recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Gerrit Jan van Heuven Goedhart** (født 19. mars 1901, død 8. juli 1956 i Genève, Sveits) var en nederlandsk politiker og diplomat. Han var FNs første høykommissær for flyktninger mellom 1951 og 1956.

Van Heuven Goedhart studerte juss ved Leiden University og ble uteksaminert derfra i 1926. Året før hadde han blitt ansatt som reporter for avisen De Telegraaf. Den 1. januar 1930, i en alder av 28 år, ble Goedhart forfremmet til sjefredaktør for denne avisen. Goedhart fikk sparken som redaktør den 1. juni 1933, fordi han nektet å publisere en artikkel som uttalte at den nyvalgte tyske lederen Adolf Hitler var en stor statsmann. Goedhart ble utnevnt til sjefredaktør i avisen Utrechts Nieuwsblad, en stilling han hadde inntil den tyske invasjonen av Nederland den 15. mai 1940. Under den andre verdenskrig arbeidet Van Heuven Goedhart som reporter og sjefredaktør for den den illegale motstandsavisen Het Parool. 

I 1944 flyktet Goedhart til London, hvor han ble utnevnt til justisminister for den nederlandske regjeringen i eksil. Etter den andre verdenskrig var over, returnerte Van Heuven Goedhart til avisen Het Parool, hvor han igjen ble sjefredaktør. I 1947 begynte Goedhart som politiker i hjemlandet før han i 1951 ble utnevnt til den første høykommissæren for flyktninger i FN. Under Van Heuven Goedhart, ble UNHCR tildelt Nobels fredspris i 1954. Hans far, Gijsbert Willem Goedhart, var en protestantisk prest. Hans mor het Francina Dingena Helena van Heuven. Van Heuven Goedhart ble opprinnelig kalt Goedhart, men i 1933 fikk han tillatelse til å legge sin mors pikenavn til hans etternavn.

Van Heuven Goedhart giftet seg med sin første kone Francis Becht (1899–1987) i 1924. Dette ekteskapet ble oppløst i 1931 og i 1932 giftet Van Heuven Goedhart seg med Erna Hauan (1899–1991) fra Norge. Van Heuven Goedhart hadde to barn fra sitt andre ekteskap, Karin Sophie og Bergliot Halldis. Van Heuven Goedhart døde i Genève, den 8. juli 1956 da han var 55 år gammel. Auguste R. Lindt fra Sveits tok over som FNs høykommissær for flyktninger.

Referanser
----------

1. 1 2   Munzinger Personen, oppført som Gerrit J. van Heuven-Goedhart, Munzinger IBA 00000018946, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Brockhaus Enzyklopädie, oppført som Gerrit Jan Heuven-Goedhart, Brockhaus Online-Enzyklopädie-id heuven-goedhart-gerrit-jan, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   Biografisch Portaal, «Gerrit Jan Goedhart», Biografisch Portaal number 35479608[Hentet fra Wikidata]
4. 1 2 3 4 5 6 7 8   Parlement.com, besøkt 2. august 2015[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Gerrit Jan van Heuven Goedhart – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Van Heuven Goedhart i Oslo (Nobels fredspris) -Beeld & Geluid

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** BPN **·** NLA **·** Munzinger (iba)
 |
**Derealisasjon** er en endring i oppfatningen eller opplevelse av den ytre verden, slik at det virker uvirkelig. Andre symptomer er følelse som om miljøet man er i, mangler spontanitet, emosjonelle farger, og dybde. Det er en dissosiativ symptom som kan forekomme i øyeblikk av alvorlig stress.

Derealisasjon er en subjektiv opplevelse av uvirkelighet av verden utenfor, mens depersonalisering er følelse av uvirkelighet i ens personlige selv, selv om de fleste forfattere i dag ikke hensyntar derealisasjon (omgivelser) og depersonalisering (i seg selv) som separate konstruksjoner.

Kronisk derealisasjon kan være forårsaket av occipital–timelig dysfunksjon. Disse symptomene er vanlige i befolkningen, med en livstidsprevalens på opp til 26-74% og en prevalens av 31-66% på den tiden av en traumatisk hendelse.

Referanser
----------

1. ↑  American Psychiatric Association (2004) Diagnostic and Statistical Manual of Mental Disorders DSM-IV-TR (Text Revision). American Psychiatric Association. ISBN 0-89042-024-6.
2. ↑  «Depersonalization-derealization disorder - Symptoms and causes». Besøkt 10. oktober 2019.
3. ↑  «Separating depersonalisation and derealisation: the relevance of the "lesion method"».
4. ↑  «The epidemiology of depersonalization and derealisation. A systematic review».

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** NKC
 |
Skyggebrett for verktøy brukt i et produksjonslokale
Shadow board used to store and segregate cleaning utensils in a food factorySkyggebrett brukt til å lagre og avskille rengjøringsredskaper i en matfabrikk
Et **skyggebrett** er en metode for å organisere verktøy som går ut på at man har en verktøytavle med bilder eller tegninger som viser hvor verktøyet skal henge når det ikke er i bruk. Skyggebrett brukes blant annet på verksteder, i industri og på fabrikker. Det at verktøytavlen har skisser som viser hvilket verktøy som skal henge der gjør at operatører på en arbeidsstasjon raskt kan identifisere hvilke verktøy som er i bruk eller mangler. Tavlen er vanligvis plassert i nærheten av arbeidsstasjonen hvor verktøyene brukes. Skyggebrett brukes ofte i produksjonsmiljøer for å forbedre ytelsen til en bedrift etter lean six sigma-prinsippene.

Skyggebrett kan redusere tiden brukt på å lete etter verktøy og redusere svinn. De kan også forbedre sikkerheten på en arbeidsstasjon ettersom verktøy settes tilbake på et trygt sted etter bruk istedet for å bli en potensiell fare.

Skyggebrett kan også brukes for å oppbevare en pollett som representerer retten til å utføre en operasjon. Når polletten ikke befinner seg på tavlen tyder det på at den er i bruk av noen andre, og på denne måten kan man ha en rutine som sikrer at to personer ikke utfører samme jobb samtidig.

Se også
-------

* 5S, en metode for standardisert opprydding
* Perforert hardplate, ofte brukt på verktøytavler laget av tre

Referanser
----------

1. ↑  Wilson, Randal; Hill, Arthur V.; Glazer, Hillel (2. mars 2013). *Tools and Tactics for Operations Managers (Collection)* **(engelsk)**. FT Press. ISBN 9780133115130.
2. ↑  Pries, Kim H.; Quigley, Jon M. (13. desember 2012). *Reducing Process Costs with Lean, Six Sigma, and Value Engineering Techniques* **(engelsk)**. CRC Press. ISBN 9781439887264.
3. ↑  «What are Shadow Boards | 5S | Lean Management». Besøkt 12. februar 2020.
**Jiaozi** (tradisjonell kinesisk: 餃子, forenklet kinesisk: 饺子, pinyin: *Jiǎozi*) er en tradisjonell kinesisk matrett. 

Jiaozi kan deles inn i tre grupper etter tillaging:

* Shuijiao (水餃), «vannjiaozi», kokt i vann
* Zhengjiao (蒸餃), «dampjiaozi», dampkokt
* Guotie (鍋貼), «pannestikker», først stekt og så braissert

Av de tre sortene er shuijiao den vanligste og særlig i Nordkina er det en svært vanlig matrett.

Zhengjiao mister ikke formen under koking som shuijiao gjør, og passer derfor for finere knytter. Zhengjiao i forskjellige former er selve basen for det kantonesiske kjøkkens dim sum.

Guotie er vanlig som «gatebodmat» i store deler av Kina, men steking er også en måte å varme opp gamle jiaozi.

Deigen til jiaozi består som regel kun av mel og vann, men grønnsaksjuice kan også tillsettes for åt få en ønsket farge. Deigen utkjevlet til små tynne plater kalles «skinn» (*pí*, 皮).

Stekte jiaozi med en liten skål med dipsaus
Fyllet (*xiàn*, 餡) til jiaozi kan være det meste, selv om svinekjøtt og kinakål antagelig er det vanligste. Jiaozi kan også være helt vegetariske. Fyllet smaksettes gjerne med salt og hakket fersk ingefær.

Jiaozi spises ofte med en dipsaus, som regel med en base av soyasaus og eddik ofte toppet med chilipepper, peanøttsmør, sesamolje eller annet.

Jiaozi er også blitt utbredt fra Kina til Korea, der de er kjent som mandu, og til Japan, der de heter gyōza.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | TasteAtlas
 |
**Derby Midland Football Club** var en engelsk fotballklubb som eksisterte fra 1883 til 1891. Klubben var fra Derby som ligger i den engelske regionen Øst-Midlands.

Historie
--------

Klubben var med i FA-cupen for første gang i 1883/84-sesongen, og fikk walk-over i turneringens første runde. Den første cupkampen deres kom derfor i 2. runde mot Birmingham Excel den 1. desember 1883. Resultatet ble 1-1, og Derby Midland vant 2-1 i omkampen to uker senere. I den 3. runden denne sesongen var Wednesbury Town motstander i en kamp Midland tapte 1-0.

Klubben var et av de opprinnelige medlemmene i den første The Midland League som kom i gang i 1889. I den første sesongen ble de nummer 2, mens de året etter tok en 4.-plass.

I 1891 ble klubben opptatt i Derby County, som spilte i den nasjonale The Football League.

FA-cup-historie
---------------

* 1883/84: Slått ut i 3. runde av Wednesbury Town.
* 1884/85: Slått ut i 1. runde av Wednesbury Old Alliance.
* 1885/86: Slått ut i 2. runde av Walsall Swifts.
* 1886/87: Slått ut i 2. runde av Aston Villa.
* 1887/88: Slått ut i 1. runde av Ecclesfield.
* 1888/89: Slått ut i kvalifiseringsrundene.
* 1889/90: Slått ut i 2. runde av Bootle.
**Dansk Vestindisk Selskab** (engelsk: **Danish West Indian Society**) er en dansk forening med det formål å samle alle som har hatt eller har tilknytning til det tidligere Dansk Vestindia eller de som ønsker å bevare minnene om Dansk Vestindia.

Dansk Vestindisk Selskab ble stiftet på Valdemarsdag 15. juni 1917 i forbindelse med salget av Dansk Vestindia til USA og har hatt Dronning Margrethe II av Danmark som beskytter siden januar 1977. Initiativtager til foreningens opprettelse var løytnant August F.C. Neumann som hadde tjenestegjort på St. Croix.

Dansk Vestindisk Selskab ble stiftet under navnet ’’Dansk Vestindien’’ og fikk sitt nåværende navn i 1969.

Foreningen utgir et medlemsblad fire ganger årlig, utgir bøker og publikasjoner knyttet til Dansk Vestindia og har tre årlige medlemsmøter.

Eksterne lenker
---------------

* (da) Dansk Vestindisk Selskabs hjemmeside

| * v
* d
* r
Dansk Vestindia |
| --- |
| Øyer | St. Croix **·** St. Jan **·** St. Thomas | Danmarks flagg |
| Byer | Charlotte Amalie **·** Christiansted **·** Coral Bay **·** Frederiksted |
| Festninger | Christiansværn **·** Fort Christian **·** Fort Frederik **·** Skytsborg |
| Organisasjoner | Dansk Vestindisk Selskab **·** Foreningen De Danske Atlanterhavsøer **·** Vestindisk-guineisk Kompagni |

Portal: Danmark
**Stanley Cecil James Colville** (født 21. februar 1861 i Eaton Place i London, død 9. april 1939) var en britisk høyere offiser i Royal Navy.

Liv og virke
------------

Colville ble utdannet ved Marlborough College før han ble en del av mannskapet ombord på HMS «Britannia» i juli 1874. I oktober 1876 ble Colville forfremmet og han ble en del av den britiske flåten i Middelhavet. I mai 1878 ble Colville forflyttet til slagskipet HMS «Black Prince» i Den engelske kanal og i januar 1879 var han ombord korvetten «Boadicea» som var stasjonert ved Kapp det gode håp.[] Senere samme året tjenestegjorde Colville på land under zulukrigen i 1879.[] I oktober 1880 ble Colville stasjonert i Portsmouth i Hampshire for videre militær opplæring.

I juli 1882 ble Colville stasjonert på slagskipet HMS «Alexandra», flaggskipet i den britiske middelhavsflåten. Colville ble forfremmet til løytnant i november 1882 for innsats under bombingen av den egyptiske byen Alexandria. I 1896 tok han kommandoen over en britisk kanonbåt i Sudan. Han ble hardt såret og forfremmet til kaptein i august 1896.[] I november samme år ble han utnevnt til *companion* av (CB) Order of the Bath.*[]*

Colville ble utnevnt til kommandør av Royal Victorian Order i juni 1902. I desember 1905 tok Colville kommandoen over slagskipet «Hindustan» som var utstasjonert i Atlanterhavet, og han ble utnevnt til adjutant for kongen.[] Colville ble forfremmet til kontreadmiral i november 1906 og han ble forfremmet til viseadmiral i april 1911.[] I september 1914 ble Colville gitt kommandoen over Shetlandsøyene og Orknøyene der den tyske keiserlige flåte ble holdt tilbake i Scapa Flow i påvente av utfallet av fredsforhandlingene i Versailles.[] I 1914 ble han også utnevnt til admiral, en posisjon han hadde under hele den første verdenskrig.[]

Colville pensjonerte seg fra den britiske marinen i april 1922. Colville døde i april 1939, i en alder av 78 år.

Colville var storkorsridder av Order of St Michael and St George.

Referanser
----------

1. 1 2   Dreadnought Project, oppført som Stanley Cecil James Colville, Dreadnought Project page Stanley\_Cecil\_James\_Colville[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   The Peerage, oppført som Admiral Hon. Sir Stanley Cecil James Colville, The Peerage person ID p3573.htm#i35728, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   The Peerage person ID p3573.htm#i35728, besøkt 7. august 2020[Hentet fra Wikidata]
4. 1 2 3 4 5   The Peerage[Hentet fra Wikidata]

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni
 |

Portal: Første verdenskrig
**Stolmakergata** (8–12, 9a–19g) er ei gate på Grünerløkka i Oslo. Den går over et kvartal fra Øvre gate til Markveien, men kvartalet vest for Øvre gate har også adresse til gaten.

Tre bygninger fra det gamle Ny York, nr. 8, 17 og 19
----------------------------------------------------

Gata ligger innafor det området som kalles *Ny York*, trehus som ble oppført i stor hastighet før murtvangen trådte i kraft fra 1858. Det er to hus igjen av denne gamle trehusbebyggelsen i Stolmakergata. Den murforblendede tømmerbygningen nr. 8 er fra 1858 og var på den tid et av bydelens største hus. Rehabiliteringa av gården fikk i 1993 Arkitekturvernprisen. Nr. 17 er annet mindre trehus. 

Ved sida av, på hjørnet mot Markveien, ligger nr. 19, som er Grünerløkkas eldste gjenværende murhus. Dette blei i 2004 renovert etter en brann. Samtidig blei det bygd et moderne hus mellom nr. 17 og 19, og dette blei knytta sammen med bakbygninger og et trehus i Markveien 55 (arkitekt Richard Engelbrektson).

Stolmakergata borettslag, nr. 9
-------------------------------

Stolmakergata borettslag fyller kvartalet vest for Øvre gate og har adresse 9A til 9J. De to bygningene består av 103 leiligheter, ble bygget i 1983–85 i regi av OBOS som del av byfornyelsen, og er tegnet av arkitekt Truls Thorenfeldt og landskapsarkitekt Ragnhild Thorenfeldt. Den lange blokken med adresse 9A til 9G fyller tre sider i kvartalet og danner et tun i gårdsrommet, med åpen inngang fra Nordre gate. 

Opprinnelig sto et stort trehus i to etasjer med adresse Nordre gate 5 her, oppført i 1850. Bygningen var i bindingsverk med saltak og tekket med røde teglpanner, og den sto på området som fikk navnet «Ny York». Bygningen ble sterkt skadet etter ildspåsettelse natt til 3. september 1981 og totalskadet gjennom to nye branner. Den ble så revet høsten 1983, og på tomten ble det i 1984 oppført en tilnærmet kopi av huset, som inngår som oppgang H og J i borettslaget.

Litteratur
----------

* Bruun, Ole Daniel: *Arkitektur i Oslo, en veiviser til byens bygningsmiljø* Oslo 1999, ISBN 82-573-0948-6
* *Stolmakergata*. Oslo Byleksikon på nett. Besøkt 25.9.2020.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Stolmakergata, Oslo – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (no) OBOS-arkitektur: Varierte boliger i en vanskelig tid
* «Oslo kommune – Bydelsoversikt (S)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 7. november 2015.

Sett fra Markveien
Portal: Oslo

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Oslo Byleksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
Stabel av finer**Finer** er tynne «ark» av tre og brukes til dekorasjon eller av økonomiske eller konstruksjonsmessige årsaker. Tykkelsen er vanligvis mellom 0,6 og 3 mm mens bredden og lengden av finer*arket* avhenger av trestokken og produksjonsmetoden. I intarsia brukes flere ulike typer finer for å danne et dekorativt mønster eller bilde. Finer kan brukes som overflatelag på billigere materialer som MDF-, spon- og kryssfinerplater samt massivtre av billigere slag, og senke prisen på produktet og samtidig gjøre det mulig å bruke treslag som det ikke hadde vært økonomisk eller konstruksjonsteknisk mulig å bruke ellers. Videre brukes finér til å produsere kryssfiner der det brukes billigere og ofte tykkere finer. Det mest vanlige er kryssfinerplater, men møbelindustrien utnytter finer til å lage både krumme og dobbelkrumme kryssfinerprodukter. Finer av god kvalitet brukes også til å lage bøylimte lister, noe som ofte finnes i båtinnredninger. Listene lages av finerlag som er orientert i samme retning som limes sammen mens finerlagene sitter i spenn på en mal.

Produksjon
----------

Det finnes tre ulike måter å produsere finer på og hvilken metode som benyttes avhenger av hva fineren skal brukes til.

### Saging

Ved saging sages trestokken opp i finerbord på samme måte som trebord sages. Saging er den eldste metode, men benyttes i liten grad idag da det er et svært stort tap av trevirke. Da sagbladets tykkelse er omtrent lik finerens tykkelse blir bare halvparten av en stokk utnyttet.

### Skrelling

Ved skrelling mykes stokken først opp i vannbad eller ved damp. Deretter skreller en kniv finerark av stokken ved at stokken roteres mens den presses mot kniven mens en motspiss holder finertykkelsen jevn. I teorien kan stokken skrelles til ett stort ark, men i praksis kuttes fineren opp i mindre ark. Imidlertid kan størrelsen utnyttes ved produksjon av kryssfinerplater.

Ved å ha en eksentrisk rotasjon av stokken kan trestrukturen danne fine mønstre i fineren, noe som utnyttes til å lage finer som utnyttes til dekorative formål.

### Skjæring

Ved skjæring sages stokken først i to eller flere deler på langs før den monteres i en bevegelig holder som kan presses mot en kniv og motspiss på samme måte som ved skrelling. Men resultatet blir mer lik saget finer da kniven skjær i samme plan som ved saging. Størrelsen på arket avhenger av stokkens størrelse og hvor mange deler den er saget opp i før skjæringen. Når en stokk skjæres selges finerarkene fra stokken samlet, en *blokk*, slik at stokkens mønster og farge kan utnyttes dekorativt i det ferdige produkt.

Kilder
------

* Ann Høydalsnes og Peter Gustavsson (2004). Johan Hval, red. *Hobbysnekkerens ABC* **(norsk)** (1 utg.). Oslo: Landbruksforlaget. s. 510. ISBN 82-529-2796-3.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Wood veneer – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC
 |
Må ikke forveksles med Sekkestol.
En grønn stolsekk uten ryggstøtte (egentlig en krakk)
En **stolsekk** eller **stolryggsekk** er en blanding av en campingstol og en ryggsekk. De brukes av og til til dagsturer, camping, fiske eller jakt, spesielt på posteringsjakt hvor man i perioder blir ventende. De har typisk volum på linje med en stor dagstursekk, gjerne rundt 25-40 liter, slik at man kan ha med seg nødvendig utstyr, men er ofte ikke utformet for at man behagelig skal kunne bære tung last (for eksempel kjøttbæring). Stolsekker har ofte en ramme av aluminium- eller stålrør.[]

To viktige parametre for en stolsekk er bærekomfort og sittekomfort, og det finnes mange varianter og oppbygninger med ulike kompromiss for å oppnå både god bærekomfort og sittekomfort. En annen viktig paramter i jaktøyemed er stittehøyde (for eksempel 25–40 cm), og hvilken høyde som er hensiktsmessig kan variere på bakgrunn av personhøyde, hvilken jakt man skal bedrive og hvorvidt man har tenkt å skyte sittende. Videre bør en stolsekk til jakt ikke knirke eller støye når man sitter eller går.

Det har blitt tildelt flere patenter på stolsekker.

Se også
-------

* Kombinasjonsmøbel
* Liggeunderlag

Referanser
----------

1. 1 2 3  Test av stolsekker til jakt | JEGER.NO
2. ↑  US5303975A - Convertible backpack chair - Google Patents
3. ↑  US5819999A - Combination backpack and chair - Google Patents
4. ↑  US6056172A - Backpack chair - Google Patents
5. ↑  US6345862B1 - Convertible backpack chair - Google Patents
6. ↑  US7118172B1 - Backpack chair - Google Patents
7. ↑  US11272768B1 - Backpack chair - Google Patents
8. ↑  CN201115500Y - Multifunctional knapsack chair with backing system of backpack as assembled chair backrest - Google Patents
9. ↑  TWM512353U - Backpack's chair - Google Patents
10. ↑  US10869540B2 - Flayed backpack collapsible suspension chair - Google Patents
11. ↑  TWM591790U - Backpack's chair - Google Patents
Et Martellotårn i Balbriggan i Irland.
**Martellotårn** er små forsvarstårn bygd i flere land av Det britiske imperiet på 1800-tallet fra tiden rundt Napoleonskrigene og utover. De er opp mot 12 meter høye med to etasjer og hadde ofte en garnison med en offiser og 25 mann.

Den runde strukturen og de tykke murene av solid murarbeid gjorde dem svært motstandsdyktige mot kanonild, mens høyden deres gjorde dem til ideelle steder for artilleri som ble montert på det flate taket og kunne roteres 360º rundt. Rundt et fåtall martellotårn ble det også konstruert vollgraver som ekstra vern. Martellotårn ble brukt gjennom hele 1800-tallet, men ble foreldet da man fikk kraftigere artilleri. Mange tårn står fremdeles i dag og blir ofte bevart som historiske monumenter.

Litteratur
----------

* Clements, Bill (1998). *Towers of Strength: Story of Martello Towers*. Barnsley, South Yorkshire: Leo Cooper. ISBN 978-0850526790.

Eksterne lenker
---------------

* English Heritage.gov – Martello towers
**Lodi** er en by med omkring 41 000 innbyggere i provinsen av samme navn (Provinsen Lodi) i den italienske region Lombardia. Den ligger 30 km sørøst for Milano ved elven Adda.

Historie
--------

Lodi var en keltisk bosetning og hadde navnet *Laus Pompeia* i romertiden. Siden 300-tallet har byen vært katolsk bispedømme, skjønt de første fem hundre år av bispedømmets historie ikke er overlevert. Det var først mot slutten av 900-tallet at byen fikk en viss betydning. På grunn av en oppsving av handelsvirksomheten havnet Lodi i konflikt med Milano. Etter en rekke kriger ødela milanesiske styrker Lodi, men en ny by ble anlagt syv kilometer av den gamle i 1158. Først i 1198 kom det til fredsslutning med Milano, og begge byene profitterte økonomisk på samarbeidet. 

1200-tallet ble preget av sosial uro og rivaliseringen mellom ghibellinerne og guelferne, og Milano intervenerte en rekke ganger. På begynnelsen av 1300-tallet fikk Viscontislekten makt over byen. Dermed ble Lodi en del av Milanos territorium. 

I 1992 ble området rundt Lodi utskilt fra provinsen Milano og gjort til en egen provins.

Severdigheter
-------------

Den gamle bykjernen inkluderer den åpne plassen Piazza Maggiore (også kalt Piazza della Vittoria); den romanske katedralen, rådhuset og bispepalasset.

Referanser
----------

1. ↑  «Popolazione Residente al 1° Gennaio 2018». Istituto nazionale di statistica. Besøkt 16. mars 2019.

Kilder
------

* Comuni-Italiani.it: Comune di Lodi Besøkt 9. april 2015
* Regione Lombardia - turistportal: Lodi Besøkt 9. april 2015

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Lodi (Italy) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Lodi – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** NKC **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
«Stoltenberg» har flere betydninger.

**Stoltenberg** er en liten kommune og landsby nordøst i den tyske delstaten Schleswig-Holstein. Den ligger ved Østersjøen (nærmere bestemt Passader See) i landkretsen Plön, omfatter 7,78 km² og har 360 innbyggere (2003). Den er en del av Amt Selent/Schlesen.

Kommunen Stoltenberg består av selve landsbyen Stoltenberg samt godsene Ottenhof og Charlottenthal, i tillegg til gårdene Jabek og Adolfshof.

Historie
--------

I likhet med nabolandsbyene Schlesen og Fargau-Pratjau tilhørte Stoltenberg godset Salzau. Dette hørte opprinnelig til den østlige del av hertugdømmet Holstein. Etter at hertugdømmene Schleswig og Holstein ble annektert av Preussen i 1867/1868 ble det en del av den nye landkretsen Plön.

Etter oppløsningen av godsdistriktene i Schleswig-Holstein i 1927 ble Stoltenberg en egen kommune i det daværende amt Schlesen.

Referanser
----------

1. ↑  «Alle politisch selbständigen Gemeinden mit ausgewählten Merkmalen am 31.12.2018 (4. Quartal)». Statistisches Bundesamt. Arkivert fra originalen 10. mars 2019. Besøkt 10. mars 2019.
2. ↑   (på de) *Tysklands kommuneregister (4. kvartal 2022)*, Statistisches Bundesamt, 12. januar 2023, Wikidata Q116783074,

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Stoltenberg – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** GeoNames
 |
**Lodejnoje Pole** (russisk: Лодейное Поле) er en by i Leningrad oblast i Russland. 22 500 innbyggere (2007).[] Etter kommunereformen i Leningrad oblast i 2006 er byen egen kommune, men samtidig også det administrative sentrum i regionen med samme navn. Regionen har i tillegg til Lodejnoe Pole fem mindre kommuner med til sammen 11 800 innbyggere.[]

Byen ligger ved elva Svir som er en del av Volga-Østersjøkanalen, 239 km nordøst for St. Petersburg.

Historie
--------

Byen ble grunnlagt i 1702 på befaling fra tsar Peter den store og fikk bystatus i 1785. Bakgrunnen for grunnleggelsen var tsarens opprettelse av den baltiske flåte (østersjøflåten), som trengte fartøyer, og der, på strekningen mellom Sankt Petersburg til Arkhangelsk (*den arkhangelske trakt*) skulle bygges *Olonets' skipsverft* ved Svir, navngitt etter sin beliggenhet i *ujezd* Olonets.[] I 1703 og 1704 ble østersjøflåtens sto første skip bygd her. Frem til verftet ble stengt i 1830 bygde det over 400 skip,[] blant dem fregatten «Mirnyj», et av de to skip i de første russiske Antarktisekspedisjonene under Lasarev og Bellingshausen. Det var under disse ekspedisjoner at det antarktiske kontinent første gang ble betrådt.[]

Under annen verdenskrig (*fortsettelseskrigen*) lå frontlinjen i desember 1941 frem til våkenstillstanden i september 1944 i over 1000 dager i umifddelbar nærhet av byen.[] Deer srto den fast, ettersom de finske styrkers forsøk på å forsere Svir slo alle feil.[]

Lodejnoe Pole er vennskapskommune med Gildeskål i Nordland. Samarbeidet ble formelt etablert i 1993.

Referanser
----------

1. ↑  «26. Численность постоянного населения Российской Федерации по муниципальным образованиям на 1 января 2018 года». Rosstat. Besøkt 23. januar 2019.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Lodeinoe Pole – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

  


| * v
* d
* r
Byer i Leningrad oblast |
| --- |
| Administrativt senter: St. Petersburg (administrativt separat fra Leningrad oblast) |
| Flagget til Leningrad oblast | Boksitogorsk **·** Gattsjina **·** Ivangorod **·** Kamennogorsk **·** Kingisepp **·** Kirisji **·** Kirovsk **·** Kommunar **·** Ljuban **·** Lodejnoje Pole **·** Luga **·** Nikolskoje **·** Novaja Ladoga **·** Otradnoje **·** Pikaljovo **·** Podporozje **·** Primorsk **·** Priozersk **·** Sertolovo **·** Siasstroj **·** Sjlisselburg **·** Slantsy **·** Sosnovyj Bor **·** Svetogorsk **·** Tikhvin **·** Tosno **·** Volosovo **·** Volkhov **·** Vsevolozjsk **·** Vyborg **·** Vysotsk | Russlands flagg |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
**Ernst Willem van den Berg** (født 3. desember 1915 i Amsterdam, død 19. august 1989 i Amsterdam) var en nederlandsk landhockeyspiller som deltok i de olympiske leker 1936 i Berlin.

Van den Berg vant en olympisk bronsemedalje i landhockey under OL 1936 i Berlin. Han var med på det nederlandske laget som kom på tredjeplass i landhockeyturneringen bak India og Tyskland. Nederland vant sin gruppe men tapte semifinalen med 0-3 til Tyskland. I bronsefinalen vant de over Frankrike med 4-3. Van den Berg spilte alle fem kampene i OL-turneringen.

OL-medaljer
-----------

* 1936 Nazi-Tysklands flagg Berlin - Bronse Bronse i landhockey Nederlands flagg Nederland

Eksterne lenker
---------------

* (en) Ernst van den Berg – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Ernst van den Berg – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Ernst van den Berg – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Geni
 |
***Stolen Goods*** er en amerikansk stumfilm fra 1915, regissert av George Melford.

Handling
--------

Margery Huntley, en foreldreløs på egen hånd i New York, er ansatt ved et klesbutikk. En dag dukker Helen North, en velstående ung kvinne som er kleptoman, i butikken. Men et stykke svært kostbare blonder blir stjålet av Helen, og det blir oppdaget at dette er savnet før Helen rekker å komme seg unna. I panikk ved tanken på oppdagelse legger Helen fra seg tøyene inn i Margerys håndveske, som er åpen uten at Margery legger merke til dette. Der blir tyvegodset blir oppdaget, og Margery blir sendt i fengsel. I mellomtiden reiser Helen til utlandet, sammen med sin invalide far. Margery får muligheten til å bli en utdannet sykepleier, samtidig som hun sitter i fengsel.

Margery blir endelig uteksaminert, og er glad i arbeidet sitt. Men den etterforskeren som arresterte henne besøker sykehuset, gjenkjenner henne, og forteller en av sykepleierne at Margary har sittet i fengsel. Margery ønsker deretter å reise til utlandet, for å pleie de sårede under krigen i Belgia. Gjennom krigen mister Helens far alle pengene sine, og dør plutselig i Belgia. Helen står praktisk talt uten penger. Hennes eneste håp er farens gamle venn, den velstående fru Franklyn fra California, som faren hennes hadde skrevet til - og tryglet henne om å hjelpe datteren hans. Mrs. Franklyn har aldri møtt Helen, men sender henne sjenerøst penger og en dampskip-billett og oppfordrer henne til å bli med henne så raskt som mulig.

Helen begynner på reisen, men det oppstår også en rekke forsinkelser underveis. Men Helen møter også Margery, selv om Helen ikke kjenner henne igjen. Men en granat treffer sykehuset hvor begge to befinner seg, og Helen blir alvorlig såret - og etterlatt som død. Fienden erobrer byen, og Margery blir alene med de sårede som ikke kunne flyttes. Når hun Helens kjole og papirer, blir hun slått av likheten mellom dem når det gjelder alder og høyde. Marilyn bestemmer seg raskt for å reise til California, og ta på seg navnet Helen North.

Rolleliste
----------

* Blanche Sweet som Margery Huntley.
* Cleo Ridgely som Helen North.
* House Peters som Richard Carlton.
* Horace B. Carpenter som en fransk kirurg.
* Sydney Deane som Mr. North.
* Theodore Roberts som en tysk kirurg.

Referanser
----------

1. ↑  STOLEN GOODS

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Stolen Goods* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Stolen Goods* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *Stolen Goods* på Silent Era Rediger på Wikidata
**Hertug av Brabant** (nederlandsk: *Hertog van Brabant*, fransk: *Duc de Brabant*, tysk: *Herzog von Brabant*) er en tittel som benyttes innen det belgiske kongehus der den kan tildeles kongens eldste sønn, landets kronprins. Tittelen ble valgt av historiske grunner og viser til hertugdømmet Brabant, som var kjernen i De habsburgske Nederlandene.[1] Den viser med andre ord *ikke* til dagens brabantske provinser (Flamsk Brabant, Vallonsk Brabant, Antwerpen og Brussel i Belgia og Noord-Brabant i Nederland).

Tittelen hertug av Brabant ble første gang benyttet for kong Leopold Is sønn Leopold, [1] som fikk tittelen i 1840. Dennes egen sønn, som også het Leopold, fikk tittel av hertug av Brabant i 1865, men bar tittelen i kun fire år da han døde av lungebetennelse i 1869. 

Tittelen ble så igjen først benyttet i 1909, da av kong Albert I som kom på tronen og hans sønn, Leopold, fikk hertugtittelen. Da Leopold selv ble konge i 1934 fikk hans sønn Baudouin tittelen hertug av Brabant. Kong Baudouin hadde ingen barn og hertugtittelen var ikke i bruk inntil Baudouins bror Albert arvet tronen som Albert II av Belgia i 1993. Kronprins Philippe fikk da tittelen hertug av Brabant. Hans ektemake Mathilde bar tittelen hertuginne av Brabant. 

Etter at Philippe avla ed som den syvende «kongen av belgierne» i 2013, ble Philippes eldste datter prinsesse Elisabeth Belgias første kvinnelige tronarving og den første hertuginnen av Brabant.

Tittelen hertug av Brabant inngår også blant de tradisjonelle titlene til kongene av Spania av Huset Bourbon, som en del av disses burgundiske arv.

Andre europeiske kongehus har også titler som kan tildeles kronprinsen, som den spanske tittelen fyrste av Asturias og den britiske tittelen fyrste av Wales.

Referanser
----------

1. 1 2  «Duke of Brabant», Belgias kongehus.

Eksterne lenker
---------------

* «Duke of Brabant», det belgiske kongehus
**Stolsfjorden**, lokalt kalt **Flekkefjorden**, er en fjord i Flekkefjord kommune i Agder. Den er rundt 13 kilometer lang, og går nordvestover fra Andabeløya på vestsida av Fedafjorden inn til byen Flekkefjord. Navnet kommer av en fjellformasjon, som med litt godvilje kan sees som en stol i trollformat.

Ytterst er den bred, men smalner til slik at farleia, spesielt for større fartøyer, går på vestsiden av en del øyer. Småbåter går gjerne gjennom *Pollsundet* på østsiden, der bredden tilsier vikeplikt dersom to snekker møtes.

Fra *Kjeøy* og inn til Flekkefjord kalles fjorden Lafjord. Lafjorden ender i et trangt sund ved Grønnes, som er dels knaus og dels morenebanke. Innafor er «byfjorden» og havneområdet, som var svært populært i seilskutetiden som opplagsplass over vinteren. Gjennom Flekkefjord by, smalner fjorden inn til et trangt sund, kalt *Elva*, som er under 50 meter bredt. Nord for sundet fortsetter Stolsfjorden, nå som Grisefjorden. Austadvika går sørøstover fra Grisefjorden, mellom Flekkefjord sentrum og Drangeid. Grisefjorden fortsetter inn til bygda Loga, 2,5 kilometerl lenger nord. Fjorden ender i pollen Loja, som ligger ved Flikka, som har forbindelse via den kanaliserte elva Løgan (også kalt *Logakanalen*). Loja har vært arena for NM i kajakk siden der var rimelig gode vindforhold og passe lengde for banene.

De indre delene av fjorden har normalt svært liten tidevannsforskjell. Dette viser bl.a. igjen ved at der er mere enn hundre båtstøer/båthus under tak langs strendene, der eierne bare trenger å bekymre seg for ekstrem springflo (stormflo) og eventuell isdannelse.

Referanser
----------

1. ↑  Stolsfjorden på Norgeskart.no fra Statens kartverk

Eksterne lenker
---------------

* (en) Stolsfjorden – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
J-pop-bandet Momoiro Clover Z på scenen ved Anime Expo i 2014.
**J-pop** (eller **Jpop**) er en forkortelse av ***J**apanese **pop**ular music*, det vil si popmusikk fra Japan. Det dreier seg om en mest vestlig-inspirerte delen av japansk populærmusikk. Den har også hentet inspirasjon fra K-popen fra Sør-Korea. Uttrykket ble først tatt i bruk av radiokanalen J-Wave for popmusikk, men inneholder flere stilarter enn bare pop, for eksempel rock, dance, rap og soul. Samtidig som interessen for Japan har vokst i resten av verden de siste årene, har også interessen for J-pop vokst utenfor Japans grenser. Dette skyldes i stor grad bruken av J-pop-sanger i populære animeserier som er blitt svært populære også utenfor Japan (Naruto, Pokémon, Digimon mfl.).

Japanske musikkforretninger kategoriserer gjerne sin musikk i fire grupper: J-pop, *enka* (en tradisjonell form for ballade), klassisk, og engelsk/internasjonal. Noen sanger, som dem sunget av Miyuki Nakajima og Anzen Chitai, representerer en fusjon av *enka* og J-pop.

Utenfor Japan er det spesielt Ayumi Hamasaki som er kjent innen sjangeren, og hun blir ofte sett på som «dronningen» av J-pop og er mestselgende kvinnelige artist med over 50. millioner solgte plater til dags dato.

Eksempler på artister innenfor J-Pop-sjangeren
----------------------------------------------

* Ai Otsuka
* AKB48
* Aya Ueto
* Ayumi Hamasaki
* Berryz Kobo
* BoA
* °C-ute
* Candies
* Hinoi Team
* Hitomi Shimatani
* Inori Minase
* Jun Shibata
* Kou Shibasaki
* Luna Haruna
* Luna Sea
* Mai Kuraki
* Momoiro Clover Z
* Morning Musume
* Nana Kitade
* Namie Amuro
* Olivia Lufkin
* Perfume
* Rina Aiuchi
* Utada Hikaru

Se også
-------

* Japansk musikk
* K-pop
* C-pop

Referanser
----------

1. ↑   Arkivert 27. februar 2007 hos Wayback Machine.)
2. ↑  Oricon Style
3. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 12. desember 2015. Besøkt 22. april 2007.

Eksterne lenker
---------------

* Japan-A-Radio – Webradio som spiller J-pop
* Nippop.com – Engelsk side med informasjon om de fleste artister
* J-music Ignited – Side med info om mange band innenfor sjangeren (engelsk)
* Shibuya – En norsk side med nyheter og info om artister.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
Barn og voksne som leker stolleken, på engelsk kalt *musical chairs*, på en nabolagsfest i Virginia i USA 2008.
Bronseskulpturen «Stolleken» (*Stoelendans*) av Judith van Westreenen oppført i tettstedet Lettele i Deventer i Nederland 1999.
Rollefigurer fra tegnefilmen *Alice in Wonderland* leker stolleken til ragtimemusikk som en oppvisning for turistene i Disneyland 2005.
**Stolleken** er en selskapslek for voksne og barn som samles til selskap eller fest. Leken begynner med at et antall mennesker danser eller går i ring rundt et mindre antall oppstilte stoler mens det spilles musikk, enten av en musikant eller fra et lydopptak. Når musikken uten forvarsel stopper, må alle finne en sitteplass så fort de kan. De som ikke får sitte på et eget sete, er ute av leken. For hver runde fjernes én stol, slik at det alltid er for få sitteplasser, vanligvis én færre enn antall deltakere. Den som til slutt får sitte på den siste stolen, har vunnet leken. Stolleken kan lekes inne eller ute.

Betegnelsen «stollek» kan også brukes i overført betydning, for eksempel om tilfeldig fordeling av goder eller politisk maktkamp når posisjoner og verv skal besettes.

Stolleken på andre språk
------------------------

Leken lekes under ulike navn i flere land:

* Dansk: *Stoledans* («stoldans»)
* Engelsk: *Musical Chairs* («musikkstoler»)
* Nederlandsk: *Stoelendans* («stoldans»)
* Fransk: *Chaises musicales* («musikkstoler»)
* Italiensk: *Il gioco della sedia* («spillet om stoler»)
* Kantonesisk: *爭凳仔* («slagsmål om stoler»)
* Portugisisk: *Dança das cadeiras* («stolenes dans»)
* Russisk: *Море волнуется* («havet stormer»)
* Spansk: *El juego de las sillas* eller *El juego de la silla* («spillet om stolene»)
* Svensk: *Hela havet stormar*
* Tysk: *Reise nach Jerusalem* («reise til Jerusalem»), *Reise nach Rom* («reise til Roma»), *Stuhltanz* («stoldans») eller *Sesseltanz*
* Thai: *Kao'ee Dontri* («musikkstoler»)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Musical chairs – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
**Ernst Friedrich Hermann von Richter** (født 10. januar 1862 i Berlin, død 4. februar 1935 i Berlin) var en tysk jurist og politiker (Deutsche Volkspartei) i det tyske keiserrike og Weimarrepublikken.

Richter studerte retts- og statsvitenskap i Berlin og Thüringen. Etter fullendte studier sluttet han seg til studentforeningen Corps Rhenania Tübingen, hvor han ble æresmedlem i 1912. I 1891 ble han ansatt i den prøyssiske forvaltningen. I 1900 ble han ansatt i innenriksministeriet, og i 1904 ble han utnevnt til *Oberregierungsrat*. Senere fikk han tittelen *Wirklicher Geheimer Rat* og i 1908 ble han adlet. I 1908 ble han også utnevnt til æresdoktor ved Universitetet i Jena.

Fra 19. mai 1905 til 5. mai 1914 var Richter statsminister i Sachsen-Coburg-Gotha og samtidig formann for hertugdømmets saksiske statsministerium, avdeling B i Gotha. Fra 1917 til 1920 var han Overpresident i den prøyssiske provinsen Hannover.

Fra 1919 til 1921 var Richter medlem av den grunnlovsgivende prøyssiske Landsforsamling og var innvalgt i Preußischer Landtag frem til 1928.

Fra 7. november 1921 til 6. januar 1925 var han finansminister i ministerpresident Otto Brauns andre regjering.

Referanser
----------

1. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 19. desember 2014[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 1. januar 2015[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND
 |
**Vozje** (russisk: Воже) er en innsjø nord i Vologda oblast i Russland, med et areal på 422 km². Grensen til Arkhangelsk oblast går langs nordbredden av innsjøen.

Innsjøen har en avlang form, med en lengde nord-sør på 64 kilometer, og en bredde fra 7 til 16 kilometer. Tross sin betydelige størrelse er sjøen grunn, med en gjennomsnittsdybde på mellom en og to meter, og en maksimal dybde på fem meter. Innsjøen har utløp mot nord gjennom elva Svid, som munner ut i innsjøen Latsja, hvor elva Onega har sitt utløp fra. 

Innsjøen har et nedbørfelt på 6 260 km². Rundt 20 elver munner ut i innsjøen, hvorav de største er: 

* Modlona (russisk: Модлона) – innsjøens største tilløp, med 38 % av samlet tilsig. Munner ut i Vozje fra sør.
* Vozjega (russisk: Вожега) – Munner ut i Vozje fra øst, og utgjør 34 % av innsjøens tilløp.
* Pustaja (russisk: Пустая) – Munner ut i innsjøens nordøstre del.
* Vondonga (russisk: Вондонга) – Munner ut i sør.
* Jeloma (russisk: Елома) – Munner ut i den tilstøtende innsjøen Jelomskoje, som ligger vest for Vozje og er forbundet med denne gjennom et kort sund.

Breddene av Vozje er flate og svært myrlendte, og er dekket av siv rundt nesten hele omkretsen av sjøen. Korte seksjoner med sand- og steinbredder finnes bare i vest. Det ligger flere landsbyer rundt sjøen, men ingen større bebodde områder. Midt ute i sjøen ligger øya Spasskij, med ruiner av et kloster fra 1600-tallet. Innsjøen er rik på fisk, og det drives fiske etter blant annet abbor, vederbuk, gjedde, mort og brasme.

Referanser
----------

1. 1 2  «Озеро Воже (Чарондское)». *Russlands statlige vannregister* **(russisk)**. Besøkt 1. september 2015.
2. ↑  «Воже». *Store sovjetiske encyklopedi*. Besøkt 1. september 2015.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**George «Gerry» Pierce Geran**  (født 3. august 1896 i Holyoke i Massachusetts, død 8. september 1981 i Brooklyn i New York) var en amerikansk ishockeyspiller som deltok i de olympiske leker 1920 i Antwerpen.

Geran vant en olympisk sølvmedalje i ishockey under sommer-OL 1920 i Antwerpen. Han var med på det amerikanske laget som kom på andreplass i ishockeyturneringen bak Canada. USA spilte fire kamper i turneringen, i første kampen beseiret de Sveits med 29-0 og i neste kamp tapte de 0-2 til Canada. Canada vant siden gullfinalen. USA fikk sølv via seier mot Sverige med 7-0 og 16-0 over Tsjekkoslovakia. Ishockeyturneringen i Antwerpen var også det første verdensmesterskapet i ishockey.

OL-medaljer
-----------

* 1920 Belgias flagg Antwerpen - Sølv Sølv i ishockey (USA)

VM-medaljer
-----------

* 1920 Belgias flagg Antwerpen - Sølv Sølv i ishockey (USA)

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Gerry Geran – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Gerry Geran – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Gerry Geran – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Gerry Geran – National Hockey League (NHL) Rediger på Wikidata

* (en) Gerry Geran – Eurohockey.com Rediger på Wikidata

* (en) Gerry Geran – Hockeydb.com Rediger på Wikidata

* (en) Gerry Geran – Hockey-Reference.com Rediger på Wikidata

* (en) Gerry Geran – Legends of Hockey Rediger på Wikidata

* (en) Gerry Geran – Eliteprospects.com Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Würzburg bispedømme** er et katolsk bispedømme, grunnlagt i år 741. I høymiddelalderen var det en betydelig maktfaktor i Det tysk-romerske rike. Siden 1821 hører det under kirkeprovinsen Bamberg.

Dets biskop er Friedhelm Hofmann. Det bor 873 676 katolikker i bispedømmet, noe som utgjør en andel på 65 % av den totale befolkningen. Bispedømmet, som har sete i byen Würzburg i Franken, beskjeftiger 556 prester, 138 diakoner og 1 415 ordenssøstre.

Historie
--------

Den fyrstbiskoppelige Würzburg-residensen, sett fra slottshaven
St. Kilian-domen
Kristendommen ble introdusert i området i årene 686–89 av de irske vandremunkene Kilian, Kolonat og Totnan, og bispedømmet ble grunnlagt i år 741 av Bonifatius. På slutten av århundret ble det suffraganbispedømme under Mainz, som Karl den store hadde opphøyet til erkebispedømme. I år 1007 fikk keiser Henrik II igjennom grunnleggelsen av det nye bispedømmet Bamberg, som i det vesentlige bestod av områder skilt ut fra Würzburg. I slutten av det 12. århundre oppnådde Würzburg en vidtgående uavhengighet fra stiftsfogedene, særlig grevene av Henneberg. Gjennom privilegium fra keiser Fredrik Barbarossa gikk hertugverdigheten over Franken over til biskopene av Würzburg, og bispedømmet utviklet seg til et betydningsfullt fyrstbispedømme. Etter tredveårskrigen oppførte fyrstbiskopene en rekke praktfulle barokkbygninger, bl.a. den fyrstbiskoppelige Würzburg-residensen. Etter sekulariseringen i 1803 og gjenopprettelsen av bispedømmet i 1821 ble det underlagt kirkeprovinsen Bamberg.

Se også
-------

* Liste over biskoper av Würzburg

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Roman Catholic Diocese of Würzburg – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Bistum Würzburg bei www.mittelalter-genealogie.de

| * v
* d
* r
Katolske bispedømmer i Tyskland |
| --- |
| Nåværende bispedømmer: | 
* Aachen
* Augsburg
* **Bamberg**
* **Berlin**
* Dresden-Meißen
* Eichstätt
* Erfurt
* Essen
* **Freiburg**
* Fulda
* Görlitz
* **Hamburg**
* Hildesheim
* **Köln**
* Limburg
* Magdeburg
* Mainz
* **München-Freising**
* Münster
* Osnabrück
* **Paderborn**
* Passau
* Regensburg
* Rottenburg-Stuttgart
* Speyer
* Trier
* Würzburg

 | Kart over Tysklands katolske bispedømmer og kirkeprovinser |
| Bispedømmer som historisk lå helt eller delvis i dagens Tyskland: | 
* Brandenburg
* **Bremen**
* Cammin
* Chiemsee
* Corvey
* Freising
* Halberstadt
* Havelberg
* Konstanz
* Lebus
* Lübeck
* Lüttich
* Meißen
* Merseburg
* Metz
* Minden
* Naumburg
* Ratzeburg
* **Salzburg**
* Schleswig
* Schwerin
* Straßburg
* Verden
* Worms

 |
| (erkebispedømmer i fet) |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** CatolicDiocese
 |
**Krigsdeltagerforbundet** var en norsk forening som ivaretok interessene til militære deltakere i andre verdenskrig. Forbundet ble stiftet 5. mai 1947.

Medlemskapet i Krigsdeltagerforbundet var basert på tjenestegjørende i felttoget i Norge i 1940, samt de som hadde tjenestegjort i de norske styrkene i utlandet under verdenskrigen. Omkring 2 000 krigsdeltagere gikk med i forbundet ved starten. Krigsdeltagerforbundet var medlem av World Veterans Federation. Etter initiativ fra Krigsdeltagerforbundet, ble en egen forening for krigsinvalider, Krigsinvalideforbundet, etablert i april 1954.

I 2006 ble det bestemt å legge ned Krigsdeltagerforbundet.

Se også
-------

* Krigsdeltagerforbundets hederstegn

Referanser
----------

1. 1 2  Luihn, Hans: *Men krigen er jo slutt. Om de norske krigsinvalidene fra frihetskrigen 1940–45*, Oslo: Universitetsforlaget, 1990, s. 50. Fulltekstutgave fra Nasjonalbiblioteket.
2. ↑  Luihn, s. 70.
3. ↑  Luihn, s. 58ff.
4. ↑  «Krigsdeltagerforbundet nedlagt», *NTBtekst*, 24. mars 2006.

Portal: Andre verdenskrig