recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Steffenz Orkester

Steffenz Orkester var et norsk danseband fra Aure på Nordmøre som i 1988 først etablerte seg under navnet Honky Team, og som i 1990 besluttet å rendyrke danseband stilen, og tok navnet Steffenz Orkester.
Denne beslutning resulterte i stor popularitet for bandet, og de turnerte store deler av Norge til de gjorde sin siste spillejobb i 2005.

Steffenz Orkester gjorde mange jobber sammen med andre band på dansegallaer mange steder i Norge, blant annet med Vikingarna.
Rune Rudberg ble bandets vokalist etter at han sluttet i Scandinavia.

Med i bandet fra starten var Per Jomar (Pelle) Langholm, trommer og sang, Tor Håvard Langholm, sang og gitar
Aksel Kallandsvik, bass og Knut Nordberg, keyboards og sang.
I forbindelse med trommeslager Per Jomar (Pelle) Langholms bortgang i 2019, hadde Steffenz Orkester en minnekonsert som i si helhet ble sendt på NRK P1 med Erik Forfod som programleder. Flere av bandets populære låter ble i mange år spilt i programmet « På Dansefot» i NRK, blant annet « Neste gang det blir sommer» og «Du er det fineste jeg vet».
I 1991 gjorde bandet sin første innspilling, og da på kassett med navnet « Gi et signal» i Arnsteins lydstudio i Trondheim.
Steffenz Orkester har hatt samarbeid med flere låtskrivere, både i Norge og Sverige.

Mange musikere har i perioden vært medlemmer i Steffenz Orkester:

Tor Håvard Langholm, sang, gitar
Per Jomar (Pelle) Langholm, trommer, sang
Aksel Kallandsvik, bass
Knut Nordberg, keyboards, sang
Kurt Ove Karlsnes, bass, sang
Kåre Hauge, bass, sang
Ann Siri Amdahl, sang
Georgi Dimitriv, gitar
Knut Johan Stormyr, keybords, sang
Eirik Aunli, keyboards, bass
Stein Ove Raanes, gitar, sang
Øystein Raanes, keyboards
Conny Andersson, saksofon, fløyter, gitar, sang
Kåre Dønheim, steelgitar, gitar, sang
Rune Rudberg, sang, gitar
Per Olav Bredesen, bass, sang
**Liu Xiang** (forenklet kinesisk: 劉向; tradisjonell kinesisk: 刘向; pinyin: *Liú Xiàng*; Wade–Giles: Liu Hsiang; født **Liu Gengsheng** (劉更生), stilnavn: **Zizheng** (子政) født 77 f.Kr. i Xuzhou i Kina; død 6 f.Kr.) var en foratter fra Handynastiets tid i Kina. Han var en slektning av Liu Bang, dynastiets grunnlegger. 

Liu Xiang tillegges fordatterskapet av *Zhanguo Ce*, som er en av de viktigste kilder for De stridende rikers tids historie. Han var første bearbeider av *Shanhaijing* (山海經) og noen andre konfucianske klassikere, som *Shuo Yuan* (説苑) og *Lienü Zhuan* (列女傳).

Liu Xiang var keiserlig bibliotekar. Han sønn Liu Xin var en berømt astronom.

Referanser
----------

1. 1 2   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Fei, Zhengang: *Liu Xiang*. i: *Encyclopedia of China* (Philosophy Edition), 1. opplag

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NLA **·** NDL **·** NKC **·** CiNii
 |
GLOCK 17
**Pistol** er en type skytevåpen som brukes i én hånd. Ordet brukes normalt spesifikt om våpen som bruker krutt som drivmiddel.

Våpen som går under denne betegnelsen er revolvere, semi-automatiske pistoler, full-automatiske pistoler, og enkeltskuddspistoler slik som flintlås- og perkusjonpistoler. Kjente typer pistoler er John Moses Browning med sin Colt M1911, GLOCK med sine polymerpistoler og revolveren Colt Single Action Army (Colt Peacemaker). Noen ganger brukes ordet i en mer restriktiv betydning om semi-automatiske pistoler, hvor revolvere og fullautomatiske pistoler er ekskludert.

Småkalibrede pistoler og revolvere i kamret for .22 Long Rifle bruker patroner med randtenning som er rimelige å fremstille. De er populære til øvelsesskyting og finnes også som vitenskapelig utformede konkurransevåpen.

Det produseres også rene konkurransevåpen i .32 S&W Long til bruk i det internasjonale grovpistolprogrammet.

Etymologi
---------

Ordet «pistol» er utledet av det franske ordet *pistole* (eller *pistolet*), som har tre mulige opprinnelser:

* Fra det tsjekkiske ordet *píšťala* (fløyte eller pipe, som sikter til formen til et husittisk skytevåpen), fra middelhøytysk *pischulle* eller fra middelfransk *pistole*.
* Fra byen Pistoia i Italia, hvor håndholdte våpen (utformet for å skyte med fra hesteryggen) ble produsert først på 1540-tallet.
* At tidlige pistoler ble båret av kavaleriet i hylstre som hang fra hestesadelen (som kalles *pistallo* på middelfransk).

På norsk brukes ordet noe annerledes enn på engelsk, der pistol spesifikt brukes om alle enhåndsvåpen som ikke er revolvere.

Bilder
------

* Italiensk Glisenti M1910Italiensk Glisenti M1910
* Fransk flintlåspistol, ca. 1790-95Fransk flintlåspistol, ca. 1790-95
* Amerikansk Colt M1911Amerikansk Colt M1911
* Norsk NagantrevolverNorsk Nagantrevolver
* Amerikansk S&W 500Amerikansk S&W 500
* Belgiske perkusjonspistoler, ca. 1840Belgiske perkusjonspistoler, ca. 1840
* Tysk LugerTysk Luger
* Belgisk FN Five-seveNBelgisk FN Five-seveN
* Israelsk Desert EagleIsraelsk Desert Eagle
* Tysk hjullåspistol, ca. 1580Tysk hjullåspistol, ca. 1580

Referanser
----------

1. ↑  Lovdata.no – Våpenloven
2. ↑  Larry Koller (1962). *The Arco gun book*. Arco Pub. Co.. Besøkt 11. januar 2011.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Pistols – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Pistoler i DigitaltMuseum

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL **·** NKC **·** BNE
 |
**Peter Kayode Odetoyinbo** (født 28. januar 1964 i Ibadan i Nigeria) er en nigeriansk geistlig og katolsk biskop av Abeokuta.

Liv og virke
------------

### Prest

Peter Kayode Odetoyinbo studerte filosofi og katolsk teologi ved *Seminary of St. Peter and Paul* i Bodija i erkebispedømmet Ibadan. Han ble ordinert til prest 7. oktober 1989 og arbeidet som menighetssjelesørger fra 1989 til 1992. Fra 1992 til 1996 var han lærer ved mindreseminaret og var også ansvarlig for menighetene *St. Patrick* og *St. Ignatius of Loyola*. Fra 1990 til 1996 var han visedirektør for administrativ reform av erkebispedømmet Ibadan. Etter å ha fullført en doktorgrad i kirkehistorie ved Det pavelige gregorianske universitet i Roma (1996–2000), var han prest ved *St. Mary's Cathedral* i Ibadan og *Church of the Assumption* i Bodija.

Fra 2001 var han professor i kirkehistorie ved *St. Peter og Paul-seminaret* og fra 2003 professor i kirkehistorie ved *Dominican Institute*. Han var formann for presterådet i erkebispedømmet Ibadan fra 2002 til 2007 og generalsekretær for bispedømmets presteråd i hele Yorubaland fra 2002 til 2008. Inntil han ble utnevnt til biskop, var han generalvikar i erkebispedømmet Ibadan.

### Biskop av Abeokuta

Den 15. april 2014 utnevnte pave Frans ham til biskop av Abeokuta. Han ble ordinert til biskop av erkebiskopen av Lagos, Alfred Adewale Martins, den 25. juni samme år. Medkonsekratorer var erkebiskopen av Ibadan, Gabriel 'Leke Abegunrin, og hans forgjenger i Ibadan Felix Alaba Adeosin Job.
Portrett av Agnes Lie (1852–1915)
som ung. I 1901 ble hun valgt inn som første kvinne i kommunestyret i Eidsvoll kommune for Venstre. Tilhører Nasjonalbiblioteket.
**Louise Abel** (født 5. november 1841, død 2. mai 1907) var en tyskfødt, norsk fotograf og kunstforlegger. Hun var født i Goldberg som datter av 
Ludwig Gustav Kleffel (1807–1885) og Emilie Fredenhagen (1816–1895). Faren var en kjent forfatter av fotografiske lærebøker.

I 1863 kom farmasøyten og fotografen Hans Abel fra Norge for å lære mer om fotografering hos Kleffel. Året etter giftet Abel og Louise seg og hun ble med han til Norge. Senere samme år åpnet de i fellesskap fotografisk atelier i Christiania hvor de i tillegg solgte fotografiske artikler. Virksomheten var den første i Norge som utførte portretter i såkalt kabinettformat.

1. desember 1884 grunnla Louise Abel firmaet Abels Kunsthandel og Forlag hvor hun året etter startet å produsere julekort for salg i stor målestokk. Hun ønsket å utkonkurrere dårlige, utenlandske kort og det gjorde hun ved å få tillatelse av norske kunstnere til trykke deres motiver på kortene. Abel fikk også produsert kort med motiver fra Nasjonalgalleriets samlinger.

Ledelsen av firmaet Abels Kunsthandel og Forlag ble overtatt av sønnene Gustav og Louis i 1898.

Referanser
----------

1. 1 2 3   Norsk biografisk leksikon, nbl.snl.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   basert på følgende heuristikk avledet fra tidslinjen fra andre hendelser[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2 3  Hans Abel av Einar Økland i Norsk biografisk leksikon
4. ↑  Louise Abel i Fotografregisteret

Eksterne lenker
---------------

* (en) Louise Abel – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Lokalhistoriewiki **·** Historisk befolkningsregister **·** NMFF **·** KulturNav
 |
Skrim sportskapell ble bygd i 1984 og har 70 plasser. Foto: Jan-Tore Egge, 2012 
**Skrimfjella**, eller bare **Skrim**, er et fjellområde i Kongsberg kommune i Buskerud, beliggende mellom Kongsberg og Skien. Området er et mye benyttet friluftsområde, og det finnes om lag 600 fritidshytter der. Høyeste topp er Styggmann med 871 moh. mens Skrim er nest høyest med 859 moh.

Hytter
------

Den norske turistforening holder flere ubetjente hytter i området: Darrebu, Ivarsbu, Sørmyrseter og Sveinsbu, samt en nødbu på toppen av Styggemann.

Breidsethytta er en privat turisthytte. Skrimhytta og Rajehytta var tidligere turisthytter. Statskog Sølvverket har flere skogshytter til utleie.

Vern
----

I 2002 ble deler av Skrimfjella vernet – Skrim-Sauheradfjella på 12 daa som naturreservat og Skrimfjella landskapsvernområde på 33 000 daa. I desember 2008 ble Skrim-Sauheradfjella kraftig utvidet til 123 km².

Referanser
----------

1. 1 2  Skrimfjella på Norgeskart.no fra Statens kartverk
2. ↑  Den norske turistforening om Skrim Arkivert 26. mars 2009 hos Wayback Machine.
3. ↑  Kongsberg kommune om Rajehytta Arkivert 6. januar 2005 hos Wayback Machine.
4. ↑  Statskog Sølvverket om utleiehytter
5. ↑  Miljøverndepartementet: Store skogarealer vernet i dag. Pressemelding 19. desember 2008

Eksterne lenker
---------------

* skrim.no

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Francis Obafemi Adesina** (født 28. januar 1964 i Wenchi i Ghana) er en ghanesisk-nigeriansk geistlig og katolsk biskop av Ijebu-Ode.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Francis Obafemi Adesina kom fra Ghana til Nigeria som barn og fikk nigeriansk statsborgerskap. Han gikk på *Saint Luke's Anglican Primary School* i Akure fra 1970 til 1976 og *Sacred Heart Minor Seminary* fra 1976 til 1981. Etter at Adesina fullførte et åndelig forberedelsesår i Ekpoma fra 1981 til 1982, studerte han filosofi og katolsk teologi ved *Saints Peter and Paul Seminary* i Ibadan. 

### Prest

Den 14. oktober 1989 ble Francis Obafemi Adesina presteviet av biskopen av Oyo, Julius Babatunde Adelakun.[1]

Adesina var først kapellan ved katedralen *St. Benedict* i Oshogbo før hun ble sogneprest i kirken *St. Mary* i Ilesha og den kvasi-menigheten *St. Dominic* i Ifewara i 1990. Fra 1992 til 1994 var han sogneprest i 99St. Augustine menighet99 i Ipetumodu. I tillegg var han kapellan for den karismatiske fornyelse (1992-1996), direktør for bispedømmets pastoralsenter (1993-1995) og pastoral koordinator (1993-1996). I 1994 ble han kapellan ved *Federal Polytechnic* i Ede og bispedømmesekretær for bispedømmet Oyo. 

Med opprettelsen av Osogbo bispedømme den 3. mars 1995 ble han inkardinert i presteskapet der. Fra 1995 til 1996 var han også medlem av *College of Consultors* i bispedømmet Osogbo. 

Francis Obafemi Adesina ble så sendt til Roma i 1996 for videre studier, hvor han oppnådde en lisensiat i bibelteologi fra Det pavelige bibelinstitutt i 2000.[1]

Etter at han kom tilbake til sitt hjemland, ble Francis Obafemi Adesina sogneprest for *St. Mary's Pro-Cathedral* i Ilesha. Fra 2001 til 2009 underviste han ved *Saints Peter and Paul Seminary* i Ibadan. Han var også direktør for bispedømmekontoret for kunst og kultur fra 2002 til 2005. I 2008 tok Adesina et diplom i menneskelig vekst og utvikling fra *St. Anselm Center for Religious Formation* i Kent i England. I 2009 tok han doktorgrad i teologi fra det pavelige universitet Urbaniana i Roma. Francis Obafemi Adesina ble dekan for studier i 2010 og til slutt rektor for *Saints Peter and Paul Seminary* i Ibadan i 2013. I tillegg var han igjen medlem av konsultorkollegiet i bispedømmet Osogbo fra 2000 til 2019.[1]

### Biskop av Ijebu-Ode

Pave Frans utnevnte ham til biskop av Ijebu-Ode den 17. januar 2019.[1] Erkebiskopen av Lagos, Alfred Adewale Martins, ordinerte ham til biskop den 25. april samme år foran *St. Anthony's Nursery & Primary School* i Ijebu-Ode; medkonsekratorer var biskopen av Abeokuta, Peter Kayode Odetoyinbo, og biskopen av Osogbo, John Akin Oyejola.
Den tyske Formel 1 racersjåføren Jochen Rindt ble utnevnt til verdensmester etter sin død.
**Posthum** (sammenblanding av latinsk *postumus*, sist (født), *humus*, jord og *humare*, begrave) er et uttrykk som brukes i forbindelse med begivenheter som inntreffer etter at noen er døde.

Når en person mottar en utmerkelse eller pris etter at vedkommende er død, er den gitt posthumt. En benådning eller et amnesti kan gis posthumt, etter personens død, og et barn kan bli født posthumt, etter at faren er død.

Et åndsverk, for eksempel en roman kan også utgis posthumt, dvs. etter at forfatteren er død. Et eksempel på det siste er Millennium-trilogien av den svenske forfatteren Stieg Larsson. Diktsamlingen *Hverdagen* av den norske lyrikeren Rudolf William Nilsen ble også utgitt posthumt. Romanen *Maurice* av den britiske forfatteren E.M. Forster ble gitt ut posthumt etter forfatterens ønske, siden den handlet om homofili – et tema som var kontroversielt da boken ble skrevet.

Se også
-------

* Posthumt navn
* Post mortem

Referanser
----------

1. ↑  «posthum». *Store norske leksikon*. 28. februar 2020. Besøkt 4. januar 2022.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi
 |
***Behind the Mask*** (2023) er en kortdokumentar skrevet og regissert av Håvard Bustnes. Filmen handler om Abduweli Ayup, en flyktning fra en interneringsleir for uigurer i Kina, som skal møte en tidligere fangevokter fra samme leir ansikt til ansikt for første gang. Den hadde verdenspremiere på filmfestivalen DOC NYC 13. november 2023 og norgespremiere på Tromsø Internasjonale Filmfestival 20. januar 2024.

Handling
--------

Etter å ha gjennomgått tortur i en interneringsleir for uigurer i Kina, har Abduweli Ayup og hans familie søkt tilflukt i Bergen. Bustnes' dokumentarfilm følger Abduweli på reisen til Tyskland, der han skal møte en tidligere fangevokter fra interneringsleiren. Rett før avreisen får datteren hans et panikkanfall. Dermed må Abduweli avgjøre om han skal fortsette sitt arbeid med å belyse folkemordet på uigurer, eller legge fortiden bak seg for å unngå å gjenopplive traumatiske minner for seg selv og sin familie.

Referanser
----------

1. ↑  «Behind the Mask». *DOC NYC* **(engelsk)**. Besøkt 14. november 2023.
2. ↑  «Behind the Mask». *Tromsø Internasjonale Filmfestival*. Besøkt 23. januar 2024.
3. ↑  Bustnes, Håvard; Leizhan, Wang; Ayup, Mirigul Mosa (13. november 2023). «Behind the Mask». UpNorth Film. Besøkt 14. november 2023.
4. ↑  Garberg, Bjørn (29. mars 2023). «uigurer». *Store norske leksikon* **(norsk)**. Besøkt 14. november 2023.
5. ↑  NRK (9. desember 2021). «– Kina har utført folkemord mot uigurane». *NRK* **(norsk nynorsk)**. Besøkt 14. november 2023.
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Norges flagg Norge |
|  i langrenn: |
| Langrenn Norgesmesterskap |
| Gull |  2022 Lygnasæter | Lagsprint |
| Langrenn Junior-NM |
| Gull | 2012 Oslo |  sprint  |
| Bronse | 2013 Lillehammer |  sprint  |

**Kasper Stadaas** (født 21. februar 1994) er en norsk langrennsløper som representerer Idrettslaget Heming og Team Ragde Charge. Han har tidligere representert Rekruttlandslaget og Team Veidekke.

Hans beste resultat i verdenscupen i langrenn er en 5.-plass fra sprinten i Drammen 7. mars 2018.

I 2022 vant han La Diagonela og Årefjällsloppet og ble nummer to i Marcialonga.

Sammen med Harald Astrup Arnesen gikk han på Hemings lag som tok gull på lagsprint under norgesmesterskapet på ski 2022 på Lygnasæter.

I 2023 vant han Jizerská padesátka, som regnes som ett av de fire monumentene i Ski Classics. Han ble nummer tre i Vasaloppet.

Han vant La Diagonela også i 2024.

Referanser
----------

1. ↑  Kasper Stadaas Arkivert 3. desember 2017 hos Wayback Machine. Team Veidekke
2. ↑  «World Cup Drammen (NOR)». *www.fis-ski.com*. Besøkt 26. mars 2023.
3. ↑  «Gjennombrudd for Kasper Stadaas i Engadin La Diagonela». *www.kondis.no* **(norsk)**. Besøkt 26. januar 2022.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Kasper Stadaas – FIS (langrenn) Rediger på Wikidata
**Kiselalger** eller **diatomeer** (Bacillariophyceae) er en klasse av mikroskopiske alger som lever i hav og innsjøer eller i fuktige miljøer på land. Kiselalgene er en av hovedkomponentene i planteplanktonet i norske havområder og i andre hav. Noen arter lever fastsittende på bunnen eller epifyttisk på vannplanter, trestammer og moser. På verdensbasis er det cirka 220 slekter, og omkring 100 000 arter er beskrevet (antallet arter er omdiskutert; 10 000–200 000 er nevnt). Cirka 700 av disse lever i norske farvann.

Generelt
--------

Kiselalgene opptrer i få former, både strekanter, bakformete og lureformete. Det mest karakteristiske ved kiselalgene er hovedveggen, som består av en indre pektinmembran og et ytre kiselskall. Skallet er i to deler, en mindre underdel og en større overdel som slutter om den undre som lokket på en boks. Skallet er gjennomsatt av porer, og gjennom disse kan noen arter sede ut plasmatråder og blir dermed i stand til å bevege seg. Det er vanlig at kiselalgene er kjeda sammen i kolonier.

Kiselalgene formerer seg ukjønnet ved langsgående deling. Delinga foregår innafor skallet i morcella, og det nye individet får det minste skallet som ny overdel. På denne måten fører celledelinga til stadig mindre individer. Når cellestørrelsen kommer ned på 30-40% av maksimumsstørrelse, overtar en kjønna formering som gjenoppretter full størrelse.

Kiselalgene er kjent som fossiler tilbake til mesozoikum. Skallet av marine arter finnes noen steder som mektige avleiringer av diatomitt eller kiselgur.

Kiselalger utgjør sammen med blågrønnbakterier et viktig næringsgrunnlag for mange arter, blant annet flamingoer.

Gruppering
----------

Kiselalgene danner to ordener, 

* Centrales, med radial symmetri, og
* Pennales, med bilateral symmetri. De fleste artene av Pennales lever fastsittende.

Viktige arter
-------------

Blant de viktigste kiselalgene i norske hav er slektene

* *Thalassiosira*, med artene
	+ *Thalassiosira bioculata* var. *raripora*,
	+ *Thalassiosira nordenskioldii*,
	+ *Thalassiosira gravida* og
	+ *Thalassiosira anguste-lineata*,
* *Chaetoceros*, med artene
	+ *Chaetoceros debilis*,
	+ *Chaetoceros socialis*,
	+ *Chaetoceros decipiens* og
* *Fragilariopsis pseudonana*, som tilhører Pennales.

Langs kysten og i fjordene er *Skeletonema costatum* en viktig art under våroppblomstringa. Seinere på sommeren kommer arter av slekten *Rhizosolenia*.

Referanser
----------

1. 1 2 3  Naustvoll, Lars J. 2014. *Kiselalger – en nøkkelorganisme i marine økosystemer.* Havforskningsraporten. Besøkt 2016-04-07
2. ↑  Lars Olof Bjørn o& Gertrud Cronberg. 2010. *Kiselalgernas egendomliga evolutionshistoria.* Svensk Botanisk Tidsskrift. 104:1 (2010). Arkivert 18. april 2016 hos Wayback Machine. Besøkt 2016-04-07

Eksterne lenker
---------------

* (en) *kiselalger* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* *Bacillariophyceae* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Universalis **·** LCCN **·** NDL **·** NKC
 |
**Recceswinth** (spansk: *Recesvinto*, latin: *Reccesvinthus* (død 1. september 672 i Gerticos) var vestgoternes konge i Spania fra 649 til 672, sammen med sin far Chinsuintha fra 649 og enehersker fra 653.

Biografi
--------

*Recesuinto* i Codex Vigilanus.
Reccaswinth var ansvarlig for innføringen av en lovgivning erstattet Lex Romana Visigothorum. Han plasserte en vestgotisk felles lov over både goterne og romerne i kongedømmet. Men dette *vestgotiske lovverket* viste lite av germansk innflytelse, og lå nærmere de gamle romerske lovene.

Han forbød en rekke jødiske essensielle jødiske skikker, som en omskjæringen og deres spesielle diettbestemmelser (kashrut), ektesskapslover og seremonier, og feiringen av den jødiske påsken.

Kirkekonsilene i hovedstaden ble den mektigste styrken i styret av landet og biskopen støttet primært monarkiet. Will Durant skriver i *The Age of Faith* at «gjennom deres overlegne utdannelse og organisering dominerte de adelen som satt sammen med dem i de herskende rådene i Toldeo, og selv om kongens autoritet i teorien var absolutt og han valgte biskopene, valgte disse konsilene ham, og la politikkens retning på forhånd.»

Referanser
----------

1. ↑  John Edwards, *The Spain of the Catholic Monarchs, 1474-1520* (Wiley-Blackwell, 2000), s. 72.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Chindasuinth** | **Vestgoternes konge**(653–672) | Etterfølger:**Wamba** |

| * v
* d
* r
Vestgotiske konger |
| --- |
| 
* Fritigern
* Atanarik
* Alarik I
* Ataulf
* Sigerik
* Wallia
* Teoderik I
* Torismund
* Teoderik II
* Eurik
* Alarik II
* Gesalek
* Amalarik
* Teudis
* Teudigisel
* Agila
* Atanagild
* Liuva I
* Liuvigild
* Reccared I
* Liuva II
* Witterik
* Gundemar
* Sisebut
* Reccared II
* Suintila
* Sisenand
* Chintila
* Tulga
* Chindasuinth
* Recceswinth
* Wamba
* Erwig
* Ergica
* Witiza
* Roderik

 |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNE
 |
**Leoš Škoda** (født 1. mai 1953 i Liberec) er en tsjekkisk tidligere skihopper som konkurrerte for Tsjekkoslovakia.

Han debuterte i den tysk-østerrikske hoppuka med 16.-plass i Innsbruck 29. desember 1971. Hans beste plassering i enkeltrenn i Hoppuka var 5.-plass i Garmisch-Partenkirchen 1. januar 1978. Sammenlagt ble han mummer 6 i 1978/79. I verdenscupen, som startet opp i 1979/80, ble han som best nummer 33 sammenlagt i sesongen 1980/81.

Leoš Škoda var med i OL i 1972 og 1980, og fikk sin beste plassering i storbakken i Lake Placid i 1980, der han ble nummer 21. Han deltok i VM i 1974 og 1978. Hans beste individuelle VM-plassering var i storbakken i Falun i 1974, der han ble nummer 7. Han var på det tsjekkoslovakiske laget som ble nummer 5 av 10 lag i lagkonkurransen som var prøveøvelse i Lahtis i 1978.

Han deltok i VM i skiflyging i 1973, 1977, 1979 og 1981, og ble nummer 7 i Oberstdorf i 1973 og i Planica i 1979.

Škoda vant det ene av de to rennene i Lahtisspelen i 1974. I 1978 vant han Tatra Cup og storbakkerennet under Svenska Skidspelen i Falun. Året etter vant han Bohemia Tournament.

Hans siste verdenscuprenn var i Bad Mitterndorf (Kulm) 13. mars 1982.

Referanser
----------

1. ↑   oppført som Leos Skoda, www.munzinger.de[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* Jens Jahn, Egon Theiner: *Enzyklopädie des Skispringens*. AGON Sportverlag, Kassel 2004. ISBN 3-89784-099-5, flere sider
* Skisprungschanzen-Archiv: All time results
* Svenska Skidspelen: Pristagare i Svenska Skidspelen Arkivert 24. september 2015 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* (de) Leoš Škoda – Munzinger Sportsarchiv Rediger på Wikidata

* (en) Leoš Škoda – Olympedia Rediger på Wikidata

* (cz) Leoš Škoda – Tsjekkias olympiske komité Rediger på Wikidata

* (en) Leoš Škoda – FIS (skihopping) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Munzinger (sport)
 |
***Tilapia*** er en gruppe ciklider. De er fisk som lever i ferskvann i Afrika.

Mange arter har blitt flyttet ut av gruppen, men det er sterke indikasjoner på at heller ikke den gjenværende gruppen er monofyletisk, og at den omså kan være parafyletisk. For eksempel later *Tilapia bemini* til å være nærmere beslektet med *Astatoreochromis*, og en gruppe som inneholder *Tilapia rendalli*, *Tilapia ruweti* og *Tilapia zillii* er muligens enda fjernere, basert på analyser av mitokondrielt DNA. Forskningen blir hindret av at hybridisering er vanlig hos disse fiskene, og at grupper kan virke nærmere enn de egentlig er hvis man dømmer etter mtDNA alene.

Historie
--------

Veggmaleri fra Nakhts grav omkring 1500 f.Kr. Det ses en tilapia-hieroglyf rett over midtfigurens bakhode.
Tilapia er kjent under flere navn. «Tilapia» er en latinisering av *thiape*, som betyr «fisk» på tswana-språket.

I det gamle Egypt utgjorde den hieroglyffen 

 i Gardiners liste.[] Tilapia var et symbol på gjenfødsel i egyptisk kunst, og dertil knyttet til gudinnen Hathor. Den ble også sagt å følge og beskytte solguden Ra på hans daglige reise over himmelen. Tilapia malt på veggene i gravkamre påminner om trylleformel 15 i *Dødeboken*, der den avdøde uttrykker sitt håp om en plass i solbåten: «*Du ser tilapiaen i sin* [sanne] *form i den turkise dammen*», og «*Jeg ser tilapiaen i sin* [sanne] *natur lede den raske båten i sine vann*».

Tilapia var en av tre hovedtyper av fisk som ble fisket i Genesaretsjøen i bibelsk tid. På den tiden ble den kalt *musht*, i våre dager «Sanktpetersfisk». Dette navnet er hentet fra Matteusevangeliet 17:24-27, der apostelen Peter fanger en fisk som har en mynt i munnen. Evangeliet omtaler imidlertid ikke fiskens art.

Referanser
----------

1. ↑  «The genus name Tilapia is a latinisation of the word thiape, which means fish in Tswana», sitert fra:
2. ↑  Gay Robin: *Women in ancient Egypt* (p. 188), British museum press, 1993, ISBN 0-7141-0956-8
3. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 9. juli 2015. Besøkt 7. juli 2015.
4. ↑
5. ↑  De kom til Kapernaum, og de som krevde inn tempelskatten, gikk bort til Peter og spurte: «Betaler ikke mesteren deres skatt til tempelet?» «Jo», svarte Peter. Da han kom hjem, spurte Jesus før han rakk å si noe: «Simon, hva mener du om dette: Hvem er det jordens konger krever toll eller skatt av? Er det av barna sine eller av de fremmede?» «Av de fremmede», svarte han. Da sa Jesus: «Så går jo barna fri! Men for at vi ikke skal støte dem, så gå ned til sjøen og kast ut et snøre! Ta den første fisken du trekker opp, og når du åpner gapet på den, vil du finne en sølvmynt. Den skal du gi til dem for meg og deg.»

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Kategori:Tilapia (food)* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** NDL
 |
***Rutidosoma*** er en slekt av små, runde, mer eller mindre skjellkledte snutebiller.

Utseende
--------

Små (ofte 2 – 3 mm), sterkt hvelvede, ofte nærmest kulerunde biller. Kroppen, særlig undersiden, er høyt hvelvet. Grunnfargen er mørkebrun eller svart, men denne er ofte nesten helt dekket av lyse skjell, særlig på undersiden. De mangler påfallende, oppstående hår. Hodet er temmelig lite, fasettøynene er store, men flate, snuten er lang, slank og krum. Normalt peker denne nedover eller bakover, og den kan foldes inn i en fure mellom framhoftene. Antennene er knebøyde, ganske slanke med en markert kølle, og sitter festet på snuten i den ytre halvdelen. Brystskjoldet (pronotum) er mye smalere enn dekkvingene, fremst med en markert "krage", sidene er rundede. Det har ofte et par lave knøler på sidene og er sterkt punktert, men punkteringen er ofte mer eller mindre dekket av lyse skjell. Dekkvingene har markerte skuldre og tydelige punktrekker. Overflaten er gjerne ujevn med lave knøler eller grunne fordypninger. På sidene er dekkvingene bøyd ned slik at de dekker deler av dyrets sider. Beina er forholdsvis korte, og kan foldes tett inntil kroppen.

Levevis
-------

Småsnutebillene lever for det meste på ulike slags urter og småbusker. Larvene utvikler seg vanligvis i modnende frø i belger, frøkapsler eller lignende, eller i blomster.
Om småsnutebillene blir forstyrret, folder de beina og snuten inntil kroppen og lar seg falle til bakken. De er da vanskelige å skille fra små frø eller sandkorn.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
	+ Underordenen Polyphaga Emery, 1886
		- Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
			* Overfamilien snutebiller, Curculionoidea Latreille, 1802
				+ Familien snutebiller, Curculionidae Latreille, 1802
					- Underfamilien **småsnutebiller, Ceutorhynchinae** Gistel, 1856
						* Stammen **Scleropterini** Schultze, 1902
							+ Slekten ***Rutidosoma*** Stephens, 1831
								- *Rutidosoma alexanderi* Korotyaev, 2008
								- *Rutidosoma caucasicum* Korotyaev, 1989
								- *Rutidosoma decipiens* Colonnelli, 1979
								- *Rutidosoma dieckmanni* Bajtenov, 1978
								- *Rutidosoma globulus* (Herbst, 1795) - finnes i Norge
								- *Rutidosoma graminosum* (Gistel, 1857)
								- *Rutidosoma koreanum* Korotyaev & Hong, 2004
								- *Rutidosoma monticola* (Otto, 1897)

Referanser
----------

1. ↑  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 16. oktober 2020. Besøkt 16. oktober 2020.

Litteratur
----------

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen er ikke koblet til Wikidata*
**Anton «Toni» Angerer** (født ca. 1956, død 21. mai 1975) var en tysk skihopper som konkurrerte for Vest-Tyskland. Han representerte Ski-Klub Ramsau. Angerer deltok i den tysk-østerrikske hoppuka i 1973/74 og 1974/75, og ble nummer 55 sammenlagt det andre året, med 51.-plass i Innsbruck 3. januar 1975 som beste plassering i enkeltrenn. Samme sesong ble han nummer 3 i det vesttyske mesterskapet.

Under trening i Salpausselkä-bakken under Lahtisspelen i Finland 26. februar 1975 falt han i ovarennet og kolliderte med en prepareringsmaskin som sto på kulen. Han ble lam, og døde 21. mai, bare 19 år gammel.

Se også
-------

* Skader og dødsulykker i skihopping

Referanser
----------

1. ↑   FIS-databasen, FIS skihopper-ID 1334, besøkt 26. april 2022[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* Jens Jahn, Egon Theiner: *Enzyklopädie des Skispringens*. AGON Sportverlag, Kassel 2004. ISBN 3-89784-099-5, flere sider
* Ski-Klub Ramsau: Chronik des Ski-Klub Ramsau (besøkt 19. juli 2011)
* Sächsische Zeitung: 14-Jähriger stirbt nach Trainingssturz (7. januar 2008, besøkt 19. juli 2011)
* Aftenposten 22. mai 1975
* Stavanger Aftenblad 2. juli 1982

Eksterne lenker
---------------

* (en) Toni Angerer – FIS (skihopping) Rediger på Wikidata
**Vingåker** er et tettsted som ligger i Södermanlands län i landskapet Södermanland i Sverige. Det er Vingåker kommunes administrasjonssenter. I 2010 hadde tettstedet 4 282 innbyggere.

Historie
--------

Vingåker ble kjent på 1600-tallet på grunn av Säfstaholms slott. Fra begynnelsen av var stedets bebyggelse sterkt konsentrert omkring Västra Vingåkers kyrka, men etter at stedet ble tilsluttet jernbanenettet fra og med 1862 begynte stedet utvides i sørlig retning. I dag er sentrum konsentrert til Skräddartorget som ligger rett nord for jernbanestasjonen i retning av kirken. Navnet Skräddartorget peker tilbake på stedets tradisjon som et betydelig sentrum for tekstilindustrien. På og i anslutning til torget finnes flere butikker.

Vingåker fikk et tilbakeslag da toget sluttet å stoppe der i 1971. Fra år 2003 ble jernbanetrafikken gjenopptatt i form av regionale tog på strekningen Stockholm-Södertälje-Katrineholm-Hallsberg. 

Tradisjonelt har stedet hatt en omfattende konfeksjonsindustri. I løpet av 1990-tallet ble denne for stor del nedlagt og flyttet til andre steder, og opphørte helt i 2005 da de siste delene ble solgt til utlandet. Grunnen var etter sigende for høye produksjonskostnader.

Vingåker er blant annet kjent for Vingåkersdansen, Vingåkersdräkten, Vingåkers Factory Outlet, Vingåkers Volleybollklubb, Säfstaholms slott, Kjesäters folkhögskola og før dette statsminister Göran Persson, som er født og oppvokst der. Stedet er også kjent for Vingåkersrevyn som i årene 1992–2002 gjorde en oppsetning ved Valborgshelgen hvert år.

Kjente personer fra eller med tilknytning til Vingåker
------------------------------------------------------

* Gunnar Helén
* Göran Persson
* Birger Schlaug
* Göran Greider
* Hedvig Lindahl
* Åke Green
* Magnus Betnér
* Anette Olzon

Referanser
----------

1. 1 2   (på sv) *Statistiska tätorter 2020, befolkning, landareal, befolkningstäthet per tätort*, Statistiska centralbyrån, 24. november 2021, Wikidata Q112914414,
2. ↑  «Sveriges tätorter 2010» (PDF). Statistiska centralbyrån. Arkivert fra originalen (PDF) 16. juni 2011. Besøkt 10. mars 2016.

Eksterne lenker
---------------

* Vingåkers kommunes nettsted

  


| * v
* d
* r
Vingåker kommune i Södermanlands län i Sverige |
| --- |
|  | Baggetorp **·** Högsjö **·** Marmorbyn **·** Vingåker |  |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
Tradisjonelle bumeranger med forskjellig form brukt i den australske regnskogen
Dekorerte bumeranger fra messe i Melbourne 2005
Bumeranger fra Det gamle Egypt funnet i Tutankhamons grav
«boomerang» omdirigeres hit. For annen bruk, se boomerang (andre betydninger).
**Bumerang** er et kastevåpen opprinnelig laget av trevirke, men nå også gjort i komposittmaterialer. Bumerangen ble opprinnelig oppfunnet av australske aboriginene, men lignende våpen finnes også blant folkeslag i det nordøstre Afrika, indianerstammer i Arizona og Sør-California, og i India. En bumerang som er funnet i Polen antas å være omkring 30 000 år gammel.

Bumeranger finnes i mange forskjellige former og størrelse avhengig av opphavet og det tiltenkte formål. Den mest gjenkjennbare typen er den returnerende bumerangen som er en form for kastepinne som når den blir kastet på korrekt vis flyr i en bue og kommer tilbake til utgangspunktet. Andre typer er av den ikke-returnerende sorten, og enkelte igjen blir ikke kastet, men blir brukt som slagvåpen i nærkamp av aboriginer. Bumerangens bruksområde omfatter blant annet jaktvåpen, musikkinstrument, slagvåpen og leke. Størrelsen på bumeranger fra ende til ende varierer fra 10 cm til over 2 meter i lengde. Enkelte bumeranger kan ha utskjæringer eller være malt i et design som gir mening til den som laget den. De fleste bumeranger man ser i dag er enten av turist- eller konkurransevariantene, og er nesten utelukkende av den returnerende typen.

Historie
--------

Bumerang-liknende gjenstander har blitt brukt over hele verden til jakt, religionsutøvelse og fritidsaktiviteter. Opphavet er fremdeles ikke fullstendig avklart. Forskning har vist at eldgamle stammer i Europa brukte spesielle kasteøkser. I tillegg ble det av faraoen i det gamle Egypt brukt en type pinne for å jakte på fugler. Forøvrig har det i bumerang-landet Australia blitt brukt bumeranger og jakt-pinner i mange tusen år. Navnet har sin opprinnelse hos en australsk aboriginstamme kalt Turuwal, som holdt til sør for Sydney i Australia.

I dag blir bumeranger mest brukt som sport. Det finnes flere forskjellige typer kaste-konkurranser: presisjon på returen, trikse-kasting, maksimal tid i luften, utholdenhet og annet. Dagens bumeranger er vanligvis konstruert av tre, plast eller komposittmaterialer, og finnes i mange farger og fasonger. De fleste bumeranger til sportsbruk veier mindre enn 100 gram, og bumerangene som brukes i maksimal tid i luften-konkurransene veier ofte mindre enn 25 gram.

Referanser
----------

1. ↑  oblazowa.pan.krakow.pl

Eksterne lenker
---------------

* (en) Boomerangs – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Boomerang – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL **·** NKC
 |
**Språkvask:** Teksten i denne artikkelen kan ha behov for språkvask for å oppnå en høyere standard. Om du leser gjennom og korrigerer der nødvendig, kan du gjerne deretter fjerne denne malen.

**Svensk-norske samarbeidsfondet** er et svensk fond hvis overskudd skal fremme svensk-norsk samarbeid.

Historie
--------

Svensk-norske samarbeidsfondet ble dannet 1949 gjennom middler fra blant andre Svenske Norgehjelpen og andre hjelpeorganisasjoner som samlet inn gaver til hjelp for det okkuperte Norge under andre verdenskrigen.

Det ble dannet et fond i Sverige (Svensk-norska samarbetsonden) og et i Norge (Norsk-svensk samarbeidsfond). De to fondene slogs sammen til én i 1993 og fondet er siden da en svensk stiftelse.

Når Voksenåsen, Norges nasjonalgave til Sverige ble åpnet i 1960 fikk fondene ansvar for driften av programvirksomheten. Siden 1976 har Voksenåsen et eget styre og driver alt siden dess sin egen programvirksomhet. Fonden og Voksenåsen fortsatt et tett samarbeid.

Virksomhet
----------

Fondets oppdrag er å fremme svensk-norsk samarbeid. Dette skal skje gjennom gjensidig utveksling og informasjon om svenske og norske kultur- og samfunnsforhold. 

Fondet deler ikke ut stipend, men samvirker med samarbeidspartners for å oppfylle sitt oppdrag.

Styre og direktør
-----------------

Fondets styre består av 6 personer, tre fra hvert land. Styret utses av det svenske Kulturdepartementet etter innspill fra norske Kulturdepartmentet gjeldende de norske medlemmene.

Styret 2016-2020 består av fra Norge: styreleder 2020 Janne Log, Odd Inge Skjævesland og Rune Mørck-Wergeland. Fra Sverige Lars Enqvist, Inga-Lill Nicolin og Emelie Palmér. 

Direktører for Norsk-svensk samarbeidsfond: Henry N. Bache, 1949-66, Gerhard Arnesen, 1967-88, Harald Løvaas, 1989-92. 

Direktører for Svensk-norska samarbetsfonden: Arne F. Andersson, 1949-82, Åke Landqvist, 1983-91, Mats Wallenius (f.d Jönsson), 1991-99, Anders Ljunggren, Anders 2000-2006, Mats Wallenius, 2007- 2020, Anna Florén 2020-

Referanser
----------

1. ↑  Norges tack – Svek, samverkan och solidaritet över Kölen 1940 – 1945
2. ↑  «Historik». *svensknorskafonden.org* **(engelsk)**. Arkivert fra originalen 16. november 2020. Besøkt 15. november 2020.
3. ↑  «Styrelse». *svensknorskafonden.org* **(engelsk)**. Arkivert fra originalen 16. november 2020. Besøkt 15. november 2020.
4. ↑  Svensk-norska samarbetsfonden. «Ledamöter i styrelsen och direktörer i Svensk-norska samarbetsfonden» (PDF). Svensk-norska samarbetsfonden. Besøkt 15. november 2020.
**Eggkamp** var en barne- og ungdomslek som var kjent fra Skien på 1800-tallet. Å delta i eggkamp ble kalt «å kampe». Blant de som ofte deltok i denne aktiviteten var Knud Ibsen og hans barndomsvenner, som beskrev dette som noe de gjorde om våren tidlig på 1800-tallet. Aktiviteten er også beskrevet av folk som vokste opp i Skien femti år etter Knud Ibsen, rundt midten av århundret.

Jørgen Haave skriver at eggkamp «foregikk når en guttegjeng hadde samlet seg ved deres vanlige møtested i krysset mellom gaten som senere fikk navnet Skistredet og Torggaden, det vil si ved det sydligste hjørnet av dagens Landmannstorg. Det var en merkelig samlingsplass i og med at kloakken rant åpen forbi akkurat der, men det brydde dem tydeligvis ikke. Noen av byguttene ropte skjellsord og hånlige bemerkninger etter byoriginaler, bønder og andre fattigfolk. To av guttene sto mot hverandre med hvert sitt egg i hånden. Spillet gikk da ut på at de slo eggene mot hverandre til taperens egg knuste. Som premie fikk den heldige vinneren sluke motpartens knuste egg rått».

Referanser
----------

1. ↑  Jørgen Haave (2017). *Familien Ibsen*. Telemark Museum. s. 37. ISBN 9788283050455.
Lysskilt utenfor detektivbyrå i rue du Louvre i Paris.
**Privatetterforsker**. En privatetterforsker er en person som påtar seg etterforskning av saker som det offentlige apparat (politiet) ikke har løst, eller der det stilles spørsmål ved politiets konklusjoner. Tittelen er ikke beskyttet, og hvem som helst kan etablere seg som privatetterforsker.

Imidlertid har de fleste norske privatetterforskere en bakgrunn fra politiet eller annen relevant yrke, som f.eks Ola Thune. Det er også utarbeidet et etisk regelverk for medlemmer av Norsk Forening for Etterforsking og Sikkerhet og Norske Privatetterforskeres Forbund.

Saker av mer triviell karakter som enkelte privatetterforskere påtar seg, er saker hvor den ene ektefelle ønsker å fremskaffe beviser om sin partners utroskap.

Privatetterforskeren er en kjent skikkelse i litteraturens verden, fra Sherlock Holmes til Varg Veum.

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑
3. ↑  «NPEF - Norske Privatetterforskeres Forbund». *npef.no*. Besøkt 16. mai 2021.

Se også
-------

* Detektiv

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND **·** LCCN **·** BBC Things
 |
Den 1278 m. høye Haglebunatten i Eggedal, sett fra øst
**Eggedal** er en fjellbygd øverst i Sigdal kommune i Buskerud. Den har tidligere vært jord- og skogbruksbygd, men fra 1960-tallet og frem til i dag har fabrikken Sigdal Kjøkken sysselsatt store deler av den yrkesaktive befolkningen. Sagbruk/trelastforretning og hyttebygging er andre viktige arbeidsplasser. I sentrum av bygda er det dagligvarebutikk, vinmonopol, jernvarehandel, kafé, Eggedal kirke og turistkontor.

Eggedal skole er en barneskole og har vel 50 elever fra Eggedal og Nedre Eggedal.

Turisme og hytteområder
-----------------------

Som inngangsport til deler av Norefjell, Haglebu og Vestfjella mot Numedal har Eggedal stor tilstrømning av folk som har hytte i disse områdene. Eggedal Vestfjell har flott tur- og skiterreng i store uberørte naturområder. Området grenser i sør til Norges største naturreservat, Trillemarka.

Om vinteren finnes preparerte skiløyper i områdene rundt Eggedal. Løypene ligger i praktfullt turterreng i det vesentligste fra 700 og opp mot 1100 moh. Løypene er også knyttet sammen med løypenettet på Norefjell.

Det er gode multeområder i Eggedal, og det er adgang til stangfiske av ørret i flere av vannene i området.

Eggedal under andre verdenskrig
-------------------------------

I Eggedal falt syv norske Milorg-soldater og seks tyske politisoldater av norsk og tysk herkomst under en trefning ved Haglebuvann i 26. april 1945. En krigsfange i uniform ble også likvidert av Milorg. Trefningen er blitt kalt Haglebuslaget.

Kunst og kultur i Eggedal
-------------------------

Kunstnerne Christian Skredsvig og Theodor Kittelsen «fant» denne bygda og bosatte seg her for over 100 år siden. Begge kunstnerhjem – Lauvlia og Hagan – er åpne for besøk i sommerhalvåret. Eggedal Mølle, en gammel nyrestaurert bydemølle, kan sees i drift lørdager og søndager om sommeren,

her er det i tillegg til den gamle mølla en samling av gamle bygninger hentet fra området, inkludert en oppgangssag. 

I Eggedal sentrum er statuen «Mannen med katten», med motiv fra Chr. Skredsvigs bilde «Idyll», som kunstneren Nils Aas laget i forbindelse med 150-årsjubileumet for Skredsvigs fødsel. Se ellers informasjon under *Sigdal*.

Eksterne lenker
---------------

* Turforslag til Norefjell og Eggedalsfjella på DNT og NRKs nettsted ut.no
* Portalside med nyheter og informasjon fra Sigdal og Eggedal
* Sigdal og Eggedal Turistservice as

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** LCCN **·** GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
Denne artikkelen **trenger flere eller bedre referanser for verifikasjon**. Du kan forbedre denne artikkelen ved å legge inn referanser til gode kilder. Hvem som helst kan fjerne kildeløst materiale uten forvarsel, men den foretrukne tilnærmingen er i første omgang å markere de setningene/påstandene som trenger kildebelegg ved å tilføye *{{Trenger referanse|dato=2024-01}}* etter påstanden. *2019-09*

**TIHLDE** (**Trondheim** **IngeniørHoegskoles** **Linjeforening for** **Dannede** **Edbere**) er linjeforeningen for studenter på linjene dataingeniør, digital infrastruktur og cybersikkerhet, digital forretningsutvikling, digital samhandling og informasjonsbehandling ved Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet (NTNU) i Trondheim.

TIHLDE ble stiftet 16. april 1993, med formål å fremme det sosiale og faglige tilbudet ved EDB-avdelingen ved Trondheim ingeniørhøgskole (TIH; nå en del av NTNU). Tidligere kunne man kun bli medlem dersom man deltok på innmeldingsseremonien i begynnelsen av hvert skoleår, men ved generalforsamlingen på høsten i 2018 ble det bestemt at oppmøte ved disse seremoniene skulle være frivillig, og gi medlemmet status som "installert".

TIHLDE er en ikke-kommersiell og politisk nøytral organisasjon som baserer seg på frivillig engasjement fra studenter og for studenter. I tillegg til hovedstyret (HS), har TIHLDE pr. 2022 fem undergrupper: Drift, Næringsliv og kurs, Promo, Index og Sosialen, samt en rekke mindre komitéer for mer spesifikke oppgaver. Arbeidsutvalget (AU) står for den daglige driften av TIHLDE, men beslutninger blir tatt i HS, som består av AU og lederne for undergruppene. Større beslutninger krever et åpent allmøte, hvor alle medlemmer har stemmerett. Lov- og regelendringer skjer på generalforsamlinger som blir holdt to ganger i året.

Idrettslag og studentband
-------------------------

TIHLDE har også et idrettslag med navn TIHLDE Pythons. Dette består av flere fotballag, med både dame- og herrelag, og et volleyballag. I tillegg har TIHLDE et studentband som heter Semikolon (;). Studentbandets aktiviteter ble innstilt i de første fasene av koronapandemien, men startet opp igjen høsten 2021.

Se også
-------

* Linjeforeninger ved NTNU
* Liste over studentorganisasjoner i Norge

Referanser
----------

1. ↑   data.brreg.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Protokoll - Generalforsamling H2018 (PDF) 16.10.2018

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* TIHLDE på Facebook Rediger på Wikidata

* TIHLDE på Instagram Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Brønnøysundregistrene
 |
**Rocotopepper** (eller **locotopepper**) er en variant av chilipepper; det latinske navnet er *Capsicum pubescens* (det siste ordet betyr 'hårete'). Dette krydderet er blitt dyrket i Peru, Ecuador og Bolivia i tusener av år. *Rocotopepperen* (*Locoto* er den bolivianske formen) dyrkes også blant annet i Mexico. Der dyrkes særlig varianten *canario*. 

Det var inkaindianerne som begynte å benytte planten for over 500 år siden. Den brukes fremdeles i lokal matlaging i Andesregionen. Den modne rocotoen er enten rød eller gul. 

Genetisk er den også beslektet med noen av de viltvoksende chilivarianter i Sør-Amerika (*Capsicum cardenasii*, *Capsicum tovarii*, *Capsicum eximium*). 

Rocotopepperen blir meget skarp, med verdier på fra 30 000 til 100 000 på Scovilleskalaen.

De navn og varianter som finnes i forskjellige dyrkingsområder, er *chile caballo* (Mexico), *manzano* (Mexico), *chile perón* (Mexico), *peteñero* (Honduras), *chamburato* og *canario* (Mexico), *Locoto* (Bolivia), *panameño* (Costa Rica) og *rocoto* (Peru, Chile, Ecuador).

Ikke pepper
-----------

Den sterke smaken får ta ansvaret for at krydderet omtales som om det var en peppervariant. I virkeligheten hører den botanisk til en helt annen artsfamilie.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | TasteAtlas **·** Nationalencyklopedin
 |
**Lønborg videregående skole** (tidligere *Bergen Hjelpepleierskole*) var en fylkeskommunal videregående skole i Ytre Sandviken i Bergenhus bydel i Bergen. Skolen fikk sitt nåværende navn og plassering i 1991 da den flyttet inn i det som tidligere var Lønborg barneskole.

Skolen tilbød program for helse- og sosialfag (barne- og ungdomsarbeiderfag og helsearbeiderfag) og påbygging til generell studiekompetanse. Skolen var også realkompetansesenter for helsearbeiderfaget med omfattende voksenopplæring i helse- og sosialfag i samarbeid med Bergen kommune og NAV.

I 2016 ble skolen innlemmet i Åsane videregående skole. Det ordinære videregående opplæringstilbudet på Lønborg ble da flyttet til Åsane, mens avdelingen på Lønborg fungerte som voksenopplæringssenter for helsefagene fram til ny Åsane videregående skole sto ferdig til skolestart høsten 2020

Referanser
----------

1. ↑  ; besøksdato: 13. juni 2019.
2. ↑  Statistisk sentralbyrå: Kostra. Videregående opplæring - skoler.

Eksterne lenker
---------------

* Hjemmeside
* Bergen byleksikon på nett, om Lønborg videregående skole

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Bergen byleksikon **·** Nasjonalt skoleregister **·** Brønnøysundregistrene
 |