recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Haakon Bryhni** (født 5. januar 1968) er en norsk teknolog og investor.

Han forsker på 5G og Internettforbindelser ved Simula Metropolitan Centre for Digital Engineering (SimulaMet). Han er investor i porteføljeselskapene Elliptic Laboratories, SquareHead Technology, Fabriscale Technologies, Media Network Services AS, TransPacket AS, 3d-Radar AS og Famweek AS.

I 2001 etablerte Bryhni inkubator-bedriften Nunatak AS sammen med Ivar Søvold, Tore Engebretsen og Thor Andre Talhaug. Han arbeidet i Nunatak frem til 2017. Investeringsvirksomheten fortsatte fra dette tidspunktet i investeringsselskapet Bryhni.com AS. Bryhni er styremedlem i bedriftene Aivero AS, Media Network Services AS, TransPacket AS, Famweek AS. Utenom arbeidet som forsker og investor er han styreleder i stiftelsen Join Good Forces.

I 2003 mottok Bryhni Telenors forskningspris.

Utdannelse og erfaring
----------------------

Haakon Bryhni har en PhD i *High speed communication* og *Multiprocessor server systems* fra Universitetet i Oslo, samt en Master of Science-grad i telekommunikasjonssystemer fra NTNU. I 1998 var han med-gründer av teknologibedriften Advanced Communication Technology som i 2000 ble solgt til Birdstep Technology ASA. Der jobbet han som CTO til 2006. Bryhni har vært daglig leder for Advanced Communication Technology AS, Mobyson Technology AS, Media Network Services AS, Faster Imaging AS, ObexCode AS og VoiceRoaming Technology AS og CTO i Elliptic Laboratories AS.

I 2003 ble han tildelt Telenors forskningspris.

Fra 2018 har han vært styreleder i den norske bistandsorganisasjonen JOIN good forces, som har som formål å støtte kvinner og barn i Øst-Kongo.

Referanser
----------

1. ↑  «Telenor's Research Award 2003 goes to Dr. Haakon Bryhni». *Telenor Group* **(engelsk)**. 4. september 2003. Besøkt 1. oktober 2021. «Telenor’s Nordic research prize of NOK 250,000 has been awarded to Dr. Haakon Bryhni of Birdstep Technology ASA. He is awarded the prize for his research within the Mobile IP standard and for his contribution to the development of seamless communication across different technologies. Kristin Clemet, the Minister for Education and Research, introduced the winner at a research seminar at Fornebu on Thursday.»
2. ↑  Julianna. «Styre og råd». *JOIN good forces*. Besøkt 1. oktober 2021.
3. ↑  «JOIN good forces». *JOIN good forces*. Besøkt 1. oktober 2021. «JOIN good forces er en norsk organisasjon som forener gode krefter for å styrke kvinner og barn i Øst-Kongo. | Siden 1994 har mer enn 30.000 kvinner og barn fått hjelp til å reise seg etter å ha blitt utsatt for seksuell vold. Tusenvis av fattige på landsbygden har fått tilgang på helsehjelp og 5.000 menn har fått opplæring i kvinners rettigheter.»

Eksterne lenker
---------------

* (no) Publikasjoner av Haakon Bryhni i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
* (no) Publikasjoner av Haakon Bryhni i BIBSYS


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forrige mottaker:Christian Jensen | **Mottaker av Telenors forskningspris**(2003) | Neste mottaker:Claes Wohlin |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | CRIStin
 |
**Haitis kvinnelandslag i fotball** representerer Haiti i internasjonal fotball.

Haiti markerte seg allerede tidlig i kvinnefotball i CONCACAF. Ved det første mesterskapet kom Haiti på fjerdeplass etter å ha slått Costa Rica og Jamaica i gruppespillet. USA ble for sterke i semifinalen og Trinidad og Tobago i bronsefinalen, så Haiti endte på fjerdeplass. Imidlertid kom ikke Haiti til sluttspillet i Nordamerikamesterskapet igjen før i 1998, da de endte sist i sin gruppe, bak blant andre Costa Rica igjen. Haiti stilte ikke til mesterskapet i 2000, men i 2002 kom de til sluttspillet, men endte på tredjeplass, bak Costa Rica, men foran Jamaica, i gruppespillet. I 2003 fikk Haiti den umulige oppgaven å kvalifisere seg fra gruppespillet i Pan American Games sammen med Brasil og Canada. Det ble umulig, og Haiti endte sist i mesterskapet. I 2006 kom Haiti til Nordamerikamesterskapet igjen, men tapte overraskende for Jamaica, og kom ikke videre til kvartfinalen. Haiti var ikke med i Pan American Games i 2007.

Haiti, Jamaica og Trinidad og Tobago konkurrerer om å være det beste karibiske laget. For tiden har Haiti hatt en del uheldige resultater. I OL-kvalifiseringen ble det tap for overraskelseslaget Puerto Rico, som også har meldt seg på i knivingen om å være best i De karibiske øyer. Per januar 2009 er imidlertid Trinidad og Tobago det beste landet.

| * v
* d
* r
Nasjonale fotballandslag for kvinner i Nord-Amerika, Mellom-Amerika og Karibien (CONCACAF) |
| --- |
|  | 
* Anguilla
* Antigua og Barbuda
* Aruba
* Bahamas
* Barbados
* Belize
* Bermuda
* Canada
* Caymanøyene
* Costa Rica
* Cuba
* Dominica
* De amerikanske Jomfruøyer
* De britiske Jomfruøyer
* De nederlandske Antiller
* Den dominikanske republikk
* El Salvador
* Fransk Guyana
* Grenada
* Guadeloupe
* Guatemala
* Guyana
* Haiti
* Honduras
* Jamaica
* Martinique
* Mexico
* Montserrat
* Nicaragua
* Panama
* Puerto Rico
* Saint Kitts og Nevis
* Saint Lucia
* Saint-Martin
* Saint Vincent og Grenadinene
* Sint Maarten
* Surinam
* Trinidad og Tobago
* Turks- og Caicosøyene
* USA

 |  |
Kullbrennende fabrikker i Manchester i England på 1800-tallet. Teknologiske fremskritt gjorde kull til en viktig ressurs for den industrielle revolusjon, og gjorde at forbruket av kull økte.
**Jevons paradoks** er en økonomisk teori om at teknologiske fremskritt som øker effektiviteten i bruken av en ressurs har tendens til å øke, i stedet for å redusere, forbruket av ressursen. 

I 1865 observerte den engelske økonomen William Stanley Jevons at teknologiske forbedringer som økte effektiviteten av kull, førte til økt forbruk av kull i et bredt spekter av bransjer. Han hevdet at i motsetning til hva man intuitivt går ut i fra, vil teknologiske forbedringer ikke være grunnlag for å redusere drivstofforbruket.

Teorien har blitt undersøkt av moderne økonomer som studerer økt forbruk (*rebound effect*) fra økt energieffektivitet. I tillegg til å redusere energimengden som trengs for en gitt bruk, senker forbedret effektivitet den relative kostnaden ved bruk av en energikilde, som har en tendens til å øke forbruket av den gjeldende ressurs, som potensielt kan motvirke eventuelle besparelser som følge av økt effektivitet. I tillegg akselererer økt effektivitet økonomisk vekst, noe som ytterligere øker etterspørselen etter ressurser.

Referanser
----------

1. ↑  Jevons, William Stanley (1865). *The Coal Question* (2nd utg.). London: Macmillan and Co. s. 117−145. OCLC 464772008. Besøkt 14. februar 2022.

Se også
-------

* Marchettis konstant
**Miling Svalastog** (født 29. april 1919 i Trondheim, død 8. juni 2004) var en norsk vevkunstner, bosatt i Vinje kommune.

Hun vokste opp i Trondheim, og tok sin utdannelse på tegnelinjen ved Industriskolen under Elsa Halling. Hun fullførte sin utdannelse og giftet seg i Rauland i 1942. Her etablerte hun etter hvert sin vevstue. 

Svalastog spesialiserte seg på billedvev, og utførte i hovedsak arbeider på bestilling. For Norsk Hydro i Rjukan laget hun et teppe på 1,5 x 3,5 m som fremstiller elektrisitetens historie, i kommunestyresalen i Valle kommune i Setesdal henger et teppe som viser Valles utvikling fra den fattige til den rike kommune. På Rauland Høgfjellshotell henger teppet «Litt av vår fine flora» som viser 17 planter – med blomst, blad, rot og navn. Hotellet har også teppet «Morgenstund» i samme format, men som ikke er inkludert i katalogen. Svalastog er ellers representert mange steder i inn- og utland, i offentlige bygninger og institusjoner, og hennes produksjon er meget rikholdig. Svalastog reiste meget i utlandet og studert ulike kunstverker og hentet inspirasjon. 

Svalastog var sterkt engasjert i etableringen og oppbyggingen av Dyre Vaa-samlingane, hvor hun arbeidet tett sammen med Thora Vaa. Hun var også formann i stiftelsen i 15 år fra 1981. Svalastog var en sentral person i Rauland Kunstforening hvor hun var formann i over 20 år. I denne sammenheng la hun også ned et stort arbeid ved gjennomføringen av den årvisse sommerutstillingen i Rauland. 

Miling Svalastog fikk i 1990 Statsstipend for eldre fortjente kunstnere. Hun ble også tildelt Vinje kommunes kulturpris og kunstnerlønn, samt flere reisestipend.

Referanser
----------

1. 1 2 3   Slekt og Datas Gravminnebase, «Minneside basert på bilder og gravminnedata for Miling Svalastog»[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Aftenposten, type referanse dødsannonse, utgitt 11. juni 2004[Hentet fra Wikidata]
**Janne Stange** (født 24. juni 1986 og oppvokst på Karmøy) er en norsk fotballspiller fra Karmøy. Stange spilte på de lokale klubbene Torvastad og Avaldsnes i begynnelsen av karrieren.

Stange dro i 2002 til Asker for å begynne på Norges Toppidrettsgymnas der. Samtidig fikk hun kontrakt med Asker Fotball Kvinner, og spilte der fram til laget ble tatt over av Stabæk Fotball Kvinner, der hun ble med i overtakelsen. I perioden i Asker jobbet Stange seg inn mot førstelaget, men måtte se sin første cupfinale fra innbytterbenken. Stange ble imidlertid norgesmester for Asker. Hun ble etter hvert fast inventar på venstre back, og hun holdt seg i klubben tross at laget rykket ned samme år. Stange spilte hele cupfinalen både i NM i 2006 og i 2007. I 2008 var hun også fast på Asker, og hun ble også prøvd delvis som spiss, blant annet i semifinalen mot Team Strømmen, der hun scoret det første målet i 2-5-tapet. 

Stange hadde mer eller mindre etablert seg som fast venstre back med offensive kvaliteter, men hun hadde hele tiden blitt forfulgt av utseendet, som gjorde at hun ble trukket inn i diverse useriøse kåringer. I Stabæk ble denne persondyrkelsen dratt så langt at en håndfull medlemmer av supporterklubben dannet «Janne Stange Ultras», en fanklubb dedikert henne. Imidlertid ble hun også anerkjent som spiller i 2009-sesongen. Som spiller fikk hun med seg 18 av de obligatoriske kampene – 17 av 22 i Toppserien, og en cupkamp. I tillegg ble Stange gitt en trainee-stilling i Norges Fotballforbund.

Etter syv sesonger i Asker og en i Stabæk, opplevde imidlertid Stange en motivasjonssvikt, delvis på grunn av manglende spilletid, da hun bare fikk spille førsteomgangen mot Arna-Bjørnar i Toppserien 2010. Den 30. april samme år lanserte hun at hun tok seg en pause fra fotballen Det kom aldri frem hva annet enn spilletid som motiverte Stange til denne pausen, men da pausetiden var over, meldte Stange overgang til Røa. Ironisk nok hadde Stabæk tidligere gjort reklame med bilde av Janne Stange og Janne Jönsson med påskriften «Janne eller Janne?». Janne Jönsson dro omtrent samtidig med Stanges overgang til Rosenborg.

Stange debuterte for Røa mot Amazon Grimstad,

Hun har spilt på flere aldersbestemte landslag; U-19, U-21 og U-23. Stange studerer markedsføring ved Handelshøyskolen BI i Oslo.

Referanser
----------

1. ↑   Soccerdonna, Soccerdonna spiller-ID 4264, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Overraskende seier til junior jentene over Haugar Arkivert 14. desember 2009 hos Wayback Machine. - Avaldsnes' hjemmeside
3. ↑  Ny Torvastadjente på landslaget! Arkivert 14. desember 2009 hos Wayback Machine. - Torvastads hjemmeside. Før henne var Solfrid Andersen landslagsuttatt.
4. ↑  Her er Norges mest sexy (23.-plass) – Nettavisen
5. ↑  Statistikk/Historikk Kvinner – Stabæks hjemmeside
6. ↑  Janne Stange trainee Arkivert 7. mars 2012 hos Wayback Machine. – NFFs hjemmeside
7. ↑  Tar pause fra fotball - Budstikka
8. ↑  Stabæk mister to spillere - stabak.no
9. ↑  God styring ga sikker seier - dynamitegirls.no
Minnetavle på Piazza Skanderbeg i Roma
**Palazzo Skanderbeg** eller **Palazzetto Scanderbeg** er et palass i Roma, som ligger på Piazza Skanderbeg (nr. 117) ikke langt fra Fontana di Trevi.

Det har navn etter eieren på 1400-tallet, den albanske nasjonalhelten Skanderbeg. som bodde her i årene 1466-1467. Paven ville innkvartere ham i Palazzo Venezia, men Skanderbeg foretrakk å bo her, hos venner. Hans skjeggprydede portrett er plassert på en minneplate over porten til nr 117.

Bygningen huset idag matmuseet *Museo Nazionale delle Paste Alimentari* (Nasjonalmuseet for pasta), som viser den historiske utviklingen av pasta og utstyret som er blitt brukt i denne produksjonen, ernæringsmessige sider og fremstilling av denne maten i kunst gjennom tidene og idag.

Referanser
----------

1. ↑  Carlo Pietrangeli (1980). *Guide rionali di Roma: Rione II: Trevi, a cura di Angela Negro* **(italiensk)**. Fratelli Palombi Editori. s. 158. Besøkt 24. november 2012. «Palazzetto Scanderbeg ossia la casa in cui secondo la tradizione, avrebbe trovato alloggio il principe albanese Giorgio Castriota,»
2. ↑  «Palazzo Skanderbeg e la Cultura tradita» **(italiensk)**.
3. ↑  «The National Museum of Pasta Foods: Important news». Arkivert fra originalen 9. august 2012. Besøkt 24. november 2012.
**John Fredrik Peter Laving** (født 21. august 1986) er en norsk politiker (Liberalistene). I 2015 ble han valgt til president i Liberalistisk Ungdom, ungdomspartiet til Liberalistene. Han ble nestleder i Liberalistene i 2018, men per 2022 innehar han ikke lenger dette vervet.. I dag er Laving varastyremedlem i Liberalistene Viken,  samt medlem av Liberalistenes valgkomité.

Han er født i Göteborg og oppvokst i Nyköping i Sverige, flyttet til Sogndal i 2009 og er bosatt i Oslo siden 2012. Laving er utdannet elektriker. Hans stefar var ishockeyspiller i Sverige (Ronny Björlin).

Laving kjørte i 2016 fra Oslo til Brønnøysund sammen med Arnt Rune Flekstad og Geir Hoksnes for å levere de påkrevde signaturene til Brønnøysundregistrene for at Liberalistene skulle bli et registrert politisk parti. Signaturene ble i stor grad innhentet av Laving selv sammen med partikamerater på videregående skoler rundt om i landet, en aksjon som også bidrog til enorm medlemsvekst for Liberalistisk Ungdom.

I 2018 ble han valgt til nestleder i det svenske partiet Klassiskt liberala partiet og i Liberalistene Oslo, verv han frasa seg med en gang han ble valgt til nestleder i Liberalistenes sentralstyre.

| Tidsperiode | Organisasjon | Verv |
| --- | --- | --- |
| 2015–2018 | Liberalistisk Ungdom | President |
| 2015–2016 | Liberalistene Oslo | Vara |
| 2016–2018 | Liberalistene Oslo | Styremedlem |
| 2016–2018 | Klassiskt liberala partiet | Styremedlem |
| 2016–2017 | Liberalistisk Ungdom Oslo | Vara |
| 2018–2018 | Liberalistene Oslo | Nestleder |
| 2018–2018 | Klassiskt liberala partiet | Nestleder |
| 2018– | Liberalistene Gamle Oslo | Sekretær |
| 2018– | Liberalistene | Nestleder |

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑  «Fylkesstyrer». Besøkt 27. september 2022.
3. ↑  «Komitéer». Besøkt 27. september 2022.
4. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 21. november 2018. Besøkt 21. november 2018.
5. ↑
6. ↑
7. ↑

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen har ingen egenskaper for offisielle lenker i Wikidata*
* (no) Fredrik Laving på Facebook Rediger på Wikidata
På første rad f.v. Hanns Oberlindober, Fedor von Bock, Erhard Milch, Heinrich Himmler, Karl Dönitz, Wilhelm Keitel, Hermann Göring og Adolf Hitler under en minnemarkering i Berlin 21. mars 1943.**Hanns Oberlindober** (født 5. mars 1896 i München i Tyskland, død 6. april 1949 i Warszawa) var en tysk nasjonalsosialist og leder for NSDAPs arbeid overfor krigsofre fra første verdenskrig.

Liv og virke
------------

Oberlindober utdannet seg ved det humanistiske gymnas i Berlin-Friedenau. I 1914 – 1918 deltok han i første verdenskrig og ble dekorert med Jernkorset av 1. og 2. klasse. Han ble medlem av det tyske nazipartiet i 1922. Fra 1924 til 1929 representerte han partiet i bystyret i Straubing – tidvis som leder for NSDAP-gruppen. I den paramilitære Sturmabteilung nådde han graden som Gruppenführer (general). I 1930 ga han ut tidsskriftet *Der Dank des Vaterlands heraus*. Den viktigste rollen i denne perioden var imidlertid ledelsen av kontoret for krigsofre i NSDAP. Ved riksdagsvalget i september 1930 ble Oberlindober valgt inn som representant for Breslau.

Etter den nasjonalsosialistiske maktovertakelsen ledet han partiets velferdsorganisasjon for ofre fra første verdenskrig (NS-Kriegsopferversorgung). Han arbeidet også som rådgiver for riksarbeidsministeren og skrev også en rekke propagandaskrifter.

Etter andre verdenskrig satt Oberlindober i amerikansk krigsfangeleir. I 1948 ble han overført til Polen hvor han døde i 1949 på et sykehus i Warszawa.

Referanser
----------

1. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 24. april 2014[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Munzinger Personen, Munzinger IBA 00000003556, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* German propaganda archive: Oberlindober: The "Decent" Jew

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** Munzinger (iba)
 |
**Vesletjern**, også kalt for **Lilletjern**, er en dam på Apalløkka mellom Rødtvet og Ammerud ved markagrensa til Lillomarka i Oslo. Tjernet er demt opp og er regulert som offentlig badeplass. Vesletjern ble brukt som isdam fra 1923 og det ble hentet isblokker fra tjernet helt frem til 1945.

Vesletjern har mudderbunn, som mange av markavannene. På det dypeste er det 9 meter dypt. Området har rekreasjonsfasiliteter med benker, toalett, godkjent ildsted, natursti og egen trasé for bevegelseshemmede. Det finnes gode parkeringsmuligheter i området, med tilgang fra både Ammerud og Rødtvet. Fra Ammerud kan man parkere ved Apalløkka skole, og fra Rødtvet er det parkering ved Greibanen.

Badevann
--------

Etter at Alnsjøen i 1930 ble regulert til drikkevannskilde ønsket lokalbefolkningen at Vesletjern gjort tilgjengelig som badevann. Selv om isdriften tok slutt i 1945, ble ikke Vesletjern demmet opp og frigitt for bading før i 1960. I 1987 ble tjernet opprustet til badevann. 

I 1992 ble Vesletjern utbedret av de ulike vellene på Ammerud, Apalløkka, Rødtvedt, Sandås og Nordtvet. Da ble tjernet tappet ned, demningen ble steinsatt, bunnen ble renset og dekket med ny sand. I 2012 ble det på nytt gjennomført en opprusting med ny demning i betong og ny sand i tjernbunnen.

Hellig vann
-----------

Nedenfor Apalløkka, i Martin Strandlis vei 10, ligger det tamilske hindutempelet Sivasubramanyar Alayam, eller Norges Hindu Kultursenter på norsk. Menigheten nytter Vesletjern til renselse i forbindelse med sin årlige festival. Vannet ble i 2010 innviet som hellig av hinduene.

Se også
-------

* Liste over innsjøer i Oslo

Referanser
----------

1. ↑  «NVE Atlas». *Vassdrag – Innsjødatabase.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 5. april 2015
2. 1 2 3  «NVE Atlas». *Vassdrag – Innsjødatabase – Dybdekart.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 5. april 2015
3. ↑  Godkjente ildsteder, bymiljøetaten
4. ↑  «Vannet i Vesletjern ble hellig». Arkivert fra originalen 26. desember 2017. Besøkt 26. desember 2017.

Eksterne lenker
---------------

* Friluftsetaten.no: Badeplasser i Marka
* Friluftsetaten.no: Lillomarka fra A til Å
* Dybdekart NVE

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Oslo Byleksikon **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for USA USAs flagg |
| Turn menn |
| Sommer-OL |
| Bronse | 1932 Los Angeles | Tauklatring |

**Thomas Francis Connelly** (født 25. oktober 1909 i Saint Paul i Minnesota, død 25. mai 1996) var en amerikansk gymnast og OL-bronsevinner, samt viseadmiral i den amerikanske marinen.

Han deltok i Sommer-OL 1932 hvor han tok bronse i grenen tauklatring. Dette var forøvrig siste gang tauklatring var olympisk øvelse, etter å ha stått på programmet siden starten i 1896. USA vant alle tre medaljer i denne øvelsen; Raymond Bass tok gull og William Galbraith sølv.

Connelly begynte sin utdanning ved UCLA, men fikk i 1932 en plass på United States Naval Academy. Han jobbet blant annet som testpilot, og fikk flere utmerkelser i sin karriere, blant annet Distinguished Flying Cross (USA) og Air Medal med gullstjerner. Han jobbet seg opp til graden viseadmiral, og sluttet i marinen i 1971.

Han døde av pulsåresvulst i aorta.

Referanser
----------

1. ↑   sports-reference.com, www.sports-reference.com, besøkt 25. januar 2016[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  "1932 Summer Olympics – Los Angeles, United States – Gymnastics" Arkivert 19. august 2007 hos Wayback Machine. *databaseOlympics.com* (engelsk)
3. ↑  HighBeam Research – *VICE ADM. THOMAS CONNOLLY, HELPED DEVELOP F-14 TOMCAT.*[*død lenke*] (engelsk)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Thomas Connelly – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Thomas Connelly – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata
* Biografi og verker på Naval History & Heritage Command

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN
 |
**Skavgras** (*Equisetum hyemale*) er en flerårig plante av snellefamilien, og blir 20-90 cm høy. "Blomstringen" (sporeaks) skjer fra mai til oktober. Planten liker fuktig grunn, sand- eller leirjord. 

Skavgras står tett og dominerer skogbunnen, her blant oretrær i Brevik.
Skavgras er en mørk grønn loddrett vekst med relativt få ledd og en enkelt, knoppliknende sporebærer (sporeaks) i toppen. Stengelen er loddrett opptil 8 mm tykk, og har ikke greiner. Den har slirer som er gulbrune, og som faller tidlig av. De nederste slirene er litt sammensnøret, og etter felling sitter som regel noen av slirene igjen på stengelen. 

Sporeaksene i toppen er gulbrune eller brune, og er på ca. 10-15 mm. 

Den er en av i alt 18 arter av sneller (*Equisetum*), stråliknende, leddede planter som er eneste gjenværende slekt av *Sphenopsida*, som i karbontiden dominerte jorden med arter opp til 30 meter høye. Rester av karbontidens arter utgjør store deler av jordens kullreserver.

Utbredelse
----------

Skavgras trives både i løvskog, or-, bjørke- og furuskog, på fjellheier og i myrlendt terreng. Viktige voksesteder er langs elvebredder og i strandkanten, i veikanter, grøfter og langs jernbane.

I Norge hadde skavgras omkring 1950 en utbredelse i hele landet, og opp til 1.300 moh. på Hardangervidda. Den vokser opptil 1450 meter i Vågå i Oppland.

Omkring 2000 har planten utbredelse i hele landet med unntak av Sunnfjord, Nordfjord, og ytre kyststrøk av øst-Finnmark.

Bruk
----

Stengelens rue overflate gjør den egnet til rengjøring av kokekar og ble også brukt til sandpapir.

Referanser
----------

1. 1 2  Lennart Stenberg (red), Steinar Moen: *Gyldendals store nordiske flora*, 2003 (Oslo 2007), s 39.
2. ↑  Johannes Lid: *Norsk Flora*, Samlaget, Oslo 1952.
3. ↑  «Digitalt fortalt - Skavgras kan brukast til mangt». *digitaltfortalt.no*. Besøkt 27. juli 2015.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Skavgras* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Skavgras* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *Skavgras* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *Skavgras* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *Skavgras* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Skavgras* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Skavgras* hos The International Plant Names Index Rediger på Wikidata

* (en) *Skavgras* hos Tropicos Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Equisetum hyemale* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Equisetum hyemale* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Equisetum hyemale* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* National Collection of Equisetum

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica
 |
5-hydroksytryptofan
**5-hydroksytryptofan** (**5-HTP**) er en kjemisk forbindelse laget av en essensiell aminosyre, som deretter omdannes til serotonin i kroppen. 5-HTP kan blant annet ekstraheres fra frøene til det vestafrikanske treet *Griffonia simplicifolia* (som inngår i erteblomstfamilien), som har et naturlig høyt innhold av 5-HTP. Tryptofan er en essensiell aminosyre som omdannes i kroppen til 5-HTP, som er forløperen til neurotransmitteren serotonin.

Det hevdes at 5-HTP kan hjelpe for lettere depresjoner, mens det er mer usikkert om det gir bedret søvn og letter muskelsmerter. Det foreligger imidlertid kun begrenset dokumentasjon som støtter disse påstandene. Det knytter seg dessuten usikkerhetsmomenter til bruken av 5-HTP, og det er blant annet uttrykt bekymring for at bruk av 5-HTP kan føre til asymptomatisk eosinofili og eosinofilt myalgisyndrom (EMS).

Referanser
----------

1. 1 2  5-Htp - Uses, Side Effects, and More. WebMD, hentet 2022-05-03.
2. ↑  Natural Medicines Comprehensive Database. 5-HTP.  (7. juni 2006).

Eksterne lenker
---------------

* (en) Hydroxytryptophan – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
Mr. Mulligan
**Howard DGA-6** var et amerikansk konkurransefly som ble konstruert for å delta i den transkontinentale flykonkurransen om Bendixtroféet. Flyet ble døpt «Mister Muleligaen».

Konstruksjon
------------

Flykonstruktørene Ben Howard og Gordon Israel jobbet med å konstruere et fly som skulle være konkurransedyktig ved de forskjellige flykonkurransene som var populære i midten på 1930-tallet. Som første mål satte man Bendixtroféet, men flyet skulle også delta i andre konkurranser, blant annet vant det Thompsontroféet i 1935.

Allerede da konstruksjonsarbeidet av «DGA-6» startet i 1934 var Howard velkjent som en dyktig konstruktør, flere av hans tidligere fly ble kalt DGA som ble utledet som *Damn Good Aircraft*. Flyet ble bygget i ett eksemplar og besto av en kropp bygget av metall med finérkledde vinger. Vingen lå over førerkabinen. For å redusere luftmotstanden var understellet innkapslet i strømlinjeformede skjermer. Selv halehjulet var delvis innfelt i flykroppen. Som motor valgte man en Pratt & Whitney Wasp stjernemotor på 850 hk.

Konkurranser
------------

Før starten til konkurransen i 1934 oppstod problem med brensel- og surstoffsystemet og man ble tvunget utføre en nødlanding. Under landingen ble propellen og understellet skadet. På den tid som gjensto før starten fantes ingen mulighet til å reparere skadene og man måtte utelate å delta det året.

Konkurransen i 1935 om Bendixtroféet som gjaldt det en flygning mellom New York og Los Angeles fløy konstruktørene selv i konkurransen. Foran konkurransen lastet man flyet med 1 140 liter bensin og 115 l motorolje samt sustoff for to personer. Drivstoffbeholdningen gjorde det mulig å fly ca. 7 timer i 6 700 meters høyde uten mellonlandning. På grunn av flyets overvekt trengte man 450 m av startbanen. Man vant konkurransen med en hastighet 384,06 Km/t. Nr. 2 i konkurransen, Roscoe Turner benyttet et fly som fløy fortere men på grunn av to mellomlandinger for drivstoffpåfyllning ble hans gjennomsnittsfart lavere og han ble slott med mindre enn et minutt. Senere benyttet Harold Neumann flyet i pylonkonkurranser om Thompsontroféet hvor han vant konkurransen med hastigheten 354,28 Km/t og ble dermed det eneste fly som seiret i begge disse konkurranser samme året.

Havari
------

I konkurransem om Bendixtroféet i 1936 havarerte Howard og hans frue da de under flygningen mistet et propellblad og ble tvunget til å nødlande utenfor Crownpoint i New Mexico De tre personer som var ombord ble alvorlig skadet og flyet ble totalhavarert. Ettersom Roscoe Turner også havarerte, åpnet det muligheten for Louise Thaden til å bli den første kvinnen til å vinne Bendixtroféet.

Etter havariet med *Howard DGA-6* kom flyet å stå modell for de kommersielle flyene DGA-8, DGA-9, DGA-11 og DGA-12 som ble bygget av Howard Aircraft Corporation (HAC) som Howard etablerte 1. januar 1937.

Etter havariet sporet konkurranseflyveren, Bob Reichardt opp plassen for havariet og takket være den tørre luften var mye av flyets deler brukbare. Han berget store deler av vraket og startet gjenoppbyggning av flyet. Der han trengte å erstatte deler brukte han de ødelagte som mal.
**Jean-François Reubell** (født 8. oktober 1747 i Colmar i departementet Haut-Rhin, død 23. november 1807 i Colmar) var en fransk advokat, diplomat og reaksjonær politiker under den franske revolusjonen.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Reubell var advokatsønn. Han tok farens yrke og presiderte før revolusjonen over domstolen i Colmar.

### Den franske revolusjon

I 1789 ble han valgt som medlem i stenderforsamlingen av tredjestanden i Colmar-Schlestadt. I den nasjonale konstituerende forsamlingen ble han raskt kjent på grunn av sin veltalenhet, sine dype juridiske kunnskaper og sitt asketiske liv, noe som ga ham mye innflytelse i politikken.[] Han var i 1789 med på å utforme erklæringen om menneskets og borgerens rettigheter.

Han var en sterk tilhenger av mange revolusjonerende reformer, men motsatte seg kraftig en politisk anerkjennelse av statsborgerskap og fulle rettigheter for jødene i Alsace.[] Han ble i 1792 valgt til medlem av Nasjonalkonventet. Han var utsending til Haut-Rhin. Han var utsending til Rhinland og kjempet for tilslutning av området til Frankrike. Reubell var en nidkjær forkjemper for rettssaken mot kong Ludvig XVI, selv om han var borte på oppdrag når kongen ble dømt.[]

Tidlig i 1795 assisterte han Emmanuel-Joseph Sieyès under forhandlingene angående Den bataviske republikkens overgivelse til Frankrike. I perioden fra den 2. november 1795 til den 31. januar 1796 var han president for det utøvende organ. Han ble etterfulgt av Étienne François Louis Honoré Letourneur, som var en mer moderat politiker.

### Etter politikken

Statskuppet den 18. Brumaire VIII (9. november 1799) avsluttet Reubells politiske løpebane. Han vendte tilbake til Colmar, der han døde 23. november 1807.

Referanser
----------

1. 1 2   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Roglo, Roglo person ID p=jean+francois;n=reubell[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Sycomore, oppført som Jean-François Rewbell, Sycomore-ID 12386, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   BnFs generelle katalog, URL for strømmende media data.bnf.fr[Hentet fra Wikidata]
5. ↑   www.ot-colmar.fr[Hentet fra Wikidata]
6. ↑   BnFs generelle katalog, data.bnf.fr, besøkt -1. ?? 2001[Hentet fra Wikidata]
7. ↑   Jean-François Reubell: French Revolutionary, Patriot, and Director (1747–1807), books.google.fr[Hentet fra Wikidata]
8. ↑   www.archontology.org[Hentet fra Wikidata]
9. ↑   www.archontology.org[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Bernd Jeschonnek; *Revolution in Frankreich 1789 bis 1799 - Ein Lexikon*; Akademie-Verlag Berlin 1989; ISBN 3-05-000801-6

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Deutsche Biographie **·** Encyclopædia Universalis **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NLA
 |
**Sandwich Bay**, eller *Sandwichbukta*, er ei lang bukt mellom Ramsgate og Deal på østkysten av Kent i England. Kystområdet består av sandflater, marskland og sanddyner. Sandflatene er kjent som Sandwich Flats, og strekker seg om lag 8 km langs kysten. Sanddynesystemet her er særlig representative for sin form og kystmiljøet er av meget stor økologisk betydning.

Bukta er del av naturområdet «Sandwich og Hacklinge sted av særlig vitenskapelig interesse», som blant annet omfatter Sandwich Bays fugleobservatorium og Monk's Wall naturreservat, og er en del av National Trust-området «de hvite klippene ved Dover».

«Shingle End» med utsyn over havet.  Foto: Dr Duncan Pepper 
Strendene i Sandwich Bay består hovedsakelig av grus og mudder, og er flere steder er forholdsvis bratte. I nordenden av stranda er Sandwich Bay skilt fra den tidligere øya Isle of Thanet av elveestuaret til Stour hvor man finner Pegwell Bay naturreservat og marskland.

Referanser
----------

1. ↑  *Embryonic shifting dunes*. jncc.gov.uk Arkivert 7. oktober 2009 hos Wayback Machine.
2. ↑  «Points of interest at White Cliffs» Arkivert 16. juli 2009 hos Wayback Machine. ved nationaltrust.org.uk

Litteratur
----------

* Forrest, P. J. (2005): «Southern Emerald Damselfly Lestes barbarus (Fabr.) at Sandwich Bay, Kent», *Atropos* **24**, s. 24–25

Eksterne lenker
---------------

* (en) Sandwich Bay – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Nettstedet til Sandwich Bay fugleobservatorium

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
Oskar Kons herskapshus huser i dag Den nasjonale filmskolen i Łódź
**Oskar Kon** (1870–1961) var en jødisk fabrikant.

Han ble født som Oszer i en hasidisk familie, og faren var vever hos Juliusz Heinzel. På 1890-tallet begynte Oszer å arbeide i fabrikken til Heinzel og Kunitzer, og gjorde alt for å avansere så raskt som mulig. Blant annet angav han sin far for at denne nasket materialer. Kon ble raskt rik og forandret navnet sitt til Oskar. I 1900 bygde han et representativt mursteinshus ved Piotrkowska-gaten.

Kon pleide ryktet om sin filantropi. Under tider med høy inflasjon og arbeidsløshet i byen erklærte han å gi femti millioner mark til byggingen av Det tekniske universitet i Łódź, men passet senere på å ikke overrekke pengene til noen byggingskomité. Universitetet ble opprettet først etter andre verdenskrig.

Under den tyske invasjonen av Polen flyktet Kon fra Łódź, og bosatte seg senere i Mexico, hvor han fremdeles drev med lukrative aksjespekulasjoner.

Referanser
----------

1. ↑   sztetl.org.pl[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   MAK, PLWABN-ID 9810540726305606[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   NUKAT, NUKAT autoritetspost n2016246407[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni **·** VIAF **·** GND **·** ISNI **·** LIBRIS
 |
**Gotha G. IV** var et tungt bombefly brukt av *Luftstreitkräfte* (Den keiserlige tyske flyvåpen) under første verdenskrig.

Utvikling
---------

Erfaringer med tidligere Gotha G.III viste at bakre skytter ikke effektivt kunne betjene både rygg- og sideposisjoner. Hans Burkhards løsning var »Gothatunnelen», en stor trekantet U-åpning i øvre dekk som strakk seg fra vingens bakkant, bakover på bunnen av skroget. Gothatunnelen tillot en toppskytter å skyte gjennom skroget på mål under og bak bombeflyet. Et eget 7,92 mm maskingevær kunne fortsatt monteres, og det var enda et fjerde maskingevær på plass mellom pilot-og bombeskytterens førerkabin, selv om dette sjelden ble brukt på grunn av den økede vekten 

G. IV hadde også andre forbedringer. Skroget var helt kledd med kryssfiner, til erstatning for stoff som delvis dekket G. III. Selv om det ikke var årsaken til denne endringen var det kjent på den tiden at kryssfinérkledning fikk skroget til å flyte noen tid i tilfelle av nødlanding på havet. Videre var det klager på dårlig balansekontroll, særlig ved landing, noe som førte til ekstra balanseror på nederste vinge.

Produksjon
----------

I november 1916 fikk *Gothaer Waggonfabrik* en ordre på 35 fly, og dette ble senere øket til 50 i februar 1917. Ytterligere 80 fly ble bestilt fra *Siemens-Schuckert Werke* (SV) og 100 fra *Luft-Verkehrs-Gesellschaft* (LVG). Sammenlignet med andre *Gotha*-modeller var disse lisens-bygde flyene litt tyngre og tregere, da *Idflieg* krevde et forsterket skrog. For å motvirke dette, bygde SSV en rekke svært modifisert eksemplarer, blant annet drevet med traktor- i stedet for pushermotorer Ingen av disse endringene hadde blitt fullt ut evaluert på slutten av krigen. De sist produserte fikk vanligvis også ekstra nesehjul og ekstra trimror utviklet for G. V. Et annet problem med ytelsen overvant LVG ved å gi vingene større tilbakestrøkenhet. De siste bygde ble foreldet og mange fly ble bygget ferdig som skolefly med svakere motorer.

### Etterkrigstiden

Alle de gjenværende Gotha-flyene ble ødelagt i samsvar med vilkårene i Versaillestraktaten. Det eneste kjente unntaket var en Gotha G. IV i polsk besittelse.

Operatører
----------

Gotha G.IV
* **Tysklands flaggTyskland**
	+ *Luftstreitkräfte*
* **Østerrike-Ungarns flagg Østerrike-Ungarn**
	+ KuKLFT
* **Nederlands flaggNederland**
	+ Kongelige Nederlandske Luftforsvar
* **Polens flaggPolen**
	+ Polske Luftforsvaret

.

Referanser
----------

1. ↑  Groz (1994)

Litteratur
----------

* Taylor, Michael J. H. *Jane's Encyclopedia of Aviation*. London: Studio Editions.
* *World Aircraft Information Files*. London: Bright Star Publishing.
* Grosz, Peter M. *The Gotha GI - GV*. Leatherhead, Surrey: Profile Publications.
* Grosz, Peter M. *Gotha!*. Berkhamstead, Hertfordshire: Albatros Productions.

Eksterne lenker
---------------

* Gotha G.IV

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN
 |
**Alfred Comte** (født 4. juni 1895 i Delémont, død 1. november 1965 i Zürich) var en sveitsisk luftfartspioneer. Han var aktiv som pilot, fotograf, innstruktør, og også som en av de første luftfartsentreprenører og var vellykket i bygging av sivile og militære fly.

Comte flyr et *Comte AC-2 -* fly (~1926)
Comte AC-1

Liv
---

I en alder av 15 år bygde Alfred Comte en motorisert sykkel. Comte fikk flysertifikat i 1913 fra *Aéro-Club de France*. Ved starten av første verdenskrig tjenestegjorde han som pilot i det som da var Sveits' flyvåpen, deretter som instruktør for militær luftfart. I 1916 ble han båret ut natt flyreiser fra Delémont for å hindre luft plass brudd: Porrentruy hadde blitt bombet av fly av ukjent opprinnelse. Tyskland og Frankrike har samtykket til et Sveitsisk forslag til montering av lys-beacons langs den Sveitsisk-tysk-Frankrike grenser for å hindre ytterligere feil.

5. November 1919 var han med å grunnlegge et flyselskap å tilby flyfoto og flyruter, *Comte, Mittelholzer, og Co.* I 1920 fusjonerte dette selskapet med økonomisk sterkere Ad Astra Aero. Alfred Comte var en hyppig deltaker i flystevner, drev med flyakrobatiskk, og var en pioner i flyruter fra Zürich til London. I desember 1920 etablerte han en flyskole med sine egne flybåter blant dem seks østerrikske *Lohner TL-1917/R* fly (CH-61 til CH-65) fra en base i Oberrieden ved bredden av Innsjøen Zürich. Under Andre verdenskrig var Comte tilbake til militær luftfart. og ble forfremmet til kaptein. Fra 1946 til 1950 drev han nok en gang en flyskole og var også involvert i etableringen av den private flyplassen Wangen-Rire på den sørlige bredden av innsjøen Obersee. Han trakk seg til slutt tilbake fra fly, og døde i 1965 i Zürich.

Alfred Comte Schweizerische Flugzeugfabrik
------------------------------------------

Mellom 1923 og 1935 var Alfred Comte konsentrert om flykonstuksjon og bygging og i sitt eget selskap, *Alfred Comte Schweizerische Flugzeugfabrik*. I alt rundt 40 fly ble bygget, med en ytterligere åtte Fokker D. VII på lisensen for det sveitsiske luftforsvaret. Selskapet hadde et godt rykte, men økonomisk var det ikke vellykket, og en brann ødela noen av Comtes konstruksjoner. Den store depresjonen rammet det lille selskapet hardt; Det hjalp ikke, selv om det gikk over til produksjon av stålrørsmøbler, og i 1935 ble det begjært konkurs.

Referanser
----------

1. ↑  Alfred Comte on earlyaviators.com

Litteratur
----------

* Roland Eichenberger: *Die Flugzeuge von Alfred Comte*, Liebefeld 1968.
* Roland Eichenberger. *Alfred Comte (1895-1965)*, i: *Schweizer Pioniere der Wirtschaft und Technik*, Vol. 46. Glarus Verlag, Zürich 1987.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** HDS
 |
**Mette Fismen Bråtømyr** (født 16. april 1976 i Bergen) er en norsk tidligere fotballspiller, som spilte for Sandviken og Røa. 

Fismen bemerket seg først i Sandviken den 9. juli 1995, da hun scoret sitt første mål for klubben borte mot Donn. Fismen scoret to mål til den sesongen, og spilte nok kamper til å bli norgesmester med Sandviken. Hun scoret også tre mål i serien i 1996 i tillegg til to mål i kvartfinalen, og hun ble tatt ut på K20-landslaget. Hun fikk imidlertid bare spille fire kamper som innbytter.

Deretter fulgte tre relativt dårlige sesonger for Fismen og Sandviken, og etter at laget rykket ned, byttet Fismen til Røa. Fismen spilte i Røa i tre sesonger, og ble nest mest scorende spiller i sin første sesong for klubben. Fismen spilte en avgjørende rolle i Røas opprykk til Toppserien. Etter to sesonger i Toppserien for Røa, der hun bidro til at laget la grunnlaget for sin storhetstid, la Fismen opp. I siste sesong for Røa spilte Fismen samtlige kamper bortsett fra Røas første cuprunde.

Meritter
--------

**Med Sandviken**

* Cupgull 1995

Referanser
----------

1. ↑  Round 8 – Stein Langørgens hjemmeside

Profil på Alt om fotball  

Profil på N3 Sport[*død lenke*] - bare 1997 og utover
***Craigs hustru*** (originaltittel: *Craig's Wife*, også vist i Norge som *Graigs hustru*) er et amerikansk drama fra 1936 regissert av Dorothy Arzner, etter skuespillet "Craig's Wife" av den amerikanske dramatikeren George Kelly.

Stykket var forelegget til stumfilmen *Craig's Wife* av William C. deMille, og ble igjen filmatisert som Harriet Craigs løgn i 1950.

Handling
--------

Historien følger 24 timer i livet til Harriet Craig (spilt av Rosalind Russell) og tilværelsen hun har skapt for seg selv og ektemannen sin. Men Harriet verdsetter materielle ting langt høyere enn mannen sin, og hun strekker seg langt for å beskytte livet hennes slik hun har skapt det - uavhengig av hva resultatet blir for menneskene rundt henne.

Historiens budskap blir uttalt av Mr. Craigs tante, Ellen Austen, som sier: De som lever for seg selv, blir til slutt overlatt til seg selv. En etter en velger flere av hennes familie-medlemmer, og deres tjenere, å forlate henne til seg selv.

Rolleliste
----------

* Rosalind Russell - Harriet Craig
* John Boles - Walter Craig
* Billie Burke - Mrs. Frazier
* Jane Darwell - Mrs. Harold
* Dorothy Wilson - Ethel Landreth
* Alma Kruger - Ellen Austen, Craigs tante
* Thomas Mitchell - Fergus Passmore
* Raymond Walburn - Billy Birkmire
* Elisabeth Risdon - Mrs. Landreth
* Robert Allen - Gene Fredericks
* Nydia Westman - Mazie
* Kathleen Burke - Adelaide Passmore
* George Offerman, Jr. - Tom

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Craigs hustru* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) *Craigs hustru* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (en) *Craigs hustru* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (nl) *Craigs hustru* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Craigs hustru* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *Craigs hustru* på American Film Institute Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
***Demonenes port*** (*Rashōmon*, kanji: 羅生門) er et japansk kriminaldrama fra 1950 regissert av Akira Kurosawa. Den er kanskje mest kjent under originaltittelen *Rashōmon*, som henspiller på «slottsporten», en innfartsbygning i Kyoto. Handlingen er lagt til 1100-tallets Japan. 

Filmen ble tildelt Gulløven under Filmfestivalen i Venezia i 1951. Prisen bidro sterkt til Kurosawas og dermed også japansk films gjennombrudd i Vesten.

Handling
--------

Filmmanuset bygger på to noveller av Ryunosuke Akutagawa, den ene med samme tittel som filmen. Den andre heter *Yabu no naka* (藪の中) – Inne i lunden (1921), som tilsvarer hoveddelen av intrigen.

Handlingen kretser omkring en voldtekt av en kvinne og mordet på hennes mann, en samurai, og hvordan hendelsesforløpet oppfattes helt forskjellig av fire ulike vitner (inkludert offeret selv via spiritistisk medium). Spørsmålet handlingen stiller er hvordan man egentlig kan skille sant fra usant eller om det i det hele tatt er mulig.

Handlingen har intet med selve de legendariske Rashōmon-fortellinger å gjøre, men benytter disse bare stemningsskapende for sin handlingsramme, som spiller på den undergangs- eller endetidsstemning som Heian-tiden fremstår som i den japanske litteratur. Det heter at denne porten på 1100-tallet var blitt helt forfallen og var blitt et usselt sted der tyver og andre usmakelige skikkelse skjulte seg, og hvor folk kvittet seg med lik og uønskede spedbarn.

Utvalgt rolleliste
------------------

* Toshiro Mifune – Tajomaro, banditt
* Machiko Kyo – Masako, samuraiens hustru
* Masayuki Mori – Takehiro, samurai
* Takashi Shimura – Vedhuggeren
* Minoru Chiaki – Presten
* Fumiko Honma – Mediet

Referanser
----------

1. ↑  IMDb – Rashômon

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Demonenes port* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Demonenes port* hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (sv) *Demonenes port* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) *Demonenes port* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata

* (en) *Demonenes port* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Demonenes port* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Demonenes port* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Demonenes port* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *Demonenes port* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

* (en) *Demonenes port* på Metacritic Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NDL **·** BNE
 |
Markprotokoll
En **kartforretning** er den juridiske betegnelsen på en grenseoppgang i marken etter «delingsloven».
Det er rekvirenten (den som forlanger kartforretningen) som betaler omkostningene ved en kartforretning, og resultatet er et målebrev.

Grunnlag
--------

Etter "delingsloven" av 23. juni 1978 er det «oppmålingsmyndigheten» i kommunen som skal avholde kartforretning.
En kartforretning kan kreves av:

* den som har grunnbokshjemmel til eiendommen,
* den som har festet vedkommende grunnareal for mer enn 10 år,
* kommunen, fylkeskommunen eller staten.

Dersom en eiendom skal deles, eller dersom en del av en eiendom skal festes (*leies*) bort for mere enn 10 år **må** det avholdes kartforretning.

Kartforretninger avholdes også for å få fastlagt grenser for en eksisterende eiendom, for å få fastlagt en enkelt grensestrekning, for å justere eksisterende grenser, eller for å få bilagt en grensetvist.

Forberedelse
------------

Oppmålingsmyndigheten sender ut innkalling til grunneieren og til lovlige eiere eller festere av alle tilstøtende eiendommer med minimum en ukes varsel. I innkallingen opplyses om tidspunkt og fremmøtested for forretningen. Det opplyses også om mulighetene for å møte med fullmektig og om klagemulighetene. Partene bes om å medbringe dokumenter som er av betydning for grensefastsettelsen.

Utførelse
---------

Kartforretningens administrator, (som vanligvis er en landmåler), går opp grensene i marken sammen med alle de fremmøtte partene. Eksisterende grensemerker blir merket, og omforente nye grensemerker blir avtalt og merket i marken.
Plasseringen av grensemerkene blir avtegnet på en «markprotokoll», etter beste skjønn av vedkommende administrator. Eventuelle avtaler mellom partene kan også bli anmerket på markprotokollen.

Til sist blir innholdet i markprotokollen lest opp for partene, og samtlige parter underskriver markprotokollen.

Etterarbeid
-----------

Etter at forretningen er avsluttet, foretar oppmålingsmyndigheten nedsetting av de avtalte nye grensemerkene, og nøyaktig innmåling av grensepunktene i det koordinatsystem som vedkommende kommune benytter. Deretter blir målingene beregnet og tegnet opp i kommunens geografiske informasjonssystem.

Det blir foretatt kontroll med at alle lovlige parter har møtt, og eventuelle manglende fullmakter blir innhentet. Dersom en part ikke har møtt ved befaringen, blir vedkommende tilskrevet med resultatet av forretningen, og bedt om å godkjenne grensene.

Til slutt blir det utferdiget et målebrev over grensene, som før matrikkellovens innføring i 2010 ble sendt til tinglysing.

Eksterne lenker
---------------

* Delingsloven
* Matrikkelloven