Bronse Bronse i landhockey (USA)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Leonard O'Brien – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Leonard O'Brien – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**International Intellectual Property Alliance** (**IIPA**), etablert i 1984, er en koalisjon bestående av syv bransjeorganisasjoner som representerer amerikanske selskaper som produserer copyright beskyttet materiale. Dens formål er å styrke internasjonal beskyttelse og håndheving av copyright ved å samarbeide med den amerikanske regjeringen, utenlandske stater og representanter fra privat sektor.

Aktiviteter
-----------

IIPA arbeider tett med US Trade Representative i å sammenstille den årlige Special 301 Report. Denne rapporten vurderer i hvilken grad andre land har en ufullstendig beskyttelse av Immaterielle rettigheter. US Trade Representative utarbeider og formulerer den årlige Special 301 rapporten i stor grad på grunnlag av informasjonen som er innsamlet og bearbeidet av IIPA og dens medlemmer. IIPA var hovedrepresentanten for underholdningsindustrien i å assistere den amerikanske regjeringens forhandlinger angående TRIPS-avtalen i WTO, North American Free Trade Agreement og diplomatiske konferanser i World Intellectual Property Organization (WIPO) angående beskyttelse av copyright på internett. Organisasjonen deltar i policy utvikling angående beskyttelse og håndheving av copyright i bilaterale og regionale initiativ som Asia-Pacific Economic Cooperation (APEC).

Medlemsforeninger
-----------------

* Association of American Publishers (AAP)
* Business Software Alliance (BSA)
* Entertainment Software Association (ESA)
* Independent Film & Television Alliance (IFTA)
* Motion Picture Association of America (MPAA)
* National Music Publishers' Association (NMPA)
* Recording Industry Association of America (RIAA)

Se også
-------

* Intellectual Property Committee
* Agreement on Trade-Related Aspects of Intellectual Property Rights

Referanser
----------

1. ↑  «About IIPA». Arkivert fra originalen 10. januar 2016. Besøkt 9. desember 2015.
2. ↑  Drahos, P. Braithwaite, J. (2002) Information Feudalism, s97, London UK: Earthscan Publications Ltd.
3. ↑  Drahos, P. Braithwaite, J. (2002) Information Feudalism, s94, London UK: Earthscan Publications Ltd.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN
 |
**International EMF Alliance** (IEMFA) er en internasjonal interesseorganisasjon stiftet i 2009.

Initiativet til IEMFA ble tatt under en konferanse i Stavanger i 2009 som ble arrangert av Norges Miljøvernforbund. De 12 grunnleggerne var:

* Elizabeth Barris, USA
* Sissel Halmøy, Norge
* Elizabeth Kelley, USA
* Don Maisch, Australia
* Janet Newton, USA
* Eileen O'Connor, Storbritannia
* Daniel Oberhausen, Frankrike
* Camilla Rees, USA
* Brian Stein, Storbritannia
* Alex Swinkels, Nederland
* Diana Warren, USA

Sissel Halmøy er president og styreleder i organisasjonen. Med seg i styret har hun Don Maisch, Eileen O'Connor, Lloyd Morgan og Kerstin Stenberg.

Formålet til IEMFA er å utbre aksept for at ikke-ioniserende stråling medfører helsefare, også innenfor grenseverdiene som er satt av de forskjellige lands myndigheter. I 2015 sto IEMFA bak et opprop der 200 forskere og 70 organisasjoner undertegnet en oppfordring til FN og Verdens helseorganisasjon om å innføre tiltak mot elektromagnetisk stråling.

Blant forskerne som har gitt sin støtte til organisasjonen er Devra Davis, Olle Johansson og Lennart Hardell.

Referanser
----------

1. 1 2  *Mer enn 200 forskere og 70 NGOer fra hele verden, oppfordrer FN og WHO til å gjøre tiltak for å beskytte mot eksponering for ikke-ioniserende elektromagnetiske felt*, NTB, 30. mai 2015
2. ↑  The Founders of IEMFA International EMF Alliance
3. ↑  The Board Members of IEMFA International EMF Alliance
4. ↑  Scientists & Experts Supporting IEMFA International EMF Alliance

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
**Konkavflatvikler** (*Acleris emargana*) er en sommerfugl som tilhører familien viklere (Tortricidae). Denne arten har nylig vist seg å omfatte to arter, *Acleris emargana* og grå flatvikler (*Acleris effractana*). De to artene, som begge finnes i Norge, lar seg ikke skille på ytre utseende alene.

Utseende
--------

En nokså stor (vingespenn 17 – 25 mm), brunlig eller gråaktig vikler. Denne arten og grå flatvikler (*Acleris effractana*) kjennes lett på at forvingens framkant er markert, rundt innbuktet i den ytre delen, det ser ut som om en bit er skåret ut av vingen. Det to artene kan ikke skilles på ytre utseende, man må undersøke kjønnsorganene for å skille dem. Ytterkanten av forvingen er også noe innbuktet slik at vingespissen er sigdformet. Vingen har et litt utydelig, mørkere nettmønster. Bakvingen er brunhvit.

Levevis
-------

Arten utvikler seg under den innrullede kanten på et blad av selje (*Salix caprea*). Den kan også finnes på osp og bjørk. De voksne sommerfuglene flyr i juli – september.

Utbredelse
----------

Den er vidt utbredt over hele den palearktiske sone (Nord-Afrika, Europa og det nordlige Asia) og det meste av Nord-Amerika nord for Mexico.
Den finnes over hele Norge.

Kilder
------

* Aarvik, L. Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) *Catalogus Lepidopterorum Norvegiae*. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe/Norsk Institutt for Skogforskning. ISBN 82-995095-1-3
* Nettsiden *Svenska Fjärilar*, med bildegalleri:
* *Acleris emargana* på UK moths:
* Fauna Europaea Web Service, utbredelsesdatabase for europeiske dyr:

Eksterne lenker
---------------

* (en) *konkavflatvikler* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *konkavflatvikler* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *konkavflatvikler* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *konkavflatvikler* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *konkavflatvikler* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *konkavflatvikler* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Acleris emargana* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Acleris emargana* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**International Institute for Strategic Studies** (**IISS**) er et britisk forskningsinstitutt og tankesmie i området internasjonale relasjoner og lignende saker. Hovedkvarteret har siden 1997 vært i Arundel House i London. I 2016 ble IISS rangert som den trettende beste tankesmie i verdenen.

Opprettelse
-----------

IISS ble opprettet i 1958 med fokus på rustingskontroll og kjernefysisk nedrusting. Instituttet har gode forbindelser med etablerte politikere, særlig i USA og Storbritannia, og hadde stor innvirkning på den intellektuelle strukturen under Den kalde krigen.

Publikasjoner
-------------

IISS publiserer The Military Balance Arkivert 31. januar 2018 hos Wayback Machine. en årlig vurdering av forskjellige nasjoners militære kapabiliteter. Siden 1917 er det også publisert Military Balance+, - en online database med samme innhold.

Referanser
----------

1. ↑   Research Organization Registry Data (ROR release v1.19)[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  McGann, James G. (26. januar 2017). «2016 Global Go To Think Tank Index Report». *TTCSP Global Go To Think Tank Index Reports*.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NLA **·** NDL **·** NKC **·** CiNii
 |
Kolumbuskortet sammenlignent med bankkort
**Kolumbuskortet** er et elektronisk reisekort som brukes på kollektivtransporten i Rogaland, som administreres av Kolumbus. Kortet er tilgjengelig som personlig og upersonlig kort. Med personlige kort har man mulighet til å ha «reisepenger» på kortet. reisepenger fungerer omtrent på samme måte som kontantkort til mobiltelefoner: Man fyller det først opp med et beløp og betaler deretter enkeltbilletter med kortet. Kortene kan også fylles på med Periodepass (kun tilgjengelig på personlig kort), Flexipass, Korttidspass/Dagpass, Ungdomspass (kun tilgjengelig på personlig kort), Studentpass (kun tilgjengelig på personlig kort) og Kombipass (kun tilgjengelig på personlig kort) (for mer informasjon om de ulike produktene og priser, se Kolumbus' nettsider).

Sommeren 2006 ble det sendt ut personlig Kolumbuskort til alle personer over 16 år med bosted i Rogaland – rundt 310 000 personer. Disse kortene har navn, fødselsdato og kortnummer påskrevet, men er ikke registrert i datasystemet til Kolumbus. Dette pga. restriksjoner fra Datatilsynet. Personer som fikk disse kortene må derfor henvende seg til Kolumbus for å få registrert kortet om man skal ha f.eks. reisepenger.(dette er gratis) Det er også mulighet for å få Kolumbuskort på Kolumbus' kontorer, mot et gebyr på 50 kroner.

Minikort er samme type kort, bare i papirformat og brukes nå som engangs busskort. De er mindre holdbare og upersonlige og kan kun brukes en gang. Kortene kan brukes til reiseprodukter som Korttidspass/Dagpass. Minikort ble brukt til Ungdomspass, Flexipass og lignende produkter fra 1. januar 2006 og frem til Kolumbuskortene ble sendt ut.

Validatorene (kortlesere) for Kolumbuskort og Minikort er installert i de fleste transportmidler som kjører for Kolumbus. Vy kjører sitt eget system, men har utstyr som kan lese av Kolumbuskort. Begge kortene er RFID-kort som bruker trådløs teknologi for å lese av innholdet på kortet. Dette gjør det mulig å ha kortet liggende i en plastlomme for kort eller i en lommebok uten å måtte ta det ut hver gang man skal lese det av. I nyere mobiltefoner, på tvers av mobilleverandør, blir det lagt inn en ny funksjon som heter Near Field Communications. Dette er RFID-mottaker og -sender, som gjør mobilen i stand til å fungere som et Kolumbuskort. Dette kan på et senere tidspunkt bli lansert hos Kolumbus. Det finnes også mange andre tjenester som kan bruke denne type kommunikasjon med mobilen.

Systemet for elektronisk betaling er levert av det norske selskapet FARA. Andre fylker som bruker samme system er Vest-Agder, Aust-Agder, Møre og Romsdal, Nord- og Sør-Trøndelag (t:kort), Nordland, Troms, Hedmark, Oppland, Telemark og Vestfold.

Kolumbus tilbyr også billettsalg via appen Kolumbus Billett[*død lenke*], hvor reisende kan forhåndskjøpe enkeltbilletter og enkelte månedsprodukter.

Eksterne lenker
---------------

* Om Kolumbuskort og Minikort på Kolumbus' nettsider
**Amstrad** er en britisk elektronikkprodusent grunnlagt i 1968 av sir Alan Michael Sugar i Storbritannia. Navnet er en sammentrekning av **A**lan **M**ichael **S**ugar **Trad**ing. Selskapet hadde hovedkontor i Brentwood i Essex, England.

På 1970-tallet produserte Amstrad hovedsakelig lavpris-forbrukerelektronikk som hi-fi-anlegg, fjernsyn og bilstereoer. I 1984 lanserte selskapet sin egen serie med hjemmedatamaskiner, Amstrad CPC, for å konkurrere med Commodore og Sinclair. Først ut var CPC 464, etterfulgt av CPC 664 og CPC 6128. Amstrad etablerte også datterselskapet Amsoft som fikk ansvaret for at det allerede var klar en samling med programvare og videospill da maskinene kom i salg. I 1990 ble *plus*-serien bestående 464plus, 6128plus og spillkonsollen GX4000, lansert. GX4000 var en kommersiell fiasko, mye grunnet lite utvalg av spill og kraftigere konkurrenter.

I 1985 ble Amstrad PCW-serien av personlige datamaskiner lansert. Disse maskinene var hovedsakelig brukt til tekstbehandling. I 1986 ble PC1512, en IBM PC-kompatibel personlig datamaskin, lansert. Den ble senere etterfulgt av PC1640. Maskinen var MS-DOS-basert og brukte vindussystemet GEM, senere Windows. I 1988 lanserte Amstrad de bærbare maskinene PPC 512 og PPC 640. I 1989 ble PC2000-serien, en videreutvikling av PC1512-/1640-maskinene, lansert.

I 1986 kjøpte Amstrad av Sinclair Research *rettighetene til å produsere og selge alle eksisterende og fremtidige Sinclair-datamaskiner, samt Sinclairs merkenavn og åndsrett relatert til datamaskiner og datamaskin-relaterte produkter.* Amstrad lanserte to nye modeller av Sinclairs ZX Spectrum: ZX Spectrum +2 og ZX Spectrum +3.

På slutten av 1980-tallet hadde Amstrad omtrent 25 % markedsandel i dataindustrien i Europa.

Amstrad ble oppført på London Stock Exchange i 1980. I juli 2007 kjøpte BSkyB, som Amstrad produserte TV-mottakere for, selskapet for 125 millioner pund. Alan Sugar tjente 35 millioner pund på salget. Han gikk av som styreleder for Amstrad 2. juli 2008. 9. oktober samme år ble Amstrad tatt av London-børsen og eksisterer nå kun i navnet. Amstrads hovedgeskjeft er nå å produsere Sky Digitals interaktive bokser.

Se også
-------

* Amstrad CPC
* ZX Spectrum
* Sinclair QL

Referanser
----------

1. ↑  Damien McFerran (9. mars 2017). «6 games console flops that gave gaming a bad name». *Techradar* **(engelsk)**. Besøkt 4. juli 2019.
2. ↑  «Sir Clive Sinclair resigns from the home computer market». *Crash* **(engelsk)** (28 utg.). 28. mai 1986. Besøkt 4. juli 2019.
3. ↑  John Oates (31. juli 2007). «BSkyB buys Amstrad: Sugar turns to Murdoch». *The Register* **(engelsk)**. Besøkt 4. juli 2019.
4. ↑  «Sir Alan steps down from Amstrad». *BBC News* **(engelsk)**. 2. juli 2008. Besøkt 4. juli 2019.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Amstrad – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
**Otto Carl Claudius Gregers Lundh** (født 28. oktober 1833 i Christiania, død 25. desember 1896) var en norsk arkivar.

Liv
---

Han var sønn av professor Gregers Fougner Lundh, som døde i en brann allerede i 1836, og gift med Marie Julie Warmuth (1845–1921), datter av musikkhandler Carl Gottfried Warmuth. De var foreldre til advokaten Carl Lundh.

Lundh ble student i 1853 og *cand. jur.* i 1861. I perioden 1858–62 hadde han flere opphold i København for å skrive av dokumeter for Det Norske historiske Kildeskriftfond. Han ble ansatt som assistent i Riksarkivet i 1861, hvor han fra 1876 hadde tittelen fullmektig. Han gikk av av helsemessige årsaker i 1894.

Lundh deltok blant annet i utgivelsen av *Norske Rigs-Registranter*. Han utga *Utrykte Breve fra Christ. Br. Tullin* (1861) og utarbeidet slektstavlene i det posthume bindet av P. A. Munchs *Det norske Folks Historie* (1863). For *Aftenbladet* og senere *Personalhistorisk Tidsskrift* utarbeidet han lister over «Dødsfald i Norge» (1864–1890). Han var dessuten ansatt som korrekturleser i *Aftenbladet* i mange år. Han skrev historiske og biografiske artikler for *Folkevennen*, *Illustreret Nyhedsblad*, *Skilling-Magazin*, *Christiania-Posten* og *Aftenbladet*.

Referanser
----------

Litteratur
----------

* Fougner, Elizabeth (1970). *Familien Lundh*. Reklametrykk.
* Halvorsen, J.B. (1892). *Norsk Forfatter-Lexikon 1814-1880*. Den Norske Forlagsforening.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister **·** BIBSYS **·** VIAF **·** BNF **·** BNF (data)
 |
**Kolstadflaten borettslag** ligger på Kolstad sør for Trondheim sentrum og har 481 leiligheter fordelt på 22 lavblokker i kjede med seks tun. Borettslaget ligger nord for drabantbyen Kolstad/Saupstad og ble grunnlagt i 1969 som det første av de store borettslagene i drabantområdet. Borettslaget er medlem av Boligbyggelaget Tobb.

Alle lavblokkene i borettslaget ble bygget i perioden høsten 1969 til 1971, og samtlige ligger i Kolstadflata med adresser fra 1a til 49b. 

Borettslaget er delt inn i seks tun, hvor alle har en lekeplass og grøntområde vendt mot sør. Lavblokkene består av 24 3-roms og én 4-roms leilighet i 1. etasje tilpasset bevegelseshemmede. Blokkene består for øvrig av 2, 3, 4 og 5. roms leiligheter.

Se også
-------

* Ringvegen borettslag
* Midteggen borettslag

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* Kolstadflaten borettslag på Facebook Rediger på Wikidata
* Tobb.no – Boligselskap, Kolstadflaten borettslag

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Brønnøysundregistrene
 |
Lysbillen sankthansorm (*Lampyris noctiluca*), hannen til venstre har dekkvinger, mens hunnen til høyre mangler dekkvingene.
**Larviforme hunner** er hunner av enkelte insekter, særlig biller, som beholder sitt larveutseende hele livet. De har ikke utviklet noen form for vinger, ofte heller ikke fasettøyne, og antennene ligner de man finner hos larver. Brystleddene (thorax) skiller seg lite fra bakkroppsleddene bortsett fra at de har ett par bein hver. 

Larviforme hunner er et eksempel på neoteni, at organismer blir kjønnsmodne før de har nådd det morfologiske voksenstadiet. Arter med larviforme hunner har oftest normalt utseende, mobile hanner. Den store fordelen med å ha larviforme hunner er at de ressursene som ville ha gått med til å utvikle «voksne» strukturer og å forflytte seg som voksen (larviforme hunner er vanligvis svært sedate) i stedet kan brukes til å produsere flere egg. Typiske larviforme hunner finnes hos bille-overfamilien Cantharoidea (familiene sneglerovbiller (Drilidae), lysbiller (Lampyridae), rødvinger (Lycidae) og Phengodidae) og hos ordenen viftevinger (Strepsiptera). Et lignende, men mindre ekstremt, tilfelle finnes hos noen arter i sommerfugl-familiene målere (Geometridae) og børstespinnere (Lymantriidae), der hunnene er mer eller mindre vingeløse, men ellers har «voksent» utseende.
**R/S 55 «Olav Østensjø jr.»** er en tidligere redningsskøyte som ble bygget for Redningsselskapet i 1951 ved Ottesens Skipsbyggeri på Stord.

Redningsskøyta er oppkalt etter den unge haugesunderen Olav Østensjø jr. som omkom under et forlis i Den engelske kanal under 2. verdenskrig. Olav var sønn til skipsreder Olav Østensjø, og som en følge av tapet av sønnen bestemte skipsrederen seg for å donere en redningsskøyte til Redningsselskapet. Dessverre omkom han selv i en ulykke i 1947, men kona Jenny Østensjø videreførte visjonen og i 1950 ble arbeidet med den nye skøyta påbegynt ved Ottesens Skipsbyggeri på Sagvåg. 14. november 1951 ble det holdt stabelavløpning og overlevering av «Olav Østensjø jr.» til Redningsselskapet.

Etter først å ha vært stasjonert i Haugesund, har «Olav Østensjø jr.» også vært stasjonert ved andre baser langs kysten, deriblant Vardø og Træna i Lofoten.

Frem til 1981 var «Olav Østensjø jr.» i tjeneste som redningsskøyte og berget 34 personer fra «den visse død», 11 fartøyer fra totalforlis, og ga assistanse til totalt 744 fartøy.

Idag er båten i privat eie av OLAV ØSTENSJØ JR P/R og rederiet har senere benyttet den tidlegare redningskryssaren til ulike oppdrag, alt fra vaktbåt og inspeksjonsbåt, til tur- og lystbåt i Haugesund.

Eksterne lenker
---------------

* Les hele historien på Sagvåg Kystlag
**RS «Idun»** (RS 44) er en tidligere redningsskøyte som ble bygd for redningsselskapet av K. Christensen & Co. i Risør i 1937. Dette var den andre av i alt fjorten skøyter designet av Bjarne Aas. Navnet utspringer av at fartøyet ble donert av det daværende livsforsikringsselskapet Idun.

«Idun» deltok også i evakueringen av Finnmark under 2. verdenskrig.

I 1958 gjennomgikk skøyta en modernisering der den fikk nytt styrehus, riggen ble redusert og større motor installert.

Frem til 1969 var «Idun» i tjeneste som redningsskøyte og berget 40 personer fra «den visse død», seks fartøyer fra totalforlis og gitt assistanse til totalt 516 fartøy.

Etter at skøyta ble solgt i 1969 ble den omdøpt til «Odin», men har senere fått tilbake sitt døpenavn.

«Idun» står på Riksantikvarens liste over verneverdige fartøy. I 2008 ble det bevilget 1,3 millioner kroner fra Riksantikvaren til utskifting av dekket etter at gjentatte nedslipinger av det originale dekket hadde medført lekkasjer som var umulige å utbedre.

«Idun» er nå i privat eie og hjemmehørende i Oslo. Eier er Eddie Lesund som var blant initiativtakerne til Den Norske Veteranredningsskøyteforening og som i dag er æresmedlem i foreningen. «Idun» går som charterbåt i sommerhalvåret.

Referanser
----------

1. ↑  Nilsen, Oddvar (1990). *Nødrop fra havet! : Redningsselskapet gjennom 100 år*. Ålesund:Nordvest forlag. s. 182–184. ISBN 8290330499.
2. ↑  RS 44 Idun Redningsselskapet
3. ↑  «Foreningen har 5 æresmedlemmer». Den Norske Veteranredningsskøyteforening. Besøkt 20. september 2019.

Eksterne lenker
---------------

* «RS 44 «Idun»». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning. .

| * v
* d
* r
Redningsskøyter designet av Bjarne Aas |
| --- |
| 
* «Biskop Hvoslef»
* «Erik Farup»
* «Frithjof Wiese»
* «Christian Bugge»
* «Storebrand»
* «Astrid Finne»
* «Idun»
* «Christian Børs II»
* «Thomas Fearnley»
* «Ragnhild Schanche»
* «Gustav B. Bull»
* «Willie Wilhelmsen»
* «Osloskøyta»
* «Ole O. Lian»

 |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Riksantikvaren kulturminne
 |
*Se annet sted for Smil (Marcus & Martinus-sang)*
**«Smil»** er en norsk sang. Melodien ble skrevet av Nora Buraas og teksten ble skrevet av Ove Borøchstein. Den var ett av bidragene til Melodi Grand Prix 1990, den norske uttagingen til Eurovision Song Contest i Zagreb i Jugoslavia.

Sangen ble framført på norsk av Jahn Teigen. Han overrasket alle ved at han i all hemmelighet hadde fått Anita Skorgan og Carola til å stille opp som kor. Den kvalifiserte seg til «superfinalen». Sangen endte på en andreplass med 316 poeng.

**Jurystemmer**|  | Jury 1 | Jury 2 | Sørlandet | Vestlandet | Østlandet | Midt-Norge | Nord-Norge | Resultat |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| «Smil» | 37 | 60 | 44 | 38 | 39 | 48 | 50 | 316 |

Innspilling
-----------

* Jahn Teigen. Utgitt på singlen EMI 1375357 i 1990. Produsenter: Jahn Teigen og Bjørn Ole Rasch.

Referanser
----------

1. 1 2  Jahn Teigen - Smil / Mil Etter Mill - EMI - Norway - 1375357
2. ↑  «Norway 1990» **(engelsk)**. esc-history.com.
**RS 4 «Feie»** er en tidligere redningsskøyte som ble bygget for Bergen Kreds i Redningsselskapet. og satt i tjeneste i 1894. Skøyta ble bygget ved Colin Archers båtbyggeri i Larvik etter en losbåttegning fra 1887 men han bygde den et par fot større, til 38 fot, ga den høyere fribord, større deplasement og større jernkjøl. Som alle de alle de andre redningsskøytene ble disse også bygget med synkefri innredning, dvs. vanntett garnering på innsiden av spantene og vanntett dørk.

RS 3 «Tordenskjold», RS 2 «Langesund» og RS 4 «Feie» var alle 1-mastere beregnet på at losene skulle ha sikre båter og fungere som redningsskøyter, dvs. losredningsskøyter. RS 4 «Feie» ble bygget etter den 46 fot store 2-masteren RS 1 «Colin Archer» da det på det tidspunktet ikke var bestemt om losene skulle utgjøre redningsvesenet eller om man skulle ha de større skøytene bare til redning.

«Feie» ble bemannet av losene i Korsfjorden som var pålagt å utføre redningsoppdrag ved behov. Redningstjenesten kom i konflikt med losenes arbeid og båtene ble innen et år overført til Redningsselskapet og det ble ikke noe mere samarbeid med losene. Siden skøytene da ikke skulle brukes til losing, ble de større 2-masterne foretrukket; les mer om losredningsskøyter.

De første årene tjenestegjorde «Feie» i området fra Utsira til Fedje. Senere ble den stasjonert i Lofoten og Finnmark. Frem til 1905 var «Feie» i tjeneste som redningsskøyte langs vestlandskysten og berget 75 personer fra «den visse død», 14 fartøyer fra totalforlis og ga assistanse til totalt 197 fartøy.

På 1930-tallet ble «Feie» tatt i bruk som fiskefartøy og deltok i de tradisjonelle fiskeriene nordpå i mange år. Den siste fiskeren som eide henne skal ha vært Wilhelm Tingvoll, Mortenhals i Malangen. Hvordan fartøyet så ut som fiskefartøy er uvisst.

Fra 1973 har «Feie» vært fritidsbåt. Først eid av Edvard Jensen og fra 1984 av Tore B. Langnes, begge bosatt i Troms. De forsøkte begge å tilbakeføre «Feie» til opprinnelig utseende. I 1993 ble fartøyet overtatt av Jon Ivar Rønnevik i Haugesund som forsøkte å gjøre «Feie» nøyaktig som den var da den var ny. Han rev blant annet ut lystbåtinnredningen.

RS 4 «Feie» er per dags dato eid av Bergen Seilskøyteklubb i Bergen, der den gjennomgår restaurering der man forsøker å tilbakeføre båten mest mulig til slik som den opprinnelig var bygget.

 Eksterne lenker
----------------

RS 4 Feie
***Og du*** er en norsk novellefilm. Den ble regissert av Sverre Udnæs, som også skrev manuset. Dette var hans debutarbeid i *Fjernsynsteatret*. *Og du* ble vist på NRK fjernsynet 7. november 1967.

Handling
--------

Filmen er en bittersøt liten historie om det å møtes og skilles. To unge og ensomme mennesker treffes tilfeldig på en jernbanestasjon og skilles like etter, antageligvis for godt.

Syn
---

Jo Ørjasæter vurderte filmen slik i boka *Fjernsynsteatret : til glede og forargelse*:

> Udnæs visualiserte hvordan de i sin fantasi utmaler seg mulighetene i dette møtet, deres drøm om hverandre. Litt for dvelende betydningsfullt var det, litt for konvensjonelt etterliknende i de filmatiske virkemidlene, men forestillingen gjorde godt med sin inderlighet. Den sprø og spinkle holdningen holdt hele tiden, slik at sendingen ble en suksess i det små. Når den er verdt å huske, er det likevel mest fordi den var innledningen til et virkelig fjernsynsforfatterskap, vårt eneste med noe bredde å snakke om.
> 
> 
>

Rolleliste
----------

* Monna Tandberg - Hun
* Per Theodor Haugen - Han

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5 6  *Fjernsynsteatret* 7 nov. 1967: *Og du* på tv.nrk.no
2. 1 2  Ørjasæter, Jo: *Fjernsynstearet : til glede og forargelse* Oslo, Ad notam Gyldendal, 1994, s. 193, ISBN 8241704224

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen har ingen egenskaper for filmdatabaser i Wikidata*
**Johan Tønnessen** (født 1. juni 1812 i Mandal, død 1880) var en norsk lege og politiker, som var Bodøs ordfører i 1844.

Familieliv
----------

Johan Tønnessen ble født 1. juni 1812 i Mandal og døpt 5. august 1812. Han giftet seg i Farsund, 13. september 1838 med *Idunna Urania Wamberg*.

Karriere
--------

Tønnessen gikk ut av Kristianssands Skole, artium i 1831 med Laud, 2. eksamen i 1832 med laud og medisinsk eksamen 3. juni 1837, med haud. Høsten 1834 ble han ansatt som koleralege i Bergen, i 1837 som turnuslege ved Rikshospitalets hovedavdeling. Fra 2. november 1837 og mai 1838 var han ansatt som distriktslege i Lyngdal. 16. juli 1838 ble han utnevnt til distriktslege i Salten og til lege ved Bodø sykehus. Da distriktet ble dalt 21. mars 1843, ble han distriktslege i søndre Salten med sete i Bodø.. 21. mars 1851 til stadslege i Kristiansund *Den Norske Rigstidende 1851.08.02*. NO. 1851-08-02.  og 7. august 1867 til distriktslege i Follo med bopel i Drøbak. Han pensjonerte seg i 1876 og flyttet til Kristiania, hvor han bodde.

Politisk karriere
-----------------

Tønnessen ble valgt inn i Bodøs første kommunestyre 26. oktober 1839, med 13 stemmer Han ble valgt til Bodøs ordfører i 1844.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5  *Norges Læger i det nittende Aarhundrede: (1800-1886)*, s. 452
2. ↑  *Morgenbladet 1838.07.23*. NO. 1838-07-23. s. 3.
3. ↑  *Den Norske Rigstidende 1843.03.27*. NO. 1843-03-27.
4. ↑  *Bodø by 1816-1966*, s. 151
5. ↑  *Bodø bys historie*, s. 410

Litteratur
----------

* Kiær, F.C. (1835-1893) (1890). *Norges Læger i det nittende Aarhundrede: (1800-1886)*. Christiania: Alb. Cammermeyer.
* Axel Coldevin (1937). *Bodø bys historie*. Bodø: Bodø kommune.
* Axel Coldevin (1966). *Bodø by 1816-1966*. Bodø: [s.n.]
**R/S 51 «Fredrik Langaard»** er en tidligere redningsskøyte som ble bygget av K. Christensen & Co. i Risør i 1939. 
Norsk Selskab til Skibbrudnes Redning brukte gjennom mange år Colin Archers tegninger som grunnlag for byggingen av sine redningsskøyter. Archer hadde båtbyggeriet sitt i Larvik, men etter 1909 var det båtbyggeriene i Risør-distriktet som bygget de fleste av Redningsselskapets berømte skøyter.

Skroget er av eik og er 63 fot langt. Båten har en innredning av teak, mahogny og messing.

Frem til 1971 var «Fredrik Langaard» i tjeneste som redningsskøyte og berget 34 personer fra «den visse død», 11 fartøyer fra totalforlis, og ga assistanse til totalt 565 fartøy.

Under en storm i 1963 slo en brottsjø «Fredrik Langaard» 180 grader rundt og båten fikk store skader, blant annet knakk masten og alle ruter ble knust. Skøyta kom raskt på rett kjøl igjen og mannskap og fartøy ble berget.

«Fredrik Langaard»

Nytt liv
--------

«Fredrik Langaard» er nå totalrenovert og heter MS «Caroline Mathilde». Skøyta går i chartertrafikk i Nord-Norge og tilbyr opplevelsesturer av forskjellig slag. Det ble montert ny seilrigg på 100 m² i 1997. Den er identisk med originalriggen fra 1939. «Caroline Mathilde» har to salonger og er sertifisert for 35 passasjerer på dagsturer, og har overnattingsmuligheter for 10 passasjerer.

Referanser
----------

1. ↑  *Redningsmannen*, VG, 23. juli 1995
| Slaget ved Korupedion |
| --- |
| Konflikt: Diadokenes krig |
| Mynt med Selevkos I Nikator med hjelm |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Dato | februar 281 f.Kr. |
| Sted | Sardis38°32'47,278"N 27°37'4,051"Ø |
| Resultat | Selevkiderikets seier |

 |
| Stridende parter |
| Makedoniagreske allierte | Selevkideriket |
| Kommandanter og ledere |
| Lysimakhos | Selevkos I Nikator |
| Styrker |
| Ukjent | Ukjent |
| Tap |
| Ukjent | Ukjent |

**Slaget ved Korupedion** (gresk: Κύρου πεδίον eller Κόρου πεδίον, «sletten ved Kyros eller Koros») er navnet på det siste slaget til diadokenes krig, de rivaliserende etterfølgerne til Aleksander den store. Det ble utkjempet i februar 281 f.Kr. mellom hærene til Lysimakhos og Selevkos I Nikator.

Lysimakhos hadde styrt Trakia i tiår og deler av vestlige Anatolia (dagens Tyrkia) helt siden slaget ved Ipsos. Nylig hadde han endelig skaffet seg kontroll over Makedonia. Selevkos styrte Selevkideriket som omfattet landområder som tilsvarer deler av dagens østlige Tyrkia, Syria, Libanon, Israel, Irak og Iran. Til tross for slagets betydning er det nær ingenting som er kjent fra detaljene i slaget, bortsett fra det var Selevkos som sto igjen som seierherre. Lysimakhos ble drept i løpet av kampen.

I henhold til den greske historikeren Memnon av Herakleas *Historien til Heraklea Pontika* ble Lysimakhos drept av et kastespyd som ble slynget av en Malakon, en soldat fra Heraklea som tjenestegjorde under Lysimakhos.

Selv om seieren ga Selevkos nominell kontroll over bortimot hele det som hadde utgjort Aleksanders veldige rike, med unntak av det ptolemeiske kongedømme i Egypt, var hans seier av kort varighet. Etter å ha krysset Hellespont for ta besittelse av Lysimakhos' områder i Europa ikke lenge etter slaget, ble Selevkos myrdet av Ptolemaios Keraunos, og Makedonia ble raskt uavhengig atter en gang. Det var typisk for disse tider at at de to tidligere våpenbrødrene og tidligere allierte skulle som gamle menn, ende opp med å slåss til døden med hverandre.

Referanser
----------

1. ↑  Lund, Helen S (2012): *Lysimachus: A Study in Early Hellenistic Kingship*, Routledge, s. 205
2. ↑  Memnon: *History of Heracleia*, chapters 1 to 17

Eksterne lenker
---------------

* «Corupedium», *Livius.org*
* «Battle of Corupedium: all facts at a glance» Arkivert 4. mars 2016 hos Wayback Machine.
**Protostomier** (Protostomia, av gresk πρώτος [*protos*] = «tidlig» og στώμα [*stoma*] = «munn») er en av de store gruppene som dyrene kan inndeles i.
95 % av alle kjente dyrearter hører til protostomiene, deriblant bløtdyr, flatormer, leddormer og leddyr.

Det som har gitt navn til gruppen, er at urmunnen (larvens munn) – ulikt deuterostomier – vanligvis forblir munnåpningen i voksne individer (*protostomi*).
Endetarmsåpningen dannes, hvis den fins, på et senere stadium i fosterutviklingen.
Mange protostomier har et *coelom* (en sekundær kroppshule), som vanligvis dannes ved såkalt *schizocoeli*.
En annen utbredt egenskap er at cellekløyvingen i fosterutviklingen foregår etter det såkalte spiralkvartett-mønsteret.

Verken de nevnte eller andre fellestrekk er med sikkerhet avledete for protostomier.
Det vil si at egenskapene enten er eldre enn gruppen (eksempelvis protostomi, som også forekommer hos nesledyr) eller ikke var til stede i gruppens siste felles stamart.
Det sistnevnte kan gjelde for spiralkvartettkløyvinga.
Også tidspunktet for coelomets evolusjonære opphav er usikkert. Det kan både ha oppstått før deuterostomier og protostomier skilte lag, eller lenge etter den siste felles stamarten for alle protostomier hadde opphørt å eksistere.

Inndeling
---------

Inndelingen av protostomiene er fremdeles veldig omdiskutert.
Hovedspørsmålet er hva som er den nærmeste slektningen til protostomienes største delgruppe, leddyrene.
Ifølge Articulata-hypotesen, som hovedsakelig bygger på morfologiske og ontogenetiske funn, betraktes leddyr og -ormer som søstergrupper.
Ifølge Ecdysozoa-hypotesen, som hovedsakelig bygger på genetiske data, er imidlertid rundormer blant leddyrenes nærmeste slektninger.
Leddormene kan ifølge sistnevnte hypotese sammenfattes med bl.a. bløt- og mosdyr til Lophotrochozoa.

Flere mindre grupper, hvis plassering tidligere hadde vært omstridt, har man imidlertid kunnet plassere i stamtreet:

* Armfotinger og foronider er hverandres søstergrupper, og hører ikke, som man tidligere trodde, til deuterostomiene.
* Echiurider og de tidligere så gåtefulle skjeggbærerne er delgrupper av leddormene.
* kinorhyncher, korsettdyr og priapulider utgjør en felles slektskapsgruppe (Scalidophora eller Cephalorhyncha).
* Gnathostomulider, hjuldyr, krassere, *Limnognathia maerski*, *Symbion pandora* og muligens også myzostomider kan sammenfattes som Gnathifera («kjevebærere»).
* Kamptozoer og snabelormer er sannsynligvis nokså nær beslektet med bløtdyr.
* Pilormer er fortsatt en gåtefull gruppe, men kan være nær beslektet med rundormer og taglormer.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *protostomier* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *protostomier* hos Fossilworks Rediger på Wikidata

* (en) *protostomier* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *protostomier* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Protostomia* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Protostomia* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** NKC
 |
**Lavangen Idrettsforening** (stiftet 1. juni 1946) er et idrettslag fra Soløy i Lavangen, som driver med fotball, skiidrett(langrenn) og allidrett.

Fotball
-------

Lavangen IF har både senior menn og aldersbestemte gutte-/jente-lag. Senior menn spiller i 6. div menn avdeling 1. Hjemmebanen er Lavangen stadion, og har kunstgress.

Ski
---

Det ca. 55 km lange løypenettet starter ut fra Skavmodalen, i retning Gratangen og Lapphaugen, og vest mot Keiprødfjellene. Det er plassert ut 6 trimkasser i tilknytning til løypenettet, antall besøkende i disse kassene ligger årlig på ca. 1250 stk. til sammen.

### Tirsdagsrenn

Tirsdagsrennene er barneskirenn og arrangeres som cup, det er normalt 9 renn hver sesong. Tirsdagsrennene arrangeres i samarbeid med Soløy IG (en del av UL Fram) og Fossbakken bygdelag, skirennene blir arrangert hver sin gang i Skavmodalen, Soløy og Fossbakken.

### Lavangsmesterskapet

Lavangsmesterskapet er klubbmesterskap i Lavangen IF. Det arrangeres på slutten av sesongen, og går i Skavmodalen.

### Spanstind Rundt

Utdypende artikkel: Spanstind Rundt

Spanstind Rundt er et turrenn som arrangeres av Lavangen IF hver skjærtorsdag. Det starter i Skavmodalen og har målgang på Lapphaugen. Det er blant de største turrennene i Nord-Norge, og har rundt 400 deltakere.

Referanser
----------

1. ↑  Lavangsminne 2013, s. 51.
2. ↑  «Ski - Lavangen Idrettsforening». Lavangen Idrettsforening.
3. ↑  «Resultater - Spanstind Rundt». Lavangen Idrettsforening. Arkivert fra originalen 10. desember 2014. Besøkt 24. september 2014.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
***Lavangsminne*** er ei lokalhistorisk årbok for Lavangen kommune i Troms. Første utgave kom i 1976, og det har vært årlige utgivelser etterpå. Det er en ny utgivelse for året, men i årene 1985, 1986, 1987, 1988 og 1989 kom det ut to nummer pr år. I 2001 fikk årboka nytt format og fullfargetrykk. Utgaven i 2012 var et temanummer, ei bok av Jentoft Teigland om emigranter fra Lavangen til USA og Canada i perioden 1855 – 1930.
Fra starten i 1976 og til og med 1988 ble Lavangsminne gitt ut av enkeltpersoner med Elling Ellingsen som redaktør. Fra og med 1989 overtok Krambuvika bygdemuseum ansvaret for utgivelsen, og redaksjonskomite velges hvert år på årsmøtet. Ellingsen var redaktør de 25 første årene. Etter den tid har redaktøransvaret vekslet mellom medlemmene av den valgte redaksjonskomiteen. 
Lavangsminne har helt fra starten hatt økonomisk støtte fra kommunen. Opplaget er ganske beskjedent, for Lavangen er en liten kommune med få innbyggere, så uten offentlig støtte ville det ikke ha vært mulig å holde årboka i gang. Det har heller ikke vært satset på reklameinntekter (med unntak av årgang 1991). Det er få bedrifter i kommunen, og det krever mye arbeid å få tak i annonsene. Dugnadsinnsatsen har vært konsentrert om det redaksjonelle.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Lokalhistoriewiki
 |
**Johan Edvard Thaasen** (født 16. oktober 1825 i Larvik, død 17. februar 1865) var en norsk klassisk filolog.

Johan Thaasen var sønn av garvermester Søren Thaasen (død 1843), som stammet fra Tåsen i Aker, og Marthe Marie Haslum (død 1841), en søster av eidsvollsmannen Hans Haslum. Han vokste opp i trange kår, men kom inn på Christiania katedralskole i 1838 og ble student i 1844. Ved universitetet begynte han å studere filologi, og livnærte seg ved å gi undervisning. I 1851 tok han embetseksamen og ble ansatt som lærer ved katedralskolen, fra 1852 som adjunkt. Her underviste han særlig i latin.

I 1859 fikk Thaasen et stipend og dro ut på et års studiereise til Tyskland. Fra 1860 var han konstituert som lektor i gresk ved universitetet, og ble utnevnt året etter. Her underviste han i gresk lyrikk og arkeologi. På denne tiden ble helsen hans stadig svekket. Sommeren 1864 foretok han en reise til kurbadet i Franzensbad, uten å bli bedre, og måtte etter hjemkomsten søke fritak fra undervisningen. I 1865 døde han av tæring.

Referanser
----------

1. 1 2   Norsk biografisk leksikon, oppført som Johan Edvard Thaasen, Norsk biografisk leksikon ID Johan\_Thaasen, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* «Thaasen, Johan Edvard», i *Norsk Forfatter-Lexikon 1814–1880* V (1901).

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** BIBSYS **·** VIAF
 |
| Slaget ved Lade |
| --- |
| Konflikt: Det joniske opprøret og perserkrigene |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Dato | 494 f.Kr. |
| Sted | Utenfor Milet, Jonia37°31'48,839"N 27°16'42,128"Ø |
| Resultat | Persisk seier |

 |
| Stridende parter |
| Jonia | Persia |
| Kommandanter og ledere |
| Dionysios av Fokaia | Artafernes |
| Styrker |
| 353 skip | 600 skip |
| Tap |
| Stort tapstall | Mindre tapstall |

| Perserkrigene |
| --- |
| Efesos – Lade – Marathon – Thermopylene – Artemision – Salamis – Plataiai – Mykale – Eurymedon – Kypros |

**Slaget ved Lade** ble utkjempet i 494 f.Kr. mellom jonerne og perserne. Det var kulmineringen i det joniske opprøret.

Bakgrunn
--------

Det joniske opprøret begynte i 499 f.Kr. da Aristagoras av Milet gjorde opprør mot perserne som hadde erobret området. Aristagoras ba om hjelp fra grekerne på fastlandet og i 498 f.Kr. erobret og brente athenerne Sardis, sentrum for den lokale persiske styresmakten. Perserne svarte med et marineangrep i 494.

Slaget
------

Den persiske kommandanten Artafernes hadde gjenerobret mange av de joniske byene innen 494 og beleiret Milet fra både land og sjø. Det året møtte den persiske flåten den greske flåten utenfor Milets havn Lade. Jonerne sluttet seg til mange av øystatene i Egeerhavet og hadde en styrke på 353 triremer, mens perserne hadde 600 skip. Jonerne ble ledet av Dionysios av Fokaia som ifølge Herodot drev dem så hardt i forberedelsene før slaget at de en stund nektet å kjempe.

Da slaget startet, nektet fremdeles mange av de joniske skipene å angripe perserne. 49 skip fra Samos forlot linjen da de innså dette. Denne hendelsen førte til at de 70 skipene fra Lesbos også dro sin vei og en kjedereaksjon fulgte ettersom andre skip også trakk seg tilbake. Dionysios' skip flyktet da de innså at slaget var tapt. Resten av den greske flåten ble tilintetgjort, og Milet overgav seg kort tid etterpå.

Etterspill
----------

Det joniske opprøret ble knust, og i 492 f.Kr. erobret perserne Makedonia og Thrakia. De ble ikke beseiret før de ankom fastlandet i 490 f.Kr. i slaget ved Marathon. Imens ble Dionysios en pirat i Sicilia.

Eksterne lenker
---------------

* Livius Picture Archive: Lade (Batiköy) Arkivert 3. november 2005 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** NKC
 |
Slaget ved Kulikovo, fremstilling fra 1890-tallet
**Slaget ved Kulikovo** den 8. september 1380 stod mellom en russisk og en tartar-mongolsk hær. Slagstedet ligger i det som i dag er Tula oblast, og slaget endte i russisk seier.

Etter mongolenes invasjon av Russland under Batu Khan på 1200-tallet var Den gylne horde blitt den dominerende makten i Russland. Under mongolenes styre var Storfyrstedømmet Moskva blitt den viktigste russiske staten, og da tartaren Mamai var blitt khan ønsket han å demonstrere sin makt ved å sende en hær mot Moskva i 1378. Denne hæren ble slått av moskovittene, og to år senere gikk Mamai personlig i felten for å ta hevn over russerne.

Moskovittene var ledet av Dmitrij Donskoj, helten fra seieren to år i forveien. Mongolene hadde denne gangen alliert seg med Fyrst Oleg av Rjazan og storfyrst Vladislav II Jagiello av Litauen, og Dimitrij besluttet derfor å angripe mongolene før de kunne samle styrkene med sine allierte.

Ifølge eposet Zaponsjtsjina hadde Dimitrij 150 000 mann til rådighet mot mongolenes 300 000. Disse tallene er urealistisk høye, og de faktiske styrkene var nok nærmere halvparten.

Legenden sier at slaget åpnet med en duell mellom russeren Alexandr Peresvet og mongolen Temir-murza, der begge skal ha dødd. Det faktiske slaget varte i tre timer, der russerne greide å holde mongolene tilbake. Etter en overraskende flankemanøver av Vladimir den modige tippet seieren i russisk favør, og Mamai måtte flykte til Krim der han senere ble drept.

Den russiske seieren ble begynnelsen på slutten av tartarenes grep om Russland, og ble også en viktig samlende faktor blant de russiske fyrstedømmene. 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC **·** BNE
 |