recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Vostervatnet** er en innsjø som ligger i Strand kommune i Rogaland. Innsjøen er blant kommunens største. Det er flere populære badeplasser tilknyttet vannet, blant annet på Sauaneset (også kalt Tangen på folkemunne) og i Kallavika. I Vostervannet er det også et titalls mindre holmer, blant annet Hestholmen. På en av holmene har det også blitt bygd hytte.

I tillegg er det flere mindre hytteområder langs Vostervatnet, blant annet på Eigjanes og på Lindneset.

Tilløp og utløp
---------------

Det er flere mindre tilløpsbekker til vannet, blant annet Leabekken og Ytrebekken som er gyteplass for ørret. Vannet renner videre ut i Fiskåna som til slutt ender i Årdalsfjorden. I Fiskåna er det så sent som i 2015 registrert tett bestand av elvemusling - noe som blant annet tyder på at vannkvaliteten her er god.

Mot slutten av middelalderen var Vostervatnet regulert, slik at man fikk vannføring i Fiskåna og ned til fjorden hele året..

Dyreliv og fiske
----------------

På grunn av høy grad av forurensing i vannet, har det blitt gjort flere fiskeundersøkelser i Vostervatnet. Særlig er det utslipp av silosaft fra gårdene omkring vannet som er en trussel mot fiskebestanden. Ytrebekken viser seg å være særlig forurenset.

I en undersøkelse fra 1991 ble det registrert forekomst av ørret, røye og stingsild. Resultatene fra den gang viste at ørretbestanden var passelig, mens røyebestanden var for stor. Dette på grunnlag av størrelsen på fiskene som ble fanget i prosjektet. Undersøkelsen viste også at på tross av vannets store areal, var gytearealet lite.

I 1984 ble det observert ringand ved Vostervatnet.

Referanser
----------

1. 1 2  «NVE Atlas». *Vassdrag – Innsjødatabase.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 1. juni 2015
2. ↑  «NVE Atlas». *Vassdrag – Nedbørfelt – Regine-enhet.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 1. juni 2015
3. 1 2  «Arkivert kopi» (PDF). Arkivert fra originalen (PDF) 2. april 2015. Besøkt 14. mars 2015.
4. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 2. april 2015. Besøkt 15. mars 2015.
5. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 2. april 2015. Besøkt 15. mars 2015.
6. ↑

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Ingefærøl** (også kjent under det engelske navnet Ginger ale) er en brus som ble oppfunnet på 1700-tallet i England. Den brukes særlig som ingrediens i drinker og består av kullsyreholdig vann, sukker og ingefær. Den finnes både med og uten alkohol. 
Ingefærøl ble svært populært i Norge da drinken Olsen Driver ble lansert i en kampanje for Sosialdepartementet som ville promotere en alternativ, alkoholfri drink. 

Roma Mineralvannfabrikk i Lillestrøm produserer Romas Ingefærøl. 

I Trøndelag er ingefærøl produsert på E. C. Dahls bryggeri tradisjonell drikke til sodd.

Referanser
----------

1. ↑  Inderøysodd – trøndersk festmat Arkivert 30. november 2010 hos Wayback Machine. – MatiNorden
2. ↑  Trøndersk lokalmat-kamp Arkivert 22. oktober 2013 hos Wayback Machine. – Handelsbladet FK 6. oktober 2008

Eksterne lenker
---------------

* (en) Ginger ale – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Tobinskatt** (eller **Tobin-skatt**) er den alminnelige betegnelsen på en skattelegging av internasjonal valutahandel som den amerikanske mottaker av Sveriges Riksbanks pris i økonomisk vitenskap til minne om Alfred Nobel James Tobin foreslo å innføre i 1972, men som hittil ikke er iverksatt. Gjennom en liten skatt på samtlige internasjonale finanstransaksjoner ville Tobin begrense kortsiktige spekulasjoner (for eksempel gjennom daytrading) i valutasvingninger. Hensikten var at valutakursene skulle gjenspeile langvarige bevegelser i markedet fremfor kortsiktige spekulative forventninger. En slik skatt ville senke markedenes samlede likviditet; men dersom den blir for lav kan det imidlertid føre til at finansmarkedene blir enda mer volatile (flyktige).

I 1997 gjenopptok avisen *Le Monde diplomatique* tanken i en lederartikkel som førte til opprettelsen av bevegelsen Attac som er kritisk til finansøkonomien. De regner fortsatt innføringen av en Tobin-skatt som et sentralt krav.

Tobin-skatten er et av flere forslag til skatt på finanstransaksjoner.

Se også
-------

* Skatt på finanstransaksjoner
* James Tobin
* Valutahandel

Referanser
----------

1. ↑  «Hva er Tobin-skatten?». NRK. 17. november 2004. Besøkt 31. oktober 2011.
2. ↑  ul Haq, Haug, Grunberg (red.) (1996). «Tobin Tax» (PDF) **(engelsk)**. New York: Yale University. Besøkt 31. oktober 2011. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)
3. ↑  Ignacio Ramonet (12. desember 1997). «Désarmer les marchés» **(fransk)**. Le monde diplomatique. Besøkt 31. oktober 2011.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
**Morten Fjeld** (født 4. mars 1976) er norsk tidligere ishockeyspiller som spilte back for klubbene Vålerenga Ishockey og Storhamar Dragons i GET-ligaen. Han har også spilt for Hammarby IF i Sverige.

Han kom fra Vålerengas juniorlag sammen med Vålerengen spiller Tommy Marthinsen sommeren 1995 etter misnøye med for lite spilletid. I Storhamar ble han øyeblikkelig fast inventar og spilte seg etterhvert inn på landslaget. Morten var plaget med skader og var en tid nære å måtte legge opp på grunn av gjentatte hjernerystelser. I en kamp mot VIF i 2000 fikk han også kuttet av en fingertupp. Etter NM-gullet i 2000 takket han for seg for å prøve seg i utlandet hvor det ble en sesong i Hammarby IF før han reiste hjem til moderklubben Vålerengen.

Han har også kamper for Hasle/Løren og Prinsdalen Wheels.

Referanser
----------

1. 1 2   Elite Prospects, Eliteprospects.com spiller-ID 41179, besøkt 21. august 2021[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Morten Fjeld – Eurohockey.com Rediger på Wikidata

* (en) Morten Fjeld – Eliteprospects.com Rediger på Wikidata
* Storhamar Arkiv
**Kunst- og uttrykksterapi** eller **kreativ kunstterapi** er en selvstendig psykoterapeutisk behandlingsform der forestillingsevnen og den skapende prosess er sentral.

Kunstens evne til å uttrykke og fremkalle følelser og assosiasjoner har til alle tider blitt brukt i møte med menneskelig lidelse som en integrert del av rituelle helende prosesser og overgangsriter verden over.

I dag finnes det en rekke kjente terapiformer som har sitt grunnlag i kunst, som f.eks. musikkterapi, billedterapi, skriveterapi, psykodrama og danseterapi. I likhet med disse kunstterapiformer er kunst- og uttrykksterapi (KUT) handlingsorientert og vektlegger erkjennelse og endring gjennom opplevelser, erfaring or refleksjon. KUT skiller seg imidlertid fra disse disiplinbaserte retningene ved bevisst å integrere og anvende alle kunstformer i den psykoterapeutiske prosessen: bilde/skulptur, dans/bevegelse, musikk/lyd/stemme, poesi/fortelling, drama og psykodrama, sammen med verbal refleksjon.

KUT er hovedsakelig utviklet gjennom klinisk praksis, og ble første gang offisielt definert som selvstendig psukoterpaeutisk behandlingsmetode i 1974 av helseministeren i delstaten Massachusetts, USA, psykiater W. Goldman. I form og tenkemåte har kunst- og uttrykksterapi mange likhetstrekk med andre kunstterapiformer, men pionerene i faget har søkt å utvikle et eget teoretisk grunnlag for kunstens generell funksjon med fokus på den skapende prosessen.

Kilder
------

* Fencl, Robert & Pedersen, J. F. Norsk Forening for Kunst- og Uttrykksterapi

Eksterne lenker
---------------

* Norsk Forening for Kunst- og Uttrykksterapi
* Norsk Institutt for Kunst- og Kommunikasjon
**Ingelin Haugland** (født 24. august 1949 i Arendal) er en norsk billedkunstner, bosatt på Hisøy i Arendal kommune. Hun arbeider i hovedsak med maleri, tegning og digitale bilder. Hun har i tillegg undervist i kunstfag og mediefag ved videregående skoler i Aust-Agder.

Haugland har utdannelse fra Statens håndverks- og kunstindustriskole (1967-1971). Hun er også utdannet innen IKT digital bildebehandling ved Høgskolen i Østfold (1998) og webdesign ved Høgskolen i Sør-Trøndelag (2004). Hun har hatt separatutstillinger ved Sykkylven kunstforening (1983), Ørstad kunstforening (1982) og Tyholmen galleri (1990). Hun deltok blant annet på Høstutstillingen (1999), Sørlandsutstillingen (2002), Telemarksutstillingen (1983) og Agder Kunstsenters juleutstilling (2006 og 2007). Hun deltok også på en høstutstilling på Hillestad galleri i Tovdal sammen med billedkunstner Scott Aaneby i 2007. Under 100-årsjubileet for kvinners stemmerett, deltok Ingelin Haugland på jubileumsutstillingen «Med kunsten som stemme» på Lindvedske hus i Arendal i mai 2013. Hun forteller til *Kulturnett Aust-Agder*, i forbindelse med utstillingen, at det ofte er en hendelse som er inspirasjon til bildene hennes, og at hun ofte henter inspirasjon fra egen barndom.

Våren 2015 var Haugland tilbake på Hillestad galleri i en duo-utstilling sammen med Risørkunstner Sigurd Lindstrøm.

Ingelin Haugland er medlem i Norske billedkunstnere Agder (NBK-Agder).

Referanser
----------

1. ↑  Nyhetsklipp: «Høstutstilling på Hillestad» i *Fædrelandsvennen,* 28. august 2007
2. ↑   (besøkt 22. mai 2015)
3. ↑   22. mai 2015)
4. ↑  Nyhetsklipp: «Klart for vårutstilling på Hillestad galleri» i *Agderposten,* 6. mai 2015
**Morten Fevang** (født 6. mars 1975) er en norsk tidligere fotballspiller. Han spilte tidligere som regel i indreløperposisjon, men ble i sesongen 2009 omskolert til midtstopper.

Fevang, som opprinnelig er fra Kodal, startet sin karriere i IL Runar i Sandefjord, og kom til Odd før sesongen 1998. Han ble i Skien ut sesongen 2005 da han gikk som bosman-spiller til Odense BK i Danmark. Etter å ha blitt toppscorer fra midtbaneposisjon i sesongen 2006/07 valgte han å reise tilbake til Odd der han umiddelbart ble gjort til kaptein og en av bærebjelkene i laget. Foran sesongen 2009 ble han omskolert til midtstopper. I 2013 gikk kontrakten hans med Odd ut, og han valgte å skrive toårskontrakt med 2.-divisjonsklubben Notodden. Mot slutten av karrieren var han skadeplaget og valgte å legge opp i 2015. Fevang fikk totalt 422 kamper for Odd. Dermed er han den spilleren med nest flest kamper for klubben. I tillegg har han 84 mål for Odd, som er tredje flest for klubben. Bare Knut Seland og Frode Johnsen har flere mål.

Han ble norsk cupmester for Odd Grenland i 2000 og dansk cupmester for Odense i 2007.

Fevang fikk sin debut på A-landslaget i fotball i en alder av 34 år i 2009 mot Nederland i Rotterdam i en VM-kvalifiseringskamp.

Fevang er nå trener for Stag fotball G16. 

Han er tremenning av fotballspilleren Geir Ludvig Fevang.

Referanser
----------

1. ↑   FBref, FBref spiller-ID 875116ec[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Lars Hansen (27. februar 2007). «Fevang klar for Notodden». NRK. Besøkt 8. april 2014.
3. ↑  Olav Rege Olsen (10. juni 2009). «Nederland - Norge 2 - 0». Norges Fotballforbund. Besøkt 8. april 2014.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Morten Fevang – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Morten Fevang – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) Morten Fevang – national-football-teams.com Rediger på Wikidata

* (en) Morten Fevang – FootballDatabase.eu Rediger på Wikidata

* (en) Morten Fevang – EU-Football.info Rediger på Wikidata

* (no) Morten Fevang – Norges Fotballforbund Rediger på Wikidata

* (en) Morten Fevang – FBref Rediger på Wikidata
* Spillerprofil, Odd Grenland
* Spillerprofil, altomfotball.no

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
Vĩnh Tế-kanalen, en viktig kanal i Sør-Vietnam som ble ferdigstilt i 1823 under Lê Văn Duyệts ledelse
**Lê Văn Duyệt** (født 1763 eller 1764 i Quảng Ngãi-provinsen, død 3. juli 1832 i Hanoi) var en vietnamesisk general, mandarin og visekonge for sørlige Vietnam.

Lê Văn Duyệt var født inn i en bondefamilie nær Tiền Giang, og ble en del av styrken til Nguyễn Ánh, den senere keiser Gia Long, som kjempet mot Tây Sơn-opprøret. På grunn av sine gode militære evner steg Duyệt raskt i gradene, og han ble utnevnt til general etter at Tây Sơn-opprøret var slått ned. Etter Nguyễn-dynastiet kom til makta i 1802, ble Duyệt en høyt rangert mandarin og senere visekonge i Sør-Vietnam (Cochinkina samt deler av nåværende Kambodsja).

Under hans styre ble den sørlige delen av Vietnam stabilisert og opplevde fremgang på mange mange områder. Duyệt utviste en positiv holdning overfor kristne misjonærer og konvertitter til katolisismen. Dette bragte ham i konflikt med Gia Longs etterfølger, keiser Minh Mạng, som sto for en mer isolasjonistisk politikk, med vekt på konfucianismen. Etter Duyệts død sørget Minh Mang for å få hans grav skjendet, noe som ledet til et opprør ledet av Duyệts adoptivsønn, Lê Văn Khôi. Minh Mangs etterfølger Thiệu Trị rehabiliterte Duyệt og restaurerte grava hans.

Referanser
----------

1. ↑  Le Van Duyet Britannica Encyclopedia, hentet 2. september 2012
2. ↑  Jacob Ramsay (trenger passord): Southern Vietnam under the reign of Minh Mang (1820-1841): Central policies and local response. *Journal of South Asian Studies*, 1. oktober 2005, via HighBeam Resarch[*død lenke*], hentet 2. september 2012

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
**Therese Charlotte Margrethe Nielsen** (også kjent som **TCMN**, født 20. september 1994 i Tromsø) er en norsk blogger. Hun blogger om temaer som sminke, klær og hår.

Som barn bodde Nielsen i Tromsø, Oslo og Frogner i Sørum, før familien flyttet tilbake til Tromsø igjen i 2006. Som ungdom bodde hun delvis hos moren på Kvaløya og hos faren i Tromsdalen.

Nielsen begynte å blogge som 15-åring. Bloggen hennes ble etterhvert en av Norges best besøkte, og hun knivet stadig med Sophie Elise om førsteplassen på bloglisten. På det meste fulgte 65 000 nordmenn, stort sett unge jenter, med på hva hun gjorde hver dag.

Hun var med i TV3-programmet *Charterfeber* i 2013, sammen med de to andre bloggerne Rannveig Heitmann og Ida Martine Dypvik. På TV-skjermen ble Syden-oppholdet fremstilt som konfliktfylt mellom Heitmann på den ene siden og duoen Dypvik/Nielsen på den andre siden, men Nielsen mente i etterkant at hun var blitt uriktig fremstilt av produksjonsselskapet.

Nielsens bloggaktivitet var på topp i 2013, men hun har siden trappet ned bloggingen til fordel for en yrkeskarriere som frisør.

Referanser
----------

1. ↑  Nielsen, Therese Charlotte Margrethe (3. mai 2011). «Hvem er Therese». Arkivert fra originalen 18. august 2017. Besøkt 18. august 2017.
2. 1 2  «Inntektene raste for utbrent blogger». *Nordlys*, 15. okt. 2016.
3. 1 2  «Bloggdronninga som ble lei av livet på tronen». NRK Troms. 10. september 2016. Besøkt 18. august 2017.
4. ↑  Havnen, Marie (16. april 2013). «Rosa liv i varselraudt samfunn». Vox Publica. Besøkt 18. august 2017.
5. ↑  «- Fremstiller oss som mobbere». side2.no. 16. oktober 2013. Besøkt 18. august 2017.

Eksterne lenker
---------------

* Offisiell blogg Rediger på Wikidata
**Línjì Huìzhào** eller **Línjì Xìxuán** (forenklet kinesisk: 临济义玄; tradisjonell kinesisk: 臨濟義玄; Wade–Giles: Lin-chi I-hsüan, i Japan kjent som **Rinzai Gigen**; fødselsår ukjent, død 866 i Hebei) var en kinesisk lærer i zenbuddhisme som levde under Tang-dynastiet. Han regnes som grunnleggeren av Linji-retningen i kinesisk zenbuddhisme; under navnet rinzaiskolen er dette en av de tre hovedretningene i japansk zenbuddhisme. 

Sentrale momenter i hans budskap var at han «fremstiller den ideelle zen-utøveren som et uavhengig individ, fri fra konvensjoner og ikke trollbundet av de tidligere mesternes autoritet»; og dette i en tid da klosterlivet var i ferd med å bli mer regulert. Línjìs stil beskrives også som «kompromissløs i sine valg av læremetoder, som en general som tar alle midler i bruk for å beseire fienden uvitenhet.»

Hans tekster ble først utgitt samlet i 1036 under Song-dynastiet. Verket består av fire deler: «Å stige opp til dharma-hallen» er en samling taler; «Å teste og vurdere» og «Opptegnelse av aktiviteter» inneholder episoder fra hans liv og møter med mennesker; den siste delen er kalt «Andre episoder fra Línjìs liv». Verket, som preges av muntlige dialoger, er utgitt på norsk i antologien *Zen*, 2007.

Referanser
----------

1. ↑   China Biographical Database[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2  Kilde for sitat og vurderinger er Halvor Eifrings innledning til *Zen*, 2007

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NDL **·** NKC **·** CiNii
 |
Wanda Wiłkomirska
**Wanda Wiłkomirska** (født 11. januar 1929 i Warszawa, død 1. mai 2018 samme sted) var en ledende polsk fiolinist og pedagog.

Liv og virke
------------

Hun begynte å spille fiolin i en alder av fem år, og hennes første lærer var hennes far Alfred Wiłkomirski. I 1947 fullførte hun studiene ved Musikkhøyskolen i Łódź hos Irena Dubiska, og fra 1949 var hun elev hos Ede Zathureczky ved musikkakademiet i Budapest. Hennes pedagoger var også Eugenia Umińska og Tadeusz Wroński i Warszawa samt Henryk Szeryng i Paris.

Hun er prisvinner av fire internasjonale konkurranser: i Genève (1946), Budapest (1949), Den Internasjonale Johann Sebastian Bach-Konkurranse i Leipzig (1950) og Henryk Wieniawski internasjonale fiolinkonkurranse i Poznań (1952). Etter sin storslagne debut i USA (1961) begynte hennes store internasjonale karriere.

I 1983 ble hun professor ved *Hochschule für Musikk Mannheim* i Heidelberg. I 22 år var hun solist i Filharmonia Narodowa i Warszawa, og fulgte orkesteret med på omfattende konsertreiser. Hun ble også bedt på turné av andre polske og utenlandske orkestrer. Hun har konsertert på alle kontinenter, og spilt med verdens fremste orkestrer ledet av blant annet Otto Klemperer, Leonard Bernstein, Carlo Maria Giulini, John Barbirolli, Kurt Masur, Zubin Mehta, Carlo Maria Giulini, Wolfgang Sawallisch, Witold Rowicki, Erich Leinsdorf, Pierre Boulez, Eugen Jochum og Franz Konwitschny.

Wiłkomirska innspilte uroppførelser av samtidskomponister som Tadeusz Baird og Krzysztof Penderecki.

Wanda Wiłkomirska ble regnet som en av de fremste fiolinister av det 20. århundre, og mottok en rekke priser. Hun spilre på en *Petrus Guarnerius* fra 1734 (Venezia).

Referanser
----------

1. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 28. april 2014[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Autorités BnF, BNF-ID 13927786q[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 15. desember 2014[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   verkets språk polsk, www.polskieradio.pl, besøkt 1. mai 2018[Hentet fra Wikidata]
5. 1 2 3   Online PWN Encyclopedia ID 3996438[Hentet fra Wikidata]
6. ↑  «Wanda Wilkomirska, violinist – obituary». *The Telegraph* **(engelsk)**. 2. mai 2018. ISSN 0307-1235. Besøkt 3. mai 2018.
7. ↑  «Wanda Wilkomirska, Famed Polish Violinist, Is Dead at 89». *The New York Times* **(engelsk)**. 4. mai 2018. ISSN 0362-4331. Besøkt 8. mai 2018.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Wanda Wiłkomirska – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Wanda Wiłkomirska på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
* (en) Wanda Wiłkomirska på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Wanda Wiłkomirska på MusicBrainz Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** BIBSYS **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NLA **·** CiNii **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
Löfbergs Lila-bygget i indre havn i Karlstad
Reklame for Löfbergs Lila

**Löfbergs Lila** er et kafferøsteri i Karlstad i Sverige. Det ble grunnlagt i 1906 av brødrene Josef, Anders og John Löfberg.

Löfbergs Lila ble grunnlagt som importør av kaffe. Etter noen år begynte man også å røste kaffen, selv om salg av kaffe fortsatt var hovedbeskjeftigelsen. I 1927 ble virksomheten oppdelt og blant annet importen av Citroënbiler havnet i et annet selskap. 

Löfbergs Lila er blitt en av Nordens størsta kafferøsterier. Selskapet er fortsatt familieeid. Hovedkontoret og et av røsteriene ligger i Karlstad. Ytterligere et røsteri finnes (Peter Larsens Kaffe) i Viborg i Danmark, som eies til 75 %. Löfbergs Lila eier også Kobbs te. Selskapet har 200 ansatte. Löfbergs Lila har en markedandel på 20% i Sverige.

Navnet Löfbergs Lila kommer fra fargen på posen for *Löfbergs Lyxblandning* som kom ut på slutten av 1920-årene.

Kaffesorter
-----------

* Mellanrost
* Mellanmörk
* Jubileumsblandning
* Skånerost
* Stark
* Vårt Goda Mellanrost
* Vårt Goda Mörkrost
* Antigua kaffekapsel
* Kimel Estate kaffekapsel
* Grovmalet
* Volcano Espresso
* Ethiopian Sidamo
* Symphony
* Black Mystery
* Monsoon Malabar Espresso
* Sidamo Espresso
* Divine
* Purple Legend
* Pure Colombia
* Dark Passion
* Sidamo Hela Bönor
* Monsoon Malabar Hela Bönor
* Intense Espresso

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Nationalencyklopedin
 |
Fotografi av Gabriel Tranchard fra 1853 fra Victor Places utgravninger i Khorsabad.
**Victor Thomas Place** (født 18. juli 1818 i Corbeil i Frankrike; død 10. januar 1875 i Tungujei ved Iași (Romania) var fransk konsul og arkeolog.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Victor Place kom fra en velstående borgerlig familie. Etter at faren gikk bankerott i 1834 måtte Victor selv finne måter å bekoste sine studier på. Har virket som *répétiteur* ved collège de l'Immaculée-Conception i Vaugirard, og studerte ved lycée Henri-IV og *École de droit*. Han fikk juridisklisensiat i 1839.

### Konsulatstjeneste

Han trådte inn i den franske konsulærvesen i 1840. Der ble han lagt merke til for sin matematiske viten, og særlig for sin evne til å utarbeide plantegninger. Denne interessen og evnen førte ham til at han fordypet seg innen arkitekturen. I perioden 1843–1851 virket han ved en rekke konsulater.

Victor Place ble i 1851 fransk konsul i Mosul og fortsatte likesom Jules Oppert og Fulgence Fresnel de av hans forgjenger Paul-Émile Bottas påbegynte utgravninger ved Khorsabad. Place var senere etter hverandre generalkonsul i Jassy, Adrianopel, Calcutta og New York. 

Place utgav sammen med maleren Félix Thomas det arkeologiske trebindsverket *Ninive et L'Assyrie* (1866–1869). Den vitenskapelige presisjon som Victor Place deri presiserer sitt arkeologiske arbeide med – trass i enkelte forståelige tolkningsfeil – ble et praktverk ytterligere beriket av ingeniøren Gabriel Tranchards fotograviske dokumentasjonsarbeid. Det ble utgitt 300 eksemplarer av *Ministère de la Maison de l’Empereur et des Beaux-Arts*, hvorav kun 100 var bestemt for offentlig salg.

Han ble i 1872 avsatt fra sin konsulatspost og dømt til to års fengsel, fordi han hadde tatt seg personlig provisjon ved tilsynet av våpenleveranser til den franske stat. Han var mot slutten av livet fullstendig ruinert, og dro i eksil til Romania, der han døde.

Skrifter
--------

* Victor Place, Félix Thomas: *Ninive et l'Assyrie*. 3 bind, Imprimerie Impériale, Paris, 1867–1870.

Litteratur
----------

* B. André Salvini: I: Erich Ebeling, Bruno Meissner, Dietz Otto Edzard (Hrsg.): *Reallexikon der Assyriologie und Vorderasiatischen Archäologie*. Zehnter Band, Walter de Gruyter, Berlin 2003-2005, ISBN 3-11-018535-0, S. 588.
* Maurice L. Pillet: *Khorsabad. Les découvertes de V. Place en Assyrie, etc.* Paris 1918.
* N. Chevalier, B. Lavédrine: *Débuts de la photographie et fouilles en Assyrie: les calotypes de Gabriel Tranchand*. In: E. Fontan, N. Chevalier, 1994, S. 196-213
* E. Fontan, "Félix Thomas (1815-1875), l'architecte providentiel", in E. Fontan, N. Chevalier, 1994, S. 102-115

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC
 |
Sun Studio
**Sun Studio** er et platestudio åpnet av rockepioneren Sam Phillips på 706 Union Avenue i Memphis, Tennessee den 3. januar 1950. Studioet het opprinnelig Memphis recording Service, og det delte bygning med Sun Records. I 1951 ble den antatt første rockesingelen, «Jackie Brentson and his Delta Cats» sin «Rocket 88» (med låtskriver Ike Turner på keyboard) spilt inn. Som gjorde at studioet kunne hevde å være rockens vugge. Ellers ble studioet brukt av blues og R&B artister som Muddy Waters, Junior Parker, Little Milton, B.B. King, James Cotton, Rufus Thomas og Roscoe Gordon på begynnelsen av 50-tallet.

Utover 50-tallet ble studioet brukt til å spille inn demoer for unge håpefulle artister og albumene til artister som var under kontrakt med Sun Records. Dette inkluderte artister som Johnny Cash, Elvis Presley, Carl Perkins, Roy Orbison, Charlie Feathers og Jerry Lee Lewis. På slutten av 50-tallet ble pågangen av artister så stor, at Sam Phillips bygde et nytt studio i 1960 kalt Sam C. Phillips Recording Studio. I 1969 solgte Sam Philips studioet og sitt nye plateselskap Phillips recording til Shelby Singleton, og det gamle studioet ble ikke lengre brukt. 

Men i 1985, da Carl Perkins, Roy Orbison, Jerry Lee Lewis og Johnny Cash skulle spille inn det som ble *Class of '55*, valgte de det gamle studioet for innspillingen. Og i 1987 ble studioet gjenåpnet som et kombinert studio og museum.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Sun Studio – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Sun Studio – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Arkivert 28. mars 2022 hos Wayback Machine.
Danmark 2021   
Foto Hreinn Gudlaugsson
**Staffan William-Olsson** (født 13. desember 1959 i Göteborg) spilte piano, gitar og trommer allerede i 7-årsalderen. Han studerte klassisk piano med en jazz-orientert lærer, men etterhvert tok interessen for gitaren overhånd, mest innenfor blues/rock-sjangeren: Jimi Hendrix, Deep Purple og Led Zeppelin. 

Da jazz-rocken kom, ble bl.a. Weather Report, John McLaughlin og Allan Holdsworth de nye inspirasjonskildene. George Bensons LP *Bad Benson* var et vendepunkt – den åpnet opp ørene for den rene, uforvrengte gitarlyden. Pat Martino ble også en stor inspirasjonskilde. 

Etter klassiske pianostudier ved Göteborgs Musikhögskola (William-Olsson er autodidakt gitarist), overtok han plassen etter Ulf Wakenius i den svenske fusion-gruppen Hawk on Flight. Han spilte også med Bob Berg, Lee Konitz og Palle Mikkelborg. 

Han flyttet til Oslo i 1986 og jobbet som freelancegitarist før han ble medlem av hardrock-gruppen Sons of Angels i 1989. Bandet fikk platekontrakt med Atlantic Records og turnerte på USAs østkyst og i Europa. Platen solgte 100,000 eksemplar, og bandet ble oppløst. 

The Real Thing ble startet i 1992. Solo-CD-en *Three Shades of Blue* ble Spellemannprisnominert i 1995. Den andre CD-en *Smile!* ble også nominert og kom i november 1998. Etter den gang har det kommet to ytterligere utgivelser: *Oak Road Boogaloo* i 2000 og *Pop!* i 2002. I 2005 startet William-Olsson mini-storbandet Sharp 9, med inspirasjonskilder som Art Pepper og Miles Davis. Med Sharp 9 har han utgitt *NO:Network* (2004) og *Sudoku* (2007).

Referanser
----------

1. ↑   Discogs, Discogs artist-ID 3587421, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Biografi fra Jazzbasen.
* Diskografi fra Jazzbasen.

Portal: Jazz

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Prabook **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
**«Sun King»** er den fjerde sangen på albumet *Abbey Road* som The Beatles utga i 1969.

«Sun King» er den første sangen av den endelige medleyen, selv om den er i forskjellig tone og takt. Lyrikken som starter sangen er det samme som tittelen og lyrikken til «Here Comes the Sun», men med ordet ‘King’ satt inn etterpå, selv om «Here Comes the Sun» er skrevet av George Harrison, mens «Sun King» er skrevet av John Lennon. Teksten er surrealistisk. Det var McCartney som kunne en del spansk, og som gav Lennon de ordene han trengte til sangen.

*Here comes the sun king*
*Here comes the sun king*
*Everybody's laughing*
*Everybody's happy*
*Here comes the sun king*
Senere går sangen over i moll med et orgel i bakgrunnen og vokalen bryter inn i en merkelig blanding av romanske språk som italiensk, spansk og portugisisk, mer sangbart enn meningsfylt:

*Quando paramucho mi amore de felice carathon*
*Mundo paparazzi mi amore cicce verdi parasol*
*Questo abrigado tantamucho que canite carousel*
Den siste setningen av typisk Lennonsk lyrikk-nonsens, *Cuesto obrigado, tanta mucho, que carousel*, kan forsøksvis oversettes med følgende engelsk: *This Thanks, Very Much, Cake and Eat It, Dearest Sun*. I den grad selve *Sun King* kan meningsfullt identifiseres, er det Louis XIV av Frankrike, også kalt ‘Solkongen’. Han var konge i 74 år.

Sangen er i en tredelt harmoni mellom John Lennon, Paul McCartney og George Harrison, tilsvarende hva som ble gjort på sangen «Because» fra tidligere på albumet. På slutten av sangen stopper musikken brått når Ringo Starrs trommefyll leder inn på neste sang: «Mean Mr. Mustard».

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Sun King* på MusicBrainz Rediger på Wikidata
**Mark Wilson** (født 31. oktober 1974 i Wisconsin) er en amerikansk profesjonell golfspiller, som spiller på PGA-touren.

Wilson ble profesjonell i 1996. Den første seieren kom på NGA Hooters Tour, som ligger under både PGA-touren og Nationwide Tour i prestisje. Det ble totalt tre seire på den touren mellom 1999 og 2001. I 2004 kvalifiserte han seg for 2005-sesongen på PGA-touren gjennom «Qualifying school». Den første seieren på PGA-touren kom i 2007, i The Honda Classic. Men det store gjennombruddet kom i 2011. Av de fem første turneringene på PGA-touren den sesongen, vant Wilson to.

Meritter
--------

### Seire på PGA-touren

* 2011 Sony Open in Hawaii, Waste Management Phoenix Open
* 2009 Mayakoba Classic at Riviera Maya
* 2007 The Honda Classic

Referanser
----------

1. 1 2   PGA-touren golfspiller-ID 21878, besøkt 25. oktober 2016[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Mark Wilson – PGA-touren Rediger på Wikidata

* (en) Mark Wilson – Verdensrankingen Rediger på Wikidata

Portal: Golf
**Mark Whitfield** (født 6. oktober 1966 i New York) er en amerikansk hard bop og soul-jazz gitarist som ble født i Syosset, New York. Han deltok på Kongsberg Jazzfestival i 1996.

Han er nok bedre kjent for sine innspillinger som orkester-leder for både Verve og Warner Bros Records plateselskap. Han har jobbet sammen med mange andre jazz-komponister som f. eks. Jack McDuff, Jimmy Smith, Courtney Pine og Nicholas Payton, Chris Botti og flere andre. Mark Whitfield ble uteksaminert fra Bostons Berklee College of Music, instituttet for studier av jazz og moderne amerikansk musikk, i 1987 etter å ha studert musikk-komposisjon og arrangering, samt alle stilarter av gitarspilling. 

Etter endt eksamen, vendte han tilbake til sitt hjemsted i New York får å ta fatt på en karriere som jazz-gitarist som har gitt ham muligheten til å samarbeide med mange andre kjente jazz-artister. Han hadde sin første solo debut med CD-en «The Marksman». Suksessen til denne utgivelsen førte til en karriere som har gjort at han har produsert 14 solo prosjekteog flere samarbeidstiltak med noen av de viktigste kunstnerne i de senere årene.

Referanser
----------

1. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 6. mai 2014[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w6b4064k, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   besøkt 26. mai 2019[Hentet fra Wikidata]

Portal: Jazz

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** BNE **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |
*Sanopus Splendidus*, som er endemisk til Cozumel, i korallreva utafor øya
**Arrecifes de Cozumel nasjonalpark** er en nasjonalpark utafor kysten av den karibiske øya Cozumel, som utgjør en del av den meksikanske delstaten Quintana Roo. Den ble gjort til nasjonalpark 19. juli 1996, og har et areal på 11 988 hektar. Den bevarer en del av Det mesoamerikanske barriererevsystemet, som er det nest største korallrevsystemet i verden. Selv om nesten hele Cozumel er omgitt av korallrev, omfatter nasjonalparken kun reva på sørsida av øya. Parken begynner like sør for den internasjonale brygga og fortsetter sørover og rundt Punta Sur, og oppover et like stykke langs sørøstkysten. Nasjonalparken har også status som ramsarområde.

Eksterne lenker
---------------

* Nasjonalparker i Mexico
* Arrecifes de Cozumel nasjonalpark hos Protected Planet

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** Ramsar
 |


1. ↑   *World Database on Protected Areas*, WDPA-id 166965, Wikidata Q1681293,
**Manuel Quinziato** (født 30. oktober 1979 i Bolzano) er en tidligere profesjonell, italiensk landeveissyklist.

Meritter
--------

1997
U19 Verdensmesterskapet Lagforfølgelse
2001
EUs flaggEuropeisk U23 Tempo-mester
2. etappe, GP Tell
1. etappe, Giro delle Regione
2002
4.-plass sammenlagt, Belgia rundt
2003
2.-plass, Nasjonalt mesterskap Tempo
2004
3.-plass, Japan Cup
9.-plass sammenlagt, Belgia rundt
2006
5.-plass sammenlagt, Eneco Tour
2. etappe
6.-plass sammenlagt, Danmark Rundt
2007
4.-plass, E3 Harelbeke
2008
Intaka Tech Worlds View Challenge
2.-plass sammenlagt, Tredagers i De Panne
2009
4.-plass sammenlagt, Tredagers i De Panne
2015
7. etappe, Eneco Tour
2016
Italiensk mester på tempo

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Manuel Quinziato – UCI Rediger på Wikidata

* (en) Manuel Quinziato – ProCyclingStats Rediger på Wikidata

* (en) Manuel Quinziato – Cycling Archives Rediger på Wikidata

* (en) Manuel Quinziato – Cycling Quotient Rediger på Wikidata

* (en) Manuel Quinziato – CycleBase Rediger på Wikidata
Bahrains riksvåpenBahrains riksvåpen
**Kongsdømmet Bahrains riksvåpen** (arabisk **شعار البحرين**) ble utformet på 1930-tallet av en britisk rådgiver til kongen av Bahrain (dengang fortsatt emir). Den nåværende formen ble vedtatt 2002. Riksvåpenet har heraldisk utforming med et skjold i de samme fargene og samme utforming som nasjonalflagget. Et rødt og hvitt hjelmklede omgir skjoldet. De fem hvite spissene skal representere islams fem søyler.

Historisk utvikling
-------------------

Bahrains krone er en heraldisk åttetakket «gammel krone» med fem synlige takker.
Kongekronen har et tillegg av mindre takker mellom de opprinnelige.
Bahrain var fra 1820 et protektorat under Storbritannia, med britiske guvernører som samtidig var oppnevnt som rådgiver for sjeikene og hakimene som var de offisielle statsoverhodene. I 1932 utformet guvernøren Charles Belgrave et våpenskjold for sjeiken i europeisk heraldisk stil. Den originale utformingen var rødt med tre hvite spisser («dancetée of three») med en åttetakket krone som hjelm.

Da protektoratet opphørte i 1971 ble det lagt til et hvitt og rødt hjelmklede som en markering av landets uavhengighet. Emirens personlige våpenskjold viste fortsatt kronen, mens våpenet uten krone, men fortsatt med hjelmklede ble emiratets emblem.

I 2002 ble Bahrain erklært kongedømme av Hamad ibn Isa Al Khalifa. Skjoldet er fortsatt rødt, men antallet takker økte til fem. Den gamle kronen ble også endret, med et tillegg av takker for å markere en endring fra prinsekrone til kongekrone.

Referanser
----------

1. ↑  Hubert De Vries 28. september 2007

| * v
* d
* r
Asiatiske riksvåpen |
| --- |
| Afghanistan  **·** Armenia  **·** Aserbajdsjan  **·** Bahrain  **·** Bangladesh  **·** Bhutan  **·** Brunei  **·** De forente arabiske emirater  **·** Filippinene  **·** Georgia  **·** India  **·** Indonesia  **·** Irak  **·** Iran  **·** Israel (Palestina)  **·** Japan  **·** Jemen  **·** Jordan  **·** Kambodsja  **·** Kasakhstan  **·** Folkerepublikken Kina (Hongkong  **·** Macao)  **·** Republikken Kina  **·** Kirgisistan  **·** Kuwait  **·** Kypros  **·** Laos  **·** Libanon  **·** Malaysia  **·** Maldivene  **·** Mongolia  **·** Myanmar  **·** Nepal  **·** Nord-Korea  **·** Oman  **·** Pakistan  **·** Qatar  **·** Russland  **·** Saudi-Arabia  **·** Singapore  **·** Sri Lanka  **·** Syria  **·** Sør-Korea  **·** Tadsjikistan  **·** Thailand  **·** Turkmenistan  **·** Tyrkia  **·** Usbekistan  **·** Vietnam  **·** Øst-Timor |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Wilfred Kitching** (født 22. august 1893, død 15. desember 1977) var Frelsesarmeens general fra 1954 til 1963.

Han ble født i Storbritannia og ble frelsesoffiser da han var 20 år i 1914. Han tjenestegjorde så i over 30 år ved korps (menigheter), divisjoner, og det nasjonale hovedkvarteret. Hans far, kommandør Theodore Kitching var en av William Booths nærmeste medarbeidere, og var særlig kjent som redaktør og forfatter innen Frelsesarmeen.

Han og adjutant Kathleen Bristow giftet seg i 1929. I 1944 ble han sendt for å tjenestegjøre i Australia-syd territoriet som sjefssekretær. Han kom deretter til Sverige som territorial leder i 1948. I 1951 ble han kommandør i Storbritannia.

Kommandøren ble valgt som general i Frelsesarmeen av Det høye råd i 1954. 

Han skrev musikk for brassband og flere sanger og to bøker: 'Soldiers of salvation' (1963) og sin egen biografi, 'A Goodly Heritage', som kom ut i 1967.

Referanser
----------

1. 1 2   Munzinger Personen, Munzinger IBA 00000006142, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

  



|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Albert Orsborn** | **General for Frelsesarmeen**(1954–1963) | Etterfølger:**Frederick Coutts** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** Munzinger (iba)
 |
***Millers dokument*** er en svensk stumfilm fra 1916 i regi av finlandssvenske Konrad Tallroth. Manuset ble skrevet av Georg Bodmer, som var et pseudonym for Bertil Malmberg. Produksjonsleder var norskfødte Eilif Skaar. I rollen som Allan ser vi den norske skuespilleren Nicolay Johannsen.

Filmen ble spilt inn i Svenska Biografteaterns studio på Lidingö med utendørsscener fra Fjällgatan og Östra station i Stockholm.

Handling
--------

Godseier Friedmans fostersønn Allan skal forlate hjemmet til fordel for universitetsstudier. Han er forelsket i Friedmans datter Agnes. I avskjedens stund innser hun at det er *Allan* som hun elsker. Hun har etter en svermerisk impuls i hemmelighet forlovet seg med godseier *Steiner*, farens antagonist - en forbindelse som hun nå vil bryte.

Godseier Steiner får en dag et brev undertegnet J Miller, hvor Steiner anklages for å ha ruinert ham en gang i tiden. Miller skriver at han nå har nok av bevis mot ham og ber Steiner om å oppsøke ham. Steiner dukker opp hos den eldre mannen og trosser åpent dennes trusler. Den eldre mannen blir totalt forvirret av sinnsbevegelse, begir seg ut i byen og får slaganfall på en restaurant. Rent tilfeldig blir det Allan som må hjelpe ham hjem.

Rolleliste (i utvalg)
---------------------

* Alfred Lundberg - Friedman, godseier
* Greta Almroth - Agnes, hans datter
* Nicolay Johannsen - Allan, student, hans fostersønn
* Konrad Tallroth - Steiner, godseier
* William Larsson - J Miller

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Millers dokument* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Millers dokument* hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (sv) *Millers dokument* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata
**Ola Opheim** (født 8. oktober 1920 i Vågå, død 4. september 2003) var en spillemann fra Gudbrandsdalen.

Sammen med Oddvar Nygaard forandret han norsk folkedansmusikk radikalt på andre halvdel av 1900-tallet. Den «nye» gammeldansmusikken var mye mer dansbar og hadde fele og trekkspill i sentrum. Han spilte i sammen med Nygaard på trekkspill, Finn Westbye på gitar og Håkon Nilsen på bass i Oddvar Nygaards kvartett i 21 år. 
Kvartetten vant Spellemannprisen 1973 i klassen folkemusikk/gammeldans som var med for første gang det året. 

Opheim var spesielt kjent for et drivende godt dansespill. Gjennom et langt spillemannsliv samla Opheim en enorm mengde leiker.

Ola Opheim var med og stifta Vågå Spelmannslag 24. april 1952. Her satt han også i styret.

Utmerkelser
-----------

* Æresmedlem i Vågå Spel- og Dansarlag i 1992.
* Æresmedlem i Landslaget for Spelemenn i 1983.
* Vant landskappleiken på Notodden i 1963
* Kongens sølv
* Kulturprisen for Gudbrandsdalen
* Spellemannprisen

Utvalgte komposisjoner
----------------------

* Rustbumasurka
* Heringstad-hallingen

Referanser
----------

1. 1 2   Slekt og Datas Gravminnebase, «Minneside basert på bilder og gravminnedata for Ola Opheim, (08.oktober 1920 - 04.september 2003).», besøkt 24. februar 2023[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** KulturNav **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
Bayard med Haimonssønnene, miniatyrmaleri fra 1300-tallet
**Bayard** er en fortryllet hingst som forekommer i franske ridderlegender fra middelalderen.

Hesten forekommer første gang i *Quatre fils Aymon*, en chanson de geste fra 1100-tallet, der den tilhører Renaud de Montauban og spiller en avgjørende rolle i Renauds forsoning med Karl den store. *Quatre fils Aymon* fikk stor spredning i middelalderen med flere etterligninger og bearbeidelser.

Renaud og Bayard fikk gå igjen i andre ridderepos, som det italienske *Morgante* (1483) av Luigi Pulci, da med navnene Rinaldo og Baiardo. De forekommer også i renessanseeposene *Den forelskede Roland* og *Den rasende Roland*.

Bayard kjennetegnes av ridderkulturens forhold til hesten. Han er et uttrykk for det heroiske ideal og kjennetegnes ved sin troskap, intelligens og høye prestasjonsevne.

Referanser
----------

1. 1 2  *Animal characters: nonhuman beings in early modern literature* **(engelska)**. Philadelphia: University of Pennsylvania Press. 2010. s. 28–36. ISBN 978-0-8122-4249-2.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Steed Bayard – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
**Bay of Skaill** (norrønt: *Bugr Skála*) er en liten bukt på vestkysten av øya Mainland i den skotske øygruppen Orknøyene. Navnet Skaill stammer fra det norrøne ordet *Skála* i betydningen for «hall». Navnene på alle gårdene rundt er også avledet fra norrønt, og det antas at jordene har vært permanent bosatt i over tusen år

Skaill House
------------

Skaill House
I denne bukten ligger Skaill House. I 1620 konstruerte biskop George Graham en enkel herregård, den første delen av det som nå er Skaill House. Sønnen hans ble laird av godset, og eiendommen ble fra den tiden overført til etterfølgende jordeiere.

I årenes løp ble godshuset utvidet. I 1997, etter seks år med restaureringsarbeid, ble Skaill House åpnet for publikum. Den kan leies som fritidsbolig eller til mottakelser og arrangementer.

Skara Brae
----------

Skara Brae er en steinbygd bosetning fra neolittisk tid (bondesteinalderen). Den består av ti hus i klynger, gjort av steinheller, og med jordvolder som ga støtte for veggene. I husene var ildsteder, senger og skap gjort med stein. Et primitiv kloakksystem, med «toaletter» og avløp i hvert hus, ble sluset ut til havet.

Skaill’ vikingforråd
--------------------

I mars 1858 gravde en gutt ved navn David Linklater ved Muckle Brae, nær Sandwicks sognekirke, da han kom over noen sølvbiter som lå i jorden. Forbløffet over funnet fikk Linklater snart selskap av en rekke folk. Sammen avdekket de over hundre gjenstander. Denne skatten er den største vikingskatten som er funnet så langt i Skottland.

Referanser
----------

1. ↑   «The Lairds of Skaill», *Skaill House*
2. ↑   «History of Skaill», *Skaill House*
3. ↑   «Before Stonehenge», *National Geographic*. 1. august 2014. Sitat: «ten stone structures, The village had a drainage system and even indoor toilets.»
4. ↑  «Skara Brae Sandwick, Scotland», *Atlas Obscura*. 20. januar 2018. Sitat: «Amazing and mysterious Neolithic settlement on Scotland's Orkney Islands»
5. ↑   «Skara Brae», *World History Encyclopedia*. 18. oktober 2012. Sitat: «ten stone structures, The village had a drainage system and even indoor toilets.»
6. ↑  «The Skaill Viking Hoard Article». Arkivert fra originalen den 27. september 2007.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
Potalapalasset

**Potalapalasset** ligger i Lhasa, Tibets hovedstad. Bygningen var vinterresidens for Tibets åndelige og verdslige leder, Dalai Lama, og regjeringskanselli for Tibet fram til 1959, da den nåværende Dalai Lama flyktet til India. Bygningen har over tusen rom, og er nå museum, og er bevart slik det var da Dalai Lama bodde der. Det er 13 etasjer høyt og ligger på klippen Marpori («den røde klippe»), omkring 3 700 meter over havet. Navnet Potala kommer fra det guddommelige fjellet Potalaka, der boddhisattvaen Chenresig skal ha sin bolig. Palasset er også kjent som *Tse Podrang*, «palasset på fjelltoppen».

Det første palasset ble påbegynt i 631 av keiser Songtsän Gampo. Det nåværende palasset, som er av dzong-typen, består av to deler: det hvite palass som ble påbegynt i 1645 på ordre av den femte Dalai Lama, og det røde palass, som stod ferdig 1693.

Det hvite palasset var både Dalai Lamas vinterresidens og kanselli for den tibetanske regjering, mens det røde palasset utelukkende har sakrale funksjoner. I det røde palassets vestre kapell finnes fem gullbekledte *chörten*, der fem inkarnasjoner av Dalai Lama er begravd.

Litteratur
----------

* Deng Tu: *Der Potala-Palast*. Chinesischer Esperanto-Verlag 1995, ISBN 7-5052-0244-8.
* Àiěrjídì 艾尔极地: *Dài nǐ yóu Bùdálá Gōng* 带你游布达拉宫 / *Follow Me to the Potala*. Sìchuān měishù chūbǎnshè 四川美术出版社 2001, ISBN 7-5410-1940-2.
* *The Potala Palace of Tibet*. Joint Publishing Company 1982, ISBN 962-04-0196-4.
* Anthony Guise: *The Potala of Tibet*. Atlantic Highlands / Stacey International 1988, ISBN 0-905743-48-2.
* Phuntsok Namgyal: *Splendor of Tibet, The Potala Palace*. Homa&Sekey 2002, ISBN 1-931907-02-1.

Eksterne lenker
---------------

* Bilde

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** VIAF **·** LCCN **·** NKC **·** GeoNames
 |
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Ukrainas flagg Ukraina |
| EM i beachhåndball |
| Bronse | Italia 2000 | Lag |

**Ukrainas kvinnelandslag i strandhåndball** representerer Ukraina i internasjonale konkurranser i strandhåndball. Sporten er underlagt Ukrainas håndballforbund (*Федерація Гандболу України*). Pr 2013 er Valentyn Vakula landslagstrener.

Resultater
----------

### VM i beachhåndball

Ukraina deltok i VM første gang ved VM i beachhåndball 2008 i Cádiz i Spania, der de kom på 9.-plass. Ved VM i beachhåndball 2010 kom de på 4.-plass, etter at de tapte bronsefinalen 0-2 for Brasil.

De deltok ikke ved VM i beachhåndball 2012.

### EM i beachhåndball

Ukraina deltok ved det første EM som ble arrangert; EM i beachhåndball 2000 i Gaeta i Italia. Der vant de turneringen, etter at de slo Tyskland 2-1 i finalen. Ved EM i beachhåndball 2002 i Cádiz i Spania kom de på 5.-plass.

Ved EM i beachhåndball 2004 kom de på 10.-plass, og i 2006 kom de på 9.-plass ved EM i beachhåndball 2006 i Tyskland. Året etter deltok de ved EM i beachhåndball 2007, og kom der på 8.-plass.

De kom på 4.-plass ved EM i beachhåndball 2009 i Larvik, der de tapte bronsefinalen 0-2 mot Kroatia. I 2011 fikk de 9.-plass ved EM i beachhåndball 2011, som ble arrangert i Umag i Kroatia.

I juli 2013 deltok de ved EM i beachhåndball 2013 i Randers i Danmark, der de igjen kom på 4.-plass. De møtte Norge i bronsefinalen, men tapte kampen 1-2, der Norge vant shoot-outen 6-3.

Referanser
----------

1. ↑  DHF - *The groups for the 2013 European Beach Handball Championships*, besøkt 31. juli 2013.
2. ↑  EHF - *2009 Women's ECh Beachhandball* Arkivert 25. juni 2010 hos Wayback Machine. besøkt 31. juli 2013.

Eksterne lenker
---------------

* Ukrainas håndballforbund