**Hunting-Clan Air Transport** var et privat, britisk uavhengig flyselskap som ble grunnlagt umiddelbart etter andre verdenskrig. Flyselskapet begynte operasjoner 1. januar 1946 som Hunting Air Travel Ltd. Det var et datterselskap av Hunting-konsernet, som hadde sin opprinnelse i shipping og kunne spore sin historie tilbake til 1800-tallet. Det nyopprettede flyselskapets første operative base var i Bovingdon Airport i Sørøst-England. Dets viktigste aktiviteter var flyvninger på kontrakt, både rute og charter, nasjonalt og internasjonalt. Opprinnelig ble flyvningene utført med Douglas Dakota og Vickers Viking passasjerfly med stempelmotor fra selskapets Bovingdon-base. En endring av navnet til Hunting Air Transport skjedde i 1951. Innen den tid hadde flyselskapet dukket opp som et av de sunneste og mest økonomisk uavhengige selskaper i Storbritannia. I oktober 1953 endret firmaet sitt navn til Hunting-Clan Air Transport, som følge av en avtale mellom Hunting-gruppen og Clan-linjen. Begge investerte 500 000 pund hver i det nye selskapet, Hunting-Clan Air Holdings Ltd. for den kombinerte gruppen av transportinteresser. Bortsett fra Hunting-Clan Air Transport omfattet dette Field Air Services Ltd, Hunting-konsernets vedlikeholdsavdeling. I 1960 slo Hunting-Clan Air Transport seg sammen med Airwork-gruppen og dannet British United Airways (BUA).

Historie
--------

Hunting Air Travel Ltd ble etablert på Luton lufthavn i desember 1945 av tre medlemmer av Hunting-familien, en av disse var en tidligere RFC-pilot under første verdenskrig.

I tillegg til flyselskapets drifts og vedlikeholdsorganisasjon omfattet det Hunting-konsernets øvrige luftfartsinteresser i Percival Aircraft Ltd, Hunting Aerosurveys Ltd og Aerofilms Ltd.

Hunting-Clan Douglas-Dakota på Manchester lufthavn, Newcastle 1954
Hunting-Clan opererte en hel-økonomi *Safari* klasse rute til Øst-, Sentral-, Sør- og Vest-Afrika, og tilsvarende til Gibraltar. Dessuten *Africargo*, en fraktrute fra Manchester og London til Øst-Afrika. Ordinærepassasjer-, frakt-, charter- og pakketur (IT)-flyvninger.

Hunting-Clan African Airways ble etablert som et assosiert selskap for å drive fraktflyvning fra Salisbury til Karibia, Lusaka og Nairobi, så vel som IT-flyvninger til Karibia og Mosambik. Transport av levende rasedyr var en av Hunting-Clans spesialiteter.

Flyselskapet fikk også konsesjon på en rute fra Newcastle upon Tyne.

Den 14. juni 1952 begynte Hunting Air Transport «kvasi-ruteflyvning» fra Storbritannia til Øst-, Sentral-, Sør- og Vest-Afrika med Vickers Viking. Disse rutene var en del av en felles operasjon med Airwork, et annet privat britisk uavhengig selskap på den tiden. Flyvningene ble i starten drevet hver fjortende dag. International Air Transport Association (IATA) minimumspriser gjaldt ikke for disse flyvningene, fordi de fleste av IATAs medlemsselskaper hadde myndighet til å fastsette og kontrollere innenlandske flyvninger. Dette omfattet også landenes oversjøiske territorier.

Hunting-Clan Avro York lander på Manchester. Huntings *Africargo* service i 1955
Den felles Hunting—Airwork *Safari* ruten fra London til Nairobi fløy via Malta, Wadi Halfa, Khartoum, Juba og Entebbe. Den benyttet én-klasse 27-seter Vickers Viking som tok tre dager for å fullføre reisen. Selv om dette ikke kunne konkurrere med BOAC som bare tok 24 timer, var beleggsfaktoren i gjennomsnitt 93% i løpet av de første ni månedene fortsatte Hunting Clan og Airwork å oppnå et svært høy gjennomsnittlig beleggsfaktor på 85-90%, fordi deres 98 pund enveis billettpris var 42 pund rimeligere enn de sammenlignbare BOAC-priser. Denne ruten viste seg å bli så populær at en annen ukentlig rute måtte legges til, operert vekselvis av de to selskapene.

I 1953 startet operasjoner på Huntings nordlige nettverk av kortdistasne innenlands, internasjonalt og europeisk fra Newcastle. Imidlertid protesterte IATAs medlemsselskaper mot Huntings foreslåtte skandinaviske billettpriser, noe som forsinket åpningen. Dette resulterte i at Hunting-Clan ble det første britiske uavhengige selskap til å delta på IATAs neste trafikk-konferanse i Honolulu, hvor en resolusjon ble vedtatt som tillot billettpriser 10% under vanlige standard IATA billettpriser.

I juni 1953 startet Hunting og Airwork i fellesskap en 14 dager «Safari-rute» mellom London og Salisbury som omfattet  en rundtur per måned vekselvis av begge selskap. Huntings besetning på et Viking-fly besto av to flygere og en radio-offiser på alle kort-til mellomdistanse «Safari-ruter». På alle langdistanse flyvninger var det i tillegg en flymaskinist. Alle fly hadde også en flyvertinne i passasjerkabinen.

### Charter blir ruter

I 1957 konverterte Hunting-Clan og Airwork sine vellykkede Øst-, Vest- og Sør-Afrika «Safari» charter til ordinær turistrute. Men regjeringen tvang de uavhengige til å opprettholde ekstra stopp som ikke lenger var nødvendige, som følge av at de byttet ut Viking med Douglas DC-6 og Vickers Viscounts. Det ble også nødvendig for dem å dele all trafikk med BOAC på en 30:70 basis. Til tross for disse begrensningene, var de uavhengige selskapers flyvninger fullbooket i fem måneder frem til to uker før lanseringen. Da Storbritannias afrikanske kolonier ble selvstendige ble «Safari» omgjort til fullverdige ruter. For å sikre trafikkrettigheter mellom Storbritannia og de nye uavhengige afrikanske nasjoner, begynte Hunting-Clan og Airwork å delta i inntektsdelingsavtaler med BOAC og de respektive lands nasjonale flyselskaper.

I 1957 avviklet også Hunting-Clan sitt Nord-nettverk, noe som resulterte i nedleggelse av dets base i Newcastle. Hunting-Clans Newcastle-operasjoner og tekniske fasiliteter ble overtatt av BKS Air Transport, et annet nytt britisk uavhengig selskap for å konsentrere alle av Huntings britisk-baserte aktiviteter på sin nye London base

1958 fikk Hunting-Clan betydelige tap. Dets vellykkede forsøk på å ta over troppetransporten til Singapore fra Airwork var blitt priset for lavt til å etterlate noe som helst rom for flyets avskrivninger. Hunting stod også overfor uventede problemer i War Offices avtalefestede krav. Dette nødvendiggjorde en underleverandør for en betydelig del av sin nyvunne virksomhet til Air Charter. Som et resultat fikk flyselskapet økonomiske problemer så snart kontrakten var i gang. På den tiden stod troppetransport for den største andelen av Huntings samlede virksomhet. Selskapets dårlige
økonomiske resultater akselererte. Det førte samtaler med Airwork-gruppen om en potensiell allianse, inkludert en full-skala fusjon av dets flyvirksomhet. Disse samtalene kom også på bakgrunn av den konservative statsminister Harold Macmillan-regjeringens beslutning om å legge ned Ministry of Supply og opprette et eget departement for Luftfart under Duncan Sandys i den hensikt å rasjonalisere Storbritannias ulike flyprodusenter og uavhengige selskaper inn i større, økonomisk drivverdige enheter. Dette kulminerte med luftfartsloven i 1960.

I mars 1960 hadde Hunting-Clan og Airworks aksjonærer godtatt fusjonsvilkårene. Dette ble etterfulgt av en offentlig kunngjøring om ar deres selskaper og datterselskaper hadde en intensjon om å slå sammen alle aktiviteter fra juni 1960 i det nye *British United Airways*.

Flåtedetaljer
-------------

Hunting-Clan opererte følgende flytyper:

* Avro Anson
* Avro York
* Bristol Britannia 317
* de Havilland DH 89 Dragon Rapide
* Douglas DC-3
* Douglas DC-6EN
* Percival Proctor V
* Vickers Viking 1/1A/1B
* Vickers Viscount 700
* Vickers Viscount 800

### Flåten i 1958

I april 1958 bestod Hunting-Clans flåte av 15 fly

**Hunting-Clan-flåten i april 1958**| Fly | Antall |
| --- | --- |
| Vickers Viscount 700/800 | 3 |
| Vickers Viking | 9 |
| Avro 685 York | 3 |
| Total | 15 |

Ulykker og hendelser
--------------------

Det er tre registrerte ulykker med Hunting-Clan-fly. To av disse fikk dødelige utfall:

* Den første dødsulykken skjedde 17. februar 1952. Det var en Hunting Vickers Viking i internasjonal charter mellom Nice-Côte d'Azur lufthavn og Luqa Malta lufthavn. Flyet ble ødelagt og alle 31 ombord (fem besetning  og 26 passasjerer), omkom da flyet fløy inn i den nordlige skråningen av La Cinta-fjellkjeden. Dette var den verste fatale ulykke i selskapets historie.
* Den andre fatale ulykken hendte 2. desember 1958. Det var en Vickers Viscount under en test-flyvning etter en større overhaling. 10 minutter etter avgang fra London Airport løsnet styrbord vinge. Dette forårsaket at flyet havarerte med påfølgende brann. Alle seks ombord omkom.
* Den ikke-fatale hendelsen fant sted 8. mai 1951. Det var en Vickers 639 Viking i en internasjonal rute fra Bordeaux Mérignac til RAF Bovingdon. Etter en begivenhetsløs avgang fra Mérignac, sviktet den ene motoren plutselig, og begynte å gå tom for strøm da flyet klatret. Piloten slo deretter av motoren, nullstilte propellen og brukte full kraft på den andre motoren for å kompensere. Dette var imidlertid ikke nok til å opprettholde høyde, og dette førte til en buklanding. Da flyet traff bakken, skled det om lag 150 m før det stoppet. Det var ingen omkomne blant de 32 ombord (fem mannskap og 27 passasjerer).