recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Risa** er en elv som renner fra Hersjøen i Ullensaker kommune og i nordøstlig retning inn i Eidsvoll kommune. Den munner ut i Andelva ved Bøn. Elva er 15,9 km lang (9,4 km fra Hersjøen), og har et nedbørfelt på 73,27 km². Middelvannføringen ved munningen er 0,90 m³/s.

Elva er stilleflytende og i selve elva og langs den inngår ulike typer vann- og sumpvegetasjon. Elvene Vorma, Andelva, Risa, Nessa og Jøndalsåa er omfattet av en fuglelivsfredning. I europeisk sammenheng utpekt til et av de viktigste fugleområder i Sør-Norge. Dette er områder med svært rikt fugleliv og også et svært rikt planteliv. Det er rikt med ferskvannsmuslinger, her finnes andemusling (Anodonta anatina) og spesielt svanemusling (Anodonta cygnea) som til nå kun er registrert i Transjøen og Hersjøen i Norge.

I elva finnes både abbor, gjedde, harr, lake, mort, ørret og hornulke.

Se også
-------

* Liste over elver i Akershus

Referanser
----------

1. ↑  «NVE Atlas». *Vassdrag – Elvenett.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 12. juli 2017
2. 1 2  «NVE Atlas». *Vassdrag – Nedbørfelt – Regine-enhet.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 12. juli 2017
3. ↑  (no) Andelven, Nessa og Risa i Miljødirektoratets nettsted Naturbase

Eksterne lenker
---------------

* Fiskearter i Eidsvoll

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store norske leksikon **·** GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Pepperstad skog** også kjent som bare **Pepperstad** er et boligområde i Vestby kommune i Akershus, mellom Vestby jernbanestasjon og Hvitsten.

Området ble vesentlig utbygd på andre halvdel av 1970-tallet. Bebyggelsen består av blandet og variert småhusbebyggelse, foruten skoler, idrettsanlegg, skateboardbane og annen infrastruktur. Mellom Pepperstad og Vestby går Fv2 (Erikstadveien). Det interne veinettet på Pepperstad er i vesentlig grad oppkalt etter figurer fra Sigrid Undsets og Johan Herman Wessels romaner. Det er egen bussforbindelse mellom Vestby jernbanestasjon og Pepperstad. En betydelig andel av beboerne på Pepperstad er pendlere. I nærområdet finnes forøvrig gårdstun, ridemuligheter og turterreng. Nærmeste badestrender er i Hvitsten og Emmerstadbukta. 

Pepperstad skog ble av Statistisk sentralbyrå regnet som tettsted i 2014 og 2015, og har siden inngått som en del av tettstedet Vestby.

Av severdigheter kan nevnes Wesselstua, Johan Herman Wessels fødested, samt den nærliggende Brattåsen med panoramautsikt over Oslofjorden.

Referanser
----------

1. ↑  ; utgiver: Statistisk sentralbyrå.
2. ↑  Store norske leksikon Pepperstad skog
3. ↑  «Areal og befolkning i tettsteder, etter tettsted, statistikkvariabel og år».

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Råsjøen** er en innsjø i Romeriksåsene i Nannestad kommune i Akershus. Den ligger 436 meter over havet og har et areal på 0,88 km².

Raasjøskog
----------

I østenden av vannet var det i eldre tider et lite skogssamfunn. Råsjøens historie som skogssamfunn går tilbake til omtrent 1750. *Raasjøskog* var den gang kongealmenning. Hele området var en viktig arbeidsplass og et eget lite samfunn, med seter; sagbruk, smie, egen kraftstasjon, skogshusvær og staller. I perioder var det grendeskole her. På det meste var det 50 – 60 mann og ca. 30 hester i arbeid i skogen og på sagbruket. De siste stokkene gikk gjennom saga i 1947.

Jaktslottet
-----------

Jaktslottet Råsjøen ble bygget i 1916 av familien Fearnley på Aas gård. Gården er tegnet av arkitektene Morgenstierne og Eide.
I 1992 mottok ekteparet Fearney Nittedal kommunes kulturpris «for sin forvaltning av kulturverdier og åpenhet til å dele disse med befolkningen.» Fearnley er også tildelt Olavsrosa.

Kunstnerliv
-----------

I en periode etter 2.verdenskrig var det hver vinter i mars sammenkomster med noen av landets betydeligste kunstnere og andre representanter for åndslivet. Henrik Sørensen, Harald Kihle og Per Krohg er blant kunstnerne som besøkte jaktslottet og som også har malt en rekke flotte vinterbilder fra traktene omkring.

Friluftsliv
-----------

Råsjøen er et knutepunkt for skiløyper og sykkelveier i denne delen av marka. Nordfra kommer løype fra Råbjørn. Østfra går det skogsbilveg og løyper fra Sjonken i Nannestad, det samme gjelder fra vest, med skogsbilveg og skiløype fra Harestua og Bjørgeseter. Sørfra er det løype og veg fra Hakkim. Hit kan man også kjøre bil for å slippe de kraftige stigningene opp fra Hakadal.

Råsjøstua
---------

Den gamle stallen på Råsjøen var ferdig restaurert i 1992 og stedet fikk med dette et nytt og populært serveringsted i helgene. I Råsjøstua serveres en egen lokal spesialitet; elgpølse.

Bør Børson II
-------------

Miljøet på Råsjøen ble valgt som innspillingsted til den norske filmkomedien Bør Børson II som hadde premiere i 1976 med blant annet Rolv Wesenlund og Britt Langlie i hovedrollene.

Bilder
------

* Jaktslottet og de gjenværende bygningen i RaasjøskogJaktslottet og de gjenværende bygningen i Raasjøskog
* Fearnley jaktslottFearnley jaktslott
* Ved utløpet i østenden av Råsjøen er det bygget en bro for en vei som leder opp til JaktslottetVed utløpet i østenden av Råsjøen er det bygget en bro for en vei som leder opp til Jaktslottet

Referanser
----------

1. 1 2 3  «NVE Atlas». *Vassdrag – Innsjødatabase.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 6. april 2015

Eksterne lenker
---------------

* Skiforeningen om Råsjøen Arkivert 21. oktober 2007 hos Wayback Machine.
* Kjennmannsmerket om Råsjøen Arkivert 14. august 2009 hos Wayback Machine.
* Nittedalsporten om Råsjøen
* Fearnley om Råsjøen

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**MiNensemblet** er Musikk i Nordlands profesjonelle kammermusikkgruppe, som består av en strykekvartett, en blåsekvintett, kontrabass og piano. Ensemblet ble dannet i 1992, og er stasjonert i Narvik.

MiNensemblet er en del av Landsdelsmusikerordningen i Nord-Norge som feiret 30-årsjubileum i 2009. Ensemblet har helt siden starten holdt en særlig høy profil for å fremme samtidsmusikk. De har samarbeidet nært med mange komponister og jevnlig bestilt verk av disse. De siste årene har fremføring av tidlig musikk på periodiske instrumenter, deriblant ensemblets eget hammerklaver, også vært et satsingsområde. Konsertserien *Mest Mozart* ble startet av daværende kunstnerisk leder, fiolinisten Arvid Engegård. De senere årene har ensemblet spilt inn flere CD-er og har samarbeidet med artister som Bjørn Andor Drage, Arvid Engegård, Ole Paus, Arve Tellefsen, Mary Utiger og Bobby McFerrin. Kunstnerisk leder nå er hornisten Jonathan Williams.

Utgivelser
----------

* *Wolf-Ferrari, Schönberg/Strauss, Bloch*, Marco Polo (1997)
* *Arctic Contrasts*, Euridice (2000)
* *Party Music*, Euridice (2004)
* *Olebullshits*, Euridice (2006)

Eksterne lenker
---------------

* (en) MiNensemblet på MusicBrainz Rediger på Wikidata
* (no) Om MiNensemblet

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** MusicBrainz
 |
**Jenisejbukta** (russisk: Енисейский залив – *Jenisejskij zaliv*) er ei stor bukt i Nord-Russland. Den ligger helt nord i Krasnojarsk kraj, hvor elva Jenisej munner ut i Karahavet. 

Bukta begynner i fortsettelsen av Jenisej-elvas utløp, og utvider seg til en bredde på rundt 50 kilometer. Den er 250 km lang og går grovt sett i retning nord-sør. 

I buktas sørlige ende, ved Jenisejs utløp, ligger de lange og flate *Brekhovskijøyene* (russisk: Бреховские острова). Lengre nord blir bukta bredere og vannet saltere. *Krestovskijøya* (russisk: Остров Крестовский) ligger ved østkysten av bukta. Ved Jenisejbuktas munning i Karahavet ligger Sibirjakovøya. 

Været i området er arktisk, med lange og iskalde vintere med hyppige stormer. Hele regionen rundt nedre Jenisej er øde og tynt befolket, og bosetningene er bygget på permafrost. Det er lite vegetasjon, unntatt mose, lav og noe gress.

Jenisebukta er frosset over rundt ni måneder i året, og selv om sommeren er den nesten aldri helt fri for isflak. Om vinteren blir skipsrutene i bukta og oppover Jenisej til havnebyen Dudinka holdt åpne av isbrytere. 

Jenisejbukta inngår i Store Arktis statlige naturreservat, Russlands største naturverneområde.

Eksterne lenker
---------------

* Havner på Jenisej og i Jenisejbukta (kart) Arkivert 6. september 2015 hos Wayback Machine.
* Tysk-russisk prosjekt om avløp fra sibirske elver (pdf-fil)
* Dissolved organic matter (DOM) in the estuary of the Yenisei (pdf-fil)
* Salt intrusions in Siberian river estuaries (pdf-fil)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** SUDOC **·** GeoNames
 |
**Bonakas** (nordsamisk: *Bonjákas*, kvensk: *Punakas*) er ei bygd i Tana kommune i Finnmark. Den ligger på vestsiden av Tanaelva, omkring ti kilometer ovenfor Tanamunningen. Grunnkretsen Bonakas/Langnes hadde 177 innbyggere pr. 1. januar 2017.

Bonakas er ei jordbruksbygd. Her ligger Tana videregående skole, tidligere Finnmark landbruksskole. Bygda huset tidligere Varanger bataljon på Tanahus. Befolkningen har flerkulturelle røtter hvor både samisk, kvensk og norsk er representert. Bygda har fostret flere kjente personer, blant annet Per Fokstad og Reidar Hirsti.

Se også
-------

* Okkupasjonsmaktens fangeleirer i Norge

Referanser
----------

1. ↑  «Bonakas». *Faktaark*. Kartverket. Besøkt 11. februar 2018.
2. ↑  Bonakas på Norgeskart.no fra Statens kartverk, besøkt 11. februar 2018
3. ↑  «Tabell: 04317: Folkemengde, etter grunnkrets». *20250106 Bonakas/Langnes*. Statistisk sentralbyrå. Besøkt 11. februar 2018.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
Kart som viser Ungavabuktens plassering. Markert på kartet som *Ungava Bay*.
**Ungavabukten** er en stor bukt i nordøstre Canada som sammen med Hudsonstredet utgjør den nordlige kystlinjen til provinsen Quebec. Nord for bukten ligger Baffinøyen. Ungavabukten er omkring 260 km bred og har et areal på 33 000 km². Bukten er ikke særskilt dyp, men mot Labradorsjøen og Atlanterhavet, i nærheten av Kapp Chidley, nås et dyp på bortimot 300 meter. 

De største elvene som renner ut her, er 874 km lange Koksoak River og lengre øst den 565 km lange George River.

Det finnes flere øyer i Ungavabukten, hvor den største er Akpatokøya. På den finnes det også rester etter Dorsetkulturen.

Ungavabuktens sørvestre del har en av verdens største forskjeller mellom flo og fjære. tidevannshøyden i elven Rivière aux Feuilles munning har blitt målt til 17 meter på våren.

Referanser
----------

1. ↑  «Ungava Bay | Ungava Bay | Arctic Inlet, Quebec, Canada | Britannica». *www.britannica.com* **(engelsk)**. Besøkt 19. november 2023.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Ungava Bay – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** SUDOC **·** GeoNames
 |
**Erik Norman Svendsen** (født 27. januar 1941 i København i Danmark) er en dansk teolog. Fra 1992 til 2009 var han luthersk biskop for Københavns stift i Den danske folkekirke. Han har dessuten siden 2008 vært kongelig konfessionarius.

Norman Svendsen ble uteksaminert fra Efterslægtens Gymnasium i 1960 og cand.theol. i 1968 fra Københavns Universitet. Han var konstituert residerende kapellan ved Sundkirken (Sundkirkens sogn) 1968-1969. Han virket heretter som timelærer i religion ved Efterslægtens Gymnasium 1969-1972 og residerende kapellan i Brønshøj kirke (Brønshøj sogn) 1969-1973, før han i 1973 ble sogneprest i Skovlunde kirke (Skovlunde sogn), hvor han virket frem til 1979. I 1980–1986 var han generalsekretær og prest i *Kirkefondet*. I 1986 ble han på ny sogneprest, denne gang i Dragør sogn, og ble samtidig prost for Københavns søndre prosti. I 1992 ble han prost for Amagerland prosti.

Han viet kronprins Frederik og kronprinsesse Mary i Københavns Domkirke den 14. mai 2004 og døpte deres sønn prins Christian den 21. januar 2006 i Christiansborg slottskirke og deres datter prinsesse Isabella den 1. juli 2007.

Han viet også prins Joachim og Marie Cavalier i Møgeltønder kirke, lørdag den 24. mai 2008.

Han ble tildelt ordenen kommandør av 1. grad av Dannebrogordenen den 1. januar 2006.

Den 1. mars 2008 overtok han vervet som kongelig konfessionarius etter Christian Thodberg, noe som innebar at han ble dronningens personlige sjelesørger samt kongehusets egen prest.

Ved utgangen av august 2009 fratrådte Erik Norman Svensen som biskop i Københavns stift. Peter Skov-Jakobsen ble valgt til hans etterfølger.

Referanser
----------

1. ↑  Artikkel i berlingske.dk
2. ↑  info hos www.folkekirken.dk[*død lenke*]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Erik Norman Svendsen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Blå Bog fra Folkekirkens Infocenter

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |

Portal: Danmark
**Fletting:** Det er foreslått at denne siden blir flettet med *Stormen, Kulturkvartalet i Bodø*. *Angitt grunn:* Allerede omtalt i den artikkelen. For smått for en egen artikkel. Konsertscene i kjelleren til Stormen. (Diskusjon)

**Opprydning:** Denne artikkelen trenger en opprydning for å oppfylle Wikipedias kvalitetskrav. Du kan hjelpe Wikipedia ved å forbedre den.

**Sinus** er et konsertsted i Bodø, som har sine lokaler i kjelleren til Stormen Konserthus. Sinus er underlagt Bodø kulturhus KF.

Etter at Bodøs rytmiske musikklubber Ad Lib, Bodø rockeklubb og Bodø viseklubb hadde arrangert sine konserter på flere forskjellige arenaer rundt i Bodø, kom de fram til at de ville ha et felles sted for å ha sine konserter. Etter forhandlinger med byens utesteder, ble det første Sinus åpnet i kjelleren på Sjøhuset i Sjøgt. 23 i 1983. Her arrangerte de nevnte klubbene sine konserter fram til Sinus ble flyttet til Storgata 13, Gustav Moe-gården i 1992. 
Etter ar Stormen åpnet i 2014 fikk Sinus sine nåværende lokaler i Storgt. 7. 

Stedet fikk ikke noen større organisering før på 90-tallet hvor et styre ble opprettet av representanter fra klubbene. Før den tid hadde det vært først til mølla-prinsippet som gjaldt. Dette kunne ikke fungere i lengden, og spesielt ikke når aktivitetsnivået økte. 

Sinus er i dag en av landets eldste steder med kontinuerlig drift av rytmisk musikk, og har hatt konserter med de fleste artistene som har turnert i Norge. I dag er det i all hovedsak Ad Lib, Bodø Bluesklubb, X Rockeklubb og Klubb Nødutgang som bruker lokalet.

Referanser
----------

1. ↑  «Om Sinus». Sinus. Arkivert fra originalen 25. juni 2013.

Eksterne lenker
---------------

* MySpace
* Norgesnettet Arkivert 29. september 2007 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Trine Lise Nedreaas** (født 1972) er en norsk kunster, som jobber med film, video og andre teknikker. 

Trine Lise Nedreaas studerte kunsthistorie og filosofi ved Universitetet i Bergen før hun flyttet til London for videre studier ved St. Martins School of Art og Slade School of Fine Art. I 2003 fikk hun Royal Caribbean International Arts Grant 2003 Young Artist Award, det største stipend for unge kunstnere i Norge.

I 2017 ble filmen hennes "Pulse" synkronisert som solo verk hver kveld i desember 2017 på LED skjermene som omkranser Times Square New York. *Midnight Moment ved Times Square Arts* er regnet som verdens største digitale offentlige kunstprogram som viser samtidskunstnere i en monumental skala for millioner av seere.

Nedreaas har laget flere offentlige kunstverk, blant annet til Den Norske Opera og Ballett i Oslo, Koksa eiendom på Fornebu og Inspiria Science Centre i Moss.

Nedreaas har vært representert på kollektivutstillinger ved PS1 MOMA i New York, Kunstwerke Berlin, Mori Museet i Tokyo, Everson Museum New York, Museum of Fine Arts Boston, Museo d´Arte Contemporanea i Roma, Astrup Fearnley Museet og Kunstnernes Hus i Oslo. 

Nedreaas verk er innkjøpt av Nasjonalmuseet, KODE, DNB NOR, Stavanger kunstmuseum, Albright Knox Collection, Staatliches Museum Schwerin, og Neuen Berliner Kunstvereins. Hun er representert i private samlinger i inn og utland.

Hun har blant annet hatt separatutstillinger på Boca Raton Museum of Art i Miami, Galerie Michael Janssen i Berlin, New Center for Contemporary Art I Kentucky, Radial System New Space For The Arts i Berlin, Vigelandmuseet i Oslo, Albright Knox Gallery i Buffalo USA, Neuen Berliner Kunstvereins i Berlin, Everson Museum i Syracuse, Oseana på Os/Bergen, Fotogalleriet i Oslo og Galleri Brandstrup i Oslo.

Referanser
----------

1. 1 2   Store norske leksikon, besøkt 11. november 2023[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   oppført som Norwegian, DACS ID (tidligere) fd7bb7ef-9c69-e411-8cb8-000c29e811b2, besøkt 4. juli 2020[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* Omtale MOMA
* Omtale Nasjonalmuseet
* "Pulse" på *Midnight Moment*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** KulturNav
 |

Portal: Kunst
***Danger Ahead*** er en amerikansk stumfilm fra 1921, regissert av Rollin S. Sturgeon.

Handling
--------

Den fattige Harlow-familien i New England blir tvunget til å la en gruppe gjester bo hos dem i løpet av sommeren. Tenåringen Tressie ønsker denne forandringen velkommen, og forelsker seg raskt i den velstående unge gjesten Norman Minot. Selv om Norman er romantisk interessert i Tressie, blir han drevet bort fra henne på grunn av moren hans. Robert Kitteridge, en utspekulert kunstner, og venn av Norman, tar Tressie med på en seilbåt.

Men de slipper bare så vidt unna når båten deres krasjer med et større dampskip. Etter å ha blitt satt i land neste morgen i Boston, Massachusetts, tar Robert med seg Tressie til kunst-studioet sitt og forsøker å forføre henne. Men hans tidligere kjæreste, den atletiske vaudeville-artisten Dolly Demere, planlegger snart å gripe inn i forholdet deres.

Skuespillere
------------

* Mary Philbin som Tressie Harloow
* James W. Morrison som Norman Minot
* Jack Mower som Robert Kitteridge
* Minna Redman som Deborah Harlow
* George Bunny som Nate Harlow
* George B. Williams som Mr. Minot
* Jane Starr som Dolly Demere

Referanser
----------

1. ↑  «Silent Era : Progressive Silent Film List». *silentera.com*. Besøkt 10. januar 2023.
2. ↑  «AFI|Catalog». *catalog.afi.com*. Besøkt 10. januar 2023.

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen mangler oppslag i Wikidata*
Illustrasjonen viser en balkong, som bl.a. består av en balustrade.
En **balkong** er et fremspring på en husfasade (over første etasje) der gulvet ofte er en fortsettelse av gulvet i rommet innenfor. Balkongen bæres som regel av horisontale bjelker fra gulvet innenfor eller støttes opp av konsoller. Den kan også henge i skråstilte opphengsstag som er festet i vegg eller tak. Balkonger er ofte omgitt av balustrader. En balkong bør ikke forveksles med en veranda eller en altan. En spesiell type balkong er en såkalt *fransk balkong* som egentlig ikke er en balkong, men bare et rekkverk på utsiden av såkalte franske vinduer. 

Slottsbalkongen er faktisk ikke en balkong, men en veranda (En åpen eller overbygd (med tak) oppholdsplass som tilbygg til hus. Taket på verandaen kan være understøttet av stolper. Fra verandaen kan du som regel gå rett inn i stuen eller gå ned trappen til hagen. Kilde: Norsk bygglesikon, 1980).

Ordet balkong kommer fra det italienske *balcone*, som er en form av det samme ordet som det svenske **balk** og det norske bjelke.

Se også
-------

* Altan
* Fransk balkong
* Galleri (teater)
* Terrasse
* Veranda

Eksterne lenker
---------------

* Språkrådet: Hva er forskjellen på en altan, balkong, terrasse og veranda?
* Søk etter *Balkong* i Bokmålsordboka og Nynorskordboka eller i Det Norske Akademis ordbok   på ordet balkong.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC **·** BNE **·** BBC Things
 |
**Dysta**, også kalt **Dyståa**, er ei elv med utspring i Dysttjennet på grensen mellom Nes i Viken og Sør-Odal i Innlandet. Etter åtte kilometer munner den ut i Glomma ved Dysterud. Den danner, med små unntak, grense mellom de to kommunene i hele sin lengde. Regnet etter sitt lengste løp er elva 12,9 kilometer lang, og den har et nedbørfelt på 38,96 kvadratkilometer. Middelvannføringen ved munningen er 0,39 kubikkmeter per sekund.

Navnet antas å ha sammenheng med gammelnorsk *dust*, som betyr støv. Navnet tolkes da som «den fossestøvende elven». Kartverket bruker, i tillegg til navnet *Dysta*, navnet *Dyståa* om åen. Uttalen *dysst`a* i Nes og *disst`a* i Sør-Odal viser at *Dysta* er det korrekte navnet. Også gardsnavna Dystland (på gammelnorsk: *Dystulandir* – Dystas land) og Dysterud (på gammalnorsk: *Dysturuð* – Dystas rydning) viser at navnet på elva er Dysta.

Se også
-------

* Liste over elver i Akershus

Referanser
----------

1. 1 2 3  «NVE Atlas». *Vassdrag – Nedbørfelt – Sidenedbørfelt.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 12. juli 2017
2. ↑  Henholdsvis  med opphav fra kart over Sør-Odal og  med opphav fra kart over Nes.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Creation** var en kortlevd norsk popduo fra Larvik.

Duoen ble startet i 1984 da bandet Drama ble oppløst etter at de ga ut musikkalbumet *High Time* i 1983. Per Kristian Indrehus og Geir Olav Bøkestad startet Creation, og de fire andre i Drama fortsatte under navnet New Drama. De ga ut tre studioalbum og et samlealbum. De deltok i Melodi Grand Prix 1986 med sangen «Ny tid» og havnet på en 5.-plass.

I 1987 ble bandet oppløst da Drama ble gjenforent. De prøvde på en gjenoppliving av bandet ti år senere, og et nytt album ble påbegynt. Albumet ble aldri utgitt, og duoen ga seg med prosjektet.

Medlemmer
---------

* Per Kristian Indrehus («Muffe») – vokal og gitar
* Geir Olav Bøkestad («Gækki») – gitar, vokal og keyboard

Diskografi
----------

* 1984: *The Real Thing*
* 1985: *Blue Sky*
* 1985: *My Present* (samlealbum)
* 1986: *Jungle Rythms*
* 1997: *Vibes* (ikke utgitt)

Kilder
------

* Ballade.no – Creation

Eksterne lenker
---------------

* (en) Creation på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Creation på MusicBrainz Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Båteng** (nordsamisk *Fanasgieddi*) er ei grend i Tana kommune i Finnmark fylke. Den ligger ved elven Tana om lag 26 km sørvest for Tana bru. E6 går forbi Båteng, på finsk side av elven ligger Finlands og EUs nordligste bygd Nuorgam.

Stiftelsen ForfatternesForlag har avdelingskontor i Båteng. I forlagsbygget er det en utstilling om laksefiske og elvesamisk kultur. Utstillingen er åpen innenfor ordinær arbeidstid. På en høyde om lag 700 meter sørvest for forlagsbygget er det et gammelt samisk offersted, Fanasgiedbákti og om man forlenger turen med ytterligere 700 meter mot nordvest, kommer man til offerstedet Erkkeoaivi.

Kjente personer fra Båteng
--------------------------

Leif Gunnar Wigelius fra den samiske popgruppen Tanabreddens ungdom vokste opp i Båteng.

Tidligere skiløper Reidar Wigelius vokste opp i Båteng. Han drev også sveiseverkstedet Wigelius Duodjebádji, der han blant annet laget den berømte fiskestanga som er utstilt ved nye Tana bru ved Tanabru.

Divisjonsdirektør Mona Solbakk i NRK Sápmi vokste opp på Båteng.

Referanser
----------

1. ↑  «*Norsk attraksjon*, sesong 3, episode 8: «Fiskestanga i Tana»». *tv.nrk.no*. NRK. 25. februar 2012. Besøkt 5. mars 2021.

Kilder
------

* Artikkel om Båteng hos snl.no
* Om Båteng hos yr.no Arkivert 20. august 2018 hos Wayback Machine.
* Om to offersteder på Båteng

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
Glassheisen 
Utsikt fra glassheisen 
**Glassheisen til Fløyheia** forbinder Fløyheia med Arendal sentrum, og muliggjør utvikling av en ny bydel på heia innenfor Arendal torv. Nedre del av heisen er 40 meter i fjell og heisinngangen nede er inne i den gamle tunnelen som forbinder Arendal sentrum med Arendal jernbanestasjon i Barbudalen. 

Øvre del av heisen er 20 meter i glass og ender i en gangbro inn mot fjellplatået Fløyheia. Ytre del er formet som et utsiktspunkt. Herfra er det utsikt rett ned på Arendal torv, utover bysenteret, til Tyholmen, Galtesund og opp mot Hisøystrømmen.

Glasstårnet er bygget av sammensatte elementer av stål og glass. Stålbjelkene danner et mønster som gjentas på betongelementene i fjellsjakten som skal gi en følelse av sammenheng gjennom heisturen. Ca. 220 tonn stål er brukt til prosjektet. Konstruksjonen var klar for overlevering 6. august 2021.

På Fløyheia har Statsforvalteren i Agder og flyselskapet Norse Atlantic Airways kontor i et nytt bygg som er oppført av Arendal eiendom og solgt til en privat eiendomsforvalter. Videre utbygging av området er planlagt, og stedet markedsføres nå under det nylagde navnet "Fløybyen". 

En del av Arendal Sjømannsskole er bevart. Nær ved ligger det tidligere administrasjonsbygget til Aust-Agder fylkeskommune som ble oppført midt på 1970-tallet.

Referanser
----------

1. ↑  «– Velkommen til Fløybyen». *Arendalsfolk*. 24. juni 2019. Besøkt 27. juli 2023.
2. ↑  Myhre, Kjetil (14. oktober 2021). «Glassheisen i Arendal». *Stålbygg*. Besøkt 27. juli 2023.
**Demanding Treasure** er et norsk rockeband fra Tønsberg i Vestfold.

Bandet har eksperimentert med elektroniske instrumenter fra 1984. Gruppenavnet tok de i 1987, da de også ga ut sin første plate. Deres siste CD kom ut i 1999. Deres konsertdebut fant sted i desember 1988.

Bandmedlemmer
-------------

* Glenn U. Halvorsen – Synth, trommer, bass og gitar
* Knut O. Hansen – Synth, trommeprogrammering, gitar og vokal

Knutson og Glenn Halvorsen har komponert musikken og skrevet alle tekstene.

Musikere som har medvirket i bandet:

* Hege Austheim var vokalist fra 1988 til 1994
* Petter Braar var gitarist fra 1992-1994.
* Andreas Gundersen var gitarist i 1999
* Karl H. Lundh var keyboardist i 1999

Historie
--------

Bandet startet opp i 1984 med bass, trommer, synth og vokal. Snart ble medlemmer skiftet ut og bandet valgte et mer rendyrket elektronisk lydbilde. I årene 1984 til 1987 var Glenn Halvorsen og Knutson opptatt av å finne sin egen stil. Den ble presentert i 1987 på *Tales of No Love*. Her spilte Glenn også gitar.

Like etter utgivelsen ble bandet supplert med Hege Austheim, og tredje juledag i 1988 sto bandet på scenen for aller første gang. I 1991 ga bandet ut to utgivelser. *This is the Way* var en utgivelse der bandet igjen besto av de to faste medlemmene. *The Fatal Message* kom ut som den første instrumentalutgivelsen som ble fulgt opp av *Alteration* i 1993. 

På vinteren 1994 var bandet i en kort fase et band med tradisjonell oppsetning med bass, trommer, gitar, synth og vokal. Dette ble avsluttet og bandet har siden den gangen ikke brukt akustiske trommer og bassgitar.

I 1995 kom de ut på en samle-cd på *P.A.R.* sammen med andre band (blant andre Folk & Røvere). De ble med på oppfølgeren fra dette plateselskapet i 1997 med låten «Universal Beauty». Denne ble det laget musikkvideo til samme året. På disse to utgivelsene var Hege Austheim vokalisten.

I 1999 kom den foreløpige siste CD-en. Den fikk tittelen *Inside of My Temple*. På denne figurerte gitaristen Andreas Gundersen.

Diskografi
----------

* *Tales of No Love*, 1987
* *This is the Way*, 1991
* *The Fatal Message*, 1991
* *Alteration*, 1993
* *Above the Sea*, 1995
* *Universal Beauty*, 1996
* *Inside of My Temple*, 1999

Inspirasjonskilder
------------------

Demanding Treasures musikk var fra første stund preget av Depeche Mode og  Kraftwerk. I tillegg til disse to elektroniske bandene, var Demanding også influert av  David Sylvian og gruppen Japan. Disse artistene inspirerte bandet og preget lydbildet deres. Demanding Treasure har vært gjennom flere faser rent stilmessig. De startet opp med en ganske rendyrket synth-pop til ambient og til slutt har de havnet i et mer moderne elektronisk landskap. Demandig har allitd vært kjent for sitt analoge synth-lydbilde.

Eksterne lenker
---------------

* Bandets hjemmeside
* Bandets blogg
***Aulonosoma*** er en slekt av biller som hovedsakelig lever i tropene. Såvidt man kjenner til lever disse billene som parasitter på larver og pupper av treborende biller og vepser.

Utseende
--------

Små, avlange, glatte, smale, parallellsidige, oftest svarte biller. De fleste er ganske flate, men noen er omtrent sylindriske. **Hodet** er stort og bredt, minst like bredt som brystskjoldet, med små, runde fasettøyne. Kjevene (mandiblene) er framoverrettede og stikker litt ut foran. Antennene er litt lengre enn hodet og brystskjoldet til sammen, 11-leddete, perlekjedeformede og ganske tykke. **Brystskjoldet** (pronotum) er lengre enn bredt, omtrent firkantet sett ovenfra, med avsatte sidekanter, tydelige bakhjørner og en stor, avlang grop i midten. **Dekkvingene** er avlange, parallellsidige, som oftest med lengdefurer. **Beina** er ganske korte og kraftige, føttene fem-leddete.

Levevis
-------

Biologien til disse billene er dårlig kjent, men alle artene man vet noe om lever i død ved, gjerne under barken på døde trær, og lever av pupper (av og til også larver) av vedborende insekter. Det er ikke klart om de bør regnes som rovdyr eller parasitter. De angriper særlig biller (trebukker, praktbiller, hettebiller, snutebiller og andre) men også av og til vepser. De aller fleste artene lever i tropene, men fire arter finnes naturlig i Nord-Amerika, og de lever så langt nord som Japan i Asia.

Utbredelse
----------

Slekten er utbredt i tropiske og subtropiske områder av den Gamle verden (Asia), én art kan av og til forekomme i Europa.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Gruppen (infraorden) Cucujiformia
			* Overfamiien Glans- og flatbiller, Cucujoidea
				+ Familien **Passandridae**
					- Slekten ***Aulonosoma*** Motschulsky, 1858
						* *Aulonosoma basalis* (Grouvelle, 1916)
						* *Aulonosoma insignis* (Grouvelle, 1891)
						* *Aulonosoma tenebrioides* Motschulsky, 1858

Kilder
------

* Thomas, M. 1999. A preliminary checklist of the flat bark beetles of the world (family Passandridae).
* Passandridae på *Tree of life* (med bilde):

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen er ikke koblet til Wikidata*
**Bærumsmarka** er et område i Bærum kommune i Viken, som regnes som en del av Oslomarka. Bærumsmarka har et areal på omtrent 63 kvadratkilometer, og avgrenses av tettbebyggelsen i Bærum i sør, Sørkedalen i øst, Lommedalen i vest og Krokskogen i nord. Geologisk tilhører området Oslofeltet, og Bærumsmarka faller omtrent sammen med Bærumskalderaen. 

Bærumsmarka er et populært turområde, og det finnes flere serveringssteder for turister i området. Vensåsseter, Haslumseter, Brunkollen, Nygård, Gardlaus, og KIF-hytta har servering sommer og/eller vinter. Den Norske Turistforening driver «barnas tursted», Sæteren Gård, med aktiviteter, klatretårn, servering og overnatting.

De største toppene er Tjæregrashøgda (485 moh), Skutehøgda (359 moh), Norde Kolsås (380 moh), Lille Kolsås (290 moh), Gråmagan (296 moh) og Søndre Kolsås (342 moh).

I 1985 ble foreningen Bærumsmarkas Venner dannet. Foreningen arbeidet for å bevare Bærumsmarka mot fremtidig utbygging og fremme bruken av Bærumsmarka. Lokalhistorikeren Trygve Christensen var første leder av foreningen. Den ble nedlagt i 2013.

Se også
-------

* Mark (grenseområde)

Referanser
----------

1. ↑  Houge, Nils (1941). *Oslomarka som naturpark: et forslag til fredning av Stor-Oslos og omliggende distrikters friluftsområder*. Oslo: (Bokcentralen).
2. ↑  Hjemmeside

Litteratur
----------

* Trygve Christensen: *Bærumsmarka før og nå*. Eget forlag Oslo 1999. ISBN 82 992916 2 3

Eksterne lenker
---------------

* Skiforeningens presentasjon av Bærumsmarka i Markadatabasen

  


| * v
* d
* r
Delområder i Bærum kommune |
| --- |
| Bekkestua • Bærums Verk • Dønski / Rud • Grav • Haslum • Hosle nord • Hosle sør • Høvik • Jar • Jong • Kirkerud / Sollihøgda • Kolsås • Lommedalen • Lysaker • Løkeberg / Blommenholm • Nadderud • Rykkinn • Sandvika / Valler • Slependen / Tanum • Snarøya • Stabekk • Voll • Østerås / Eiksmarka • Østre Bærumsmarka |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Oslo Byleksikon **·** Lokalhistoriewiki
 |
**Friarfjordelva** (nordsamisk: *Irgavuonjohka*, historisk også skrevet *Irgavuonjåkka*) er ei elv i Lebesby kommune i Finnmark. Den munner ut sørvest i Friarfjorden, en sidearm i indre del av Laksefjorden.

Friarfjordelva utgjør den nederste delen av et vassdrag som starter som flere små bekker på Váđasbákseaibbuš, helt nordvest på Laksefjordvidda. Bekkene samles i Gahpatjávri, og vassdraget fortsetter gjennom Sieidejávri, Store Måsvannet og Loavddajávri, med bare korte elvestubber mellom. Elva fra Loavddajávri kalles *Loavddajohka*, som renner ned til Tredjevannet og Fossevannet. Fra Fossevannet renner Friarfjordelva mot nordvest, passerer gjennom Friarfjordvannet og fortsetter videre til utløpet ved Heimdal i Friarfjorden. Vassdraget er 36,8 kilometer langt, hvorav strekningen fra Fossevannet til fjorden utgjør 5,0 kilometer.

Vannkraft
---------

Vassdraget er utbygd til kraftproduksjon i Adamselv kraftverk (50 MW), som utnytter fallet fra Store Måsvannet til Landersfjorden. Vann fra Adamsfjordvassdraget blir overført via den 946 meter lange Gabbatkanalen fra Krokvannet til Gahpatjávri, for magasinering i Sieidejávri og Store Måsvannet.

I nedre del av vassdraget er Friarfjordvannet, Tredjevannet, Loavddajávri og Skjærvannet regulert for vannforsyning til et settefiskanlegg ved Friarfjorden.

Referanser
----------

1. ↑  «NVE Atlas». *Vassdrag – Elvenett.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 30. august 2021
2. 1 2  «NVE Atlas». *Vassdrag – Nedbørfelt – Nedbørfelt til hav.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 30. august 2021
3. ↑  «Friarfjordelva». *Faktaark*. Kartverket. Besøkt 30. august 2021.
4. 1 2  «NVE Atlas». *Vannkraft – Utbygd vannkraft.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 17. august 2019

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Østenstad kirke** er en arbeidskirke fra 1980 ved Østenstad og Blakstad i Asker kommune. Byggverket er i tegl og har 530 plasser.

Historikk
---------

Arbeidskirke ble bygd i 1980, kirkegården ferdig 2008. Kirken er tegnet av arkitekt Harald Hille.

Området kirken ligger på, ble tidligere kalt *Tåjet*. Det betyr inngjerdet mark for dyrene. Det gamle navnet Østenstad var Eystadir, sammensatt av navnet Eystein og den gammelnorske endelsen stadir.

*Lille Østenstad gård*, som kirketomten er skilt ut fra, tilhørte fra gammelt av Asker kirke. Helt fram til midten av 1900-tallet måtte gården betale fast avgift til kirken.

Drømmen om egen kirke for denne del av Asker-bygda var gammel, men arbeidet for kirkesaken ble for alvor satt i system ved dannelsen av *Vettre og Gisle kirkelag* i 1961. De mange som deltok aktivt med innsamling av penger og all den andre planleggingen, ser vel i dag tilbake på disse årene med glede og takknemlighet.

I 1969 kjøpte Asker kommune 18 dekar av Lille Østenstad gård. I 1972 ble Østenstad skilt ut som egen menighet fra Asker, foreløpig med «kirke» i aulaen på Blakstad sykehus. I 1975 ble den innkjøpte tomt regulert til kirkelige formål. Den 24. mai 1979 ble grunnstenen nedlagt, og året etter – 23. mars 1980 – ble kirken vigslet av biskop Andreas Aarflot.

Kilder
------

* Rasmussen, Alf Henry (1993). «Østenstad kirke, Vettre». *Våre kirker. Norsk kirkeleksikon*. Kirkenær: Vanebo forlag. s. 698. ISBN 82-7527-022-7.

Eksterne lenker
---------------

* Østenstad menighet på kirken.no
* «Østenstad kirke» på kirken.no
* (no) «Østenstad kirke». *Kirkesøk*. Den norske kirke.
* (no) «Østenstad kirke». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
* Arkitektens presentasjon av prosjektet Østenstad kirke Arkivert 15. januar 2020 hos Wayback Machine.

| * v
* d
* r
Kirker i Asker prosti i Oslo bispedømme |
| --- |
| Asker **·** Filtvet **·** Heggedal **·** Holmen **·** Holmsbu **·** Hurum **·** Kongsdelene **·** Nærsnes **·** Røyken **·** Slemmestad **·** Spikkestad **·** Vardåsen **·** Østenstad **·** Åros |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GeoNames **·** Riksantikvaren kulturminne **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Musikkselskapet Nordvegen** (MUNOR) er et selskap som sysselsetter og organiserer profesjonelle musikere i Nord-Rogaland. Selskapet holder til i Haugesund og tilbyr musikalske produkter med profesjonelle utøvere først og fremst fra det lokale musikklivet, men også ved bruk av eksterne musikere/kunstnere etter behov. Selskapet tilbyr tjenester til det offentlige og det frivillige kultur- og musikklivet innen musikkutøvelse og er arbeidsgiver for kammermusikkgruppa Munorensemblet. Musikkselskapet Nordvegen AS er eid av kommunene Karmøy, Haugesund, Tysvær, Bokn og Utsira samt Harald Hårfagre kammerorkester og Nord-Rogaland symfoniorkester. Rogaland Fylkeskommune er også en vesentlig bidragsyter til driften.

Munorensemblet består per 2020 av obo, 2 fioliner, cello og piano.

Kilder
------

* Aadland, Tom Roger (2017). *Munor:sampill*. Haugesund: Munor forlag. ISBN 978-82-303-3663-2.
* «MUNOR Musikkselskapet Nordvegen AS». Besøkt 21. februar 2020.
* «Munor». *www.facebook.com*. Besøkt 21. februar 2020.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** Brønnøysundregistrene
 |
**Steven John Maekawa** O.P. (født 22. november 1967 i Bellevue i delstaten Washington i USA) er en amerikansk ordensgeistlig og katolsk biskop av Fairbanks i Alaska.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Steven Maekawa tok en bachelorgrad i arkitektur fra University of Washington og sluttet seg deretter til den dominikanerordenen. Han avla midlertidige løfter den 14. september 1991, og fullførte sine teologiske studier ved ordenens egen *Dominican School of Philosophy and Theology* i Berkeley, hvor han tok en *Master of Divinity*.[1] 

### Prest

Den 25. juni 1999 ble han presteviet av biskopen av Oakland, John Stephen Cummins, i *St. Augustine Church* i Oakland.

Etter ordinasjonen var han kapellan i *Dominican Parish of Saint Dominic* i San Francisco og direktør for University of Washington *Newman Center* fra 2002 til 2005. Fra 2005 til 2007 og igjen fra 2012 til 2016 var han prior for klosteret *Saint Dominic* i San Francisco. Fra 2007 til 2015 var han også ansvarlig for kallsspastoralarbeidet i sin ordensprovins. Fra 2003 til 2007 og igjen fra 2015 var han medlem av provinsrådet. Siden 2016 har han vært pastor i *Holy Family Parish* i Anchorage.[1]

### Biskop av Fairbanks

Pave Frans utnevnte ham til biskop av Fairbanks den 11. juli 2023.[1] Han ble ordinert til biskop av erkebiskopen av Anchorage-Juneau, Andrew Bellisario CM, den 12. oktober samme år ved *Carlson Center* i Fairbanks. Medkonsekratorer var hans forgjenger i Fairbanks og biskop av New Ulm, Chad Zielinski, og biskopen av Oakland, Michael Barber SJ.
**Tommy & Tigeren Band** er et band fra Rogaland som ble etablert i 1991 som en duo bestående av Tor Ivar Braut og Jens Budsberg på gitar og sang. Bandet har ikke vært aktivt etter 2015/2016.

Da de startet opp bodde Budsberg og Braut begge i Sandnes, men etter hvert flyttet de til Bryne på Jæren. De første årene spilte de stort sett coverlåter på en lokal pub, men i 2001 ga de ut CD-singelen *Bryne 2001* med en ny sang tilegnet Bryne Fotballklubb. Platen inneholdt også en sang med tittelen *Massey Ferguson*, som senere ble tatt med på en samle-CD med tittelen *Rogasnadder* som West Audio Productions ga ut i 2003. Den sistnevnte sangen skal ha inspirert fotograf Knut Egil Wang til å lage boken *Traktorland*, som ble gitt ut på Damms Forlag i 2008.[]

Tommy & Tigeren opptrådte tidvis som band med flere medlemmer. På trommer alternerte Arvid Gjerde, Thor Magnus Rovik, Bernt Egeland og Arne Bekkeheien. Gitarister som gjestet bandet var Arve Oftedal, Tom Mølstre, Tore Aasland og Ove Morten Grødeland. Bassistene Carl Ørjan Sola, Jarle Åsland, Halgeir Reiestad og Rune Bjerkreim spilte også med bandet fra tid til annen.[] Etter hvert fikk Tommy & Tigeren Band en mer permanent sammensetning, med Arne Bekkeheien, Rune Bjerkreim og Tore Aasland i tillegg til Braut og Budsberg. Disse fem ga ut bandets første CD på West Audio Productions den 27. mai 2011.[] Samme sommer opptrådte de på Jæren Musikkfestival, der de hadde spilt flere somre på 1990-tallet.[]

Referanser
----------

1. ↑  Asgaut Steinnes. «Tommy & Tigeren». jærenmusikk.no. Besøkt 26. januar 2022. «Tor Ivar Braut og Jens Budsberg var Tommy og Tigeren. | Første offentlige gig i oktober 1991 på Banken Pub i Sandnes. Sist observert sammen på jobb i 2015. Startet som Sandnes-duo, men begge har siden gjort forrektige Jærbuar av seg å flytta sørøve.»
**American Sociological Association** (ASA), grunnlagt 1905 under navnet *American Sociological Society* (ASS), er en amerikansk organisasjon for sosiologer og verdens største organisasjon i sitt slag.

ASA arrangerer en årlig konferanse, *American Sociological Association Annual Meeting*, og utgir flere akademiske tidsskrifter, bl.a. *American Sociological Review*. I de første 30 årene var organisasjonen i stor grad dominert av sosiologimiljøet ved University of Chicago og *American Journal of Sociology* var organisasjonens halvoffisielle tidsskrift. I 1935 vedtok organisasjonen å etablere et nytt offisielt tidsskrift, uavhengig av University of Chicago: American Sociological Review.

I 2010 hadde ASA over 14 000 medlemmer.

Tidsskrifter som utgis av ASA
-----------------------------

* American Sociological Review
* City & Community
* Contemporary Sociology
* Contexts
* Journal of Health and Social Behavior
* Rose Series
* Social Psychology Quarterly
* Sociological Methodology
* Sociological Theory
* Sociology of Education
* Teaching Sociology

Referanser
----------

1. ↑  «Stanley Aronowitz». Logosjournal.com. Arkivert fra originalen 8. oktober 2009. Besøkt 30. desember 2010.

Eksterne lenker
---------------

* American Sociological Association
* North Central Sociological Association

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** ISNI **·** SUDOC **·** NKC **·** NKC
 |
**Festiviteten Haugesund Konserthus**, også kjent som **Festiviteten teater- og konserthus** og **Festiviteten**, er et konserthus i Haugesund i Norge. Konserthuset ble åpnet 7. februar 1986 og erstattet bygget Festiviteten restaurant og selskapslokaler som brant opp i 1981.

Bygget har en hovedscene med kapasitet på 510 publikummere, en teatercafe/foajé-scene med plass til 180 publikummere og en intimscenen med plass til 100 personer. Hovedscenen har flere ganger blitt brukt til utdelingen av Amandaprisen, første gang under Amandaprisen 2006, og Sildajazz arrangerer hvert år flere konserter på de ulike scenene. Frem til 2019 var konserthuset også tilholdssted for Haugesund Teater, som også ble etablert i 1986.

Referanser
----------

1. ↑  «Festiviteten henvender seg til alle». *Haugeusnds Avis*. 7. februar 1986. s. 17.  Bruk av `|besøksdato=` krever at `|url=` også er angitt. (hjelp)CS1-vedlikehold: Dato og år (link)
2. ↑  «Festiviteten - 20 år for kulturlivet». *Haugeusnds Avis*. 20. februar 2006. s. 17.  Bruk av `|besøksdato=` krever at `|url=` også er angitt. (hjelp)CS1-vedlikehold: Dato og år (link)
3. ↑  «Hvor skal Haugesund Teater bo?». *nforeningen.no*. 1. oktober 2020. Besøkt 10. februar 2023.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
**Den anti-imperialistiske nasjonale demokratiske front** (hangul: 반제 민족 민주 전선(반제 민전), hanja: 反帝民族民主戰線（反帝民戰）, rr: Banje minjok minju jeonseon (Banje minjeon), mr: Panje minjok minju chŏnsŏn, engelsk: Anti-Imperialist National Democratic Front) er et forbudt sørkoreansk politisk parti. Partiet ble etablert som *Det revolusjonære gjenforeningspartiet* den 25. august 1969.

Partiet er forbudt med hjemmel i nasjonale sikkerhetslover men opererer likevel i det skjulte. Partiet kalles et politisk parti av de nordkoreanske myndighetene, og for en pro-kommunistisk spionring av sørkoreanske myndigheter. 

Partiet politikk følger Juche-filosofien og Songun-politikken og har som mål å etablere en revolusjon i Sør-Korea, fjerne USAs soldater og baser i landet, samt å sørge for en koreansk gjenforening. 

Partiets historie startet i 1964 da en komité for etableringen av *Det revolusjonære gjenforeningspartiet* ble etablert. Partiet ble etablert i 1969 av Kim Jong-tae og Choi Yong-do. Disse to, samt flere av partiets andre grunnleggere ble senere henrettet etter ordre fra den sørkoreanske regjeringen og daværende president Park Chung-hee. Kims kone og to barn forsvant sporløst, mens mange partimedlemmer fikk lange fengselsstraffer.

*Det revolusjonære gjenforeningspartiet* ble 27. juli 1985 slått sammen med *Sør-Koreas strategiske gjenforeningsparti* og byttet samtidig navn til *Sør-Koreas nasjonale demokratiske front*. Dagens navn er fra 23. mars 2005. 

Partiet har kontorer i Pyongyang i Nord-Korea og i Japan.

Se også
-------

* Politiske partier i Sør-Korea
* Valg i Sør-Korea

Referanser
----------

1. ↑  N. Korean defectors in 'weird land' The Korea Times 24. januar 2012

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* (ko) AINDF nettsted
* (en) AINDF nettsted

  


| * v
* d
* r
Politiske partier i Sør-Korea |
| --- |
| Mandater i parlamentet i parantes jf. parlamentsvalget i 2012 og senere endringer (tilsammen 300) |
| Partier inasjonalforsamlingen | 

|  |  |
| --- | --- |
| Dominerende partier | 
* Ny verden (158)
* Det demokratiske enhetspartiet (130)

 |
| Mindre partier | 
* Det progressive rettferdighetspartiet (5)
* Det forente framskrittspartiet (5)

 |

 | Sør-Koreas flagg |
| Partier utenfornasjonalforsamlingen | 
* De grønne
* Det nye framskrittspartiet

 |
| Kategori:Politiske partier i Sør-Korea |

Portal: Korea

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** LCCN **·** ISNI **·** ISNI
 |