recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Stadsbygd Idrettslag** (stiftet 11. februar 1912) er et fleridrettslag fra Stadsbygd i Trøndelag, med avdelinger innenfor fotball, friidrett, skiidrett og allidrett. Idrettslaget er medlem av Norges Idrettsforbund gjennom Trøndelag Idrettskrets og er medlem av Rissa Idrettsråd. Klubben er også medlem av særforbundene Norges Fotballforbund, Norges Skiforbund og Norges Friidrettsforbund, gjennom henholdsvis Trøndelag Fotballkrets, Sør-Trøndelag Skikrets og Sør-Trøndelag Friidrettskrets.

Anlegg
------

Klubben spiller sine hjemmekamper på kunstgressbanen Stadsbygd stadion, tidligere kalt Idrettsplassen. Der er også klubbens anlegg for friidrett, og dette er Rissa kommune sitt hovedanlegg for friidrett. I 2018 fikk idrettslaget på plass en oppgradering av friidrettsbanen med nytt tartan dekke. 
Ski-avdelingen har sitt anlegg på Granlund skistadion, der det er lysløyper, 4 hoppbakker og eget område for skileik. I nyere tid er det også kjørt spor sammenhengende fra Granlund opp til Vardheia.

Sponsorer
---------

ITAB Industrier, Stadsbygd Sparebank, Rissa Kraftlag og Bunnpris Stadsbygd er hovedsponsorer til klubben.

Tillitsvalgte
-------------

Leder for idrettslaget pr 2020 er Knut Einar Askjem. Leder for fotballavdelinga er Frode Blåli, skiavdelingas leder er Gerald Eriksson og friidrettsavdelinga ledes av Magne Tung.

Utøvere
-------

Stadsbygd Idrettslag har hatt følgende utøver som har hevdet seg på nasjonalt nivå: 

* Christoffer Selbekk i hopp
* Grethe Slettom i friidrett
* Rønnaug Schei i langrenn
* Espen Rian i kombinert
* Gudleik Husby i maraton og ultraløp

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
*For den amerikanske filmkomedien fra 1990, se Men at Work (film)*

**Men at Work** var et australsk rockeband stiftet i 1978 i Melbourne som regnes med i New wave-genren. Medlemmer i gruppen var Colin Hay (hovedvokalist og gitar), Ron Strykert (gitar), John Rees (bass), Greg Ham (saksofon/fløyte/keyboard) og Jerry Speiser (trommer). De fikk en stor hit i 1982 med låten «Down Under» – en sang som handlet nettopp om Australia. Denne sangen har blitt en uoffisiell nasjonalsang for den yngre delen av Australias befolkning.

Gruppens første album, *Business as Usual* fra 1981, inneholder «Down Under» og «Who Can It Be Now?». Sistnevnte ble også en stor hit. Begge disse sangene hadde morsomme musikkvideoer som bidro til albumets popularitet. Gruppens andre album, *Cargo* fra 1983, inneholder to store hits, «Overkill» og «It's a Mistake», som ikke ble en like stor suksess som deres første album. I 1985 slapp gruppen sitt siste album, *Two Hearts*, men det ble ingen hit, og i 1986 ble gruppen oppløst. Gruppen fant sammen igjen i 1996 og ble på nytt oppløst i 2002. 19. april 2012 ble Greg Ham funnet død i sitt eget hjem, av et hjerteinfarkt.

Referanser
----------

1. ↑   www.rockonthenet.com[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Men at Work på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
* (en) Men at Work på Apple Music Rediger på Wikidata

* (en) Men at Work på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Men at Work på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Men at Work på Spotify Rediger på Wikidata

* (en) Men at Work på Songkick Rediger på Wikidata

* (en) Men at Work på Last.fm Rediger på Wikidata

* (en) Men at Work på Genius — sangtekster Rediger på Wikidata

* (en) Men at Work på AllMusic Rediger på Wikidata
* (en) Men at Work på Myspace Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC **·** BBC Things **·** Munzinger **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |
***Men*** er en amerikansk stumfilm fra 1918, regissert av Perry N. Vekroff.

Handling
--------

Fattigdom tvinger Mrs. Burton til å la den velstående Mr. Fairbanks - hvis kone har blitt forvirret etteer at babyen deres døde - adoptere Alice, en av hennes to små jenter. Laura Burton forblir i mellomtiden hos den biologiske moren sin. De vokser opp uvitene om hverandres eksistens. Men uten å vite om det, blir de involvert med den samme mannen - den forfengelige og velstående Roger Hamilton.

Roger blir snart veldig intim med Laura, ved å love å gifte seg med henne. Men Alice Burtons rikdom blir snart alt for uimotståelig for ham. Den dagen Roger var planlagt å gifte seg med Alice, forteller endelig Laura moren deres om hennes egen affære med mannen - hvorpå fru Burton skynder seg til kirken, og offentlig fordømmer ham. Alice vender deretter tilbake til kjæresten sin Tom. Samtidig som Laura blir gift med artisten Anthony Gerard, som hadde vært forelsket i henne hele tiden.

Skuespillere
------------

* Anna Lehr som Laura Burton
* Charlotte Walker som Mrs. Burton
* Robert Cain som Roger Hamilton
* Gertrude McCoy som Alice Fairbanks
* Willette Kershaw som Mrs. Fairbanks
* Ida Darling som Mrs. Hamilton
* William H. Tooker som George Fairbanks
* Huntley Gordon som Tom Courtney
* Bradley Barker som Anthony Gerard
* Fred Radcliffe som Doktor Forbes

Referanser
----------

1. ↑  Men
2. ↑  MEN

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Men* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Men* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) *Men* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *Men* på Silent Era Rediger på Wikidata
**Singapore Airlines Flight 006** var en internasjonal passasjerflyvning fra Singapore Changi lufthavn til Los Angeles internasjonale lufthavn via Chiang Kai-shek internasjonale lufthavn (nå Taiwan Taoyuan internasjonale lufthavn) i Taipei, Taiwan. Den 31. oktober 2000 kræsjet flyet i anleggsmaskiner på Taiwan Taoyuan internasjonale lufthavn etter å forsøkt å ta av fra feil rullebane under en tyfon.

83 av de i alt 179 passasjerene omkom. 71 ble skadet.

Dette var første gang at Singapore Airlines opplevde tap av menneskeliv i en ulykke.

Flyet og besetningen
--------------------

Flyet som opererte flyvningen på ulykkesdagen var en Boeing 747-412 registrert 9V-SPK med serienummer 28023 fra fabrikk, var den 1100. 747-maskinen produsert. Flyet ble sjekket for vedlikeholdsbehov den 16. september 2000, uten at det ble funnet noen feil. Flyet fløy første gang 12. januar 1997, og hadde siden vært i lufta i 18 459 timer fordelt på 2 274 flyvninger 

Kapteinen var 41 år gamle Foong Chee Kong fra Malaysia. Han var en svært erfaren pilot med mer enn 11200 flytimer, hvorav 2000 i Boeing 747-400. Andrepiloten var Latiff Cyrano, 36. Cyrano hadde mer enn 2400 flytimer. Den tredje piloten var Ng Kheng Leng, 38. Han hadde omtrent 5500 flytimer totalt. Alle de tre pilotene overlevde; bare andrepiloten pådro seg lettere skader.

Årsak
-----

Flyet tok av fra feil rullebane i en tyfon. Rullebanen var under vedlikehold. Flyet traff en av gravemaskinene på rullebanen og tippet over.

Årsaken til ulykken var trolig forvirring mellom tårnet og mannskapet. Tårnet gav dem takeoff-klarering på rullebane 05L, men siden rullebane 05L og 05R ligger parallelt med hverandre, forvekslet piloten rullebanene og snudde 100 meter for tidlig inn på rullebane 05R og akselrerte for å ta av. På grunn av dårlig sikt, så ikke mannskapet kjøretøyene på rullebanen og fikk ikke stoppet flyet i tide.

Hendelsen er dramatisert i en episode i TV-serien Flyhavarikommisjonen, under navnet «Caution to the Wind».

Referanser
----------

1. 1 2 3  «ASN Aircraft Accident Boeing 747-412 9V-SPK Tapei-Chiang International Airport». Aviation Safety Network. Besøkt 11. april 2015.
2. ↑  «Styrtet i tyfon». Dagbladet. 1. november 2000. Besøkt 11. april 2015.
3. ↑  «9V-SPK Singapore Airlines Boeing 747-400 - cn 28023 / ln 1099». Planespotters.net. Besøkt 11. april 2015.
4. ↑  «Boeing's workhorse». BBC. 31. oktober 2000. Besøkt 11. april 2015.
5. ↑  Aviation Safety Council, Taiwan, Republic of China. «Crashed on a partially closed runway during takeoff Singapore Airlines Flight 006 Boeing 747-400, 9V-SPK CKS Airport, Taoyuan, Taiwan 31 October 2000» (PDF). Aviation Safety Council, Taiwan, Republic of China. Arkivert fra originalen (PDF) 28. november 2007. Besøkt 11. april 2015. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)
6. ↑  «SQ006 overview» **(engelsk)**. Channel New Asia. Arkivert fra originalen 7. mai 2005. Besøkt 11. april 2015.
**Giovanni Lanfranco** (født 9. mai 1956 i Torino), italiensk volleyballspiller som deltok i de olympiske leker 1976 i Montréal, 1980 i Moskva og 1984 i Los Angeles. 

Lanfranco vant en olympisk bronsemedalje i volleyball under OL 1984 i Los Angeles. Han var med på det italienske laget som kom på tredjeplass i volleyballturneringen for menn bak USA og Brasil. Italia tapte semifinalen mot Brasil med 1-3 men vant bronsefinalen med 3-0 over Canada. Lanfrancoi spilte seks kamper i OL-turneringen.

OL-medaljer
-----------

* 1984 USAs flagg Los Angeles - Bronsel Bronse i volleyball, menn Italias flagg Italia

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Giovanni Lanfranco – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Giovanni Lanfranco – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (it) Giovanni Lanfranco – Italias olympiske komité Rediger på Wikidata

* (en) Giovanni Lanfranco – European Volleyball Confederation Rediger på Wikidata

* (it) Giovanni Lanfranco – Lega Pallavolo Serie A (menn) Rediger på Wikidata
For andre personer som heter Hans van Steenwinckel, se Hans van Steenwinckel (andre betydninger).
Portal: Danmark

Utsnitt av gravkapellet ved St. Petri kirke, København
**Hans van Steenwinckel den yngste** (født 1639, død 1700) var en dansk arkitekt og billedhugger.

Biografi
--------

Som sin far Hans van Steenwinckel den yngre, farbror Lorenz van Steenwinckel og farfar Hans van Steenwinckel den eldre ble han utdannet arkitekt, og han fulgte i deres fotspor ved i 1669 å bli utnevnt til kongelig byggmester for Christian V.

Hans største opgave var byggeriet av Holmen i København, med det berømte Søkvæsthuset (1684–1686). Videre har han tegnet gravkapellet ved Sankt Petri Kirke (1681–1683), Hubertushuset i Jægersborg Dyrehave samt medvirket til byporten Nørreport. De to siste byggverker eksisterer ikke lenger. 

Hans eget kunstneriske virke, som ikke er fullt belyst, synes preget av idealene fra den litt eldre nederlandske kunst. Han formådde å gi forskjellige nyttebygninger en klar og tydelig form.

Referanser
----------

1. ↑   Union List of Artist Names, oppført som Hans van, III Steenwinckel, ULAN 500122122, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   ECARTICO, ECARTICO person-ID 42079, www.vondel.humanities.uva.nl, besøkt 10. juli 2023[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Weilbachs kunstnerleksikon

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Dansk biografisk leksikon **·** VIAF **·** ULAN
 |
**Den respiratoriske utvekslingskvotienten** (eller **R-verdien**) er forholdet mellom antall liter karbondioksid (VCO2) og antall liter oksygen (VO2) i et pust , og kan bidra til å gi et innblikk i metabolismen som skjer i kroppen.

Ved å måle dette forholdet kan man få en indikasjon på om det forbrennes mest fett eller mest karbohydrat ved en gitt belastning. R-verdien er omtrent 0,8 til 0,85 i hvile ved normal diett. Det forbrennes hovedsakelig fett på nivåer 0,7 til 0,85, med en 100% fettforbrenning på 0,7. En slik verdi vil derimot aldri være mulig, da det alltid vil være et lite innslag av karbohydratforbrenning. Når verdien når ca 0,85 har forbrenningen gått over til å hovedsakelig være karbohydrater, og fra 1,00 og oppover foregår forbrenningen nesten 100% fra karbohydrater. I forbrenningen inngår også en liten mengde protein, men denne er så liten at det ikke er særlig relevant.

Jo hardere intensitet en aktivitet foregår på, jo høyere vil vanligvis R-verdien verdien være. Ved hard trening verdi vil verdien overstige 1,00 og dermed vil det ikke lenger bli forbrent fett.

Beregningen av R-verdi gjøres vanligvis i et laboratorium gjennom en VO2max-test, og kan sees som en indikator på når deltakeren i testen er nær å bli utmattet og nær sine grenser. En R-verdi som er større enn 1,1 blir ofte brukt som et kriterium for å ha nådd sitt maksimale potensial i en VO2max-test.

Referanser
----------

1. ↑
***Hans nåds testamente*** er en roman av den svenske forfatteren Hjalmar Bergman fra 1910.

Baron Roger Bernhusen de Sars til Rogershus, Klockeberga og Björkenäs, skal feire sin 65-årsdag. Han har bestemt seg for å skrive sitt testamente og offentliggjøre det på selve fødselsdagen, ved oppvåkningen hans på Rogershus. Akkurat som i Markurells i Wadköping utspiller handlingen seg i prinsipp på en dag. Flere av karakterene i romanen figurerer i Vi Bookar, Krokar och Rothar som kom ut seinere.

Roller i *Hans nåds testamente*
-------------------------------

* **Roger Bernhusen de Sars** – baron, også kalt "Hans nåd".
* **Abraham Björner** – herredshøvding
* **Arvid Siedel** -
* **Julia Hyltenius** – enkedomprostinne, Hans Nådes søster
* **Per Hyltenius** – enkedomprostinnens nylig avdøde ektemann
* **Blenda Hyltenius** – Hans nådes uekte datter
* **Toni, taffeltäckare** – Hans nådes taffeltäckare
* **fru Lovisa Enberg** – husforstanderinna
* **Jacob Enberg** – sønnen til Toni og Lovisa

Filmatiseringer
---------------

Romanen har blitt dramatisert for teater og film. I 1929 overtalte Per Lindberg Bergman til å lage en radioversjon av romanen. Stykket ble mer eller mindre overført direkte til dreiescenen på Vasateatern i Stockholm og fikk fortsatt i Per Lindbergs regi, premiere der den 25. august i 1931. Victor Sjöström og Bergman skrev manus till en filmatisering i 1919, til filmatiseringen i 1940 ble manuset skrevet av Stina Bergman. Både radio- og sceneversjonen er utgitt i trykt form.

### Se også

* Filmen fra 1919 – *Hans nåds testamente*
* Filmen fra 1940 – *Hans Nåds testamente*
* TV-teateret viste i 1965 – *Hans Nåds testamente*
**Hans Pulver** (født 28. desember 1902, død 8. april 1977) var en sveitsisk fotballspiller som deltok i de olympiske leker 1924 i Paris.

Pulver vant en olympisk sølvmedalje i fotball under Sommer-OL 1924 i Paris. Han var med på det svetsiske laget som kom på andreplass, bak Uruguay, i fotballturneringen.

Sveits vant over Litauen med 9-0 i den innledende runden. I åttendelfinalen møtte de Tsjekkoslovakia, første kampen sluttet uavgjort 1-1 og omkampen vant Sveits med 2-1. De beseiret Italia med 2-1 i kvartfinalen og Sverige med 2-1 i semifinalen. Finalen, som ble spilt 9. juni 1924 på Stade de Colombes med 41 000 tilskuere, tapte de til Uruguay med 0-3.

OL-medaljer
-----------

* 1924 Frankrikes flagg Paris - Sølv Sølv i fotball Sveits’ flagg Sveits.

Referanser
----------

1. ↑   www.e-newspaperarchives.ch[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Hans Pulver – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Hans Pulver – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Hans Pulver – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Hans Pulver – FIFA Rediger på Wikidata

* (en) Hans Pulver – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) Hans Pulver – national-football-teams.com Rediger på Wikidata

* (en) Hans Pulver – WorldFootball.net Rediger på Wikidata

* (en) Hans Pulver – EU-Football.info Rediger på Wikidata
RS-virus
**Respiratorisk-syncytialt virus** er et virus som overføres med sekret fra luftveiene, via luftsmitte og med forurensede hender.

Infeksjon med RS-virus er meget smittsom. Blant friske voksne gir viruset forkjølelse og lungebetennelse. Blant barn yngre enn to år kan viruset være farlig og føre til luftveisobstruksjon og sykehusinnleggelse. I u-land er viruset en stor årsak til høy barnedødlighet. Etter cirka tre år utvikler barn antistoffer mot viruset som reduserer faren. Voksne med nedsatt immunforsvar står også i fare for alvorlig infeksjon på grunn av viruset.

Referanser
----------

1. 1 2  Oppdatert, Publisert. «RS-virusinfeksjon». *Folkehelseinstituttet* **(norsk)**. Besøkt 7. mai 2023.
2. ↑  Tønjum, Tone (27. januar 2023). «RS-virus». *Store medisinske leksikon* **(norsk)**. Besøkt 7. mai 2023.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store medisinske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Nationalencyklopedin **·** GND
 |
1919 AV Monocar med platehjul-kapsler
**AV** var en britisk sykkelbil produsert av Ward And and Avey i Somerset Road, Teddington Middlesex mellom 1919 og 1924.

Det var en av de mer vellykkede sykkelbiler og var basert på en konstruksjon kjøpt fra Carden og bygget i et lokale som de tidligere hadde brukt. På toppen av sin storhetstid hadde de 80 ansatte.

Den første modellen var en en-seters, **Monocar**, kun 76 cm bred med karosseri  bygget av Thames Valley Pattern Works  av tre, kryssfiner og pegamoid (kunstlær). Den komplette bilen veide bare 250 kg. Den luftkjølte motoren var montert bak, og hadde fra 5 til 8 Hk. Den hadde enten JAP (som oftest), Blackburne eller sjeldnere MAG motorer. Girkassen var enten en to-trinns fot-operert eller tre-trinns Sturmey-Archer  med kjededrift til bakakselen. Styringen var av enkleste og mest rudimentære (som på en olabil). Hele forakslen kunne svinge om en tapp, midt på bilen foran og ble operert med en wire festet i begge ender og gikk rundt et horisontalt hjul foran sjåføren. Dette fungerte som et ratt. Flere hundre slike ble bygget.

Monocar ble beskrevet av *Ixion* *The Motor Cycle* (magasin) som et lavt, kiste-formet prosjektil, middels attraktive i tett tåke.

I 1920 ble det bygget en to-seters, **Bi-car** med passasjersetet bak sjåføren. Bredden på bilen økt til 90 cm. Om lag 50 ble bygget. En mer konvensjonell modell hvor sjåfør og passasjer satt side-om-side ved side ble bygget i 1921 kalt **Runabout** med et karosseri, 1 meter bredt, 3,20 m langt. Den opprinnelige Monocar og Bi-bilen ble droppet i 1922, men produksjonen av Runabout fortsatte frem til 1924 og senere .

Selskapet endret navn i 1923 til A.V. Motors Ltd, og sluttet med bilbygging og ble forhandlere.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  Baldwin, N.: *A-Z of Cars of the 1920s* (1994) Devon, UK: Bay View Books. (1994) ISBN 1-870979-53-2.
2. ↑  Davies, BH. : *Occasional Comments. The Motor Cycle*. London: Iliffe & Sons Ltd. (1995)
3. 1 2 3  Georgano, N. :*Beaulieu Encyclopedia of the Automobile*. London: HMSO. ISBN 1-57958-293-1.

Eksterne lenker
---------------

* AC cyclecar
**Resolute Support Mission** (**RS**) var en NATO-ledet operasjon i Afghanistan som fra desember 2014 gav støtte til afghanske myndigheter i form av opplæring og rådgivning. RS tok over for International Security Assistance Force (ISAF), men skulle ikke være en stridsoperasjon.

NATO vedtok i april 2021 å trekke seg ut av Afghanistan og de fleste deltakende landene trakk ut sine styrker mellom mai og juli 2021. Soldatene fra Forsvarets spesialstyrker var de siste norske kampstyrkene som forlot landet i slutten av juni. Kun et norskledet feltsykehus ved Hamid Karzai internasjonale lufthavn er igjen, og er planlagt driftet ut 2021.

Resolute Support Mission ble offisielt avsluttet 12. juli 2021.

Bakgrunn og mandat
------------------

Operasjonsplanene for RS ble vedtatt av NATOs utenriksministre i juni 2014. Betingelsene for operasjonen ble fastsatt i en statusavtale med afghanske myndigheter, en avtale som ble ratifisert av Afghanistans nasjonalforsamling i november 2014. Avtalen fikk støtte fra FNs sikkerhetsråd.

Hensikten med operasjonen var å gi trening, rådgivning og assistanse til den afghanske hæren og politiet. NATO opplyste at operasjonen vil ha en personellstyrke på rundt 12 000. RS hadde hovedkvarter i Kabul og ellers ha regional tilstedeværelse i Mazar-e Sharif, Herat, Kandahar og Laghman. RS erstattet ISAF 1. januar 2015. Avviklingen av ISAF og overgangen til Resolute Support ble markert ved en seremoni i Kabul 28. desember 2014.

Bidrag
------

Både NATO-medlemmer og andre land bidro med personell. Hovedtyngden av RS-personellet kom fra USA, som stilte med 9 800 soldater. Tyskland bidro med inntil 850 mann. Norge bidro med ulike støttebidrag, inkludert opplæringen av afghanske sikkerhetsstyrker. I 2015 fikk det norske bidraget et omfang på 75 personer, i hovedsak fra Forsvarets spesialstyrker. Sverige bidro i 2015 med inntil 50 personer.

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑
3. ↑  «President Ghani ratifies security agreements with US and NATO», *Khaama Press*, 30. november 2014. Lest 20. desember 2014.
4. ↑  «Afghanistan: Security Council backs agreement on new non-combat NATO mission», UN News Centre, 12. desember 2014. Lest 20. desember 2014.
5. ↑  «NATO-led Resolute Support Mission in Afghanistan», NATO, 18. desember 2014. Lest 20. desember 2014.
6. ↑  «NATO and Afghanistan», NATO, 18. desember 2014. Lest 20. desember 2014.
7. ↑  «Transition ceremony kicks off Resolute Support Mission» Arkivert 28. desember 2014 hos Wayback Machine. NATO, 28. desember 2014. Lest 28. desember 2014.
8. ↑  «Nato ends combat operations in Afghanistan», *The Guardian*, 28. desember 2014. Lest 28. desember 2014.
9. ↑  «FN støtter NATO-oppdrag i Afghanistan», *Altaposten*, 13. desember 2014. Lest 20. desember 2014.
10. ↑  «Votum des Bundestags: Bundeswehr bleibt für Beratungseinsatz in Afghanistan», *Spiegel*, 18. desember 2014. Lest 20. desember 2014.
11. ↑  «Militære bidrag til Afghanistan i 2015», Forsvarsdepartementet, pressemelding nr. 84/2014, 30. oktober 2014. Lest 20. desember 2014.
12. ↑  «Fortsatt svenskt militärt stöd till Afghanistan», *Radio Sweden*, 17 desember 2014. Lest 20. desember 2014.
***A Branded Soul*** er en amerikansk stumfilm fra 1917, regissert av Bertram Bracken.

Handling
--------

I en prolog som finner sted i det gamle Roma, forsøker den hedenske Valerain å bortføre Den hellige Cecilia til hans egen utsvevende bursdagsfest. Men hennes åndelige skjønnhet stopper ham, og han kneler foran henne. I hoved-historien synger Conchita Cordova i katedral-koret i landsbyen hennes San Miguelito i nærheten av Rio Grande. Millionæren John Rannie eier oljefelt som har fortrengt bøndene i området, ønsker å gifte seg med Conchita.

Men når han oppdager at forloveden hennes, Juan Mendoza, har blitt ansatt av Adolf Wylie - en tysk spion - truer Rannie med å avsløre Juan med mindre Conchita går med på å bli kjæresten hans. Selv om Conchita blir alvorlig desillusjonert på grunn av dette, bestemmer hun seg for å redde Juan. Men når hun fjerner korset sitt, blir Rannie dypt rørt av hennes offer og ber henne om tilgivelse. I mellomtiden setter landsbyboerne, oppildnet av Wylie, olje-feltene til Rannies i brann.

Skuespillere
------------

* Gladys Brockwell som Conchita Cordova.
* Colin Chase som Juan Mendoza.
* Vivian Rich som Dona Sartoris.
* Willard Louis som Pedro.
* Lew Cody som John Rannie.
* Gloria Payton som Dolores Mendoza.
* Fred Whitman som Neil Mathews.
* Barney Furey som Adolf Wylie.

Referanser
----------

1. ↑  A Branded Soul
2. ↑  A BRANDED SOUL

Eksterne lenker
---------------

* (en) *A Branded Soul* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *A Branded Soul* på American Film Institute Rediger på Wikidata
**Joseph Hermans** var en belgisk sportsutøver som deltok i de olympiske leker 1920 i Antwerpen, han konkurrerte i bueskyting.

Hermans ble olympisk mester to ganger i bueskyting under OL 1920 i Antwerpen. Han kom på tredjeplass i den individuelle konkurransen i *sittende liten fugl*. Det var seks deltakere alle fra Belgia. I den individuelle konkurransen i *sittende stor fugl* kom han på femteplass. De var de samme seks belgierne som deltok i denne konkurransen.
I lagkonkurranse i både stor og liten sittende fugl var det kun et lag som deltok og besto av de seks belgierne som var med i de individuelle konkurransene. Uansett plassering var de seks deltakerne garantert to olympiske gullmedaljer i lag.

OL-medaljer
-----------

* 1920 Belgias flagg Antwerpen – Gull **Gull** i bueskyting, sittende liten fugl lagkonkurranse (Belgia)
* 1920 Belgias flagg Antwerpen – Gull **Gull** i bueskyting, sittende stor fugl lagkonkurranse (Belgia)
* 1920 Belgias flagg Antwerpen – Bronse Bronse i bueskyting, sittende liten fugl

Eksterne lenker
---------------

* (en) Joseph Hermans – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Joseph Hermans – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata
**Johan I av Frankrike** *(Jean I)* (født 15. november 1316, død 20. november 1316), med tilnavnet **den posthume** *(le posthume)*, var et spedbarn som var konge av Frankrike og Navarra, og greve av Champagne, i hele sitt fem dager lange liv. 

Han tilhørte huset Capet og var sønn av kong Ludvig X og Clémence av Anjou. Han ble født som konge siden faren døde fem måneder før han ble født.

Regenten, guttens onkel, Filip ble mistenkt av mange for å tatt han av dage for selv å bli konge. Det var også rykter om at Filip hadde bortført gutten og erstattet ham med et dødt barn. På 1350-tallet dukket det opp en mann i Provence som sa han var Johan, men han ble raskt satt i fengsel og døde der.

Tross hans korte «regjeringstid» regnes Johan offisielt med blant Frankrikes konger. En senere konge tok navnet Johan II.

Guttens død reiste på nytt spørsmålet om kvinnelig arverett til den franske tronen, siden han hadde en eldre halvsøster Johanna. Delvis på grunn av at kunne reises tvil om farskapet til Johanna, siden hennes mor var funnet skyldig i utroskap, fikk Filip gjennomslag for at kvinner ikke skulle kunne arve tronen, et prinsipp som senere ble knyttet til den saliske lov.

Referanser
----------

1. 1 2   Kindred Britain[Hentet fra Wikidata]

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Ludvig X** | **Konge av Frankrike**(1316–1316) | Etterfølger:**Filip V** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** SUDOC
 |
***A 44-Calibre Mystery*** er en amerikansk stumfilm fra 1917, regissert av Fred Kelsey.

Handling
--------

Historien er lagt til byen Driftwood, og begynner når Pete McGuire som også går under kallenavnet «Lone Jack» ankommer området- og han voldtar Kitty Flanders. Sheriff Cheyenne Harry griper inn, slår ut McGuire, og tar med seg Kitty Flanders hjem til henne. McGuire blir klar over at sheriff Harrys stedfortreder, Horton, er ute etter å arrestere ham.

McGuire forsøker derfor å gjemme seg i en øde hytte. Horton blir senere myrdet, tilsynelatende av Mr. Flanders. Men senere får sheriff Harry vite at Horton ble drept av en runde fra et skytevåpen med 44 kaliber. Mr. Flanders tilstår overfor sheriff Harry at han skal ha skutt og drept Horton, men sheriffen påpeker at pistolen Flanders eier var av en annen størrelse enn drapsvåpenet.

Men Sheriff Harry legger merke til at McGuires pistol er en 44-kaliber, og anklager ham for å ha stått bak drapet på Horton. McGuire og en medskyldig forsøker deretter å stikke av, men han blir drept av sheriffen i en konfrontasjon. Kitty Flanders bekjenner sin kjærlighet til sheriff Cheyenne, samtidig som hun forsøker å hjelpe ham med å håndtere sårene hans.

Skuespillere
------------

Harry Carey.
* Harry Carey som Sheriff Cheyenne Harry.
* Claire Du Brey som Kitty Flanders.
* Hoot Gibson.
* Frank MacQuarrie.
* Vester Pegg.
* William Steele.
* Maude Emory.

Referanser
----------

1. ↑  A 44-Calibre Mystery

Eksterne lenker
---------------

* (en) *A 44-Calibre Mystery* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *A 44-Calibre Mystery* på Silent Era Rediger på Wikidata
**Ronnie Lee Milsap** (født 16. januar 1943 i Robbinsville i Nord-Carolina) er en amerikansk countrysanger og -pianist. Han var en av countrymusikkens mest populære og innflytelsesrike utøvere på 1970- og 1980-tallet. Han ble countrymusikkens første fremgangsrike blinde sanger, og en av de mest fremgangsrike og allsidige country «crossover» vokalister for sin tid som appellerte til både til country og pop musikkmarkedene med hitter som knyttet sammen pop, R&B og rock'n'roll elementer. 

Milsaps største crossoverhitter er blant annet «It Was Almost Like a Song», «Smoky Mountain Rain», «(There's) No Gettin' Over Me», «I Wouldn't Have Missed It for the World», «Any Day Now» og «Stranger in My House». Han har vunnet seks Grammy Award-priser og har hatt 40 nummer en country hitter, som gjør han til den 3. personen med flest topplasseringer etter George Strait og Conway Twitty.

Referanser
----------

1. ↑   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w6tc398h, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* (en) Ronnie Milsap på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
* (en) Ronnie Milsap på Apple Music Rediger på Wikidata

* (en) Ronnie Milsap på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Ronnie Milsap på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Ronnie Milsap på Spotify Rediger på Wikidata

* (en) Ronnie Milsap på Songkick Rediger på Wikidata

* (en) Ronnie Milsap på Last.fm Rediger på Wikidata

* (en) Ronnie Milsap på AllMusic Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** NLA **·** NKC **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |
**あ** i hiragana og **ア** i katakana er tegn av japansk kana som hver representerer en mora. Tegnet blir romanisert som *a*. Uttalen (hør hjelp•info) av あ/ア ligger veldig nær *a* på norsk. I gojūon-tabellen opptar den førsteplass, ved siden av い. Formen til あ kan minne om en の med et kors i.

Herkomst
--------

あ stammer fra den kursiverte sōsho-stilen av kanji-tegnet 安, mens ア kommer fra den venstre delen av 阿.

Mindre varianter
----------------

De forminskete versjonene (ぁ, ァ) brukes av og til for å transkribere fremmede ord gjennom å sette dem etter tegn (f.eks slik: ファ), for så å danne ord som ファッション　(fasshon → *fashion*). De forminskede tegnene endrer det forutgående tegnets siste vokal for å danne stavelser som er uvanlige i det japanske språk. For eksempel har man i utgangspunktet ikke et eget tegn for *fa*, men for *fu* (フ), og må av den grunn kombinere フ og ァ for å lage lyden *fa*.

Rekkefølge på strøkene
----------------------

|  |
| --- |
|  |

**Hiragana あ** blir skrevet med tre strøk:

1. Øverst, ett horisontalt strøk fra venstre mot høyre.
2. Et vertikalt strøk fra toppen gjennom midten av det første mot bunnen.
3. Nedenfor, en sløyfe à la tegnet の.

**Katakana ア** blir skrevet med to strøk:

1. Øverst, en vannrett linje fra venstre mot høyre, gjennomført gjennom en kortere skrå linje i motsatt retning.
2. Fra slutten av det forrige strøket, en linje nedover, buet lett mot venstre.

Referanser
----------

1. ↑  Hadamitzky, Wolfgang; Spahn, Mark (2013). *Japanese Kanji and Kana: (JLPT All Levels) A Complete Guide to the Japanese Writing System (2,136 Kanji and 92 Kana)* **(engelsk)**. Tuttle Publishing. ISBN 9781462910182.
**Stadium Municipal** (også kalt Stadium de Toulouse) er et stadion i byen Toulouse i Frankrike. Fotballaget Toulouse FC spiller sine hjemmekamper her, men rugby union-laget RC Toulonnais spiller også enkelte større kamper på denne stadion. Rugby union er svært populært i dette området i Frankrike og RC Toulonnais bruker stadion ved kamper i European Rugby Champions Cup eller større kamper i serien Top 14.

Historikk
---------

Stadionet ble bygget i 1937 for VM i fotball som skulle arrangeres i Frankrike i 1938. Det har blitt utført to større oppgraderinger av stadionet i 1949 og i 1997 i forkant av VM i fotball i 1998.

I 2001 måtte det repareres for store skader etter en kjemisk fabrikk i nærheten eksploderte.

Før EM i fotball i 2016 ble kapasiteten redusert med 2000 for å tilfredsstille UEFA sine krav om bredde på setene.

Større idrettsarrangementer
---------------------------

### VM i fotball

Stadionet har blitt brukt under begge verdensmesterskap i fotball som har blitt arrangert i Frankrike. Under VM i fotball 1938 ble det spilt to kamper her; én kamp i første runde mellom Cuba og Romania som endte uavgjort og omkampen for denne. Under VM i fotball 1998 ble det spilt fem kamper i gruppespillet og én åttendedelsfinale her.

### EM i fotball

Stadionet ble ikke benyttet ved EM i 1960 eller 1984, men under EM i fotball 2016 ble det spilt fire gruppekamper samt én åttendedelsfinale i Toulouse.

### VM i rugby union

I 2007 arrangerte Frankrike VM i rugby union. Fire gruppespillkamper ble spilt på Stadium Municipal.

Referanser
----------

1. ↑  Stadium de Toulouse www.stadiumguide.com Lest 10. juni 2016 (engelsk)
2. ↑  Stadium de Toulouse www.uefa.com Lest 10. juni 2016 (engelsk)
3. ↑  Euro 2016 venue by venue: France's 10 stadiums for finals bbc.co.uk Lest 10. juni 2016 (engelsk)

Eksterne lenker
---------------

* (fr) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Stadium (Toulouse) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Om stadionet på Toulouse FC sine hjemmesider (fransk)
* Stadionet på UEFA sin hjemmeside (engelsk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
Farvergade med Vartov til høyre
Farvergade sett i retning mot Københavns Rådhus  Foto: Leif Jørgensen 
**Farvergade** er en gate i Københavns Indre By som støter opp til Rådhuspladsen / den nye Regnbuepladsen og Vester Voldgade i vest, samt til Hestemøllestræde, Kompagnistræde og Gåsegade i øst.

Farvergården
------------

I 1560 ble her på initiativ av kong Frederik II opprettet et *farveri*, på omtrent samme sted som Vartov ligger i dag. Det ble innkalt ekspertise fra Tyskland, men som årene gikk, viste farveriet seg å vær en dårlig forretning for kongen. Omsider ble bedriften solgt til astronomen Tycho Brahe, som i forveien hadde en gård ved siden av. Brahe forpliktet seg til å innrette en særlig farveribygning ut til vannet, samt til å holde en bolig for farvermesteren. Til gjengjeld ønsket han å bruke den stenskansen som støtte opp til Farvergården som observatorium. Brahe og hele hans familie, tjenere, kolleger og alskens utstyr, oppholdt seg her fra han forlot Hven i 1597, til han reiste for godt fra Danmark i 1599.

Vartov
------

Siden fungerte gården i en periode som fengsel, for i 1665 å overgå til stiftelsen Vartov, som pleiehjem for fattige og syke. Da bygningene var blitt i så dårlig stand at de var blitt ubeboelige, fikk byggmester og arkitekt Johan Cornelius Krieger i oppgave å reise nye. Dette foregikk i årene 1724–29, hvoretter Philip de Lange utvidet mot Farvergade i årene 1743–44.

Blant Vartovs mange beboere og pasienter, kan nevnes billedhuggeren Thorvaldsens islandske far *Gottschalk Thorvaldsen*. Professor og prest *Poul Egede* – sønn av Grønlands misjonær Hans Egede – flyttet inn på Vartov i 1770. N. F. S. Grundtvig var prest i Vartov Kirke fra 1839 til sin død i 1872.

Omkring århundreskiftet 1900 var Farvergade beryktet for vertshusliv og prostitusjon. Etter opphevelsen av de offentlige bordellene i 1906, ble det fremsatt forslag om å innlemme hele gaten i Kompagnistræde. Gatenavnet ble dog reddet i borgerrepresentasjonen.

Referanser
----------

1. ↑  Jørgensen, Bent: *Storbyens Stednavne*, Gyldendal, 1999
2. ↑  Fleischer, Jens: *Farvergade*, København. Kulturhistorisk opslagsbog med turforslag, Kbh. 1985 Arkivert 9. april 2014 hos Wayback Machine.
3. ↑  Bogan, Evan: *Københavns Gadenavne", Bogans Forlag, 2003*
4. ↑  *Johan Cornelius Krieger*, Kunstindeks Danmark. Besøkt 8. april 2014
5. ↑  *Philip de Lange*, Kunstindeks Danmark. Besøkt 8. april 2014
6. ↑  *Farvergade 27-27a-l*, indenforvoldene.dk. Besøkt 8. april 2014 Arkivert 9. april 2014 hos Wayback Machine.
7. ↑  Zinglersen, Bent: *Københavnske gadenavnes historie*, Politikens Forlag, 1979

Portal: Danmark
**Stadion pod Goricom** er et fotballstadion som ligger i hovedstaden Podgorica i Montenegro. Den er hjemmebane både for fotballklubben FK Budućnost Podgorica og for Montenegros herrelandslag i fotball. Den har en tilskuerkapasitet på 15 230 seter og driftes både av Budućnost Podgorica samt Montenegros fotballforbund. Den er også vertskap for cupfinalen under Kup Crne Gore.

Stadionet med en kapasitet på rundt 5 000 tilskuere ble påbegynt etter krigen i 1945 og ble bygget på samme sted som en fotballbane som var brukt av flere klubber i byen. I 1952 brøt det ut en brann som ødela mye av tribuneanlegget, og et nytt stadionanlegg ble bygget like etter med en kapasitet på 17 000 tilskuere. På 1980-tallet ble stadionanlegget renovert, blant annet hvor hovedtribunen ble oppgradert med tak og kun sitteplasser, samt at det i 1989 ble installert flombelysning.

Etter oppløsningen av Den sosialistiske føderale republikken Jugoslavia i 1992 ble det foretatt flere renoveringer, hvor den østre tribunen ble revet og en ny tribune mot nord ble bygget. Anlegget hadde da en kapasitet på om lag 12 000 tilskuere. Den siste renoveringen av anlegget kom i perioden 2004–2006, hvor samtlige tribuner ble oppgradert og hvor en ny østre tribune ble bygget slik at Stadion pod Goricom fikk tribuner på alle sider igjen med dagens totale tilskuerkapasitet.

Stadion pod Goricom var også hjemmebane for OFK Titograd i perioden 1953–1997 frem til klubben flyttet til Mladost stadion.

Referanser
----------

1. ↑  Mysportstourist.com – City Stadium (Podgorica, Montenegro) (Besøkt 21. mars 2021)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Stadion Pod Goricom – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Stadiumdb.com – Stadion pod Goricom
***Men of a Certain Age*** er en amerikansk drama- og komiserie som gikk på TNT fra 2009 til 2011. Serien handlet om tre bestevenner i førtiårsalderen, og hvordan de taklet livets realiteter. De tre ble spilt av Ray Romano, Scott Bakula og Andre Braugher.

Roller
------

I hovedrollene spiller Ray Romano (*Alle elsker Raymond*) som Joe, Scott Bakula (*Quantum Leap*) som Terry Elliott, og Andre Braugher (*House M.D.*) som Owen. De er tre bestevenner i førtiårsalderen, og serien er om hvordan de takler livets realiteter. 

**Joe** er nylig separert og har to barn, som han sliter med forholdet til. Generelt sett har han problemer med å forholde seg til andre mennesker. Han driver en leketøysbutikk, og bor på hotell siden han flyttet fra kona. Han finner ut via Owen at kona har et forhold til en annen, og at forholdet startet før separasjonen.

**Owen** bor sammen med kone og barn, og jobber i farens bilbutikk som bilselger. Han blir likestilt med de andre selgerne, og sliter med å få aksept av faren. Han føler han må slite ekstra mye i forhold til de andre, men ønsker heller ikke særbehandling. Han mistrives i jobben og drømmer om å drive for seg selv, noe han engang gjorde, da han tidligere startet en platebutikk med salg av LP-plater. Den måtte legges ned da alle skiftet til CD-er, og Owen måtte krype tilbake til faren.

**Terry Elliott** er evig ungkar og storsjarmør. Han har tidligere jobbet som skuespiller, og har draget på det motsatte kjønn. Han oppfattes av kameratene som uansvarlig, og de spøker med alle forholdene Terry har. Han gir klare signaler at han ikke ønsker faste forhold, selv om han av og til har en drøm om å slå seg til ro. Han trives best med å gå fra forhold til forhold, eller gjerne ha flere samtidig. Han innleder blant annet et forhold til en servitør på 25 år, halve hans egen alder.

Rolleliste
----------

* Ray Romano – Joe
* Andre Braugher – Owen
* Scott Bakula – Terry Elliott
* Lisa Gay Hamilton – Melissa
* Carla Gallo – Annie
* Richard Gant – Owen Sr.
* Brian J. White – Marcus
* Brittany Curran – Lucy
* Michael Hitchcock – Dave
* Kwesi Boakye – Jamie
* Patricia De Leon – Joes fantasidame

Episodeliste
------------

1. *Pilot*
2. *Let it Go*
3. *Mind's Eye*
4. *The New Guy*
5. *Powerless*
6. *Go With The Flow*
7. *Father's Fraternity*
8. *You Gonna Do That The Rest of Your Life?*
9. *How to Be an All-Star*
10. *Back in the S#!t*

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Men of a Certain Age* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Men of a Certain Age* på The Movie Database – TV Rediger på Wikidata

* (en) *Men of a Certain Age* på Metacritic Rediger på Wikidata


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
Svært enkelt sandslott med tårn formet ved hjelp av plastbøtter i den hvite skjellsanda på Tenerife i 2007
Arbeid med en sandskulptur under *Sand World Festival 2003* i Travemünde i Tyskland
Sandskulpturer fra *Sand World Festival 2004* på stranda i Travemunde
**Sandskulptur** er en skulptur lagd av sand og vann. Sandskulpturer bygges særlig på større badestrender og er dermed en av de flyktigste kunstformene i dag. Etter noen måneder med solskinn og regn ligger bare hauger med sand igjen av disse fantasifulle skaperverkene

Sanden som brukes er finkornet og tatt fra steder der sandkornene ikke er blitt runde av å gnisses mot hverandre, slik de blir på strender og tildels i elver. Sanden blir tilsatt vann og presset sammen før selve skulpteringen starter.

Sandskulpturfestivaler (utvalg)
-------------------------------

Flere steder i verden, blant annet nordover i Europa, har byer organisert internasjonale sandskulpturfestivaler både for amatører og anerkjente kunstnere. I tillegg til de årvisse festivalene har det vært arrangert enkeltstående temafestivaler på forskjellige steder, blant annet i Moskva i Russland, Milano i Italia, Lima i Peru og San Juan på Puerto Rico.

* Sandsation, Berlin i Tyskland
* Sand World, Travemünde i Tyskland
* Blankenberge, Belgia
* Tossens i Tyskland
* Scheveningen i Nederland
* Brugge i Belgia
* Brighton i Storbritannia
* Cervia International Masters Cervia, Rimini i Italia
* Venezia i Italia
* St. Petersburg i Russland
* The Boston International Sand Festival, Boston i USA.
* The American Sandsculpting Festival, Ft Myers Beach i Florida i USA
* Schooners Sand Blast Panama City i Florida i USA
* Harrisand, Harrison i Canada
* Gatineau i Canada
* Puri i India
* Ashiya, Japan

Eksterne lenker
---------------

* (en) Sand sculptures – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* *Sultan of Sand* med mange gallerier (på engelsk)
* Om sandskulpturer (på engelsk)
* Fotografier av sandskulpturer
* Bilder fra sandskulpturfestivalen i Scheveningen i Nederland (på engelsk)
* Sandskulpturfestival i Brugge i Belgia (på engelsk)
* Sandskulpturfestival i Harrison i Canada (på engelsk)
* Sandskulpturfestival i Berlin (på tysk) Arkivert 29. august 2006 hos Wayback Machine.

Portal: Kunst

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data)
 |
**Nick O'Hern** (født 18. oktober 1971) er en australsk golfspiller. Han er venstrehendt og begynte å spille golf da han var ni år gammel. Faren hans hadde 3 i handicap og spilte baseball for Australia, og O'Hern spilte selv baseball for Vest-Australia. Han var også en talentfull tennisspiller, men valgte å konsentrere seg om golf. Han ble profesjonell golfspiller i 1994.

O'Hern gjorde suksess på kvalifiseringsskolen til Europatouren på sitt første forsøk i 1998 og har spilt regelmessig på denne touren siden 1999. Han har ikke vunnet på Europatouren, men hadde to annenplasser i 2003, to til i 2004 og en i 2005. Han har vunnet fire turneringer i Australia og spiller fortsatt på PGA Tour of Australasia når det er vinter på den nordlige halvkule.

I 2005 begynte han å spille en del i USA. Han var ikke medlem av PGA-touren, men ved å ligge blant de 30 beste på verdensrankingen i golf ble han direktekvalifisert og invitert til flere turneringer. I 2006 fikk han fast spillerett på PGA-touren på grunnlag av deltagelsen på det internasjonale laget i The Presidents Cup i 2005.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Nick O'Hern – PGA-touren Rediger på Wikidata

* (en) Nick O'Hern – Europatouren Rediger på Wikidata

* (en) Nick O'Hern – Verdensrankingen Rediger på Wikidata

Portal: Golf

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF
 |
En stilisert hånd som er et jainistisk symbol for ahimsa.
**Ahimsa** er et religiøst konsept som forfekter ikke-vold og respekt for alt liv. *Ahimsa* er sanskrit og betyr *unngå skade*. Det er nært knyttet til vegetarianisme innen østlige religioner og til moderne bruk av ikke-vold som politisk pressmiddel.

Begrepet finnes i hinduskriftene kalt Upanisjadene. I jainismen er *ahimsa-vrata* eller løftet om ahimsa, det første av fem maha-vrata, grunnleggende løfter. Her blir alt dyreliv og det meste av planteliv regnet å være bevisst, og alle gjerninger som truer slikt liv er forbudt. I hinduismen er ahimsa et av fem løfter innen yoga.

Tekst av Gandhi om ahimsa.
På 1900-tallet videreutviklet Mahatma Gandhi idéen om ahimsa. I tillegg til å bruke ikke-vold i dagliglivet, mente han det også kunne brukes som politisk virkemiddel. Satyagrahabevegelsen hans brukte ikke-voldelig sivil ulydighet for å oppnå målet om et fritt India. Denne filosofien inspirerte deler av den amerikanske borgerrettsbevegelsen og Martin Luther King jr.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis
 |
**«Farvel Finnmark»** er en norsk skillingsvise, skrevet av Rolf Holst, med melodi av Juul Strømme. «Farvel Finnmark» ble skrevet i Nord-Trøndelag i 1944, etter at Rolf Holst var kommet dit sammen med mange andre flyktninger fra Finnmark som under tyskerne evakuerte Finnmark og halve Nord-Troms i 1944. Sangen var ment som en hyllest til Finnmarks befolkning. Presten Johan Svendsen tok vare på sangen for Rolf Holst og Juul Strømme. Svendsen hadde tidligere tjenestegjort i Kistrand i Porsanger. På den tiden var det strengt forbudt å samles og like forbudt å synge nasjonalpatriotiske sanger. Kirken var det stedet med størst frihet, og presten tok sjansen på å fremføre den der. Sangen ble også illegalt trykket i Stavanger Aftenblad. På frihetssommeren kunne man høre sangen sunget i 17. mai-togene landet over. Visa er innspilt på *Frem fra Glemselen kap. 9* med Rita Engebretsen og Helge Borglund.

Teksten
-------

Farvel Finnmark

Så ligger du, Finnmark, ensom, forlatt

Med stjerneklar himmel og vinterkvit natt.

Og over din vidde et vemodsfullt skjær

hviler, – for folket ditt landflyktig er.

Nei, aldri var sorgen så knugende stor

Blant folket ditt, Finnmark, som nu da det for.

En avskjed ble sendt deg så inderlig varm

Fra hjerter som blør i hver finnmarkings barm.

Hvert solstreif, hvert minne i hjertet blir gjemt,

Hvert savn og hvert offer så hurtig blir glemt.

Vi ser deg idag, kun solglans så skjønn,

Og hjertet vårt fylles av takk og av bønn.

Ha takk for hver høytid da klokkene klang

Og kalte Guds folk i fra vidde og vang

til samvær om sakramenter og ord

som fløt til oss gjennom din kirke i nord.

Så ber vi til Gud for vårt land opp mot nord,

for folket som elsket dets karrige jord.

Vi minnes deg alltid i ve og i vel -

vi tror på et gjensyn - ha takk og farvel.
***Hans private hemmelighet*** (originaltittel: ***Don't Tell Everything***) er en amerikansk stumfilm fra 1921, regissert av Sam Wood.

Handling
--------

Marian Westover blir elsket av velstående unge Cullen Dale og hans beste venn Harvey Gilroy, hvis lojalitet til Dale holder ham taus om hans egentlige følelser. Etter at de begge pådrar seg skader under et polo-spill, viser Cullen spesiell omsorg når han tar seg av vennen sin. Cullen frir til og blir akseptert av Marian, men hun blir misunnelig på hans tidligere kjærester.

Når Jessica Ramsey dukker opp og forsøker å bli sammen med Cullen, klarer ikke Marian å holde følge med hennes atletiske dyktighet. Jessica inviterer dem begge til en hytte i fjellet. Når Marian nekter å bli med, gifter Cullen seg med henne før han reiser til hytta sammen med Jessica. Men en storm forhindrer Cullen fra å reise hjem som planlagt. Marian blir snart urolig, og mistenker at han er utro mot henne.

Medvirkende
-----------

* Wallace Reid - Cullen Dale
* Gloria Swanson - Marian Westover
* Elliott Dexter - Harvey Gilroy
* Dorothy Cumming - Jessica Ramsey
* Genevieve Blinn - Mrs. Morgan
* K. T. Stevens - Cullen's niece (som Baby Gloria Wood)
* Charles De Briac - Morgan Twin (som De Briac Twins)
* Raymond De Briac - Morgan Twin (som De Briac Twins)

Referanser
----------

1. ↑  «Medietilsynet» **(norsk)**. Besøkt 31. januar 2018.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Hans private hemmelighet* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Hans private hemmelighet* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) *Hans private hemmelighet* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *Hans private hemmelighet* på Silent Era Rediger på Wikidata