recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Hans-Dietrich Disselhoff**, egentlig **Johannes-Dietrich Disselhoff**, (født 8. desember 1899 i Trebbin i Brandenburg, død 16. desember 1975) var en tysk arkeolog, etnolog, kulturhistoriker og litteraturviter. Han har en omfattende produksjon av fagbøker, særlig knyttet til studier av indianske kulturer i Sør- og Mellom-Amerika. Flere av hans bøker og vitenskapelige arbeider er oversatt til norsk.

Disselhoff tjenestegjorde i den tyske keiserlige marine under første verdenskrig. Etter krigen ble han en aktiv nasjonalist og avbrøt studiene i Freiberg vinteren 1919 for å delta i kampene i *Freikorps Löwenfeld*, et av de mest kjente frikorpsene i kampen mot kommunistene, særlig etter de harde kampene i Essen.

Disselhoff hadde studier ved universitetene i Freiberg, München og Göttingen, samt tidlige feltstudier i Sør-Amerika. Årene 1923-1925 var han i Argentina, levde et omflakkende liv med diverse småjobber og studerte søramerikansk, særlig indiansk kultur.

I senere feltstudier tilbrakte han tid sammen med den nære vennen Per Imerslund i Mexico, som han hadde vært huslærer for i Colima i Mexico i 1927-1928. Disselhoff var en svært viktig skikkelse for Imerslunds utvikling, både politisk og som forfatter.

Han tok den tyske doktorgraden Dr. phil. i 1929 og giftet seg i 1936 med Johanna Freidorf. Under andre verdenskrig avtjente han krigstjenesten som offiser i den tyske Kriegsmarine, mens han hadde sin bolig i Potsdam. Etter krigen vendte han tilbake til sin akademiske virksomhet.

Referanser
----------

1. 1 2   Babelio, oppført som Hans Dietrich Disselhoff, Babelio forfatter-ID 173905[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Babelio, oppført som Disselhoff, Babelio forfatter-ID 140888[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Emberland, Terje og Rougthvedt, Bernt (2004): *Det ariske idol*, Aschehoug forlag, ISBN 82-03-22964-6

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** BNE **·** Munzinger (iba)
 |
**Xi Kang** (kinesisk: 嵇康, pinyin: *Xī Kāng*, også transkribert *Jí Kāng*, også kjent som *Shūyè* 叔夜 og som *Zhōngsàn Dàifu* 中散大夫; født 223 i staten Wei i Kina, død 262) var en dikter, filosof og musiker i de tre rikers tid. Han førte et tilbakketrukket og meditativt liv og regnet med å leve i hundre år ved hjelp av rett ernæring og livsstil. Når ikke det ble slik, er det fordi han ble henrettet i en alder av førti år.

Han komponerte Qin-komposisjonen 琴赋 Qínfù, og skrev om musikkens betydning og beskaffenhet (声无哀乐论 *shēng wú āilè lùn* – «musikken er uten sorg og glede»), han befattet seg med daoistiske metoder for livsforlengelse (养生论 *yǎngshēng lùn*) og mange andre emner.

I kinesisk historieskrivning beskrives han som et åndshistorisk *enfant terrible* og som usedelig konfucianismemotstander. I sine verker gikk han inn for at man skulle gi sin egne forstand forrang foran autoritetsbeviser. Dette gjorde han ved hjelp av anekdotiske historier om kinesiske lærde skikkelser. Han satt under tvil en rekke overleverte beretninger. Men han betjente seg samtidig av konfucianske sitater for å underbygge sine oppfatninger. 

Xi Kang regnes som en av de syv vismenn i bambuslunden.

Referanser
----------

1. 1 2   Gemeinsame Normdatei, GND-ID 118842196, besøkt 15. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   Trove, oppført som Kang Ji, Trove person-ID 1047519, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
4. 1 2   opac.vatlib.it, oppført som Kang Ji, VcBA-ID 495/342891[Hentet fra Wikidata]
5. ↑   Faceted Application of Subject Terminology, oppført som Kang Ji, FAST-ID 100304, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* 熊治祁，张桂喜，徐炼，朱海燕 (1996):*乱世四大文豪合集注译*; 南海文艺出版社。(S. 925-959)
* Robert G. Henricks (1983): *Philosophy and Argumentation in Third-Century China – The Essays of Hsi K‘ang*, Princeton University Press.
* Robert G. Henricks (1976): *Hsi K‘ang (223-262): His Life, Literature and Thought*, UMI Dissertation Services, Ann Arbor.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** NLA **·** NDL **·** NKC **·** CiNii
 |
**Typografenes rekonvalesenthjem** *- Seterbråten -* på Hadeland ble åpnet i pinsen 1899. Rekonvalesenthjemmet var eiet og drevet av Den Typografiske Forening. De første årene var Seterbråten et rekonvalesenthjem for tuberkulosepasienter, men ble fra 1905 et feriehjem for medlemmene av foreningen. Frem til 1951 ble Seterbråten drevet som pensjonat med full forpleining. Sæterbråten var eiet av foreningen (fra 1984 Oslo Grafiske Fagforening) til det ble solgt i 1998.

Rekonvalesenthjem
-----------------

Seterbråten i vinterskrud fra Den typografiske forening 1872-1922

> Den store dødlighetsprocenten som har vært en direkte følge av de slette sanitære forhold inden boktrykkerfaget, vakte i 1895 den tanke tilive, om man ikke for alvor skulde ta dette skridt. Det var doktor *A. Magelssen* som varmt anbefalte at foreningen skulde ta dette skridt. Men tanken var ikke helt ny, ti allerede i 1889 blev den vakt tillive ved en omtale i *Typ. Medd.* av Typografenes Rekonvalecenshjem i Wien. Alle var klar over at det var en stor og for standen viktig sak man her hadde å arbeide for. Det hadde nemlig gjennem en statistik offentliggjort av Norsk Centralfor. for Boktrykkere, på en avskrækkende måte vist sig at boktrykkeriarbeidernes gjennemsnitsalder dengang ikke blev mere end *35 år*. Dette var tal som måtte vække den mest likegyldige til eftertanke.
> 
> 

Det ble nedsatt en komite for å realisere prosjektet og den begynte sitt arbeid i 1897. Det ble samlet inn penger, blant annet bidro *Christiania Brændevinsamlag* med kroner 2000 og Amandus Schibsted med kroner 1000. Det ble funnet en eiendom som egnet seg og ble innkjøpt for kroner 1800. Imidlertid viste det seg at byggingen av hjemmet ble dyrere enn antatt, særlig på grunn av transporten av materialer i uveisomt terreng.

Totalt kostet anleggingen av rekonvalesenshjemmet om lag kroner 20 000. Ved slutten av året 1899 var kroner 15 000 betalt og det var en gjeld på kroner 5 000.

Opprop fra Typografiske meddelelser for basaren i 1900
Våren 1900 ble det arrangert en basar til inntekt for rekonvalesenthjemmet som innbrakte et overskudd på om lag kroner 24 000. Det ble også samlet inn pengebidrag fra medlemmene både på arbeidsplassene i byen og fra andre avdelinger av forbundet.

Referanser
----------

1. ↑  «Fra hvile og rekonvalesens til skipsredere og buddhister». *Typografiske meddelelser (TgM)* (3). September 2011.
2. ↑  Jul-Larsen, Niels (1922). *Den typografiske forenings historie 1872-1922*. Kristiania: Den typografiske forenings forlag. s. 143.
3. ↑  Jul-Larsen, Niels (1922). *Den typografiske forenings historie 1872-1922*. Kristiania: Den typografiske forenings forlag. s. 144ff.
4. ↑  Hegna, Trond (1972). *Oslo typografiske forening 100 år*. Oslo: Oslo typografiske forening. s. 194.

Litteratur
----------

* Niels Jul-Larsen: *Den typografiske forening 1872-1922*. Kristiania 1922
* Trond Hegna: *Oslo typografiske forening 100 år*. Oslo 1972
**Jørgen Sørensen** (født 16. mai 1861 i Kristiania, død 1. september 1894 i Askim) var en norsk kunstmaler. 

Faren var kjøpmann. Jørgen fikk på grunn av en invalidiserende skade i sjuårsalderen ingen ordinær skolegang. Han vokste delvis opp hos den tolv år eldre broren Nikolai Julius Sørensen som drev en folkehøgskole i Såner. 

Han tok kunstutdannelse hos Knud Bergslien og på Tegneskolen. Etter tiden hos Bergslien etablerte han ateliersamarbeid i kunstnerkvarteret i Pultosten med Bertrand Hansen, Edvard Munch, Lorentz Norberg, Andreas Singdahlsen, Halfdan Strøm og Thorvald Torgersen. Her fikk de i en viss grad veiledning fra Christian Krohg. I 1881 malte han med Edvard Munch i Nordmarka; og han knyttet seg nært til Munch, som var hans firmenning. I 1883 deltok han på Frits Thaulows «friluftsakademi» på Modum. Han hadde et Parisopphold i 1884.

Sørensen malte fra Romsdal, Akershus og Østfold, og de fleste av hans bilder er udramatiske landskap. «Etter Thaulows forbillede malte han gjerne vinterlandskaper. [...] Som hans ubestridte hovedverk og et centralt billede i norsk åttiårskunst overhodet står Nasjonalgalleriets vinterbilede fra 1887 med den programmatiske titel "Februar 2° kulde".»

Edvard Munchs portrett av ham fra 1885 eies av Nasjonalgalleriet.

Sørensen er begravet på Vår Frelsers gravlund i Oslo.I 1901 ble det montert en portrettmedaljong utført av Jo Visdal på bautaen.

Referanser
----------

1. 1 2   RKDartists, oppført som Jörgen Sörensen, RKD kunstner-ID 73975, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   KulturNav, KulturNav-ID e1adc311-7d01-4573-bff8-df2b25250f54, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   Norsk kunstnerleksikon, Norsk kunstnerleksikon ID Jørgen\_Sørensen, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   Benezit Dictionary of Artists, Benezit-ID B00172383, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
5. ↑   Store norske leksikon, Store norske leksikon-ID Jørgen\_Sørensen[Hentet fra Wikidata]
6. ↑   nbl.snl.no, besøkt 29. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
7. ↑   www.begravdeioslo.no, besøkt 29. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
8. ↑  Leif Østbys om Sørensen i *Norsk biografisk leksikon*; 1. utg.
9. ↑  «Landskapsmaler Jørgen Sørensen». Gravferdsetaten i Oslo. Besøkt 29. oktober 2017.
10. ↑  Eivind Torkjelsson. «Jørgen Sørensen». *Norsk biografisk leksikon*. Besøkt 29. oktober 2017.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Norsk kunstnerleksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Historisk befolkningsregister **·** VIAF **·** ULAN **·** KulturNav
 |
**Carlos Nine** (født 22. februar 1944 i Haedo i Argentina, død 16. juli 2016 i Olivos) var en argentinsk illustratør, tegneserieskaper og forfatter. Han arbeidet også med animasjon, maleri og skulptur.

Carlos Nine har studert bildekunst og arbeidet som maler og illustratør med utgivelser både i hjemlandet, i Brasil, Taiwan, Hongkong, USA og Europa. I 1988 begynte han også med tegneserier. Nine har hatt utstillinger verden over, deriblant i Bergen. Han har mottatt en lang rekke priser for sine arbeider og bildefortellinger, blant annet pris som beste utenlandske forfatter ved den internasjonale tegneseriefestivalen i Angoulême i Frankrike i 2001, der han også har vært æresgjest.

Nines tegninger og malerier er preget av sikkert tegnerhåndverk og maleriske lys- og skyggeeffekter. Bildene inneholder ofte merkelige, deformerte figurer, menneskeliknende gjenstander og karikerte former. Relieffene hans har liknende kvaliteter i en mer collagepreget stil.

Referanser
----------

1. 1 2   www.telam.com.ar[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Autorités BnF, BNF-ID 13581981n[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   BD Gest', BD Gest' author ID 2223, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   Lambiek Comiclopedia, Lambiek Comiclopedia artist ID n/nine\_carlos, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Carlos Nine på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
* Offisiell hjemmeside (på engelsk og spansk)
* TV-intervju som viser kunstneren i arbeid (på spansk)
* Bildeksempler (kollasjer, relieffer, pennetegninger)
* Tegneserieeksempler

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** ULAN **·** BNE
 |
**Carlos Mäder**, også kjent som **Carlos Brown**, (født **Kojo Benya Brown** 23. oktober 1978 i Cape Coast) er en ghanesisk-sveitsisk alpinist som representerte Ghana under Vinter-OL 2022.

Bakgrunn
--------

Carlos Mäder ble født som Kojo Benya Brown. Hans mor var alenemor, og hadde ikke råd til å forsørge ham, og måtte derfor adoptere ham bort. Han ble adoptert av et sveitisk par, og begynte med ski da han var tre år gammel. Han beholdt kontakten med sin mor i Ghana, og drev aktivt med alpint i Sveits gjennom oppveksten. I 2017 bestemte han seg for å representere Ghana i et vinter-OL. Han greide ikke å kvalifisere seg til Vinter-OL 2018, men greide å kvalifisere seg til Vinter-OL 2022.

Idrettskarriere
---------------

Han deltok i sitt første FIS-renn i desember 2017, i Pfelders, der han kom på 46.-plass i storslalåm. Han beste plassering i et FIS-renn denne sesongen ble en 14.-plass, og han deltok også i de nasjonale mesterskapene i Tyrkia og Iran.

Han deltok i Ski-VM 2019 i Åre i Sverige, og kom der på 80.-plass i slalåm og 106.-plass i storslalåm.

Han kvalifiserte seg til vinter-OL gjennom plasseringene sine i renn i Montenegro i desember 2021 og Liechtenstein i januar 2022. Han deltok dermed i storslalåm under Vinter-OL 2022, men kjørte der ut i første omgang. Han ble med det den tredje personen som representerte Ghana under et vinter-OL, etter Kwame Nkrumah-Acheampong (alpint i 2010) og Akwasi Frimpong (skeleton i 2018).

Referanser
----------

1. 1 2  Olympics.com - *Carlos Maeder* Arkivert 26. februar 2022 hos Wayback Machine. besøkt 16. februar 2022.
2. ↑  Ghana-ski.com - *About Me*, besøkt 16. februar 2022.
3. ↑  FIS - *Carlos Maeder - Results 2018*, besøkt 16. februar 2022.
4. ↑  FIS - *Carlos Maeder - Results 2019*, besøkt 16. februar 2022.
5. ↑  Olympics.com - *Carlos Maeder: Why representing Ghana is a big deal*, besøkt 16. februar 2022.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Carlos Mäder – Olympedia Rediger på Wikidata
* (de) Mediarapport, Ghana-ski.com (samling med artikler)
**Tønnes Sirevåg** (født 21. januar 1909 på Nærbø, død 3. mars 1994 i Oslo) var en norsk skoleleder, kjent som ekspedisjonssjef i Kirke- og undervisningsdepartementets skoleavdeling og som rektor ved Oslo katedralskole.

Sirevåg tok examen artium ved Kongsgård skole i Stavanger i 1928, og ble cand.philol. i 1936 med historie som hovedfag. Han arbeidet som lektor ved Eidsvoll landsgymnas 1936–39 og ved Haugesund kommunale høyere almenskole 1939–53. Etter ett år som rektor ved Tanks skole i Bergen ble han i 1954 leder i det nyopprettede Forsøksrådet for skoleverket. Han arbeidet som ekspedisjonssjef i Kirke- og undervisningsdepartementets skoleavdeling 1960–68, og sto der sentral i arbeidet med å innføre niårig grunnskole. Hans siste yrkesaktive år kom som rektor ved Oslo katedralskole 1968–76.

Han fikk som pensjonist et statsstipendiat i 1976, for å skrive sine erindringer. Sirevåg var ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden fra 1989 for sin innsats for norsk skole.

Bibliografi
-----------

* (no) Publikasjoner av Tønnes Sirevåg i BIBSYS

Hans forfatterskap omfatter både historiefag og skolespørsmål, med titler som blant annet 

* *Jæren på veg frå naturhushaldet* (1938),
* *Den niårige skolen, i opphav og strid* (1979)
* *Katedral og karusell, streiflys på skole og politikk* (1981).

Referanser
----------

1. 1 2   nbl.snl.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  "Et album om Kongsgård 1824 - 1974", 1975 s.68.

Kilder
------

* Paul Jasper. «Tønnes Sirevåg» i: *Norsk biografisk leksikon*.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** BIBSYS **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Santiago de Cuba** er hovedstad i Santiago de Cuba-provinsen i den østlige delen av Cuba. Santiago de Cuba ligger sørøst på øya. 
Santiago de Cuba har lenge vært den nest viktigste av byene i Cuba, etter dagens hovedstad, Havanna.

Historie
--------

La Catedral de Santiago de Cuba
Santiago de Cuba ble grunnlagt av den spanske erobreren Diego Velázquez de Cuéllar den 28. juni 1514. I 1516 ble bosetningen ødelagt av brann, men ble bygget opp igjen med det samme. Dette var starten på ekspedisjonene ledet av Juan de Grijalba og Hernán Cortés til kysten av Mexico i 1518, og i 1538 av Hernando de Sotos ekspedisjon til Florida. Den første katedralen ble bygget i byen i 1528. Fra 1522 til 1589 var Santiago hovedstad for den spanske kolonien på øya. 

Byen ble plyndret av franske styrker i 1553. 

I 1607 ble Havanna offisielt erklært som ny hovedstad og tok dermed fullt over for Santiago de Cuba.

Santiago de Cuba ble igjen plyndret i 1662. Denne gang av britiske styrker.

Den 12. juni 1766 ble byen nesten ødelagt av et voldsomt jordskjelv.

Byen fikk stor tilstrømning av franske innvandrere i det 18. århundre og tidlig i det 19. århundre. Noen kom via Haiti. Sammen med den spanske og den afrikanske kulturen, ble byen multikulturell.

Den cubanske forfatteren José Martí er gravlagt i Cementerio Santa Efigenia.

I 1953 begynte den cubanske revolusjon med et militært angrep på Moncada-kasernen av en gruppe unge revolusjonære under ledelse av Fidel Castro. Det endte i et stort blodbad, og de av opprørerne som ikke mistet livet ble sendt i fengsel. Under rettssaken forsvarte den unge advokaten Fidel Castro seg selv med ordene «Historien vil frikjenne meg». Han ble satt fri i 1955 og reiste til Mexico. Der traff han Ernesto Guevara som skulle bli en viktig brikke sammen med Fidel Castro i revolusjonen den 1. januar 1959.

Inntil endringene av provinsgrensene i 1976 var Santiago de Cuba hovedstad i Cubas østligste provins *Oriente*. Provinsen Oriente ble i 1976 erstattet av provinsene Holguín, Las Tunas, Guantánamo, Granma og Santiago de Cuba.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Santiago de Cuba – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Nettside til Santiago de Cuba by (spansk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** NKC **·** GeoNames
 |


1. ↑  .
**Plebeier** (fra latin av *plebs* «allmennhet», «folket») var i Romerriket betegnelsen på en borger som i svært begrenset grad hadde anledning til å delta i det politiske og militære samfunnsliv; i motsetning til patrisiere. Det ble også benyttet om en borger i underklassen eller av lav sosial rang.

Etter reformen *Lex Licinia Sextia* i 367 f.Kr. kunne plebeierne bli konsuler. Etter dette vedtaket ble store deler av forskjellene mellom plebeierne og patrisierne visket ut, og begge klassene ble da betraktet som nobiliteten i staten.

Fra 300-tallet f.Kr. eller tidligere, var en del av de mest framtredende og rike romerske familier, som identifisert ved sine gens-navn, av plebeierstatus. Litterære referanser til betegnelsen viser at det vanligvis betegnet ordinære borgere som helhet, adskilt fra eliten. I Romas eldste historie var plebeiere enhver stamme uten rådgivere hos kongen. Med tiden kom ordet, som er beslektet med det greske ordet *plethos* for «mange», «menneskemengde», til få betydningen vanlige folk.

Moderne bruk
------------

I amerikanske militærskoler er plebeier betegnelsen for sisteårsstudenter og nye kadetter. Private skoler i Storbritannia benyttet også betegnelsen plebeier for enkelte elever, i motsetningen til sønner av adelen. «Plebby» har utviklet seg i engelsk praktisert i land som Storbritannia, New Zealand, Australia og Sør-Afrika. og er en nedsettende betegnelse for personer som er betraktet som ukultivert og lite forfinet.

Referanser
----------

1. ↑  «plebeier», *Bokmålsordboka*
2. ↑  «plethos», *Online Etymology Dictionary*
3. ↑  «plebeian». *Online Etymology Dictionary*
4. ↑  «plebe», *Online Etymology Dictionary*
5. ↑  «plebby». *Oxford English Dictionary*. Oxford University Press.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** World History Encyclopedia **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL
 |
De første grammofonene hadde hornhøytalere. Fra voksrullen ble nålens bevegelse omdannet til lydbølger og hørbar lyd. Maleri av Francis Barraud (1895)
Høyttaler med 3 hornhøytalere, 2009
**Hornhøyttalere** ble utviklet gjennom krav fra filmindustrien ved starten med lydfilmen. Men teknikken med å la lyd spre seg utover langs en kurve eller funksjon er gammel. Tåkelurer, trompeter og horn har eksistert lenge. Roperter ble satt til munnen i støyende omgivelser for å forsterke talen. Det skal også i antikken ha vært spesialdesignede rom for å forsterke lyd. Traktformede teatrene eksisterer fortsatt i dag – hvor man like godt kan høre hva som sies på scenen samme hvor du sitter i salen.

I dag finnes det mange typer hornhøyttalere både for hifi og PA-systemer.

Prinsipp
--------

Utdrag hentet fra Senior Acoustic Engineer, Celestion Ipswich, Bjørn Kolbrek (født i Rauland) sin artikkel for AudioXpress.

*Et akustisk horn konverterer store trykkvariasjoner med et lite bevegelsesareal til en lavtrykksvariasjon med stort bevegelsesareal og omvendt. Det gjør dette gjennom den gradvise, ofte eksponentielle økningen av tverrsnittsarealet til hornet. Det lille tverrsnittsarealet ved halsen begrenser passasjen av luft og gir dermed en høy akustisk impedans til driveren. Dette gjør at driveren kan utvikle et høyt trykk for en gitt bevegelse. Derfor har lydbølgene ved halsen et høyt trykk og lav bevegelse. Den avsmalnende formen på hornet lar lydbølgene gradvis dekomprimere og øke i bevegelse til de når åpningen hvor de har et lavt trykk, men stor bevegelse.*

Historie
--------

I 1919 publiserte Arthur Gordon Webster sin banebrytende artikkel om hornhøytaler teori, dette var starten på et stort forskningsarbeid. Siden den gang har det blitt publisert mange patenter, bøker og artikler om temaet.

Hvordan en hornhøytaler fungerer

Referanser
----------

1. ↑  Bjørn Kolbrek (2008). «Horn Theory: An Introduction, Part 1» (PDF).
2. ↑  Bjørn Kolbrek (2008). «Horn Theory: An Introduction, Part 2» (PDF).
3. 1 2  Kolbrek, Bjørn; Dunker, Thomas (2019). *High Quality Horn Loudspeaker Systems*. Kolbrek Elektroakustikk. ISBN 978-1527245426.

Se også
-------

* Høyttaler
* Ropert
* Tåkelur
**Valter Filipe Duarte da Silva** er en angolansk jurist, som mars 2016 til oktober 2017 var sentralbanksjef i Angolas nasjonalbank (Banco Nacional de Angola).

Han er utdannet jurist ved Universidade Católica Portuguesa. Fra 2008 til 2013 jobbet han som visepresident ved det angolanske institutt for valgordninger og demokrati, og fra 2010 til 2013 har han også vært juridisk rådgiver for Angolas visepreseident.

Han ble utnevnt til sentralbanksjef i mars 2016, etter at José Pedro de Morais junior trakk seg etter en kort periode (14 mnd) i stillingen.

Han trakk seg fra stillingen i oktober 2017, grunnet politiske endringer i landet, og José de Lima Massano overtok stillingen.

Referanser
----------

1. 1 2  Bloomberg - *Angola's President Names Da Silva as New Central Bank Governor*, besøkt 27. april 2016.
2. ↑  Angolas nasjonalbank - *Governador Valter Filipe Duarte da Silva* (arkivert), besøkt 27. april 2016.
3. ↑  Centralbanking.com - *Angola appoints third central bank governor in two years*, besøkt 19. mars 2018.

Eksterne lenker
---------------

* (pt) Presentasjon på sentralbankens hjemmeside
**Ancius Olybrius** var en romersk aristokrat og vestromersk keiser juli til oktober 472. Olybrius tilhørte en mektig italiensk adelsslekt og ca. 454 ble han gift med Placidia datter til keiser Valentinian III og keiserinne Eudoxia. Dette kan ha vært et ledd i Valentinians politikk for å skaffe støttespiller mot mektige generaler som Flavius Aetius. 

Valentinian III ble drept i mars 455. To måneder senere plyndret vandalene Roma. Olybrius oppholdt seg for tiden i Konstantinopel og slapp unna, men vandalene tok med seg hans kone Placidia, hennes søster Eudocia og mor, keiserinne Eudoxia, til Karthago som krigsbytte. Vandalenes konge, Geiserik, giftet så bort Eudocia med sin sønn Hunerik. Da keiser Majorian døde 461 forsøkte Geiserik å gjøre Olybrius til keiser. og sendte derfor tilbake Eudoxia og Placidia. Denne planen slo feil, og isteden ble Libius Severus ny vestromersk keiser.

Olybrius og Placidia bodde en tid i Konstantinopel og fikk der dattera Juliana. I 464 ble han valgt til konsul sammen med Fl. Rusticus. Olybrius var en religiøs mann og sammen med Placidia renoverte han St. Euphemias kirke i Konstantinopel. Denne kirka var opprinnelig grunnlagt av keiserinne Eudoxia. Ved Libius Severus’ død i 465 skal Geiserik igjen ha forsøkt å få utnevnt Olybrius til keiser, men også nå uten hell.

I 472 ble Olybrius sent til Italia av keiser Leo I for å mekle mellom Vestromerrikets keiser Anthemius og hans mektige *magister militum* Ricimer. Kildene beretter heller motstridende om hva som videre hendte i Italia, men det endelige utfallet er i alle fall klart. Ricimer proklamerte Olybrius som Vestromerrikets nye keiser og Anthemius ble drept, enten før eller etterpå.

Om Olybrius’ korte regjeringstid er det overlevert nesten ingen opplysninger. Ricimer, Italias mektigste mann i to tiår, døde av sykdom i august. Til å etterfølge ham utnevnte Olybrius Ricimers nevø Gundobad til ny *magister militum* og patrisier. Kort tid senere ble Olybrius syk og døde i oktober eller november. Etter Olybrius’ død var det et kort interregnum i Vestromerriket til Gundobad utnevnte Glycerius til keiser mars 473.

Olybrius’ datter Ancinia Juliana levde videre i Konstantinopel etter sin fars død. På et tidspunkt var hun aktuell som mulig giftemål for ostrogoternes kong Teoderik den store. Hun endte opp med å gifte den østromerske generalen Fl. Areobindus Dagalaiphus Areobindus, barnebarn til Aspar og *magister militum* 503-505. De hadde en sønn kalt Olybrius som var konsul i 491.
  


|  |
| --- |
|   **Vestromersk keiser**   |
| Romerrikets fall |
| *Forgjenger:***Anthemius** | 472–472 | *Etterfølger:***Glycerius** |
| Vestromerriket |


| * v
* d
* r
Vestromerske keisere |
| --- |
| Honorius **·** Konstantin III **·** Konstans II **·** Priscus Attalus **·** Jovinus **·** Sebastianus **·** Konstantius III **·** Johannes **·** Valentinian III **·** Petronius Maximus **·** Avitus **·** Majorian **·** Libius Severus **·** Anthemius **·** Olybrius **·** Glycerius **·** Julius Nepos **·** Romulus Augustus |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
***Valvata macrostoma*** er et bløtdyr, og hører til en gruppen fjærgjellesnegler som lever i ferskvann.

Utseende
--------

*Valvata macrostoma* er en liten snegl. Skallbredden er bare noen millimeter. Den hører til gruppen av bakgjellesnegler, som kjennes på at de har gjellene på høyre side eller bak hjertet. Skallet består hovedsakelig av kalsiumkarbonat (CaCO3). Det har en åpning, hvor sneglen kan strekke ut en gjelle. Gjellen kan minne om en fjær, som hos fugler, og dette har gitt gruppen fjærgjellesnegler sitt navn. Åpningen i skallet, for gjellen, kan tette med et skallokk (operculum).

Bare hodet og foten stikker ut av skallet, og danner den delen av kroppen som synes. Hodet har tentakler, øyne og munn. Inne i skallet ligger kroppens indre organer oppkveilet. Det er kjønnsorganer, fordøyelsesorganet, kalt innvollsekken. Innvollssekken er usymetrisk.

Levevis
-------

*Valvata macrostoma* lever i ferskvann, og finnes på steder der det er næringsrikt vann. Den foretrekker grunne områder, som kanaler og lignende.

*Valvata macrostoma* er tvekjønnet. For å kunne legge egg kreves allikevel to snegler, som under paringen, befrukter hverandre gjensidig. De legger eggene i gelékapsler som klebrer seg til underlaget. Etter en tid klekker eggene.

Systematisk inndeling
---------------------

Denne inndelingen følger Bouchet, P. & Rocroi, J.-P. 2005.

**Treliste**
* bløtdyr (Mollusca)
	+ snegler (Gastropoda)
		- Orthogastropoda Ponder & Lindberg, 1996
			* Heterobranchia
				+ lavere Heterobranchia
					- overfamilie Valvatoidea
						* familie fjærgjellesnegler, Valvatidae
							+ *Valvata* Müller, 1774
								- *Valvata macrostoma* Mörch, 1864

Kilder
------

* Bouchet, P. & Rocroi, J.-P. (J. Fryda, B. Hausdorf, W. Ponder, A. Valdés og A. Warén ) 2005. *Classification and Nomenclator of Gastropod Families*. Malacologia (vol. 47) 1-2. side 1-397.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Valvata macrostoma* – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen Rediger på Wikidata

* (en) *Valvata macrostoma* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *Valvata macrostoma* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *Valvata macrostoma* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *Valvata macrostoma* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Valvatidae* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Valvata macrostoma* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Valvata macrostoma* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
Domus Chemica fra 1873. Foto: Stig Rune Pedersen 
«Det kemiske Laboratorium i Kristiania.» Xylografi av Andreas Ludvig Søborg fra 1876. Foto: Rune Aakvik / Oslo Museum 
**Frederiks gate 3** i Oslo er en del av sentrumsbygningene i Universitetet i Oslo.

Bygningen ble oppført i 1873 etter tegninger av Georg Andreas Bull. Den var bygget som kjemisk-metallurgiske laboratorier for Universitetet, og offisielt navn er fortsatt *Domus Chemica*. Etter at kjemisk institutt flyttet til Blindern i 1930 ble den sete for Statens institutt for hvalforskning. Fra 1939 ble den overtatt av Universitetets Oldsaksamling.
Bygningen ble fredet i 2014.

Medaljongene på utsiden er utført av Olaf Glosimodt.

Referanser
----------

1. 1 2 3  
«Universitetet i Oslo - Div. bygninger i Sentrum / Undervisningsanlegg / Gamle Kjemibygning». Kulturminnesøk - Riksantikvaren. Besøkt 26. august 2019.
2. ↑  
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Frederiks gate». *Oslo byleksikon* (Femte utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 176. ISBN 978-82-573-1760-7.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Domus Chemica, Universitetet i Oslo – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* «Frederiks gate 3». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Riksantikvaren kulturminne
 |
|  |
| --- |
| artikkelen inngår i**«serien om tamhunden»** |
|  |
| Andre artikler om hunder |
| Generelle artikler |
| Artikler om brukshundtyper |
| Artikler om hundegrupper |
| Artikler om hunderaser |
| Artikler om hundesport |
| Artikler om hundeforeninger |
| Artikler om hundeskoler |
| Lister over hunderaser |
| Alfabetisk raseliste |
| Gruppevis raseliste |

**Valutahund** eller **pengehund** er en brukshund som er trent i å søke opp valuta og verdipapirer som transporteres ulovlig over landegrensene.

Hundene bruker primært luktesansen, men de kan også trenes til å lese menneskenes kroppsspråk. Det er spesielle duftstoffer i bomullsfibrene og fargestoff som preger verdipapirer og valutaen hundene sporer, i sammenheng med mengden. Derfor reagerer ikke hundene på mindre pengesummer (i Norge typisk beløp under 10 000–25 000 kroner). Hundene trenes til å oppdage bestemte valutaer, som amerikanske dollar, britiske pund, euro, norske kroner osv. Det er et tilsvarende treningsmønster for verdipapirer. Ulikt trente hunder vil derfor gi ulike utslag i sine funn. Erfarne hunder vil kunne oppdage nesten alle typer valuta.

Valutahunder brukes helst av tolltjenesten, men det kan også være aktuelt for både politiet (økokrim) og skatteetaten å ta i bruk slik hunder. Man kan da tenke seg er scenario der hunden gjør søk hos private, som er mistenkt for å oppbevare svarte penger. Som oftest er hundene stasjonert på internasjonale flyplasser og fergesteder, samt ved grenseovergangene mellom ulike land.

Norske valutahunder (tre per 2011) har til nå blitt trent i Storbritannia. Utdannelsen kostet i 2009 cirka 70 000–80 000 kroner per hund. De norske hundene er av typen jaktlabrador, en linje av labrador retriever som har vært avlet spesielt for sine jakt- og bruksegenskaper.

| * v
* d
* r
Brukshundtyper |
| --- |
| 
* Assistansehund
* Bandhund
* Bombehund
* Diabeteshund
* Ettersøkshund
* Epilepsihund
* Familiehund
* Førerhund
* Fårehund
* Gårdshund
* Hjelpehund
* ID-hund
* Jakthund
* Kamphund
* Kløvhund
* Kreftsøkshund
* Kriminalsøkshund
* Kurérhund
* Kveghund
* Lavinehund
* Ledhund
* Likhund
* Livredningshund
* Løshund
* Matsøkshund
* Militær patruljehund
* Militær tjenestehund
* Minesøkerhund
* Narkotikahund
* Patruljehund
* Politihund
* Redningshund
* Ruinhund
* Servicehund
* Signalhund
* Skadedyrhund
* Spesialsøkshund
* Sporhund
* Stallhund
* Søkshund
* Terapihund
* Tjenestehund
* Trekkhund
* Tolltjenestehund
* Utstillingshund
* Vakthund
* Valutahund
* Vannsøkshund
* Varslingshund
* Veddeløpshund
* Vindsøkshund
* Vokterhund
* Våpensøkshund
* Åstedshund

 |
**Vigdis Rojahn** (født *Brynhildsen* 1. februar 1902 i Bergen, død 27. mars 1994) var en norsk tegner, illustratør og barnebokforfatter. Hun bodde i Fetsund.

Hun var utdannet fra BHKS (bare en kort periode), Oslo Reklameskole og gjennom malerkurs hos maleren Bjørn Smith-Hald. 

Hun debuterte i 1932 med *Prinsesse Ragnhilds eventyrbok*, og skrev i alt 10 bøker. Hun fikk Kirke- og undervisningsdepartementets premiering for *Marit* (1952) og *Stribust* (1961). Hun fikk også illustrasjonsprisen for bildene til sin egen bok *Sirkusloppen* (1959), og for to andre illustrasjonsoppgaver. Marit er en miljøskildring fra forfatterens egen barndom. Rojahns øvrige bøker har som regel ulike «bustetroll» som hovedperson, barnlige karakterer som lever dels i menneskenes og dels i trollenes verden.

Som illustratør arbeidet Rojahn blant annet med postkort og bokomslag. Fetsund rådhus har arbeider av henne.

Mer å lese
----------

* Birkeland, Risa, Vold. *Norsk barnelitteraturhistorie*. 2. utg. Samlaget, 2005 ISBN 82-521-5933-8
* *Norsk kunstnerleksikon*; bd 3. 1986
* barnebokkritikk.no Barnebokminne: *Stribust*
* Prøver på Rojahns postkorttegninger: rb.no; brevkort.com (1); brevkort.com (2)

Referanser
----------

1. 1 2   KulturNav, KulturNav-ID 9bf5d5e8-a6e2-4f99-a097-fd38a5cb479e, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk kunstnerleksikon **·** VIAF **·** GND **·** KulturNav
 |
Hovedhuset på Nordseter gård i 2012.
**Nordseter gård** i Oslo ligger i bydel Nordstrand mellom Bekkelaget, Lambertseter og Sæter. 

Gården ble antakelig ryddet på 1200 tallet, og grenset i nord opprinnelig til Ekeberg gård, ved Brannfjell der Sandstuveien går i dag. I syd grenset gården til Vestre Seter, omtrent der Nordseter skole ligger i dag. Gården omfattet også husmannsplassen Kastellet, og strakte seg da helt til Bunnefjorden. Kastellet ble imidlertid fradelt som eget bruk i 1784, herunder skråningen mot fjorden. 

Gården var kirkegods fram til reformasjonen i 1536 og ble så krongods fram til 1617, da gården overtas av "Skolemesteren i Oslo". Fra 1679 til 1682 var gården eiet av stattholder Ulrik Frederik Gyldenløve, uekte sønn av kong Frederik den 3. Gården har fra da vært i privat eie, til Oslo kommune overtok gården i 1949 (jordveien) og 1953 (gårdsanlegget). Gårdsdriften ble avviklet i 1977-79, og eiendommen er nå bebygget av boliger, men gårdstunet er bevart.

Kilder
------

* Bekkelagshøgda Lokalhistoriske Forening om Nordseter gård Arkivert 25. september 2019 hos Wayback Machine.
* Nordseter gård 2005

Eksterne lenker
---------------

* «Nordseter gård (Oslo)». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Oslo Byleksikon **·** GeoNames **·** Riksantikvaren kulturminne
 |
***Life-Size*** er en film fra 2000, regussert av Mark Rosman. Filmen handler om en jente som ønsker å bringe sin mor til live. Hun skal fremsi en trylleformel, men noe går galt, og en dukke kommer til live isteden.

Sammendrag
----------

Casey Stuart (spilt av Lindsay Lohan) spiller på skolens fotballag i syvende klasse. Siden moren døde for to år siden, har Casey unngått hennes tidligere venner, og krangler ofte med en gutt på fotball-laget deres. Casey ønsker å bringe moren tilbake til livet, og i en lokal bokhandel oppdager hun en bok om magi med et avsnitt om å gjenopplive de døde. Etter bokens instruksjoner samler Casey forskjellige gjenstander fra morens liv. Oppstandelsen saboteres ved ett uhell når Drew Mitchell (spilt av Anne Marie Loder) en kvinne som er interessert i Caseys far Ben (spilt av Jere Burns) gir Casey en dukke formet som en vakker ung kvinne. Dukken har veldig mye forskjellig tilbehør, inkludert antrekk som passer ulike karrierer innen politi, sykehus eller romfart.

Når Casey forbereder seg på å gjenopplive moren sin, er Drew innom for å gi henne dukken til bursdagen hennes og bruker morens hårbørste til å børste dukke-håret. Med tråder fra dukken som ligger igjen på børsten når Casey uttaler de magiske ordene, fungerer magien på dukken i stedet for på Caseys mor, og Casey våkner neste morgen og oppdager dukken i full størrelse og menneskelig form (spilt av Tyra Banks) og dukken er spent på å være et menneske. I løpet av de neste dagene kjøper dukken, som heter Eve, klær ved det lokale kjøpesenteret, stopper en lastebil som nesten kjører over Casey, og spiser mat for første gang, forsøker å gjøre sekretær-arbeid, og setter nesten deres kjøkken i brann.

Dukken hjelper også Casey med å håndtere tapet av moren hennes. I mellomtiden oppdager Casey at hun behøver det andre bindet fra den magiske boken for å reversere den første trylleformularen som førte Eva til live. Men Casey og Eve har gradvis blitt nære venner. Når den andre magiske boken endelig dukker opp ved den lokale bokhandelen, har Casey derfor bestemt seg for at hun liker Eve, så hun lar være å kjøpe boken. Men på grunn av alle vanskelighetene med å være menneske bestemmer Eva seg for å angre trylleformularen selv.

Rolleliste
----------

| Skuespiller | Rolle |
| --- | --- |
| Lindsay Lohan | Casey Stuart |
| Tyra Banks | Eve |
| Jere Burns | Ben Stuart |
| Anne Marie Loder | Drew |
| Garwin Sanford | Richie |

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Life-Size* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Life-Size* hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (en) *Life-Size* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Life-Size* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Life-Size* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Life-Size* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

Portal: Litteratur
Grillspidd på grillen.
Grilling i Patagonia, Argentina.
**Grilling** er en måte å varmetilberede mat på, slik at maten varmes i stor grad av strålingsvarme (elektromagnetisk stråling), i motsetning til steking som overfører bevegelsesenergien gjennom kollisjoner mellom molekylene i varmeleder og maten.

Grillmat kjennetegnes av at overflaten gjerne blir litt sprø, mens indre deler kan variere fra rå til godt stekt, avhengig av kokkens erfaring, steketid og avstand mellom mat og varmekilde. Det meste kan grilles, men matvareprodukter av kjøtt og fisk er mest vanlig å bruke, sammen med noen typer grønnsaker og brødvarer. 

Når man griller lager man ofte en «ventepølse» til forrett, mens man venter på at hovedretten blir klar.
Grill er en fellesbenevnelse for en innretning med varmekilde og rist eller spyd. Griller varmes opp av ved, kull, gass og elektrisitet. Grillen kan variere i størrelse, fra en liten engangsgrill i folieform til enorme griller der hele dyr kan grilles. Hele dyr kan man også vertikalgrille (slik at røyk siver vekk fra maten) ved hjelp av to bål mot mur eller fjell.

Grilling skjer ofte utendørs, og i Norge er derfor grillmat mest populært i sommerhalvåret.

Referanser
----------

1. ↑  «Derfor må du ikke spise kalde pølser». godt.no. 12. juni 2017. Besøkt 11. januar 2019.
2. ↑  «Boyabat'ta Sırık Kebabı». YouTube. 11. november 2015. Besøkt 22. august 2018.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Grilling – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND **·** NKC
 |
***Losing Isaiah*** er en amerikansk dramafilm fra 1995, med Jessica Lange og Halle Berry i hovedrollene. Den er basert på en roman med samme navn av Seth Margolis.

Sammendrag
----------

Khaila Richards (Halle Berry) er avhengig av crack-kokain. En kveld forlater hun spedbarnet sitt, for å ruse seg. Tidlig neste morgen blir barnet funnet av søppel-tømmere, og tatt med til sykehus. En sosialarbeider, Margaret Lewin (Jessica Lange) tar med seg barnet hjem til seg, for å bo sammen med sin ektemann og datter. Kort tid senere blir Khaila arrestert for butikktyveri og begynner på en avrusningsklinikk. Filmen hopper tre år frem i tid, og det lille barnet, som har fått navnet Jesaja, bor fremdeles hos Lewin-familien. 

Khaila har vært rusfri i flere år, og forteller en saksbehandler om barnet som forsvant fra henne tre år tidligere. Khaila ansetter advokat Kadar Lewis (Samuel L. Jackson) for å få tilbake barnet sitt. En langvarig juridisk kamp følger. En rettssak gir foreldreretten til Khaila. Jesaja blir tvunget til å forlate Lewin-familien som han har vokst opp hos, og har store problemer med å slå seg til ro hos Khaila. Khaila innser at Jesaja ikke anser henne som sin mor. Hun kontakter Lewin-familien, og lar Jesaja bo hos dem.

Rolleliste
----------

* Halle Berry som Khaila Richards
* Jessica Lange som Margaret Lewin
* David Strathairn som Charles Lewin
* Samuel L. Jackson som Kadar Lewis
* Marc John Jefferies som Jesaja

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Losing Isaiah* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) *Losing Isaiah* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) *Losing Isaiah* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata

* (en) *Losing Isaiah* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Losing Isaiah* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Losing Isaiah* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Losing Isaiah* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *Losing Isaiah* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *Losing Isaiah* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

* (en) *Losing Isaiah* på Box Office Mojo Rediger på Wikidata
* Film-trailer, youtube.com
En pub i området Haymarket i Edinburgh, Skottland.
**Pub**, engelsk forkortelse for **public house** («offentlig hus»), er et serveringssted med skjenkebevilling for alkohol og enkle matretter. Puber som lokale samlingssteder for øldrikkende menn har lange tradisjoner i Storbritannia, der det er flere typer av puber. Den britiske pub-kulturen har blitt overført i ulike varianter til flere land, deriblant til Norge. Puber ble tidligere ofte kalt kro eller vertshus på norsk.

Ordet *pub* uttales ofte «pøbb» på norsk, en fornorsking av den standardbritiske uttalen som ligger nærmere «pabb». Språkrådet foreslo å stave ordet *pøbb* på norsk som en standardform, men det ble ikke gjennomført.

Puber i Storbritannia
---------------------

I Storbritannia finnes det tradisjonelt to hovedtyper av puber:

* **Tied House** er en pub som er bundet til å kjøpe deler av ølet de serverer fra et bestemt bryggeri.
* **Free House** er en pub som står fritt til å velge hvilke bryggerier de ønsker å kjøpe øl fra.

Begrepet *pub* forbeholdes gjerne for serveringssteder med et preg som er typisk for England, Irland, Australia eller andre steder som har vært en del av den britiske kultursfære. Det er bortimot 60 000 puber i Storbritannia. På mange steder, spesielt i mindre byer og tettsteder, kan en pub være midtpunktet for lokalsamfunnet og kan spille tilsvarende rolle som den lokale kirke i den sammenhengen.

En pub som tilbyr overnattingsmuligheter kalles tradisjonelt et vertshus (engelsk *inn*). Et annet begrep for pub kan være *bar*, men disse serverer som regel ikke matretter.

Se også
-------

* Bar
* Kro
* Pøbel

Eksterne lenker
---------------

* Britishpubguide.com (engelsk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** NDL
 |
**Lost in France** er en britisk sang med melodi og tekst av Steve Wolfe og Ronnie Scott, som ble spilt inn av Bonnie Tyler på singlen RCA 2734 i 1976. Produsenter var Steve Wolfe, David Mackay og Ronnie Scott. Sangen lå på singlelistene i mange land.

Svensk versjon
--------------

Det svenske dansebandet Wizex spilte inn en cover-versjon i 1977 på albumet *Som en sång* med Kikki Danielsson som vokalist.. Sangerinnen Lena Andersson har spilt inn en svensk versjon under tittelen *I Paris en natt*.

Norsk versjon
-------------

Arve Sigvaldsen har skrevet en norsk tekst. Den norske tittelen er «Jeg har drømt i natt». Sangen ble utgitt av Inger Lise Rypdal på LP-platen *Tider kommer – tider går* (Talent TLS 3023) i 1977. Produsent var Arve Sigvaldsen.

Listeplasseringer 1976–1977
---------------------------

| Artist | Liste | Høyeste plassering | Uker på listen | Dato for listeplassering |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Bonnie Tyler | Sør-Afrikas flagg Sør-Afrika | # 2 |  |  |
| Bonnie Tyler | Vest-Tysklands flagg Vest-Tyskland | # 3 |  |  |
| Bonnie Tyler | Storbritannias flagg Storbritannia | # 9 | 10 | 30. oktober 1976 |
| Bonnie Tyler | Østerrikes flagg Østerrike | # 12 | 20 | 15. juni 1977 |
| Bonnie Tyler | Sveriges flagg Sverige | # 13 | 1 (1 som # 13) | 25. mars 1977 |
| Bonnie Tyler | Nederlands flagg Nederland | # 20 | 1 (1 som # 20) | 19. februar 1977 |
| Bonnie Tyler | Australias flagg Australia | Top 40 |  |  |

Referanser
----------

1. ↑  Information på Svensk mediedatabas
2. ↑  Se plateetiketten
3. ↑  Chart Stats - Bonnie Tyler - Lost In France
4. ↑  Bonnie Tyler - Lost In France - austriancharts.at
5. ↑  Bonnie Tyler - Lost In France - hitparad.se[*død lenke*]
6. ↑  dutchcharts.nl - Bonnie Tyler - Lost In France
**Louis Renault** (født 15. februar 1877 i Paris, død 24. oktober 1944) var en fransk industrimann og en av pionérene innen bilbransjen, som grunnlegger og mangeårig leder av Renault.

Han var det fjerde av fem barn i en borgerlig familie og viste allerede som barn stor interesse for mekanikk. Han bygde sin første bil i 1898 ved å modifisere en DeDion-Bouton sykkel som han kalte «Voiturette». Bilen var utstyrt med en banebrytende kraftoverføring med universalledd og en girboks med revers og et tredjegir med direktedrift som han tok patent på året etter.

Sammen med brødrene sine – Marcel (1872–1903) og Fernand (1865–1909), som begge hadde erfaring fra farens tekstilfirma – grunnla han selskapet Renault Frères 25. februar 1899. Til å begynne med var det brødrene som styrte forretningene, mens han selv konsentrerte seg om design og produksjon. I 1908 tok han imidlertid over det hele da broren Fernand måtte trekke seg tilbake på grunn av sviktende helse. Marcel var blitt drept under et billøp fra Paris til Madrid i 1903.

Louis Renault ledet selskapet frem til 1942. I denne perioden vokste det sterkt og en rekke tekniske oppfinnelser ble tatt frem. Mange av disse nyvinningene brukes fortsatt i dag; f.eks. hydrauliske støtdempere og trommelbremser.

Under første verdenskrig var fabrikken en betydelig leverandør av utstyr til den franske hæren, og han ble dekorert med den franske Æreslegionen for sine militærkjøretøy; bl.a. den revolusjonerende stridsvognen FT-17 («Automitrailleuse à chenilles Renault FT modèle 1917»).

I 1939 var fabrikken igjen en betydelig leverandør til den franske hæren. Etter den franske kapitulasjonen i 1940 ble fabrikken rekvirert av okkupasjonsmakten. Den ble ledet av tyskerne frem til befrielsen av Frankrike i 1944.

Etter frigjøringen ble Louis Renault arrestert den 22. september 1944 anklaget for økonomisk samarbeid med okkupasjonsmakten. Renault døde ca. en måned etter arrestasjonen. Hans grav er i Chateau Herqueville i Herqueville dans l'Eure.

Referanser
----------

1. 1 2   Roglo, Roglo person ID p=louis;n=renault;oc=2[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   TracesOfWar, TracesOfWar person ID 79078[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Autorités BnF, BNF-ID 11952325j[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   Léonore database, Léonore LH//2292/15, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
5. ↑   fødselsattest[Hentet fra Wikidata]
6. ↑   Encyclopædia Britannica Online, «Louis Renault», Encyclopædia Britannica Online-ID biography/Louis-Renault-French-industrialist[Hentet fra Wikidata]
7. ↑   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
8. ↑   GeneaStar, GeneaStar person-ID renault[Hentet fra Wikidata]
9. ↑   dødsattest[Hentet fra Wikidata]
10. ↑   www.eure.gouv.fr[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Deutsche Biographie **·** Encyclopædia Universalis **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC
 |