recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Låge Islendingen naturreservat** består av et skjær i Fensfjorden nord for Storestonga. Naturreservatet ligger i Austrheim kommune. Området ble som ett av 69 naturreservater i daværende Hordaland fylke, vernet 3. april 1987 og inngår i verneplan for sjøfugl. Fra og med 15. april til og med 31. juli er det forbud mot ilandstiging.

Verneforskriften sier at formålet med vernet er 

«å sikre best mogelege vilkår for sjøfuglane i området samt å ta vare på ein viktig hekkelokalitet med dei plante- og dyrearter som naturleg er knytta til området.»
Registrerte hekkende arter i 2014:

* Svartbak 2 par.

Referanser
----------

1. ↑  «faktaark». Naturbase. Besøkt 3. april 2024.
2. 1 2  «Forskrift om vern for Låge Islendingen naturreservat, Austrheim kommune, Hordaland». Lovdata. Besøkt 3. april 2024.
3. ↑  Stein Byrkjeland (1. november 2015). «Hekkande sjøfugl i Hordaland 2014. Forvaltingsplan for 69 sjøfuglreservat, samt oppdatert bestandsoverslag for dei ulike sjøfuglartane i fylket.» (pdf). Fylkesmannen i Hordaland, miljøvern- og klimaavdelinga. s. 228. Besøkt 3. april 2024.
**Jerzy Tabeau** (født 18. desember 1918 i Zabłotów; død 11. mai 2002[1]) var en polsk lege. Den rapport som han skrev etter sin rømning fra konsentrasjonsleiren Auschwitz er en av de første kjente rapportene om folkemordet som fant sted der.

Biografi
--------

Jerzy Tabeau var medlem av den underjordiske militærorganisasjonen Związek Organizacji Wojskowej (ZOW). Han ble arrestert av Gestapo, og ble ført til Auschwitz den 26. mars 1942 under et falskt navn som han allerede brukte i undergrunnen. Sammen med en annen polsk innsatt, Roman Cieliczko, klarte han å rømme i november 1943. 

Etter 1945 bodde han i Kraków, der han virket som kardiolog.

*Den polske majorens rapport*
-----------------------------

Etter flukten utarbeidet Tabeau en rapport om hva som skjedde i konsentrasjonsleiren.[2] Med noen ganger svært drastiske beskrivelser gir den informasjon om levekårene i leiren. De to første kapitlene gir informasjon om transportene og Tabeaus første dager i leiren. Det følger et kapittel om jødene og et annet om henrettelsene som ble utført. Han får også informasjon om utviklingen av leiren og den interne organiseringen, for eksempel bruk av forskjellige fargede stofftrekanter for å gruppere fangene. Tabeau rapporterer også om hverdagen til fangene. Hans rapport om de fabrikkmessige drap på jøder fra hele Europa ble en del av Auschwitz-protokollene.

Rapporten inneholder også detaljer om begynnelsen av massedrapene og seleksjonen av deporterte:

* *«Samtidig startet massehenrettelser i AUSCHWITZ (midten av mai 1942).»*

– Jerzy Tabeau: *Den polske majorens rapport* 1944, s. 14.[3]

Det sies om gasskamrene:

* *«Spesielle gassbrakker ble bygget for dette formålet. […] Innvendig var de utstyrt for å gi inntrykk av at de var vaskeinnretninger.»*

– Jerzy Tabeau: Den polske majorens rapport. 1944, s. 11.[4]

Tabeau gir også et estimat over antall jøder som ble drept før han rømte. Han skriver at det var *«omtrent 1 1/2 million»*.[5]
**Oluf Mouritzen Krognos** (født 13. mars 1535 på Bollerup i Skåne, død 25. juni 1573) var en dansk riksråd.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Oluf Mouritzen Krognosvar sønn av Mouritz Olufsen Krognos og Elline Gøye til Clausholm. 

### Embeter

Etter flere års opphold i utlandet ble han ansatt ved hertug Frederiks hoff på Malmøhus, og deltok i Ditmarskerkrigen i 1559 og senere i Den nordiske syvårskrig. Han tilhørte den rike høyadel som var utilfreds med at krigen trakk i langdrag, med store utgifter og mye besvær til følge. Det var derfor med glede han hilste freden i Stettin i 1570 velkommen. 

I 1571 fikk han Helsingborg slott i forlening, og i det følgende år ble han medlem av Riksrådet. Frederik, som i mellomtiden var blitt konge, hadde feiret sitt bryllup med Sophie av Mecklenburg i 1572, og dette banet veien for at Oluf kunne gifte seg med kongens store ungdomsforelskelse Anne Hardenberg. Bryllupet sto i Vor Frue kirke i København i 1573. 

Han inntok nå som lensmann, riksråd og forstander for Herlufsholm en fremtredende stilling med en lovende karriere. 

Knapt et halvt år etter bryllupet, etter avlagt besøk i en begravelse i Voldum kirke, ble han rammet av en plutselig sykdom, som etter et kort tids sykeleie medførte døden. Den sørgende enken oppførte et fornemt gravmæle til minne om ham i St. Bendts kirke i Ringsted. 

Med ham utdøde Krognosslekten. Han hadde eiet gårdene Bollerup, Bregentved, Clausholm og Lerbæk.

Eksterne lenker
---------------

* Oluf M. Krognos i Dansk biografisk Lexikon
* Krognos på gravsted.dk

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Dansk biografisk leksikon
 |

Portal: Danmark
**Relevans**: Denne artikkelen omtaler et emne som kan ha tvilsom relevans for Wikipedia. Artikkelen bør endres slik at det fremkommer hvorfor emnet er relevant for Wikipedia, ellers kan den bli slettet. Angitt grunn: *3 x vinner av Holmenkollstafetten, relevant nok?*
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet.

**Morten Uggerud** (1959–2024) var en norsk friidrettsutøver. Han løp for klubber som Sætre IF Graabein, Urædd og IL BUL. Han var med å vinne Holmenkollstafetten for IL BUL tre ganger, 1984, 1985 og 1986. Han deltok i flere NM-finaler på 800 meter. I 1984 var han hare på Bislett Games på distansen 800 meter.

Personlige rekorder
-------------------

| Øvelse | Tid | Årstall | Klubb |
| --- | --- | --- | --- |
| 400 meter | 49.4 | 1981 | Sætre IF Graabein |
| 800 meter | 1.50.77 | 1984 | IL BUL |
| 1000 meter | 2.24.71 | 1984 | IL BUL |
| 1500 meter | 3.52.1 | 1984 | IL BUL |

Kildehenvisning til personlige rekorder

Referanser
----------

1. 1 2   Våre Minnesider, «Morten Uggerud / 03.04.1959 - 02.02.2024», besøkt 17. februar 2024[Hentet fra Wikidata]
**Brunlanes prosti** *(Brunla(ug)næs Provsti)*, var et tjenestedistrikt i Oslo bispedømme i Den norske kirke og omfattet kirkesognene i datidens Laurvig Grevskab. Prostiet ble etablert i lenstiden og fikk sin videreføring i Larvik prosti *(Laurvigens Provsti)* i 1671.

Historie
--------

Det historiske prostiet Túnsbergs prófastdœmi, som omfattet det meste av det historiske Vestfylda, ble en gang i senmiddelalderen delt i Brunlanes og Jarlsberg prostier. Sistnevnte omfattet Brunla len i lenstiden og Laurvigen grevskap fra opprettelsen av dette i 1671. Prostiet var etablert før dette, ettersom det er oppført i en oversikt fra 1660-årene.

> Numedal høyrde fysst til Grenafylke, man vart i 1589 lagt til Brunla prosti. Det skal ha gjengi soleis til: Daa Jacob IV i Skotland i 1589 reiste til Oslo og skulde halda brudlap med Anne, dotter til Frederik II, laag han ei nott hjaa prost Peder Vermundson paa Sandeherad prestegard. Daa han fór derifraa, gav han prosten til aa beda um ein kongeleg godvilje. Vermundson orda frampaa un, at prostie hans maatte bli større. Og saa vart Numedal lagt inaat.
> 
> 
> 

Ved bestemmelse av 30. juni 1741 ble Flesberg og Rollag henlagt til Kongsberg prosti.

### Prestegjeld i 1665

* Sandeherred
	+ Sandeherred sogn
* Hedrum
	+ Hedrum sogn, herunder:
		- Lauvervigen
	+ Kvelde anneks
	+ Hvarnes anneks
* Tjølling
	+ Tjølling sogn
* Brunlanes
	+ Tanum sogn
	+ Vestersogn anneks
	+ Kjose anneks

*(1741 til Kongsberg prosti)*

* Flesberg
* Rollag

Referanser
----------

1. ↑  *Enighet og uenighet i 400 år*. Novus forlag. 2018. s. 44-45. ISBN 9788270999194.
2. ↑  *Registratur over manntallene 1663-1666 og 1701 i det norske riksarkiv*. Oslo: [Riksarkivet]. 1934. s. 11-12.
3. ↑  Flatin, Tov (1917). *Flesberg*. Kristiania: Norli. s. 44.
4. ↑  Gran, T.O. (Thorstein Olsen) (1909). *Sandsværs saga*. Kristiania: i komm. hos Aschehoug. s. 14.
5. ↑  *Norske kongebrev*. Oslo: Universitetsforlaget. 1968. s. 70-71.
***Jää kestma, Kalevite kange rahvas*** (oversatt fra estisk: «Hold ut, Kalevs standhaftige sønner») var nasjonalsangen til Den estiske sosialistiske sovjetrepublikk.

Melodien ble komponert i 1944 av Gustav Ernesaks (1908–1993), og teksten ble skrevet av Johannes Semper (1892–1970). Nasjonalsangen ble offisielt tatt i bruk i 1945, og det ble gjort mindre endringer i teksten i 1954 og 1956, som følge av avstaliniseringen.

Den 30. mars 1990 vedtok Det øverste sovjet i Den estiske sosialistiske sovjetrepublikk en overgang til nasjonalt, demokratisk styre. Den 8. mai ble Estlands flagg, riksvåpen og nasjonalsang, *Mu isamaa, mu õnn ja rõõm*, som hadde vært forbudt i sovjettiden, gjeninnført som nasjonale symboler.

Tekst
-----

* Fremføring med kor og orkester (filinformasjon)
	+ Tekst revidert i 1956, uten henvisninger til Josef Stalin.
	+ *Problemer med å høre lyden? Se Hjelp:Media.*

Jää kestma, Kalevite kange rahvas,
ja seisa kaljuna, me kodumaa!
Ei vaibund kannatustes sinu vahvus,
end läbi sajanditest murdsid sa
ja tõusid õitsvaks sotsialismimaaks,
et päikene su päevadesse paista saaks.
Nüüd huuga, tehas, vili, nurmel vooga,
sirp, lõika, alasile, haamer, löö!
Nõukogu elu, tuksu võimsa hooga,
too õnne rahvale, me tubli töö!
Me Liidu rahvaste ja riike seas
sa, Eesti, sammu esimeste kindlas reas!
Sa kõrgel leninlikku lippu kannad
ja julgelt kommunismi rada käid.
Partei me sammudele suuna annab
ja võidult võitudele viib ta meid.
Ta kindlal juhtimisel kasva sa
ja tugevaks ning kauniks saa, me kodumaa!

Referanser
----------

1. ↑  «Gustav Ernesaks» **(engelsk)**. Estonian Music Information Centre. 2009. Besøkt 8. august 2023. «… the official State Anthem of Estonian SSR ("May the Brave Folk of Kalev Last Forever", text by Johannes Semper), which was also composed by Ernesaks.»
2. ↑  Sõgel, Endel (1987). *Eesti kirjanduse ajalugu [Estisk litteraturs historie]* **(estisk)**. 1. Tallinn: Eesti Raamat. s. 151.
3. ↑  Miljan, Toivo (2015). *Historical Dictionary of Estonia* **(engelsk)** (2 utg.). Lanham: Rowman & Littlefield. s. 314. ISBN 978-0-8108-7513-5.
4. ↑  «Seadus Eesti sümboolikast [Lov om estiske symboler]» **(estisk)**. Riigi Teataja. Besøkt 8. august 2023.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Anthem of the Estonian Soviet Socialist Republic – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

Portal: Estland
**Konrad Adenauer-Brücke** (Konrad Adenauerbroen) over Rhinen, forbinder byene Mannheim og Ludwigshafen am Rhein. Bilbroen ble i 1967 oppkalt etter Tysklands første kansler, Konrad Adenauer. Ved siden av bilbroen oppført i 1958, finnes parallelt to broer for jernbane, oppført i henholdsvis 1955 og 2002.

S 

Den andre broen i området er Kurt Schumacher-Brücke (Kurt Schumacherbroen), som finnes ca. 1200 meter i nordlig retning. Kurt Schumacher var leder av SPD, og i sin tid den fremste talsmann for opposisjonen, mens Konrad Adenauer var forbundskansler. 

Rhinen utgjør ved broen en grense mellom de tyske delstatene Baden-Württemberg og Rheinland-Pfalz.

Referanser
----------

1. ↑  .
2. ↑  «Konrad-Adenauer-Brücke (Mannheim/Ludwigshafen am Rhein, 1959) | Structurae». *Structurae* **(tysk)**. Besøkt 14. august 2017.
3. ↑  «Eisenbahnbrücke Mannheim-Ludwigshafen (Mannheim/Ludwigshafen am Rhein, 1955) | Structurae». *Structurae* **(tysk)**. Besøkt 14. august 2017.
4. ↑  «Eisenbahn-Bogenbrücke Mannheim-Ludwigshafen (Mannheim/Ludwigshafen am Rhein, 2000) | Structurae». *Structurae* **(tysk)**. Besøkt 14. august 2017.

Portal: Tyskland
**«Take the "A" Train»** er en amerikansk jazzsang med melodi av Billy Strayhorn og tekst av Joya Sherill. Den ble signaturmelodien til Duke Ellingtons orkester.

Bruken av Strayhorns komposisjon som signaturmelodi ble nødvenddiggjort av en avgjørelse fattet av ASCAP i 1940. Da ASCAP økte sin lisensavgift for kringkastingsbruk kunne ASCAPs medlemmer, deriblant Ellington, ikke lenger spille sine komposisjoner på radio, siden mesteparten av musikken på den tiden ble spilt live på radio.

Ellington henvendte seg til Strayhorn og sønnen Mercer som var registrert hos ASCAP-konkurrenten BMI for *«to write a whole new book for the band»,* som Mercer erindret.

15. januar 1941 spilte Duke Ellington and his Orchestra inn «Take the "A" Train» i RCA Victors innspillingsstudio i Hollywood. Den kom inn på poplisten i juni og lår der i syv uker med en ellevteplass som beste resultat. I 1943 kom den på listen igjen og lå på en nittendeplass i én uke.

Glenn Miller and His Orchestra spilte inn sin versjon i Hollywood 28. mai 1941. Den ble utgitt på 78-platene Bluebird B 11187B, HMV DB 5829 og på HMV A.L. 2837 (i Norge).

I 1999 inkluderte National Public Radio «Take the "A" Train» i betegnelsen NPR 100, hvor NPRs musikkutgivere har sammenstilt det de anså for å være de hundre viktigste amerikanske komposisjonene på 1900-tallet.

Sangen handler om Linje A på New Yorks undergrunnsbane som går gjennom New York City fra østre Brooklyn og passerer Harlem på sin vei til nordlige Manhattan.

Norsk versjon
-------------

Lillebjørn Nilsen har skrevet en norsk tekst. På norsk bærer den tittelen «Dra med Krøderbanen». Den ble utgitt av Ballade! på LP-platen *Ekstranummer* (Nor-Disc NORLP 405) i 1980. Produsent var Pete Knutsen.

Referanser
----------

1. ↑  Bluebird Records in the 11000 to 11499 series
2. ↑  «The 100 most important American musical works of the 20th century». Arkivert fra originalen 24. desember 2009. Besøkt 5. august 2009.
3. ↑  Se plateetiketten

* Informasjon fra Jazzstandards.com

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Universalis
 |
**Carl Joseph Leiprecht** (født 11. september 1903 i Hauerz i keiserdømmet Tyskland; død 29. oktober 1981 i Ravensburg) var katolsk biskop av Rottenburg.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Etter at han ble uteksaminert fra gymnasiet i Ehingen i 1923, studerte Carl Joseph Leiprecht filosofi og katolsk teologi ved universitetet i Tübingen fra 1923 til 1927. 

### Prest

Den 24. mars 1928 ble han ordinert til prest av biskop Joannes Baptista Sproll i Rottenburgs katedral. Fra 1928 til 1932 var han sokneprest i Schwäbisch Gmünd, og i Stuttgart.

### Hjelpebiskop i Rottenburg

Pave Pius XII utnevnte ham til titulærbiskop av *Scyrus* og hjelpebiskop i Rottenburg den 7. oktober 1948. Han ble ordinert til biskop den 30. november 1948 av erkebiskop Wendelin Rauch av Freiburg im Breisburg i Rottenburg-katedralen; medkonsekratorer var hjelpebiskopene Wilhelm Burger fra Freiburg og Franz Joseph Fischer fra Rottenburg.

### Biskop av Rottenvburg

Den 21. juli 1949 ble han valgt til åttende biskop av Rottenburg. Innsettelsen i embedet fulgte den 8. september samme år.

Ved Det andre Vatikankonsil viste det seg at biskop Leiprecht satt ved siden av biskop Manuel Tato av Santiago del Estero (Argentina) i konsilsssalen. Dette førte til at prester fra Rottenburg bispedømme ble sendt som Fidei Donum-prester til Santiago del Estero bispedømme.[1]

Den 4. juni 1974 innvilget pave Paul VI. hans avskjedssøknad.

Han døde den 29. oktober 1981 i Ravensburg fikk sitt siste hvilested i bispekrypten i Sülchen<nowiki>/nowiki<>gravlundens skirke.
Fra den baltiske kjede i 1989.
**Den syngende revolusjonen** var en serie hendelser mellom 1987 og 1991 som medførte at de baltiske statene gjenvant sin uavhengighet fra Sovjetunionen. Målet om nasjonal uavhengighet ble oppnådd for Litauen i 1990 og Latvia og Estland i 1991.

Begrepet «den syngende revolusjonen» ble skapt av den estiske kunstneren og aktivisten Heinz Valk i en artikkel som ble publisert uken etter den syngende massedemonstrasjonen på sangerfeltet i Tallinn fra 10. til 11. juni 1988. Den 23. august 1989 holdt anslagsvis 1–2 millioner mennesker hender i den baltiske kjede, som strakte seg fra Tallinn i nord til Vilnius i sør.

Referanser
----------

1. ↑  Thomson, Clare (1992). *The Singing Revolution: A Political Journey through the Baltic States*. London: Joseph. ISBN 0-7181-3459-1.
2. ↑  Ginkel, John (2002). «Identity Construction in Latvia's "Singing Revolution": Why inter-ethnic conflict failed to occur». *Nationalities Papers* **(engelsk)**. 30 (3): 403–433. doi:10.1080/0090599022000011697.
3. ↑  Vogt, Henri (2005). *Between Utopia and Disillusionment: A Narrative of the Political Transformation in Eastern Europe* **(engelsk)**. Berghahn Books. s. 26. ISBN 1-57181-895-2.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Singing Revolution – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

Portal: Estland

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BBC Things
 |
**Philip Michael «Phil» Lester** (født 30. januar 1987 i Rawtenstall i Lancashire i England) er en britisk videoblogger og radioprogramleder. Han er mest kjent for YouTube-kanalen «AmazingPhil» som han opprettet i mars 2006. Han jobbet delvis som radiovert på BBC Radio 1 med Daniel Howell og delvis som youtuber.

Lester vokste opp i Rawtenstall i Lancashire i England.

Kanaler
-------

Han har en hovedkanal, kalt «AmazingPhil» og en sidekanal kalt «LessAmazingPhil», og deler i tillegg spillkanalen DanandPhilGAMES med Daniel Howell («danisnotonfire»). Lester legger ut en video rundt én gang per uke eller annenhver uke.

1. april 2015 opprettet han og Dan Howell («danisnotonfire») enda en YouTube-kanal, kalt *DanandPhilCRAFTS*, hvor de postet en gjør-det-selv-video om hvordan lage snøfnugg av papir som en aprilspøk.

Referanser
----------

1. ↑   pantheon.world[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Phil Lester – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Phil Lester på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) Phil Lester hos The Movie Database Rediger på Wikidata
* Phil Lester på Twitter Rediger på Wikidata

* Phil Lester på Twitter Rediger på Wikidata

* Phil Lester på Facebook Rediger på Wikidata

* Phil Lester på Instagram Rediger på Wikidata

* Phil Lester på YouTube Rediger på Wikidata

* Phil Lester på Tumblr Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** NKC **·** MusicBrainz
 |
**Anders Onarheim** (født 15. november 1959 i Asker) er en norsk investor og finansmann. Han er styreleder i det børsnoterte selskapet North Energy og har tidligere bl.a. vært administrerende direktør i meglerhuset Carnegie i Oslo (1996-2011). I 2020 tok Onarheim på seg rollen som midlertidig CEO i shippingselskapet BW LPG (tidligere Bergesen Rederi) og ble i etterkant sittende som CEO. Onarheim fungerer i dag også som arbeidende styreleder i det nylige børsnoterte selskapet Ocean Geoloop.

Utdannelse og yrkeskarrière
---------------------------

Onarheim vokste opp i Asker. Mellom ungdomsskolen og gymnaset gikk han ett år på skole i Avon Illinois. I gymnastiden i Asker var han aktiv basketballspiller i det lokale idrettsmiljøet og spilte etter hvert også på det norske landslaget. Etter examen artium begynte han på økonomistudier ved Southern Illinois University hvor han avla en MBA. Han fikk jobb i finansselskapet Edward D. Jones mens han ennå studerte.

Etter studiene begynte han å jobbe for Merill Lynch i New York. Etter ett par år i New York flyttet han over til selskapets London-kontor. Etter åtte år hos Merill Lynch gikk han over til konkurrenten Goldman Sachs hvor han ble i fire år. I 1994 flyttet han til Oslo og begynte å jobbe for Enskilda Securities. To år senere tok han over som administrerende direktør i meglerhuset Carnegie i Oslo hvor han ble i 16 år fram til 2011.

Siden 2011 har Onarheim vært uavhengig investor. Han er bl.a. styreleder og største eier i det det børnoterte investeringsselskapet (og tidligere oljeselskapet) North Energy og styremedlem og medeier i butikkjeden Enklere Liv.

Onarheim er sønn av Høyre-politiker og tidligere næringslivsleder Leif Frode Onarheim.

Referanser
----------

1. ↑  «Portrettet: reservert og åpen». dagensperspektiv.no. 13. september 2004. Besøkt 1. november 2017.
2. ↑  Landre, Even (20. september 2011). «Onarheim forlater Carnegie». e24.no. Besøkt 1. november 2017.
**Romaklubben** (engelsk: *The Club of Rome*) er en global tankesmie grunnlagt i april 1968 ved Accademia Nazionale dei Lincei i Roma. Det var i denne klubbens regi at man utgav boken *Hvor går grensen?* i 1972. Den var finansiert av Volkswagen-fabrikkene og forfattet av mange av klubbens medlemmer, men redigert av Donella Meadows, Dennis Meadows, Jørgen Randers og flere andre.

I boken ble det analysert hvordan faktorer som befolkningstall, industriproduksjon, miljøforurensning, matvareproduksjon og forbruket av naturressurser kan endres. Boken ble oppfattet som meget provoserende da den utkom, men den har allikevel solgt i over ni millioner eksemplarer, og er oversatt til 29 språk.[]

Siden 2008 har Romaklubben fungert som en ikke-statlig organisasjon med sete i Winterthur i Sveits.

Referanser
----------

1. ↑   www.friedenspreis-des-deutschen-buchhandels.de[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Club of Rome – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NDL **·** NKC
 |
**Bogdan Raczynski** er en elektronisk musikk-artist født i Polen men oppvokst i USA, spesielt kjent for sine bidrag innen sjangrene drum and bass, braindance og IDM.

Biografi
--------

Midt på 90-tallet laget han musikk ved hjelp av trackere som han ga ut på netlabelet Kosmik Free Music Foundation. Han forlot senere USA til fordel for Japan for å gå på kunstakademi, men sluttet og begynte å spille trompet på japanske jazz-klubber. Etterhvert ble han hjemløs og bodde på gata og hjemme hos venner. Han fortsatte å lage musikk og ble etterhvert snappet opp av Rephlex Records.

Hans musikkstil likner på Squarepusher, med komplekse rytmer og uvanlige lyder og samplinger. Han synger på japansk, engelsk og polsk, ofte med lett komiske, melodramatiske tekster med tilgjort stemme.

På CD-en *Thinking of You* var det med en plakat av ham i kjole. Han har spilt live ikledd Power Rangers-kostyme og spilt sett på kun ti minutter.
Hans offisielle hjemmeside er i stor grad viet matoppskrifter.

Diskografi
----------

* 1998 Boku Mo Wakaran
* 1999 Ibiza Anthems Vol. 4
* 1999 Samurai Math Beats
* 1999 Thinking Of You
* 2001 Muzyka Dla Imigrantów
* 2001 MyLoveILove
* 2002 '96 Drum n Bass Classixxx
* 2002 Untitled (7")
* 2003 I Will Eat Your Children Too! (12")
* 2003 Renegade Platinum Mega Dance Attack Party: Don The Plates
* 2005 Who Is It (Shooting Stars & Asteroids Mix)
* 2007 Alright!

Referanser
----------

1. ↑  «Bogdan Raczynski». Rate Your Music. Besøkt 4. mai 2008.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BBC Things **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |
General Gehlen i 1943.
**Organisation Gehlen** var det uformelle navnet på en vesttysk etterretningstjeneste i den tidlige fasen av den kalde krigen. Den ble ledet av Reinhard Gehlen på oppdrag fra, og i nært samarbeid med, den amerikanske hærens etterretningstjeneste og etterhvert CIA. Organisation Gehlen eksisterte fra 1946 til 1956, da organisasjonen dannet kjernen i forbundsrepublikkens nye føderale utenlandsetterretningstjeneste, Bundesnachrichtendienst (BND). Organisation Gehlen hadde hovedfokus på etterretning rettet mot Sovjetunionen og østblokken ellers, og var i mange år regnet som CIAs øyne og ører i Sentral- og Øst-Europa. Organisation Gehlen ble ofte bare kalt *organisasjonen* eller lignende, og opererte under en rekke dekknavn.

Litteratur
----------

* Mary Ellen Reese: *Organisation Gehlen. Der Kalte Krieg und der Aufbau des Deutschen Geheimdienstes.* Rowohlt Verlag, Berlin 1992, ISBN 3-87134-033-2.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** NKC
 |
**Østerholm** var et slott på det nordlige Als i Danmark, 14 km nordøst for Sønderborg. Ruinen som i dag kan ses, ble fredet og utgravet av Nationalmuseet i 1953–54. 

På midten av 1500-tallet fraflyttet og nedbrøt amtmannen Thomas Sture sitt lille middelalderlige voldsted *Helvedgård* i Nørreskoven på Als. 1,5 km mot sydøst oppførte han i stedet en ny vannborg, adskilt mot land av en voldgrav. 

I 1584 kjøpte kong Frederik IIs yngre bror hertug Hans herresetet og omdøpte det til Østerholm. Den nærliggende byen *Bosted* ble nedlagt og dens jorder kom under Østerholm.

Gården ble omskapt til et renessanselystslott med diagonalt hjørnestillede tårn og kobberkledte kupler. Hele bygningen fikk en etasje mere, og ble også overdekket med et stort tak. Fra slottet førte en bro inn til ladegårdsbanken, hvor alle de bygninger lå som skulle til for å få et fyrstesete til å fungere. Slottshaven ble utvidet og en stor frukthave anlagt. Hertugen bodde tidvis med familie og hele hoffstaten på Østerholm, og her ble holdt store jaktselskaper.

Enkesete
--------

Hertug Hans første hustru, Elisabeth av Braunschweig-Grubenhagen, døde på Østerholm i 1586 og ble bisatt i det nyinnrettede gravkapell på Sønderborg slott. Østerholm ble heretter brukt som enkesete. 

Etter hertug Frederiks død i 1658 flyttet hans kone hertuginne Eleonora av Anhalt-Zerbst (1608–1681) inn på Østerholm og bodde der til sin død. Liket lå seks uker på Østerholm innen det ble bisatt i Egen kirke.

Elisabeth Charlotte av Anhalt-Harzgerode ble den siste hertuginne i enkesetet. Hun satt på Østerholm etter hertug Augusts død i 1699 og frem til sin egen død 20. januar 1723. Den 8. april ble liket ført fra Østerholm til gravkapellet i Nordborg.

Heretter solgtes slottet til kong Frederik IV, men han var ikke interessert i vedlikeholdelse og lot det forfalle. 10 år senere ble det revet ned og materialerne gjenbrukt i nærliggende byggeprosjekter.

Referanser
----------

1. ↑  «Østerholm | Gyldendal - Den Store Danske». *denstoredanske.dk* **(dansk)**. Besøkt 8. februar 2020.
2. 1 2  Raben, J. (1932). *Fra Als og Sundeved. Udpluk af Egens Sogns historie og folkeminder* (PDF). Sønderborg: Særtryk af Sønderborg Social-Demokrat. s. 51–53.
3. ↑  «Østerholm slotsruin» (PDF). Miljøministeriet / Naturstyrelsen.
4. ↑  «Østerholm Slotsruin». *www.visitsonderborg.dk* **(dansk)**. Besøkt 8. februar 2020.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |
**Tore Planke** (født 1943) er en norsk sivilingeniør og én av gründerne av selskapet Tomra Systems. 

Planke tok eksamen ved Institutt for teknisk kybernetikk på Norges tekniske høgskole (nå NTNU) i Trondheim 1969 og hovedfag med emnet datastyring av industriprosesser og numerisk styring av verktøymaskiner. Etter utdannelsen arbeidet han først ved SINTEF i Trondheim og deretter i Norcontrol i Horten. Han kom på ideen om å la fotoceller identifisere ulike flasketyper og han tok ut sitt første patent på slik teknologi i 1973. Sammen med sin bror Petter Planke etablerte Tore Planke returautomatselskapet Tomra i 1972. Planke var senere markedsdirektør i noen år før han forlot Tomra i 1986. Senere etablerte han firmaet Vensafe i Moss som produserer automater for butikkjøp av særlig tyveriutsatte varer. Planke har fått innvilget over ti ulike patenter.

Hedersbevisninger
-----------------

* 1980 Norges Eksportråds eksportproduktpris, sammen med Petter Planke
* 1992 NTNFs ærespris

Verv
----

* 1977–1982 Komiteen for teknisk fysikk og elektronikk, NTNF
* 1985–1991 NTNFs programråd for miljøteknikk
* 1980–1982 Styremedlem i Elektronikkindustriens forskningsutvalg og programvareforum
* 1983–1989 Elektronikkindustriens testsenter

Referanser
----------

1. ↑  patsnap.com Internasjonale patenter av Tore Planke Arkivert 4. mars 2016 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* «(no) Tore Planke». *Norsk biografisk leksikon*.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon
 |
**Kostanaj** (kasakhisk Қостанай облысы) er et oblast i Kasakhstan. Hovedstaden er Kostanaj, som har 207 000 innbyggjere, mens selve oblastet har om lag 900 300 innbyggjarar. Den andre store byen i oblastet er Rudnij.

Geografi
--------

Kostanaj oblast grenser til Russland i nord (oblastene Orenburg oblast, Tsjeljabinsk oblast, Kurgan oblast) og ligger nær Uralfjellene. Det grenser også til de kasakhstanske oblastene Aktobe oblast i sørvest, Karagandy oblast i sør, Akmola oblast i sørøst og Nord-Kasakhstan oblast i nordøst. Elven Tobol, en sideelv til Irtysj, har sin kilde her og renner inn i Russland. Kostanaj har et areal på 197 000 km² og er det sjette største oblastet i landet.

Byer i Kostanaj oblast
----------------------

* Kostanaj
* Rudnij
* Arkalyk
* Lisakovsk

Referanser
----------

1. ↑  Official site - General Information

Eksterne lenker
---------------

* Arkivert 3. november 2008 hos Wayback Machine.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** MusicBrainz
 |
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet.

**Marteinn Einarsson** (død 1576) var en luthersk biskop på Skálholt helt sør på Island. Han var Islands andre lutherske biskop.

Familie
-------

Han var sønn av presten Einar Snorrason og Ingiríður Jónsdóttir. Morbroren Stefán Jónsson hadde også vært biskop på Skálholt, fra 1491 til 1518.

Virke som prest og biskop
-------------------------

Marteinn Einarsson tilbragte ni år som istudent i England, der en av hans søstre bodde sammen med sin engelske ektemann. Da han kom tilbake til Island, begynte han som handelsmann. Han ble prest på Island i 1533.

Han ble tidlig en tilhenger av Martin Luthers reformlinje, og i 1548 ble han valgt til biskop av Skálholt etter at Gissur Einarsson var død. Gissur var Islands aller første lutherske biskop.

Våren 1549 var Marteinn Einarsson i Danmark, der han den 7. april 1549 viet til biskop av Skálholt. Han utgav 1555 den første islandske salmeboken, som inneholdt 35 salmer. I 1557 frasa han seg sitt geistlige embete i protest mot at kongen la beslag på det kirkelyden hadde innbetalt i tiender til kirken. Han vendte tilbake til presteembetet i Staðarstaður, og forble prest der frem til han trakk seg helt tilbake fra prestegjerningen i 1569.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Gissur Einarsson** | **Biskop på Skálholt**(1549–1557) | Etterfølger:**Gísli Jónsson** |

Portal: Island


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** GND
 |
**Norges damelandslag i bandy** representerer Norge i internasjonal bandy for damer. Laget trenes av Mats Eriksson og administreres av Norges Bandyforbund. Norge spilte sin første landskamp i 1980 mot Sverige og har tatt medalje i Verdensmesterskapet i bandy tre ganger.

Historie
--------

Damelandslaget feirer bronsemedaljen i VM 2007.Bandy for damer ble introdusert i Norge vinteren 1979/80 av Asbjørn Karlberg og Boye Skistad. Landslaget debuterte i en internasjonal turnering i Örebro i mars 1980. Turneringen ble spilt som rinkbandy. Norges første mål ble scoret av Turid Blixt fra Bergen.

Sesongen 1980/81 ble det spilt en internasjonal damebandyturnering i Furusethallen, der de samme fire nasjoner deltok. Sverige vant nok en gang overlegent. I 1981/82 ble en tilsvarende turnering spilt i Eindhoven i Nederland, der Norge endte på 2.-plass.

Det første verdensmesterskapet for damer ble arrangert i Finland i 2004. Norge ble nummer fire av fem lag. I det andre verdensmesterskapet, i USA i 2006 tok Norge bronse, noe man gjentok i 2007 og på hjemmebane i Drammen i 2010.

Statistikk
----------

### Resultater verdensmesterskap

| Turnering, plass |
| --- |
| * VM 2004: 4.-plass
* VM 2006: 3.-plass
* VM 2007: 3.-plass
* VM 2008: 4.-plass
* VM 2010: 3.-plass
* VM 2012: 6.-plass
* VM 2014: 4.-plass
* VM 2016: 3.-plass
* VM 2018: 3.-plass
* VM 2020: 3.-plass
* VM 2022: 2.-plass
* VM 2023: *Ikke deltatt*
 |

### Medaljeoversikt VM

|  |
| --- |
| **Bandy damerMedaljer VM** |
|  | Gull**Gull** | Sølv**Sølv** | Bronse**Bronse** |
| Norges flagg Norge | 0 | 1 | 5 |
|

Se også
-------

* Norges herrelandslag i bandy

Eksterne lenker
---------------

* Landskamper (rinkbandy) 1980-1998

| * v
* d
* r
Bandy i Norge |
| --- |
| Serie | 
* Menn
	+ Eliteserien
	+ 1. divisjon
	+ 2. divisjon
* Kvinner
	+ Eliteserien

 | Norges flagg  |
| Norgesmesterskap | 
* NM menn
* NM kvinner

 |
| Landslag | 
* Herrelandslaget
* Damelandslaget
* U-17 kvinner

 |
| 2023/24 | 
* Menn
	+ Eliteserien
	+ 1. divisjon
	+ 2. divisjon
	+ NM
* Damer
	+ Eliteserien
	+ NM

 |
| *Se også:* Norges Bandyforbund |
**Sasha Gabor** Sarközy (født **Samuel Guttman**; 6. juni 1945 i Ungarn, død 27. juni 2008 i Thailand) var en norsk-amerikansk pornoskuespiller.

Gabor kom til Norge i 1957 som ungarsk flyktning, vokste opp på Lillestrøm i Norge og arbeidet i flere år i amerikansk pornoindustri. Han deltok i over 530 filmer. Gabor flyttet tilbake til Norge i 2001.

Gabor var gift og skilt tre ganger og fikk til sammen fem barn med: 

* Rosalinda Ponce Gabor (gift: juni 1987 – skilt: august 1996); tre barn,
* Aud Berggren Gabor (gift: august 1979 – skilt: mars 1983); to barn og
* Anita Gabor (gift: oktober 1967 – skilt: september 1977); ingen barn.

Gabor startet som 38-åring sin pornokarriere som skuespiller i USA med filmen *Every Woman has a Fantasy* (1983).

Gabor arbeidet også som musiker, forfatter og som «look-alike» til Burt Reynolds og Sean Connery.

Gabor deltok blant annet i et dokumentarprogram sammen med Alex Rosén om pornoindustrien i USA og Norge.

Gabor bar alltid halskjede med David-stjernen (også i filmene) på grunn av sitt jødiske opphav.
Sasha er et vanlig kallenavn for Samuel som var hans fødenavn.

Gabor døde på feriereise i Thailand i 2008.

Referanser
----------

1. ↑   www.kjendis.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Jan Rune Måsø (10. juli 2008). «Norsk pornostjerne død». vg.no. Besøkt 10. juli 2008.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Sasha Gabor på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) Sasha Gabor hos The Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) Sasha Gabor på Adult Film Database Rediger på Wikidata

* (en) Sasha Gabor på Internet Adult Film Database Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Lunde & Løvseth** er et norsk arkitektkontor etablert i 1986 av Ivar Lunde (f. 1957 i Bærum) og Morten Løvseth (f. 1956 i Ålesund) etter vinnerutkast i arkitektkonkurransen om Fredrikstad rådhus. Ivar Lundes og Morten Løvseths viktigste prosjekter er Tønsberg og Nøtterøy bibliotek, Norsk Oljemuseum i Stavanger, Fredrikstad rådhus, Universitetet i Agder, Regjeringsparken, Grenland bru og hovedkontor for Vegdirektoratet i Oslo. De har vunnet over 20 arkitektkonkurranser og mottatt 11 arkitekturpriser for sine arbeider, blant annet Houens fonds diplom for Tønsberg og Nøtterøy bibliotek. Kompaniskapet mellom Ivar Lunde og Morten Løvseth ble avsluttet i 2003 ved at Løvseth gikk ut av selskapet og dannet firmaet Løvseth+Partners.

Lunde fortsatte med samme selskap som skiftet navn til L2 arkitekter as.

Bilder
------

* Fredrikstad rådhusFredrikstad rådhus
* Norsk Oljemuseum i StavangerNorsk Oljemuseum i Stavanger
* RegjeringsparkenRegjeringsparken
* Tønsberg og Nøtterøy bibliotekTønsberg og Nøtterøy bibliotek

Litteratur
----------

* Årbok Norsk Arkitekturmuseum 2002: Klare typer (Ulf Grønvold)
* Architecture from Norway, Nasjonalmuseet for kunst, design og arkitektur (2004)

Eksterne lenker
---------------

* L2 Arkitekter
* Løvseth+Partners

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
Henie Onstad kunstsenter på Høvikodden i Bærum sørvest for Oslo 
Fra åpningen av senteret i 1968. Foto: Delphin, Rigmor Dahl / Oslo Museum 
**Henie Onstad Kunstsenter** (**HOK**) er et kunstmuseum på Høvikodden i Bærum sørvest for Oslo. Det ble åpnet av Sonja Henie og hennes mann, skipsreder Niels Onstad i 1968. Deres private samling av samtidskunst, i alt 100 bilder, samt penger til bygging og drift av senteret, ble gitt som gave av ekteparet i 1961, da Sonja Henies og Niels Onstads Stiftelser ble opprettet. Nå er samlingen på over 8 000 verk.

Henie Onstad Kunstsenter er en arena for nasjonal og internasjonal billedkunst, med et bredt utstillingsprogram, konserter, dans og performance. Arbeidet *Hymn of Life* av den japanske kunstneren Yayoi Kusama er permanent installert, og Sonja Henies premiesamling vises i et eget rom. Kunstsenteret er omkranset av en skulpturpark med 30 skulpturer. Donatorene Sonja Henie og Niels Onstad er gravlagt på området.

Kurt Schwitters
---------------

I 2021 åpnet kunstsenteret avantgarde-salen Sal Merz, som er viet den tyske kunstneren Kurt Schwitters (1887–1948) og hans kolleger og etterfølgere. Siden 2009 har Sparebankstiftelsen DNB utviklet en samling av Schwitters og hans kolleger i samarbeid med Henie Onstad Kunstsenter. Samlingen var per 2023 under utvikling. Utstillingen viser Sparebankstiftelsen DNBs samling sammen med materiale fra Henie Onstads egne samlinger og arkiv.

Direktører
----------

* 2023– : Anne Hilde Neset
* 2011– 2022: Tone Hansen
* 2004–11: Karin Hellandsjø
* 2003–04: Jan Feldborg
* 1998–2003: Gavin Jantjes
* 1989–96: Per Hovdenakk
* 1966–89: Ole Henrik Moe

Badeplass
---------

Ved kunstsenteret ligger det en populær badeplass.

Se også
-------

* Sonja Henie
* Niels Onstad

Referanser
----------

1. ↑  «Arkivert kopi» (PDF). Arkivert fra originalen (PDF) 30. april 2016. Besøkt 19. juni 2016.
2. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 5. juni 2016. Besøkt 19. juni 2016.
3. ↑  «Vedtekter: Henies og Niels Onstads stiftelse» (PDF). Arkivert fra originalen (PDF) 30. april 2016. Besøkt 20. november 2016.
4. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 5. juni 2016. Besøkt 19. juni 2016.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Henie Onstad kunstsenter – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Høvikodden badeplass
* Skulpturvandring på Høvikodden

  

Portaler: Kunst | Museum

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** NKC
 |
**Asbjørn Ruud** (født 11. februar 1962 på Darbu ved Kongsberg) er en norsk gitarist fra Vadsø i Finnmark. 

Han er utdannet ved Norges musikkhøgskole og Universitetet i Oslo. I løpet av siste del av 1980-tallet etablerte han seg som en allsidig utøver i hovedstadens musikkmiljø, og ble en hyppig anvendt musiker i ulike sammenhenger: radio, TV, teater og ulike band – blant annet fast «husgitarist» i TV-showet fra Momarkedet elleve år på rad.[]

Han spilte i Oslo Groove Company som fikk Spellemannprisen 1990. Fra 1996 har han vært ansatt i Scene Finnmark, der han har hatt stlling som utøver og produsent. Hans utøveroppgaver har blant annet vært leder for lokale husband og støttemusiker for blandakor til turnéer med norske og utenlandske artister. I tillegg er han engasjert som komponist til musikkspillet *Snø og ild*.

Hans produsentoppgaver er primært knyttet til rytmiske produksjoner, blant annet konsertserien *Rytmeligaen*. Han er med i trioen Så rart! som har satt melodi til Inger Hagerups tekster og ble nominert til Spellemannprisen 2019 i klassen barneplate.

Referanser
----------

1. ↑  «Spellemannominasjoner 2019». *nrk.no*. 7. februar 2020. Besøkt 9. februar 2020.

Eksterne lenker
---------------

* Scene Finnmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** ISNI **·** MusicBrainz
 |
Figur 1, roterende hestevandringer
**Hestevandring** er en innretning for å bruke hester til å trekke roterende maskiner, som treskeverk, kverner, o.l.. Det var to hovedtyper hesteevandring: roterende, figur 1, og vandringer med uendelig belte, figur 2.

På roterende hestevandringer måtte overføringsremmen, eller akslingen, graves ned, som vist i de to øverste bildene i figur 1, eller heves over hestene, som vist på det tredje bildet i figur 1. Figur 3 viser en hestevandring fra Frankrike, som er bygd under et treskeverk.

I Norge ble hestevandringer mye brukt i bergverksindustrien, da ofte under navnet gjøpel, til å heise malm og vann opp fra gruvene, men også til drift av knuseverk. Innen tømmerfløting var hestevandringer brukt til å trekke tømmerflåter med hjelp av varpeteknikken, som vist på bilde fra Finland.

Å gå i ring, eller på et uendelig belte, var tungt og utrivelig arbeid for hestene og ble brukt der det ikke var en stor nok elv for å drive et vannhjul. Da dampmaskinen ble innført var det slutt på å bruke hestevandring. 

* Hestevandring med uendelig belte, figur 2Hestevandring med uendelig belte, figur 2
* Hestevandring bygd sammen med treskeverk, figur 3Hestevandring bygd sammen med treskeverk, figur 3
* Hestevandring fra slutten av 1800-tallet, figur 4Hestevandring fra slutten av 1800-tallet, figur 4
* Rekonstruksjon av varpeflåte med hestevandring i FinlandRekonstruksjon av varpeflåte med hestevandring i Finland

Referanser
----------

1. ↑  , Moberg, Harald, A:son, *Jordbruksmekanisering i Sverige under tre sekel*, Kungl. Skog- och Lantbruksakademien, 1989.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Horse mills – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* Bilder av hestevandring, fra digitalmuseum.no

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND
 |
**Språkvask:** Teksten i denne artikkelen kan ha behov for språkvask for å oppnå en høyere standard. Om du leser gjennom og korrigerer der nødvendig, kan du gjerne deretter fjerne denne malen.

**Alternativ Media – Folkets Media** er en norsk nettplattform for borgerjournalistikk som publiserer politisk innhold med vaksineskeptisk, høyreradikal og konspiratorisk vinkling. *Alternativ Media* holder til i Trondheim med avdeling i Bergen. Redaktør er Ronny Rønning, som også står som eier. 

*Alternativ Media* har profiler på Facebook og Youtube, med til sammen i overkant av 17 000 følgere på førstnevnte. Norsk Presseforbund oppfatter ikke *Alternativ Media* som et seriøst presseorgan.

Innhold
-------

*Alternativ Media* er flere ganger blitt anklaget for å publisere falske nyheter og konspirasjonsteorier om anti-rasistiske demonstrasjoner, covid-19-vaksiner og konspirasjonsteorier. De har blant annet intervjuet 5G-skeptikere, Demokratenes Geir Ugland Jacobsen, Hans Jørgen Lysglimt Johansen fra Alliansen – Alternativ for Norge, Kent Andersen, Svein Østvik og Lars Thorsen har blitt intervjuet av *Alternativ Media* flere ganger.   *Alternativ Media* har gjentatte ganger påstått at media, verden og Stortinget er styrt av en elite og globalister, samt at det er mange døde i Norge på grunn av Covid-19-vaksiner, og kaller dette et «folkemord på det norske folk».[] *Alternativ Media* hevder selv å være motstander av massemedier, innvandring, LHBT pride og spesielt de 169 folkevalgte på Stortinget. Det har også hevdet at hvalrossen  Freya ble drept av massemedier, publisert bilder av Antifa-medlemmer som bor i Trondheim og oppsøkt flere av dem.

Referanser
----------

1. ↑  Wallum, Stian (10. januar 2022). «(+) Hevder forskning viser «grotesk økende overdødelighet»: – Falske nyheter, sier forskeren selv». *adressa.no* **(norsk)**. Besøkt 27. oktober 2022.
2. ↑  Wallum, Stian (24. august 2022). «(+) Presseforbundet: – Disse to er ikke presse». *adressa.no* **(norsk)**. Besøkt 27. oktober 2022.
3. ↑  AS, TV 2. «Charter-Svein etter koronademonstrasjonen: – Noe av det modigste jeg har gjort». *TV 2* **(norsk)**. Besøkt 12. april 2021.
4. ↑  Jor, Brage Lie (17. april 2021). «Gråtkvalt Charter-Svein på corona-demonstrasjon». *dagbladet.no* **(norsk)**. Besøkt 19. april 2021.
5. ↑  Kristiania, Høyskolen; Grande, Tove Rømo (18. juni 2022). «Innvandring og negative holdninger engasjerer mest i sosiale medier». *forskning.no* **(norsk)**. Besøkt 30. august 2022.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* (no) Alternativ Media – Folkets Media på Twitter Rediger på Wikidata

* (no) Alternativ Media – Folkets Media på Facebook Rediger på Wikidata

* (no) Alternativ Media – Folkets Media på YouTube Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Brønnøysundregistrene
 |
**Ingunn Elisabeth Ulfsten** (født 7. august 1968) er en norsk politiker (KrF) og organisasjonsleder. Fra mai 2023 er hun generalsekretær i Kristelig Folkeparti. I perioden 2020-2023 var hun daglig leder i Pinsebevegelsen i Norge.

Ulfsten har utdanningen sin innenfor kommunikasjon og journalistikk. Hun har blant annet vært fagpolitisk leder i Funksjonshemmedes Fellesorganisasjon (FFO), produktansvarlig i Forskningsparken AS og informasjonsrådgiver på Stortinget.

Ulfsten var tidligere fylkesleder i Akerhus KrF og var førstekandidat for partiet i Akershus ved stortingsvalget 2017.

Referanser
----------

1. ↑   www.stortinget.no, besøkt 1. november 2022[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Ingunn E. Ulfsten ny generalsekretær i KrF - Kristelig Folkeparti 17. februar 2023. Besøkt 8. april 2024
3. ↑  «Ulfsten vant kampvotering om KrF-toppen». *www.eub.no*. Arkivert fra originalen 23. september 2016. Besøkt 3. januar 2017.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Stortinget
 |
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Italias flagg Italia |
| Friidrett: |
| Friidrett Lag-EM i friidrett |
| Bronse | Stockholm 2011 |  400 m |
| Friidrett U23-EM i friidrett |
| Sølv | Kaunas 2009 |  4x400 m |

**Marco Francesco Vistalli** (født 3. oktober 1987 i Alzano Lombardo) er en italiensk sprinter, som hovedsakelig konkurrerer på 400 meter. Han begynte med friidrett i 2004, og hans største meritter hittil er stafettsølv ved U23-EM i 2009 og individuell bronse ved lag-EM i friidrett i 2011.

Junior
------

Ved U23-EM i friidrett 2007 var han med på det italienske stafettlaget på 4 x 400 meter, men de ble slått ut i kvalifiseringen. Laget bestod av Isalbet Juarez, Lukas Rifeser, Marco Vistalli og Teo Turchi.

Ved U23-EM i friidrett 2009 vant han sølv bak Polen på 4 x 400 meter stafett, sammen Matteo Galvan, Isalbet Juarez og Domenico Fontana. Individuelt kom han også på sjetteplass på 400 meter, med tiden 46,67. I semifinalen løp han på 46,55, som var ny personlig rekord. Yannick Fonsat vant gullet.

Senior
------

Ved EM i friidrett 2010 deltok han på 400 meter, der han ble slått ut i semifinalen med tiden 45,38, selv om han løp inn på ny personlig rekord. Kevin Borlée vant EM-gullet. På 4 x 400 meter stafett kom Italia til finalen, men endte på åttendeplass. Laget bestod av Marco Vistalli, Luca Galletti, Claudio Licciardello og Andrea Barberi.

Han deltok ved Lag-EM i friidrett 2011 i Stockholm. Der fikk han bronse på 400 meter, med tiden 45,99, der russiske Maksim Dyldin vant løpet. På 4 x 400 meter kom Russland på 5.-plass. Året etter deltok han ved EM i friidrett 2012, der han nådde finalen på 400 meter. Imidlertid han slet med en muskelskade som ble verre i semifinalen, så han haltet og gikk seg gjennom finalen på tiden 4.04,20, og kom sist i mål.

Referanser
----------

1. ↑  European Athletics – *Debrecen HUN 12 – 15 July* , besøkt 20. april 2011.
2. ↑  European Athletics – *Kaunas LTU 16 – 19 July*, besøkt 20. april 2011.
3. ↑  European Athletics – *Barcelona ESP 27 July – 1 August*, besøkt 20. april 2011.
4. ↑  Hurdler49 - *Marco Vistalli does a Derek Redmond*, besøkt 28. april 2013]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Marco Vistalli – World Athletics Rediger på Wikidata

* (it) Marco Vistalli – FIDAL Rediger på Wikidata

* (en) Marco Vistalli – Diamond League Rediger på Wikidata

* (en) Marco Vistalli – TheSports.org Rediger på Wikidata
* Profil hos European Athletics
* Profil hos det italienske friidrettsforbundet
* Profil hos All-Athletics Arkivert 4. mars 2016 hos Wayback Machine.
* Profil hos Diamond League