recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Peterskors er et opp-ned-vendt latinsk kors.
**Peterskors** er et kristent korssymbol som har vært brukt i kirkekunsten, særlig den romersk-katolske. Peterskorset er et omvendt latinsk kors, det vil si et kors med tverrbjelken nede på hovedstammen og ikke oppe. 

Peters gjerninger, et apokryfisk skrift fra oldkirken som skildrer de kristne apostlenes liv etter Apostlenes gjerninger i *Bibelen*, forteller at apostelen Peter ble henrettet i Roma, og at han da bad om å bli korsfestet med hodet ned for å vise respekt for Jesus. På den måten oppstod forestillingen om det oppnedvendte peterskorset som symbol for apostelen Peter. Også to nøkler har vært brukt som symbol, eventuelt kombinert med peterskorset.

Peterskorset brukes innen katolisismen som et tegn på kristen ydmykhet.

I nyere tid har denne korsformen blitt brukt av satanister, som ser et reversert latinsk kors som en avvisning av kristendommen. Bruken er spesielt vanlig i ikke-katolske land, der man ikke er så vant til å se peterskorset. 

* Filippino Lippis «Simon Magus og Korsfestelsen av Peter» fra 1481–82 i Brancacci-kapellet (Cappella dei Brancacci) i Firenze.Filippino Lippis «Simon Magus og Korsfestelsen av Peter» fra 1481–82 i Brancacci-kapellet (*Cappella dei Brancacci*) i Firenze.
* Caravaggios maleri «Peters korsfestelse» fra 1601 skildrer Peters martyrdød slik den blir beskrevet i Peters gjerninger i Bibelen.Caravaggios maleri «Peters korsfestelse» fra 1601 skildrer Peters martyrdød slik den blir beskrevet i *Peters gjerninger* i *Bibelen*.
* «Enzifer» i det norske  black metal-bandet Urgehal iført sceneantrekk med satanistisk opp-ned-vendt latinsk kors og okkultistisk pentagram.«Enzifer» i det norske black metal-bandet Urgehal iført sceneantrekk med satanistisk opp-ned-vendt latinsk kors og okkultistisk pentagram.

Litteratur
----------

* J. Ursin: *Kristne symboler - en håndbok*, 3. utgave, Oslo 1975
* Digital bokkopi av Hans Biedermanns *Symbolleksikon* (Cappelen, 1992)
* Digital bokkopi av David Fontanas *Symbolenes språk* (Gyldendal, 1996)
* Digital bokkopi av Miranda Bruce-Mitfords *Tegn & symboler fra hele verden* (Gyldendal, 1997)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Cross of Saint Peter – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |
**Generasjonsbolig** er en bolig der det bor flere generasjoner som er i samme familie.

Historie
--------

Olav Selvaag lanserte i 1958 «to-generasjonsboligen» for to generasjoner i samme familie. De skulle bo i samme hus, men i separate leiligheter. Navnet gikk senere over til «tre-generasjonsbolig» da det ofte var foreldre, barn og besteforeldre involvert.

Norges Familieråd arbeidet for generasjonsboliger mange steder i landet, først i Asker, Oppegård, Askim, Røyken, Drammen, Lier, Ringerike, Nesodden og Trondheim.

På 2010-tallet betegnes generasjonsbolig av Drammen kommune som et folkelig uttrykk for en boenhet hvor flere generasjoner av en familie bor sammen, men som ikke er to boenheter. Generasjonsbolig er en betegnelse som ikke brukes i plan- og bygningsloven.

Se også
-------

* Våningshus

Referanser
----------

1. ↑  *Aftenposten*, 14. oktober 1958, side 5
2. ↑  *Aftenposten*, 19. januar 1962, side 12
3. ↑  *Aftenposten*, 10. mai 1966, side 4
4. ↑  «Ofte stilte spørsmål - Drammen kommune». *www.drammen.kommune.no*. Arkivert fra originalen 8. desember 2015. Besøkt 2. desember 2015.
**DTS** – **Digital Theater Systems**, er et amerikansk firma fra California som lager standarder for multikanals digitale lydformater til bruk både i offentlige kinoer og private i hjemmekinoer. Firmaet ble startet av blant annet filmregissør Steven Spielberg som i 1991 angivelig ikke var tilfreds[] med de lydsystemer som fantes i offentlige kinoer på den tiden, og utviklingen av DTS startet samme år.

DTS debuterte på kinoer i Steven Spielbergs egen film *Jurassic Park* i 1993, og kom for første gang til forbrukermarkedet i 1997 med *Jurassic Park* på laserdisk.

DTS vs Dolby Digital
--------------------

DTS' nærmeste mer utbredte «konkurrent» er Dolby Digital som debuterte i kinoer januar 1992 i filmen *Batman Returns* og til forbrukermarkedet i 1995 i filmen *Overhengende fare*.

Nye dvd-utgivelser kommer gjerne med både Dolby Digital og DTS lydspor, men det mest utbredte[] er likevel Dolby Digital.
DTS skal være et bedre system[] enn Dolby Digital, da DTS har en bitrate på 768 eller 1536 kbit/s mot Dolby Digital som bruker 384 eller 448 kbit/s. Den mer enn doble bitraten på DTS-sporet skal visst nok gi et mer troverdig lydbilde med større dynamisk omfang og mindre støy.

5.1
---

DTS leverer som oftest 5.1-lyd, noe som betyr separate lydspor til 6 separate høyttalere, 2 front-høyttalere, 1 sentrert høyttaler i front, 2 surround-høyttalere bak og et separat lydspor for subwoofer som kalles *LFE* - *Low Frequency Effects* (lav-frekvens-effekter) og er som navnet tilsier dedikert til de laveste frekvensene i lydbildet.

Det finnes også 7.1-lyd. Dette betyr at lydbildet er delt opp i 8 separate lydspor som sendes til 8 separate høyttalere i hjemmekinosystemet. De to ekstra høytalerne er på hver side mellom front- og bakhøyttalere.
**Sør-Molukkene**, formelt **Republikken Sør-Molukkene** (indonesisk: *Republik Maluku Selatan*, RMS), var en kortvarig utbryterrepublikk som erklærte seg selvstendig fra Indonesia 25. april 1950, men som ble slått ned av indonesiske styrker etter noen måneders kamp. 

På noen av Molukkene var deler av befolkningen blitt kristne og lojale mot kolonimakten Nederland. I 1930 var 65 % av befolkningen på Ambon kristne, mens 32 % var muslimer. Ved Indonesias uavhengighet fryktet de kristne amboneserne dominans fra Java og landets muslimske majoritetsbefolkning. De håpet på en føderal republikk der øyene med kristen befolkningsovervekt fikk selvstyre. Den 25. april 1950 ble det erklært en selvstendig republikk kalt Sør-Molukkene. Utbryterrepublikken gjorde krav på å omfatte øyene Ambon, Buru og Seram, Aruøyene og Keiøyene, samt steder på kysten av Ny-Guinea. Den nye republikken hadde en hær på 1500–2000 mann. Sør-Molukkene søkte støtte fra Nederland og andre vestlige land, mens Indonesia svarte med sjøblokade og landsetting av tropper for å slå ned opprøret. Etter en fire måneder lang krig var Republikken Sør-Molukkene nedkjempet og utbryterrepublikkens gjenværende soldater flyktet opp i fjellene eller til Nederland. Utbryterrepublikkens president, Christiaan Soumokil, ble tatt til fange i 1962 og henrettet i 1966. Fra samme år har en eksilregjering holdt til i Nederland.

Sørmolukkere i Nederland gjennomførte fra 1975 en serie voldsaksjoner til støtte for sin sak.

| Navn(født–død) | Embetstid | Ref. |
| --- | --- | --- |
| Presiden Republik Maluku Selatan(Republikken Sør-Molukkenes president) |
| Johanis Hermanus Manuhutu(1908–1984) | 25. april 1950–3. mai 1950 |  |
| Chris Soumokil(1905–1966) | 3. mai 1950–2. desember 1963 |  |

Referanser
----------

1. ↑  Jean Gelman Taylor: *Indonesia. Peoples and Histories*, Yale University Press, 2003, s. 346.
2. ↑  Taylor 2003, s. 347.
3. ↑  Taylor 2003, s. 348.
4. ↑  Eksilregjeringens nettsted Arkivert 28. oktober 2018 hos Wayback Machine.. Lest 12. november 2018.
5. ↑  «40 years on, questions remain: the extraordinary story of the 1977 Dutch train siege», *SBS*, 23. juni 2013. Lest 12. november 2018.
6. 1 2  «Southern Moluccas: Heads of State: 1950–1963». Archontology.org. Besøkt 23. juli 2020.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN
 |
**Sør-Koreas kulturminnemyndighet** (engelsk: **Cultural Heritage Administration**/**CHA**, tidligere **Cultural Properties Administration**) er et sørkoreansk myndighetsorgan som har som hovedoppgave å bevare Sør-Koreas kulturarv.

Hovedkvarteret ligger i Daejeon, og organet var inntil 1999 en del av det sørkoreanske Kultur- og reiselivsdepartementet. CHA er best kjent for sine lister med oversikt over personer og ting med spesiell status.

CHA ble etablert i november 1961, men har sine røtter i den tidligere myndigheten *Royal Properties administration*, som ble etablert i november 1945 i starten av USAs okkupasjon etter andre verdenskrig.

Se også
-------

* Sør-Koreas nasjonalskatter
* Viktige kulturminner i Sør-Korea
* Sør-Koreas naturmonumenter

Eksterne lenker
---------------

* (ko) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (ko) Offisiell blogg Rediger på Wikidata
* Korean National Heritage Online (engelsk)

Portal: Korea

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NLA
 |
**DU** er en norsk pop-trio, tidligere kjent under navnet Det är jag som är döden. Førsteplaten Hey Space! (2007) ble gitt ut på dbut records i Norge, og siden i Europa på franske Le Maquis music under forkortelsen DAJSAD. Albumet Risk and investment kom ut på Trust Me records februar 2010.

Selv om DU har gjort et poeng av å ikke skjule seg bak indie eller undergrunns-etiketter, kan uttrykket karakteriseres som særegent.

"Stilsikker og groovy synthetisk pop med mollstemte koringer (…) DU høres ut som om David Bowie prøvesynger for en supergruppe laget på rester av Ultravox og Talking Heads" – Per A Risnes, Dagens Næringsliv

På konserter stiller bandet med det uvanlige oppsettet av ståtrommer, synthesizere, dobbel mannevokal og twanggitar.

Bakgrunn
--------

Det är jag som är döden oppstod i 2006, i kjølvannet av duoen Flying Edward, da Hilmar Bergendahl Larsen og Nils Jakob Langvik inviterte Kyrre Bjørkås for å samarbeide om musikk til TVdokumentaren "Don't fuck with the Lewises" laget av Ronny Kristoffersen og Nils Wærstad. Bjørkås og Larsen var begge en del av kjernen i det smått legendariske undergrunnsbandet Bogus Blimp, tilknyttet post-metal labelen Jester Records mellom 1998 og 2004. Det är jag som är döden ble således en fusjon av Flying Edwards enkle besetning (gitar, orgel og trommemaskin), Bjørkås´ idebaserte kunstorientering og en musikalsk eksperimentvilje kultivert over et tiår.

Om medlemmene
-------------

* Kyrre Bjørkås (vokal, trommer, programmering) er utdannet billedkunstner ved Statens kunstakademi. Han arbeider i krysningspunktene mellom lyd, kunst og scenografi, og produsert for institusjoner som Astrup Fearnley, Beijing-biennalen, Transiteatret-Bergen, Festspillene i Bergen, Nasjonalteatret og Festspillene i Salzburg.
* Hilmar Bergendahl Larsen (tangenter, programmering) har jobbet som produsent i en rekke musikkinstitusjoner, og er for tiden teknisk sjef ved Parkteatret scene i Oslo.
* Nils Jakob Langvik (vokal, gitar) er utdannet på filmlydlinjen ved Den norske filmskolen, og har blant annet bakgrunn fra bandene Panstation og Depresley. Han har også jobbet i mange år som loftsmester på Den Norske Opera.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* Myspace Music
* DU hos TrustMe Records[*død lenke*]
Lubok, folkelig ettbladstrykk fra Russland, fra 1600-tallet som viser Baba Jaga, ridende på en gris, i basketak med Krokodil. Tradisjonelle *lubki* er russiske motstykker til de nordeuropeiske kistebrevene.
Lubok-trykket «Musene begraver katten» fra 1760-åra er blitt tolket både som en karikert kommentar til begravelsen av tsaren Peter den store såvel som et uskyldig bakvendtland-motiv.
En **lubok** (i flertall *lubki*, på russisk og med kyrilliske bokstaver *лубок, лубочная картинка*) er et folkelig russisk trykk med enkle illustrasjoner og historier hentet fra litteraturen, religiøse fortellinger og populære eventyr. Lubki-trykk ble brukt som pynt i hjem og vertshus. Tidlige trykk fra seint på 1600-tallet og tidlig på 1700-tallet var tresnitt, siden kom kobberstikk og etsninger, og fra ca. 1850 litografier.

Noen lubki-trykk forekommer i serier og regnes derfor av enkelte som forløpere for moderne tegneserier. Billige og enkle bøker, som de europeiske folkebøkene, som ofte i hovedsak bestod av illustrasjoner, blir kalt *lubok-litteratur* eller *лубочная литература* på russisk. Både bildene og bøkene blir vanligvis bare kalt *lubki*. 

Det russiske ordet *lubok* er navn på den innerste delen av barken på lindetrær, et materiale som ble brukt for å lage tresnitt til lubki-trykkene. *Lubok* ble også andvendt til fletting av kurver, sko, møbler og annet.

Kistebilder i Norden
--------------------

*Se egen artikkel om Kistebrev*
Også i Danmark og Sverige var det på 1700- og 1800-tallet trykkerier som lagde tilsvarende billige, folkelige ettbladstrykk, såkalte kistebrev (på dansk *kistebilleder*). Disse fikk navn etter skikken å lime dem fast under lokket på folks kleskister. Etter hvert ble det også vanlig å bruke slike bilder som veggdekor, ikke minst til jul. Kistebrevene var vanligvis grovt utførte tresnitt, gjerne fargelagt for hånd. Trykkene viste ofte lokalt tilpassede varianter eller kopier av internasjonale motiver, særlig religiøse, men også tidsaktuelle kommentarer eller historiske framstillinger. Utbredelsen av kistebrev i Norge skal ikke ha vært like stor som i Danmark og Sverige der det var en egen produksjon og de stedvis skal ha vært svært populære.

I Tyskland ble liknende dekorative, underholdende eller belærende bildetrykk for folk flest kalt Bilderbogen. Disse omfattet også fargetrykk og litografier. Tradisjonen med Bilderbogen varte fra 1700- til inn på 1900-tallet.

Se også
-------

* Kistebrev, enkelt utført tresnitt limt under kistelokk eller brukt som veggdekorasjon på 1700- og 1800-tallet
* Skillingstrykk, vanligvis firesidig trykksak med humoristiske, sensasjonelle eller pedagogiske prosa- og nyhetstekster, som regel i viseform
* Bilderbogen, billige, populære bildetrykk fra 1850 til inn på 1900-tallet
* Auca, populær, katalansk bildefortelling
* Folkebok, billige populære bøker i Europa fra 1400- til 1800-tallet

Eksterne lenker
---------------

* (en) Lubok – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Artikkel om lubok hos et norsk tegneserienettsted.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC
 |
*Må ikke forveksles med Lucy Hardy*

**Luc Hardy** er en fransk-amerikansk eventyrer, oppvokst i Storbritannia. Han er miljøforkjemper og medlem av The Explorers Club. Hardy er utdannet ingeniør fra Ecole Centrale Paris. Han er president l Sagax, et USA-basert verdensomspennende investering- og administrasjonsfiretak. Hans forhold til naturen og ekspedisjoner stammer fra hans britiske oppvekst. Når han ikke er hjemme i Connecticut søker han nye mål. Han reiser kloden rundt. Fotograferer og skriver fra øde steder for å henlede oppmerksomheten på globale forhold. Hardy er visepresident Green Cross International, en frivillig miljøorganisasjon grunnlagt av Mikhail Gorbachev.

Hardy har ledet flere ekspedisjoner til polare strøk, Antarktis i 2003 for å henlede oppmerksomheten på regionens betydning som en regulator for klima. I 2007, ledet Hardy et team med vitenskapsmenn til Grønland for å studere hvordan det lokale dyreliv påvirkes av klimaforandringene. Andre ekspedisjoner omfatter: '*The Pax Arctica Himalayas Expedition – 2009*, *The Pax Arctica* – *North Pole Expedition 2011* og *Focus on Greenland* – 2011. Flere ekspedisjoner forventes etterhvert som han utforsker klodens fjerneste avkroker.

Hardys reiser har resultert i flere bøker som: *Antarctic – Adventure* (2004), *Greenland – Impressions* (2007) – *Arctic Transitions* (2008) – "The Pursuit of Endurance" - *On The Shoulders of Shackleton* (2015).

Hardy er en dyktig fotograf, bilder som er publisert i mange publikasj (Paris Match, National Geographics, etc.) og på utstillinger. Et utvalg finnes i gallerier i Paris and New York via Yellow Korner.

Biblografi
----------

* *The Pursuit of Endurance*
* *Antarctic – Adventure (2004)*
* *Arctic – Transitions* (2008)
* ''*On The Shoulders of Shackleton* (2015).
QSL-kort fra Radio Moskva
QSL-kort fra Radio Korea, Seoul (tekstsiden)
**DX-ing** er å motta radiosignaler, gjerne over lange avstander via radio. Utøveren av aktiviteten kalles for *DX-er*. Langdistansen avgjøres av hvilken frekvens og bølgespredningsegenskapene i ionosfæren. Kortbølgebåndet ligger mellom 1,8 MHz-30 MHz, noe som gjør det mulig med radiokontakt fra andre kontinenter via refleksjon av radiosignaler i atmosfæren. For VHF, UHF og SHF eksisterer det et mye strengere syn på hva en DX-kontakt innebærer, avstandene varierer fra 25 til 100 mil. En *DX-er* mottar bare signaler, de sender ikke signaler, noe for eksempel en radioamatør gjør. **DX** er en gammel telegrafisk term som betyr *signal som ferdes langt*.

DX-eren skriver en rapport og sender til radiostasjonen det lyttes til, der det oppgis tidspunkt for lyttingen, dato, frekvens, sted lyttingen skjer fra, hva programmet inneholder samt i hvilken kvalitet en mottar signalet. Radiostasjonen svarer forhåpenligvis med et QSL-kort for å bekrefte mottak av rapporten. DX-eren samler på kortene og kan på den måten dokumentere hva vedkommende har hørt på. Kort fra stasjoner med svakere signaler rangeres høyere enn tilsvarende fra stasjoner med sterke signaler.

DX-ing er mest vanlig på kortbølge, men kan også skje på mellombølge og FM, selv om disse signalene ikke spres like langt som kortbølgesignalene fordi radiosignalene går horisontalt ut fra senderen. Kortbølgesignalene reflekteres imidlertid av ionosfæren, et elektrisk ladet sjikt høyt over jordoverflaten, og kan derfor nå mye lengre enn mellom- og langbølgesignaler. Mellombølgesignaler kan reflektere på samme måte i mørket, men i mindre grad. Signaler fra FM- og TV kringkastere kan også nå langt under visse meteorologiske forhold. Da kan man i Norge for eksempel høre italienske radiostasjoner på FM-båndet. Ofte blir lydkvaliteten svært god, men dette varer som oftest i få minutter. Deretter kan en i enkelte tilfeller høre en annen stasjon på samme frekvens.

Antall norske DX-ere har gått tilbake de senere år, noe som antas å være forårsaket av streamingtjenester på internett.

Se også
-------

* DX-Listeners’ Club

Eksterne lenker
---------------

* DXing.com
* Kurer 9: DX (NRK Kurer)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND
 |
Gitt tre punkter {\displaystyle x\_{1},x\_{2},x\_{3}} i planet, vil punktet {\displaystyle P} være en konveks kombinasjon av de tre punktene. Punktet {\displaystyle Q} ligger utenfor trekanten og er gitt ved en mer generell affin kombinasjon av de tre punktene.
En **konveks kombinasjon** er en lineærkombinasjon av en mengde punkter i et affint rom (f.eks. vektorer eller skalarer) slik at alle koeffisienter er ikke-negative, og slik at summen av disse koeffisientene blir 1.

Mer formelt kan man si at gitt et endelig antall punkter, {\displaystyle x\_{1},x\_{2},\dots ,x\_{n}}, i et reelt vektorrom, er en konveks kombinasjon av disse punktene på formen

{\displaystyle P=\alpha \_{1}x\_{1}+\alpha \_{2}x\_{2}+\cdots +\alpha \_{n}x\_{n}}
der {\displaystyle \alpha \_{i}} er reelle tall slik at {\displaystyle \alpha \_{i}\geq 0} og {\displaystyle \alpha \_{1}+\alpha \_{2}+\cdots +\alpha \_{n}=1.} De kalles barysentriske koordinater for punktet *P*.

Den konvekse omhylningen av alle punkter i en slik mengde er lik mengden av alle konvekse kombinasjoner av dem.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MathWorld
 |
***The Pony Express*** er en amerikansk stumfilm fra 1907, regissert av Sidney Olcott.

Handling
--------

Rytterne for Ponniekspressen var noen av de store og kjente skikkelsene i Det ville vesten. Før jernbanenes inntog var rytterne pliktig å frakte post eller andre varer gjennom den øde villmarken, hvor de ofte risikerer problemer på grunn av indianere eller landeveisrøvere. Hovedpersonen er en slik rytter, som blir betrodd en større sum penger som skal fraktes langt til en øde utpost.

Hvis rytteren lykkes med dette oppdraget, skal han få en ranch-eiers datter som belønning etter en sikker levering. Men en gjeng meksikanske kjeltringer legger ut etter ham, og alle pengene blir stjålet. Hovedpersonen slår deretter alarm, og jakten blir tatt opp på kjeltringene.

Skuespillere
------------

* Sidney Olcott
* Robert Vignola
* Joe Santley
* Fred Santley

Referanser
----------

1. ↑  THE PONY EXPRESS

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Pony Express* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
**Karl Laurids Aastrup** (født 26. november 1899 i Ulfborg, død 14. mai 1980 i Roskilde) var en dansk prest, forfatter og salmedikter.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Karl Lauridz Aastrup gikk på Ribe Katedralskole før han studerte teologi ved Københavns Universitet. 

### Prest

Han var ferdig i 1923, og begynte deretter å jobbe som sogneprest. I 1940 ble han prost i Ulfborg-Hind, men måtte flykte til Sverige på grunn av illegalt arbeid. Fra 1944 til 1945 var han prest for danske flyktninger i Lund i Sverige. Etter at han kom tilbake til Danmark, ble han sokneprest i Odense i 1949, før han senere ble prost i byen og fra 1958 var han domprost i Fyn stift fram til han gikk av i 1967.

### Forfatter, dikter

Han gav ut flere bøker, dikt- og salmesamlinger. I 1927 begynte han å skrive salmer, og skrev senere flere almer som ble publisert i Kirkeligt Samfunds *Salmetil­læg* og *Menig­hedsbladet* (dette fikk senere navnet *Dansk Kirketidende*) før han gav ut salmesamlingene *Salmer* i 1939 og *Salmer. Anden Samling* i 1941. I løpet av årene i Sverige gav han ut *Salmebog for Den Danske Kirke i Sverige*, der han selv hadde skrevet to av de 36 salmene. *Salmer. Tredie Sam­ling* kom i 1945, da han var tilbake i Danmark, og fjerde, femte og sjette samlig kom i henholdsvis 1949, -57 og 62, delvis parallelt med *Den Danske Salmebog*. Salmene hans kom i liten grad med i denne salmeboken, men organisasjonen brukte salmene hans mye på sine møter, og gav i 1966 ut samlingen  *K.L. Aastrup. Udvalgte salmer*. Selv gav han i 1966 og -69 ut samlingene *129 Epistelsalmer* og *133 Evangeliesalmer*. 

Han ble Ridder av Dannebrog i 1950 og Ridder af 1. grad i 1961.

Han er begravet på Husby Kirkegård. 

Etter hans død har boken *Erindringer* (1999) blitt utgitt. Salmene hans har i større grad fått innpass i salmebøker, og den store samlingen *K.L. Aastrup – Salmer* med 845 salmer kom ut i 1991. I *Norsk salmebok 2013* er han representert med en salme.

Utgivelser
----------

### Diktsamlinger

* *Lyng* (1920)
* Fra Kammer, Klit og Kirke *(1925)*

### Romaner

* *Treveje* (1932)
* *Ellen Linde* (1933)

### Salmesamlinger

* *Salmer* 1939
* *Salmer. Anden Samling* (1941)
* *Salmebog for Den Danske Kirke i Sverige* (1944 - redaktør og to egne salmer)
* *Salmer. Tredie Sam­ling* (1945)
* *Salmer. Fjerde Samling* (1949)
* *Salmer. Femte Samling* (1957)
* *Salmer. Sjette Samling* (1962)
* *K.L. Aastrup. Udvalgte salmer* (1966 - Utgitt av Dansk Kir­kesang)
* *129 Epistelsalmer* (1966)
* *133 Evangeliesalmer* (1969)
* *K.L. Aastrup – Salmer* (1991 - Samling av salmene hans utgitt etter hans død)

### Annet

* *Erindringer* (1999)

Referanser
----------

1. 1 2   Dansk biografisk leksikon[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Biografi på Den danskesalmebog online

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Dansk biografisk leksikon **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
| Lublin-Brest-offensiven |
| --- |
| Konflikt: Andre verdenskrig |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Dato | 18. juli - 2. august 1944, primære operasjon, 30. september 1944, sekundære operasjon |
| Sted | Hviterussland i daværende Sovjet og Polen |
| Resultat | Sovjetisk seier |

 |
| Stridende parter |
| Tysklands flagg Tyskland | Sovjetunionens flagg SovjetunionenPolens flagg Polen |
| Kommandanter og ledere |
| Ferdinand Schörner (inntil 23. juli)Johannes Frießner (fra 25. juli) armégruppe Sør-UkrainaGünther Blumentritt (inntil 28. juni)Walter Model (inntil 16. august)Georg-Hans Reinhardt armégruppe sentrum | Konstantin Rokossovskij  1. hviterussiske front |

**Lublin-Brest-offensiven** (russisk: Люблин‐Брестская наступательная операция) var en del av hovedoffensiven operasjon Bagration som sovjetiske styrker gjennomførte for å drive ut tyske styrker fra det østlige og sentrale Polen. Offensiven ble gjennomført av den venstre (sørlige) flanken til den 1. hviterussiske front og fant sted i juli 1944. På tysk side ble den møtt av armégruppe Sør Ukraina og armégruppe sentrum.

Mandag 24. juli inntok 2. panserarme (under Bogdanov) og 8. gardearme (under Tsjujkov) Lublin, det var den første polske storbyen som ble frigjort. Bialystok ble frigjort 27. juli, og Brest-Litovsk den 28.

Operasjonen ble gjennomført samtidig med flere andre offensiver, særlig Lvov-Sandomierz-offensiven fra 1. Ukrainske front i sør, begge offensiver startet uker etter den suksessfulle operasjon Bagration i nord som drev tyske styrker ut fra det meste av Hviterussland.

Etter at offensiven hadde nådd sine mål, fortsatte fremrykkingen mot den polske hovedstaden Warszawa. De sovjetiske styrkene forholdt seg imidlertid passivt overfor Warszawaoppstanden, noe som har blitt sterkt kritisert i ettertiden. Stalin og den sovjetisk ledelsen har blitt beskyldt for med vilje å ha holdt tilbake hjelp til opprørerne inne i Warszawa. Sovjetiske historikere har hevdet at strategiske og operative omstendigheter (blant annet kraftig tysk motstand mot sovjetisk forsøk på fremrykking) hindret den røde armé å bistå opprørerne.

Referanser
----------

1. 1 2  Glantz, D. M. (2006). The Red Army's Lublin-Brest Offensive and Advance on Warsaw (18 July–30 September 1944): An Overview and Documentary Survey. *Journal of Slavic Military Studies,* 19(2), 401-441.
2. ↑  Piekalkiewicz, Janusz (1988). *Den annen verdenskrig*. Oslo: P. Asschenfeldts bokklubb. ISBN 8240105556.
3. ↑  Salisbury, Harrison E. (1908-) (1979). *Den ukjente krigen*. [Oslo]: Cappelen. ISBN 8202044707.

| Østfronten |
| --- |
| Barbarossa – Finland – Murmansk – Leningrad – Smolensk 1 – Kyiv 1 – Kharkov 1 – Moskva – Krim og Sevastopol – Rzjev – Kharkov 2 – Blau og Kaukasus – Stalingrad – Velikiye Luki – Kharkov 3 – Kursk – Smolensk 2 – Dnepr – Kyiv  2 – Kamenets-Podolsk – Bagration – Lvov-Sandomierz – Lublin-Best – Warszawa – Romania – Ungarn – Wisła-Oder – Berlin – Praha |

Portal: Andre verdenskrig
***The Coming Race*** er en roman av Edward Bulwer-Lytton, som ble utgitt anonymt i 1871. Den har også blitt utgitt som ***Vril, the Power of the Coming Race***.

Enkelte[*hvem?*] lesere har betraktet novellen som en virkelig nedtegnelse om en overlegen underjordisk mesterrase og en energiform, «Vril», i alle fall delvis; enkelte teosofer, deriblant Helena Blavatsky, William Scott-Elliot og Rudolf Steiner, aksepterte boken som okkulte sannheter. Boken *The Morning of the Magicians* fra 1960, antydet at et hemmelig Vril-samfunn fantes i Berlin under Weimarrepublikken. Det finnes likevel ikke noe bevis på eksistensen av et slikt samfunn.[]

Handling
--------

Romanen fokuserer på en ung, navnløs, velstående reisende som besøker en venn - en gruve-ingeniør. De forsøker å utforske en naturlig kløft i en gruve som nylig har blitt eksponert. De når bunnen av kløften. Men tauet blir ødelagt, og vennen hans blir drept. Fortelleren finner veien til en underjordisk verden okkupert av vesener som ser ut til å ligne engler. Han blir venn med det aller første vesenet han møter, som guider ham rundt en by som minner om gammel egyptisk arkitektur. Utforskeren møter også guidens kone, to sønner og datter som lærer å snakke engelsk ved hjelp av en provisorisk ordbok hvor fortelleren ubevisst lærer dem sitt eget språk.

Fortelleren oppdager snart at disse vesener, som kaller seg Vril-ya, har store telepatiske og andre parapsykologiske evner - for eksempel å være i stand til å overføre informasjon, kvitte seg med smerter, eller få andre til å sovne. Fortelleren blir fornærmet av ideen om at Vril-ya er bedre tilpasset for å lære om ham, enn han er for å lære om dem. Fortelleren oppdager snart at Vril-ya er etterkommere etter en tidligere sivilisasjon kalt Ana, som bor i nettverk av huler forbundet med tunneler. Opprinnelig var de overflate-beboere, men flyktet under jorden for tusenvis av år siden for å unnslippe en massiv flom.

Samfunnet deres er et teknologisk støttet Utopia. Vrils krefter inkluderer evnen til å helbrede, forandre og ødelegge andre vesener og ting. Spesielt de destruktive kreftene deres er enorme. Når fortelleren endelig kommer tilbake til overflaten, forsøker han å advare om at Vril-ya etter hvert kommer til å gå tom for beboelig plass under jorden. De kan derfor komme og gjøre krav på jordens overflate, og om nødvendig ødelegge menneskeheten i prosessen.

Referanser
----------

1. ↑  Strube (2013), 55–123.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** OCLC **·** GND **·** LCCN **·** NLA
 |
Fra et NS-arrangement på Slottsplassen i Oslo under krigen. Fra venstre Thorvald Thronsen (stabssjef for Rikshirden), Arthur Quist (øverste sjef for Den Norske Legion), Jonas Lie (Politipresident), Carl Haakon Langlie (Quislings adjutant), Karl Leib (leder for Germanische Leitstelle) og Vidkun Quisling (leder for Nasjonal Samling) Foto: Max Ehlert/Riksarkivet 
**Karl Leib** (født 24. august 1909 i Gammertingen i Tyskland, død 1991) var en tysk SS-offiser som var stasjonert i Norge under store deler av andre verdenskrig.

Biografi
--------

Leib var svigersønn til lederen for SS-Hauptamt Gottlob Berger, noe som sikret ham en karriere innen SS. Han tjenestegjorde som SS-offiser under hele krigen. I 1940 ble han utnevnt til leder av SS' rekrutteringskontor «Ergänzungstelle Nordwest» i Haag i Nederland.

I 1942 kom han til Norge som *SS-Sturmbannführer* for å lede det nyopprettede Germanische Leitstelle. Dette sorterte under SS-Hauptamt og var SS' rekrutterings- og propagandakontor i Norge. Det hadde også ansvaret for SS' «germanske arbeid» innen vitenskap og kultur.

Leib hadde bred kontaktflate i det norske samfunnet, og var populær blant de norske SS-frivillige. 

Etter krigen ble han arrestert og fengslet på Akershus slott. Senere ble han dømt for krigsforbrytelser. I sitt forsvar fremstilte han seg som en slags velferdsoffiser og la all skyld på sin overordnede, SS-sjefen i Norge Wilhelm Rediess. Som flere andre av SS-offiserene i Norge fikk han en mild straff. Etter løslatelsen reiste han hjem til Tyskland, der han bosatte seg i Tübingen.

Referanser
----------

1. 1 2 3   Dienstaltersliste der Schutzstaffel der NSDAP, Stand vom 1. Dezember 1936, nummer i rekken 1659[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Loock, Hans-Dietrich, «Zur ’Großgermanischen Politik’ des Dritten Reichs», *Vierteljahrshefte für Zeitgeschichte*, 1960/1, s. 55-63.
* De Wever, Bruno, «Rebellen an der Ostfront. Die flämischen Freiwilligen der Legion ’Flandern’ und der Waffen-SS», *Vierteljahrshefte für Zeitgeschichte*, 1991/4, s. 593-596.
* Eggen, Eystein, *The boy from Gimle*, Oslo 1993

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen har ingen egenskaper for offisielle lenker i Wikidata*

Portal: Andre verdenskrig
**Gáldar** er en kommune på Gran Canaria på Kanariøyene. Gáldar har 24 296 innbyggere (pr 1. januar 2016) og en overflate på 65,10 km².

Gáldar ligger på nordkysten vest for Las Palmas de Gran Canaria. Nabokommunene er Santa Maria de Guia de Gran Canaria i øst, Artenara til Sør  og Agaete i sørvest.

Økonomi
-------

Tidligere ble det dyrket sukkerrør rundt  Gáldar, i dag er dyrking av banan, potet, tomat, løk og blomster utbredt. I tillegg finnes det også geit-, sau- og storfedrift. I et antall midre bedrifter blir næringsmidler produsert. Saueosten fra Gáldar er kjent for sin kvalitet siden århundrer. 

Rundt 20 prosent av de ansatte arbeider i byggebransjen, over 50 prosent i service-sektoren. Turisme spiller en økende rolle.

Historikk
---------

Før den spanske erobringen var Galdar ved siden av Telde en av de to viktigste byene for urinnvånerne på Gran Canaria. Den siste Guanarteme Tenesor Semidán ble fanget av Kastilierne, brakt til Cordoba og døpt *Fernando Guanarteme*. Stedet ble kalt*Villa de Santiago de los Caballeros de Gáldar* av de Kastilianske erobrerne, skytshelgenen er St. Jakob den eldre.

Severdigheter
-------------

* Museo y Parque Arqueológico Cueva Pintada: Her ble hus og kulthuler utgravet, disse kan besøkes.
* Iglesia Matriz de Santiago de los Caballeros; hovedkirke.

Kirketårnet i Gáldar

Referanser
----------

1. ↑  Juan Álvarez Delgado (1982). *Instituciones políticas indígenas de la isla de Gran Canaria - Guaires y cantones. Guanartemes y reinos* **(spansk)**. Anuario de estudios atlánticos (28 utg.). s. 290 ff.

Eksterne lenker
---------------

* ISTAC (den statistiske avdelingen til den regionale regjeringen på Kanariøyene)
* Museo y parque arqueológico La Cueva Pintada

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** GeoNames
 |
**Luc Coene** (født 11. mars 1947 i Gent i Belgia, død 5. januar 2017 samme sted) var en belgisk økonom som fra 1. april 2011 til 10. mars 2015 var sentralbanksjef i Belgias nasjonalbank (Nationale Bank van België).

Liv og virke
------------

### Utdanning

Coene hadde universitetsutdanning (*Degree*) innen sosialøkonomi fra Universitetet i Gent, og hadde hovedfag (*Post-graduate diploma*) innen europeisk økonomisk integrasjon fra Europa-colleget i Brugge.

### Karriere

Han begynte å jobbe ved Belgias nasjonalbank i 1973, og jobbet i forskningsavdelingen og utenlandsavdelingen fram til 1979. Da gikk han til IMF, og var assisterende administrator for Belgia fram til 1985. Han var kabinettnestsjef for Finansministerens kontor fra februar til november 1985, deretter kabinettsjef for visestatsministerens kontor og budsjettministerens kontor fram til mai 1988.

Fra juni til november 1988 var han hospitant hos IMF, deretter var han økonomisk rådgiver for Europakommisjonens generaldirektorat for økonomiske og finansielle saker (Directorate-General for Economic and Financial Affairs – ECFIN), fra 1989 til 1992. Han returnerte til sentralbanken i 1992, og ble rådgiver for avdelingslederen for utenlandsavdelingen.

Fra november 1995 til juli 1999 var han senator i Belgias senat, der han representerte Vlaamse Liberalen en Democraten (VLD). Fra 1999 til 2001 var han leder for Statsministerens kontor, og sekretær for ministerrådet (*Council of Ministers*). De neste to årene, fra 2001 til 2003, var han formann i direktørstyret for statsministeren kanselli, for statsminister Guy Verhofstadt, samtidig som han var sekretær for ministerrådet.

I 2003 returnerte han igjen til sentralbanken, og var visesentralbanksjef fra 4. august 2003, for en seksårsperiode. Denne stillingen fikk han fornyet i 2009, og han begynte sin andre termin 4. august 2009. Da Guy Quaden avsluttet sin termin som sentralbanksjef i 2011 overtok Coene som sentralbanksjef; han begynte i stillingen 1. april 2011.

Ved siden av stillingen som sentralbanksjef hadde han flere andre verv, eksempelvis:

* Medlem av ESBs formannskap (Governing Council)
* Direktør i Den internasjonale oppgjørsbanken
* Medlem av G10s *Board of Governors*

Han gikk av som sentralbanksjef 10. mars 2015, og Jan Smets overtok stillingen 11. mars.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5 6   Belgian Senate person ID 4027, besøkt 28. september 2022[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   www.lesoir.be[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Xavier Counasse (6. januar 2017). «Luc Coene, ex-gouverneur de la Banque nationale de Belgique, est décédé» **(fransk)**. lesoir.be. Besøkt 11. januar 2017.
4. ↑  Noodls.com - *End of the term of office of governor Coene and appointment governor Smets*, besøkt 5. mai 2015.

Eksterne lenker
---------------

* Curriculum vitae Luc Coene, Governor National Bank of Belgium


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Guy Quaden** | **Sentralbanksjef for Belgias nasjonalbank**(2011–2015) | Etterfølger:**Jan Smets** |
**Veslefrikk** er en nasjonal satsing på komponering med barn og unge, i regi av Stiftelsen Veslefrikk med samarbeidsparter. Stiftelsen Veslefrikk ble etablert i 13. juni 2014 med formål om å motivere barn og unge til skapende arbeid innenfor musikk.

Veslefrikkprisen
----------------

Veslefrikkprisen er en årlig nasjonal komposisjonskonkurranse for barn i grunnskolealder.

Samarbeidspartnere
------------------

Stiftelsen Veslefrikk samarbeider med:

* NRK Kringkastingsorkestret
* Norsk Komponistforening
* NOPA
* Den Norske Opera & Ballett
* BIT20 Ensemble
* Norges musikkhøgskole
* Samarbeidsforum for estetiske fag
* Musikk i Skolen
* Musikkpedagogikk.no
* Nasjonalt senter for kunst og kultur i opplæringen
* Musikernes fellesorganisasjon

Veslefrikk er ellers avhengig av offentlig og privat støtte. I 2016 gir Sparebankstiftelsen DNB støtte til videreutvikling av prosjektet.

Bakgrunn
--------

Veslefrikk-konseptet har blitt til ved en idé av Eldar Skjørten, grunnlegger og eier av Musikkpedagogikk.no. Idéen er inspirert av Nysgjerrigper. I 2015 ble et av finaleverkene fra Veslefrikkprisen 2015 framført på prisutdelingen for Nysgjerrigper. I det første året Veslefrikk ble arrangert var over 2 000 barn involvert i å skape musikk, og 1761 av disse sendte inn til sammen 248 komposisjoner til Veslefrikkprisen 2016.

Eksterne lenker
---------------

* Veslefrikks nettsted: www.musikkfaget.no
**Veslas koffert** er en frivillig og veldedig organisasjon stiftet 18. november 2014. Veslas koffert er et konkret tiltak og et hjelpemiddel i oppfølgingen av nybakte foreldre til barn med Downs syndrom ved norske sykehus. Kofferten er et gratis tilbud til sykehusene og distribueres til alle nyfødt intensiv- og føde-/barselavdelinger i Norge.

Kofferten inneholder blant annet informasjon om nasjonale og lokale støtteforeninger, boka *Livet med Marikken. Hvordan Downs kan bli en opptur.* (Eidslott, 2014) eller boka *En som er god. Å få et barn med Downs syndrom.* (Haavik, 2016), samt et hjemmelaget teppe, lue og sokker til barnet. 
Målet med kofferten er å ønske barnet velkommen og formidle støtte og informasjon til foreldrene.

Referanser
----------

1. ↑  Trine-Lise Gjesdal (30. juli 2015). «Liten koffert med stor omtanke». Sykepleien.no. Arkivert fra originalen 9. februar 2020. Besøkt 9. februar 2020.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted
* Artikkel fra Ammehjelpen
* Leverer hjelpe-kofferter til hele landet[*død lenke*] i *Varden*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Brønnøysundregistrene
 |
**Trond Bjørge Svendsen** (født 5. juli 1954) er en norsk sivilingeniør og politiker (Frp). Han var finansbyråd i Oslo i perioden 28. mars til 12. september 1990.

Svendsen er utdannet sivilingeniør i reguleringsteknikk fra Norges tekniske høgskole, og har blant annet jobbet i Kværner Engineering og Alcatel STK. Svendsen har også bakgrunn som troppssjef i Forsvaret.

Svendsen kom som et ubeskrevet blad inn i Oslo-politikken i 1990 da han ble byråd i Høyre/Frp-byrådet til Michael Tetzschner. Svendsen hadde da tidligere erfaring fra bydelsutvalget for Bygdøy-Frogner og som varamedlem i bystyret, samt en fortid i Norges Konservative Studenterforbund. Svendsen gikk av etter bare 194 dager, to uker før byrådet la frem sitt forslag til budsjett for 1991. Svendsen hadde da i løpet av tiden som finansbyråd fått mye mediaoppmerksomhet for sine forslag til innsparinger, blant annet for planene om nedleggelser av offentlige bibliotek, kraftige kutt i brannvesenet og idéer om å privatisere Oslo Sporveier. Svendsen ble erstattet av partifellen Sverre Frich jr.

Referanser
----------

1. ↑  «Deichman i faresonen?». Aftenposten Aften (02.08.1990)
2. ↑  «Oslo-byrådet ønsker drastiske kutt i brannvesenet». NTBtekst (05.06.1990)
3. ↑  « Liberalist i pengebingen». Aftenposten Aften (25.04.1990)

| * v
* d
* r
Oslos finansbyråder |
| --- |
| Hans Svelland (1986–88) **·** Michael Tetzschner (1988–89) **·** Merete Johnson (1989–90) **·** Trond B. Svendsen (1990) **·** Sverre Frich jr. (1990–91) **·** Hans Andreas Limi (1991–92) **·** Rune Bjerke (1992–95) **·** Gro Balas (1995–97) **·** Heidi Larssen (1997–99) **·** Audun Iversen (1999–2002) **·** André Støylen (2002–2007) **·** Stian Berger Røsland (2007–2009) **·** Kristin Vinje (2009–2013) **·** Torger Ødegaard (2013–2014) **·** Eirik Lae Solberg (2014–2015)  **·** Robert Steen (2015–) |
**Vjatsjeslav Frolovisj Lampejev** (russisk: Вячеслав Фролович Лампеев født 3. januar 1952 i Uljanovsk, død 15. november 2003) var en sovjetisk landhockeyspiller som deltok i de olympiske leker 1980 i Moskva.

Lampejev vant en olympisk bronsemedalje i landhockey under Sommer-OL 1980 i Moskva. Han var med på det sovjetiske laget som kom på tredjeplass landhockeyturneringen bak India og Spania. Seks lag deltok og det ble spilt en innledende enkeltserie der alle lagene møttes én gang. Sovjetunionen kom på tredjeplass og fikk møte Polen som ble nummer fire i en bronsefinale. Sovjetunionen vant bronsefinalen med 2-1. Lampejev spilte seks kamper og scoret ni mål i OL-turneringen, han scoret begge målene i bronsefinalen.

OL-medaljer
-----------

* 1980 Sovjetunionens flagg Moskva - Bronse Bronse i landhockey, menn Sovjetunionens flagg Sovjetunionen

Eksterne lenker
---------------

* (en) Vjatsjeslav Lampejev – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Vjatsjeslav Lampejev – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Vjatsjeslav Lampejev – FIH Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Trond Berger** (født 1957) er administrerende direktør i Blommenholm Industrier. Han er tidligere investeringsansvarlig i Blommenholm Industrier, og konserndirektør økonomi og finans og CFO i Schibsted ASA.

Biografi
--------

I 2020 ble Trond Berger administrerende direktør i Blommenholm Industrier. Han tiltrådte stillingen som investeringsansvarlig i Blommenholm Industrier i 2019. Fra 1999 til 2019 jobbet Berger som konserndirektør for økonomi og finans (CFO) i Schibsted ASA. Tidligere arbeidserfaring: Investeringsdirektør Stormbull (1998), konserndirektør (CFO) Nycomed ASA og konserndirektør for strategi og forretningsutvikling i Nycomed Amersham (1997–98). Partner i Arthur Andersen i perioden 1981-92. 

I 2020 ble Berger styreleder i Yara International ASA (styremedlem siden 2018). 

Berger er utdannet statsautorisert revisor (1984), siviløkonom fra Handelshøyskolen BI (1981) og befalsskole (1977).

Eksterne lenker
---------------

* Schibsteds konsernledelse
* 24 roller i norsk næringsliv[*død lenke*]
**Tore Bernitz Pedersen** (født 26. januar 1935 i Oslo, død 17. april 2015) var en norsk tegner, illustratør og reklamemann.

Tore Bernitz Pedersen ble utdannet ved Statens håndverks- og kunstindustriskole i Oslo 1953–1955 under Chrix Dahl og Olav Mosebekk og ved Regent Polythecnic Art School i London 1955–1956. Han arbeidet i reklamebyrå, illustrerte for aviser, tidsskrifter, forlag og også NRK. Han var mest aktiv som avistegner i 1970-årene, blant annet for *Aftenposten*, *Dagbladet* og *Fredriksstad Blad*. Bernitz Pedersen arbeidet dessuten mye med bokillustrasjoner, akvareller og fri kunst.

Han bodde på Hydra med vennen Axel Jensen i begynnelsen av 1960-årene. Deres vennskap fortsatte, og de utga tegneserien Doctor Fantastisk sammen med Roar Høyland og Terje Brofos (Pushwagner). Serien gikk i *Dagbladet* i midten av 1970-årene. Han illustrerte Alf Prøysens sangbok *Fra Hompetitten til bakvendtland*, flere av Georg Apenes' bøker om Fredrikstad og omegns lokalhistorie samt sin venn Olav Angells bøker om Oslo og hans Haiku diktsamling.

Tore Bernitz Pedersens tegninger er holdt i en rask og lett, humørfylt og energisk tegnestil, ofte utført med spiss filtpenn. Motivene kan være både snille karikaturer og politiske kommentarer, lyriske vignetter og upretensiøse bruksillustrasjoner i en internasjonal reklametradisjon.

Tore Bernitz Pedersen ble medlem av Tegnerforbundet i 1958. Han bodde og arbeidet i mange år i Fredrikstad i Østfold, hadde fire barn og var gift med Reidun Bernitz Pedersen.

Referanser
----------

1. ↑   KulturNav, KulturNav-ID 111d2413-3932-4142-8736-3653889bb0d7, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Fredriksstad Blad 23. april 2015

Eksterne lenker
---------------

* Intervju i Fredriksstad Blad 2005[*død lenke*]
* Tore Bernitz Pedersens tegneserieutstilling i Fredrikstad 2003[*død lenke*]

Portaler: Litteratur | Kunst

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk kunstnerleksikon **·** BIBSYS **·** VIAF **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** KulturNav **·** Discogs
 |
*For vokalist i bandet Ricochets se Trond Andreassen (musiker)*

**Trond Andreassen** (født 19. november 1951) har vært generalsekretær i Norsk faglitterær forfatter- og oversetterforening (NFFO) siden 1986.

I perioden Andreassen har ledet NFFO har medlemstallet blitt tidoblet. Hans eneste pause fra NFFO har vært en stilling som forlagssjef for Universitetsforlagets universitets- og høyskoleavdeling fra 1995 til 1997. 

Andreassen er forfatter av det litteratursosiologiske verket *Bok-Norge* som er en innføring i norsk bokbransje. Verket kom i første utgave i 1992 og i 3. reviderte utgave i 2006. 

I 2010 ble Andreassen styreleder for *Norsk nettleksikon* som er en videreføring av nettutgaven til Store norske leksikon finansiert av Fritt ord og Sparebankstiftelsen DnB NOR. Andreassen har skrevet en (signert) artikkel i SNL.no, biografi over Bjørn Bjørnsen fra Norsk biografisk leksikon. 

Andreassen er sterk tilhenger av opprettholdelse av fastpris på faglitteratur og innføring av fastpris på e-bøker.

Litteratur
----------

* Bok-Norge: en litteratursosiologisk oversikt ISBN 978-82-15-01003-8
* 

* (no) Publikasjoner av Trond Andreassen i BIBSYS

Referanser
----------

1. ↑   Autorités BnF, BNF-ID 12302814b, catalogue.bnf.fr, besøkt 30. desember 2019[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  nffo.no NFFs administrasjon Arkivert 7. mars 2013 hos Wayback Machine.
3. ↑  Åmås (red) *Hvem er hvem 2008* s.28
4. ↑  nrk.no *– Gir ikke opp det norske nettleksikonet* 02.11.2010
5. ↑  nffo.no *- Fripris på fagbøker er helt ubegrunnet[*død lenke*]* 15.10.2010

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** BIBSYS **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
**Aeronautical Information Publication** (**AIP**) er definert av ICAO som en publikasjon utgitt av, eller med tillatelse av, gjeldende statlig eller nasjonal myndighet og inneholdende luftfartsinformasjon av varig natur som er viktige for flytrafikk. De er utformet slik at de fungerer som en manual som inneholder en grundig redegjørelse for regler, prosedyrer og annen informasjon av viktighet for flytrafikk i landet som omtales. De er vanligvis utstedt av eller på vegne av den sivile luftfartsadministrasjonen.

Struktur og innhold i dokumentet er standardisert etter internasjonale avtaler via ICAO. AIP-er består normalt av tre deler, – GEN (general), ENR (en route) og AD (aerodrome). Dokumentet inneholder kart; flesteparten av disse er i AD seksjonen hvor alle offentlige flyplasser beskrives med detaljer og kartblad.

AIP-er blir holdt løpende oppdatert via revisjoner som publiseres fortløpende. Endringer blir publisert etter en rotasjon kjent som AIRAC (Aeronautical Information Regulation And Control), hvor det blir publisert en oppdatering per 28 dager. Dette omtales som *Single AIRAC*. Publiseringer innenfor 56 dager omtales som *Double AIRAC*. Disse publiseringene skal være mottatt i god tid forut for endringer slik at brukere av slike luftfartsdata kan oppdatere sine *flight management systems* (FMS) i god tid før endringene blir gjennomført. Mindre viktige endringer kan publiseres utenfor den normale rotasjonen.

I enkelte land er AIP-er uformelt omtalt som *Airman's Manual* og som *Air Pilot*.