recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Tore Hedin** (7. januar 1927 i Stora Harrie utenfor Kävlinge, død 22. august 1952 i Bosarpasjön, Skåne) var en svensk politimann og massemorder.

I 1951 drepte han mølleeieren Allan Larsson i forbindelse med pokerspill i Tjörnarp, og satte deretter fyr på huset hans. Hedin deltok selv i etterforskningen.

Natt til 22. august 1952 begikk han Hurvadrapene. Med øks drepte han sine foreldre, sin tidligere forlovede og en annen person. Fem andre personer omkom da han satte fyr på aldershjemmet der den tidligere forloveden arbeidet. Hedin tok samme natt sitt eget liv i en innsjø i Hässleholm kommune. Han etterlot et brev der han beskrev og tilsto drapene. Liket ble sendt til Lunds universitet slik at blant annet hjernen kunne undersøkes. Liket ble oppbevart ved universitetet til 1974 da det ble kremert.

Bakgrunn
--------

Da han var 16 år brøt Hedin seg inn på et bryggeri for å stjele fôr til familiens hester. Han satte deretter fyr på bryggeriet for å skjule tyveriet. 

Rundt 1950 gjennomgikk han utdanning til underbefal i artilleriet, han fikk deretter en stilling som lensmannsbetjent.

Referanser
----------

1. ↑   www.svenskagravar.se[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
Et par parkski.
Parkskikjører i et hopp. Man kan tydelig se tuppene i begge ender av skiene.
**Parkski**, også kalt **twintip** (direkte oversatt *tvillingtupp*), er modifiserte alpinski som har bøyd tupp i begge ender av skien, i motsetning til vanlige alpinski som har en bøyd fortupp og rett bakende. Skiene gjør det mulig å kjøre baklengs ned en hel eller deler av en bakke ved at snøen går under skien, og at baktuppen ikke kiler seg fast ned i snøen hvis man kjører baklengs.

Lange ski gjør landingen stødigere, men skiene blir tyngre å kjøre med, særlig krappe svinger. Korte ski vil gjøre at man lander mindre stabilt, mens disse skiene vil gjøre det enklere å ta korte eller krappe svinger. Myke ski gjør skiene lekne, mens svingeegenskapene blir noe svekket. 

Twintip er designet for at det skal være enklere å trikse med. I tillegg til at disse kan kjøre baklengs, har produsentene også minket vekten slik at de er lettere enn vanlige alpinski. Dette gjør triksing mye enklere. Bindingene sitter også løsere enn vanlige alpinski, slik at det skal være enklere å rotere.

Selv om twintip opprinnelig var konstruert for jibbing, altså triks på hopp, vegger, bokser, rekkverk og lignende, har de doble tuppene også blitt populære på andre typer ski. Pudderski, fjellski og telemarkski er nå mulig å finne med bøyde tupper foran og bak.

Historie
--------

De første skiene som ble solgt med bøyd tupp både foran og bak var 1974 Olin Mark IV Comp.

De første moderne parkskiene ble imidlertid ikke utviklet før på slutten av 90-tallet, da Mike Douglas og Steve Fearing kontaktet mange av de store skiprodusentene for å lage parkski som var egnet til å kjøre i snowboardparker. Etter at de ble avvist av åtte andre skiprodusenter, fikk de i november 1997 en avtale med Salomon Group. Kort tid senere introduserte Salomon modellen «1080», den første masseproduserte parkskien. Designet ble raskt plukket opp og forbedret av andre skiprodusenter. Salomon 1080 hadde ikke like høye tupper foran bak, noe som først ble introdusert av Line Skis året etter.

I begynnelsen av 2000-årene kom det flere nye skiprodusenter som spesialiserte i parkski, for eksempel Armada, 4FRNT og Liberty Skis.

Kjente utøvere på parkski
-------------------------

* Anders Backe
* Andreas Håtveit
* Simon Dumont
* Sammy Carlson
* Jon Olsson
* Tanner Hall
* Tom Wallisch
* PK Hunder

Referanser
----------

1. ↑  «The Five Most Influential Products of the Past 20 Years: Five Products that Shaped Skiing Today». UnofficialNetworks.com. 4. juni 2012. Arkivert fra originalen 17. april 2013. Besøkt 17. april 2013.
2. 1 2  Lisa Richardson (9. desember 2010). «Mike Douglas: Last Man Standing». SBC Skier Magazine. Arkivert fra originalen 17. april 2013.
3. ↑  «Mike Douglas». Salomon Freeski. Arkivert fra originalen 17. april 2013. Besøkt 17. april 2013.
4. ↑  Berne Broudy, Andrew Freeman (21. mai 2012). «The Most Influential Gear of All Time: Salomon 1080 Twin Tip». OutsideOnline.com. Arkivert fra originalen 17. april 2013. Besøkt 17. april 2013.
5. ↑  «Our Story». Line Skis. Arkivert fra originalen 25. april 2013. Besøkt 17. april 2013.
**Hélder de Souza Martins** (født 28. november 1901, død ukjent) var en portugisisk rytter som deltok i de olympiske leker 1924 i Paris og 1928 i Amsterdam.

de Souza vant en olympisk bronsemedalje under OL 1924 i Paris. Han og hesten «Avro» var med på det portugisiske laget som kom på tredjeplass i lagkonkurransen i sprangridning bak Sverige og Sveits. De andre på laget var José Mouzinho på «Hertugo» og António Borges på hesten «Reginald». de Souza kom på tolvteplass i den individuelle konkurransen i sprangridning med «Avro».

Fire år senere, under sommer-OL 1928 i Amsterdam ble han nummer seksten i den individuelle konkurransen i sprangridning med «Avro» og med det portugisiske laget kom han på sjetteplass.

OL-medaljer
-----------

* 1924 Frankrikes flagg Paris - Bronse Bronse i hestesport, sprangridning lag Portugals flagg Portugal

Referanser
----------

1. ↑   sports-reference.com, www.sports-reference.com, besøkt 23. februar 2016[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Hélder de Souza – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Hélder de Souza – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Hélder de Souza – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata
**Ella Didrikke Døsen** (født 5. desember 1862 i Bergen som Ella Didrikke Ellertsen, død 6. januar 1946 i Fana) var en norsk kunstmaler som i hovedsak var aktiv inntil hun giftet seg i 1887.

Hun fikk tegneundervisning av en lokal fotograf, og dro så (1878) til Berlin, hvor hun studerte i fem år. Hennes kunstprofessor fant imidlertid ut, at hun som kvinne ikke burde bli dyremaler, slik hun selv ønsket, siden sjangeren var for komplisert for kvinner. Dette var en vanlig holdning på den tid i forhold til kvinnekunstnere. Hun ble stillebenmaler isteden. I tillegg malte hun noen marinemalerier.

Hun hadde sin siste utstilling i Bergen Kunstforening samme år hun ble gift. Karrieren dabbet av. Hun kopierte en del bilder og tok opp rosemaling fra 1920-årene som hobby etter at barna var blitt voksne.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4   nkl.snl.no[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   KulturNav, KulturNav-ID 72786485-17da-4843-ad80-f1d681687b02, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* Gunnar Danbolts omtale i Griegsamlingens katalog.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Norsk kunstnerleksikon **·** Historisk befolkningsregister **·** KulturNav
 |
«Parkville» har flere betydninger.

Royal Park i Parkville.
**Parkville** er en bydel i Melbourne i Australia. Den ligger 4 km nord for Melbourne sentrum og ligger i lokalstyret City of Melbourne. Ved folketellingen i 2006 hadde Parkville 4 980 innbyggere.

Parkville grenser til North Melbourne i sørvest, Carlton og Carlton North i sør og øst, Brunswick i nord og Flemington i vest.

Parkville domineres av utdanning, forsknings og helse og rommer blant annet University of Melbourne, Monash Universitys farmasifakultet, Royal Melbourne Hospital, Royal Women's Hospital og Royal Childeren's Hospital. Parkområdet Royal Park med Royal Melbourne Zoological Gardens ligger i Parkville.

Utdanning
---------

Parkville domineres av University of Melbournes hovedcampus, men har også andre utdanningsinstitusjoner, blant annet Monash Universitys farmasifakultet (tidligere 'Victorian College of Pharmacy').

Transport
---------

Parkville betjenes av flere trikkelinjer og Royal Park jernbanestasjon som ligger ved dyrehagen i Royal Park.

| * v
* d
* r
Bydeler i City of Melbourne i Melbourne |
| --- |
| Carlton **·** Carlton North **·** Docklands **·** East Melbourne **·** Flemington **·** Kensington **·** Melbourne CBD **·** North Melbourne **·** Port Melbourne **·** Parkville **·** Southbank **·** South Wharf **·** South Yarra **·** West Melbourne |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Ella Arntsen** (født 11. november 1924 i Oslo, død 16. juni 2000) var en norsk pianist, musikkbibliotekar, foreleser og programsekretær i NRK, som drev med folkeopplysningsarbeid om musikk fra 1950.

Ella Arntsen var elev av pianisten og pianopedagogen Erling Westher. 
Hun studerte ved Deichmanske bibliotek i årene 1945-47. Deretter studerte hun ved University College i London i 1947-48, før hun ble musikkbibliotekar ved Deichmanske bibliotek. I 1960 tok hun filologisk embetseksamen, og hun gjennomførte dessuten spesialstudier i Tübingen og Manchester. 

Arntsen ble i 1955 ansatt hos Norsk rikskringkasting, der hun med tiden ble programsekretær, og senere redaksjonssjef og musikksjef.
Hun holdt også forelesninger ved Statens bibliotekskole, og var dessuten mangeårig styremedlem i Norsk musikkbibliotekforening, som hun også stiftet i 1972. Arntsen var også redaktør av *Musikken og vi*. Hun var dessuten politisk engasjert gjennom sin innsats i Arbeiderpartiet, der hun satt i representantskapet, og gjennom sitt styreverv i Oslo Arbeidersamfund.

For sin innsats ble Arntsen tildelt Kongens fortjenstmedalje i gull, i tillegg til et antall utmerkelser fra NRK og ulike kulturinstitusjoner.

Bibliografi
-----------

Arntsen, Ella (1963). *Musikkbiblioteket*. Oslo: Statens bibliotektilsyn.

Utmerkelser
-----------

* Kongens fortjenstmedalje i gull

Kilder
------

* Arntsen, Ella (1963). *Musikkbiblioteket*. Oslo: Statens bibliotektilsyn.
* *Norsk musikkbibliotekforening 15 år 1972 - 26. november - 1987*. Oslo: Norsk musikkbibliotekforening. 1987.
* *Sarpsborg Arbeiderblad 1964.12.24*. Norge, Østfold, Sarpsborg. 1964.
* *Rogalands Avis 1964.11.04*. Norge, Rogaland, Stavanger. 1964.
* *Dagsavisen 2000.06.23*. Norge, Oslo. 2000.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Tore Faye**
(født 11. mai 1933,
død 27. juli 2001)
var en norsk skipsmegler
og jazzmusiker (klarinett).

I skipsbransjen var han hos John I. Jacobs i London utover
1950-tallet, senere i Bergen.
Med Andreas Skjold (trombone) hadde han fra 1952 egen plateutgivende
og prisede *Tore Faye Jazz Quartet*. Den Benny Goodman-inspirerte Faye ble i en 
radioavstemning utropt til landets beste klarinettist. Han gjorde comeback i
det nystartede Bergen jazzforum sitt husband, Bergenskvintettet (1972) 
der han spilte med Arvid Genius, Eivin Sannes, Tor Ivar Andreassen og Axel Genius.
og ble med i Per Nyhaugs studioband.
Ved Sweet Basil i New York City spilte han med Doc Cheatham og Eddie Daniels var en bekjent. Han bidro til flere plateutgivende
Bergensmusikere, som Arvid Genius og Merethe Mikkelsen.

Utgivelser
----------

* "Always" / "Lover Come Back to Me (His Master's Voice A.L. 3488, 78-plate, 1954)
* *Jazz nolante* (Acoustic Records, 1996). Gamle jazz-standards med Dag Arnesen piano, Sigurd Ulveseth bass og Frank Jakobsen trommer.

Referanser
----------

1. ↑  Biografi Arkivert 22. mai 2014 hos Wayback Machine. fra Norsk Jazzarkiv
2. ↑  «platedetaljer og bilde». Arkivert fra originalen 14. mai 2008. Besøkt 19. mai 2009.

Eksterne lenker
---------------

* Biografi fra Jazzbasen.
* Diskografi fra Jazzbasen.

  

Portal: Jazz

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Parkhead** (Skotsk-gælisk: *Pairkheid*) er en bydel i Glasgow og ligger i det østlige området East End på den nordlige elvebredden av Clyde.

Historie
--------

Navnet stammer fra en tidligere landsby som lå i området hvor dagens Gallowgate og Tollcross Road møter Westmuir Street. Duke Street og Springfield Road møtes i området og disse fem gatene danner en femveiskryss, kalt Parkhead Cross. Glasgows østre gravlund ble etablert i området i 1847, langs Gallowgate.

Området ble særlig utviklet som byområdet i forbindelse med funn av kull i 1837, og ble et industrielt sentrum. I 1897 ble firmaet William Beardmore and Company kjent for sin produksjon av høykvalitetsstål som ble utviklet på den lokale Parkhead Forge som ble grunnlagt rundt 1837 og utvidet i årene mellom 1884 og 1914. Anlegget ble stengt i 1976, og er i det et kjøpesenter.

Celtic FC
---------

Parkhead er i dag mest kjent for å være hjemmeområdet til fotballklubben Celtic FC. Deres hjemmebane Celtic Park åpnet i 1892 etter at klubben flyttet over fra sin tidligere tomt på andre siden av gaten hvor de hadde spilt sine første tre år. En journalist som dekket hendelsen skrev at dette var som å «flytte fra gravlundet til paradis» («moving from the graveyard to paradise») noe som førte til at klubben stadion fikk kallenavnet *Paradise*. Celtic Park har adresse 95, Kerrydale Street, rett ved gjennomfartveien London Road i Parkhead. Stadionet blir ofte referert til som **Parkhead** på grunn av plasseringen.

Referanser
----------

1. ↑  «The Online Scots Dictionary». Arkivert fra originalen 6. september 2014. Besøkt 4. november 2013.
2. ↑  Elizabeth Williamson, Anne Riches & Malcolm Higgs, The Buildings of Scotland: Glasgow. London: Penguin 1990 ISBN 0-14-071069-8

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Vision of Britain **·** VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
**Parkfield** er en landsby i Monterey County, California på 35.45'11.45"N, 120.41'48.08"V i midtre del av Californiakysten. Landsbyen levde tidligere av gruvedrift, men i dag lever de 900 innbyggerne av jordbruk, handel og litt turisme.

Parkfield ligger langs San Andreas-forkastningen som her har jordskjelv med styrke 6 eller større hvert 22. år. Turismen dreier seg om å observere jordskjelvaktiviteten, og stedets motto er "Eat here when it happens, sleep here when it happens."

I 2004 ble San Andreas Fault Observatory at Depth (SAFOD) etablert like nord for Parkfield. Dette jordskjelvobservatoriet er ledende i verden på forskning innen jordskjelv.

**Parkfield-jordskjelvet** er navnet på flere kraftige jordskjelv i nærheten av landsbyen. Seks styrke 6-skjelv med mellom 21 og 24 års mellomrom fra 1857 til 1966.

Siste kraftige skjelv var den 28. september 2004.

Eksterne lenker
---------------

* The Parkfield, California, Earthquake Experiment Arkivert 6. juli 2008 hos Wayback Machine.
* Parkfield area current and recent activity map
* San Andreas Fault Observatory at Depth
* Interaction of the San Andreas fault creeping segment with adjacent great rupture zones and earthquake recurrence at Parkfield
* Essay and map concerning the Fort Tejon earthquake, showing epicenter near Cholame

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** SUDOC **·** GeoNames **·** GNIS
 |
| Artikkelen inngår i serien om
**Styreformer** |
| --- |
|  |
| Anarki
Aristokrati
Autokrati
Demokrati
Despoti
Diktatur
Konstitusjonelt monarki
Kleptokrati
Meritokrati
Monarki
Oligarki
Oklokrati
Parlamentarisme
Plutokrati
Presidentsystem
Semipresidentsystem
Teknokrati
Teokrati
Timokrati
Tyranni |

En **parlamentarisk republikk** er en republikk, som er bygget opp rundt parlamentarisme. Dette betyr som regel at statsoverhodet, ofte titulert som «president», ikke er det funksjonelle statsoverhodet, men kun har en seremoniell rolle. Istedenfor er det funksjonelle statsoverhodet (og regjering) valgt på grunnlag av flertallet i parlamentet, heller enn gjennom direkte valg. På denne måten kan en parlamentarisk republikk minne om et konstitusjonelt monarki, ikke minst siden det titulerte statsoverhodet gjerne ikke velges ved direkte valg som i en republikk, men utpekes gjennom en annen mekanisme, som valg i parlamentet. Det funksjonelle statsoverhodets rolle kan derfor minne om det til en norsk statsminister, som har et mandat basert på flertall i Stortinget. Dette gjør at man unngår en situasjon der en direkte valgt president ikke kan få gjennomslag for sin politikk på grunn av manglende flertall i den lovgivende forsamling, noe som er mulig i en republikk der presidenten står for personlig valg, og velges uavhengig av parlamentet. Det finnes unntak til dette systemet, blant annet har Botswana et system der parlamentet velger presidenten, som er både landets funksjonelle og titulære statsoverhode.

Et eksempel på en parlamentarisk republikk er Tyskland, der statsoverhodet er forbundspresidenten som velges av Forbundsforsamlingen for en periode på fem år av gangen. Regjeringssjef er forbundskansleren. Andre eksempler på parlamentariske republikker er Israel og India.

Til sammenligning står både den franske presidenten og amerikanske presidenten til direkte valg. Disse utnevner så sine egne regjeringer, uavhengig av flertall i parlamentet, noe som kan føre til dragkamper mellom et parlament og regjering. I Frankrike kan nasjonalforsamlingen tvinge regjeringen til å gå av, og presidenten må så utpeke en ny regjering. I USA har presidenten vetorett på det Kongressen vedtar. Det kan føre til dødt løp hvis det blir et skifte i flertallet i Kongressen midt i en presidentperiode, der presidenten nekter å signere Kongressens lovforslag og Kongressen nekter å endre lovforslagene slik at presidenten er villig til å signere dem (en tredjedel av alle senatorer og hele Representantenes hus skiftes ut annet hvert år, mens en presidentperiode varer fire år). Kongressen kan snu presidentens veto ved å stemme for et lovforslag med 2/3 flertall i begge kamre (Representantenes hus (underhuset) og Senatet (overhuset)).

Referanser
----------

1. ↑  Kenneth Good (2007). «Diamonds, Democracy and Presidentialism in Botswana». I Khabele Matlosa, Jørgen Elklit og Bertha Chiroro. *Challenges of Conflict, Democracy and Development in Africa*. Johannesburg: EISA.
Rødøymannen 
**Rødøymannen** er en figur i et større helleristningsfelt på Tro på øya Rødøy i Alstahaug kommune i Nordland. Ristningen ble oppdaget av Gutorm Gjessing i 1933. Figuren er regnet som et av de første portrettene av en skiløper i Norge, og er datert til yngre steinalder omkring 2000 f.Kr. Den inngår som en del av et større, sørvestvendt helleristningsfelt (Rødøy 1), som også viser en annen, ufullstendig ristning av en person på ski, to nisefigurer, tre elgfigurer, en sel og to båter. De fleste av ristningene er skadet av hærverk, men etter god skjøtsel de siste årene[*når?*] kan figurene nå sees tydeligere. To adskilte steinalderboplasser ligger nær helleristningsfeltet, men det er ikke kjent hvorvidt disse kan knyttes til lokaliteten.

Bruk under vinter-OL i 1952 og 1994, samt Ski-VM 1966
-----------------------------------------------------

Under Vinter-OL 1952 i Oslo ble Rødøymannen brukt som emblem, etter forslag av Kjell Aukrust som tegnet utkastet «Helleristning og Rådhus». Til Ski-VM 1966 i Oslo ble det utgitt en serie på fire frimerker i ståltrykk. 40-øres verdien var en tegning av Rødøymannen, der denne portosatsen var beregnet på trykksaker inntil 100g.

Figuren ble likeledes brukt under Vinter-OL 1994 på Lillehammer, som inspirasjon til de ulike piktogrammene som skulle illustrere de enkelte øvelsene. I forbindelse med lekene 1994 ble det preget jubileumsmynter i gull og sølv i perioden 1991-1993, og Rødøymannen var motivet på den første gullmynten, en 1500 Krone som ble preget i 1991. Dette var også den første norske gullmynten siden 1910, og den eneste som ble preget under kong Olav V.

Se også
-------

* Rødøy 1
* Rødøy 2
* Bølamannen

Eksterne lenker
---------------

«Rødøymannen». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning. 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Riksantikvaren kulturminne
 |
Maleri av Røkke nedre   Victor Ronander (1913)
**Røkke nedre** (gnr. 61/1) er en gård i bygda Skatval i Stjørdal kommune i Trøndelag. Den tilhører grenda Røkke, og er en av de yngre av disse gårdene. Gårdens registrerte areal var 233 dekar i 1995, hvorav 125 dekar var å regne som dyrket mark. Produksjonen av melk og kjøtt opphørte i 1984, slik at dagens driftsform er basert på poteter, korn og svineoppdrett. Driftsbygningen (med fjøs) ble oppført i 1964, og senere ombygd i 1984 og 1998. Våningshuset ble oppført i 1973, og kårboligen i 1984. Potetlageret på gården ble bygd i 1982, og senere påbygd i 1992.

Brukere
-------

Den første registrerte brukeren av Røkke nedre var Ola Pedersen Røkke (1811–1895), som var gift med Karen Johnsdatter Fløan (1825–1907). De hadde fire sønner; Johan Peter (f. 1851), Kristian (f. 1853), Peter Magnus (f. 1855) og Johan Arnt (f. 1859). Johan Peter, Kristian og Johan Arnt druknet på Trondheimsfjorden den 24. februar 1887, da de skulle ro hjem etter å ha levert fisk. Dermed ble det til at den siste gjenlevende sønn, Peter Magnus, giftet seg med sin bror Kristians enke, Nikoline Olsdatter (f. 1864), og tok over gården. De fikk sønnen Kristian Magnusen Røkke (f. 1891), som da også ble neste eier. Nikoline hadde fra før barna Karen Oline, Ole, Kristine, Oline og Berit med sin første mann, Kristian. Berit emigrerte til USA den 5. mars 1904, og slo seg etterhvert ned i Minneapolis. I USA tok hun navnet Bertha Rokke og giftet seg med Iver Jacobson (f. 1877) fra Skåbu.

Kristian Magnusen Røkke giftet seg med Klara Margrete Markatrø (f. 1901), og tok over Røkke nedre i 1923 (Johan Magnus døde i 1945). De fikk barna Magne (f. 1921), Karl (f. 1923), Malmfrid (f. 1925) og Normann (f. 1926). Normann Røkke giftet seg med Gunvor Kjørsvik (f. 1930) fra Fræna og bosatte seg i Molde. De fikk barna Kirsten Janne Røkke (f. 1954), Kjell Inge Røkke (f. 1958) og Tor Kristian Røkke (f. 1966).

Odelsgutten Magne giftet seg med Solveig Vifstad (f. 1924), og tok over gården i 1953. Deres eldste sønn, Knut (f. 1950), giftet seg med Målfrid Flønes (f. 1954), og tok over gården i 1984. De avsluttet kjøtt- og melkeproduksjon og har drevet med korn og poteter ved siden av svineavl.

Litteratur
----------

* Skatval Historielag: «Skatval : Gårds- og slektshistorie», bind II (2002). ISBN 82-995735-0-5.
* Olav Røkke: «Folket mitt». Skatval Historielag 1951. 142 sider.
*I betydningen bydeler i Italia, se rione*

**Rioni** er den viktigste elven i vestlige Georgia. Den har sin utspring i bergkjeden Kaukasus i Ratjaområdet og flyter vestover til Svartehavet som den flyter ut i nord for byen Poti. Byen Kutaisi, den tidligere hovedstaden i antikkens Kolchis, ligger ved floden.

Rioni kaltes for «Fasis» av antikkens grekere. Den ble nevnt første gangen av Hesiodos i hans Theogonin (l.340). Senere forfattere som Apollonios Rhodios (*Argonautika* 2.12.61), Vergilius (*Georgica* 4.367) og Aelius Aristides (*Ad Romam* 82) så på elven Rioni som den østlige grensen for de farbare områdene.

Vikinger og væringer som dro i østerled kom nedover Rioni for å nå Svartehavet, for eksempel svenske Ingvar den vidfarne på midten av 1000-tallet.

Referanser
----------

1. 1 2 3  (ru) Store sovjetiske encyclopedia (BSE), 3. opplag 1969–1978: *Rioni*

Eksterne lenker
---------------

* (en) Rioni – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** GeoNames
 |
**Fédération Internationale de Tir aux Armes Sportives de Chasse (FITASC)** (*Den internasjonale føderasjonen for sports-jaktskyting*) er et internasjonalt forbund for sportsskyting med hagle, hovedsakelig leirdueskyting i en form som ligner på sporting clays, trap og skeet. En konkurranse i FITASC-skyting innebærer strategisk plasserte leirduekstere (kalt *«traps»*) som er plassert ut for å simulere levende fugler eller andre dyr som krikkender, kaniner, fasaner, osv. Skytterne skyter fra forskjellige steder (kalt *«parcour»*) på rotasjon, og skyter i forskjellige kombinasjoner, som for eksempel enkle eller doble leirduer. Hver stasjon eller *«peg»* på en parcour vil ha et menykort som lar skytteren få vite sekvensen av leirduer de vil komme til å måtte skyte (altså hvilke leirduekastere duene vil komme fra). Skytterne blir presentert med 4 til 5 toskudds enkeltutkastere, og deretter to par. I gammeldags FITASC er det tre pegs på hver parcour, med totalt 25 skudd på en parcour.

Typiske mål er en kanin, chandelle, overhead, trap (utgående), kryssende and (kastet rett opp i luften), og en innkommende fugl. Leirduene blir skutt opp enten en om gangen (singel) eller to om gangen (dobbel). Doble skiver kan enten skytes ut samtidig, på rapport eller etter hverandre (trailing/following i FITASC-terminologi). Alle enkeltmål kan skytes med to skudd, og regnes som scoret med ett treff. Dobbeltmål kan også bare skytes med til sammen to skudd. Med andre ord kan en skytter som bommer på den første skiven i et dobbelmål velge å også bruke andreskuddet på det første målet, og dermed velge å ikke skyte mot det andre målet.

Se også
-------

* Compak Sporting
* Liste over skytterorganisasjoner

Eksterne lenker
---------------

* Offisiell hjemmeside for FITASC
**Edwin Fuller Uhl** (født 14. august 1841 i Rush, New York, død 17. mai 1901 i Grand Rapids i Michigan) var en amerikansk advokat og politiker. I sitt virke var han ordfører i Grand Rapids, Michigan, ambassadør i Tyskland og fungerende utenriksminister.

Uhl ble født i Rush, New York som sønn av David M. og Catherine (De Garmo). I 1844 flyttet familien til en farm i nærheten av Ypsilanti i Michigan. I 1862 tok han avgangseksamen ved University of Michigan og i 1863 mottok han en A.M. fra samme institusjon. Han studerte deretter jus, fikk adgang til advokatforeningen i Michigan i januar 1864, og praktiserte som advokat i de neste 30 år.

Den 1. mai 1865 giftet han seg med Alice Follett, datter av Benjamin Follett, som en gang hadde vært borgermester i Ypsilanti. De fikk fire barn: Lucy Follett, David Edwin, Alice Edwina og Marshall Mortimer.

I 1870 ble han valgt til aktor i Washtenaw County, og var ansatt i dette i to år. I 1876 flyttet familien Uhl til Grand Rapids, Michigan. Fra 1881 til 1893, og deretter fra 1897, var han president i *Grand Rapids National Bank*. En stund var han president i advokatforeningen i Grand Rapids. Fra 1890 til 1892 var han borgermester i Grand Rapids.

I 1893 ble han utnevnt til assisterende utenriksminister og flyttet til Washington, DC. Fra 28. mai til 9. juni 1895 var han fungerende utenriksminister under president Grover Cleveland. 

I 1895 utnevnte den føderale regjeringen ham til inspektør i amerikanske konsulater i flere deler av Europa, og fra 1896 til 1897 var han ambassadør i Tyskland. I 1897 vendte han tilbake til Grand Rapids og fortsatte i yrket som advokat frem til sin død.

Han er gravlagt i Higland-kirkegården i Ypsilanti i Michigan.

Referanser
----------

1. 1 2   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w6d24v3f, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND
 |
Moderne kopi av en historisk violone
**Violone** eller **bassgambe** er et historisk strykeinstrument i gambefamilien.

På grunn av byggemåten regnes violonen som en overgangsform til kontrabassen. I motsetning til en viola da gamba som holdes mellom beina settes violonen på gulvet lik en kontrabass. Violonen finnes både på gambe- og fiolinform. Også violoner som ellers er på gambeform kan ha de fiolintypiske f-formede tonehullene.

En violonespiller kalles *violonist* og må ikke forveksles med en *fiolinist*. Merk at på fransk kalle fiolin for *violon* slik at på fransk blir en fiolinist kalt *violoniste*.

Violone hos Johann Sebastian Bach
---------------------------------

Johann Sebastian Bach betegnet alltid det dypeste strykeinstrumentet «violone», og i sine fullt besatte verk (for eksempel kantatene) lot han instrumentet bare sjelden ta pause. Ifølge de siste forskningsresultater skal det ha eksistert en lokal tradisjon i Weimar der violonen var et åttefots-instrument. I partiturer fra Köthen og Leipzig noterer Bach instrumentet i D, ofte også i C. Sannsynligvis er det snakk om to ulike sekstenfotsinstrumenter som Bach stort sett betegner som *violone grosso*. I Brandenburgerkonsertene forekommer alle tre instrumentene.

Referanser
----------

1. ↑  Alfred Dürr: *Die Kantaten von Johann Sebastian Bach*. Bind 1. Bärenreiter, Kassel 1971, ISBN 3-423-0-4080-7.
2. ↑  Laurence Dreyfus: *Bach’s Continuo group*. Harvard University Press 1987, ISBN 067406030X.
3. ↑  Johann Gottfried Walther: *Musikalisches Lexicon oder Musicalische Bibliothek …*, Leipzig (av Wolffgang Deer) 1732, nyutgave redigert av Richard Schaal. Bärenreiter, Kassel 1953 og studieutgave, redigert av Friederike Ramm, Bärenreiter, Kassel 2001, ISBN 3-7618-1509-3.
4. ↑  Ares Rolf: *J. S. Bach, Das sechste Brandenburgische Konzert.* Klangfarben, Dortmund 2002, ISBN 3-932676-09-2.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN
 |
**Edwin R. Thiele** (født 1895, død 1986) var en amerikansk misjonær i Kina, redaktør, arkeolog, forfatter, og spesialist på *Det gamle testamente* i *Bibelen*. Han er best kjent for sine kronologiske studier av den hebraiske kongetid.

Biografi
--------

Thiele var født i Chicago og fikk utdannelse ved Emmanuel Missionary College (som i 1960 ble omdøpt til Andrews University) i 1918 med en akademisk grad i oldtidsspråk. Etter to år som misjonsskretær for East Michigan Conference for trossamfunnet Syvendedagsadventister, lot han seg verve som misjonær i Kina. I løpet av hans 12 år lange arbeid i Kina var han også redaktør og leder for forlagshuset Signs of the Times Publishing House i Shanghai.

Etter å ha kommet tilbake til USA tok han en akademisk grad i arkeologi på Universitetet i Chicago i 1937. Han ble deretter medlem av religionsfakultet ved Emmanuel Missionary College samtidig som han fortsatte sitt doktorarbeid ved Universitetet i Chicago. Han tok filosofisk doktorgrad (PhD) i bibelsk arkeologi i 1943. Hans doktorgradsavhandling, senere utgitt som *The Mysterious Numbers of the Hebrew Kings* er gjennomgående blitt vurdert som det endelige verk i å kronologisere de hebraiske kongene. Han reiste meget i hele Midtøsten mens han gjorde sin forskning.

I tillegg er Thiele også forfatter av en populærframstilling, *Christianity, Knowing God* (1979). Etter at hans hustru Margaret døde fullførte han studiet av *Jobs bok*, kalt *Job and the Devil* (1988), som ble skrevet i samarbeid med sin hustru. I dette verket argumenterte forfatterne for at Leviatan (og Behemot) er knyttet til kaos- eller ondskapsmysterier i Midtøsten. Således forslår forfatterne at Job er et bilde på Guds kamp med Det Onde som det bakenforliggende temaet for Jobs lidelser.

Fra 1963 til 1965 tjente han som professor for oldtiden ved Andrews University. Etter å ha pensjonert seg fra forelesninger i 1965 flyttet han til California hvor han fortsatte å skrive. Han døde ved St. Helena i California i 1986. Han er gravlagt på kirkegården Rose Hill Cemetery i Berrien Springs, Michigan.

Referanser
----------

1. ↑  Thiele, Edwin: *The Mysterious Numbers of the Hebrew Kings*, (1. utg.; New York: Macmillan, 1951; 2. utg.; Grand Rapids: Eerdmans, 1965; 3. utg.; Grand Rapids: Zondervan/Kregel, 1983). ISBN 082543825X, 9780825438257
2. ↑  Thieles kronologi er akseptert i flere nyere bibelstudier, og er den kronologi som er benyttet for de hebraiske monarkene i *Cambridge Ancient History* (T. C. Mitchell, *Israel and Judah until the Revolt of Jehu (931-841 B.C.)* CAH 3, Part 1, s. 445). Thieles kronologi med mindre endringer i Leslie McFall, («A Translation Guide to the Chronological Data in Kings and Chronicles», *Bibliotheca Sacra* **148** [1991], ss. 3-45) er akseptert i Jack Finegans innflytelsesrike *Handbook of Biblical Chronology*, rev. utg. (Peabody, MA: Hendrickson, 1998), s. 249.

Portal: Arkeologi

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Slåball** (også kalt **langball**, **rotte** eller **stikkball**)er et ballspill som til en viss grad kan minne om dødball, 
baseball og cricket, og er blant annet populær på norske skoler. Reglene varierer over hele landet, men hovedreglene er gjerne de samme. Deltagerne deles i to lag: ett «ute»-lag og et «inne»-lag.

Innelaget
---------

Innelaget starter i en hjemmesone på én side av banen, og slår ballen (vanligvis en tennisball) med et balltre. Dersom slaget er bra kan slagmannen løpe en strekning til en annen frisone i motsatt ende, eller frem og tilbake. Hvis slaget ikke er bra nok til å løpe på, kan man stille seg på anvist plass bak startstreken (ofte kalt «å stille seg i gropa») og vente til en av medspillerne slår et bedre slag før man løper. Man har vanligvis tre sjanser til å treffe ballen med balltreet, og bommer man på alle blir det neste medspillers tur til å slå. 

Hvis innelaget kun har én spiller igjen i hjemmesonen som kan slå ballen, kalles vedkommende ofte for «sisteslager», «frelseren» eller «dødmann». Denne spilleren har ofte fire sjanser til å treffe ballen.

Utelaget
--------

Målet til utelaget er å komme seg inn, og de har flere muligheter til å klare dette. Utespillere kan ta en «hys», «pol» eller «lyre», altså ta imot ballen fast med hendene før den treffer bakken. Den som tar et hys får gjerne starte å slå når lagene bytter plass. I enkelte versjoner kreves at ballen tas imot en gang med èn hånd eller to ganger med begge hender. 

Den andre muligheten utelaget har på å komme seg inn er ved å kaste ballen på en av innelagets spillere som løper «ute», mellom to frisoner. Hvis en innespiller blir truffet, må utelagets deltagere løpe «inn». Det nye utelaget har da lov til å kaste ballen på motspillerne for raskt å få tilbake plassen sin. Om ballen går i bakken eller veggen først, betyr dette også treff.

Den fjerde muligheten er hvis innelaget slår ballen ut av spillefeltet (kalt «dødslag», «vreng» eller «vilje») et visst antall ganger. Denne regelen modifiseres avhengig av om man spiller uten definert spillefelt, hvor banen defineres av hvor langt man kan slå, avhengig av naturlige hindringer eller lignende.

Enkelte steder opererer man også med en regel om at utelaget kommer direkte inn ved et «bakslag», altså hvis den som skal slå ballen på innelaget slår ballen bakover, vekk fra utelaget,

Se også
-------

* Dødball (ballspill)
* Kanonball

Referanser
----------

1. ↑  «langball». *Store norske leksikon* **(norsk)**. 29. september 2014. Besøkt 12. oktober 2018.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Langball i Store norske leksikon
* Slåball hos Aktivitetsklassen

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |
Mekanisk slåmskin til bruk med hest
Hesteslåmaskin i bruk.
Kverneland Taarup slept skiveslåmaskin
En **slåmaskin** er et redskap som benyttes til å slå gress eller lignende, med det formål å legge det i silo, presse det i rundballer, tørke det til høy, eller simpelthen bare slå det. Slåmaskinen kan enten være sjølgående, trukket av hest eller traktor.

Allerede Plinius den eldre beskriver en oksetrukket maskin til slåing. Denne gikk i glemmeboken gjennom middelalderen. Først i 1831 (patentert av Cyrus McCormick i 1834 ) så den første hestetrukne mekaniske slåmaskinen dagens lys.

Hesteredskap er svært lite brukt i dag, men slåmaskin trukket av hest effektiviserte slåttearbeidet betraktelig da den kom. Tidligere var det ljå som ble brukt. Slåmaskinen besto av en kam som var ca. 120 cm. lang, og et tilsvarende sett med kniver. Disse lå tett sammen og ble under arbeidet lagt ned langs bakken parallelt med hjulakselen. En kraftoverføring sørget for at knivbladene ble dradd fram og tilbake langs kammen i en bevegelse som kuttet graset. 

De sjølgående tohjulingene brukes i dag mest der det er for bratt til å komme fram med traktor. Selve prinsippet med kniven er ellers mye likt som på hesteslåmaskinen, men drifta kommer fra en egen motor på slåmaskinen. Maskinen har to håndtak som brukeren kan styre maskinen med. Arbeidsbredden ligger ofte rundt en meter.

De traktormonterte slåmaskinenene er mest brukt i dag. De tidligste utgavene hadde også den samme kniven som var på hesteslåmaskinen, men nå er det skiveslåmaskiner som er enerådende. De består av flere roterende skiver med påmonterte kniver. Denne slåmaskinen er langt mer effektiv enn den fram og tilbake-gående kniven. Moderne slåmaskiner har som regel påmontert såkalt stengelbehandlingsutstyr for å knuse graset etter slåing for å gi en raskere tørking. Arbeidsbredden er om lag fra 2 til 4 meter.

Se også
-------

* Fôrhøster
* Skurtresker
* Ljå
* Sigd
* Slåttonn
* Gressklipper
* Kniv
* Høy
* Norges kulturlandskap

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Lokalhistoriewiki
 |
***Juritzen direkte*** er et norsk temastyrt talkshow med Arve Juritzen som gikk på TVNorge i 2002. Programmet gikk ut i hovedtrekk ut på at Juritzen inviterte en relevant gjest i hver episode for å diskutere et bestemt tema. I tillegg ble hver episode avsluttet med en separat sekvens på ca. 10 minutter som ble kalt «Arve Juritzen Ukestart» hvor han intervjuet en person han mente ville prege neste ukes nyhetsbilde. Programmet ble sendt på søndagskveldene. 

Blant de temaene som ble tatt opp kan en nevne den langvarige kritikken mot Scientologkirken, der et par av dens medlemmer ble invitert for å forsvare sitt syn. Tore Tvedt ble invitert for å forsvare den høyre-ekstreme organisasjonen Vigrid, mens predikanten Runar Søgaard ble invitert for å forsvare sitt konservative syn på homofili.

Seertall
--------

Premieren ble sett av 219 000, mens siste episode ble sett av 117 000.

Referanser
----------

1. ↑  MTV Juritzen (arkivert versjon fra juni 2002)
2. ↑  VG - Vil at Kirken stopper homohetsen (22.4.2002)
3. ↑  VG - TV-toppen (05.03.2002 - Side: 47)
4. ↑  VG - TV-toppen (11.06.2002 - Side: 55)

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Juritzen direkte* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Juritzen direkte* hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (en) *Juritzen direkte* på The Movie Database – TV Rediger på Wikidata
**Edwin William Gruffydd Richards** (født 15. desember 1879, død 10. desember 1930 i Ipswich) var en walisisk sportsutøver som deltok i de olympiske leker 1908 i London.

Richards vant en olympisk bronsemedalje i landhockey under Sommer-OL 1908 i London. Han var med på det walisiske laget som kom på tredjeplass i landhockeyturneringen, bak England og Irland. Wales tapte sin første og eneste kamp i turneringen, semifinalen mot Irland med 1-3. Det var seks lag som deltok i turneringen, alle medaljene ble vunnet av britiske lag; Gull til England sølv til Irland og bronse til de tapende semifinalistene Wales og Skottland.

OL-medaljer
-----------

* 1908 Storbritannias flagg London - Bronse Bronse i landhockey Storbritannias flagg Storbritannia

Referanser
----------

1. ↑   sports-reference.com, www.sports-reference.com, besøkt 27. januar 2016[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Edwin Richards – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Edwin Richards – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Edwin Richards – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata
**Frederick Humphrey Semple** (født 24. desember 1872, død 21. desember 1927) var en amerikansk golf- og tennisspiller som deltok i de olympiske lekene i St. Louis i 1904.

Semple vant en olympisk sølvmedalje i golf under OL 1904 i St. Louis. Han var med på det amerikanske laget *Trans Mississippi Golf Association* som kom på andreplass i lagkonkurransen i golf bak *Western Golf Association*. Det var kun tre lag, alle amerikanske med ti mann på hver, som deltok i lagkonkurransen i golf som ble spilt 17. september 1904.

Semple deltok også i både single- og doubleturneringen i tennis under OL 1904.

OL-medaljer
-----------

* 1904 USAs flagg St. Louis - Sølv Sølv i golf, lagkonkurranse USA USAs flagg

Referanser
----------

1. ↑   Roglo, Roglo person ID p=frederick;n=semple[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Frederick Semple – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Frederick Semple – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Frederick Semple – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Frederick Semple – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Frederick Semple – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Slåttengfly** (*Apamea remissa*) er en sommerfugl som tilhører familien nattfly (Noctuidae). Den er vanlig nord til Nordland i Norge.

Utseende
--------

Et middelsstort (vingespenn 35 – 41 mm), mer eller mindre grått nattfly. Arten er ganske variabel i fargen. **Forvingen**s grunnfarge er gråaktig eller brunlig, ofte er mesteparten av den ytterste tredjedelen brunhvit. De har som oftest ganske tydelige tegninger, med alle de elementene man gjerne finner i nattflyvinger: lyse nyre- og ringmerker i vingens fremre del, disse er rammet inn av to lyse mellomlinjer som avgrenser et midtfelt som ofte er litt mørkere enn resten av vingen. Bak merkene er det en kort, svart lengdestrek (tappmerke), også en svart lengdestrek ved roten (rotmerke). Langs ytterkanten går det en ujevn, lys linje (bølgelinje), denne danner en w i midten. **Bakvingen** er silkeaktig grå, lysere ved roten.

Levevis
-------

Slåttengflyet kan påtreffes over alt der det vokser gras. Larvene lever på røttene av ulike grasarter (Poaceae), blant andre strandrør (*Phalaris arundinacea*). De utvikler seg mellom august og mai. De voksne sommerfuglene flyr om natten i juni til august.

Utbredelse
----------

Arten er utbredt i hele Europa og det nordlige Asia østover til Japan. I Norge er den vanlig nord til Saltdal i Nordland.

Kilder
------

* Norges sommerfugler – Slåttengfly [*død lenke*]
* Aarvik, L. Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) *Catalogus Lepidopterorum Norvegiae*. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe/Norsk Institutt for Skogforskning. ISBN 82-995095-1-3
* Nettsiden *Svenska Fjärilar*, med bildegalleri:
* *Apamea remissa* på UK moths:

Eksterne lenker
---------------

* (en) *slåttengfly* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *slåttengfly* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *slåttengfly* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *slåttengfly* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *slåttengfly* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *slåttengfly* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *slåttengfly* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Apamea remissa* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Apamea remissa* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**Igor Dunderovic** (født 28. september 1979 i Sarajevo, Bosnia-Hercegovina) er en norsk dramatiker og visesanger. 

Dunderovic debuterte som librettist/produsent av "Sex, Drugs and Kalashnikov" i Mangfoldsåret 2008. Samme år ble bandet UDI, med sangene til Igor, kåret til årets debutartist v/ NRK P2. Bandet UDI og Dsign music presenterte i 2010 utgivelsen "Avslag". I 2011 stilte Igor med Elvis Medic i programmet Norske Talenter. De ble senere fast innslag i programmet Ettermiddagen på TV2. I 2013 kom "Sangen om Magnus Carlsen" og albumet "Ali Baba og lille lam" ved Etnisk Musikklubb. Utgivelsen bemerket seg med sangen "Gikk meg over sjø og land". I 2014 ble Igor kåret blant 100 mannlige forbilder med minoritetsbakgrunn av den flerkulturelle avisa Utrop. Igor var medlem i Trondhjems Studentersangforening 1998-2003. Han er utdannet sivilingeniør ved NTNU i Trondheim. Sammen med Aslak Borgersrud ga han i 2014 ut barneplata *Feil side av låven*. For albumet ble de to nominert til Spellemannprisen 2014 i klassen barnemusikk.

Referanser
----------

1. ↑  «Omtale av "Sex, Drugs and Kalashnikov" v/ Mona Levin, Aftenposten/ Oslopuls». Arkivert fra originalen 31. mars 2014. Besøkt 30. mars 2014.
2. ↑  UDI ble årets debutartist, nrk.no
3. ↑  Igor og Elvis synger engangsvise i Norske Talenter, telemarksavisa.no
4. ↑  Sangen om Magnus Carlsen, aftenposten.no

Eksterne lenker
---------------

* Igor med Fetterne, Telemarksscenen, NRK
* Offisiell hjemmeside for Igor Dunderovic
* NRK artikkel: Musikken ble nøkkelen til Norge

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** MusicBrainz
 |
**Batterigata** er en gate ved Hospitalsløkkan i Midtbyen i Trondheim som går nord-sør mellom Kongens gate via Hospitalsløkkan og frem til Sandgata i nord. Gaten er enveiskjørt mot nord i hele sin lengde og består av bygårder i tre typisk for området, med unntak av helt sør mot Kongens gate, hvor det er to høye murgårder på hver sin side.

Batterigata fikk sitt navn tidlig på 1800-tallet og er oppkalt etter General von Kroghs batteri, som ble anlagt i Sanden rett øst for dagens Skansenbrua i 1807. Dette batteriet var en del av byens sjøforsvar og ble etablert under Napoleonskrigene, hvor Danmark-Norge var i allianse med Frankrike og hvor frykt for angrep av den engelske marine var overhengende. Et krutthus for dette batteriet ble oppført ved dagens Sandgata 55, som ligger mellom Batteriveita og Batterigata, hvor rester av krutthuset er bevart som en del av kjelleren til dette huset.

På hjørnet av Batterigata 4 og Hospitalsløkkan lå Vestre folkebad, som ble oppført i 1899 i nyromansk stil med hjørnetårn, tegnet av arkitektene Lars Solberg og Johan Christensen. Vestre folkebad var byens andre offentlige bad og var i bruk frem til 1960, da det ble erstattet av Sentralbadet. Bygningen ble revet i 1973 og tomten ble siden benyttet til Løkkan barnehage.

Referanser
----------

1. ↑  Terje Bratberg, Trondheim byleksikon 2008. «General von Kroghs batteri» s. 201.
2. ↑  Wilhelm K. Støren. *Sted og navn i Trondheim*. «Vestre folkebad» s. 353

Litteratur
----------

* Bratberg, Terje T. V. (2008). *Trondheim byleksikon*. Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 74. ISBN 978-82-573-1762-1.
* Støren, Wilhelm K. (1983). *Sted og navn i Trondheim*. Trondheim: Brun Bokhandels forlag. s. 29. ISBN 82-7028-471-8.

Eksterne lenker
---------------

* Wikioppføring «Batterigata» hos Strinda historielag

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Wikistrinda **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Jan Krawiec** (født 15. juni 1919 i Bachorce nær Przemyśl i Polen, død 28. oktober 2020 i USA) var sjefredaktør for Chicagos ledende polskspråklige avis. Han var lærer, politisk aktivist, historiker og journalist.

Biografi
--------

Han var født i Bachorce i Polen, og var katolikk. Den 17. september 1939, 16 dager etter det tyske angrep på Polen aom startet andre verdenskrig i Europa, sluttet han seg til motstandsbevegelsen og stod bak en undergrunnsavis. I april 1943 ble han identifisert, funnet og arrestert av tyskerne. 

Han ble bragt til Auschwitz, der han ble satt til slavearbeid. Ettersom han ikke var jøde, ble han ikke som de fleste av dem myrdet umiddelbart. 

Han ble senere overført til Buchenwald. I april 1945 evakuerte tyskerne fangeleiren der og tvang fangene, blant dem Krawiec, ut på en dødsmarsj, til de ble funnet og befridd av amerikanske styrker. 

I 1949 kom han til Chicago. Der arbeidet han i ti år som mekaniker for Canfield Beverage Company. Han tok en grad i statsvitenskap ved Loyola University i byen, og ble så skribent for den polskspråklige avisen *Dziennik Chicagowski*. Senere gikk han over til dens konkurrent *Dziennik Związkowy*. Han ble gjort til sjefsredakrør og forble dette til han fikk i pensjon i 1985. 

Han var del av president Richard Nixons pressepool under hans presidentbesøk til Polen. 

Krawiec giftet seg aldri.[]

Han ble smittet med COVID-19 i oktober 2020 og døde to uker etter i en alder av 101 år.

Referanser
----------

1. ↑   Auschwitz Prisoners Database, Auschwitz Prisoners Database ID 128980, besøkt 12. mars 2022[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Auschwitz Prisoners Database, Auschwitz Prisoners Database ID 128980, besøkt 10. mai 2021[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  «Covid-19 kills Polish newsman who defied Nazis». *NBC News* **(engelsk)**. Besøkt 29. november 2020.
4. ↑  «John Krawiec Obituary (1919 - 2020) - Chicago Tribune». *www.legacy.com* **(engelsk)**. Besøkt 29. november 2020.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND
 |