recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Senter for avanserte konstruksjonsanalyser** (også **CASA – Centre for Advanced Structural Analysis**) er et senter for forskningsdrevet innovasjon (SFI) ved Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet (NTNU). Senterets hovedmål er å etablere seg som et ledende internasjonalt senter for multiskala testing, modellering og simulering av materialer og strukturer for bruk i blant annet bilindustrien, olje- og gassindustrien og virksomheter som arbeider med fysisk sikkerhet.

Vertsinstitusjonen NTNU samarbeider med forskningspartneren SINTEF. Bedriftspartnerne omfatter 11 store bedrifter. I tillegg er disse offentlige partnere med: Statens vegvesen, Forsvarsbygg, Nasjonal Sikkerhetsmyndighet (NSM) og Kommunal- og moderniseringsdepartementet (KMD).

I september 2017 var senteret vertskap for den internasjonale konferansen DYMAT, som ble arrangert for 23. gang.

SFI CASA ble etablert i 2015, og ledes av professor Magnus Langseth. Prosjektperioden utløper i 2023.

Referanser og fotnoter
----------------------

1. ↑  Forskningsrådets informasjon om senteret[*død lenke*]
2. 1 2  CASAs bedriftspartnere per 2017
3. ↑  DYMAT er akronym for Dynamic fracture of ductile materials
4. ↑  NTNUs informasjon om DYMAT 2017

Kilder
------

* Forskningsrådets informasjon om 17 nye SFI-er i 2015[*død lenke*]
* CASAs årsrapport 2015

Eksterne lenker
---------------

*
**Ernst Henn** (født 18. februar 1909 i Neunkirchen i Elsaß-Lothringen; død 11. april 1945 i Löningen i Det tyske rike) var en katolsk prest i Oldenburger Münsterland som var del av motstanden mot nasjonalsosialismen. Hen er blitt medtatt i *Deutsches Martyrologium des 20. Jahrhunderts*.

Liv og virke
------------

Ernst Henn absolverte i mars 1927 sitt abitur i Cloppenburg som årgangsbeste. Den 17. desember 1932 ble han presteviet i St.-Paulus-domkirken i Münster. Frem til 1939 var han kapellan i Cloppenburg og deretter til 1940 vikar i Dinklage. 

Han var blitt kjent som motstander av nazismen, og for å frata ham muligheten til å preke, ble han i mai 1940 innkalt til krigstjeneste i Wehrmacht. Han ble sanitetssoldat på Østfronten i Sovjetunionen, men ble etterhvert syk. Etter et flere måneders opphold på militærlasarett kunne han i november 1943 gjenoppta sin prestetjeneste i menigheten St. Vitus i Löningen. 

Den 11. april 1945 heiste han under beskytning parlamentærflagg (hvitt flagg) for at byen Löningen og fremfor alt sykehuset der måtte bli forskånet fra ødeleggelser. Mens han gjorde dette ble han dødelig såret av en pansergranat. De britiske styrker innstilte artilleriilden straks de så den hvite fanen. En britisk offiser er blitt sitert med at *«dersom det ikke hadde vært for den hvite fanen ville stridsvognene ha åpnet ild nok en gang, og følgene for Löningen ög særlig for sykehuset ville ha vært skrekkelige. Slik reddet vicar Henn med sin modige innsats Löningen og særlig sykehuset».*

Motstand
--------

Som reaksjon mot novemberpogromene i 1938 - *krystallnatten* og etterfølgende herjinger - anklaget fader Ernst Henn i sin preken i St.-Josef-Kirche i Cloppenburg den 27. november 1938 nasjonalsosialistene for «gemene» og «nedrige» forbrytelser. I NSDAPs Kreis-ledelse ble han ansett som «den farligste av Cloppenburgs geistlige». Han ble forhørt og det ble innledet straffeforfølgelse mot ham.

Litteratur (utvalg)
-------------------

* Werner Nilles: *Vikar Ernst Henn (1909-1945) – „Ich kann mich nicht vor der Wahrheit drücken"*. Dialog-Medien und Emmaus-Reisen, Münster 2015, ISBN 978-3-944974-08-8.
* Werner Nilles: Art. *Vikar Ernst Henn*. In: Helmut Moll (Hg. im Auftrag der Deutschen Bischofskonferenz): *Zeugen für Christus. Das deutsche Martyrologium des 20. Jahrhunderts*. 7. überarbeitete und aktualisierte Auflage. Verlag Ferdinand Schöningh, Paderborn 2019, S. 518–522.

Referanser
----------

1. ↑  Pfarrer Clemens Arlinghaus: *Vikar Henns Tod*, i: *II. Weltkrieg Das Kriegsende in Löningen vor 50 Jahren*. Herausgegeben von der Kath. Kirchengemeinde St. Vitus Löningen, der Ev.-Luth. Kirchengemeinde Löningen und der Stadt Löningen, 1995, s. 21.
2. ↑  St. Vitus Löningen, abgerufen am 2017-07-01.
3. ↑  dialogversand.de Vikar Ernst Henn (1909-1945)[*død lenke*], abgerufen am 2017-07-01.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN
 |
Overlege Danielssens Hus
**Senter for internasjonal helse** ved Universitetet i Bergen (UiB) ble etablert i 1988. Siden januar 2013 er senteret tilknyttet Institutt for global helse og samfunnsmedisin ved Det medisinsk-odontologiske fakultet.

Senter for internasjonal helse er siden 2008 lokalisert i Overlege Danielssens Hus, ikke langt fra Haukeland universitetssykehus i Bergen i Norge. Senteret er en del av Alrek helseklynge.[*klargjør*]

Senteret har som mål å forbedre helsetilstanden i fattige land og øke kapasiteten innen høyere utdanning og forskning i lav- og mellominntektsland.

Senteret har et nettverk av partnere i lav- og middelinntektslandene Burkina Faso, Den demokratiske republikken Kongo, Etiopia, India, Kambodsja, Kenya, Malawi, Nepal, Pakistan, Sør-Afrika, Sudan, Tanzania, Uganda, Vietnam og Zambia.

Professor Bjarne Bjorvatn tok initiativ til senteret og var dets første direktør fra 1988. Senteret har siden vært ledet av professorene Gunnar Kvåle, Bernt Lindtjørn, Rune Nilsen, Knut Fylkesnes og siden 1. september 2013 av professor Bente Moen. Senteret inneholder et senter for fremragende forskning (SFF), Center for Intervention Science in Maternal and Child Health (CISMAC).

Oppgaver
--------

Senteret arbeider i partnerskap med forskningsinstitusjoner i LMIC,[*hvem?*] hovedoppgavene er å: 

* koordinere og utføre global helseforskning
* undervise, veilede og fremme utdanning i global helse
* formidle forskningsresultater og engasjere seg i relevante fagpolitiske diskusjoner om global helse

Stab
----

Senteret hadde per september 2021 følgende professorer: 

* Ingunn Engebretsen
* Sven Gudmund Hinderaker
* Bente E. Moen
* Karen Marie Moland
* Tehmina Mustafa
* Bjarne Robberstad
* David Sam
* Ingvild F Sandøy
* Halvor Sommerfelt
* Cecilie Svanes
* Thorkild Tylleskär

Professorer emeriti
* Bernt Lindtjørn
* Knut Fylkesnes
* Gunnar Kvåle
* Odd Mørkve
* Rune Nilsen
* Bjarne Bjorvatn

Referanser
----------

1. ↑  Senter for internasjonal helse feirer et kvart århundre som banebryter for utviklingsrelatert forskning publisert 14.10.2013, besøkt 2.11.2013.
2. ↑  «Utnemnt til ridder». Arkivert fra originalen 24. mai 2015. Besøkt 24. mai 2015.

Eksterne lenker
---------------

* Senter for internasjonal helse

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Austremerellidae** er en familiegruppe av døgnfluene. De er tilknyttet et liv i ferskvann som nymfer (larve), de voksne tar ikke til seg føde og lever ikke så lenge. Men de fleste lever lengre enn ett døgn. Det er foreløpig bare beskrevet én art, *Austremerella picta*, men det er mulig at det kan finnes flere.

Utseende
--------

Nymfen er opptil 10 mm lang, flat, rødbrun og kraftig sklerotisert. Hodet er bredt og avrundet med nokså små fasettøyne og to opphøyde knøler på oversiden. Mandiblene er velutviklede og sterkt sklerotiserte, antennene tynne og kortere enn hodet er bredt. Pronotum er rektangulært, kort og bredt. Vingeknoppene er rundede, nesten sammenvokst i midten. Beina er hvite, korte og kraftige. Bakkroppen er noe flat og bred, med trakégjeller på ledd 2-6. Disse gjellene er delt i to deler, den øvre delen er bladformet, den nedre to-fliket. Bakhjørnene på bakkroppen ryggplater er trukket spisst, tann-aktig tilbake. De tre haletrådene er kraftige, med fine, oppstående hår.

Levevis
-------

Nymfene lever i grunne, raskstrømmende deler ("riffles") av bekker som flyter gjennom skog. De finnes bære på steinbunn, og lever mellom døde blader, som de livnærer seg av. De voksne hunnene leger egg i klynger på vannoverflaten. Et uvanlig trekk er at tiden det tar før eggene klekkes, er svært variabel: eggene kan klekkes nesten umiddelbart, eller ligge opptil 11 måneder før de klekkes.

Utbredelse
----------

*Austremerella picta* er bare med sikkerhet funnet i Queensland, men det er funnet nymfer i New South Wales som trolig tilhører denne arten.

Systematisk inndeling
---------------------

*Austremerella picta* har blitt regnet til flere forskjellige familier: Ephemerellidae, Teloganodidae og Vietnamellidae.

**Treliste**
* Ordenen døgnfluer (Ephemeroptera)
	+ Overfamilien Ephemerelloidea
		- Familien **Austremerellidae**
			* *Austremerella picta* Riek, 1963

Kilder
------

* Australian Fanual Directory – *Austremerella*
* Identification and Ecology of Australian Freshwater Invertebrates - *Austreremella*
* Jacobus, L.M. og McCafferty, W.P. (2006) Reevaluation of the phylogeny of the Ephemeroptera infraorder Pannota (Furcatergalia), with adjustments to higher classification. *Transactions of the American Entomological Society* 132: 81-90.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Austremerellidae* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata
* Tree of Life - Døgnfluer, (Ephemeroptera) (engelskspråklig)
* CSIRO – Døgnfluer, (Ephemeroptera) Arkivert 9. juli 2009 hos Wayback Machine. (engelskspråklig)
* Norsk Entomologisk forening
**Senter for flerkulturelt og internasjonalt arbeid** (**SEFIA**) ved Høgskolen i Oslo var et utdannings- og forskningssenter etablert i 2000 «for å møte det økende behov for kunnskap om kulturelt mangfold, utviklingsspørsmål og globalisering». SEFIA var lokalisert i høyskolens hovedcampus på høyskolesenteret på Bislett og hadde i 2007 over 400 studenter. Senteret ble nedlagt og inkorporert i Avdeling for lærerutdanning fra 1. august 2007.

Senteret ga videreutdanning i faget *flerkulturell forståelse* og en bachelorgrad i *utviklingsstudier*. Dette var også senterets to faglige enheter. Senteret skulle videre drive utadrettet virksomhet og utføre forsknings- og utviklingsarbeid, inkludert oppdragsvirksomhet.

I en ekstern evaluering, framlagt i april 2006, anbefales en omorganisering av SEFIAs virksomhet fordi senteret ikke har vært forskningsmessig ambisiøst nok. Etter høringer ved Høgskolens avdelinger og sentre vedtok HiOs styre i desember 2006 å nedlegge SEFIA. Utdanningene videreføres og blir lagt til en av Høgskolens andre avdelinger, mens det også avsettes midler til videreføring og fornyet forskning på det flerkulturelle området. Omorganiseringen skulle være gjennomført innen 1. august 2007. Fra denne dato opphørte SEFIAs eksistens som eget senter ved Høgskolen i Oslo.

Overføringen av SEFIAs virksomhet til Avdeling for lærerutdanning førte til en omstrukturering også av denne avdelingen som fra våren 2008 fikk navnet Avdeling for lærerutdanning og internasjonale studier. I stor grad videreføres SEFIAs virksomhet, både utdanninger og oppdragsvirksomhet, innenfor studielederområdet "Internasjonale studier" ved avdelingen.

Ledelse
-------

Senterets siste leder var Ingrid Maria Denk og studieleder var Lars Gule. SEFIAs siste styre satt fra 2003 til 2007 og ble ledet av dekan Per Øystein Staff.

Referanser
----------

1. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 9. juni 2007. Besøkt 19. desember 2006.
2. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 24. januar 2007. Besøkt 19. desember 2006.

Eksterne lenker
---------------

* Hjemmeside

Portal: Oslo
Landskapsmaleri fra 1670 av Wang Shimin, i Chao Meng-fus stil, tusj og farger på papir
**Wang Shimin** (tradisjonell kinesisk: 王時敏, forenklet kinesisk: 王时敏, pinyin: *Wáng Shímǐn*, Wade-Giles: *Wang Shih-min*, født 1592 i Taicang i provinsen Jiangsu i Kina, død 1680) var en ledende maler i det tidlige Qing-dynasti (1644–1911). 

Han omtales som én av «de fire Wang», og han og de tre andre regnes til en gruppe malere som går under tilnavnet *«de seks klassiske mesterne»* og som alle fokuserte på revitaliseringen av den tradisjonelle malerstil slik som den var utviklet under det sene Ming-dynasti av Dong Qichang (1555–1636) i hans teori om *de nordlige og sørlige malerskoler*.

Wang Shimin ble viseminister ved Hoffet for de keiserlige offerhandlinger, men trakk seg tilbake etter at Ming-dynastiet falt. Hans families store samling av og hans egen sterke interesse for de tradisjonelle malerstiler gjorde ham til en fremragende kjenner av mestrene fra Song- og Yuan-dynastiene, særlig Huang Gongwangs landskapsmaleristil. Wang Shimin hadde begynt å male i ung alder, og var blitt undervist av mestrene Dong Qichang og Chen Jiru (1558–1639). 

Sammen med sin samtidige Wáng Jiàn (1598–1677) var han brennende forkjemper for gjenopptakelsen av arkaiske teknikker under det tidlige Qing-dynasti. Wang Shimin regnes som en av grunnleggerne av «Loudong-skolen», en skoleretning innen kinesisk malerkunst.

Han var bestefar til den yngste av de fire Wanger, Wáng Yuánqí.

Referanser
----------

1. 1 2   Gemeinsame Normdatei, GND-ID 142868108, besøkt 18. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Trove, oppført som Shimin Wang, Trove person-ID 1438824, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   NMVW:s samlinger, oppført som (1592 - 1680), besøkt 16. januar 2020[Hentet fra Wikidata]
4. 1 2   Autorités BnF, oppført som Shi Min Wang, BNF-ID 15590067v[Hentet fra Wikidata]

  

Portal: Kunst

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Prabook **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** ULAN **·** NDL **·** KulturNav
 |
**Senter for fremragende forskning i teoretisk lingvistikk** (engelsk: *Center for Advanced Study in Theoretical Linguistics*, *CASTL*) er et senter for fremragende forskning ved Universitetet i Tromsø – Norges arktiske universitet. Senteret ble etablert i juni 2002 og er finansiert av Norges forskningsråd. Senteret driver lingvistisk forskning innen komparativ lingvistikk og generativ grammatikk og står i tradisjonen fra den amerikanske forskeren Noam Chomsky. Senteret var ledet av professor Curt Rice inntil han ble etterfulgt av Marit Westergaard da Rice ble prorektor. 

Senteret har redaktøransvar for tidsskriftet *Linguistic Inquiry* som er et av verdens fremste tidsskrift i fagfeltet generativ grammatikk.

Professor Peter Svenonius ble i 2004 kåret til yngre fremragende forsker.

Forskningsprosjekter
--------------------

* *MRA* *(Moving Right Along)* er et femårig prosjekt ledet av Peter Svenonius der det forskes på språklig beskrivelse av sted og bevegelse. Budsjett i 2006 1,8 millioner.
* *NORMS* internasjonalt prosjekt ledet av CASTL for mikrokomparativ sammenligning av de skandinaviske språks syntaks. Prosjektet hadde i 2006 et budsjett på 3,7 millioner og var ledet av Peter Svenonius.
* *Syntaktisk arkitektur*
* *NLVN* *(Nordic Language Variation Network)* nordisk nettverk fra seks forskningsmiljøer. Miljøet analyserer nordisk språkvariasjon i lys av sosiolingvistiske og generativt perspektiv. Nettverket er finansiert av Nordforsk.

Undervisning
------------

Forskere ved CASTL underviser i toårige kurs på mastergradsnivå i generell lingvistikk og i engelsk lingvistikk. Senteret har om lag 15 ph.d.-studenter, nesten alle rekruttert internasjonalt.

Referanser
----------

1. ↑  *Redaktøransvar til CASTL* Tromsøflaket 26.01.2006 Arkivert 11. juni 2007 hos Wayback Machine.
2. ↑  *Priser Peter* Arkivert 11. juni 2007 hos Wayback Machine. Tromsøflaket 26.03.2004
3. ↑  NLVNs nettside nlvn.uit.no Arkivert 23. juni 2007 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* CASTLs hjemmesider
* Senterets Årsrapport 2006 (pdf engelsk)
* Publikasjoner fra CASTLs forskere registrert i Cristin

Portal: Tromsø
**Senter for biodiversitetsdynamikk** (CBD, *Center for Biodiversity Dynamics*) er et senter for fremragende forskning ved NTNU. Ved senteret forskes det på endringer av biologisk mangfold i rom og tid, og på gen-, individ-, populasjons- og samfunnsnivå. Deltagerne i senteret er hovedsakelig forskere ved Institutt for biologi (NTNU), Institutt for matematiske fag (NTNU) og Norsk institutt for naturforskning. Senteret ledes av Bernt-Erik Sæther.

Senter for biodiversitetsdynamikk fokuserer på populasjonsøkologi for å bidra til en kunnskapsbasert bevaringsbiologi. Senteret ligger i den internasjonale forskningsfronten når det gjelder stokastisk modellering av biologiske populasjoner. Hovedsatsingsområdene er romlig økologi, statistisk metodeutvikling, klimaeffektforskning, evolusjonsbiologi, molekylær økologi, invasjonsbiologi og økologi av hjortedyr.

Senteret ble etablert i 2008 som *Senter for bevaringsbiologi* (CCB), endret navn til *Senter for biodiversitetsdynamikk* i 2012, og er et senter for fremragende forskning fra 2013. Det er lokalisert i Realfagbygget på Gløshaugen i Trondheim.

Referanser
----------

1. ↑  Monsen, Tor H. (9. november 2012). «De fire finalistene for dummies». *universitetsavisa.no*. Arkivert fra originalen 24. oktober 2019. Besøkt 24. oktober 2019.
2. ↑  «SFF – Sentre for fremragende forskning». *www.forskningsradet.no* **(norsk)**. Besøkt 24. oktober 2019.

Litteratur
----------

* Amundsen, Bård (2013). «Artenes forståelse». *Bladet Forskning*. Forskningsrådet (3).

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
*Austrheim, med Sandane mot øst*  
 Foto: C. Hill, 2009 
**Austrheim** er en gård i Gloppen kommune i Sogn og Fjordane, opprinnelig en storgård bygget rundt et klyngetun, nå delt i en rekke aktive bruk. Gården ligger vest for kommunesenteret Sandane på nordsiden av Gloppefjorden. Videre mot vest ligger nabogården Hauge.

Etymologi
---------

Navnet Austrheim betyr *østgården*, eller *gården mot øst*, og kommer trolig av at det er gården lengst mot øst på denne siden av Gloppefjorden. Navnet kan også komme av betydningen gården øst for Vereide, som var en mektig storgård.

Historie
--------

Austrheim med bautasteinen med skipsfiguren og utsyn over Gloppefjorden med Sandane i øst. Fortegnet panoramabilde. Foto: april 2015 
Funn av fornminner vitner om at gården var en storgård i eldre jernalder. Gården har et kjent fornminne, en bautastein med en skipsfigur. Skipsbildet er vendt mt fjorden. Steinen er plassert like ved den gamle bygdeveien, og var dermed plassert synlig fra både landevei og sjøvei. Steinen var plassert i en gravrøys, trolig en kenotaf.

100 meter mot øst lå nok en gravhaug, *Kyrkjehaugen*. Haugen var 15 – 17 meter i diameter, og 2,5 meter høy. Etter utgravning av haugen ser det ut til at også denne gravhaugen har vært en kenotaf. I høymellomalderen stod, Austrheim kirke her. Kirken er antatt å ha vært en stavkirke. Med så kort avstand til Vereide kirke, er det trolig at Austrheim var et viktig samlingssted.

Ved utskiftingen av gården i rundt 1890 var det 107 hus fordelt på 11 brukere. Gårdstunet var da et klyngetun, som var en vanlig byggeform på vestlandet.

Austrheim er også tilholdssted for Nordstranda skole. Til skolekretsen hørte gårdene i Fjellbygda, Gloppestad, Hauge og områdene Øyrane og Leirbrekka som ligger mot Sandane. Fra 2009 ble elever fra Vereide krets også flyttet hit.

Til Austrheim krets hører også Austrheim ungdomslag, med tilhørende grendahus, Gimle.

Kjente personer
---------------

John Austrheim, (1912–1995), tidl. samferdselsminister og leder for Senterpartiet.

Litteratur
----------

* Sandal, Per; *Soga om Gloppen og Breim*, Bind I, 1978, s. 275–276, 405–406
* Sandal, Per; *Soga om Gloppen og Breim*, Bind IV, 1992, s. 441–465

Se også
-------

* Austrheim Mannskor, et mannskor tilhørende i Gloppen kommune
* Austrheim Musikklag, en folkemusikkgruppe fra Gloppen kommune

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Sentralt stedsnavnregister
 |
To deferasiroksmolekyler binder jern
**Deferasiroks** er et jernbindende legemiddel som brukes av pasienter med kronisk overskudd av jern på grunn av hyppige blodoverføringer. Legemiddelet markedsføres i dag under navnet Exjade av legemiddelkonsernet Novartis.

Gjentatte blodoverføringer kan være nødvendig hos personer med forskjellige typer anemier, for eksempel beta-talassemi, sigdcellesykdom og myelodysplastisk syndrom (MDS). Dette kan imidlertid føre til en opphopning av overflødig jern. Jern er en viktig bestanddel av det stoffet i røde blodlegemer som frakter oksygen rundt i kroppen kalt hemoglobin. Likevel er det slik at overflødig jern kan skade cellene i viktige organer som for eksempel hjerte og lever. Derfor er det viktig å fjerne jernoverskuddet for å holde jerninnholdet på et sunt nivå. Når noen tar Deferasiroks går legemiddelet over i blodet og fanger (binder) overflødig jern som finnes i blodet og kroppsvev. Denne prosessen kalles kelatering. Deretter skilles jernet ut av kroppen via avføringen.

Exjade
------

Exjade (Deferasiroks) er en medisin som tas i bruk ved behandling av kronisk jernoverskudd etter hyppige blodoverføringer hos pasienter over 6 år og eldre med beta-talassemi major. Exjade benyttes også for behandling av kronisk jernoverskudd etter blodoverføringer når deferoksaminbehandling er forbundet med risiko (kontraindisert) eller er utilstrekkelig.

Referanser
----------

1. ↑

Eksterne lenker
---------------

* Legemiddelverket
***The Beckoning Trail*** er en amerikansk stumfilm fra 1916, regissert av Jack Conway.

Handling
--------

Playboyen Carter Richmond fra New York arver en formue fra familien sin. Men det tar ikke særlig lang tid, før han har brukt opp alle disse pengene. Alt som gjenstår er en for lengst forlatt gruve i California, så han reiser vestover for å se om han klarer å selge denne gruven. Når han endelig kommer frem oppdager han at en gruve-arbeider, Big Him Helton, og hans vakre unge datter Mary har bodd på området i flere år.

Men Placer Murray, som arbeider ved en annen gruve i området, har forsøkt å få Helton og datteren hans bort fra området slik at han kan overta gruven selv. Mary skyter Carter ved et uhell, i den tro at han er en av Murrays håndlangere. Men etter hvert blir Mary og Carter forelsket i hverandre. Men problemene deres er fremdeles ikke overstått.

Skuespillere
------------

* J. Warren Kerrigan som Carter Raymond.
* Maude George som Georgette Fallon.
* Harry Carter som Placer Murray.
* Harry Griffith som Big Jim Helton.
* Lois Wilson som Mary Helton.
* Ray Hanford som Dodd.

Referanser
----------

1. ↑  THE BECKONING TRAIL

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Beckoning Trail* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Beckoning Trail* på Silent Era Rediger på Wikidata
***Defense of the Ancients*** (***DotA***) er et spesialbygget scenario for *Warcraft III: The Frozen Throne*, basert på «Aeon of Strife» kartet til *StarCraft*.

Målet er å ødelegge basen til motstanderen, et godt bevoktet sted i hvert hjørne av kartet. Spillerne bruker «Helter» og assisteres av andre kraftfulle helter som spilles av andre folk + "Creeps" som er automatisk styrt til å angripe. Inne i spillet får helten høyere og høyere nivå (level) underveis og tjener gull som du kan kjøpe utstyr (items) for.

Kartet ble utviklet for første gang med World Editor til *Warcraft III: Reign of Chaos*. Det ble oppdatert da *The Frozen Throne* kom. Det har kommet ut mange nye versjoner siden den første versjonen. Den som helt klart har slått mest an er *DotA Allstars*, som hele tiden utvikles av mange programmerere. Nå blir *Allstars* brukt i store turneringer rundt om i verden, inkludert Blizzard's «Blizzcon», Asiatiske «World Cyber Games», «Cyberathlete Amateur»- og «CyberEvolution»-ligaen.

*Defense of the Ancients* er delt i to team av spillere: «the Sentinel» og «the Scourge». Spillerne på teamet «the Senitel» er plassert i sørvest-hjørnet på kartet. Teamet «the Scourge» er plassert i nordøst-hjørnet. Hver base er beskyttet av tårn og mange «creeps» som vokter hovedveiene inn til basene. I midten av hver base er "the Ancient", en bygning som må ødelegges for å vinne spillet.

Hver spiller kontrollerer en helt som har unike ferdigheter. I *Allstars* kan hver spiller velge blant 93 Helter. Alle har forskjellige ferdigheter som kan gi taktiske fordeler over andre Helter. Spillet avhenger av lagspill der flere spillere spiller med hverandre, så her er det viktig med god kommunikasjon med medspillerne.

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen har ingen egenskaper for spilldatabaser i Wikidata*
* Dota-allstars.com

Portal: Videospill
**Skarpnäcks gård** er en bydel i Söderort i Stockholm kommune. Bydelen grenser til Flaten, Orhem, Sköndal, Gubbängen, Gamla Enskede, Enskededalen, Kärrtorp og Bagarmossen samt till bydelen Älta i Nacka kommune.

Skarpnäcks gårds historie går tilbake til middelalderen, byen *Skarpa* er nevnt allerede i 1426, og den var en stor jordbrukseiendom frem til 1960-tallet. Gårdens nåværende hovedbygning ble oppført 1865–1867. Eiendommen ble solgt til Stockholm by i 1922. 

Den første byplanen ble utviklet i 1923. Den gang ble området kalt Skarpnäcks Trädgårdsstad (hageby), og i området Pungpinan begynte man i 1927 å oppføre små hytter. I dag finnes det ca. 240 slike. 

I 1953–1956 ble det oppført ca. 100 rekkehus med utleieleiligheter langs Riksrådsvägen. På begynnelsen av 1960-tallet oppførte man ytterligere rekkehus ved Nämndemansbacken og Sekreterarbacken.

I 1940 ble det besluttet at Skarpnäcksfältet skulle brukes som reserveflybane for jagerfly, men ble aldri tatt i bruk. I stedet flyttet byens seilflyklubb inn. I 1981 vedtok man å bebygge feltet med boliger, og 3400 leiligheter ble oppført. Området består utelukkende av røde teglsteinsbygninger, og har fått mange utmerkelser for sin spesielle arkitektur. 

I midten av 1990-årene hadde dette området Nord-Europas høyeste barnetetthet.

Se også
-------

* Skarpnäck tunnelbanestasjon

Eksterne lenker
---------------

* Skarpnäcks Trädgårdsstadsförening
Dokument som viser postsensur iht Defence of the Realm Act 1914 (DORA)
***Defence of the Realm Act 1914*** (forkortet *DORA*) var en britisk lov som ble vedtatt 8. august 1914, i begynnelsen av første verdenskrig. Den gav regjeringen vidtrekkende fullmakter så lenge krigen varte, som rett til å sensurere og til å rekvirere bygninger eller annen eiendom som var nødvendige for krigsinnsatsen.

Loven spesifiserte også en rekke ting britene ikke hadde lov til å gjøre under krigen, som: å fly drager, tenne bål, kjøpe kikkerter, gi brød til ville dyr, diskutere militære affærer eller kjøpe alkohol på offentlige transportmidler. Det ble også innført en rekke andre tiltak for å øke industriproduksjonen, som at alkoholholdige drikker måtte vannes ut. Noen tiltak som ble innført av regjeringen som følge av loven finnes fortsatt, som britisk sommertid (BST), en av Winston Churchills mekanismer for å øke produksjonen.

Noen av bestemmelsene kan virke merkelig, men hadde en hensikt. Det å fly drager eller tenne bål kunne tiltrekke seg tyske zeppelinere, det å gi brød til ville dyr var sløsing med mat og så videre. Den inneholdt også bestemmelser om mer alvorlige forhold, og ble blant annet brukt mot lederne for det irske påskeopprøret i 1916.

Den første som ble arrestert for brudd på loven var John Maclean, en marxistisk revolusjonær som hadde kommet med ytringer som virket negative i forhold til militærets rekruttering. Han ble ilagt en bot på fem pund, men nektet å betale og tilbrakte i stedet fem netter i fengsel.

Referanser
----------

Kilder
------

* *Defence of the realm manual* (engelsk)
* «Defence of the Realm Act (DORA)», artikkel fra International Encyclopedia of the First World War (engelsk)

Portal: Første verdenskrig
Plassering av elektroder
**Defribrillering** er en medisinsk metode for å regulere hjertets arbeidsrytme.

I de aller fleste tilfellene av plutselig hjertestans hos voksne er den første hjerterytmeforstyrrelsen, arytmifibrillering (hjerteflimmer). Det betyr at hjertets normale, kraftige sammentrekninger erstattes av ukontrollert skjelving i hjertemuskulaturen. Denne skjelvingen, fibrilleringen, er ikke effektiv og fører til at hjertet ikke lenger pumper blod ut i kroppen. Pasienten mister umiddelbart bevisstheten, og dersom fibrilleringen ikke behandles i løpet av få minutter, vil pasienten dø.

Den eneste effektive behandlingen av fibrillering er å gi et støt med strøm (defibrillering). Apparatet som brukes til dette kalles en defibrillator. For hvert minutt som går uten at en defibrillator brukes, synker sjansen for overlevelse med om lag ti prosent. Vekselsstrøm-defibrillator ble innført som klinisk metode av amerikaneren Lown i 1962.

Det er viktig å merke seg at overlevelsen også er langt bedre dersom basal hjerte-lunge-redning («gjenoppliving») startes umiddelbart enn om dette utsettes.

Eksterne lenker
---------------

* Automated External Defibrillators

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store medisinske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data)
 |
DRDO Bhawan, New Delhi, hovedkvarteret til DRDO
**Defence Research and Development Organisation (DRDO)** (hindi: रक्षा अनुसन्धान एवं विकास सङ्गठन, *Rakṣā Anusandhān evaṃ Vikās Sangaṭhan*) er en etat i India, med hovedkvarter i New Delhi, som er ansvarlig for utvikling av teknologi til bruk av de militære. Etaten ble opprettet i 1958 gjennom en sammenslåing av *Technical Development Establishment and the Directorate of Technical Development* og *Production with the Defence Science Organisation*.

DRDO har et nettverk med 52 laboratorier som er dypt engasjerte i utvikling av forsvarsteknologi på varierende områder, deriblant aeronatikk, våpenutvikling, elektronikk og informasjonsteknologi, *human resource development*, forskning på levende vesener, materialer, missiler, utvikling av militære kjøretøy og marinebasert forsvar. Organisasjonen har mer enn 5,000 vitenskapsmenn ansatt og omkring 25,000 annet personell som er vitenskapelig og teknisk orientert, samt støttepersonell.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Defence Research and Development Organisation – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Adelsten Gudvan Sivertsen** (født 7. mai 1925, død 13. mai 2010) var en norsk forretningsmann og jurist fra Alvøen, Laksevåg i Bergen.

Sivertsen tok Cand. jur. grad ved universitetet i 1951, før arbeidet som skattedirektør i Sør-Vågsøy og dermed dommerfullmektig i Gjerpen. Fra 1952 til 1959 arbeidet han som sekretær i Norsk Arbeidsgiverforening. Fra 1959 til 1973 var han sekretær og direktør for GC Rieber & Co, og 1974 til 1990 var han administrerende direktør i Storli.

Sivertsen ledet Norges Rederiforbunds avdeling i Bergen fra 1987 til 1988 hvor han jobbet for å få etablert Norsk internasjonalt skipsregister og å få det lagt til Bergen. Han har også vært med i styret av IS-Banken 1989-1995, og Hardanger Sunnhordlandske Dampskipsselskap. Han var gift med Anne-Lise Eide Sivertsen som døde av Als i 1996. Han har to barn, Bente Eide og Stig Eide Sivertsen.

Adelsten Sivertsen bodde i Bergen før pensjonsalder, men var de siste årene bosatt i Sandvika.
Sivertsen døde av kreft den 13. mai 2010.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
Planene om **bybane i Grenland** ble først reist på tidlig 1990-tall for å avlaste veinettet i distriktet. Planen tok utgangspunkt i Bratsbergbanens strekning mellom Skien og Porsgrunn og en strekning videre til Brevik som delvis ville følge Brevikbanen, men også omfatte Heistad. Det var også snakk om å gi den en regional dimensjon ved å benytte Bratsbergbanens spor videre til Notodden og Bø. Planen fikk mye omtale og støtte lokalt, men prosjektet ble lagt på is etter at daværende samferdselsminister Kjell Opseth sa nei.

Gjenoppstart
------------

Etter at Bybanen i Bergen kom nærmere realisering og bybanen på Nord-Jæren ble sterkt utredet, ble også bybaneprosjektet i Grenland trukket frem igjen. En rapport bestilt av Telemark fylkeskommune i 2006 ga fire alternativer:

* Økt satsing på den eksisterende jernbanelinjen mellom Skien og Brevik.
* Et alternativ med utgangspunkt i den eksisterende jernbanelinjen, men med sløyfe gjennom Skien sentrum og en sløyfe via Herøya til Brevik.
* Trikk gjennom sentrum i både Skien og Porsgrunn, med forlengelse til Herøya, Brevik og Skjelsvik og med mulighet for forlengelse til Bø og Notodden.
* Trikk fra Gulset til Skien, Porsgrunn, Herøya, Heistad og Brevik.

I 2007 vedtok kommunestyrene i Skien og Porsgrunn, samt fylkestinget, å bestille et forprosjekt for å utrede en bybane i distriktet. Dette ble levert 29. mai 2008, og gikk inn for en modell der en benytter eksisterende infrastruktur, med den nedlagte strekningen fra Skien gamle stasjon til Eikonrød stasjon på Bratsbergbanen/Vestfoldbanen, denne strekningen til Porsgrunn stasjon og en nedlagt industrilinje fra Porsgrunn til Herøya. Rapporten tar ikke for seg mulige forlengelser, med unntak av til Landmannstorget i Skien sentrum.

Denne rapporten er besluttet tatt videre i Porsgrunn sitt formannskaps møte 30. september 2008. Beslutningen ble senere stadfestet i bystyret sitt møte 16. oktober samme år.

Potensial
---------

Tettstedet Porsgrunn/Skien hadde pr. 1. januar 2007 kun 85 812 innbyggere fordelt i kommunene Skien, Porsgrunn og Bamble. Dette kan være en av grunnene til at forprosjektet ikke anbefalte å bygge ny infrastruktur, men heller benytte jernbanelinjene.

Referanser
----------

1. ↑  *Review of the Grenland Bybane Project, Expert Advice*, (oktober 2005)
2. ↑  *Bybane Grenland – I et lokalt og regional perspektiv*, forprosjekt (april 2006)
3. ↑  Telemark fylkeskommune: Liv laga for Grenland Bybane[*død lenke*]
4. ↑  Railkonsult: Sluttrapprort Grenland Bybane – etappe 1[*død lenke*]
5. ↑  Porsgrunn kommune: Bybane i Grenland skal utredes videre[*død lenke*]
6. ↑  Porsgrunn kommune: Bybane Grenland utredes videre[*død lenke*]

Eksterne lenker
---------------

* PD.no – Støtter bybaneprosjekt (Publisert 7. juli 2009)
* Bybanegrenland.no (Publisert 5. desember 2017)

| * v
* d
* r
 Skinnegående bytransport i Norge  |
| --- |
|  | 
* T-banen i Oslo
* Trikken i Oslo
* Trikken i Trondheim
* Trikken i Bergen (nedlagt)
* Bybanen i Bergen
* Fløibanen i Bergen
* Bybanen på Nord-Jæren (avviklet prosjekt)
* Bybane i Grenland (potensiell)
* Bybane i Nedre Glomma (potensiell)

 |  |
**Slettdekker** er et skip med et eget dekksarrangement eller et lokalskip av type dampskip eller hjuldamper fra 1800-tallet og 1900-tallet i Norge og andre land. Dekksarrangementet på denne typen er beskrevet som ett gjennomgående, ubrutt dekk fra baug til hekk, som også er hoveddekket med stort fribord over vannlinjen.

De fleste dampskipene som kom til Norge var av denne typen ettersom denne typen hadde stor nok sjødyktighet for ferd langs den norske kysten som kunne være krevende for fartøyer. Behovet for større drivkraft på dampskipene gjorde det nødvendig å flytte maskinrommet ned i skroget, og hoveddekket måtte heves for fri passasje fra baug til hekk. De første slettdekkerne hadde ikke dekkshus, men oppbygg av lett konstruksjon som kom til etter hvert som mastene for seilføring med tiden ble fjernet.

Med tiden kom propelldrift, og større varianter av skipstypen som gjorde det mulig å ha større overbygg oppå hoveddekket som hadde nedganger til hver av de atskilte seksjonene i skroget, og det ble vanlig med lasterom foran og bak maskinrommet. 

De fleste slettdekkerne fra 1900-tallet som også var lokalbåter på de norske fjordene, hadde fått styrehus midtskips og et promenadedekk ovenpå dekkshuset akterut på skipet. Promenadedekket var meget populært blant turister, og på folketunge var dette dekket omtalt som «korga» på Vestlandet.

I mellomkrigstiden var denne typen bygd som motorfartøy til lokalfart, turistruter og ferjeruter på Vestlandet, som et komfortabelt fartøy for passasjertransport var det mulig å ha lukeåpninger med dekorerte glass som slapp ned dagslys til oppholdsrommene under hoveddekket.
Ruinene av den gamle borgen Alsnö hus på øya Adelsö.
Adelsöns nordlige odde «Horn», sommaren 2007
**Adelsö** (eldre navn: *Alsnö*) er et sogn som tilhører Ekerö kommune i Stockholms län. Det ligger i Färentuna herred og består av flere øyer som ligger mellom nordlige og sørlige Björkfjärden. Foruten hovedøya Adelsön består sognet av den bebodde øya Björkö, hvor den betydningsfulle handelsplassen og kaupangen Birka lå i vikingtiden, Kurön, Tofta holmer og ytterligere noen mindre øyer. Björkö og området rundt Adelsö kirke og Hovgården er på UNESCO verdensarvliste. Hovedøya Adelsön er rundt ti km lang og rundt to og fire km bred.

Natur
-----

Adelsös landskap består av småkuperte barskogsbevokste åser og morenehøyder vekslende med åkre og enger med løvtrær, først og fremst eiketrær. Høyeste punktet på Adelsö er Kunsta med sine 53,2 m over havet. På Kunsta finnes nå et utkikkstårn, hvorfra man kan se milevidt ut over Mälaren. Adelsö ligger inntil Sørlige og Nordlige Björkfjärden. 

Dyrelivet er artsrikt og omfatter blant annet elg, rådyr, villsvin, rødrev og mink.

Befolkning
----------

Cirka 750 innbyggere er bofaste og innbyggertallet har vært ganske stabilt gjennom århundret. Flertallet av de yrkesaktive pendler i dag til Stockholm, men jordbruk drives i stor utstrekning og et par aktive yrkesfiskere finnes fortsatt. I sommermånedene økes antallet innbyggere med mange sommergjester, som gjør at hele øya våkner til liv.

Næringsliv
----------

På Adelsö finnes jordbruk, fiske, landhandel, pizzeria, kafé og handelshager.

Kommunikasjoner
---------------

Kommunikasjonene til Adelsö er gode. Busser (linjene 311 og 312) går ut fra Brommaplan til fergeleiet, Sjöängen, på Munsö. Buss 312 følger med fergen og går også rundt på øya. Fergen går hver halvtime på dagtid (hvert 20. minutt i rushtiden) og så godt som hver time resten av døgnet.

Steder på Adelsö
----------------

* Grindby, Hallsta, Hanmora, Hovgården, Kunsta, Lindby, Lundkulla, Mälby, Stenby, Sättra, Tofta

Spesielle fortidsminner på Adelsö
---------------------------------

* Naust, Skansbergets fornborg, Hovgården

Eksterne lenker
---------------

* Adelsö
* Adelsö, Mälarskjærgårdens perle


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Ingvild Marie Lien** er en norsk skuespiller. 

Lien er utdannet ved den britiske teaterskolen The Academy of Live and Recorded Arts (ALRA) i London. Hun har spilt i flere norske teaterstykker, blant andre Mari i *Marispelet ved Rjukanfossen* og Sal i *Shagaround*, og er stadig aktuell med sin monologforestilling *Hvordan Bli SuperHappy på 50 Minutter*. Hun har også spilt i flere filmer og TV-serier, blant andre *Falne Engler*  (2008), *5 løgner* (2007), *Lilyhammer* (2014), *Jordbrukerne* (2021), *Visning* (2021), *Kids in Crime* (2022), *Sigurd fåkke pult* sesong 3 og 4 (2021 og 2022), *Exit* sesong 3 (2023) og *Ragnarok* sesong 3 (2023). Hun er også kampkoreograf og er sertifisert med Advanced Certificate i Stage Combat fra The British Academy of Dramatic Combat. Hun har koreografert for både film og scene. 

Lien er kunstnerisk leder og regissør i sitt teaterkompani Memento hvor hun har skrevet og regissert en rekke produksjoner. Hun har også regissert stykket *Kant - barnet og den store gåten* på Nordland Teater.

Referanser
----------

1. ↑   Enhetsregisteret, «Ingvild Marie Lien – 2 roller i norsk næringsliv», besøkt 8. mars 2023[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Ingvild Marie Lien på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) Ingvild Marie Lien hos Sceneweb Rediger på Wikidata
* Ingvild Marie Lien hos Haugesund Teater
* Ingvild Marie Lien hos Sceneweb

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
***How to Stop a Motor Car*** er en britisk stumfilm fra 1902, regissert av Percy Stow.

Handling
--------

Langs en pittoresk landevei i England, forsøker en landsby-konstabel å stoppe biler som kjører alt for fort gjennom den lille landsbyen deres. Når et kjøretøy kommer i høy hastighet går en konstabel ut bak et tre, og midt ut på veien foran bilen. Men sjåføren kjører ham ned, og river ham lem fra lem.

Men alle de oppdelte lemmene sakte men sikkert blir satt sammen igjen og kobles sammen automatisk. Den skadde mannen blir deretter plukket opp av de andre konstablene, og båret bort. Snart kommer en annen bil i høy fart, og en annen konstabel stopper bilen - og fortsetter med å arrestere de som sitter i bilen, og frakte dem til fengsel.

Referanser
----------

1. ↑   (på en) *Internet Movie Database*, IMDb-nummer tt0435028, Wikidata Q37312,
2. ↑  How to Stop a Motorcar
3. ↑  HOW TO STOP A MOTOR CAR

Eksterne lenker
---------------

* (en) *How to Stop a Motor Car* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *How to Stop a Motor Car* på Silent Era Rediger på Wikidata
**Sodaprosessen** er en kjemisk prosess for å lage papirmasse av massevirke med natronlut som kokekjemikalie. En modifikasjon er *Soda-AQ-prosessen* hvor antrakinon (AQ) blir anvendt som kokeradditiv for å redusere karbohydratdegradering av cellulose. Sulfatprosessen er den vanligste for å lage kjemisk papirmasse, men sodaprosessen anvendes for enkelte spesielle materialer som halm og enkelte tropiske løvtrær. Den gir en masse med lavere styrke enn de andre kjemiske prosessene (sulfat- og sulfittprosessen).

Historie
--------

Sodaprosessen var den første kjemiske metoden for å lage papirmasse. Den ble patentert i 1851 av Burgess i USA og Watts i England. Det første bruket startet i 1860 i USA. I 1865 patenterte Burgess og Watt en metode for gjenvinning av de brukte kokekjemikaliene. Mange av de tidlige sodabrukene ble raskt konvertert til sulfatprosessen da den ble oppdaget.

Produksjon
----------

Til sodaprosessen anvendes hovedsakelig mest plantefiber. Ca 5%-10% av papir blir lagd fra plantefiber. De mest vanlige råvarene er hvetestrå og bagasse. Ved å anvende plantefiber reduseres avskoging.

Bagasse er lett å koke til papirmasse og trenger mindre blekekjemikalier enn kjemiske masser fra vedtre. De fleste brukene konsentrerer de brukte kokeveskene og forbrenner dem for å gjenvinne kokekjemikaliene.

### Sodaprosessen som løsning på silikatavsetninger

Mange typer gress (halm), sukkerrør (bagasse), bambus en del tropiske løvtær inneholder mye silikater og kan gi avsetninger med natriumaluminumsilikat. Moderate mengder kan bli kontrollert med kalk eller mesaovnaske. Silikat kan fjernes fra grunnluten i en sodaprosess ved å senke pH i luten med karbondioksid (CO2) fra forbrenningsavgasser. Ingen kommersielle systemer eksisterer for fjerning av silikat i sulfatprosessen, men den kan håndere de små mengdene silikat som finnes i trær som vokser i temperert klima.

Se også
-------

* Cellulose
* Papir
* Sulfittprosessen
* Sulfatprosessen

Referanser
----------

1. ↑  Ali, Mona (2001). «Soda-AQ pulping of Cotton Stalks» (PDF). Arkivert fra originalen (PDF) 1. november 2006. Besøkt 20. januar 2009.
2. ↑  Biermann, Christpher J. (1996). «3». *Handbook of Pulping and Papermaking* (2nd utg.). s. 86. ISBN 0-12-097362-6.
3. ↑  Gullichsen, Johan; Paulapuro, Hannu (2000). «12». *Chemical Pulping*. Papermaing Science and Technology. 6B. Finland. s. B91-B92. ISBN 952-5216-06-3.
Soda
**Soda** er en fransk-belgisk tegneserie skrevet av Tome og tegnet av Bruno Gazzotti. De to første albumene i serien (samt de elleve første sidene i det tredje) er tegnet av Luc Warnant. Serien ble første gang publisert i det franske tegneseriebladet Spirou i 1986. 

Serien handler om politimannen David Elliot Hanneth Solomon, som, for ikke å opprøre sin skjøre mor, må utgi seg for å være prest.

De to første albumene ble utgitt på norsk i 1989 (*Mord med skrivemaskin*) og 1990 (*Dødens engel*). Begge utgitt av Semic Nordisk Forlag.

Handlingsreferat
----------------

David Solomon er den eneste sønnen til lensmannen i byen Providence i Arizona, men han flyttet senere til New York City. Han klarte ikke å finne fast arbeid, og han meldte seg motvillig til politiet. Men i brevene hjem fikk han foreldrene til å tro at han hadde begynt som sogneprest. Han fant på denne løgnen fordi foreldrene hans ikke ønsket at han skulle begynne i et så farlig yrke som faren hans hadde i Arizona. Men når hans mor Mary blir enke flytter hun inn i hans leilighet i New York. David blir dermed tvunget til å fortsette disse løgnene i frykt for at sannheten kan gi hans gamle mor et hjerteinfarkt.

Dermed, når han reiser til jobb, går "Fader David Solomon" kledd som prest på vei til et kapell. Men i en heis bytter han til uformelle klær som han har på seg for sin jobb i NYPD. Han bytter tilbake til prestens klær når han en på vei tilbake til leiligheten, som han deler med moren sin. Men dette forårsaker en rekke problemer, og mange ganger ønsker David å fortelle sin mor sannheten. Men han lar være på grunn av hennes helse-problemer.

Ofte blir det ikke tid til å bytte fra prestens klær, så David blir tvunget til å gå i aksjon med en revolver innenfor presteklærne. Mary er så bekymret på grunn av all kriminaliteten i New York City at hun holder seg som oftest i leiligheten. Noen ganger oppdager kjeltringene han må hanskes med, hvor han bor. Så David må arbeide dobbelt så hardt for å holde byens kriminelle liv vekk fra moren hans, og for å holde henne lykksalig uvitende om alle problemene i livet hans. Hans venstre hånd mangler to fingre, men så langt har det aldri blitt forklart hvordan han egentlig mistet disse fingrene.

Album
-----

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Originaltittel** | **Norsk tittel** | **År** |
| *Un ange trépasse* | *Dødens engel* | 1986 |
| *Lettres à Satan* | *Mord med skrivemaskin* | 1987 |
| *Tu ne buteras point* | - | 1990 |
| *Dieu est mort ce soir* | - | 1992 |
| *Fureur chez les saints* | - | 1993 |
| *Confession express* | - | 1994 |
| *Lève-toi et meurs* | - | 1995 |
| *Tuez en paix* | - | 1996 |
| *Et délivre-nous du mal* | - | 1997 |
| *Dieu seul le sait* | - | 1999 |
| *Prières et balistique* | - | 2001 |
| *Code Apocalypse* | - | 2005 |

Portal: Tegneserier
**Christer Fredriksen** (født 15. april 1972 i Kristiansand) er en norsk jazzgitarist.

Biografi
--------

Fredriksen er kjent fra samarbeid med en serie forskjellige konstellasjoner gjennom mange år. Han studerte musikk ved Høgskolen i Agder med Utøvende Mastergrad i Rytmisk Musikk, og han har sentrert sin forskning på lyd, hvordan ulike elektriske gitarister lage sin lyd. Han er en gitarist og komponist med en særegen lyd og en evne til å fortelle historier gjennom musikken sin.

I 2011 ga han ut sitt første solo album *Urban Land*, med saksofonisten Bendik Hofseth (Skritt Foran) som sentral artist. Dette instrumentale jazz albumet, med elementer av andre musikalske stilarter, ble mikset og mastret i Rainbow Studio i Oslo av Jan Erik Kongshaug. Det neste albumet *Varemerket* ble utgitt i 2014. Her samarbeider han med bassist Audun Ramo og trommeslager Bjørn Stiauren.

Diskografi
----------

* 2011: *Urban Country* (Losen Records), feat. Bendik Hofseth
* 2014: *Trademark* (Losen Records)
* 2017: *Vit* (Losen Records)

Referanser
----------

1. ↑  «Masteroppgave "Elgitarsound" Av Christer Fredriksen» (PDF). Universitetet i Agder. Besøkt 17. juni 2015.
2. ↑  «Christer Fredriksen». *Biografi*. AllAboutJazz.com. Besøkt 17. juni 2015.
3. ↑  Baekgaard, Jakob (5. februar 2015). «The Art Of The Guitar: Samo Salamon, Christer Fredriksen, Rez Abbasi & Juan Pablo Hernández». AllAboutJazz.com. Besøkt 17. juni 2015.
4. ↑  «Christer Fredriksen». *Diskografi*. AllMusic. Besøkt 17. juni 2015.

Eksterne lenker
---------------

* Christer Fredriksens offisielle nettsted

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** ISNI **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |