recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Chatto, en Chiricahuaapache-speider.
**Chiricahua** er en stamme av indianerstammen *dinéene* også kalt *apache*. Blant de mest kjente Chiricahua-apachene finner man Cochise og Geronimo. Deres versjon av apachespråket er mescalero-chiricahua-språket, som har en egen dialekt aom brukes av chiricahuaene..

Indianerreservater i den amerikanske Sørvesten - Can Carlos-reservatet ligger i Arizona
De hadde på 1800-tallet Chiricahuafjellene (nå i Cochise County sørøst i Arizona) sentralt i sitt stammeområde. Tidligere hadde de sitt tyngdepunkt noe lenger øst. Da chiricahuaapachenes høvding Cochise forhandlet fred med militæret i 1872, ble han lovet disse fjellene som reservat. Cochise døde to år senere og i 1875 ble hans folk drevet mot nord til San Carlos-reservatet, trass i de løfter som var gitt.

Idag er chiricahuaene innrullert i to føderalt anerkjente stammer i USA: Fort Sill Apache Tribe som holder til nær Apache i Oklahoma med et tilknyttet lite indianerreservat utenfor Deming i New Mexico,, og Mescalero Apache Tribe of the Mescalero Reservation nær Ruidoso i New Mexico. San Carlos Apache Tribe i har også noen chiricahuaer.

Referanser
----------

1. ↑  Global Recordings Network - Mescalero-Chiricahua Apache (Language code 'apm')
2. ↑  «Fort Sill Apache Tribe Receives U.S. Reservation Proclamation Following a 125 Year Wait». *Reuters*. 23. november 2011. Arkivert fra originalen 26. november 2015. Besøkt 25. november 2015.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** LCCN
 |
**Oratorium** (kirkelatin, «bedehus», av latin *orare*, «be») er et større musikalsk verk for orkester, sangsolister og kor. I motsetning til en opera er der ikke kulisser, kostymer og skuespill i et oratorium. Med hensyn til musikalsk stil og form følges de to genrer dog tett sammen, bortsett fra at korstykker forekommer hyppigere i et oratorium enn i en opera. Oratoriets glansperiode var på 1600- og 1700-tallet.

De fleste oratorier har bibelske temaer, men mange komponister, især Georg Friedrich Händel, har skrevet oratorier om verdslige emner fra gresk og romersk mytologi. Emnet er ofte alvorlig og betydningsfullt. Det kan være verdens skapelse eller Jesu liv eller en av de klassiske helter eller profeter.

Handlingen i et oratorium er ofte innskrenket til et minimum. Noen oratorier inneholder ikke noen egentlig fortelling. I et oratorium er fortellingens formål ikke så meget dramatisk som estetisk: gjennom fortellingen struktureres verket musikalsk og får betydning.

En oratorium inneholder vanligvis:

* En ouverture
* Arier
* Ensembler
* Resitativer som driver handlingen forover
* Korstykker som skaper stemning og bidrar til det storladne inntrykk. Der gjøres ofte bruk av pauker og trompeter på i korene.

Det best kjente oratorium er antagelig Georg Friedrich Händels *Messias*. Andre kjente oratorier omfatter *Samson* av Händel, *Juleoratoriet* av Johann Sebastian Bach, *Skapelsen* av Joseph Haydn, *Elias* av Felix Mendelssohn og *Oedipus Rex* av Igor Stravinskij.

Referanser
----------

1. ↑  «Oratorio | music». *Encyclopedia Britannica* **(engelsk)**. Besøkt 28. mars 2021.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** Encyclopædia Universalis **·** GND **·** LCCN **·** NDL **·** NKC
 |
Ediktet i Potsdam **Ediktet i Potsdam** var et edikt om religiøs toleranse, utstedt i Potsdam 29. oktober 1685 av den brandenburgiske kurfyrsten, Fredrik Vilhelm. Det tilbød hugenottene, som ble forfulgt i Frankrike på grunn av sin religion, fritt og sikkert opphold i Brandenburg. Hugenottene var i likhet med kurfyrsten, tilhenger av læren til kirkereformatoren Jean Calvin.

Bakgrunnen for ediktet var den fornyede forfølgelsen av hugenotter, etter at ediktet i Nantes ble trukket tilbake av den franske Ludvig XIV den 18. oktober 1685.

Flyktningene som reiste til Brandenburg mottok generøse privilegier, som skatte- og tollfrihet og understøttelse for næringsvirksomhet og betaling av deres prest av kurfyrstedømmet.

Ca. 20 000 franske hugenotter tok imot tilbudet fra Brandenburg og slo seg ned der. Ediktet bidro vesentlig til å bygge opp Brandenburgs næringsliv etter ødeleggelsene under tredveårskrigen, og la grunnstenen for det senere kongeriket Preussens makt. Gjennom den franske immigrasjonen steg befolkningen i Berlin med en tredjedel.

Reformasjonsminnesmerket i Genève minner om den brandenburgiske mottagelsen av hugenottiske flyktninger.

* Medalje utført av Daniel Chodowiecki til jubileet i 1785.Medalje utført av Daniel Chodowiecki til jubileet i 1785.
* Reformasjonsminnesmerket i Genève.Reformasjonsminnesmerket i Genève.

Referanser
----------

1. 1 2 3  «Edikt von Potsdam». *www.info-potsdam.de* **(tysk)**. Besøkt 31. januar 2019.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GND
 |

Portal: Tyskland
Bognes fergested i Hamarøy kommune i Nordland, med fergekaiene til E6-sambandet til venstre og Lødingen-sambandet til høyre.  Foto: TorbjørnS (2011) 
De to fergene «Hamarøy» (venstre) og «Melshorn» (høyre) på vei inn til Bognes.  Foto: TorbjørnS (2013) 
*For skipet med samme navn, se MF «Bognes»*
**Bognes**, på lulesamisk **Bognássje**, er et fergested i Hamarøy kommune i Nordland. Stedet ligger helt nord i kommunen, på vestsiden av den ytre del av Tysfjorden. Fra Bognes er det fergeforbindelse over Tysfjorden til Skarberget (europavei 6) (25 minutter) og over indre del av Vestfjorden til Lødingen (riksvei 85) (60 minutter). Ferga til Lødingen er den viktigste forbindelsen sørfra til Harstad og Vesterålen.

Fra Bognes går E6 sørover til Fauske. Fra Boghøgda ved Bognes går fylkesvei 681 nordover til Korsnes.

|  |
| --- |
| Bilkø ved Bognes fergekai en sommerdag tidlig på 1960-tallet Foto: Nasjonalbibliotekets bildesamling 
Fergetrafikk mellom Skarberget og Korsnes, lengst ute i Tysfjorden, begynte i mars 1941. Året etter ble det bygd fergeiele på Bognes, og fergene begynte å gå dit i stedet. I 1950 startet fergetrafikk i sommerhalvåret mellom Bognes, Lødingen og Lilleng i Tjeldsundet. Veien langs Tjeldsundet mellom Lødingen og Harstad ble knyttet sammen i oktober 1958. Siden sommeren 1960 har ferga mellom Bognes og Lødingen gått hele året. |

Referanser
----------

1. ↑  Artikkel av Tore Kristoffersen i Bladet Vesterålen 11. januar 2007: Nord-Ferjer AS – historie og seilinger

Eksterne lenker
---------------

* (en) Bognes ferry terminal – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Orava** er en tidligere landkommune i Põlva fylke i Estland, beliggende sørøst i landet mot Russland og Latvia. Kommunen lå helt sørøst i fylket. Det bodde om lag 850 mennesker i kommunen, fordelt på ca 175 km². Administrasjonssenteret i kommunen var Orava. Folketallet var tydelig fallende.

Kommunen har en gruppe av meterhøye gravhauger fra 50-tallet.

Jernbanen går helt sør i kommunen fra russisk side (Petsjoryj) og vestover til Tartu. Linjen følger kommunegrensen i sør langs elven Piusa. En annen jernbanelinje svinger nordover langs kommunens østgrense og går mot Peipussjøen. Det er et tidligere sandtak i landsbyen Piusa, som ble drevet 1922–91 for å forsyne glassindustrien. Det ble levert fin, hvit sand til Meleski glassverk og etter hvert til andre foretak i Sovjetunionen. I Sandtaket er det gravd ut huler og ganger, samt en større hall som minner om et kirkeskip – og er åpen for turister. Det er også naturlige huler i sandtaket med store kolonier av flaggermus om vinteren.

Kunstneren Kalju Nagel (1918–2005) malte en del landskap i denne kommunen.

Referanser
----------

1. ↑  «Maakatastri statistika». Det estiske landinspektorat. Besøkt 26. mars 2020.
2. ↑  ; *Estlands statistikkbyrå*; besøksdato: 30. mai 2017.
3. ↑  *A ja O – Taskuteatmik Eesti*, Eesti Entsüklopeediakirjastus, Tallinn 2007.
4. ↑  Kokk, Aavo og Eilart, Andres: *Brushstroke Estonia*, forlaget Regio. Tallinn, 2011, side 170.
5. ↑  Kokk, Aavo og Eilart, Andres: *Brushstroke Estonia*, forlaget Regio. Tallinn, 2011, side 170.

| * v
* d
* r
Kommuner i Põlva fylke |
| --- |
| Regionens våpen | Landkommuner | Kanepi **·** Põlva **·** Räpina | Estlands flagg |
| Historiske kommuner | Ahja **·** Kõlleste **·** Laheda **·** Mikitamäe **·** Mooste **·** Orava **·** Põlva **·** Räpina **·** Valgjärve **·** Vastse-Kuuste **·** Veriora **·** Värska |

Portal: Estland

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Edilberto T. Evangelista** (født 24. februar 1862 i Santa Cruz, Manila, Filippinene, drept i kamp 17. februar 1897 i Bacoor, Cavite) var en sivilingeniør som filippinerne regner som en av sine nasjonale helter etter sin innsats under den filippinske frigjøringskrig 1896–1897.

Edilberto T. Evangelista ble født i Santa Cruz, nå en av de nordlige bydeler i Manila. 

Han ble utdannet som sivilingeniør ved Universitetet i Gent i Belgia, men takket nei til en lukrativ stilling i et utenlandsk selskap i Europa og vendte i 1896 for å kunne vie seg til den nasjonale sak, og tilsluttet seg de filippinske revolusjonære som forberedte frigjøringen fra det spanske kolonistyret. Under general Emilio Aguinaldos fremgangsrike kamp mot spanske styrker i provinsen Cavite, fikk han generals rang i frigjøringsstyrkene, og anla han befestninger i Bacoor, Binakayan, Cavite el Viejo, Munting-ilog, Silang, Dasmariñas, Imus, Salitran, Lumang-bayan og Noveleta. Han falt under slaget ved Zapote-broen ved Bacoor i Cavite den 17. februar 1897, 34 år gammel.
**Lionel Adalbert Bagration Felix Kieseritzky** (1806–1853) var en tysk-baltisk sjakkmester. Han forlot Russland i 1839 for å leve som profesjonell sjakkspiller i Paris.

Liv og karriere
---------------

Kieseritzky var den yngste av advokaten Otto Wilhelm Kieseritzky og Catharina Felicitas Hoffmanns fjorten barn. Han studerte filologi og juss, senere matematikk, et fagområde han tidlig viste begavelse i, og ble en ettersøkt og populær matematikklærer i Dorpat.

Blant Kieseritzkys landsmenn var det snart ingen sjakkspiller som kunne nå opp mot ham, og dette hindret utviklingsmulighetene hans. Men grunnen til at han forlot hjemlandet i 1839 var en injurieprosess som ikke er helt kjent i detalj. Selv om han vant saken, fryktet han gjenopptakelse, og 30 år gammel slo han seg ned i Paris der han bodde til han døde, bare 47 år gammel.

I Paris gjorde han seg bemerket som en profesjonell sjakkspiller, og var jevnlig å treffe i det berømte *Café de la Régence*. Kieseritzky ble snart en ledende fransk mester. I 1851 deltok han i den internasjonale sjakkturneringen i London, den første gangen de beste europeiske sjakkspillerne møttes.

Kieseritzky var en glimrende kombinasjonsspiller og representant for den såkalte romantisk sjakkepoken. En hovedvariant av kongespringergambit som oppstår etter *1. е2-е4 е7-е5 2. f2-f4 e5xf4 3. Sg1-f3 g7-g5 4. h2-h4 g5-g4 5. Sf3-e5* er oppkalt etter ham. I sjakkhistorien har Kieseritzky fått et varig ry som den tapende part i «det udødelige partiet», et parti han spilte mot Adolf Anderssen i London 1851. Kieseritzky, med svarte brikker, var matt etter bare 23 trekk, men bidro med sitt spill til en av de vakreste matt- og offerkombinasjonene i sjakkhistorien. Kieseritzky vant for øvrig hele matchen med 9:6 (+8 −5 =2).

Kieseritzkys høyeste historiske Elo-tall er 2734, nådd i begynnelsen av 1851.

Kjente partier
--------------

* «Det udødelige partiet» mot Adolf Anderssen, London 1851

Referanser
----------

1. ↑   Eesti spordi biograafiline leksikon, ESBL athlete ID Lionel\_Kieseritzky, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   dødsattest[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Tomasz Lissowski/Bartłomiej Macieja: *Zagadka Kieseritzkiego.* [Kieseritzkys gåte], Warszawa 1996.
* Gerald Schendel: *Lionel Kieseritzky (1806–1853).* ChessBase Magazin Nr. 85 (desember 2001), s. 21–26
* Mario Ziegler: *Das Schachturnier London 1851.* ChessCoach, St. Ingbert 2013. ISBN 978-3-944158-00-6, S. 78–87

Eksterne lenker
---------------

* (en) Lionel Kieseritzky – chessgames.com Rediger på Wikidata

* (en) Lionel Kieseritzky – 365Chess.com Rediger på Wikidata
* Gerald Schendel: *Wer war Lionel Kieseritzky?*, chessbase.de
* Kieseritzky, *Sarah's Chess Journal*
* Kieseritzky-familien

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC **·** MusicBrainz
 |
**Lionel Tate** (født 30. januar 1987) er den yngste amerikaner noensinne som er blitt dømt til livsvarig fengsel uten mulighet for prøveløslatelse. 

I 2001, da Tate var 14 år, ble han dømt for overlagt drap på den seks år gamle Tiffany Eunick i Broward County i Florida. Tate hadde lekt med Eunick, som Tates mor, Kathleen Grossett-Tate, satt barnevakt for. Mens barna lekte i et annet rom, ba Tates mor dem om å være stille. Tate skal, 45 minutter, senere ha fortalt moren at Eunick ikke pustet mer. Tate sa at de hadde drevet med lekebryting og at han hadde slengt barnets hode inn i en reol. Tate ble dømt for å ha drept Eunick fordi skadene på kroppen hennes var så store at det ville vært umulig at disse ble påført under vanlig lekeslåssing mellom to barn. 

Eunick sine skader inkluderte et blant annet et kraniebrudd, brukket ribbein og en hjerneskade. Disse skadene ble beskrevet som ikke ulik de hun ville ha fått ved å falle fra en tre-etasjers bygning. I straffeutmålingen der Tate fikk livsvarig fengsel, uttalte dommeren at de handlinger begått av Lionel Tate var ikke de lekende handlinger til et barn, de var handlinger som var kalde, ufølsomme og ubeskrivelig grusomme. 

Dommen på livsvarig fengsel var kontroversiell fordi Tate bare var 12 år gammel på tidspunktet for dødsfallet, og hans offer var bare seks år gammel. Tate var den yngste personen i moderne amerikansk historie som har blitt dømt til livsvarig fengsel, bringe bred kritikk på behandling av unge lovbrytere i rettsvesenet i staten Florida. Tate fikke senere prøvetid og fikk i en periode sone hjemme hos sin mor. Men fordi han flere ganger brøt vilkårene for prøveløslatelsen, blant annet ved å besitte våpen og begå ran, ble Tate igjen fengslet.
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Friidrett |
| Konkurrerte for Polens flagg Polen |
| EM i friidrett |
| Bronse | 2010 Barcelona | 4 x 100 meter |
| EM i friidrett innendørs |
| Bronse | 2007 Birmingham | 60 meter |

**Daria Onyśko-Korczyńska** (født *Onyśko*, 30. juli 1981 i Kolobrzeg) er en polsk friidrettsutøver, som konkurrerer innen sprint.

Hun kom på åttendeplass på 100 meter ved EM 2006 i Göteborg, og niendeplass en måned senere ved Verdenscupen i friidrett 2006 (IAAF World Cup). Hun vant bronse på 60 meter ved EM innendørs 2007.

Korczynska representerte Polen ved Sommer-OL 2008 i Beijing. Hun deltok der på 100 meter sprint, og kom på tredjeplass i sitt kvalifiseringsheat, bak Oludamola Osayomi og Debbie Ferguson, med tiden 11,22 sekunder. Hun gikk dermed videre til andre runde, men der kvalifiserte hun seg ikke til semifinalen, med tiden 11,41. Hun kom på femteplass i sitt heat. Sammen med Ewelina Klocek, Dorota Jedrusinska og Marta Jeschke deltok hun også på 4x100 meter stafett. I første kvalifiseringsheat kom de på femteplass bak Belgia, Storbritannia, Brasil og Nigeria. Tiden deres på 43,47 sekunder var den nest beste tiden blant de som ikke ble direkte kvalifiser, og den syvende beste tiden av de 16 lagene som deltok. De kvalifiserte seg til finalen, der Jeschke ble erstattet med Joanna Henryka Kocielnik. I finalen ble de diskvalifisert.

Hun vant bronse med det polske stafettlaget på 4 x 100 meter under EM 2010 i Barcelona, sammen Marika Popowicz, Marta Jeschke og Weronika Wedler.

Det polske stafettlaget under EM 2010.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Daria Korczyńska – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Daria Korczyńska – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Daria Korczyńska – World Athletics Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Lionel av Antwerpen** (født 29. november 1338 i Antwerpen, død 17. oktober 1368 i Alba i Italia) var første hertug av Clarence og andre sønn av Edward III av England og Philippa av Hainault.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn, første ekteskap

Som barn ble han forlovet med Elizabeth de Burgh, 4. grevinne av Ulster, datter og arving til William Donn de Burgh, 3. jarl av Ulster. De giftet seg i 1352, men allerede i 1347 hadde Lionel tatt i bruk tittelen jarl av Ulster. På grunn av brudefolkenes meget unge alder ble ikke ekteskapet fullbyrdet før ti år etter bryllupet.

I 1345, og igjen i 1346, ble Lionel av Antwerpen utnevnt til sin fars representant i England. I 1355 ble han med på en ekspedisjon til Frankrike, men han fokuserte sin energi mest på Irland.

### Stattholder

Han ble stattholder for Irland, og steg i land i Dublin i 1361. I november 1362 ble han hertug av Clarence, samtidig som hans far uten hell forsøkte å sikre at han ble kronet til konge av Skottland. Lionels innsats for å sikre effektivt styre i Irland ble bare kronet med moderat fremgang. Etter å ha holdt et parlament i Kilkenny, som vedtok Kilkennystatuttet i 1367, gav han opp sitt stattholderembede og reiste hjem til England. Kilkennystatuttet forbød ekteskap mellom engelskmenn og irer. 

Hans kone hadde gått bort i Dublin i 1363, etter å ha fått datteren Philippa. Datterens etterkommere skulle senere kreve tronen for Huset York under rosekrigene. 

### Annet ekteskap

Lionel inngikk et nytt ekteskap med en kvinne ved navn Yolande eller Violante, som var datter av Galeazzo Visconti, som styrte i Pavia. Han gav en stor medgift, som også vokste i ryktene som gikk. De giftet seg i Milano i juni 1368. Etter noen måneder ble han syk i Alba, og døde der. 

Hans eneste barn, Philippa, giftet seg i 1368 med Edmund Mortimer, 3. jarl av March. De fikk datteren Anne de Mortimer, og var dermed besteforeldre til Richard Plantagenet, 3. hertug av York og oldeforeldre til Edvard IV og Richard III. 

Poeten Geoffrey Chaucer var en periode tjener i Lionels hushold.

Referanser
----------

1. 1 2   Find a Grave, oppført som Lionel Plantagenet, Find a Grave 16607768, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   The Peerage, oppført som Lionel of Antwerp, 1st Duke of Clarence, The Peerage person ID p10688.htm#i106873, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Encyclopædia Britannica Online-ID biography/Lionel-of-Antwerp-duke-of-Clarence[Hentet fra Wikidata]
4. 1 2 3 4 5 6 7 8   Kindred Britain[Hentet fra Wikidata]
5. 1 2   The Peerage person ID p10688.htm#i106873, besøkt 7. august 2020[Hentet fra Wikidata]
6. ↑   Oxford Dictionary of National Biography, Ormrod W. M. avsnitt, vers eller paragraf Lionel [Lionel of Antwerp], duke of Clarence (1338–1368), dx.doi.org[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Ormrod, W. M. (January 2008) [2004]. "Lionel, duke of Clarence (1338–1368)". Oxford Dictionary of National Biography (online ed.). Oxford University Press.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Dictionary of Irish Biography **·** Geni **·** VIAF **·** GND
 |
«**Liljan ut i dalen**» er et gammelt skillingstrykk. Alf Prøysen sang den inn på plate i sin tid, og han presenterte den også i sin visespalte i «Magasinet for alle» årgang 1954-1955. Den er også tatt med i samlingen De gamle visene med Alf Prøysen, utgitt på Forlaget For Alle i 1972. Opprinnelsen til denne skillingsvisen oppgis ikke, annet enn at teksten forteller at den er skrevet av en Anton Nilsson fra Värnamo.

Teksten
-------

**1.**Det vokste opp en lilja ut i dalen,  

en liten blomsterterne der opprandt.  

Jeg stansede og så på denne ternan  

til tårene på mine kinner randt.  

  

**2.**Men fader og min moder ere døde,  

og de levnede så lite efter seg,  

og derfor må jeg henge i å træle  

for ei at traske vandringslivets vei.  

  

**3.**Ja mange haver rikdom her i verden,  

som perler og det rødeste gull,  

de får dog intet annet etter døden  

enn svøbeklut og tre skuffer muld.  

  

**4.**Se Lasarus han var jo så fattig  

han levde nok i verden med stor trang  

han fikk nok ingen kostelig begravelse  

men englene i himmelen de sang.  

  

**5.**Lilla vennen haver meg overgivet  

fordi jeg så fattesligen var,  

og derfor må hun søke seg en annen en  

en annen en som rikdommen har.  

  

**6.**Nu går jeg og tenker kun på henne  

thi hun sto mitt hjerte like nær,  

fattigst ble jeg først på denne jorden  

da jeg mistet den jeg evig holder kjær.  

  

**7.**Om nogen av eder ønsker vite,  

hvem denne visa diktet har,  

så er det Anton Nilsson ifrån Värnamo  

ifron Vänerskogens sokn han var.

Kilder
------

* Sangene i våre hjerter, Elin Prøysen, Damm 2007
**Lilith Keogh** (født 12. februar 1989) er en norsk bokser og billedkunster som ble norgesmester i 2015. Hun lager kunst knyttet til alt-right bevegelsen.

Boksing
-------

I 2015 deltok Keogh i The Golden Girl Championship og Norgesmesterskapet i boksing. I den sistnevnte vant hun gull i vektklasse 81 kg.

Kunst
-----

Fra den 24. august til 27. august 2017 arrangerte Keogh en kunstutstilling i sitt eget hjem. Utstillingen bestod av totalt fire bilder, hvor Pepe var i alle hovedfokuset.

Forfatter og medieviter John Færseth påpekte kunstens provoserende egenskaper. «Hva skjer når dogmet om at kunsten skal provosere og utfordre for alvor blir tatt i bruk av den radikale høyresiden, og ikke bare fra venstre?», skrev Færseth angående kunsten.

Ifølge Keogh skal det ha vært partileder Hans Jørgen Lysglimt Johansen som kom med ideen om at utstillingen kunne være med Pepe The Frog.[*klargjør*] Lysglimt skal også ha vært tilstede under arrangementet, ifølge Færseth.

Politisk deltagelse
-------------------

Keogh var tidligere medlem av Sosialistisk Ungdom og aktiv i Natur og Ungdom.
Senere stod hun på listene for Alliansen men valgte å trekke seg.

Referanser
----------

1. ↑  Keogh, Lilith. «Fødseldato på vk.com». *vk.com* **(engelsk)**. Besøkt 31. juli 2021.
2. 1 2  Tveter, Øyvind. «En ny generasjon norske høyreradikale». *www.aftenposten.no*. Besøkt 31. juli 2021.
3. 1 2 3  Fjeld, Johannes; Furu, Ludvig; Foto; Gjefle, Nicolas (14. desember 2017). «Vi møtte Oslos alt-right kunstmiljø (som bare består av én person)». *NATT&DAG*. Besøkt 31. juli 2021.  Mangler `|etternavn1=` i Authors list (hjelp)
4. 1 2  NRK (10. juli 2021). «22.juli: Samhold i Norge ti år etter». *NRK*. Besøkt 31. juli 2021.
5. ↑  Keogh, Lilith; Carter, Demi;. «Lilith Keogh vs Demi Carter». *The Golden Girl Championship*. Besøkt 1. august 2021.
6. ↑  Svendsby, Egil (2015). *Sportsboken 2015*. Vigmostad & Bjørke. s. 254–55. ISBN 9788251685740.
7. ↑  Keogh, Lilith (21. april 2017). «That´s One Small Step for a Frog.». *Twitter*. Besøkt 1. august 2021.
8. ↑  Færseth, John (25. august 2017). «Alt-art: Når frosken kommer ut av sekken». *Humanist*. Besøkt 1. august 2021.
**Sveriges bordtennislandslag** deltok for første gang i et internasjonalt mesterskap 24. – 29. januar 1928, da det 2. bordtennis-VM ble arrangert i Stockholm. Laget kom på femteplass. Måneden etter spilte laget sin første landskamp, mot Danmark.

Halvannet år tidligere, 25. oktober 1926, hadde Svenska Bordtennisförbundet blitt stiftet, med *Ceve Linde* som dets første formann. Det første svenske mesterskap ble arrangert i april 1927.

Sverige er et av verdens fremste land når det gjelder bordtennis. Landslaget har vunnet 14 av i alt 26 bordtennis-EM, og har reist hjem uten medalje i bare to EM. Landslaget har videre vunnet VM-gull i 1973, 1989, 1991, 1993 og 2000.

Laget mottok Svenska Dagbladets gullmedalje i 1989, etter sin til da største VM-suksess; hvor de slo Kina 5-0 i finalen.

Referanser
----------

1. ↑  SvD. «Bragdmedaljörer genom tiderna». *SvD.se*. Besøkt 23. januar 2016.

Eksterne lenker
---------------

* svenskbordtennis.com historie


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forrige mottaker:Tomas Gustafson | **Svenska Dagbladets gullmedalje**(1989) | Neste mottaker:Stefan Edberg |
***Denkard*** eller ***Denkart*** er en tekst fra 900-tallet som gir en sammenfatning av tro og liv innen zoroastrismen, en religion som oppsto i Perserriket ca 1 000 / 600 f.Kr.

Verket besto opprinnelig av 9 enkeltbøker eller deler, men de to første er tapt. Bøkene 3 til 5 er en resonnerende presentasjon av troen, bok 6 inneholder aforistiske moralske tanker og læresetninger, bok 7 er en fremstilling av Zarathustras liv og plass i åpenbaringshistorien, mens bøkene 8 og 9 er kommentarer til utvalgte deler av zoroastrismens hovedverk *Avesta*.

Et utvalg fra Denkard er gjengitt i antologien *Zarathustras sanger*, 2003.

Referanser
----------

1. ↑  Jes P: Asmussen (1971). «Iransk litteratur». *Verdens litteraturhistorie: inntil år 500*. Oslo: Cappelen. s. 608.
2. ↑  Aukrust, Olav O. (1995). *Dødsrikets verdenshistorie: menneskehetens forestillinger og kunnskaper om livet etter døden*. Oslo: Grøndahl og Dreyers forl. s. 89.
3. ↑  Skjærvøs innledning i *Zarathustras sanger*, 2003
4. ↑  *Zarathustras sanger, de eldste iranske skriftene*. Utvalg, oversettelse og innledende essay av Prods Oktor Skjærvø. De norske bokklubbene, 2003. XXXIX, 340 s. (Verdens Hellige Skrifter; 22) ISBN 82-525-4121-6

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Katja Požun** (født 7. april 1993 i Trbovlje) er en slovensk skihopper som representerer SK Zagorje.

Hun debuterte internasjonalt i et FIS-renn i mellombakken i Bischofshofen i august 2004. I kontinentalcupen fram til 2008 var 26.-plass i 2007/08 hennes beste sammenlagtplassering, med 9.-plass i Rastbüchl (Breitenberg) 16. februar 2008 som beste plassering i enkeltrenn. Hun har deltatt i junior-VM i 2006, 2007 og 2008, og tok bronsemedalje i Zakopane i 2008.

Etter tre sesongers fravær hoppet hun igjen internasjonalt i sesongen 2011/12. I den første verdenscupsesongen for kvinner er 3.-plass i Hinzenbach 4. februar 2012 hennes beste plassering.

Referanser
----------

Kilder
------

* Ladies-Skijumping.com: Katja Pozun (besøkt 4. februar 2012)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Katja Požun – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Katja Požun – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Katja Požun – FIS (skihopping) Rediger på Wikidata

* (pl) Katja Požun – skijumping.pl Rediger på Wikidata
Tegneserieskaperen Ron Ferdinand skriver autografer i 2013
Gruppebilde av hovedrolleinnehaverne i den amerikanske TV-serien *Dennis the Menace* fra 1960  Foto: CBS Television 
**Dennis** (engelsk: **Dennis the Menace**) er en tegneseriefigur skapt av amerikanske Hank Ketcham. Den første tegneserieruten med Dennis ble publisert av 16 amerikanske aviser den 12. mars 1951.

I 1981 tok landsmannen Ron Ferdinand over som tegner av søndagsstripene, i 1995 tok Ketchams mangeårige assistent Marcus Hamilton over ansvaret for de daglige stripene, og i 2010 gikk Hank Ketchams sønn Scott Ketcham inn som medforfatter og tegner.

Filmer og TV-serier (utvalg)
----------------------------

### TV-serie (1960)

I 1960 hadde en TV-serie basert på tegneserien premiere i USA. Serien var produsert av CBS Television.

### Animasjonsserie (1986–1988)

På 1980-tallet ble det laget en animasjonsserie som gikk på Fox Kids fra fra 1986 til 1988. I Norge ble serien vist på NRK og TV3. Serien er produsert i Amerika av DIC. NRK var de første til å sende serien på Norsk. Når Fox Kids kom i 2000, fikk de en egen dub med nye stemmer. TV3 sendte en blanding av både Fox Kids-dubben og NRK-dubben, hvor de brukte NRK dubben på episoder Fox Kids ikke hadde dubbet på Norsk.

Serien har fått en mengde VHS-utgivelser med de tretten første episodene fra sesong 1 av serien, samt fire DVD-er med fire episoder på de to første volumene og tre episoder på de to neste. Disse bruker Fox Kids-dubben. Det finnes også rundt 20 VHSer med NRK-dubben.

Referanser
----------

1. ↑  Gelder, Lawrence Van (2. juni 2001). «Hank Ketcham, Father of Dennis the Menace, Dies at 81». *The New York Times* **(engelsk)**. ISSN 0362-4331. Besøkt 23. oktober 2021.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Dennis the Menace (U.S. comics) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

Portal: Tegneserier


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**4Sea Energy AS** var et uavhengig norsk oljeselskap med virksomhet hovedsakelig på norsk side av Nordsjøen. Selskapet ble grunnlagt i 2007, men ble i 2010 kjøpt opp av oljeselskapet North Energy. Selskapet hadde kontorer i Stavanger og hadde 17 ansatte.

Selskapet ble grunnlagt i Stavanger i 2007.
Selskapets administrerende direktør var Øystein Roti. Selskapets opprinnelige strategi var å satse på felt i utbyggingsfasen og felt i produksjon. Selskapets virksomhet skulle primært være i Nordsjøen, både på norsk, dansk, britisk og nederlandsk side – derav navnet «4Sea». 
I juli 2009 annonserte selskapet en strategisk helomvending. Selskapet ville fra nå av satse på organisk vekst gjennom lisensrunder og letevirksomhet. Årsaken til strategiendringen var i hovedsak problemer med å skaffe kapital.
I 2010 ble 4Sea kjøpt opp av oljeselskapet North Energy.

Selskapet fikk i APA 2008 tildelt 2 lisenser: PL 498 og PL 503.

Referanser
----------

1. ↑  (no) «North Energy går på børs». oilinfo.no. Besøkt 27. desember 2011. [*død lenke*]
2. 1 2  (no) «4Sea-oppkjøp fullført». oilinfo.no. Besøkt 27. desember 2011. [*død lenke*]
3. ↑  (no) «Nye muligheter fra nytt kontor». oilinfo.no. Besøkt 27. desember 2011. [*død lenke*]
4. ↑  (no) «3 nye oljeselskaper i Norge». DN.no. Besøkt 27. desember 2011.
5. ↑  (no) «Leter etter olje som er funnet». aftenbladet.no. Besøkt 27. desember 2011. [*død lenke*]

Eksterne lenker
---------------

* North Energys hjemmeside
***Devil Dog Dawson*** er en amerikansk stumfilm fra 1921, regissert av Dell Henderson.

Handling
--------

Historien følger Dawson, som flytter til en ny by. For å bli kvitt all kriminaliteten i området, overmanner han sheriffen med makt, og overtar embetet hans. Han ignorerer advarslene fra tidligere venner om å reise sin vei, men han blir til slutt anklaget for å være en raner.

Sheriffens datter forsøker å hjelpe til med å avsløre den virkelige kjeltringen, som viser seg å være Dawsons rival for kjærligheten hennes. Det blir snart oppdaget at en enke i den lille byen har ledet kjeltringene.

Skuespillere
------------

* Jack Hoxie som Devil-Dog Dawson
* Helene Rosson som Mesquite Kane, Sheriffens datter
* Evelyn Selbie som Widow Larsen, en kjeltring.
* Wilbur McGaugh som Buddy David, en kjeltring
* Arthur Mackley som Sheriff Kane.

Referanser
----------

1. ↑  DEVIL DOG DAWSON

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Devil Dog Dawson* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
**4H-bevegelsen** er en betegnelse på liknende barne- og ungdomsorganisasjoner i mer enn 80 land rundt om i hele verden. I Norge er bevegelsen representert av 4H Norge. 

4H har som mål å utvikle en aktiv og samfunnsengasjert ungdom med ansvarsfølelse og respekt for natur og mennesker. Bevegelsen er ikke-religiøs og partipolitisk nøytral. Det finnes mange 4H-klubber, og det organiseres utflukter og leirer. Hvert år velger medlemmene en oppgave som de skal jobbe med gjennom et år. Da kan man velge veldig fritt, og det finnes temaer til stort sett alt. Eksempler er fotografering, fisking, baking, gartnerarbeide, sying eller matlaging. Når man har gått et bestemt antall år i 4H, vil man få plaketten som bevis for at du har gått i 4H.

De fire H-ene står for hode, hjerte, hender og helse.

Historie
--------

4H-bevegelsen startet først i USA 1902. I begynnelsen var det myndighetene som organiserte jordbruksklubber som skulle gi ungdommen interesse for landbruk. På steder der det var jordbruksklubber ble avlingene gjerne bedre enn på andre steder. 

«Landbruksklubbene» spredte seg videre til andre land innen få år. I 1926 holdt Det Kongelige Selskap for Norges Vel et møte om det som skulle bli 4H. I 1936 var det klubber over store deler av landet og Landslaget for Norske Jordbruksklubber ble stiftet. Organisasjonen skiftet navn til Norske 4H i 1956 og til 4H Norge i 2006. 

I dag varierer både navnet og arbeidsområdene fra land til land, men så godt som alle deler firkløveren som symbol.

4H i Norge
----------

Utdypende artikkel: 4H Norge

Bevegelsen i andre land
-----------------------

### USA

I USA administreres 4H, eller «4-H» som det skrives der, av det amerikanske landbruksdepartementet.

Referanser
----------

1. ↑  «Nøkkelopplysninger fra Enhetsregisteret - Brønnøysundregistrene». *w2.brreg.no*. Besøkt 10. august 2020.

Eksterne lenker
---------------

* 4-H World Atlas (engelsk)
* 4H Norge

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Uppslagsverket Finland **·** Encyclopædia Britannica **·** Canadian Encyclopedia **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** NDL **·** NKC
 |
**John Russell Savige** (født 25. juli 1908 i Moe i Victoria, Australia, død 21. november 1977 i Moe) var en australsk offiser og krigsfange under den andre verdenskrig og i mellomkrigstiden var han en ledende skikkelse innen speiding i den australske delstaten Victoria.

Saviges foreldre var Albert (Bert) Savige og hans kone Alice Long. Hans bestefar John Savige ankom Australia som en fri nybygger i 1852 fra Towcester, Northampton, England. I 1856 giftet han seg i Bendigo med Emma Russell, opprinnelig fra Wales og de fikk sønnen Albert sammen. John Russell Savige var fetter av generalløytnant Stanley Savige.

Savige vervet i andre AIF (1. australske imperiestyrke) og fra 1939 til 1945 tjenestegjorde han bl.a. som kaptein i en australsk bataljon som var utstasjonert i Nord-Afrika hvor han ble tildelt medaljen Military Cross for mot og tapperhet. Fra Libya ble han beordret videre til Hellas og deretter videre til Kreta, hvor han ble tatt til fange av tyske soldater. Han ble sammen med de andre allierte krigsfangene sluppet fri fra fangenskap da tyskerne tapte verdenskrigen.

Etter den andre verdenskrig ble Savagae dimittert fra det australske militæret, og han flyttet tilbake til hjemstedet Moe i Gippsland der han gjenoppbygde gården som foreldrene hans tidligere hadde eid. I etterkrigstiden var han involvert i mange lokale organisasjoner, inkludert den anglikanske kirken, Legacy, Rotary. Han var også medlem av Melbourne Cricket Club.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |

Portal: Andre verdenskrig
**Østens katolikos og metropolitt av Malankara** er overhodet for den malankarisk-ortodoks-syriske kirke med sete i Kottayam (jf. katolikos, metropolitt, Malankara). Den nåværende innehaveren av tittelen er Baselios Mar Thoma Paulose II (siden 2010). I en kortere periode ble tittelen også brukt av lederen for den syrisk-ortodokse kirke av Malankara.

Tittelens historie
------------------

Tittelen går tilbake på den assyriske biskopen av Selevkia-Ktesifon, som fra 300-tallet ble omtalt som *Østens katolikos*. Den syrisk-ortodokse kirke videreførte tittelen inntil 1860. Innehaveren var biskopen av nesthøyest rang i kirken, bare underordnet patriarken av Antiokia. Den malankarisk-ortodoks-syriske kirke gjeninnførte tittelen i 1912 og løste seg dermed fra den syrisk-ortodokse kirke, som ikke anerkjente tittelens nye innehavere som rettmessige etterfølgere.

Tittelens innehavere i den malankarisk-ortodoks-syriske kirke
-------------------------------------------------------------

* Dionysios Geevarghese Wattasseril (metropolitt av Malankara 1909–1934)
* Baselios Paulose I (Østens katolikos 1912–1914)
* Baselios Geevarghese I (Østens katolikos 1925–1928)
* Baselios Geevarghese II (Østens katolikos 1929–1964, metropolitt av Malankara 1934–1964)
* Baselios Augen I (Østens katolikos og metropolitt av Malankara 1964–1975)
* Baselios Mar Thoma Mathews I (Østens katolikos og metropolitt av Malankara 1975–1991)
* Baselios Mar Thoma Mathews II (Østens katolikos og metropolitt av Malankara 1991–2005)
* Baselios Mar Thoma Didymos I (Østens katolikos og metropolitt av Malankara 2005–2010)
* Baselios Mar Thoma Paulose II (Østens katolikos og metropolitt av Malankara 2010–d.d.)

Tittelen i den syrisk-ortodokse kirke av Malankara
--------------------------------------------------

Tittelen *metropolitt av Malankara* ble også brukt av den syrisk-ortodokse kirke. Dionysius Geevarghese Wattasseril var således i 1909 blitt utnevnt til syrisk-ortodoks metropolitt av Malankara, men ble ekskommunisert i 1911. Fra 1958 til 1975 var den malankarisk-ortodoks-syriske kirke gjenforent med den syrisk-ortodokse kirke av Malankara. Baselios Geevarghese II ble dermed av begge kirker anerkjent som metropolitt av Malankara (men ikke som katolikos!). Den syrisk-ortodokse kirkens synode gjeninnførte tittelen først i 1964, slik at Baselios Augen I var rettmessig syrisk-ortodoks *Østens katolikos og metropolitt av Malankara*, men bare frem til sin ekskommunikasjon i august 1975, hvorpå han fortsatte som malankarisk-ortodoks-syrisk katolikos inntil sin død i desember samme år.

Mar Baselios Paulose II var fra 1975 til 1996 den andre og siste syrisk-ortodokse biskopen som førte tittelen *Østens katolikos og metropolitt av Malankara*. Fra 2002 ble tittelen endret til *katolikos av India*.

Se også
-------

* Metropolitter av Malankara for listen over metropolitter før 1909
**John Rognes** (født 28. april 1966 i Oslo) er en norsk matematiker. Han er professor ved Matematisk institutt ved Universitetet i Oslo.

Rognes markerte seg med matematikkferdigheter i ung alder. Allerede på ungdomsskolen avla Rognes artiumseksamen i matematikk. På videregående ble Rognes fritatt for fysikk og matematikk og tok heller kurs ved universitetet. Fra 1981 til 1984 vant han Abelkonkurransen tre ganger, og tok én andreplass. I 1983 tok han bronsemedalje i kjemiolympiaden i Timișoara, og i 1984 tok han bronsemedalje i matematikkolympiaden i Praha.

Som 19-åring fikk han graden cand.mag. *Laudabilis prae ceteris*, med snittet 1,09. Han dro deretter til Princeton University, der han tok en PhD som 24-åring med avhandlingen «The Rank Filtration in Algebraic K-theory».

I 1994 ble Rognes førsteamanuensis ved UiO, og fra 1998 har han vært professor. Han ble med det Norges yngste matematikkprofessor. Rognes' forskning dreier seg om topologisk matematikk og algebraisk K-teori. I 2004 ble han av de 26 som fikk femårsstipend som *Yngre fremragende forskere* av Norges forskningsråd. Fra 2010 til 2014 var har redaktør i *Acta Mathematica*. I 2014 var han invitert foredragsholder ved den internasjonale matematikerkongressen (ICM) i Seoul. Fra 2014 til 2018 var han leder for Abelkomiteen.

Referanser
----------

1. ↑   Mathematics Genealogy Project, www.genealogy.math.ndsu.nodak.edu, verkets språk engelsk, besøkt 8. august 2016[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (no) Publikasjoner av John Rognes i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
* (no) Publikasjoner av John Rognes i BIBSYS
* Hjemmeside ved UiO
* Liste over publikasjoner
* «John Rognes: Leker matematikk» i *Apollon*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** MGP **·** CRIStin **·** Google Scholar

 |
Typisk fremvinge fra en bladtege, med den lukkede åren, som danner to vingeceller, på den membrane vingespissen.
***Orthylus marginalis*** er en tege som tilhører familiegruppen bladteger (Miridae). 

*Orthylus marginalis* er den vanligste av de norske bladtegene i slekten *Orthylus*. Den er vanligst lengst sør, men finnes på egnede steder i hele Norge, nord til grensen av Troms. Vanlig sørover i Europa.

Utseende
--------

*Orthylus marginalis* er ca. 6-7 millimeter lang. Den er vanligvis helt grønn med ganske lang lys hårbekledning. 

Hodet er hos noen individer noe gulfarget, samt dekkvingenes *corium* og *claveus*, scutellet og undersiden av baklåret (femora). Beina er gønne og det er små lyse torner på føttene (tibia). *Membranen* er lyst grå med grønne årer. Årene danner to lukkede celler, som hos de fleste bladtegene (Miridae). Antennene er gulgrønne. Sugesnabelen når bakover, under tegen, bare til de miderste hoftene.

Levevis
-------

*Orthylus marginalis* lever på løvtrær og kan finnes på flere ulike arter, blant annet på morelle.

Tegen har ufullstendig forvandling, overgang fra nyklekt larve til det voksne kjønnsmodne insektet går gradvis gjennom flere hudskift (nymfestadier). Nymfene ligner mer og mer på de voksne (imago) for hvert hudskifte.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Nebbmunner (Hemiptera)
	+ underorden **teger** (Heteroptera)
		- gruppe **Cimicomorpha**
			* familie **bladteger** (Miridae)
				+ underfamilien **Orthotylinae**
					- slekten *Orthylus*
						* ***Orthylus marginalis* Reuter, 1883**

Kilder
------

* Coulianos, C.-C. 1998. *Annotated Catalogue of the Hemiptera-Heteroptera of Norway.* Fauna Norwegia Ser.B 45 (1-2), side 11-39.
* Gaun, Sven 1974. *Blomsterteger (Miridae).* Danmarks Fauna nr.81, 279 sider.

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen har ingen egenskaper for arter i Wikidata*
***Duce*** er et italiensk ord som betyr «leder». Det stammer fra det latinske ordet *dux* («leder»). Andre italienske ord som stammer fra det latinske *dux* er doge fra Republikken Venezia og Genova.

Tittelen ble tatt i bruk utenfor den tradisjonelle, adelige sammenheng under den folkelige hylningen av Giuseppe Garibaldi under Italias samling i 1860, men ble ikke benyttet av ham selv i offisielle sammenhenger

*Duce* ble brukt mer formelt av Victor Emmanuel III under første verdenskrig. Tittelen ble også brukt av Gabriele d'Annunzio som leder av den selvproklamerte Reggenza Italiana del Carnaro i årene 1919-1920. 

Mest kjent bruk av tittelen er av det italienske fascistiske diktatoren Benito Mussolini; maleriet *Il Duce*, av Gerardo Dottori, som fremstiller Mussolini. Siden Benito Mussolini, som ga seg selv tittelen *Il Duce* i 1925, har den siden blitt assosiert med fascisme og er derfor ikke lenger i særlig bruk til annet enn i referanse til Mussolini.

Se også
-------

* Fører
* Caudillo

Referanser
----------

1. ↑  Lucy Riall, *Garibaldi, Invention of a Hero*, London, 2007, kap. 9

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Brockhaus Enzyklopädie **·** Encyclopædia Universalis **·** Nationalencyklopedin
 |
**Duchennes muskeldystrofi** er en arvelig, progredierende muskelsykdom som skyldes en mutasjon som rammer genet som koder for proteinet dystrofin. Dystrofi betyr direkte oversatt «underutviklet». Muskeldystrofi er betegnelse på tilstander hvor musklene ikke utvikler seg som de skal, og blir tynne og svake.

Etiologi og patogenese
----------------------

Duchennes skyldes en defekt i proteinet dystrofin. Arvegangen er recessiv kjønnsbunden (på X-kromosomet), og rammer derfor sønner av friske mødre som er bærere. Graden av mutasjon, og dermed mengden funksjonelt dystrofin, avgjør alvorlighetsgraden av sykdommen. Ved mild affeksjon kalles sykdommen Beckers muskeldystrofi, og ved alvorligere Duchennes muskeldystrofi. Sykdommen kan også arte seg utelukkende som en kardiomyopati, og vil da være dødelig med hjertesvikt.

Klinikk
-------

**Duchennes** karakteriseres av proksimal muskelsvakhet som progredierer gradvis helt fra barneårene. Den oppdages som regel i 1-3års alderen ved at barnet ikke har normal progresjon av gangeutviklingen. Etterhvert (5-10års alderen) blir barnet ute av stand til å reise seg uten å «klatre» opp ved hjelp av å støtte armene på beina eller omgivelsene (Gowers tegn). Innen de er fylt 12 år, vil 95% ha mistet gangfunksjonen totalt.

**Beckers** er nesten helt lik Duchenne, bare at symptomdebuten er langt senere (ung voksen).

Ved begge tilstander kan det utvikles en kardiomyopati som som regel vil føre til hjertesvikt og død.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  *Klinická neurologie: část speciální* **(tsjekkisk)**. ISBN 978-80-7387-389-9. Wikidata Q90835855.
2. ↑  «Becker og Duchenne muskeldystrofi». Pasienthåndboka.no. Arkivert fra originalen 22. februar 2013. Besøkt 12. august 2007.

Se også
-------

* Frambu

| * v
* d
* r
Helsemessige forbehold |
| --- |
| Helsenotis | Du bør aldri bruke informasjon fra internett, inkludert Wikipedia, som eneste kilde til avgjørelser eller tiltak i helsemessige spørsmål. Ved legemiddelspørsmål bør du rådspørre apotek eller lege, ved helsespørsmål relevant autorisert helsepersonell, og ved dyresykdom bør du rådspørre veterinær. Bruk aldri reseptbelagte legemidler uten etter råd fra lege. Søk råd på apoteket ved bruk av reseptfrie legemidler, kosttilskudd og naturmidler, spesielt om du også bruker reseptbelagte midler. Bruk av flere legemidler samtidig kan gi utilsiktede effekter. |

Eksterne lenker
---------------

* Muscular Dystrophy Association Europe
* Foreningen for muskelsyke
* Frambu senter for sjeldne funksjonshemminger

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store medisinske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC **·** BNE **·** BBC Things
 |
***Du er sprø, Marikken*** (orig: *Du är inte klok, Madicken*) er en svensk barne- og familiefilm fra 1979 basert på Astrid Lindgrens bøker *Marikken* og *Marikken och Junibakkens Pims*. Filmen er regissert av Göran Graffman. Dette er den første filmatiseringen om Marikken. Det kom en oppfølgere: *Marikken på Junibakken* (1980).

Handling
--------

Madicken bor i en liten by i Midt-Sverige, året er 1916 og det er midt under første verdenskrig. Hun bor sammen med moren sin Kajsa, pappa Jonas, lillesøster Lisabet og deres tjenestejente Alva i et hus som kalles Junibacken. Det er vår og solen skinner, og Madicken er strålende glad. Hun har akkurat fått nye fine røde sandaler, som hun ønsker å bruke når hun skal være med på en sammenkomst - til tross for morens motsetninger.

Men Madicken avskyr sin stakkars og lusebefengte skolevenninne Mia, og synes Mia er den dummeste ungen på hele skolen – spesielt etter at Mia blant annet kaster en av Madickens sandaler på et bål. Mia utfordrer senere Madicken til å balansere på skolens takrygg. Madicken tar utfordringen, men Mia benytter også anledningen til å stjele penger fra rektors lommebok. Etterpå tilbyr hun alle, unntatt Madicken, sjokoladepraliner og deler ut bokmerker - og hun påstår at hun har fått pengene til dette fra faren sin som bor i Stockholm.

Men når Madicken blir avslørt, blir hun straffet av rektor med en stokk - hvor Madicken plutselig tar henne i forsvar. Om kvelden kommer Mia innom med sine siste sjokoladepraliner, som en gave til Madicken. Men Madicken kommer senere hjem fra skolen, med lus i håret. Senere forteller faren deres til Madicken og Lisabet at de snart skal få et lite søsken. Alle er forventningsfulle, spesielt Madicken og Lisabet som håper å få en lillebror.

Rolleliste (i utvalg)
---------------------

* Jonna Liljendahl – Marikken
* Liv Alsterlund – Lisabet
* Monica Nordquist – Mamma
* Björn Granath – Pappa
* Lis Nilheim – Alva
* Sebastian Håkansson – Abbe Nilsson
* Allan Edwall – Farbror Nilsson
* Birgitta Andersson – Tant Nilsson
* Yvonne Lombard – borgermesterinne
* Fredrik Ohlsson – Hilding, borgermester
* Kerstin Hansson – Mia
* Cecilia Orlando-Willberg – Mattis
* Sif Ruud – Linus-Ida
* Björn Gustafson – Einar Berglund, doktor
* Jan Nygren – lærer

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Du er sprø, Marikken* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Du er sprø, Marikken* hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (sv) *Du er sprø, Marikken* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) *Du er sprø, Marikken* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata

* (en) *Du er sprø, Marikken* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (nl) *Du er sprø, Marikken* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Du er sprø, Marikken* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata