**Claudio Acquaviva** (latinsk navneform: **Claudius Aquaviva**; født 14. september 1543 i Atri nær Napoli, død 31. januar 1615 i Roma) var en italiensk jesuitt og ordensgeneral fra 1581 til sin død.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Acquaviva stammet fra Huset Acquaviva. Han var yngste sønn av Giovanni Antonio Aquaviva, som var 9. hertug av Atri. Denne adelsfamilien var kjent for å fremme humanistisk kultur.[] Hans bestefar, Andrea Matteo Acquaviva (1456–1528), var en *condottiere* og humanist hvis bror Belisario Acquaviva (1464–1528), hertug av Nardo, også var en lærd mann.[] Claudios nevø var Rodolfo Acquaviva (1550–1583), jesuittmisjonær og martyr i India.

Etter tidlige studier innen humaniora (latin, gresk og hebraisk) og matematikk, studerte han jurisprudens i Perugia, og deretter ble han utnevnt til pavelig kammerer av pave Pius IV.

### Jesuitt

I 1568 trådte Acquaviva som 25-åring inn i Societas Jesu (jesuittordenen). Etter å ha fullført sine studier fikk han meget raskt viktige oppgaver.[] Med årene bekledte han vervene som provinsial i Napoli og senere i Roma.

### Jesuittenes ordensgeneral

Pater Acquaviva ble i 1581 utsett til jesuittordenens general. Han overtok etter pater Everard Mercurian, som døde i august året før. Dermed ble han med sine 38 år den dittil yngste av deres ordensgeneraler.[]

Han er blitt kalt *ordenens andre grunnlegger*, og representerer et høydepunkt i jesuitterordenens historie.[] Selv født neapolitaner klarte han å sprenge den spanske dominans i sin orden.[] Under hans ledelse nådde de jesuittiske misjoner sitt høydepunkt likesom også ordenens teologiske innsats.[]

Misjonene vokste kraftig i India og Japan, og ble etablert i Kina, under Alessandro Valignano. Acquaviva så videre jesuittmisjoner etablerte i Paraguay og Canada. Han fremmet også en forsterket innsats i protestantiske deler av Europa, ikke minst arbeidet blant engelske *recusants* under den elisabetanske era.[]

En vanskelig ting for de rent innerkirkelige forhold var forholdet til pave Sixtus V, som var negativt innstilt til jesuittene.[] Med utsøkt takt og handlekraft klarte Acquaviva å nøytralisere problemet, idet paven måtte konsentrere seg om å prioritere den motsetning som derved oppstod mellom ham og kong Filip i Spania.[]

Pater Aqvaviva fant det mest tilrådelig å lenge bånd på pater Juan de Mariana, en spansk jesuitt som hadde utviklet et lære om tyrannmord.[] Dette hadde utløst en dyp indignasjon i Frankrike.[]

Pater Acquaviva gav ordenen dens klassiske håndbok i sjelesorg; *Directorium exercitoriums S. Ignatii* og dens grunnleggende studieordning; *Ratio studiorum Societatis Jesu*.

Skrifter i utvalg
-----------------

* *Reghelen der tydlycke coadiuteuren. die den eervv. p. Claudius Aquaviva* … 1610, 12 S. (Digitalisat)
* *Ratio atque institutio studiorum per sex patres ad id iussu R.P. praepositi generalis deputatos conscripta*, Romae, in Collegio Societatis Iesu, 1586 (Romae, excudebat Franciscus Zanettus, 1586);
	+ successive edizioni:
* *Ratio atq. institutio studiorum*, Romae, in Collegio Societatis Iesu, 1591 (Romae, in Collegio eiusdem Societatis, 1591);
* *Ratio atq. institutio studiorum Societatis Iesu*, Neapoli, in collegio eiusdem Societatis. Ex typographia Tarquinii Longi, 1598 (Neapoli, apud Tarquinium Longhum, 1599);
* R(everendi) P(atri) Claudii Aquavivae Societatis Iesu Praepositi Generalis, *Industriae pro superioribus eiusdem Societatis: Ad curandos Animae morbos*, Romae, in Collegio Societatis Iesu, 1606.

Referanser
----------

1. 1 2   Dizionario Biografico degli Italiani, www.treccani.it[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   BeWeb, BeWeB person-ID 2242, besøkt 13. februar 2021[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   Proleksis Encyclopedia, Proleksis enciklopedija ID 6795[Hentet fra Wikidata]
5. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 31. desember 2014[Hentet fra Wikidata]
6. ↑   LIBRIS, libris.kb.se, utgitt 26. mars 2018, besøkt 24. august 2018[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Raffaele Aurini, *Acquaviva d'Aragona Claudio*, in *Dizionario bibliografico della Gente d'Abruzzo*, vol. III, Teramo, Ars et Labor, 1958, e in nuova edizione ampliata, a cura di Fausto Eugeni, Luigi Ponziani, Marcello Sgattoni, Colledara, Andromeda editrice, 2002, vol. III, pp. 55–62;
* Alessandro Guerra, *Un generale fra le milizie del papa, la Vita di Claudio Acquaviva scritta da Francesco Sacchini della Compagnia di Gesù*, Milano, F. Angeli, 2001;
* Broggio, Paolo (ed.), I gesuiti ai tempi di Claudio Acquaviva. Strategie politiche, religiose e culturali tra Cinque e Seicento, 2007

Kilder
------

* Svensk uppslagsbok, Lund 1929

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Deutsche Biographie **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** SUDOC **·** SUDOC **·** NLA **·** NKC **·** ICCU **·** BNE **·** CiNii
 |