recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Gulflankeskogsnegl** (*Arion fasciatus*) er et bløtdyr og tilhører de landlevende lungesneglene i familiegruppen skogsnegler. Den er en av «nakensneglene» uten synlig skall.

Utseende
--------

Gulflankeskogsnegl likner gråflankeskogsnegl (*Arion circumscriptus*) og hvitflankeskogsnegl (*Arion silvaticus*), men kan skilles fra disse på at det er oftest noen gule farger på sidene nedenfor det mørke båndet. For å kunne artsbestemme disse med sikkerhet kan det kreves undresøkelse av de indre organene (genitaliene).

Gulflankeskogsnegl har to par tentakler. På det øverste paret finnes øyne ute på spissen. Det underste paret brukes til å registrere lukter eller kjemikalier. De har en kappehule som er en del av åndedrettet til sneglen, og den tjenestegjør som en lunge. Man kan lett se åpningen til kappehulen som et hull, normalt på høyre siden av kappen. Skogsnegler har åndehullet foran midten av kappa. Den kan ligne på enkelte arter i familien kjølsnegler (Limacidae), men disse har åndehullet bak midten av kappa og en kjøl på den bakre delen av kroppen.

Levevis
-------

Gulflankeskogsnegl lever for det meste av ulike plantedeler, som den spiser. Den har ikke tenner, men en raspetunge, som den kan raspe i seg maten med. Men den kan spise døde dyr (åtsler) eller mindre snegler som de kommer over.

Gulflankeskogsnegl finnes på fuktige steder med skygge. Den er aktive om natten når luftfuktigheten er høyere. Om dagen hviler den ofte undere steiner eller i tett vegetasjon. Om været blir for tørt og varmt, lukker den åpningen til kapphulen, mest mulig for å spare på fuktigheten.

Gulflankeskogsnegl er hermafroditter (tvekjønnet). For å kunne legge egg kreves allikevel to snegler, som under paringen, befrukter hverandre. Den legger flere hundre egg i grupper på 20-30 egg, på skyggefulle fuktige steder. Etter noen uker klekker eggene. De nyklekkete sneglene ser ut som miniatyrer av de voksne individene. Utviklingstiden til et voksent individ kan variere etter arten, men mellom seks og sju måneder er vanlig.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *gulflankeskogsnegl* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *gulflankeskogsnegl* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *gulflankeskogsnegl* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *gulflankeskogsnegl* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *gulflankeskogsnegl* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *gulflankeskogsnegl* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *gulflankeskogsnegl* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Arion fasciatus* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata
**Gulflekket børstespinner** (*Orgyia recens*) er en sommerfugl i gruppen børstespinnere (Lymantriidae). Som hos slektningen høstbørstespinner (*Orgyia antiqua*) er hannen en normalt utseende sommerfugl mens hunnen nærmest er redusert til en sekk med egg. Den ligner sterkt på høstbørstespinneren, men kan skilles på at hannen er litt kraftigere bygd med mer markert mønster på forvingene og mørkere bakvinger. Larven kan kjennes på at de fire "barberkostene" (tette bunter av oppstående hår) på ryggen er rustrøde.

Utseende
--------

Hannen er en middelsstor (vingespenn 28–33 mm), middels kraftig, mørkt rødlig brun spinner. Antennene er fjærformede. Forvingen er avrundet trekantet, med et uregelmessig, lyst tverrbånd nær roten og et mørkt bånd lenger ute. Den har en uregelmessig, lyst kantet, mørkebrun flekk nær fremkanetn, og en brunoransje flekk ved vingespissen, dessuten en lite, hvit flekk ved bakhjørnet. Bakvingen er mørkt brun, markert mørkere enn forvingen. Slik skiller arten seg fra slektningene høstbørstespinner og lyngbørstespinner. Hunnen er 15–19 mm lang, gråbeige på farge, med sekkformet kropp og reduserte antenner og bein. Larven er farget i gult og svart, med svarte og hvite hår. Den har to bunter av lange, svarte hår i forenden og en i bakenden, dessuten fire "barberkoster" av rustrøde hår på ryggen.

Referanser
----------

1. ↑   Artsdatabanken takson-ID 137367, besøkt 13. september 2022[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) *gulflekket børstespinner* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *gulflekket børstespinner* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *gulflekket børstespinner* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *gulflekket børstespinner* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *gulflekket børstespinner* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *gulflekket børstespinner* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Orgyia recens* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Orgyia (Telochurus) recens* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**Louis Henry Dewey Hudson** (født 16. mai 1898, død 24. juni 1975) var en canadisk ishockeyspiller som deltok under Vinter-OL 1928 i St. Moritz.

Hudson ble olympisk- og verdensmester i ishockey under Vinter-OL i 1928 i St. Moritz. Han spilte på Varsity Blues ishockeylag som representerte Canada under OL-turneringen. Det canadiske laget vant turneringen overlegent. De var direktkvalifisert til finalerunden, som besto av fire lag. Canada vant alle sine tre kamper med sammenlagt 38-0; Sverige 11-0, Storbritannia 14-0 og Sveits 13-0. OL-turneringen i ishockey var også verdensmesterskapet i ishockey. Spillerne på Canadas OL-lag var Hudson, Charles Delahay, Frank Fisher, Norbert Mueller, Herbert Plaxton, Hugh Plaxton, Roger Plaxton, John Porter, Frank Sullivan, Joseph Sullivan, Ross Taylor, David Trottier.

OL- og VM-medaljer
------------------

* OL 1928 Sveits’ flagg St. Moritz - Gull **OL-Gull** i ishockey Canadas flagg Canada
* VM 1928 Sveits’ flagg St. Moritz - Gull **VM-Gull** i ishockey Canadas flagg Canada

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Louis Hudson – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Louis Hudson – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Louis Hudson – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Louis Hudson – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Louis Hudson – Eurohockey.com Rediger på Wikidata

* (en) Louis Hudson – Eliteprospects.com Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**William Andrew Farre** (født **William Johnsen** 1. august 1874 i Trondheim, død 5. april 1950 i Oslo) var en norsk musiker og dirigent som i 1901 etablerte Møllergata skoles musikkorps og slik sett er kjent som skolemusikk-korpsenes far.

Han ledet Frelsesarmeens orkester i Stavanger 1895, og spilte også i Frelsesarmeens stabsmusikkorps. Senere startet han William Johnsens musikkforlag og utsalg i Kristiania. Firmaet lagde noter for musikkorps og selv komponerte han mellom annet *Guttene kommer*. Hans forlag hadde planer om å ta lydopptak av hundre norske dialekter, men det ble bare fire.[] Til gjengjeld reiste Johnsen/Farre rundt og gjorde ca. 100 opptak av folkemusikk. 
Farre tok sitt nye etternavn Farre i 1915.

Referanser
----------

1. 1 2   Norsk biografisk leksikon, oppført som William Andrew Farre Oppr. Johnsen, Norsk biografisk leksikon ID William\_Farre, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  artikkel i Store norske leksikon

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Prabook **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** ISNI
 |
Rutebok for Oslo 2014
**Rutebok for Oslo** ble utgitt av Oslo Sporveier første gang i 1987. Ruteboka kom ut 1-2 ganger per år. Første utgave kom i forbindelse med at Stortinget stasjon (T-bane) ble etablert som knutepunkt for 8 ulike T-banelinjer gjennom Oslo. Etter at Ruter As ble etablert som administrasjonsselskap for kollektivtrafikken i Oslo og Akershus, fortsatte Rutebok for Oslo å komme ut til og med 2014. I hele denne perioden var Ole Mjelva redaktør for publikasjonen.

Rutebok for Oslo og omegn (nærtrafikk)
--------------------------------------

I en periode etter krigen ga Rutebok for Norge (Norges Communicationer) ut en liknende publikasjon: Rutebok for Oslo og omegn (nærtrafikk).

Rutebok for Stor-Oslo Lokaltrafikk a.s
--------------------------------------

I 1985 ble det for første gang utgitt et samlet rutehefte for vest-området i Akershus. Året etter kom samlet rutehefte/rutebok for Akershus nord og øst. I 1987 kom så samlet rutehefte for alle Akershus-kommuner. Rutebøkene omfattet buss, tog, båt og bane.
Intygsbok, Nämnden för båtlivsutbildning
**Förarintyg för fritidsbåt**, iblant betegnet *skärgårdsskepparexamen* eller *förarbevis* , er i Sverige en nautisk ikke-profesjonell eksamen i blant annet navigasjon og sikkerhet til sjøs. Til forskjell fra kustskepparexamen gir *förarintyg* ingen spesiell rettighet.

Det svenske *förarintyget* reguleres av Nämnden för båtlivsutbildning, som fastsetter kursinnholdet og godkjenner kurssensorer. Eksamen forutsetter 12 års alder senest ved årets slutt.

*Förarintyg* er «*ett intyg om att innehavaren vid prövning visat sig ha teoretiska kunskaper om för att föra fritidsbåt inomskärs och i skyddade vatten, i första hand i dagsljus och goda siktförhållanden samt hur man visar gott sjömanskap.*»

Eksamen innebærer ikke noen kvalifisering, men kan for eksempel senke forsikringspremien eller kreves av den som vil leie en større båt. Den er også en forutsetning for kustskepparintyg, som gir rett til å føre *fritidsskepp*, det vil si store lystfartøyer.

Kurs arrangeres i ulike former av en rekke ulike aktører. Foruten normale kurs tilbys nettkurs og kurs i forbindelse med seilaser i Sverige og utenlands.

Se også
-------

* Kustskepparintyg
* Båtførerprøven
* Internationellt förarbrev för fritidsbåt

Referanser
----------

1. ↑  «Förarintyg för fritidsbåt». Nämnden för båtlivsutbildning. Arkivert fra originalen 21. mars 2012. Besøkt 2. november 2011.

Eksterne lenker
---------------

* Nämnden för båtlivsutbildning Arkivert 11. september 2017 hos Wayback Machine.
**Mohammed Hossein Fahmideh** var en 13 år gammel iransk gutt som ofret livet sitt i Irak-Iran-krigen i 1980 og siden ble hyllet som en nasjonal helt. 

Uten lov fra sine foreldre sluttet han seg til en tropp av frivillige soldater, basij. De aksepterte folk under den iranske hærens lavalderskrav og lot gutten få være med i kampene. I et slag ved en smal passasje over en kanal hadde store deler av troppen blitt drept eller såret og det så ut til at irakerne skulle komme gjennom med sine panservogner. Da tok Mohammed Hossein Fahmideh en granat fra en av de døde soldatene og løp mot den fremste stridsvognen. Han kom seg under den, nappet ut splinten og detonerte granaten. Han ble drept og vognen ødelagt, noe som hindret vognene bak å komme fram. Dermed fikk iranerne tid til å forsterke forsvaret og irakerne ble drevet tilbake.

Ayatollah Khomeini utpekte Mohammed Hossein Fahmideh til helt og eksempel for andre unge, en *shahid* (martyr). Det ble reist et monument til hans ære i Teheran, et sted for unge å valfarte til for å hedre hans minne. I byen finner man en rekke veggmalerier av ham og regjeringen delte ut ryggsekker til skolebarn med bilde av ham. I 1986 ble det gitt ut et frimerke til hans minne.

I filmen: *The cult of the Suicide Bomber*, hvor Robert Baer leter etter opprinnelsen til selvmordsbombere, sporer han dem tilbake til Mohammed Hassan Fahmideh. Etter ham har tusenvis av ungdommer ofret livet på tilsvarende måte.

Eksterne lenker
---------------

* Minneplakat på flickr
* Robert Baer: *The making of a suicide bomber*. Artikkel i Sunday Times 3. september 2006 (engelsk)
* *The Boy Bombers: Review of «The Cult of the Suicide Bomber»*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
Føderasjonen Rhodesia og Nyasalands beliggenhet.
Føderasjonens delstater:  
**Rød:** Nyasaland  
 **Orange:** Nord-Rhodesia  
 **Grønn:** Sør-Rhodesia
**Føderasjonen Rhodesia og Nyasaland**, også kalt **Den sentralafrikanske føderasjon** var en føderasjon i det sørlige Afrika som eksisterte fra 1. august 1953 til 31. desember 1963. Den bestod av de britiske koloniene Nyasaland (dagens Malawi), Nord-Rhodesia (dagens Zambia) og Sør-Rhodesia (dagens Zimbabwe). 

Fra å være britiske kolonier, og dermed helt styrt av Storbritannia, fikk føderasjonen et visst indre selvstyre. Nyasaland forlot føderasjonen i 1962, deretter Nord-Rhodesia i 1963, og føderasjonen ble oppløst.

Generalguvernører
-----------------

Følgende fungerte som generalguvernører:

* John Jestyn Llewellin (4. september 1953 – 24. januar 1957)
	+ *Robert Clarkson Tredgold* (fungerende; 24. januar 1957 – februar 1957)
	+ *William Murphy* (fungerende; februar 1957 – 8. oktober 1957)
* Simon Ramsay (8. oktober 1957 – mai 1963)
* Humphrey Vicary Gibbs (mai 1963 – 31. desember 1963)

Kilder
------

* ThoughtCo.: What was the Federation of Rhodesia and Nyasaland? (av Alistair Boddy-Evans, oppdatert februar 2017) Besøkt 21. november 2017

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NLA **·** NDL **·** BNE
 |
**Försvarsunderrättelsedomstolen** er en svensk domstol som prøver begjæringer om tillatelse til å innhente signaletterretning etter *lov 2008:717 om signalspaning i försvarsunderrättelseverksamhet,* den såkalte FRA-loven. Domstolen har sete på Gullfossgatan 6 i Kista.

Domstolens sammensetning
------------------------

Försvarsunderrättelsedomstolen består av en leder, en eller to nestledere og to til seks medlemmer. Medlemmene må være svenske statsborgere. Lederen ansettes med fullmakt fra Sveriges regjering som dommer i domstolen. Nestleder(e) og medlemmene utnevnes av regjeringen for fire år.

Regjeringen utnevnte den 19. november 2009 Runar Viksten til dommer og leder i Försvarsunderrättelsedomstolen.

Personvernombud
---------------

Et personvernombud skal ivareta enkeltpersoners personvern i saker for Försvarsunderrättelsedomstolen. Ombudet har rett til innsyn i det som fremgår av saken og til å uttale seg.

Förfarandet
-----------

Signalspaningsmyndigheten, for tiden Försvarets radioanstalt (FRA), må søke om tillatelse fra Försvarsunderrättelsedomstolen for signalspaning. 

Når en begjæring om tillatelse til signalspaning er kommet inn til Försvarsunderrättelsedomstolen, skal domstolen så snart som mulig utnevne et personvernombud i saken og holde et rettsmøte. Ved rettsmøtet skal begjærende myndighet og personvernombudet være til stede. Domstolen kan også beslutte at andre som kan ha opplysninger av betydning for saken, får være til stede under rettsmøtet.

Dersom en saken haster slik at formålet med begjæringen står i alvorlig fare, kan rettsmøte holdes og beslutning fattes uten at et personvernombud har vært til stede eller på annen måte fått uttale seg.

Domstolens avgjørelser kan ikke påkjæres.

Referanser
----------

1. ↑  ; arkiveringsdato: 10. august 2021; besøksdato: 10. august 2021; arkiv-URL: .
2. ↑  Nya FRA-domaren har uppdrag för försvaret Arkivert 4. mars 2016 hos Wayback Machine. Ny Teknik 19 november 2009
**Mohammed Shahabuddin Chuppu** (født 10. desember 1949) er en bangladeshisk jurist og politiker som fra 24. april 2023 er president i Bangladesh. Han ble valgt uten motkandidat i parlamentet i Bangladesh 13. februar 2023 etter å ha blitt nominert av det ledende partiet Awami-ligaen. Presidenten velges i indirekte valg i henhold til artikkel 48 i landets konstitusjon. Før han ble president var han dommer og medlem av landets anti-korrupsjonskomite fra 2011 til 2016.

Biografi
--------

Shahabuddin ble født 10. desember 1949 i Shivrampur i Pabna-distriktet i Øst-Bengalen i det daværende Pakistan (nå Bangladesh). Han har mastergrad i psykologi fra Universitetet i Rajshahi (1974) og bachelor i jus fra Shahid Aminuddin Law College (1975).

Han var studentleder i Awami-ligaen sent i 1960-årene og tidlig i 1970-årene. Han deltok i frigjøringskrigen og ble i 1975 fengslet for tre år etter attentatet på Sheikh Mujibur Rahman. Han har hatt flere juridiske verv, blant annet som leder for rettssaken etter attentatet på Mujibur Rahman. I 2022 var han leder for valgkomiteen undet Awami-ligaens kongress.

I februar 2023, da han ble valgt til president, trakk han seg fra styret i Islami Bank Bangladesh Limited hvor han hadde sittet siden 2017.

Shahabuddin ble nominert som presidentkandidat av Awami-ligaen, Bangladesh’ største parti. Han leverte sin søknad til valgkomiteen 12. februar 2023 og var eneste kandidat. Fra opposisjonspartiene fikk hanstøtte fra Jatiya Party (Ershad), mens Bangladesh Nationalist Party ikke gjorde det. Han ble valgt til Bangladesh’ 22. president den 13. februar 2023 uten motkandidat.
Han ble tatt i ed som president 24. april 2023.

Familie
-------

Shahabuddin er gift med Rebecca Sultana og paret har en sønn.

Referanser
----------

1. ↑   www.banglatribune.com[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «AL nominates Shahabuddin Chuppu for country's next President». The Business Standard. 12. februar 2023.
3. ↑  «Profile of Md Shahabuddin Chuppu». Daily Sun. 12. februar 2023.
4. ↑  «Md Shahabuddin elected 22nd president of Bangladesh». The Business Standard. 13. februar 2023.
5. ↑  «Shahabuddin Chuppu becomes president-elect». Dhaka Tribune. 12. februar 2023.
6. ↑  «President-elect Shahabuddin resigns from Islami Bank’s board». The Daily Star. 13. februar 2023.
7. ↑  «Shahabuddin Chuppu set to become next Bangladesh president». The Hindu. 12. februar 2023.
8. ↑  «BNP has no interest, JaPa welcomes next president Shahabuddin». Prothom Alo. 12. februar 2023.
9. ↑  «Shahabuddin Chuppu takes oath as Bangladesh’s 22nd president». Al Jazeera.
10. ↑  «Md Sahabuddin to take oath as 22nd president of Bangladesh today». Prothom Alo.
**Fölisön** (finsk: *Seurasaari*) er ei øy i Helsingfors med et friluftsmuseum. Øya er 46 hektar stor. 

Øya består av bergknauser, fuktige kløfter og lunder. Det søndre stranda er et fuglevernområde. An andre dyr er det særlig ekorn som er mest synlige, og de er godt tilvent livet i menneskenes nærhet. Om sommeren beiter det sauer her.

Fölisön brukes som friluftsområde og park: for spaserturer, solbad og piknik. I tillegg til museet finnes det også en restaurant og to badestrender. En av strendene er nudiststrand. Folkeparken har siden 1890-tallet vært et populært utfatsmål. Tidligere var øya bare tilgjengelig pr båt, men i 1891-92 ble det bygd bru dit. Nå besøkes øya av fler titusener hvert år. Den meste populære anledningen er *Fölisöns midsommar*. 

Øya eies av byen, mens Museiverket har ansvar for friluftsmuseet. *Fölisöstiftelsen* har ansvar for arrangement og annen allmennyttig virksomhet på øya. 

Man kommer til øya med *buss nr 24* fra sentrum. Kekkonen-museet Ekudden ligger like ved øya.

Fölisöns friluftsmuseum
-----------------------

Friluftsmuseet ble etablert i 1909 da torpet *Niemelä* ble flyttet til øya. Maleren Akseli Gallen-Kallela og arkitekt *Yrjö Blomstedt* ønsket å bevare folkelig byggeskikk som var i fred med å gå ut av bruk og forsvinne. Dr philos. Axel Olai Heikel var på samme måte aktiv i innsamlinga av bygninger, og ble museets første konservator. Heikels ønske var å samle typiske bygninger fra alle deler av landet, og vise fram tradisjonell byggeskikk for byborgerne. På denne tiden var friluftsmuseer populære over hele Europa, og Skansen i Stockholm var et forbilde for Fölisön. Museet var fra begynnelsen privat, men ble overtatt av staten allerede i 1913.

Fölisöns samlinger omfatter mer enn 30 bygningsmiljø og 86 enkeltbygninger fra 1600- til 1800-tallet. Mest kjent er Karuna kyrka (1686) fra Egentliga Finland; den er i sommerhalvåret ei populær bryllupskirke. Museumsgrunnleggeren Heikel ligger begravet ved kirka. Et kjent gårdsanlegg er *Niemelä torp* fra Konginkangas og *Anttis hus* med innebygget gårdstun fra Säkylä. Overklassens hus er representert med blant annet *Kahiluoto herregård* fra Tövsala og Idensalmi prestegård.

Utsikt fra brua til Fölisön
Et hus på Fölisöns museum

Eksterne lenker
---------------

* Museiverket – Fölisöns friluftsmuseum

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
***Chamaedorea radicalis*** er en flott liten dverg-palme fra tropiske Mexico, nordvest i landet, hvor palmen vokser i skyggen av store trær i fjellene opp til 1400 meter over havet.

Beskrivelse
-----------

*Chamaedorea radicalis* med frukt til modning
Det er en saktevoksende palme som blir inntil 1,2 meter høy. Utseende kan minne mye om den populære Kentia-palmen som mange har som stueplante. Den vokser naturlig i tilnærmet regnskogsforhold med konstant fuktig og kjølig luft. Den misliker full sol og må plantes i skygge, alternativt delskygge.

Til tross for at palmen kommer fra tropene, på grensen til subtropene, passer den utmerket i et temperert klima med milde vintrer, og det sies at palmen kan tåle kortvarige temperaturer ned mot -12 grader celcius.

Palmen har fjærformede blader og gamle individ kan ha en kort liten stamme bestående av gamle bladrester. Det er ikke uvanlig at små individ blomstrer, og hunnpalmen får flotte røde bær som er en flott kontrast til det friske bladverket.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Chamaedorea radicalis* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Chamaedorea radicalis* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Chamaedorea radicalis* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Chamaedorea radicalis* hos The International Plant Names Index Rediger på Wikidata

* (en) *Chamaedorea radicalis* hos Tropicos Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Chamaedorea radicalis* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Chamaedorea radicalis* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
For andre personer som heter Gabriel Kielland, se Gabriel Kielland.

**Gabriel Schanche Kielland** (født 4. mars 1760 i Stavanger, død 5. mars 1821 i Stavanger) var en norsk forretningsmann og konsul. 

Han arvet en betydelig formue og fortsatte farens handelshus under navnet «Jacob Kielland & Søn». Han var sjef for Stavangers borgervæpning 1784 og formann for byens eligerede menn 1786–1821. Som britisk visekonsul, prøyssisk konsulatmandatar og hamburgsk visekonsul hadde han betydelige inntekter dels i forhandlinger med kaprere og innløsning av priser, dels i form av provisjon ved auksjoner over vrakgods.

Ved urolighetene med England 1801 organiserte han borgervæpningen og innredet batteriene i hensiktsmessig stand.

> Da Misvæxt i 1801 og 1802 og Vanskelighed for Tilførsel af Korn foraarsagede Mangel og Dyrtid i Stavanger Amt som i det hele vesten- og nordenfjeldske Norge, forsynede han uden mindste Fordel Byen og Distriktet med Korn, og det saa rigeligt, at Stavanger Amt kunde undvære og frabad sig den kongelige Understøttelse til Hjælp i Nøden, som de andre Amter begjærligen modtog.
> 
> 
> 

Han mottok Kongens Gullmedalje for edel dåd 17. juni 1803, utnevnelse til kongelig agent med justisråds rang desember 1803 og ridder av Dannebrogsordenen 1809.

Kielland igangsatte 1799 byggingen av Ledaal til sommerbolig. Praktbygget sto ferdigstilt 1803 og var siden sete for selskapelighet. Jens Zetlitz var en viktig bidragsyter ved festlighetene.

Ved valget til Riksforsamlingen på Eidsvoll hindret et lengre sykeopphold ham fra å stille som kandidat. Han ble innvalgt som Stavangers stortingsrepresentant 1815, men avsto fra vervet av hensyn til sin svake helse.

Agent Kiellands gate på Våland i Stavanger er oppkalt etter ham.

Referanser
----------

1. ↑   Stortinget og statsraadet: 1814–1914. B. 1 D. 1 : Biografier A-K, side(r) 468[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Stortinget og statsraadet: 1814–1914. B. 1 D. 1 : Biografier A-K, side(r) 469[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Historisk befolkningsregister **·** Geni **·** VIAF
 |
***Babette*** er en amerikansk stumfilm fra 1917, regissert av Charles Brabin.

Handling
--------

Babette bor sammen med faren sin, en fangevokter og bøddelen ved fengselet på La Fourche. Raveau, en kriminell, kommer til slottet og møter Babette. Hennes uskyldige og naive væremåte får Raveau til å innse at livsformen hans bare er et tomt skall. Han returnerer til og med et halskjede som en turist hadde mistet. Senere innser han og Babette sin kjærlighet til hverandre, og bryllupet deres feires med mye pomp og prakt.

Men Guinard, en detektiv, dukker snart opp. Så Raveau overbeviser sin kone om at de burde reise sin vei sammen. De unnslipper dermed Guinard. I Montmartre blir Babette snart gravid, og Raveau sliter med å tjene nok penger for å støtte dem - så han begynner å stjele penger igjen. Guinard dukker opp igjen kort etter at babyen deres har blitt født, men Raveau ønsker ikke at Babette skal få vite om forbrytelsene hans.

Skuespillere
------------

* Marc McDermott som Raveau
* Peggy Hyland som Babette
* Templar Saxe som Pivot
* William R. Dunn som Guinard

Referanser
----------

1. ↑  BABETTE

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Babette* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Babette* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *Babette* på Silent Era Rediger på Wikidata
**Helene Margrethe «Babben» Lavik (Johnsen)** (født 24. september 1924 i Fana, død 8. januar 2005 i Oslo) var en norsk pianist og pedagog, kjent som spesialist i hørelære.

Hun var datter av Nanna Lavik og redaktør Johs. Lavik (Dagen).

Etter studier under Ivar Johnsen og Robert Riefling debuterte hun i Universitetets Aula (1956). Ved Rieflings Klaverinstitutt ble hun gehørspedagog. 

Hun var solist med Bergen Filharmoniske Orkester og Oslo Filharmoniske Orkester.

Hun jobbet ved Institutt for musikkvitenskap ved Universitetet i Oslo (1962–93) inntil pensjonering, som fast ansatt siden 1970, og etter hvert som førsteamanuensis. Ellers underviste hun også tidvis ved Bergen Musikkonservatorium.

Lavik var gift med journalist og redaktør Torstein Meidell Johnsen.

Utgivelser
----------

* *Lytt til akkorder* (1986)
* *Rytme* (1988). Med Astrid Krognes
* *La det klinge* (1998). Med Krognes.

Premier
-------

* 1989 Lindemanprisen

Referanser
----------

1. ↑  Inger Elise Reitan, *Babben Lavik er død Arkivert 29. oktober 2006 hos Wayback Machine.* fra Norsk Musikkinformasjon (13.1.2005)

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister
 |
**Gabriel Terra-demningen** er en demning med et vannkraftverk på elva Negro i Uruguay. Anlegget ble ferdigstilt i 1945–1948 og er landets tredje største kraftverk målt etter installert effekt, som er 148 MW. 

Planskisse av demningen og vannkraftverket.
Reservoaret ***Rincón del Bonete*** som demmes opp av demningen, er landets største innsjø, og anlegget ligger ved tettstedet Rincón del Bonete litt ovenfor den større byen Paso de los Toros, på grensen mellom fylkene Tacuarembó i nord og Durazno i sør.

Vannkraftverket heter formelt *Dr. Gabriel Terra vannkraftverk*.

Dette er det øverste og samtidig nest største kraftverket på Río Negro, de øvrige er El Palmar-demningen (nederst) på 660 MW, og Baygorria-demningen (i midten) på 108 MW.

Se også
-------

* Liste over verdens største vannkraftverk

Referanser
----------

1. ↑   UTE, apps.ute.com.uy, besøkt 3. april 2022[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Industcards – Uruguay – besøkt 1. januar 2012.
* «Uruguay, Energy» Library of Congress, besøkt 29. januar 2010.
**Kleinmond** er en liten kystby i distriktet Overberg i provinsen Wes-Kaap i Sør-Afrika. Den ligger innenfor en UNESCO-vernet bisofære mellom Betty's Bay og Hermanus rundt 90 km øst for Cape Town. Byen har rundt 4 000 innbyggere. Den tidligere fiskerlandsbyen ligger 25 km sørøst for Hermanus i hjertet av Cape floraregion.

Etymologi
---------

Byens navn har en spesiell bakgrunn. Siden munningen av den nærliggende elven Botrivier over tid har blitt blokkert av en sandbanke, renner den nå ut i sjøen gjennom en liten sideelv. Selve navnet *Kleinmond* kan derfor oversettes til «Liten munning».

Historie
--------

Dette kystområdet har vært bebodd i ca. 20 000 år. Allerede i 1860 ble byen betraktet som et sommerferiested av bøndene i Caledon. I dag besøkes stedet av rundt 20 000 turister i løpet av sommeren, i tillegg til de fastboende som jevnlig tar seg en tur rundt i våtmarksområdet.

Dyreliv
-------

Fra juni til november kan sørkapere ses fra kystlinjen, hvor hanner og hunner kommer for å parre seg og kalve. Villhester er av spesiell interesse, ettersom de streifer fritt i myrområdene rundt Bot River laguneområde, ikke langt fra Rooisands naturreservat. De antas å være Sør-Afrikas eneste flokk av villhester som lever i et våtmarksområde.

Referanser
----------

1. ↑  Overberginfo Arkivert 18. juni 2008 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
**Kleintje Pils** er et nederlandsk dweilorkester fra Sassenheim. Kleintje Pils ble stiftet i 1975. Orkesteret består av 12 medlemmer. Kleintje Pilsen har blitt internasjonalt kjent på grunn av sine opptredener på internasjonale skøytestevner og populære musikk. De er fortsatt til stedet under store (inter)nasjonale sportsarrangement. 

Kleintje Pils i aksjon (2012)
Under Vinter-OL i 2010 var bandet en stor attraksjon for pressen. Slik gikk det til at CNN sendte i bestesende tid et langt innslag om orkesteret. Kleintje Pils er også tilstede på andre, noen ganger overraskende steder. Bandet opptrer, ofte på anmodning av nederlandske ambassader, i internasjonale arrangementer, hvor de på smittsom og vittig vis overfører den nederlandske fellesfølelsen på publikum. Dette var tilfellet i blant andre De forente arabiske emirater, Malakka, Kuala Lumpur, Jakarta og New York. I 1986 og 1997 spilte orkesteret ved brua i Bartlehiem i det erke-nederlandske skøyteløpet og folkefesten Elfstedentocht og høynet både stemning og prestasjonene. 

I 2010 opptrådte Kleintje Pils under åpningen av Paramaribo domkirke. Samme år støttet bandet Nederland og Belgias felles fotball-VM-søknad ved FIFAs hovedkontor i Zürich. I 2011 var de musikalske gjester i den nederlandske kolonien i Brasil.

Kleintje Pils har flere ganger vært med på radio og TV. I 2011 og 2012 opptrådte de hos komikeren Paul de Leeuw og det populære spørreprogrammet «Ik hou van Holland». Før det var de å se på en rekke andre tv-programmer i Nederland. Noen av orkesterets nummer er gitt ut på CD. Den amerikanske presidentkandidaten Mitt Romney fortalte han var fan av det nederlandske «ompa-bandet» under et intervju. På grunn av den positive utstrålingen og rollen som musikalske ambassadører, og som sådan, representanter for Nederland er orkestret utnevnt til riddere av Oransjeordenen og kan det kalle seg det «Koninklijk onderscheiden Oranje-orkest» («kongelig dekorerte oransje-orkestret»).

Referanser
----------

1. ↑  «Romney: Nederland heeft de beste hoempapa-band», NOS

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Kleintje Pils – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Kleintje Pils på Twitter Rediger på Wikidata

* Kleintje Pils på Facebook Rediger på Wikidata
* (en) Kleintje Pils på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Kleintje Pils på MusicBrainz Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Christian Børs** (født 1745, død 1826) var en norsk sjømann fra Bergen som i 1769 ble tatt til fange av algirske sjørøvere. Han ble solgt som slave og endte opp på slottet i Alger, hvor han fort steg i gradene. Etter 2 år, 7 måneder og 12 dager i fangenskap, ble han kjøpt fri ved innsamlede midler og returnerte til Bergen. Her ble han gift med Karen Teting, fikk en sønn i 1788 og kalte ham opp etter seg. Bergen Museum har tatt vare på den drakten Christian Børs brukte når han serverte kaffe på slottet. Da Børs døde i 1826, forfattet Johan Sebastian Welhaven en nekrolog.

Referanser
----------

1. ↑  Vetle Lid Larssen, *1001 natt - den ukjente historien om to norske slaver i Alger* (Oslo: Cappelen Damm, 2013).
2. ↑  *De Bergenske Adresse-contoirs Efterretninger*, 20. juni 1826; *Borgervennen*, 15. juni 1826.

Se også
-------

* Henrik Brandel
* Niels Moss

Eksterne lenker
---------------

* Cato Guhnfeldt, «Nordmenn var slaver i Afrika», *Aftenposten*, 3. mai 2006.
* Bergen Sjøfartsmuseum om slaven Christian Børs

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister **·** VIAF
 |
**Frank Stahl Righeimer** (født 28. februar 1909 i Chicago, død 5. juli 1998 i Palm Beach) var en amerikansk fekter som deltok i de olympiske leker 1932 i Los Angeles og 1936 i Berlin.

Righeimer vant to olympiske bronsemedaljer i fekting under Sommer-OL 1932 i Los Angeles. Han var med på det amerikanske laget som kom på tredjeplass i lagkonkurransen i kårde bak Frankrike og Italia. De andre på laget var George Calnan, Gustave Heiss, Tracy Jaeckel, Curtis Shears og Miguel de Capriles.

Sammen med George Calnan, Joseph Levis, Richard Steere, Hugh Allesandroni og Dernell Every vant han bronse i lagkonkurransen i florett.

OL-medaljer
-----------

* 1932 USAs flagg Los Angeles - Bronse Bronse i fekting, kårde lagkonkurranse USAs flagg USA
* 1932 USAs flagg Los Angeles - Bronse Bronse i fekting, florett lagkonkurranse USAs flagg USA

Eksterne lenker
---------------

* (en) Frank Righeimer – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Frank Righeimer – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Frank Righeimer – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Christian Bøen** (født 30. november 1978 i Ålesund) er en norsk billedkunstner, bosatt i Bergen, som virker under kunstnernavnet *Termodress*. Bøen er utdannet ved Ålesund kunstskole og ved Kunsthøgskolen i Bergen, avdeling Kunstakademiet (1999–2003). Han deltok ved By:Larm i 2002 og debuterte på Vestlandsutstillingen 2003.

Bøen arbeider innen elektronisk kunstproduksjon med bruk av video, lyd og foto. Han har tre hovedprosjekter, kalt *Høyspent / High Voltage* (2004–11), *Archives Of Violence aka Piracy kills* (2007–), og *Termodress* (2000–).
Bøen har i perioden 2002–2012 hatt utstillinger ved Arendal Kunstforening, Bergen Kunsthall, Galleri Blunk i Trondheim, Prosjekt Alvøen, Sound of Mu i Oslo og Radøy kunstsenter. Christian Bøen var nestleder i BKFH, Hordaland-avdelingen av Norske Billedkunstnere (NBK) fra 2009 - 2011. I 2012 lanserte han sitt første album Space Continuum.

Referanser
----------

1. ↑   Artists of the World Online, AKL Online kunstner-ID 42282578[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Bøen – Kulturnett.no[*død lenke*]
3. ↑  By:Larm 2002 - omtale av deltakelsen i 2002 på NRK.no 4. mars 2002
4. ↑  Vestlandsutstillingen i 2003 Arkivert 11. august 2007 hos Wayback Machine. - oppføring i utstillingskatalogen.
5. ↑  Prosjekt Alvøen[*død lenke*]
6. ↑  Styre og styreverv Arkivert 29. mars 2009 hos Wayback Machine. - besøkt 16. mai 2010

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
**Morten Qvale** (født 25. september 1957 i Drøbak) er en norsk fotograf, særlig kjent for sine mote- og reklamefotografier. Han bor og arbeider i Oslo-området.

Karriere
--------

Qvale har utdannelse innen grafisk design, og i 1983 startet han Norges første internasjonale motemagasin, *Tique*. *Tique* ansatte flere etablerte og internasjonalt anerkjente fotografer, som Guy Bourdin, Bill King, Terence Donovan og Knut Bry. Qvale utnyttet muligheten til å lære av disse og utviklet etterhvert sin egen karriere som fotograf.

I 1987 forlot Qvale *Tique* for å jobbe som fotograf på fulltid, og han har fotografert internasjonale kampanjer for klienter som Oscar De La Renta, Jordache, Adidas, H&M, Reebook, og for magasiner som *Vanity Fair*, *Elle*, *L'Officiel* og *Schön*. Han har fotografert flere kjente navn, som Claudia Schiffer, Helena Christensen, Anna Nicole Smith, Dita Von Teese, Donald Sutherland og Calvin Klein. Han har også regissert diverse reklamefilmer for klienter som Adidas, Synsam, Garnier, Kristian Aadnevik, og musikkvideoer for Tone Damli, Lars Jones, Sichelle og Elisabeth Andreasson.

Qvale er en av Hasselblads offisielle fotografer.

I 2000 hadde Qvale sin første separatutstilling med utstillingen *Shot in a Tent*, under Haugesund filmfestival. Her stilte han ut 30 portretter han hadde tatt under festivalen i 1999. Denne utstillingen ble også vist på Filmens Hus i Oslo i 2000. I 2005 og 2007 hadde Qvale separatutstillinger på Kunsthuset. I 2012 deltok Qvale på utstillingen *Motefotografi - Tradisjon og nyskapning* på Preus Museum. Qvale har også deltatt på flere utstillinger på Galleri A. Hans akt- og landskapsfotografier er kjøpt opp av flere velkjente kunstsamlere verden over.

I 2013 åpnet han Qvale Galleri i Oslo, der fotografer som Albert Watson, Hans Feurer, Håkan Ludwigson og Asle Svarverud har stilt ut.

Referanser
----------

1. ↑  Nordic Light International Festival of Photography. «Morten Qvale». Arkivert fra originalen 9. november 2014.
2. ↑  Nordic Light International Festival of Photography. «Morten Qvale». Arkivert fra originalen 9. november 2014.
3. ↑  «Portfolio». Arkivert fra originalen 14. juli 2014. Besøkt 13. juli 2014.
4. ↑  «About Morten Qvale». Arkivert fra originalen 14. juli 2014. Besøkt 12. juli 2014.
5. ↑  «Film». Arkivert fra originalen 14. juli 2014. Besøkt 13. juli 2014.
6. ↑  Hasselblad. «Hasselblad Photographers». Arkivert fra originalen 14. juli 2014.
7. ↑  Foto. «Morten Qvale i Kunsthuset». Arkivert fra originalen 14. juli 2014. Besøkt 12. juli 2014.
8. ↑  Fotografi. «Motefotografi hos Preus».
9. ↑  Qvale Galleri. «Albert Watson». [*død lenke*]

Eksterne lenker
---------------

* Qvale Galleri
* Albert Watson

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | NMFF **·** KulturNav
 |
**Matinae** er en underfamilie av biller i familien vannkalver (Dytiscidae).

Både imago og larvene lever i vann. De er avhengig av atmosfærisk luft for å leve, og den henter de i vannoverflaten.

Vannkalver er rovdyr både som larve og imago.

Utseende
--------

Hydrodytinae er middelsstore, nokså smale og strømlinjeformede, litt flate, svarte vannkalver.

Levevis
-------

Alle vannkalvene lever i vann både som larver og som voksne. Det eneste stadiet som er på land er puppestadiet: når larven er fullt utvokst, kryper den på land, graver ut et kammer i jorden e.l. og forvandler seg til en puppe. De voksne vannkalvene flyr godt og kan derfor påtreffes et stykke fra vannet.

Utbredelse
----------

Gruppen er har en oppdelt utbredelse og er utbredt i Nord-Amerika og Australia.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Adephaga
		- Overfamilien Caraboidea
			* Familien vannkalver Dytiscidae Leach, 1815
				+ Underfamilien **Matinae** van den Branden, 1885
					- Slekten *Allomatus* Mouchamps, 1964 - to arter, nylig synonymisert med *Batrachomatus*
					- Slekten *Batrachomatus* Clark, 1863 - fem arter
					- Slekten *Matus* Aubé, 1836 - fire arter

Referanser
----------

Kilder
------

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Matinae* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Matinae* hos NCBI Rediger på Wikidata

* *Matinae* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Italia Italia |
| Trugeløping: |
| Friidrett VM i trugeløping |
| Gull | Vezza d'Oglio 2016 |  8,75 km |
| Gull | Rättvik 2014 |  9 km |
| Gull | Fondo 2013 |  5,6 km |
| Sølv | Fondo 2019 |  8 km |

**Isabella Morlini** (født 28. september 1971) er en langdistanseløper og trugeløper fra Italia.

Hun ble verdensmester i trugeløping i 2013, 2015 og 2016.

Idrettskarriere
---------------

Morlini har vunnet flere halvmaraton i sin karriere, blant annet vant hun Novellara halvmaraton 2010, Salsomaggiore Terme halvmaraton 2012, Pisa halvmaraton 2014, Bergamo halvmaraton 2015 og Bologna halvmaraton 2017.

Hun vant VM i trugeløping 2013 og 2014, og hun vant igjen i VM i trugeløping 2016. Hun kom på andreplass i VM i trugeløping 2019, bak sin lagvenninne Anna Laura Mugno.

Referanser
----------

1. ↑  World Athletics - *Isabella Morlini - Results*, beøskt 30. juni 2021.
2. ↑  World Snowshoe Federation - *World Snowshoe Championship History*, besøkt 30. juni 2021.
Dajing Ge-paviljongen med gamle Shanghais bymurer.
Gammelt bilde av Dajing Ge.
Kart over Gamle Shanghai med Dajing Ge-paviljongen markert med rød sirkel.
**Dajing Ge-paviljongen** (kinesisk: 上海古城墙和大境阁, pinyin: *Dàjìng Gé*) er et museum og gammelt tempel i Shanghai, som inkorporerer de siste fremdeles eksisterende deler av Gamle Shanghais bymurer. Det meste av denne bymuren ble tatt ned i 1912, og dette stykket er det eneste gjenstående.

Paviljongen ble renovert i 1995.

Bygningen huser et tempel og et lite museum med museer av Gamle Shanghai (上海老城厢史迹展).

Billedgalleri
-------------

* Muravsnitt ved Dajing Ge.Muravsnitt ved Dajing Ge.
* Voller ved Dajing Ge.Voller ved Dajing Ge.
* Indre tårn i Dajing Ge.Indre tårn i Dajing Ge.

Fra museet
----------

* Gammelt bilde.Gammelt bilde.
* Laoximen (老西门), gamle vestre byport.Laoximen (老西门), gamle vestre byport.
* Portvakter.Portvakter.

Referanser
----------

1. ↑  Sharon Owyang: *Frommer's Shanghai*, s. 155

31°13′35″N 121°28′44″Ø

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Frank Peterson** (født 20. desember 1963 i Hamburg) er en tysk musikkprodusent kjent for sitt arbeid med Enigma og Sarah Brightman, Ofra Haza, Gregorian, Princessa og Andrea Bocelli på sitt første internasjonale album *Romanza* i 1997.

Som barn lærte Peterson seg å spille piano og keyboard, og etter hvert begynte han å jobbe i en musikkbutikk. Det var her han møtte Michael Cretu, og ble keyboardist for Sandra Ann Lauer (Sandra), noe som vises tydelig på hennes hitsingel «Maria Magdalena».

Frank Peterson fortsatte som keyboardist for Sandra Ann Lauer i noen år til, før han flyttet til Ibiza. Mens han bodde her ble han involvert i Cretus nye prosjekt, Enigma, under pseudonymet *F. Gregorian*. Peterson bidro på deres første album, MCMXC a.D. ved å skrive flere låter.

Peterson forlot gruppen i 1991 og fortsatte arbeidet med Gregorian, et musikalsk prosjekt dannet i samarbeid med av Thomas Schwarz og Matthias Meissner. Den kvinnelige vokalen på dette albumet er sunget av The Sisters of Oz - en duo bestående av Birgit Freud og Susana Espelleta, som var gift med Peterson på den tiden. Kort tid etter møtte han den engelske sopranen Sarah Brightman og samarbeidet med henne på alle hennes soloalbum siden *Dive*.

Gregorian ble senere gjenforent som en gruppe som omskaper allerede eksisterende populære låter til «sakrale» låter inspirert av den gregorianske stilen.

Referanser
----------

1. ↑   Internet Movie Database, IMDb-nummer nm0677152, besøkt 15. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Frank Peterson på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
* (en) Frank Peterson på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Frank Peterson på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Frank Peterson på AllMusic Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** NKC **·** CiNii **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |
| Reinberg |
| --- |
| Høyde: | 11 moh. |
| Areal: |  |
| Folketall: |  |
| Opphørt som kommune: | 1950 (innlemmet i Oberhäslich)1. januar 2004(del av Dippoldiswalde) |
| Postnummer: | 01744 |
| Retningsnummer: | 03504 |
| Kart |
|  |

**Reinberg** er en del av den store kretsbyen Dippoldiswalde i Landkreis Sächsische Schweiz-Osterzgebirge i Sachsen. Før 1950 var den også en selvstendig kommune. Reinberg ligger omkring 4 km nordøst for bykjernen. Reinberg ligger ved Bundesstraße 173 i retningen Dresden–Altenberg. Demningen Malter ligger vest for stedet.

Reinberg grenser i sørvest til Oberhäslig, i vest til Malter, i nord til Karsdorf, i nordøst til Quohren, i øst til Hermsdorf am Wilisch, i sørøst til Hirschbach og i sør til

Klima
-----

I året 2009 kom Reinberg i fokus for den tyske værvarslingstjenesten med –27,7º celsius, meldt den 6. januar 2009, som det kaldeste stedet i Tyskland.

Historie
--------

Den 6. juni 1710 besluttet Kurfyrste Friedrich August I å dele opp riddergodset Oberhäslich og å selge det til private. Den delen som ble utskilt fra Oberhäslig, ble etterhvert til Reinberg.

I 1724 ble Peter von Suhm den nye eieren av Oberhäslich. I årene 1724–1728 lot han bygge 12 hus, utnevnte en domstol med en jury og utropte seg selv til dommer.

Reinberg uviklet seg etterhvert til å bli en landkommune bestående av stedene Reinberg og Lichteneichen. I 1791 ble den en kommune i Amt Dippoldiswalde. Fra 1865 til 1875 tilhørte den Gerichtsamt Dippoldiswalde, og fra 1875 Amtshauptmannschaft Dippoldiswalde.

I 1950 ble Reinberg innlemmet i Oberhäslich gjennom en kommunesammenslåing, og i 1952 ble Oberhäslich en del av Kreis Dippoldiswalde. Den 1. januar 1994 ble deretter Oberhäslich, hvor Reinberg var en del, innlemmet i Dippoldiswalde.

Referanser
----------

1. ↑  Mechthild Henneke: *Wetterextreme in Deutschland 2009*, Südkurier 28. april 2010
**Henry Joseph Brown** (født 1887, død 26. februar 1961) var en irsk sportsutøver som deltok i de olympiske leker 1908 i London.

Brown vant en olympisk sølvmedalje i landhockey under OL 1908 i London. Han var med på det irske laget som kom på andreplass i landhockeyturneringen bak England. Irland vant semifinalen over Wales med 3-1 men tapte finalen til England med 1 – 8. Det var seks lag som deltok i turneringen, alle medaljene ble vunnet av britiske lag: Gull til England sølv til Irland og bronse til de tapende semifinalistene Wales og Skottland.

OL-medaljer
-----------

* 1908 Storbritannias flagg London - Sølv Sølv i landhockey Storbritannias flagg Storbritannia

Referanser
----------

1. ↑   sports-reference.com, Sports-Reference.com olympisk utøver-ID br/henry-brown-1, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Henry Brown – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Henry Brown – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Henry Brown – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Henry Brown – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Isabelle Desire Inghilleri** (født 17. juli 1977) er en norsk-fransk bilde- og videokunstner. Inghilleri tok sin BA og MA innen visuell kommunikasjon i Storbritannia, hvor hun studerte og arbeidet i rundt seks år. Etter et arbeidsår i Berlin, flyttet Inghilleri til Sør-Frankrike. Hun bor og arbeider nå i Oslo.

Isabelle Inghilleris arbeider handler i hovedsak om menneskenes anstrengte forhold til natur og omgivelser. Hennes videokunst og malerier viser ofte dyr i samspill med arkitektur, for eksempel konstruerte, ukomfortable og isolerte miljøer som dyrehager og museumsutstillinger, samt scener fra dyrehold generelt.

Utdannelse
----------

* 2003–2005: Royal College of Art, Communication and Design, London, Storbritannia
* 1999–2003: Kent Institute of Design, grafisk design, Maidstone, Storbritannia
* 1998–1999: Idefagskolen, grafisk design, Nøtterøy, Norge
* 1995–1997: Mølla Kunstskole, maleri og skulptur, Moss, Norge

Eksterne lenker
---------------

* Isabelle Inghilleri i listen.no - bilder og utstillingshistorikk
* Galleri Henrik Gerner – Isabelle Inghilleri
* Galleri Ramfjord