recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Spleiselaget er et undervisningsopplegg om skatt og svart økonomi for elever i videregående skole. Hensikten er å engasjere og informere ungdom om samfunn og skatt, og å påvirke holdninger til svart arbeid.

Utgangspunkt
------------

Dette er utgangspunktet for Spleiselaget:

«Noen venner setter seg ned en kveld med pizza, brus og en DVD de har leid. Sammen skal de spleise på utgiftene. Men hva skjer hvis en av dem nekter å betale sin andel? Opplever vi det samme i det norske samfunnet?»

Spleiselaget inviterer til at du skal ta dine egne valg, basert på nyttig informasjon om skattesystemet. Både skolebesøkene og web-siden vil kunne hjelpe til med valgene. 

Det er Skatteetaten og Samarbeid mot svart økonomi som står bak satsingen.

Nettside
--------

Spleiselaget har en egen nettside,. Nettsiden inneholder målrettet informasjon for ungdom, men har også en svartjeneste hvis man ikke finner svar på sitt konkrete spørsmål.

Eksterne lenker
---------------

* Spleiselaget.no
* Skatteetaten
* Samarbeid mot svart økonomi
**Splaxxter watts** er en norsk popgruppe fra Fredrikstad/Sarpsborg. Gruppen består av Jon Kristian Furuheim, Andreas Ihlebæk, Elisabeth Thorsen og Louise Marie Pedersen. Musikken er en blanding av elektro, pop, soul og hiphop.

Historie
--------

Bandet startet som et resultat av Jon Kristian Furuheims andre soloutgivelse under aliaset Safariari. Under innspillingen av albumet *Goaway* i 2004 fikk han med seg Andreas Ihlebæk, og samarbeidet resulterte i Splaxxter Watts. Ihlebæk var tidligere frontfigur i soulpsychedelia-bandet Tranquil, og har jobbet/spilt med artister som Tommy Tokyo, Son of Light, Tommy Tee, Pen Jakke, Sofian, Fred Ball (Pleasure), Remington super 60, Frode Fivel, EPA, Apollo, Silya, Lars Horntveth, Torun Eriksen og Robert Burås.

Debutalbumet *The Shakeout* kom i 2006, ble svært godt mottatt av pressen og ble nominert til Spellemannprisen 2006 i kategorien elektronika. Albumet ble gitt ut på Fredrikstadlabelet Cafe Superstar Recordings. Det ble laget to videoer til *The shakeout*. Videoen til «If» ble regissert av Anders Bergland/Niklas Lello, mens videoen til «Aristocrat wannabe» ble regissert av Splaxxter Watts selv.

Bandets låter skrives og produseres av Furuheim og Ihlebæk og musikken er en blanding av pop, elektro og soul/r&b og hiphop.

Medlemmer
---------

* Andreas Ihlebæk
* Jon Kristian Furuheim
* Elisabeth Thorsen
* Louise Marie Pedersen

Diskografi
----------

* *The Shakeout* (2006) – Cafe Superstar Recordings / Tuba

Referanser
----------

1. ↑  Anmeldelse av The Shakeout[*død lenke*]

Eksterne lenker
---------------

* Splaxxter Watts
* Cafe Superstar Recordings
***Pseudagriotes*** er en slekt av biller som hører til familien smellere (Elateridae).

Utseende
--------

En middelsstor (14-16 millimeter), avlange, halvblanke, svarte smeller. Antennene er tynne og trådformede, pronotum litt bredere enn langt, tett punktert, hvelvet med rundede sider, bakhjørnene stikker rett bakover og har en skarp lengdekjøl. Dekkvingene er langt avsmalnende bakover med fine punktstriper.

**Larvene** er sylindriske, glatte med en voksaktige overflate og spredte hår, gjerne rød- eller gulaktige. Hodet er noe flatt med fremoverstrakte kjever. Det bakerste leddet har vanligvis et par kraftige utvekster av varierende form. Beina er ganske korte.

Levevis
-------

Storsmellernes larver lever for det meste i morken, død ved. Denne arten er knyttet til hule eiketrær.

Utbredelse
----------

Arten er bare kjent fra Tyrkia.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien smellere, Elateroidea
			* Familien smellere, Elateridae
				+ Underfamilien storsmellere, Elaterinae Leach, 1815
					- Stammen Elaterini Leach, 1815
						* Understammen Elaterina
							+ Slekten ***Pseudagriotes*** Schwarz, 1896
								- *Pseudagriotes holtzi* Schwarz, 1896

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Pseudagriotes* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata
**Føroya Handilsskúli** var en handelsskole på Færøyene. Føroya Handilsskúli ble etablert i Tórshavn i 1984, etter at fagene hadde vært tilbudt som kveldsundervisning rundt om på Færøyene i mer enn 35 år. Skolen fikk i 1990 også en avdeling i Kambsdalur. Handelsskolen drev i hovedsak undervisning på videregående nivå, men tilbød også noen høyere utdannelser på avdelingen i Tórshavn. I skoleåret 2011/2012 hadde skolen til sammen 597 elever, studenter og kurselever i Tórshavn og 227 i Kambsdalur. I 2015/2016 ble de to avdelingene av Føroya Handilsskúli fusjonert inn i de nye skoleinstitusjonene på videregående nivå i Tórshavn og Kambsdalur, og opphørte som en selvstendig institusjon.

Referanser
----------

1. ↑  Koba, Finnur (5. mars 2014). «Føroya Handilsskúli heldur 30 ára føðingardag» **(færøysk)**. Kringvarp Føroya. Besøkt 19. mai 2020.
2. ↑  «UV03030 Handilsskúlin, næmingar skiftir á flokk, øki og kyn (1999/2000-2011/2012)» **(færøysk)**. Hagstova Føroya. Besøkt 2. juni 2020.
3. ↑  «Føroya Handilsskúli á Kambsdali 25 ár – og lítandi fram í tíðina» **(færøysk)**. Miðnám á Kambsdali. Besøkt 19. mai 2020.
4. ↑  «Um skúlan» **(færøysk)**. Glasir. Besøkt 2. juni 2020.

Portal: Færøyene

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN
 |
**Lee Wen-yi** (født 2. november 2002) er en taiwansk alpinist, som representerer klubben CTSA. 

Under Vinter-OL 2022 i Beijing, ble hun nummer 50 i slalåm.

Idrettskarriere
---------------

### Sesongen 2018/19

Lee deltok i sitt første FIS-renn i august 2018, i slalåm i Cardrona i New Zealand, der hun kom på 39.-plass. Under Newzealandsk mesterskap i alpint 2018 i august deltok hun utenfor mesterskapet, og kom på 37.-plass i storslalåm. Hun deltok i flere renn i Far East Cup i alpint 2018/19, og fikk en 14.- og en 15.-plass som beste enkeltplasseringer. Hun fikk imidlertid ingen poeng i Far East Cup denne sesongen.

Hun deltok i Junior-VM i alpint 2019, og kom der på 76.-plass i storslalåm, men kjørte ut i slalåm.

### Sesongen 2019/20

I Far East Cup i alpint 2019/20 fikk hun en 26.-plass i slalåm som beste enkeltplassering. Hun deltok i alpint under Vinter-OL for ungdom 2020. Der kom hun på 36.-plass i slalåm, men kjørte ut i storslalåm.

Referanser
----------

1. 1 2   www.lausanne2020.sport, besøkt 12. januar 2020[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Alpine skiing - Results Book» (PDF). Arkivert fra originalen (PDF) 20. februar 2022. Besøkt 23. februar 2021.
3. 1 2  FIS - *Lee Wen-yi - Results*, besøkt 27. mars 2020.
4. ↑  FIS - *Lee Wen-yi - Results - Far East Cup 2019*, besøkt 27. mars 2020.
5. ↑  FIS - *Cup Standings - Far East Cup 2019*, besøkt 27. mars 2020.
6. ↑  FIS - *Lee Wen-yi - Results - Far East Cup 2020*, besøkt 27. mars 2020.
7. ↑  Lausanne 2020 - *Lee Wen-yi* Arkivert 27. mars 2020 hos Wayback Machine. besøkt 27. mars 2020.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Lee Wen-yi – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Lee Wen-yi – FIS (alpint) Rediger på Wikidata

* (en) Lee Wen-yi – TheSports.org Rediger på Wikidata
* (en) Profil hos Vinter-OL for ungdom 2020 Arkivert 27. mars 2020 hos Wayback Machine.
Reservatflagget
**Leech Lake indianerreservat** (*Gaa-zagaskwaajimekaag* på Ojibwa) er et indianerreservat som ligger i fylkene Beltrami County, Cass County, Hubbard County og Itasca County litt nord for den midtre delen av amerikanske delstaten Minnesota. Reservatet er landområdet for Leech Lake-gruppen av Ojibwe. I folketellingen i 2000 ble det registrert 10 205 innbyggere, noe som gjør reservatet til det største i delstaten etter folketall. Det er det nest største reservatet etter landområde i delstaten (etter White Earth indianerreservat) med sine 2 518,806 km². Reservatet ville vært det største dersom vannområder også hadde vært medregnet, da over en fjerdedel av området består av innsjøer. De største innsjøene er Leech Lake, Lake Winnibigoshish og Cass Lake. Det totale arealet, inkludert vann, er 3 392,65 km².

Kjerneområdene av reservatet ble etablert i henhold til en traktat i 1855, da som tre mindre reservat for Pillager-gruppen av Chippewaindianere og har blitt endret flere ganger siden. Gjennom Indian Reorganization Act i 1934 ble dagens reservat dannet ved en sammenslåing av de tre Pillagergruppene fra reservatene Leech Lake, Cass Lake og Lake Winnibigoshish i tillegg til Lake Superior-gruppen av Chippewaindianere og White Oak Point indianerreservat av Mississippichippewaene.

Mesteparten av reservatet er i dag dekket av Chippewa National Forest, og bare en veldig liten andel er eid av stammens medlemmer. Kildeelvene til Mississippielven ved Lake Itasca er også innenfor reservatgrensene, men er en del av Itasca State Park. Rundt 40 innsjøer i området blir brukt til produksjon av villris og områdets innbyggerne produserer mer ris enn noe annet reservat i delstaten.

Befolkning
----------

Landsbyene på Leech Lake-reservatet består av elleve mindre samfunn i tillegg til to samfunn som er utenfor reservatet, men som har en betydelig andel medlemmer av Leech Lake-gruppen.

* Ball Club
* Bena
* Cass Lake
* Inger
* Mission
* Oak Point
* Onigum
* Pennington
* Smokey Point
* Squaw Lake
* Sugar Point
* Deer River (delvis)
* Longville (delvis)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* (en) Leech Lake Reservation and Off-Reservation Trust Land, Minnesota United States Census Bureau
* (en) State of Minnesota Indian Affairs – Tribes: Leech Lake

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GNIS
 |
***La marca del hombre loco*** (oversatt: «Den gale mannens merke») er en spansk skrekkfilm fra 1968 regissert av Enrique L. Equiluz. Dettee er den første av i alt 11 filmer om grev Waldemar, alle spilt av Paul Naschy (også manus). Den siste, *Tomb of the Werewolf,* kom i 2004.

Filmen er kjent under flere engelske titler: *The Vampire of Dr. Dracula*, *Frankenstein's Bloody Terror* (USA), *Hell's Creatures* (UK) og *The Mark of the Wolfman*. Til tross for den amerikanske tittelen er det ingen Frankenstein-monster i filmen.

Handling
--------

Ett par berusede sigøynere som overnatter i et forlatt slott kalt Wolfstein. Men ved et uhell gjenoppliver de en varulv kalt Imre Wolfstein, når de fjerner et sølv-kors fra liket. Men varulven dreper sigøyner-paret, og ødelegger deretter en nærliggende landsby. Men landsbyboerne tror angrepet ble gjennomført av vanlige ulver, og noen jegere ønsker å avlive alle ulvene i området. 

På jakt blir grev Waldemar Daninsky kort tid senere angrepet av Imre Wolfstein. Men etter å ha drept flere uskyldige ofre midt i hans transformasjon, forsøker Wolfstein å få hjelp fra spesialister, Dr. Janos de Mikhelov og hans kone, som viser seg å egentlig være to vampyrer.

Rolleliste
----------

| Rolle | Skuespiller |
| --- | --- |
| Grev Waldemar Daninsky | Paul Naschy |
| Grevinne | Diana Zura |
| Rudolph | Michael Manza |
| Mikelhov | Julian Ugarte |
| Wandessa | Rosanna Yanni |
|

Referanser
----------

1. ↑  «The Mark of Naschy». *www.naschy.com*. Besøkt 18. juni 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *La marca del hombre loco* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *La marca del hombre loco* hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (sv) *La marca del hombre loco* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (en) *La marca del hombre loco* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *La marca del hombre loco* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *La marca del hombre loco* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *La marca del hombre loco* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata
**Rock Island** er en by i Rock Island County i Illinois i USA. Folketallet var 39 684 i 2000.

Byen ligger ved bredden av Mississippi og er en del av storbyområdet Quad Cities, som i tillegg består av nabobyen Moline og byene Davenport og Bettendorf i Iowa. Posisjonen er 41°29' nord, 90°3' vest.

Ved Rock Island løper sideelva Rock River inn i Mississippi. Ved bredden av denne lå tidligere landsbyen Saukenuk, der sauk-høvdingen Svarte Hauk (Black Hawk) blei født. På stedet er det nå en park med et museum.

På øya Arsenal Island i Mississippi ligger Rock Island Arsenal, den største statseide produsenten av våpenutstyr i USA med rundt 6000 sivile arbeidsplasser og 250 militære.

Jernbaneselskapet Chicago, Rock Island & Pacific Railroad blei grunnlagt her i 1851. Det var bedre kjent som Rock Island Line. Blues-/folk-sangeren Leadbelly skreiv en sang med samme tittel på 1930-tallet. Den er seinere spilt inn også av bl.a Johnny Cash (1957). Jernbaneselskapet gikk konkurs i 1980.

Den første jernbanebrua over Mississippi blei bygd fra Arsenal Island til Davenport i 1856.

Filmen *Road to Perdition* (2002, regi: Sam Mendes) foregår delvis i Rock Island.

Referanser
----------

1. ↑  United States. Bureau of the Census (2016) (på en), *2016 U.S. Gazetteer Files*, Washington D.C.: Bureau of the Census, Wikidata Q32859555,
2. ↑  United States. Bureau of the Census (2010) (på en), *2010 U.S. Gazetteer Files*, Washington D.C.: Bureau of the Census, Wikidata Q107569809,

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Rock Island, Illinois – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** SUDOC **·** GeoNames **·** MusicBrainz **·** GNIS **·** GNIS
 |
|  |
| --- |
| ***La rencontre imprévue***Wq. 32 Opera av Christoph Willibald Gluck |
| Genre | Opéra comique |
| Komponert | 1763 |
| Urfremføring | 7. januar 1764 |
| Libretto av | Louis Hurtaut Dancourt |


| **Operaer:** |
| --- |
| (1743) | *Demofoonte* |
| (1750) | *Ezio* |
| (1754) | *Le cinesi* |
| (1758) | *La fausse esclave* |
| (1759) | *Le diable à quatre* |
| (1761) | *Le cadi dupé* |
| (1762) | *Orfeo ed Euridice* |
| (1764) | *La rencontre imprévue* |
| (1765) | *Telemaco* |
| (1767) | *Alceste* |
| (1769) | *Le feste d'Apollo* |
| (1770) | *Paride ed Elena* |
| (1774) | *Iphigénie en Aulide* |
| (1775) | *L'arbre enchanté* |
| (1777) | *Armide* |
| (1779) | *Iphigénie en Tauride* |
| *Echo et Narcisse* |

***Les pèlerins de la Mecque ou La rencontre imprévue*** Wq. 32 (*Det uventede møte, eller, Pilegrimene til Mekka*) er en *comédie mêlée d'ariettes*, en form for *opéra comique*, komponert i 1763 av Christoph Willibald Gluck til en libretto av Louis Hurtaut Dancourt etter skuespillet fra 1726 av Alain René Lesage og d'Orneval. Dødsfallet til Isabella av Parma, erkehertugens hustru, forårsaket en endring av den talte teksten som avdramatiserte det simulerte dødsfallet der prinsesse Rezia tester hennes elskede. Verket ble først oppført i denne formen som ***La rencontre imprévue*** ved Burgtheater i Wien 7. januar 1764, og selv om det ofte ble oppført som ***Die Pilger von Mekka***, fikk ikke den opprinnelige versjonen premiere før i 1990.

*La rencontre imprévue* ble tilrettelagt og levert med ny musikk av Haydn som *L'incontro improvviso* (1775) og ny fremføringen av Glucks versjon i 1780 inspirerte sannsynligvis plottet i Mozarts Die Entführung aus dem Serail. I 1784 skrev Mozart et sett av variasjoner for piano (K. 455) på Osmins aria *"Unser dummer Pöbel meint" ("Les hommes pieusement")*. I 1887 ble variasjonene orkestrert av Tsjajkovskij som finalesatsen til hans Orkestersuite nr.4 *"Mozartiana"*.

Roller
------

| Rolle | Stemmetype | Premierebesetning, 7. januar 1764(Dirigent: – ) |
| --- | --- | --- |
| Ali | haute-contre | Godard |
| Osmin, *hans tjener* | tenor | Pierre-Nicolas Oyez |
| Rezia, *Alis elskede, fange hos sultanen* | sopran |  |
| Amine, Balkis & Dardané,  *hennes ledsagere i haremet* | sopran |  |
| Vertigo. *en maler* | bass |  |
| Calender, *en dervisj* | bass |  |
| Le Sultan | tenor[] |  |
| Le chef de caravane | bass |  |
|

Referanser
----------

1. ↑  Bruce Alan Brown: "'La rencontre imprévue" i *The New Grove Dictionary of Opera*

Kilder
------

* Amadeus Alamnac

Eksterne lenker
---------------

* Amazons anmeldelse av John Eliot Gardiners innspilling


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
Gården Flisberget, Finnskogen, Elverum kommune, hovedhuset fra midten av 1800-tallet
**Flisberget** er en gammel skogfinsk gård i Elverum kommune. Gården ble ryddet en gang før 1703 av Mattis Mattisson fra Tørberget i Trysil. I 1703 fikk han plassen skyldsatt. Som rydningsplass tilhørte gården Kongen, og i matrikkelen fra 1723 var skylda 2 skinn, høyavlinga 10 lass, og gården hadde 6 kuer, 6 sauer og 6 geiter. 

Våningshuset er trolig fra 1800-tallet. Det består av en etasje med loft. Våningshuset brukes i dag som DNT-hytte. De fleste av de øvrige eldre husene på gården er revet. Det står igjen et uthus som brukes som vedskjul. Noe av den eldre dyrkamarka er fremdeles åpen, men mye er i ferd med å gro igjen.

Ifølge bokverket Norske gardsbruk, første utgave , skal gården første gang ha vært ryddet og brukt før svartedauden. Det er funnet rester av gammel dyrking utenfor dagens åker som kan være spor etter en dyrkingsfase fra middelalderen. 

Flisberget var først et bruk som var bygslet av Kongen i Elverum allmenning. I 1788 kjøpte brukeren gården og ble selveier. På 1800-tallet ble gården kjøpt av skogspekulanter, og den ble etterhvert en del av Borregaards eiendommer i Gravberget. 

Gården er omtalt i Dagfinn Grønosets bok Finnskog og trollskap, der han blant annet forteller om trollkjelda som lå i nærheten av gården, og der det ble ofret geiter av en «trollkar» som bodde på gården .

Referanser
----------

1. ↑  Øivindsson Lunde, Trond. Flisberget i Sørskogbygda - ei 300 år gammal historie[*død lenke*], 05.09.2013
2. ↑  Norske gardsbruk. Flisberget s. 358 14.09.2013
3. ↑  Grønoset, Dagfinn. 1953. Finnskog og Trollskap Kap 3, s.24-37

Eksterne lenker
---------------

* Flisberget gård i kulturminnesøk
* Flisberget gård, gammel dyrking, i kulturminnesøk
* Flisberget gård på ut.no
**Nittingskallen** var en sjøgrunne i Bø kommune i Nordland. Den besto av de to undervansskjærene Store og Lille Nittingen, og lå like vest for Langøya, i innseilinga til fiskeværet Straumsjøen. Nittingskallen var farlig for skipsfarten inn til Straumsjøen, og det ble lenge krevd at skjæret skulle sprenges bort. Kystverket planla å fjerne det, men prosjektet ble utsatt.

Nittingskallen ble til slutt sprengt bort sommeren og høsten 2008, etter at Bø kommune i 2007 vedtok at det skulle fjernes i kommunal regi. Arbeidet ble sluttført våren 2009, og kostet ca. 10 millioner kroner, betalt med en tredel hver av staten, Nordland fylke og Bø kommune.

I september 2006 gikk en båt fra Kystverket på grunn på Nittingskallen. Båten sprang lekk, men ble berget.

Referanser
----------

1. ↑  Bladet Vesterålen: Sprenger Nittingskallen i juli[*død lenke*] (12. juni 2008)
2. ↑  Vesterålen Online: Fjerner Nittingskallen selv Arkivert 9. mars 2007 hos Wayback Machine. (27. februar 2007)
3. ↑  Vesterålen Online: - Ble endelig en gladsak[*død lenke*] (29. april 2009)
4. ↑  Vesterålen Online: Brannvesenet berget båt[*død lenke*] (13. september 2006)
**Føroya Fólkaháskúli** ble stiftet i 1899 og er fremdeles Færøyenes eneste folkehøgskole.

Grunnleggerne var Símun av Skarði, hans kone Sanna av Skarði, hans søster Anna Suffía Rasmussen og hennes ektemann Rasmus Rasmussen. Både Símun og Rasmus er også kjent som forfattere. 

Føroya Fólkaháskúli begynte vinteren 1899 i foreløpige lokaler i Klaksvík, stilt til rådighet av en kjøpmann. Det var den første skole på Færøyene som underviste på færøysk. Folkehøgskolen flyttet i 1909 til Tórshavn. Símun var inntil sin død i 1942 skolens rektor.

Rektorer
--------

* Annfinnur Heinesen 2014 -
* Rói Patursson 1988–2014
* Thorben Johannesen 1980-1988
* Steinbjørn B. Jacobsen 1970–1980
* Marius Johannesen 1953–1970
* Jóhannes av Skarði 1942–1953
* Símun av Skarði 1889–1942

* Rasmus Rasmussen og Símun av SkarðiRasmus Rasmussen og Símun av Skarði
* Sanna av Skarði og Anna Suffía RasmussenSanna av Skarði og Anna Suffía Rasmussen

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

Portal: Færøyene

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN
 |
**Subud** er en internasjonal, åndelig organisasjon som henvender seg til mennesker med alle religiøse bakgrunner såvel som folk uten noen religiøs bakgrunn. 

Sentralt i Subuds lære står spontane inngivelser kalt *latihan kejiwaan* (indonesisk: «åndelig øvelse») der en opplever oppvåkning av sitt indre selv og en økt evne til å finne og fullføre sine veier i livet.[] Mange knytter dette opp mot det guddommelige.[] Denne øvelsen utføres i separate rom for kvinner og menn, hvor Guds kraft, eller en høyere energi, kommer til uttrykk gjennom spontan aktivitet. Lathian inkluderer spontan synging, dans, roping og latter.

Navnet «Subud» er sammensatt av elementer fra tre javanesiske ord med bakgrunn i sanskrit: «Susila Budhi Dharma».[]

«Susila Budhi Dharma» uttrykker at mennesket har evnen til å overgi seg selv til Gud (*Dharma*), og oppleve en vederkvegelse av den livskraft som gjennomstrømmer og omfavner alt (*Budhi*), og at den høynede nærhet til denne kraft kan forbedre selvet slik at ens adferd blir mer ekte menneskelig (*Susila*).[]

Historie
--------

> Ekstatisk-religiøs bevegelse griper Oslo-studentene. ’Subud’ med trance skrik og stønn har fått 100 tilhengere i studentbyen på Sogn
> 
> 
> Aftenposten, 1958
> 
> 

Subudbevegelsen ble grunnlagt og stiftet i Jakarta i Indonesia av Muhammad Subuh Sumohadiwidjojo (1901–1987). Han kalte seg *Bapak* (indonesisk: «far»). Muhammad Subuh studerte sufisme. Han hevdet at han hadde hatt en sterk mystisk opplevelse i 1925, og i 1933 stiftet han Subud-bevegelsen på bakgrunn av denne opplevelsen. I begynnelsen var utbredelsen begrenset til Indonesia. Fra 1947 ble navnet *Subud* først brukt, og i 1956 kom bevegelsen til Europa gjennom J. G. Bennett.

Den finnes nå i rundt 80 land, og har omkring 10 000 medlemmer (2007).[] Bevegelsen ble stiftet i Norge i 1958.[] Bevegelsen ble i starten spredd i studentmiljøet på Sogn studentby i Oslo. Subudbevegelsen fikk stor oppmerksomhet i osloavisene da den ble etablert i Oslos studentmiljø.

Litteratur
----------

* Andresen, Rikard S.: *Subud sett innenfra*, Askerforlaget 1987 ISBN 978-82-991582-1-3
* Andresen, Rikard S. og K. E. Steffens: *Mystikerne på Makrellbekken*, Subudbevegelsen i Norge 50 år, Askerforlaget 2008. ISBN 9788290987355
* Rye, Henning og Rukman Hundeide (red.): *Den indre ledelse, Personlige erfaringer i Subud*. Askerforlaget 2008. ISBN 9788290987362

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* Subuds norske hjemmeside

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
Goder er **substitutter** når en økning i prisen til det ene leder til økt etterspørsel av det andre. Andre språklige betydninger av ordet substitutt kan være stedfortreder eller erstatning. Denne definisjonen sammenfaller med den økonomiske definisjonen.

Markedsmekanismer
-----------------

For normale goder betyr økt pris på et substitutt at betalingsviljen øker. Derfor skifter etterspørselskurven mot høyre og markedsprisen øker og produsentene ønsker å tilby mer. Markedet vil da tilpasse seg slik at det etterspørres mer og tilbys mer til en høyere pris.

Dersom prisen på et substitutt minker, vil betalingsviljen minke, etterspørselskurven skifte mot venstre og markedet vil tilpasse seg slik at det etterspørres mindre og tilbys mindre til en lavere pris.

Markedsmakt
-----------

Tilgangen på substitutter som kan fylle tilnærmet samme funksjon som et gode er viktig for markedsmakten både til produsentene og konsumentene. Dersom det ikke eksisterer noen substitutter som enkelt kan utfylle samme funksjon som en industris vare, vil produsentene ha en betydelig (eller signifikant) markedsmakt. Dersom det i tillegg eksisterer få eller kun én produsent snakker vi om oligopoler eller monopoler. Slik markedsmakt skaper inngangsbarrierer og hindrer dermed konkurranse.

Litteratur
----------

* *Microeconomics*. Robert Pindyck og Daniel Rubinfeld. 6. utg. ISBN 0-13-191207-0

Se også
-------

* Tilbud og etterspørsel
* Monopol
* Økonomisk teori

| * v
* d
* r
Typer av goder |
| --- |
| Kollektivt gode  **·** Privat gode  **·** Fellesgode **·** Fellesressurs  **·** Klubbgode |
| (Ikke-)rivaliserende gode  **·** (Ikke-)ekskluderbart gode |
| Komplementært gode  **·** Substitutt  **·** Uavhengig gode |
| Alminnelig gode  **·** Giffen-gode  **·** Veblen-gode |
| Normalt gode  **·** Mindreverdig gode  **·** Luksusgode |
| Konsumgode  **·** Varig gode |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND
 |
**Masutatsu Oyama** (大山倍達 Ōyama Masutatsu, født 27 juli 1923, død 1994) var en koreansk karateutøver, mest kjent for å ha grunnlagt karatestilarten kyokushinkai i 1957. Han ble ofte beskrevet som en levende legende.

Masutatsu Oyama ble født i Sør-Korea, hvor han het **Choi Yeong-eui**. Han flyttet til Japan da han var 15 år, og tok da navnet til den nye japanske familien sin. Han begynte sin lære innen kampsporten med Kempo i en alder av 9 år, for så å fortsette med Judo og Karate. Etter å ha trent karate i flere år, under ulike læremestrene (Gichin Funakoshi, Sodeju, Kotaro Yoshida, So Nei Chu og Gogen Yamaguchi), flyttet Masutatsu etter andre verdenskrig opp i fjellet. Her bodde han isolert og trente hardt i totalt 3 år, hvorav han tilbragte det første året i et isolert tempel, og de siste 2 årene i en hytte han bygde selv, hvor han livnærte seg av det han fant i naturen rundt seg. 

Da han returnerte fra fjellet flyttet han inn ved siden av et slaktehus, hvor han begynte å teste sin styrke og teknikk mot kyrne som skulle slaktes. Dette førte etter hvert til at han stilte opp i kamper mot store okser på ca. 450 kg, hvor han kun brukte never og bein til å utkonkurrere de. Totalt sloss han med og utkonkurrerte rundt 50 okser. Dette gjorde han for å teste menneskelige grenser og styrken i karate. Hans styrke og teknikk var enorm, og han slo oksens horn rett av med bare neven. Han konkurrerte ikke bare mot okser, men også mot ulike kampsportutøvere fra forskjellige grener/stilarter, som han beseiret én etter én. 

Etter disse hendelsene fikk Masutatsu Oyama tilnavnet «den guddommelige hånd». Han brukte store deler av livet sitt på å undervise og fremme det som etterhvert ble kjent som «The Kyokushin Style» (kyokushinkai karate) på 1950-tallet. 

Portal: Korea

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NDL **·** NKC
 |
**United Bakeries** er en norsk næringsmiddelbedrift med primærfokus på bakevarer.

United Bakeries ble etablert i 1993 av Remi Goulignac. Selskapet var opprinnelig en importør av juice og sjokolade. Etter få år spesialiserte virksomheten seg på import av bakervarer fra Frankrike som ble solgt til matkjedene i Norge. Det første bakeriet ble startet på Smart Club i 2001, før man kom i gang på CC Vest med et eget håndverksbakeri.

I 2006 hadde selskapet 100 ansatte og 70-80 prosent av omsetningen kom fra import av halvstekte, franske bakeprodukter. Det ble også importert is fra fire håndverksbedrifter i Sør-Frankrike under eget merke, 80 forskjellige varianter. United Bakeries Norway omsatte for mer enn en kvart milliard i 2009.

Selskapet ble tildelt prisen Fransk-Norsk Trophée av Fransk-Norsk Handelskammer i 2006.

United Bakeries er sponsor av det semiprofesjonelle terrengsykkel-laget Team United Bakeries, startet av Rune Høydahl.

Fra og med 2012 eier United Bakeries varemerket Isklar.

I 2020 startet United Bakeries bakerikjeden Bake Me Up.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  Yngve Hellestøl (30.10.2006). «Som varmt hvetebrød» **(norsk)**. e24. Besøkt 04.05.2011.
2. ↑  «United Bakeries Norway AS: regnskap». Purehelp. Besøkt 04.05.2011.
3. ↑  «Bakerikjeden slår seg kraftig opp i Oslo – åpner fem nye filialer»Betalt abonnement kreves. Avisa Oslo. 23. februar 2023. Besøkt 27. juli 2023.
***Tidsmaskinen*** (orig. *Quantum Leap*) er en amerikansk science fictionserie som gikk på NBC fra 1989 til 1993. 

Serien handlet om fysikeren Sam Beckett som hoppet frem og tilbake i tiden, og inn i livene til andre mennesker for å rette opp hendelser som hadde gått galt i fortiden. Hovedrollen ble spilt av Scott Bakula. En annen sentral rolle spilles av Dean Stockwell. Serien ble skapt av Donald Bellisario. Det ble produsert 96 episoder.

Serien overlappet en rekke genrer, deriblant science fiction, familiedrama, komedie, samfunnskommentar og nostalgi.

Handling
--------

Fysiker Dr. Sam Beckett kommer med en hypotese om at i nær fremtid kommer tidsreiser innenfor ens egen levetid å være mulig. Beckett mottar økonomisk støtte fra amerikanske myndigheter, til å bygge et prosjekt som får kallenavnet «Quantum Leap»

Men noen år senere truer myndighetene med å trekke all støtten, ettersom ingen synlige fremskritt er gjort. Sam bestemmer seg for å teste prosjektet på seg selv, i håp om å redde prosjektet før noen rekker å stoppe ham. Han blir derfor kastet tilbake i tid og rom. Han gjenvinner bevisstheten igjen, men sliter med delvise hukommelsestap knyttet til hans egen identitet. Et hologram av hans beste venn Admiral Al Calavicci (spilt av Dean Stockwell) dukker opp, synlig og hørbar bare for Sam, og hjelper til med å forklare Sam at han må rette opp noe som gikk galt i fortiden.

Til dette oppdraget blir Sam hjulpet av en spesiell superdatamaskin kalt Ziggy. Så snart alle problemene i fortiden blir ryddet opp i, burde han kunne hoppe tilbake til hans egen nåtid igjen. Til tross for at han klarer å korrigere fortiden, fortsetter Sam å hoppe tilfeldig rundt til andre områder og tidsrom i løpet av andre halvdel av det 20. århundre. Hver gang er Sam nødt til å rette opp i noe som skal ha gått galt i løpet av historien, og hver gang håper han at hans den neste tidsreisen skal være hans aller siste oppdrag - hjem til nåtiden.

Skuespillere
------------

* Dr. Samuel Beckett (spilt av Scott Bakula) en fysiker, opprinnelig fra Indiana.
* Albert Calavicci (spilt av Dean Stockwell) admiral i U.S. Navy. Sam's beste venn.
* Ziggy (stemme gitt av Deborah Pratt) en datamaskin som bruker kunstig intelligens for å kontrollere «Project Quantum Leap» og hjelpe Sam gjennom hans mange tidsreiser.
* Dr. Verbena Beeks (spilt av Candy Ann Brown) en psykiater som er en del av Quantum Leap-prosjektet.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen har ingen egenskaper for offisielle lenker i Wikidata*
* (en) *Quantum Leap* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Quantum Leap* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) *Quantum Leap* på The Movie Database – TV Rediger på Wikidata

* (en) *Quantum Leap* på Metacritic Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz
 |
Erik Schias plass med amfiet og Geitabru i bakgrunnen Foto: Helge Høifødt 
**Erik Schias plass** er en plass i krysset mellom Saxegaardsgata, Kanslergata og Oslo gate i Gamlebyen i Oslo. Plassen ligger inntil grøntområdet med ruiner av Clemenskirken. Plassen omfatter et amfi bygget ved foten av Geitabru.

Foreningen Middelalder-Oslo hadde markering av offisiell navnsetting 28. august 2013.

Plassen er oppkalt etter den norske arkeologen Erik Schia (1946–1993) som ledet Riksantikvarens utgravningskontor i Oslo og i mange år var sentral i arbeidet med undersøkelser og utgravninger i Gamlebyen og arbeidet for å etablere Middelalderparken. Schia var også en aktiv formidler av middelalderhistorien i området. Forslaget om å kalle opp plassen etter Schia ble først fremmet av historiker Tore Vigerust, som var leder i navnekomiteen i Bydel Gamle Oslo. Plassen ligger inntil Clemenskirkeruinen, stedet der det ble funnet bevis for at Oslo var en by rundt år 1000.

Referanser
----------

1. ↑  *Erik Schias plass offisielt innviet*. Nettstedet middelalder.no (besøkt 19. mai 2015)
2. ↑  *Forslag til nye gatenavn m.v. på Ensjø, i Gamlebyen, og på gangbro.* Oslo kommune, Bydel Gamle Oslos nettsted, 28. september 2011 Arkivert 5. mars 2016 hos Wayback Machine.. Forslaget ble vedtatt av bydelsutvalget 10. november 2011, protokoll, side 15ff Arkivert 2. april 2015 hos Wayback Machine. (begge besøkt 19. mai 2015)
3. ↑  Helge Winsvold: *Erik Schias plass. Leder.* Middelalder-Oslo, nr. 1/2013, side 4–5.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Erik Schias plass, Oslo – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Oslo Byleksikon **·** Lokalhistoriewiki
 |
**Erik Råd Herlofsen** (født 25. august 1961 i Kristiansand) er en norsk advokat med møterett for Høyesterett (1997).

Herlofsen er utdannet jurist ved Universitetet i Oslo (1987). Etter å ha vært førstekonsulent ved Kristiansand ligningskontor, begynte han i 1990 i Storebrand. Fra 1996 til 2000 var han administrerende direktør i Storebrand Finans AS, hvoretter han var personaldirektør (konserndirektør HR) i Storebrand ASA fram til 1. april 2007. Etter ni år som partner i advokatfirma Ræder, tiltrådte han 1. mai 2016 som partner i advokatfirmaet Storeng, Beck & Due Lund (www.sbdl.no)hvor han hovedsakelig arbeider med arbeidsrett .

Blant hans verv i samfunnslivet kan nevnes at han i perioden 2004 - 2017 har vært medlem av Statens seniorråd (nestleder i perioden 2014-2017) og artikkelforfatter i tidsskriftet Vi over 60 og Senter for seniorpolitikk. Han har vært nestleder i styret i Arbeidsforskningsinstituttet AS og medlem av Juristenes Utdanningssenters fagutvalg for inkasso og tvangsfullbyrdelse og er medforfatter av boken Panterett for praktikere.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Krstine Jacobsen** (født 5. juni 1973 i Larvik) er en norsk bildekunstner, sanger og låtskriver.

Utdannelse
----------

* Einar Granum Kunstskole, Oslo
* Statens håndverks- og kunstindustriskole, Oslo
* Bauhaus universitetet, Weimar, Tyskland

Hun har hatt flere kunstutstillinger og maler mye abstrakte bilder.

Musikkarriere
-------------

Jacobsen har drevet med musikk store deler av livet. Hun dannet sitt første rockeband, Amaze, som sekstenåring. Siden dengang har hun spilt i både popband, danseband og jenteband. I de senere årene har hun fokusert mer på jazz. I 2003 startet hun duoen Bim & Bianca sammen med svenske Bengt Öberg. Duoens musikk er en sammenblanding av elektronika, jazz og pop. Sommeren 2008 spiller de inn debutplaten på en øde øy utenfor Åland. Den blir utgitt til høsten på Honeymilk Records.

Hun er oppvokst i Stavern, men er i dag bosatt på Nesodden sammen med sin datter.

Eksterne lenker
---------------

* Kristine Jacobsen sin offisielle nettside
* Lytt på noen av sangene til Bim & Bianca
***Electropteron*** er en utdødd slekt av rødvinger.

Utseende
--------

Hannen var en liten (ca. 3,5 millimeter), avlang rødvinge med antenner, hode og dekkvinger svarte, pronotum og bein oransjerøde. Hodet hadde ganske store, utstående fasettøyne. Antennenes tre ytterste ledd dannet en avlang klubbe.

Levevis
-------

De voksne hannene er dagaktive og treffes gjerne på blomster, der de spiser nektar og pollen. De voksne hunnene er neoteniske, det vil si at de er larvelignende også i det voksne stadiet. Larvene kan finnes under bark, i jord eller mellom løvstrø. Munndelene tyder på at de lever av flytende føde, men det er uvisst hva de faktisk spiser. Råtnende plantemateriale og slimsopp har blitt foreslått.

Utbredelse
----------

Arten er beskrevet fra dominikansk rav, dette stammer fra Miocen-perioden.

Systematisk oversikt
--------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien bløtvinger og lysbiller, Cantharoidea
			* Familien rødvinger (maskebiller), Lycidae
				+ Underfamilien Leptolycinae Leng & Mutchler, 1922
					- slekten †***Electropteron*** Kazantsev, 2012
						* †*Electropteron avus* Kazantsev, 2012

Referanser
----------

1. ↑  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 26. oktober 2020. Besøkt 26. oktober 2020.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Electropteron* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Electropteron* hos Fossilworks Rediger på Wikidata
**Elefanten i rommet** eller **elefanten i stuen** (via engelsk: *«Elephant in the room»* eller *«Elephant in the living room»*) er et metaforisk uttrykk for en åpenbar sannhet som ikke nevnes. Uttrykket kan også referere til et åpenbart problem eller risiko som ingen ønsker å diskutere.

Uttrykket kommer av at en elefant i et rom ville være umulig å overse.

Opprinnelse
-----------

I 1814 skrev Ivan Andrejevitsj Krylov, en poet og forfatter, i en av sine fabler om en mann som går til et museum og merker alle slags små ting, men klarer ikke å legge merke til en elefant. Uttrykket ble kjent derfra. Fjodor Dostojevskij i sin roman *Demoner* skrev, «Belinskij var akkurat som Krylovs nysgjerrige mann, som ikke la merke til elefanten i museet....».

*Oxford English Dictionary* nevner det første registrerte bruket av uttrykket som *The New York Times* 20. juni 1959: «Financing schools has become a problem about equal to having an elephant in the living room. It's so big you just can't ignore it» (på norsk: «Finansiering av skolene har blitt et problem på linje med en elefant i stuen. Det er så stort at man ikke bare kan ignorere det».).

Det kan være at uttrykket har blitt brukt generelt tidligere enn 1959. For eksempel viser uttrykket seg 44 år tidligere i sidene til et britisk tidsskrift i 1915. Setningen dukket opp der som en triviell illustrasjon, og et spørsmål britiske elever ville være i stand til å svare på, for eksempel «Er det en elefant i klasserommet?».

Referanser
----------

1. ↑  Press, Cambridge University (3. november 2008). *Cambridge Academic Content Dictionary Reference Book with CD-ROM* **(engelsk)**. Cambridge University Press. ISBN 9780521691963.
2. ↑  *Бесы*, av Fjodor Dostjevskij, oversatt til *Deamons* av Richard Pevear og Larissa Volokhonsky, Vintage 2006, s. 718
3. ↑  *Бесы*, av Fjodor Dostjevskij, oversatt til *Deamons* av Richard Pevear og Larissa Volokhonsky, Vintage 2006, s. 38
4. ↑  «World Wide Words: Elephant in the room». *World Wide Words* **(engelsk)**. Besøkt 22. juli 2016.
5. ↑  \_\_\_\_\_\_\_\_\_\_. (1915). *Journal of education,* Vol. 37, s. 288.
**Peder Steenberg** (født 17. mars 1870, død 28. juni 1947) var en norsk organist og komponist fra Nedre Eiker, kjent for sin kirkemusikk.

Han var utdannet ved Musikkonservatoriet i Oslo og i utlandet (Leipzig, Berlin, København). Hjemme var han organist i Vålerengen kirke (1902–27) og Markus kirke (1927–40). Han underviste i flere tiår i vokalpolyfoni og kontrapunkt ved Musikkonservatoriet i Oslo samt lærerskolen og blindeskolen i Oslo. Hans komposisjoner er kirkelige kantater og kormusikk samt orgelmusikk som preludier, fuger, orgelkoraler og lignende.

Et opphold i Danmark brakte ham i forbindelse med Thomas Laub, og Steenberg utarbeidet den uautoriserte koralbok som ble utgitt i 1947 som et fornyende alternativ til den offisielle koralboka av 1926 som bygde på Ludvig Mathias Lindemans koralbok og var redigert av musikkautoriteter som Eyvind Alnæs, Ole Mørk Sandvik og Arild Sandvold. Steenbergs ble tatt i bruk av entusiaster som Ingar Nilsen og Asbjørn Hernes.

Referanser
----------

1. 1 2   Norsk biografisk leksikon, oppført som Eg. Peder Steenberg, Norsk biografisk leksikon ID Per\_Steenberg, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  artikkel i Store norske leksikon
3. ↑  Olav Gurvin, *Hvorfor søker I den levende blant de døde – Omkring Steenbergs koralbok* i VG (7.2.1951)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Prabook **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data)
 |
Sikkerhetsrådets sal tegnet av Per Solemslie
**Per Solemslie** (født 8. desember 1921 i Sandnes, død 10. juli 2008 i Bærum) var en norsk arkitekt. Han utdannet seg til arkitekt på SHKS under 2. verdenskrig, men fullførte først etter å ha sittet i fengsel på Møllergata 19 for illegalt arbeid.

Praksis
-------

Han fikk sin første praksis hos Finn Bryn, deretter var han arkitekt i Finnmark under gjenreisingen etter krigen. Siden kom han til arkitektkontoret Arnstein Arneberg, som han drev videre sammen med Olav S. Platou og Finn Nilsson da Arneberg trakk seg tilbake. Her arbeidet han blant annet med restaureringer som måtte gjøres etter antikvariske krav.

Bygg
----

* Sikkerhetsrådets sal i FN-bygningen i New York
* Hovedbygning Jølsen gård
* Begnadalen kirke
* Bjerkvik kirke
* Farnes kirke
* Ullensaker kirke
* Sogndal herredshus
* Flere skoler i Bærum
* Bergesens kontorbygg i Stavanger

Kirker av Solemslie
-------------------

* Begnadalen kirkeBegnadalen kirke
* Ullensaker kirkeUllensaker kirke
* Bjerkvik kirke i bakgrunnenBjerkvik kirke i bakgrunnen

Kilder
------

* Trond Eliassen: Nekrolog i Aftenposten Kultur torsdag 17. juli 2008 side 13.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** KulturNav
 |
**Johan Nymo** (født 4. august 1908, død 26. august 1997 i Andselv) var en norsk lærer og folkemusiker. 

Han var med og etablerte samt dirigerte Sørreisa mannskor (1939), ledet Målselv Spelmannslag (1949), og var også leder i Troms Mållag en periode på 1970-tallet. Ellers var han sentral i prosessen som på 1940-tallet gjorde «Målselvbindingen» (stramming frampå tåa, slik som den kjente Kandahar-bindingen) kjent i det nasjonale skigåing-miljøet. Johan Nymo gjorde et stort innsamlingsarbeid av folkemusikk i Målselv, og må dermed ha æra for at mange av slåttene og sangene ikke døde ut. På 50-60-tallet syklet han milevis rundt med en bandspiller på bagasjebæreren for å bandfeste slåtter og intervjue gamle spillemenn. Man kan klart si at han var ei ildsjel som sørga for at en kulturarv ikke gikk bort; en arv som hadde sine røtter i utvandringa fra dalførene i Midt-Norge for over 200 år siden.
Han mottok Blixprisen 1986.

Johan Nymo var far til folkemusiker Svein Nymo og bestefar til musiker Anne Nymo Trulsen.

Utgivelser
----------

* *ABC i felespel med slåttegrep*, med skisser av May Karen Pedersen, 1979
* *Spelmenn og spelmannsarv i Målselv*, noter og notater, 1982

Referanser
----------

1. 1 2   Historisk befolkningsregister, Historisk befolkningsregister ID pa00000000369453, besøkt 27. juli 2023[Hentet fra Wikidata]

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forrige mottaker:Tove Karoline Knutsen | **Vinner av Blixprisen**(1986) | Neste mottaker:Jahn-Arill Skogholt |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister **·** KulturNav
 |
Andrea Rooth er en av Rooth-familien fra Lambertseter
**Volleyballfamilien Mol** er en sportsfamilie bestående av en rekke sandvolleyballspillere. Mol-familien har opphav fra Rjukan og Rauland, men som idrettsfamilie har de hatt tilhold på Strandvik. Kåre Johan Mol er selv tidligere volleyballspiller, sandvolleyballspiller og siden mest kjent som prisvinnende trener. Han er gift med Merita Mol, født Berntsen. Også hun er tidligere volleyballspiller med og olympisk deltaker i sandvolleyball. Hun er søster til Jetmund Berntsen som var sandvolleyballpartner til Kåre Mol. Mol-familien og Berntsen-familien har hatt flere vellykkede partnerskap innen sandvolleyball gjennom Jetmunds sønn Mathias Berntsen, som har vært partner med både Hendrik og Anders Mol.

Anders Berntsen Mol er den mest meritterte utøveren i familien. Han er olympisk mester, verdensmester og flere ganger europamester sammen med Christian Sørum.

Slektstre
---------

**Treliste**
* Tineke Mol
	+ Kåre Johan Mol (f. 1962), gift med Merita Helena Sofia Berntsen (f. 1969), volleyballspiller og søster til Kåres sandvolleyballpartner, Jetmund Berntsen.
		- Hendrik Nikolai Mol (f. 1994), sandvolleyballspiller, sandvolleyballpartner med fetter, Mathias Berntsen (f. 1996)
		- Anders Berntsen Mol (f. 1997), sandvolleyballspiller
		- Markus Mol (f. 2002), sandvolleyballspiller
		- Adrian Mol (f. 2004), sandvolleyballspiller
		- Melina Mol (f. 2006), sandvolleyballspiller

Referanser
----------

1. ↑  «*Denne familien fostrer stortalenter*». Aftenposten.
2. ↑  «*Kåre kåret til årets volleyballtrener for andre gang*». rablad.
Døren til soveloftet i andre etasje.  Foto: John Erling Blad (2007)
**Hoveloftet** (**Høveloftet**, **Hoveløftet**) er et soveloft fra garden *Uppigard Høve* (*Hove*) i Øystre Slidre. Loftet er fra før 1350, av og til løst tidfestet til 1200-tallet, og er sammen med Riddarstua (*Riddarstøga*) på Leirhol i Vang det eldste profane trehuset i Vest-Oppland og Valdres. Loftet ble flyttet til Valdres Folkemuseum i 1946.

Hoveloftet på Valdres Folkemuseum  Foto: John Erling Blad (2007)
Loftet har rom med soveplasser i andre etasje, mens det nede er lagerrom. Kjernen er tømret; det er ett stort rom nede mens rommet oppe er delt i to av en tømmervegg. Dette rommet langsmed ene langveggen blir nå kalt «jomfruburet» mens det større rommet kalles «løfte».

I dag fremstår huset med svalgang i fronten mens det tidligere også hadde svalgang på langveggene. Inngang til rommet nede og til «løftet» er i front, mens inngangen til det lille rommet i andre etasjen er fra svalgangen på siden. Svalgangen slik den nå fremstår er en rekonstruksjon. Da loftet ble flyttet fra Høve var det uten svalgang.

Tidligere ble «jomfruburet» brukt til helt andre ting enn som privat avlukke for gårdens jomfruer. Det ble brukt for oppbevaring av militæreffekter og soldatuniformer for soldater i søndre del av Øystre Slidre og gikk under navnet «syllaterrummet». Disse soldatene hadde ekserserplass på *Slidre-Brennudn* på Vollen. 

På beitskiene i andre etasje er det skåret inn søyler, baser og kapitel. Disse bærer buen over døren på samme måte som i steinarkitektur fra middelalderen. Også tømmerstokkene er dekorert i avsluttingen mot beitskiene. I andre gavlen er det også en glugge hvor det er lagt arbeid i dekoren. Her er det to koblede rundbuer med søyler. Igjen kommer motivbruken fra samtidig steinarkitektur.

Litteratur
----------

* Berg, Arne (1917-) (1990). *Norske tømmerhus frå mellomalderen*. Oslo: Landbruksforl. s. 272–277. ISBN 8252913784.

Eksterne lenker
---------------

* Høveloftet på Digitalt Museum
* Omtale hos kulturminneåret 2009[*død lenke*]
* Turpp/Vang: Riddarstøga på Leirhol
* «Hoveloftet». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.

Portal: Museum

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Riksantikvaren kulturminne
 |