recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Auklandshamn** er ei bygd i Sveio kommune i Vestland fylke. Stedet ligger på sør/østsiden av Bømlafjorden i Sunnhordland, vest for Førdespollen, 30 kilometer nord for Haugesund. Stedet har egen barneskole, Auklandshamn skole, med ca 40 elever. Stedet har flere utleiehytter for turister, to større religiøse foreninger, et aktivt idrettsmiljø og gode muligheter for turer i skog og mark.

Bygda har blandet bebyggelse med både bolighus og hytter. Det er rundt 500 fastboende i bygda.

Kulturliv
---------

Bygda har mange frivillige organisasjoner som er aktive på mange felt. Blant annet kan nevnes bygdelag (velforening), kystkulturlag, idrettslag og noen religiøse foreninger. Det er egen skole i bygda. Det er litt næringsliv i bygda, noe turisme og havbruk med leverandører, dykkerselskapet Stava dykk, Sjøtroll Havbruk avd Sveio, Briliant fiskeoppdrett. Det er dagligvarebutikk samt en del mindre selskaper og enkeltpersonforetak. Sentrum i bygda ligger i selve Auklandshamn.

Geografi
--------

Geografisk er bygda Auklandsham plassert langs sjøen, fra inngangen til Rødspollen, langs vestsiden av Førdespollen og langs Bømlafjorden fra Grimsholmen til Tjernagel. Ved Lambeidvågen er det friluftsområde som kommunen i samarbeid med Friluftsrådet Vest. Auklandshamn bygdelag bidreg med dugnad. Bygdelaget har også fått disposisjonsrett til en større eiendom til vannet Langevatn, hvor det er badeplass om sommeren, muligheter for fiske med mer. Det er ellers mange mindre vann i bygda med bademuligheter og fiske. Utmarken er for det meste dekket av barskog, noe lauvskog og lynghei.

Flora
-----

Vestkysten av Sveio var tradisjonelt dekket av lyng, for det meste røsslyng. I den senere tid, med lite husdyrhold i utmarka, har det vokst opp mye skog, både bar og lauvskog. Mye av skogen, spesielt i ytre deler av bygda, er forholdsvis ung.

Fauna
-----

Det er en del storvilt med rådyr og hjortestamme med i Auklandshamn krinsen. Det finnes også småvilt som rødrev, piggsvin, ekorn osv. Bømlafjorden er rik på fisk, blant dem er torsk og sei vanligst. I sesongen er det også mye makrell og sild som kommer inn langs fjorden. I ferskvannene finnes det ørret. Det finnes noen havbruksanlegg langs kysten, som bidrar med arbeidsplasser.

Eksterne lenker
---------------

* hjemmesiden til Auklandshamn

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Augustteglfly** (*Diarsia dahlii*) er en sommerfugl som tilhører familien nattfly (Noctuidae). Den er utbredt nord til Sør-Trøndelag i Norge.

Utseende
--------

Et middelsstort (vingespenn 28 – 40 mm), kraftig bygd, gulbrunt eller rødbrunt nattfly. Hunnene er gjerne noe mørkere og mer rødlige enn hannene, men begge kjønn varierer ganske mye i fargen. Et godt kjennetegn er en liten, svart flekk rett bak ringmerket i forvingen. **Forvingen** er vanligvis gulbrun, men noen hunner er rødbrune. Nyre- og ringmerkene er lysere med mørke kanter og er vanligvis i det minste synlige, hos de fleste individene er i alle fall nyremerket tydelig. Bak ringmerket er det en liten, svart flekk (tappmerke). Mellomlinjene, som avgrenser vingens midtfelt er brunsvarte, smale og går i sik-sak. De konvergerer forholdsvis lite mot bakkanten av vingen. I den ytre delen av vingen er vingeårene mørke. **Bakvingen** er gråhvit, silkeaktig glinsende.

Levevis
-------

Augustteglflyet lever i åpne skog og på heier. Larvene lever særlig på bjørk (*Betula* spp.) og blåbær (*Vaccinium myrtillus*), men kan også finnes på mange andre trær, busker og urter som syrer (*Rumex* spp.) og kjemper (*Plantago* spp.). De voksne sommerfuglene flyr om natten, mest i august, som det norske navnet tyder på, men de kan også finnes i slutten av juli og begynnelsen av september.

Utbredelse
----------

Augustteglflyet er utbredt i Europa og i det nordlige Asia østover til Kamtsjatka. I Norge finnes den nord til Sør-Trøndelag.

Kilder
------

* Aarvik, L. Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) *Catalogus Lepidopterorum Norvegiae*. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe/Norsk Institutt for Skogforskning. ISBN 82-995095-1-3
* Nettsiden *Svenska Fjärilar*, med bildegalleri:
* *Diarsia dahlii* på UK moths:
* Utbredelsesdata:

Eksterne lenker
---------------

* (en) *augustteglfly* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *augustteglfly* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *augustteglfly* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *augustteglfly* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *augustteglfly* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *augustteglfly* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Diarsia dahlii* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Diarsia dahlii* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**Glynn Pedersen** (født 29. april 1981 i Thunder Bay, Canada) er en tidligere canadisk-britisk skihopper. Utenom Eddie Edwards er han den eneste som har representert Storbritannia i skihopping i OL.

Pedersen ble født i Canada, men har britiske foreldre. Han deltok for Canada i VM i 1999, der han ble nummer 52 av 67 deltakere i storbakken i Bischofshofen og nummer 62 av 69 deltakere i normalbakken i Ramsau. I 2000 byttet han statsborgerskap og ble britisk. Han deltok i kvalifiseringen i OL i Salt Lake City i 2002, men greide ikke å kvalifisere seg til selve rennene. I normalbakkekvalifiseringen ble han nummer 43 av 48 deltakere (de 38 beste kvalifiserte seg), og i storbakkekvalifiseringen ble han nummer 48 av 52, der de 36 beste kvalifiserte seg.

Glynn Pedersen deltok i kontinentalcupen (B-verdenscup) sesongen 2001/02. Hans beste plassering i kontinentalcupen var en 14.-plass av 29 deltakere i Ishpeming i USA 19. januar 2002. Samme sesong var han med i den tysk-østerrikske hoppuka, men ble slått ut i kvalifiseringen til alle de fire rennene.

Referanser
----------

1. ↑  BBC: Team GB – Glynn Pedersen
2. ↑  The Guardian: In the shadow of the Eagle (12. januar 2002)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Glynn Pedersen – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Glynn Pedersen – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Glynn Pedersen – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Glynn Pedersen – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Glynn Pedersen – Storbritannias olympiske komité Rediger på Wikidata

* (en) Glynn Pedersen – FIS (skihopping) Rediger på Wikidata
* BBC: British ski jumper gets Olympic nod (11. januar 2002)
* The Independent: Winter Olympics: Pedersen a serious flyer for Britain[*død lenke*] (10. februar 2002)
* The Independent: Winter Olympics: A Briton who can actually ski jump[*død lenke*] (12. november 2001)
Grunnstruktur for en glykosid, her basert på D-glukose.
**Glykosider** er stoffer med to distinkte kjemiske deler, den ene er en sukkerart og den andre er en annen type organisk forbindelse. Sukkerarten kalles *glykon* og den andre delen kalles *aglykon*  og kan være en alkaloid, en terpen, en fettsyre eller en annen substansgruppe utenom sukkerarter. Delene er sammenbundet med en glykosidbinding.

Planter inneholder mange ulike glykosider. Flavonglykosider og antocyaniner gir blomster og frukt gule, røde, blå og fiolette farger. Mange glykosider er giftige og beskytter planten mot beiting. Blant undergruppene av glykosider har man eksempelvis saponiner.

Visse glykosider i stevia brukes i dag til å framstille søtningsmiddel (stevioglykosider).

Kilder
------

* «Glykosider». *Store norske leksikon*. Besøkt 12. mars 2016.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL
 |
**Carlo Raimondo Michelstaedter** (født 3. juni 1887 i Gorizia i Østerrike-Ungarn, død 17. oktober 1910 i samme by) var en italienskspråklig filosof, forfatter og maler.

Liv
---

Michelstaedter kom fra en velstående, jødisk familie. Faren var direktør ved den lokale avdelingen av forsikringsselskapet *Assicurazioni Generali*. Michelstaedter var elev ved gymnaset i Gorizia, hvor filosofen Richard von Schubert-Soldern var en av lærerne hans. I 1905 begynte han å studere matematikk ved Universitetet i Wien. Men alt etter noen måneder dro han til Firenze, hvor han ble student ved *Istituto per gli studi superiori*, samtidig som han studerte malerkunst ved kunstakademiet. I 1906 tok han eksamen i italiensk litteratur, og i 1909 fullførte han utdannelsen i Firenze. I Gorizia høsten 1910 skrev han på en doktorgradsavhandling, *Persuasione e rettorica* («Overtalelse og retorikk»). Han hadde fullført den første delen av avhandlingen da han begikk selvmord 17. oktober.

Michelstaedters ufullendte doktoravhandling sammenligner dialektikken hos den tidlige Platon med de senere dialogene og med Aristoteles' vitenskapelige system. Han beskriver den moderne kulturutviklingen som et forfall fra en umiddelbar og tragisk erkjennelse av tilværelsen til en moderne retorikk som brukes som instrument for å overbevise lytteren og skjule personlige motiver. Michelstaedter skrev også litteraturkritikk for avisen *Corriere friulano*. Han malte portretter og skrev poesi.

Referanser
----------

1. 1 2   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Internet Philosophy Ontology project, InPhO ID thinker/3579, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   Vegetti Catalog of Fantastic Literature, Vegetti Catalog of Fantastic Literature NILF ID 26023[Hentet fra Wikidata]
4. 1 2   Brockhaus Enzyklopädie, Brockhaus Online-Enzyklopädie-id michelstaedter-carlo, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
5. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 16. desember 2014[Hentet fra Wikidata]
6. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 1. januar 2015[Hentet fra Wikidata]
7. 1 2  Deutsche Nationalbibliothek; Staatsbibliothek zu Berlin; Bayerische Staatsbibliothek; Østerrikes nasjonalbibliotek (på de, en), *Gemeinsame Normdatei*, Wikidata Q36578,
8. ↑   www.isontina.beniculturali.it, besøkt 20. januar 2022[Hentet fra Wikidata]
9. ↑  ; *Autorités BnF*; besøksdato: 10. oktober 2015; BNF-ID: 12134287n.

Litteratur
----------

* Alessandro Arbo: «MICHELSTAEDTER, Carl Raimondo», i *Dizionario Biografico degli Italiani, bind 74 (2010)*

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Brockhaus Enzyklopädie **·** Deutsche Biographie **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NLA **·** NKC **·** ICCU **·** BNE **·** Discogs
 |
**Familiekirken Jæren** er en kristen frikirkelig menighet på Jæren, i Rogaland. Menigheten er tilsluttet den norske pinsebevegelsen. Familiekirken Jæren ble stiftet i 2001 og er en flerstedsmenighet med forsamlinger både på Ganddal og Vasshus.

Menigheten hadde 141 tilskuddstellende medlemmer i 2022. For ungdom i konfirmasjonsalder tilbyr menigheten den frikirkelige konfirmantundervisningen Tentro.

Misjon
------

Familiekirken Jæren er engasjert i misjonsarbeid og støtter norsk pinsemisjons arbeid i Thailand.

Referanser
----------

1. ↑  «HJEM». *Familiekirken* **(engelsk)**. Besøkt 26. mars 2023.
2. ↑  Regjeringen (13. mai 2022). «Antall tilskuddstellende medlemmer i tros- og livssynssamfunn i 2022» (PDF). regjeringen.no. Besøkt 26. mars 2023.

Kilder
------

* Brox, Torill F. (redaktør). 2007. *Årbok 2007. For Pinsebevegelsen i Norge.* Korsets Seier Publikasjoner AS

Eksterne lenker
---------------

* www.familiekirken.no – Familiekirken Jæren – hjemmeside

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Brønnøysundregistrene
 |
**Carlo Landberg** (født **Carl Landberg** 24. mars 1848 i Göteborg, død 21. juli 1924 i Bern i Sveits) var en svensk orientalist som studerte arabisk. Han ble utnevnt til greve av kongen av Italia.

Liv
---

Landberg studerte først i Uppsala, men dro tidlig til Italia, først og fremst av helsemessige årsaker, og fortsatte studiene der. I 1871 deltok han på den internasjonale arkeologisk-antropologiske kongressen i Bologna og reiste året etter til Østen, blant annet for å studere arabisk. Han var mer enn 11 år på reiser i Syria, Arabia og andre steder, og utga samtidig en rekke bøker, blant annet en oversettelse av H. C. Andersens eventyr til arabisk.

Siden flyttet han til Leipzig for å studere arabisk under professor Fleischer og tok doktorgraden i 1883. På reisene sine hadde han oppdaget en mengde verdifulle håndskrifter, også noen avskrifter av tekster man trodde var gått tapt for alltid. Disse la han frem for orientalistkongressen i Leiden, hvor samlingen ble solgt til den nederlandske staten. Landberg utarbeidet selv en nøyaktig fortegnelse over samlingen. Samme år utga han en samling arabiske ordtak og talemåter.

Etter jordskjelvet på Ischia 28. juli 1883 forsøkte Landberg, som hadde giftet seg rikt, å avhjelpe nøden på øya. Som en anerkjennelse av dette arbeidet utnevnte kongen av Italia ham til greve. Kong Oscar II av Sverige bekreftet grevetittelen og sørget for at den ble gyldig også i Sverige. Siden kalte Landberg seg grev Carlo Landberg. Han ble dessuten svensk kammerherre, og fra 1888 var han Sveriges og Norges generalkonsul hos khediven i Kairo.

I 1889 organiserte han den internasjonale orientalistkongressen som ble avholdt i Stockholm og Kristiania, hvor han også var generalsekretær. I 1893 oppga han stillingen som generalkonsul for å dra ut på nye forskningsreiser. Vinteren 1898–99 var han en av lederne for den østerrikske ekspedisjonen til Sørarabia, men forlot ekspedisjonen på grunn av uenighet med D. H. Müller.

Referanser
----------

1. ↑   Svenskt biografiskt lexikon, «Carl (Carlo) Landberg», Svensk biografisk leksikon-ID 10980[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Brockhaus Enzyklopädie, Brockhaus Online-Enzyklopädie-id landberg-carlo[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Autorités BnF, BNF-ID 153656772, data.bnf.fr, besøkt 31. desember 2019[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   LIBRIS, libris.kb.se, utgitt 30. oktober 2012, besøkt 24. august 2018[Hentet fra Wikidata]
5. ↑   det svenske Nasjonalmuséets kunstnerliste, kulturnav.org, utgitt 12. februar 2016, besøkt 26. februar 2016[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

(da) Schmidt, V.:  «Landberg, Carl», i: *Salmonsens konversationsleksikon*, 2. utgave. Bd. XXV, København: J. H. Schultz, 1928, s. 312–313.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Svenskt biografiskt lexikon **·** Svenske Litteraturbanken **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Deutsche Biographie **·** Nationalencyklopedin **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** NKC **·** BNE **·** KulturNav
 |
**Hannes Pétursson** (født 14. desember 1931) er en islandsk forfatter. Han har skrevet en rekke diktsamlinger og andre verk og har mottatt en rekke priser. Han er en av de mest oversatte islandske forfattere. Han mottok den tyske Henrik Steffens-prisen i 1975 og and den Islandske Litteraturprisen for diktsamlingen *Eldhylur* i 1993.

Liv
---

Hannes ble født i Sauðárkrókur og gikk på skole i Reykjavík. Han var 23 år gammel da han publiserte sin første diktsamling *Kvæðabók* som fikk gode anmeldelser. Han fullførte en grad i islandske studier og filologi ved Universitetet på Island i 1959 og jobbet for Bókaútgáfa Menningarsjóðs (et kulturforlag) mellom 1959 og 1976. I 1966 hadde han etablert seg som en av Islands fremste poeter.

Hannes har skrevet diktsamlinger, fiksjon, noveller og reiseskildringer, en biografi om dikteren Steingrímur Thorsteinsson, et oppslagsverk om litteratur og mange oversettelser. Han er æresskald på Island og hans poesi er oversatt til 12 språk.

Referanser
----------

1. ↑   Brockhaus Enzyklopädie, oppført som Hannes Pálmi Pétursson, Brockhaus Online-Enzyklopädie-id petursson-hannes-palmi, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   LIBRIS, libris.kb.se, utgitt 26. mars 2018, besøkt 24. august 2018[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Bredsdorff, Elias (1988). *Scandinavica*. Academic Press. s. 168.

Portaler: Litteratur | Island


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC
 |
**John Dutton (Johnny) Frost** (født 31. desember 1912, død 21. mai 1993) var en britisk offiser tilknyttet de britiske luftbårne styrker. Han er best kjent som offiseren som ledet den lille gruppen fra de luftbårne styrkene som faktisk kom frem til broen ved Arnhem i Nederland under slaget om Arnhem i 1944. Han var en av de første som sluttet seg til det da nylig opprettede britiske fallskjermregimentet, og tjenestegjorde med bravur i flere luftbårne operasjoner under andre verdenskrig inntil han ble såret og tatt til fange ved Arnhem. Etter krigen fortsatte han sin karriere i den britiske hæren inntil han gikk av med pensjon i 1968. Dutton nådde rang av generalmajor.

Dutton var *companion* (CB) av Order of the Bath og mottok Distinguished Service Order med spenne samr Military Cross.

Referanser
----------

1. 1 2   TracesOfWar, oppført som John Dutton "Johnny" Frost, TracesOfWar person ID 29985[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** ISNI **·** SUDOC
 |

Portal: Andre verdenskrig
**Parlamentsvalget i Romania 2020** ble holdt 6. desember dette året. Valget gjaldt både Romanias deputertkammer og senatet.

Valgordning
-----------

Valgperioden var fire år. Stemmerettsalderen var 18 år. Valget ble avholdt som et forholdstallsvalg med en sperregrense på fem prosent. Bak hvert medlem av førstekammeret (deputertkammeret) sto det 73 000 medlemmer.

Valget til deputertkammeret
---------------------------

Det sosialdemokratiske partiet Partidul Social Democrat, hadde vært i opposisjon siden 2019. Det tilhører Det progressive forbundet av sosialister og demokrater i Europaparlamentet, men fører en venstreorientert og nasjonalistisk velferdspolitikk. Det ble regnet som strukturelt korrupt. Partiet var en fortsettelse av det tidligere kommunistpartiet.

Det nasjonalliberale partiet under ledelse av Ludovic Orban førte en liberal-konservativ politikk og hørte i Europaparlamentet til Det europeiske folkepartiet.

Et ultranasjonalistisk parti Alianța pentru Unirea Românilor, AUR (Alliansen for Romanias forening) var nytt ved valget. Valgkampsaker for partiet var et tradisjonelt familieliv, et Europa med sterke nasjonalstater og forening av Romania og Moldova.

Valgresultat
------------

Valget til deputertkammeret førte til sterk tilbakegang for det sosialdemokratiske partiet, som likevel ble kammerets største parti. Valget ga fremgang for det konservative og det liberale partiet. Et nytt nasjonalistisk parti ble det fjerde største.

Referanser
----------

1. ↑  Bildung, Bundeszentrale für politische. «Sozialdemokraten gewinnen Wahl in Rumänien | bpb». *bpb.de* **(tysk)**. Besøkt 11. desember 2020.
2. ↑  «Rezultate Vot». *rezultatevot.ro* **(engelsk)**. Besøkt 11. desember 2020.
3. ↑  «IPU PARLINE database: ROMANIA (Camera Deputatilor), Electoral system». *archive.ipu.org*. Besøkt 12. desember 2020.
4. 1 2 3  Bildung, Bundeszentrale für politische. «Parlamentswahl in Rumänien | bpb». *bpb.de* **(tysk)**. Besøkt 11. desember 2020.
5. ↑  «Rezultate Vot». *rezultatevot.ro* **(engelsk)**. Besøkt 27. desember 2020.
Valgplakat fra 2007.  Foto: Estillbham 
**Parlamentsvalget i Skottland 2007** var det tredje valget til Skottlands parlament og ble avholdt torsdag 3. mai 2007. 

Valget ble en seier for Scottish National Party (SNP) som ble det største partiet med 47 mandater, tett fulgt av Scottish Labour Party med 46 mandater. Det skotske konservative partiet fikk 17, Scottish Liberal Democrats 16 og Skottlands grønne parti (Scottish Green Party) fikk 2 mandater. Labours dominans ble brutt etter over 50 år som Skottlands største parti da partiet gjorde sitt dårligste valg på like mange år. Den politiske forskjellen ble likevel ikke så stor da SNP fører ganske lik politikk. SNP fremmer en folkeavstemning om selvstendig for Skottland.[]

Tabellen nedenfor viser partier med mandat i parlamentet. Margo MacDonald tilhører ikke et parti og fikk sin mandatplassen på personvalg.

|  | Valgresultat |  |
| --- | --- | --- |
|   | Scottish Labour Party (*Det skotske arbeiderparti*) | 46 |
|   | Scottish National Party (*Det skotske nasjonale partiet*) | 47 |
|   | Scottish Conservative and Unionist Party (*Det skotske konservative partiet*) | 17 |
|   | Scottish Liberal Democrats (*De skotske liberaldemokratene*) | 16 |
|   | Scottish Green Party (*Det skotske grønne partiet)* | 2 |
|   | Uavhengig (Margo MacDonald) | 1 |
|  |  | 129 |
|

Scottish Socialist Party (Det skotske sosialistpartiet) og Scottish Senior Citizens Unity Party (Det skotske pensjonistpartiet) tapte alle av sine seks respektive ett mandat som de hadde hatt siden valget i 2003.

Referanser
----------

1. ↑  «BBC NEWS | Election 2007 | Scottish Parliament | Election Result: Scotland». *news.bbc.co.uk*. Besøkt 7. mai 2021.

| * v
* d
* r
Parlamentsvalg i Skottland |
| --- |
| Parlamentsvalg | 1999 **·** 2003 **·** 2007 **·** 2011 **·** 2016 **·** 2021 |  |
| ... |
**Jola Sigmond** (**Gyula Zsigmond**) (født 2. september 1943 i Budapest i Ungarn) kom via Italia til Sverige som flyktning i 1967 og studerte til arkitekt på Universitetet i Lund.

Sigmond eier og er adm. dir. i IQ Art der han organiserer kurs i kreativitet og personlighetsutvikling. Han var tidligere leder for Mensa i Sverige, tidligere medlem i Svenske Arkitekters Riksförbund og Frimurerordenen. Hans intelligenskvotient IQ blir ofte oppgitt til 192. Dette er en omregning til en skala med standardavvik 24 fra den opprinnelige Stanford-Binet-testen med scoring som tilsvarte standardavvik 16 som han tok i oppveksten, der han fikk IQ 161. Dette tilsvarer i underkant av fire standardavvik fra normalen, som er IQ 100. Han sier selv at tall betyr ingenting, det viktige er hvordan man anvender sin intelligens, den er verdiløs om den ikke anvendes på en kreativ måte. Han er svært kritisk til skolesystemene, han har blant annet kritisert skolesystemet i Sverige som han mener ikke tar vare på barnas intelligens, men hindrer barna i å bruke den slik at den forringes.

Han selv har hatt mange jobber, grafiker, matematiker, discjockey, programmerer og arkitekt.

Han bor i Montreux i Sveits, han har en datter og tre sønner med sin første kone.

Jola Sigmond er kjent i Norge ettersom han i en årrekke har laget IQ-oppgaver for Dagbladets Magasin. Han har også gitt sin støtte til Petter Amundsens spekulasjoner om William Shakespeare. Han er grafiker og ekspert på 1600-tallets trykkekunst og er en betydelig ressursperson hva angår koder i trykkekunsten.

Referanser
----------

1. 1 2  Opedal, Hallgeir 5. november 2007): «Mot normalt», Portrettartikkel av Jola Sigmond, *Dagbladet*
2. ↑  Espeland, Harald (19. april 2012): «Historikere oppfører seg patetisk», *Bergens Tidende*
3. ↑  «Jola Sigmond - om koder og kryptering» Arkivert 18. august 2016 hos Wayback Machine. *Vulkanarena* november 2013

Eksterne lenker
---------------

* IQArt Arkivert 16. august 2016 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Jokke med Tourettes** var et norsk band, dannet i 1997. Bandet, med Joachim Nielsen i front, var en videreføring av bandet Jokke & Valentinerne som formelt ble oppløst i 1994. Petter Pogo er ved siden av Jokke den eneste som har spilt i begge band.

Jokke med Tourettes gav ut to studioalbum: *Trygge Oslo* (1997) og *Billig lykke* (1999). Da Jokke døde i 2000 var bandet i gang med innspillingen av sitt tredje album. Fire låter fra dette albumet er med på samleplaten *Prisen for popen* fra 2002.

Flere av medlemmene fra The Tourettes, Petter Pogo, Petter Baarli og Runar «Kula» Johannessen, har vært faste medlemmer i tributebandet Valentourettes siden 2003. Bandet turnerer med låter fra hele Jokkes karriere og har hatt ulike vokalister.

Besetning på *Trygge Oslo* (1997)
---------------------------------

* Joachim Nielsen – vokal og gitar
* Petter Pogo – gitarer, tangenter, vokal
* Jørgen Wang – bass
* Ola Snortheim – trommer

Besetning på *Billig lykke* (1999)
----------------------------------

* Joachim Nielsen – vokal, gitar og piano
* Petter Baarli – gitarer, kor og kassegitar
* Jørgen Wang – bass.
* Runar «Kula» Johannessen – trommer

Diskografi
----------

* *Trygge Oslo* (1997)
* *Billig lykke* (1999)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Jokke med Tourettes på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
* (en) Jokke med Tourettes på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Jokke med Tourettes på MusicBrainz Rediger på Wikidata
* (no) Fanside
* (no) Komplett diskografi
* (no) Valentourettes

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Ove Solum** (f. 1955) en norsk professor ved Institutt for medier og kommunikasjon, Universitetet i Oslo.

Hans forskningsinteresse har i særlig grad vært forbundet med film- og mediehistorie. Hans doktorgradsavhandling fra 2004 dreide seg om den historiske utviklingen av den kommunale norske film- og kinoinstitusjonen. Han har skrevet en rekke artikler og bøker om norsk filmhistorie, både i form av analyser av konkrete verk, og betraktninger om institusjonelle og kulturpolitiske forhold.

Fra 1993 til 1996 var han leder for Norsk medieforskerlag. I flere år ledet han dessuten forskerutvalget ved Norsk filminstitutt, før filmarkivet og museumsavdelingen ble flyttet til Nasjonalbiblioteket i 2008. Han har vært nestleder ved Institutt for medier og kommunikasjon, og vært medlem av ledergruppen på forskningsområdet *Medieestetikk* ved Institutt for medier og kommunikasjon, Universitetet i Oslo.

Referanser
----------

1. ↑   Virtual International Authority File, oppført som Solum, Ove, 1955-, besøkt 25. april 2021[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Ove Solum. «Ove Solum - Institutt for medier og kommunikasjon». *www.hf.uio.no* **(norsk)**. Universitetet i Oslo, Det humanistiske fakultet, Institutt for medier og kommunikasjon. Besøkt 2. februar 2021.
3. 1 2 3  Ove Solum. «Ove Solum - Department of Media and Communication». *www.hf.uio.no* **(engelsk)**. Besøkt 2. februar 2021.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** CRIStin
 |
**Messenske kriger** var krigene mellom de greske naboene Messenia og Sparta på 700- og 600-tallet f.Kr. foruten også på 400-tallet f.Kr.

* Den første messenske krig (743-724 f.Kr.)
* Den andre messenske krig (685-665 f.Kr.)
* Den tredje messenske krig eller helotenes opprør (464- 455 f.Kr.)

Området Messenia og det spartanske området Lakonia ligger henholdsvis vest og øst for hverandre på Peloponnes. Den første krigen mellom de to greske folkene varte i 20 år og med spartansk seier. Etter å ha vært undertrykket i 38 år gjorde Messenia opprør, og den andre krigen varte i 17 år. Igjen ble Messenia beseiret, mange gikk i landflyktighet, mens de som ble værende ble redusert til herloter. Ved det store jordskjelvet i 464 f.Kr. grep herlotene anledningen til å gjøre opprør mot sine spartanske undertrykkere. Den tredje krigen varte i 10 år, og endte med en avtale hvor Messenia fikk beholde sin frihet, og de forble frie fram til den romerske erobringen i 146 f.Kr.

Referanser
----------

1. 1 2  «Messenia», *The Latin Library*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** NKC
 |
Innen informasjonsteknologi er et **gråproblem** et problem der den forårsakende teknologien er ukjent eller ubekreftet. Vanlige gråproblemer er:

* Periodiske feil,
* Periodiske feil resultater, eller
* Forbigående ytelsesproblemer

Siden den forårsakende teknologien ikke er tydelig synes IT-avdelinger ofte at det er vanskelig å tildele problemet til et teknisk supportteam (plattformteam).

Bakgrunn
--------

For å gi et innblikk i kompleksiteten til IT-problemer og indikere hvor vanskelig de vil være å undersøke kan man lage en kvadrant hvor IT-problemer klassifiseres etter frekvens og forårsakende teknologier (se figur).

Problemene i hver kvadrant har visse egenskaper:

Kvadrant 1I en typisk IT-avdeling kan de fleste av problemene spores til en forårsakende teknologi. De tilhørende tekniskee supportlagene eller plattformstøttelagene håndterer effektivt slike problemer daglig.
Kvadrant 2Noen tilbakevendende problemer skyldes en kjent feil eller kommer åpenbart fra en bestemt maskinvare- eller programvarekomponent. Disse problemene håndteres av teknisk støtte i samarbeid med leverandører.
Kvadrant 3I blant oppstår et engangsproblemer, og i mange tilfeller finner man ikke årsaken til disse.
Kvadrant 4Det tekniske eierskapet til disse problemene er uklart, og de blir derfor referert til som "grå problemer", altså ikke svart-hvitt.

Innvirkning
-----------

Gråproblemer har en betydelig innvirkning på IT-tjenesten, og:

* Utgjør hoveddelen av tilbakevendende problemer
* Skaper en uforholdsmessig høy arbeidsbelastning på IT-støtte
* Gir en pekepinn på mer alvorlige problemer som kommer
* Forårsaker at virksomheten justere sin oppførsel for å komme rundt problemet

ITIL-perspektiv
---------------

ITIL Service Operation tilsier at gråproblemer skal håndteres av en problemløsningsgruppe under ledelse av problemhåndterings-funksjonen. Imidlertid er det ofte i praksis, selv hos IT-organisasjoner som benytter ITIL, sjelden prosedyrer for å håndtere et gråproblemer, og problemet kan bli liggende i limbo uten løsning.

Se også
-------

* ITIL, rammeverk med mønsterpraksis for administrasjon av IT-tjenester og eiendeler, herunder problemhåndtering (*problem management*) og hendelseshåndtering (*incident management*)
* COBIT, et forretningsfokusert rammeverk for IT
**Pavel Vladimirovitsj Karelin** (russisk: Павел Владимирович Карелин; født 27. april 1990, død 9. oktober 2011) var en russisk skihopper fra Nizjnij Novgorod.

Karelin deltok i mange verdenscuprenn fra og med sesongen 2007/08. Karelin var svært lovende under sommer Grand Prix-rennene i 2007, hvor han hadde en 2.-plass og flere gode plasseringer. Han fikk en sterk 9.-plass i Bischofshofen sesongen 2008. I 2010 deltok Karelin både i OL i Vancouver og Prøve-VM i Holmenkollen. Karelin kom sterkt tilbake i Engelberg sesongen 2010/11 med 4.-plass som beste resultat. Karelin fikk en 2.-plass i Garmisch-Partenkirchen 1. januar 2011, som ble hans beste plassering i verdenscupen. 

Pavel Karelin døde i en bilulykke den 9. oktober 2011 i hjembyen Nizjnij Novgorod. Det var to venner av Karelin med i bilen og tilstanden til de to ble i timene etter ulykken betegnet som alvorlig.

Referanser
----------

1. ↑   www.interfax.ru[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Hopperen Pavel Karelin døde i bilulykke».

Eksterne lenker
---------------

* (en) Pavel Karelin – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Pavel Karelin – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Pavel Karelin – FIS (skihopping) Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
Avtalen om Hitler-Tysklands overgivelse til de allierte ble underskrevet 7. mai 1945 i general Eisenhowers hovedkvarter i Reims i Frankrike av general Jodl, stabssjef i den tyske overkommandoen. Avtalen om kampopphør trådte i kraft 8. mai klokken 23.01.
Storbritannias statsminister Winston Churchill vinker til folkemassene i Whitehall i London 8. mai 1945 da meddelelsen om den allierte seieren over Hitler-Tyskland i andre verdenskrig i Europa blir offentliggjort.
***Victory in Europe Day*** (engelsk for «dagen for seier i Europa»), også omtalt som ***VE Day*** og **VE-dagen**, fant sted 8. mai 1945, dagen da Nazi-Tysklands militære styrker i andre verdenskrig kapitulerte, krigen i Europa tok slutt og de allierte offisielt feiret sin seier over Hitler.

VE-dagen ble markert mange steder i Europa. I London deltok over en million mennesker i feiringen. Massene samlet seg blant annet foran Buckingham Palace, hvor kong George VI og statsminister Winston Churchill viste seg på balkongen. 

I USA tilegnet president Harry S. Truman, som samme dag feiret sin 61-årsdag, seieren til sin forgjenger Franklin D. Roosevelt.[] Roosevelt døde 12. april, mindre enn en måned før feiringen av seieren over Tyskland.

De allierte hadde avtalt å gjøre 9. mai til VE-dag, men vestlige journalister offentliggjorde nyheten om Tysklands overgivelse tidligere enn planlagt.[] De vestlige allierte valgte derfor å flytte VE-dagen én dag frem.[] Sovjetunionen valgte derimot å holde fast ved den avtalte dato. Russland og enkelte andre land feirer stadig verdenskrigens europeiske avslutning som seiersdagen 9. mai.

Den 8. mai 1945 var størstedelen av Tyskland allerede okkupert av de allierte, og VE-dagen fikk derfor ikke noen vesentlig praktisk betydning for sivile tyskere i disse områdene. I årene like etter krigsavslutningen ble VE-dagen av brorparten av den tyske befolkning sett som en nederlagets dag.[] Med årene endret mange tyskere gradvis sin oppfatning av dagens betydning.[] I 1985 holdt den tyske president Richard von Weizsäcker en tale i forbindelse med 40-årsdagen for den tyske overgivelsen, hvor han omtalte den 8. mai som en befrielsesdag fra det nazistiske regimet. Ved 60-årsjubileet den i 2005 feiret man i Tyskland dagen som «demokratiets dag».[]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Canadian Encyclopedia **·** LCCN
 |
**Beitostølen Helsesportsenter** (BHSS) er en re-/habiliteringsinstitusjon innen spesialisthelsetjenesten i Norge. Senteret ligger på Beitostølen i Øystre Slidre kommune. Senteret ble etablert gjennom samarbeid mellom Erling Stordahl og sentrale myndigheter, finansiert av Lions og åpnet i 1970.

BHSS gir re-/habiliteringstilbud til barn, ungdom og voksne med ulike diagnoser, funksjonsnedsettelser og funksjonsnivå. Aktivitet og deltakelse med fokus på muligheter fremfor begrensninger vil alltid være en viktig ledesnor for virksomheten. BHSS kombinerer bruk av tilpasset fysisk aktivitet med medisinsk, pedagogisk og sosialfaglig veiledning og oppfølging.
Hvert år er omkring 850 barn, ungdommer og voksne på re-/habiliteringsopphold på BHSS. Rehabiliteringstilbudet dekkes av helseforetakene og er uten kostnad for brukerne.

Tilbudet organiseres og gjennomføres av et tverrfaglig team bemannet med fysioterapeut, ergoterapeut, idrettspedagog, rideinstruktør/-fysioterapeut, lege, sykepleier og sosionom. I tillegg til det obligatoriske tilbudet på dagtid, legges det til rette for valgfrie aktiviteter og sosialt program på ettermiddag- /kveldstid. Det legges særlig vekt på aktiviteter som er overførbare til brukerens eget lokalmiljø og i egen hverdag. BHSS' moderne aktivitetsfasiliteter og utstyr, kombinert med inspirerende natur, gir fleksibilitet til å kunne tilby et bredt spekter av aktiviteter innendørs og utendørs tilpasset den enkeltes forutsetninger.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** NKC **·** Forvaltningsdatabasen
 |
Dør med beitskier i Oseloftet på fra Setesdal på Norsk Folkemuseum  Foto: Lars Roede  
Dør med beitskier (den ene er ikke original) i Vindlausloftet på Vest-Telemark Museum på Eidsborg i Tokke.  Foto: Karl Ragnar Gjertsen  
En **beitski** er en innfelt planke eller lekte i tømmervegger i laftede hus. Beitskier var nødvendige avstivingselementer der tømmerveggen hadde utsparte åpninger til dører og vinduer. 

Beitskiene felles inn i endeveden der stokkene avsluttes mot dør- og vindusåpninger og endene tappes inn i stokkene over og under. Et tømmerhus ble laftet av stokker som ikke var ferdig tørket; derfor vil stokkene krympe i tverrmål når de er ferdig tørket, mens lengden på beitskier (og dimlinger) forblir uendret. Beitskienes lengde fra tapp til tapp måtte derfor tilpasses tømmerveggen i ferdigtørket tilstand. Ellers ble stokkene hengende på beitskiene, og det ble gliper mellom tømmerstokkene. 

Beitskiene til dørene i loft og andre staslige hus kunne være fint dekorert med utskjæringer, mens beitskiene i enkle uthus ble laget på enkleste vis.

Referanser
----------

1. ↑  Karlsen 1993, s. 42
2. ↑  Bugge 1990, s. 16-17

Litteratur
----------

* Karlsen, Edgar (1993). *Lærebok i lafting*. Oslo: Universitetsforlaget. ISBN 8200410064.
* Bugge, Gunnar og Christian Norberg-Schulz (1990). *Stav og laft i Norge*. Oslo: Norsk arkitekturforlag. ISBN 8275320038.
**Messerschmitt Me 261** *Adolfine* var et rekognoseringsfly tegnet på slutten av 1930-årene av Messerschmitt, både som et fraktefly og rekognoseringsfly. Flytypen ble ikke satt i produksjon, men tre prototyper ble bygget.

Me 261 ble unnfanget i 1937 med det formål å frakte den olympiske ild uten stopp mellom Garmisch-Partenkirchen i Tyskland (Vinter-OL 1936) til Tokyo i Japan (Sommer-OL 1940). Flyets tidlige design var fengende overfor Adolf Hitler, som senere fikk kallenavnet *Adolfine* i hans ære. Byggingen av prototypene begynte ved Augsburg våren 1939, men fremgangen var treg fordi prosjektet i sin helhet hadde lav prioritet fremfor andre luftfarts– og forsvarsprosjekter. Ved krigsutbruddet i 1939 ble byggingen av prototypene stanset fullstendig. Det ble likevel tatt i betraktning at muligheten for å bruke Me 261 til langdistanses rekognosering over Atlanterhavet, noe som førte til at prosjektet startet igjen sommeren 1940 og resulterte i tre prototyper.

Prototyper
----------

Me 261 V1 (BJ+CP)
Hadde en Daimler-Benz DB 606A-1/B-1 motor og fem besetningsmedlemmer. Den første flyvningen for Me 261 V1 skjedde den 23. desember 1940. Avgjørelsen om å ta i bruk DB 606–motoren ble et problem siden bare et fåtall av disse var ledige for utviklingsprosjekter. Så gost som samtlige motorer gikk til andre flykonstruksjoner som allerede var i produksjon, som for eksempel Heinkel He 177. Me 261 V1 ble for øvrig bombet istykker i et alliert raid på Lechfeld i Augsburg i 1944, noe som førte til at det ble skrapet. 

Me 261 V2 (BJ+CQ)
Denne hadde også motortypen Daimler-Benz DB 606 og fem besetningsmedlemmer. Den første flyvningen for Me 261 V2 skjedde tidlig i 1941. Me 261 V2 ble også bombet istykker i et alliert raid og delene som var igjen av flyet ble senere innhentet av amerikanske styrker ved Lechfeld.

Me 261 V3 (BJ+CR)
Hadde en kraftigere Daimler-Benz DB 610A-1/B-1 motor og syv besetningsmedlemmer. Den første flyvningen for Me 261 V3 skjedde tidlig i 1943. 261 V3 fikk også den lengste serien med flyvningstester og den 16. april 1943 fløy Me 261 V3 over en distanse på 4 500 kilometer i en tidsperiode på ti timer. I juli 1943 ble for øvrig flyet skadet i en landingsulykke og det er uklart om flyet noengang ble satt i driftsklar stand igjen.

Spesifikasjoner
---------------

Me 261 i et skjematisk diagram

| Tekniske data | Me 261 V3 |
| --- | --- |
| Besetning | 7 |
| Lengde | 16,68 m |
| Vingespenn | 26,86 m |
| Høyde | 4,71 m |
| Motor | 2× Daimler-Benz DB 610A/B |
| Ytelser |  |
| Motorytelse | 2950 hk per motor |
| Topphastighet | 620 km/t |
| Rekkevidde | 11 024 km |
| Marsjhøyde | 8 260 km |
|

Eksterne lenker
---------------

* Messerschmitt Me 261

| * v
* d
* r
Fly produsert av Messerschmitt |
| --- |
| 
* Bf 108
* Bf 109
* Bf 110
* Me 155
* Bf 161
* Bf 162
* Bf 163
* Me 163
* Me 209
* Me 210
* Me 261
* Me 262
* Me 236
* Me 264
* Me 265
* Me 309
* Me 310
* Me 321
* Me 323
* Me 328
* Me 329
* Me 334
* Me 409
* Me 410
* Me 509
* Me 510
* Me 600
* Me 609
* P.1101

 |
**Zambias kvinnelandslag i fotball** representerer Zambia i internasjonal fotball for kvinner. 

Zambia har av og på deltatt i Afrikamesterskapet siden det første mesterskapet i 1991. Der fikk de sin beste plassering, en semifinaleplass, ettersom motstanderen, Zimbabwe, trakk seg. I semifinalen skulle Zambia møte Kamerun, men denne gangen trakk Zambia seg. Dermed fikk de en semifinaleplass uten å ha spilt en eneste kamp.

I Afrikamesterskapet i 1995 møtte Zambia Sør-Afrika, og tapte begge kampene i kvartfinalen klart. Etter å ha stått over de to neste mesterskapene, spilte Zambia kvalifisering igjen til 2002, der de kom til andre runde på walk-over, før de tapte, igjen klart, og igjen for Sør-Afrika. Etter å ha stått over nok et mesterskap, stilte Zambia til Afrikamesterskapet i 2006, men de tapte begge kampene mot Den demokratiske republikken Kongo. I kvalifiseringen til 2008 møtte Zambia Zimbabwe, og tapte sammenlagt. Siden den kampen har Zambia spilt tokamper, begge mot Botswana. Zambia vant begge.

Se også
-------

* Zambias herrelandslag i fotball
* Liste over kvinnelandslag i fotball

| * v
* d
* r
Nasjonale fotballandslag for kvinner i Afrika (CAF) |
| --- |
|  | 
* Algerie
* Angola
* Benin
* Botswana
* Burkina Faso
* Burundi
* Den demokratiske republikken Kongo
* Den sentralafrikanske republikk
* Djibouti
* Egypt
* Elfenbenskysten
* Ekvatorial-Guinea
* Eritrea
* Eswatini
* Etiopia
* Gabon
* Gambia
* Ghana
* Guinea
* Guinea-Bissau
* Kamerun
* Kapp Verde
* Kenya
* Komorene
* Republikken Kongo
* Lesotho
* Liberia
* Libya
* Madagaskar
* Malawi
* Mali
* Marokko
* Mauritania
* Mauritius
* Mosambik
* Namibia
* Niger
* Nigeria
* Réunion
* Rwanda
* São Tomé og Príncipe
* Senegal
* Seychellene
* Sierra Leone
* Somalia
* Sudan
* Sør-Afrika
* Sør-Sudan
* Tanzania
* Togo
* Tsjad
* Tunisia
* Uganda
* Zambia
* Zanzibar
* Zimbabwe

 |  |
**Ulrich Frederik Edler Neumann** (født 23. september 1765 på Hassel Verk, død 20. februar 1834 på Strømsø) var en norsk skipskaptein, skipsreder og losoldermann i Drammen.

Han var sønn av jernverkseier Jakob Hansen Neumann, som eide Hassel Jernværk. Han dro til sjøs like etter konfirmasjonen, og fra 1802 til 1824 førte han skipet «Elisabeth Cathrine» (tidligere «De ni Sødskende»), som han kjøpte sammen med fetteren Hans Malling. I 1824 ble han utnevnt til den viktige stillingen som losoldermann, som han hadde til sin død. Han var en sentral skikkelse i Drammens sjøfartsnæring tidlig på 1800-tallet. Han ble omtalt som en elskverdig mann, og bodde i Neumann-gården, nr. 164, på Strømsø.

Han ble gift i 1797 på Strømsø med Anne Cathrine Frisenberg (f. 1770 i København), datter av silkevever og kjemiker i København Andreas Frisenberg og Anne Cathrine Cold.

Ulrich Neumann er tipp-tipp-oldefar til Iver B. Neumann.

Referanser
----------

1. ↑  H.H. Neumann (1903). *Familien Neumann*. Kristiania: Aschehoug. s. 20–21.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister
 |
**Rostislav Holthoer** (født 29. juli 1937 i Helsingfors, død 28. april 1997 i Helsingfors) var en finsk egyptolog. 

Han har blitt kalt den finske egyptologiens far, og tok den filosofisk doktorgraden i 1977 i Uppsala på en avhandling om et klassifiseringssystem for nye rikets keramikk i det gamle Egypt: *New Kingdom Pharaonic Sites: The Pottery*. Holthoer deltok 1961-65 i arkeologiske ekspedisjoner til Nubia og besøkte fra og med 1969 Egypt nesten årlig; introduserte i 1968 egyptologien som fagområde ved Helsingfors universitet, der han ble dosent i 1979. Holthoer ble i 1977 dosent i egyptologi ved Uppsala universitet og var 1980–1996 professor i dette emnet. Han grunnla i 1969 Det egyptologiske selskapet i Finland og var dets leder til sin død. Holthoer var stiftende medlem og første president fra 1994 for Russisk forum, vars målsetting er å verne det russiske kulturen og språket i Finland. Blant hans arbeider som fortsatt er populære er: *Uskollinen venäläinen* (1991) og *Muinaisen Egyptin kulttuuri* (1994).

Blant Holthoers arbeider kan også nevnes avsnittet om Egypt i "Flodrikena" i *Bonniers världshistoria*, 2 (1982).

Referanser
----------

1. 1 2   ČSFD person-ID 119554[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* *Nationalencyklopedin*, 9 (1992)
* Holthoer, Rostislav[*død lenke*] i Uppslagsverket Finland (webutgave, 2009)

  

Portal: Arkeologi

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Uppslagsverket Finland **·** Nationalencyklopedin **·** Geni **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC
 |
**Victoriaøya** eller **Kitlineq** er en øy i det canadiske Arktis, administrativt delt mellom Nunavut-territoriet og Nordvestterritoriene i Canada. Øya dekker et areal på 217 291 km². Den er den nest største øya i Canada, og den åttende største øya i verden. Den vestlige tredjeparten av øya ligger under Inuvikregionen i Nordvest-territoriene, resten er en del av Kitikmeot-regionen i Nunavut.

### Plassering og beskrivelse

Kitlineq ligger på 69° til 72° nordlig bredde, og mellom 102° til 118° vestlig lengde. Øya er om lag 750 km lang (øst-vest), og 655 km på det bredeste (nord-sør). Kitlineq er delt fra det nordamerikanske fastlandet av et langt sund (med fem ulike navn, alt etter hvor en er). Banksøya i vest er nærmeste naboøy. Det lange sundet som deler denne og Kitlineq er Prince of Wales-sundet. I nord ligger Melville-sundet, mens McClintock-kanalen og Viktoria-sundet ligger øst for øya.

Kitlineq er en øy med mange halvøyer, kystlinjen er oppbrutt med mange fjorder og viker. I øst, pekende mot nord ligger Storkerson-halvøya. Den ender opp i Goldsmith-kanalen, sjøstykket som skiller Victoria Island og Stefanssonøya. En større fjord, Hadleybukta, deler Storkerson-halvøya fra de midtre områdene av øya i nord. En annen stor halvøy i nord er Albert-halvøya. I sør i vestlig retning ligger Wollaston-halvøya, skilt fra de midtre områdene av Albertsundet. Sett på et kart kan øya minne om et stilisert lønneblad, Canadas viktigste symbol.

Kitlineqs høyeste punkt ligger på 655 moh. i Shalerfjella i det indre nord. Største innsjøen på øya, Ferguson Lake er 562 km². Den ligger like nord for Cambridge Bay.

### Bosetning

Folkemengden var ved folketellingen i 2006 på 1 875 personer, 1 477 av disse i Nunavut og 398 i Nordvest-territoriene. Cambridge Bay er den største av de to bosetningene på øya. Denne ligger på sørøstkysten og tilhører Nunavut. Ulukhaktok på vestkysten ligger i Nordvestterritoriene. Handelsstasjonene, som for eksempel Fort Collinson på nordvestkysten ble forlatt for lenge siden.

Referanser
----------

1. ↑  Victoria Island  *The Canadian Encyclopedia*

Eksterne lenker
---------------

* (en) Victoria Island, Canada – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Canadian Encyclopedia **·** VIAF **·** GND **·** NKC **·** GeoNames **·** GeoNames
 |
Christian Freiherr von Wolff
**Wolffianisme** (tysk: *Wolffianismus*) er den filosofiske strømningen som elever og tilhengere av den innflytelsesrike rasjonalistiske filosofen Christian Wolff var talsmenn for i opplysningstiden. Takket være Wolff og tilhengerne hans ble det vanlig å publisere filosofiske tekster på tysk i stedet for på latin, og med det kunne en egen tyskspråklig filosofifaglig terminologi utvikles.

Allerede i 1737 fantes det mer enn 100 universitetslærere som regnet seg som wolffianere og på midten av 1700-tallet var nesten alle tyske læreseter i filosofi besatt av wolffianere. Læren som de universitetsansatte underviste i fikk derfor tilnavnet «skolefilosofi» (*Schulphilosophie*). Wolffs lære var ikke spesielt kontroversiell, så det fantes tilhengere blant alle stender og bekjennelser, men siden mange lutheranere visste å knytte sine synspunkter til dette systemet, var et annet tilnavn «protestantisk skolastikk». 

De fleste wolffianere var knapt mer enn epigoner. Et hederlig unntak Alexander Baumgarten, grunnleggeren av den tyske estetikk. En annen betydelig representant er Immanuel Kants lærer, Martin Knutzen, og Kant selv underviste i Wolffs skolefilosofi i sin «førkritiske» periode, dvs. før utgivelsen av *Kritik der reinen Vernunft*.

Andre kjente wolffianere er blant andre Georg Bernhard Bilfinger (1693–1750), Johann Gustav Reinbeck (1683–1741), Christian Gabriel Fischer (ca. 1690–1751), Siegmund Jacob Baumgarten (1706–1757), Christian Gottlieb Jöcher (1694–1758), Johann Christoph Gottsched (1700–1766), Lorenz Schmid og Ludwig Philipp Thümmig (1697–1728).

Litteratur
----------

* Martin Mulsow: *Freigeister im Gottsched-Kreis. Wolffianismus, studentische Aktivitäten und Religionskritik in Leipzig 1740–1745*. Wallstein Verlag, Göttingen 2007, ISBN 978-3-8353-0202-0.

Referanser
----------

1. ↑  Schischkoff: *Philosophisches Wörterbuch*, 22. opplag, 1991, s. 792
2. ↑  Karl Vorländer: *Geschichte der Philosophie*, 5. opplag, 1919, § 28
3. ↑  Hirschberger: *Geschichte der Philosophie*, 13. opplag, 1991, s. 261
4. ↑  Carl Günther Ludovici: *Ausführlicher Entwurf einer vollständigen Historie der Wolffischen Philosophie*, Leipzig 1737/1738, tredje og siste del, s. 230–309.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Nationalencyklopedin
 |