recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
*«Hvit støy» er også navnet på en roman av Don DeLillo fra 1985*
**Hvit støy** er et stokastisk (ikke forutsigbart) signal som har den egenskapen at effekttettheten i signalet er konstant, uavhengig av absolutt frekvens. Et grafisk spektrum viser således en rett horisontal linje.

Effekttetthet er signaleffekten innen en gitt båndbredde. For å standardisere effekttettheten som et mål er en Hertz (Hz) valgt som referanse-båndbredde. Effekttettheten av støyen måles således i *Watt per Hertz* (W/Hz).

Hvit støy, diagram av spenning over tid
20 sekunder hvit støy
Støysignalet er kjennetegnet av å være **tilfeldig**, det vil si at å kjenne signalet fram til et gitt tidspunkt ikke forteller hvordan det vil se ut i fremtiden. Dette i motsetning til for eksempel en sinusbølge. Det som er kjent er sannsynlighetsfordelingen for de forskjellige frekvensenes effekttettheter.

Teoretisk gjelder dette for alle tenkelige frekvenser. I praksis må imidlertid en øvre grensefrekvens settes eller finnes, ellers vil energien kunne bli ubegrenset i beregninger.

Betegnelsen *hvit* er lånt fra fargelæren. Hvitt lys består av alle spektrets farger i like styrker.

Fjernes høye frekvenser fra lysets spektrum blir lyset rødligere i fargetonen. Lyset bli rødere når høye frekvenser filtreres ut. Få samme vis dannes rosa støy og rød støy når høyere frekvenser i lyden fjernes forskjellig sterkt. Fjernes de lavere frekvensene blir lyset blåere og på samme vis kan blå støy dannes. Nedenfor er dannelsen av disse fargene nøyere definert.

* **Hvit** støy har et flatt spektrum (effekttetthet som funksjon av frekvens i et diagram er en horisontal linje).
* **Rosa** støy eller 1/f-støy inneholder mindre energi ved høye frekvenser; det hvite spektret er tatt ned med 3 dB per oktav, eller 20 dB/dekade.
* **Rød** støy er blitt frarøvet ytterligere 3 dB per oktav og heller derfor rettlinjet nedover med 6 dB/oktav mot høyere frekvenser.
* **Brun** støy har de samme egenskapene som den røde støyen. 'Brun' henviser egentlig ikke til en farge, men til det engelske navnet 'Brown' som i brown'ske bevegelser etter botanikeren Robert Brown (1773–1858).
* **Blå** støy har 3 dB mer energi per oktav enn hvit støy. For blå støy må øvre grensefrekvens være begrenset.

Støytettheten innenfor en oktav er konstant for rosa støy.

Se også
-------

* Støy (elektronikk)

Eksterne lenker
---------------

* The colors of noise newsgroup posting
* Some colored noise examples
* Rane' Pro Audio Reference definition of "noise color"
* Black Noise and Population Persistence

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Britannica
 |
**Hvit elefant** er et uttrykk for en dyr gjenstand som en eier har vanskeligheter med å kvitte seg med, og som koster mer i drift og vedlikehold enn den klarer å innbringe i form av inntekter eller nytte. Innenfor bistandssammenheng blir uttrykket brukt som betegnelse for et negativt eller mislykket bistandsprosjekt. Finansiering av store og kostbare infrastrukturprosjekter gjennom gavebistand er lite tilpasset lokale forhold, med kostnader til drift og vedlikehold som mottakerlandene ikke er i stand til å takle økonomisk. Dette fører til at investeringene ikke er bærekraftige, og at man ikke har oppnådd de resultater man i utgangspunktet har ønsket. 

Uttrykket stammer fra de hvite elefanter i Sørøst-Asia, som ble sett på som hellige dyr og hverken kunne settes til arbeid eller drepes. Konger i Siam (dagens Thailand) gav for eksempel bort hvite elefanter i «gave» til sine fiender i et forsøk på å ruinere mottakeren gjennom sine kostnader tilknyttet til disse. Seniorforsker Tina Søreide ved Chr. Michelsens Institutt uttalte i et intervju med *Aftenposten* i august 2013 at bistandsbransjen generelt bruker intern sjargong, hvor uttrykket «hvite elefanter» blir trukket frem, både for å skjule kritikkverdige forhold, men også i frykt for å tråkke andre på tærne.

*Teknisk Ukeblad* publiserte i januar 2015 en artikkel om 12 vannkraftverk som endret verden, hvor Ingademningens tredje utbygging i Den demokratiske republikken Kongo ble presentert som Afrikas neste hvite elefant av interesseorganisasjonen International Rivers.

Se også
-------

* Hvite elefanter
* Elefanten i rommet

Referanser
----------

1. ↑  Oppslag om «White elephant» hos Oxford Dictionaries Arkivert 2. april 2015 hos Wayback Machine. (Besøkt 18. januar 2015)
2. ↑  Aftenposten.no – Mener bistandsbransjen bruker intern sjargong til å skjule kritikk (Av Christine Spersrud Haug. Publisert 2. august 2013, besøkt 18. januar 2015)
3. ↑  TU.no – 12 megadammer som endret verden Arkivert 26. januar 2016 hos Wayback Machine. (Av Per-Ivar Nikolaisen. Publisert 17. januar 2015, besøkt 18. januar 2015)

Eksterne lenker
---------------

* Oppslag om «Hvit elefant» hos BistandsWiki hos Bistandsaktuelt

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND
 |
Tradisjonell versjon av *gōng bǎo jī dīng*, servert i en restaurant i søndre Kina.
**Kung pao-kylling**, eller **gongbao jiding** (kinesisk: 宮保雞丁; pinyin: *gōngbǎo jīdīng*), er en klassisk rett fra sichuankjøkkenet som stammer fra provinsen Sichuan i det indre Kina. Retten fikk sitt navn fra Ding Baozhen (1820–1886),[] en embedsmann i senere del av Qing-dynastiet. Han tjenestegjorde som generalguvernør over Sichuanprovinsen, og hans tittel var *gōngbǎo* (宮保), eller «keiserpalassets beskytter». Rettens navn henspiller på denne tittelen. På grunn av dens navneassosiasjon til en keiserlig byråkrat ble retten betraktet som politisk utålelig under kulturrevolusjonen, og den ble derfor gitt nye navn, som «snarstekte kyllingkuber» (*hong bao ji ding*) eller «kyllingkuber med brunet chili» (*hu la ji ding*).[]

Rettens opprinnelige navn ble tatt i bruk igjen i 1980-årene.[]

Retten finnes både i den tradisjonelle sichuanversjon og i vestlige versjoner – de senere særlig populære i USA og Canada.[]

Sichuanversjonen
----------------

Den opprinnelige sichuanversjonen benytter kylling (雞; jī) som hovedingrediens. I den autentiske originalversjon blandes ternet kylling vanligvis med en forberedt marinade.[] Wokpannen er krydret, hvorpå chili og sichuanpepper varmes raskt for å gi smak til oljen. Kyllingen stekes så og tilsettes grønnsaker og peanøtter. Shaoxingvin benyttes for å forsterke smaken av marinaden.

I Sichuan benyttes kun sichuanchili som *cháo tiān jiāo* (朝天椒) eller *qī xīng jiāo* (七星椒); mindre, tynnere sichuanvarianter kan også forekomme.[]

Den viktigste tilleggsingrediensen er sichuanpepper (花椒; *huā jiāo*). Det er disse pepperkornene som gir retten sin distinkt bedøvende smak. Bruken av malasaus (*má là wèi xíng* 痲辣味型), eller «het og bedøvende smak», er et typisk element i sichuankjøkkenet.[] Sichuanpepper, sammen med rød chili, er nøkkelkomponentene i *má là wèi xíng*.

Navnelegenden
-------------

Den historie som fortelles om hvordan retten fikk sitt navn, synes å inneholde noen dikteriske friheter.[] Den begynner med Ding Baozhens barndom. Det var en gang han var ute og lekte, og falt i vannet. Han kunne ikke svømme, men ble berget av en tilfeldig forbipasserende mann. Ding vokste opp og ble med tiden mektig mandarin. Mens han var postert i Sichuan, bestemte han seg for å besøke mannen som en gang hadde reddet hans liv.

Hjemme hos mannens familie ble han servert en rett med kylling, peanøtter og skarpe krydder. Han likte smaken, spurte familiens kokk om oppskriften og begynte å spise den jevnlig og servere den når han selv hadde gjester. Retten ble kjent over hele Sichuan og knyttet til sin ivrigste tilhenger, det vil si til den mest vanlige tiltale som han var kjent under.

Referanser
----------

1. ↑  Charlie Custer: *The story behild Kung Pao Chicken* Arkivert 28. desember 2013 hos Wayback Machine. 2010, www.theworldofchinese

Eksterne lenker
---------------

* (en) Kung Pao chicken – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Kung Pao chicken – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | TasteAtlas
 |
***Johnny Handsome*** er et amerikansk krim-drama fra 1989 regissert av Walter Hill og har skuespillere som Mickey Rourke, Ellen Barkin og Morgan Freeman. Filmen ble skrevet av Ken Friedman, fra en roman av John Godey.

Handling
--------

John Sedley har et vansiret ansikt, og blir plaget av andre og blir gitt kallenavnet "Johnny Handsome" av folk som kjenner ham. Johnny og en kamerat blir sveket av to medskyldige i en forbrytelse, Sunny Boyd og hennes partner Rafe. En dommer sender derfor Johnny til fengsel, hvor Johnny møter en kirurg ved navn Fisher, som ønsker å benytte marsvin til en ny eksperimentell prosedyre i kosmetisk kirurgi.

Johnny, som mener at han ikke har noe å tape, får et nytt, mer normalt utseende (som gjør ham ugjenkjennelig for menneskene som kjente ham før han havnet i fengsel) før Johnny blir løslatt tilbake i samfunnet. Drones, en dum politimann i New Orleans, blir ikke lurt av Johnnys nye utseende eller nye liv, selv når Johnny får en ærlig jobb og begynner ett forhold med Donna McCarty, en normal og respektabel kvinne som ikke vet noe om fortiden hans. Drones mener at Johnny på innsiden fremdeles er kriminell og alltid kommer til å være det.

Skuespillere
------------

* Mickey Rourke - John Sedley a.k.a. Johnny Handsome/Johnny Mitchell
* Ellen Barkin - Sunny Boyd
* Elizabeth McGovern - Donna McCarty
* Morgan Freeman - Lt. A.Z. Drones
* Forest Whitaker - Dr. Steven Fisher
* Lance Henriksen - Rafe Garrett
* Scott Wilson - Mikey Chalmette

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Johnny Handsome* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Johnny Handsome* hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (sv) *Johnny Handsome* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) *Johnny Handsome* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata

* (en) *Johnny Handsome* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Johnny Handsome* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Johnny Handsome* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Johnny Handsome* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *Johnny Handsome* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *Johnny Handsome* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata
Kaiser-Wilhelm-Gedächtniskirche omkring 1900.
**Kaiser-Wilhelm-Gedächtniskirche** er en protestantisk kirke ved den nåværende Breitscheidplatz (tidligere Auguste-Viktoria-Platz) ved Kurfürstendamm i bydelen Charlottenburg-Wilmersdorf i Berlin.

Historie
--------

Den ble bygget i nyromantisk stil mellom 1891 og 1895 til minne om keiser Vilhelm I av Tyskland, som hadde samlet Tyskland.

Kirken ble totalskadet under vestallierte bombeangrep mot Berlin i november 1943. Mellom 1951 og 1961 bygget Egon Eiermann dagens kirke, der det 68 meter høye gamle tårnet ble integrert i en ny bygning, som en påminnelse om krigens redsler. Den nye kirken står i sterk kontrast til den gamle, med blå glasspaneler som dekker både kirkebygning og tårn (på folkemunne kalt «pudderdåsen» og «leppestiften»). Lokalbefolkningen kaller den også spøkefullt *der hohle Zahn* (= hulltannen). Kirkeskipet er åttekantet, klokketårnet sekskantet og kapellet firkantet.

Kurt Reubers kulltegning fra 1942, «Stalingrad-madonnaen», utstilt i kirken siden 1983.

Stalingrad-madonnaen
--------------------

Julaften 1942 befant militærlegen pastor Kurt Reuber seg i Stalingrad. Han tok pause fra operasjonsbordet lenge nok til å få samlet en gruppe soldater til en gudstjeneste i en underjordisk bunker. Det fantes ikke noe juletre eller noe som kunne minne om jul, men på baksiden av et erobret sovjetrussisk militærkart hadde Reuber tegnet et ikon, en madonna med Jesusbarnet. Rundt mor og barn hadde han skrevet: «*Lys - liv - kjærlighet; i den beleirede festningen Stalingrad; julen 1942.*»

Reuber var en av omkring 95.000 tyske krigsfanger fra Stalingrad. I russisk fangenskap døde han av flekktyfus 20. januar 1944; men omkring 150 av bildene hans ble returnert til Tyskland, og Stalingrad-madonnaen har vært utstilt i *Gedächtniskirche* i Berlin siden 26. august 1983.

Også katedralen i Coventry har en kopi av Stalingrad-madonnaen.

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑
6. ↑

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Kaiser-Wilhelm-Gedächtniskirche – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Kaiser-Wilhelm-Gedächtniskirche – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* www.Gedaechtniskirche.com

Portal: Tyskland

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** GeoNames
 |
*Kronprinz Wilhelm*
*Kaiser Wilhelm II*
**Kaiser-klasse** eller ***Kaiserklasse*** var betegnelse på fire transatlantiske passasjerskip tilhørende Norddeutscher Lloyd, et tysk rederi. De ble bygget av AG Vulcan Stettin mellom 1897 og 1907. Disse skipene var konstruert for å være blant de største og beste passasjerskip i sin tid. To av skipene tok det prestisjetunge Atlanterhavets blå bånd.

Den første av disse «superbåter» var SS «Kaiser Wilhelm der Grosse», unik i at den var de første med fire skorstener. Hun ble kreditert for sin overlegenhet i den gnistrende maritime konkurransen mellom Frankrike, Tyskland og Storbritannia som snart ble etterfulgt av noen av de mest berømte skip i historien. Selv om det ikke var planlagt noen søsterskip, ble det bygget tre til SS «Kronprinz Wilhelm» (1901), Kaiser Wilhelm II (1903) og «Kronprinzessin Cecilie» (1906) alle gjorde karriere, men da Første verdenskrig brøt ut ble den første senket i august 1914 og de tre andre ble beslaglagt i 1917 av USA, for aldri å vende tilbake på tyske hender.

Skip
----

* SS «Kronprinz Wilhelm»
* SS «Kaiser Wilhelm der Grosse»
* SS «Kaiser Wilhelm II»
* SS «Kronprinzessin Cecilie»

Se også
-------

* SS «Deutschland»
* Olympic-klassen

Referanser
----------

1. ↑  "SS *Kaiser Wilhelm der Grosse*, *The Great Ocean Liners*" Arkivert 10. oktober 2009 hos Wayback Machine..
2. ↑  "SS *Kaiser Wilhelm der Grosse*, *The Great Ocean Liners* Arkivert 10. oktober 2009 hos Wayback Machine..
3. ↑  "SS *Kronprinzessin Cecilie* , *The Great Ocean Liners*" Arkivert 18. september 2012 hos Wayback Machine..
***Pearl of the Army*** er en amerikansk stumfilm-føljetong fra 1916. Føljetongen består av 15 filmer.

Handling
--------

Kaptein Ralph Payne blir valgt ut for å formidle til generalmajoren i Panama et dokument av vital betydning, som avslører en svakhet i forsvaret av Panamakanalen. Sjefen hans, oberst Dare, instruerer ham om å delta på en sammenkomst ved en ambassade den samme kvelden som om ingenting har skjedd. Obersten hans lover at han skal få ekstra beskyttelse, av hemmelig tjeneste.

Men ambassadøren fra Grenada blir myrdet, og i hans livløse hånd ble det funnet en melding til Payne som takker ham for tjenester som han skal ha utført på Grenada. Payne blir deretter arrestert, på grunn av anklager om forræderi. Han blir snart stilt for krigsrett og fengslet, men kan bare stole på seg selv når han forsøker å komme seg løs fra fangenskap og avsløre de virkelige konspiratørene.

Skuespillere
------------

* Pearl White som Pearl Date.
* Ralph Kellard som kaptein Ralph Payne.
* Marie Wayne som Bertha Bonn.
* Theodore Friebus som major Brent.
* William T. Carleton som oberst Dare.
* Floyd Buckley.
* Joe Cuny.

Referanser
----------

1. ↑  ; besøksdato: 9. april 2016.
2. ↑  Pearl of the Army
3. ↑  Pearl of the Army

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Pearl of the Army* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Pearl of the Army* på Silent Era Rediger på Wikidata
**Peak District** er et høylandsområde i det sentrale og nordlige England. Det ligger for det meste i Derbyshire, men også innenfor Cheshire, Staffordshire samt South og West Yorkshire. Det meste av det er inkludert i **Peak District nasjonalpark**, som var den første nasjonalparken i Storbritannia. Parkgrensene ble trukket slik at man unngikk å få med byer, men Buxton er praktisk talt omringet av parken.

Området deles gjerne inn i den nordlige delen Dark Peak, hvor man finner mye myrlandskap, og den sørlige White Peak som er det mest befolkede området. Ifølge parkmyndighetene er Peak District verdens nest mest populære nasjonalpark.

White Peak er et kalksteinsområde, hvilket medfører at det er mange grotter der. Under Dark Peak finner man skifer og sandstein. Det høyeste punktet er toppen på Kinder Scout.

Historie
--------

Masseinntrengningen på Kinder Scout var en sivil ulydighetsaksjon som ble gjennomført i 1932, og som var et vannskille for kampanjen for nasjonalparker og fri adgang til myrheiene. 17. april 1951 ble Peak District landets første nasjonalpark.

Den første langdistanseturveien i landet er også knyttet til Peak District; Pennine Way begynner i landsbyen Edale i hjertet av området.

Mange tror at navnet Peak District kommer av ordet *peak*, som betyr «fjelltopp». Dette stemmer ikke; navnet kommer fra *pict*, en referanse til jernalderfolket som levde i området, hvis kultur antagelig overlevde lengst nettopp i Derbyshire. Keltiske og pre-keltiske skikker og festivaler har satt spor som man fortsatt kan se.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Peak District – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* En av grensesteineneEn av grensesteinene
* Burbage RocksBurbage Rocks
* CastletonCastleton
* Dale Bottom - HathersageDale Bottom - Hathersage
* Dunford BridgeDunford Bridge
* HepworthHepworth
* Higger TorHigger Tor
* HolmfirthHolmfirth
* Holme, West YorkshireHolme, West Yorkshire
* Holme Moss Radio Tower Holme Moss Radio Tower
* ScholesScholes
* The Rising SunThe Rising Sun
* Toad's MouthToad's Mouth
* TottiesTotties
* Upper Holme ValleyUpper Holme Valley

| * v
* d
* r
Nasjonalparker i Storbritannia |
| --- |
| England og Wales | Brecon Beacons **·** The Broads **·** Dartmoor **·** Exmoor **·** Lake District **·** New Forest **·** North York Moors **·** Northumberland **·** Peak District **·** Pembrokeshire Coast **·** Snowdonia **·** Yorkshire Dales **·** South Downs | Storbritannias flagg |
| Skottland | Cairngorms **·** Loch Lomond and the Trossachs |
| Nord-Irland | *Ingen nasjonalparker* **·** (Foreslått: Mournefjellene) |
| *Se også Area of Outstanding Natural Beauty* |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN **·** NKC **·** GeoNames
 |
**Lilleøya naturreservat** på Fornebu i Bærum kommune ble opprettet 27. juni 2008. Lilleøya er en halvøy som stikker ut på Oksenøya mellom Holtekilen og Storøykilen, nordvest på Fornebulandet. Dette er det største området med noenlunde naturlig vegetasjon som er igjen på Fornebu.

Formålet med vernet er å bevare et egenartet område med en spesiell naturtype som kjennetegnes ved stor variasjon i vegetasjonstyper og med mange sjeldne arter. Området har særskilt høy verdi på grunn av det store biologiske mangfoldet og egner seg godt som referanseområde for forskning og undervisning.

Lilleøya har vært beskyttet for utbygging og slitasje da området ligger vis-à-vis vestre del av flystripa til den tidligere hovedflyplassen. Området har stor variasjon av vegetasjonstyper innen et svært lite areal (edelløvskog, gran- og furuskog, svartorskog, ulike typer busksamfunn, kalktørreng, kalkbergvegetasjon og ulike typer strandvegetasjon og kulturbetinget vegetasjon). Denne variasjonen av vegetasjonstyper legger grunnlaget for en ekstrem artsrikdom når det gjelder karplanter både i regional og nasjonal sammenheng. Det er registrert fire rødlistede karplanter i området: rognasal, dverggylden, norsk asal og oslosildre.

Verneområdet er populært for friluftsliv med mange stier, og strandsonen brukes mye til bading og soling. Dette medfører en del slitasje på området. Deler av området er også preget av gjengroing. Sør for området ligger Oslo sjøflyplass, Lilløykilen med mye aktivitet.

Referanser
----------

1. 1 2 3  (no) Lilleøya naturreservat (Bærum) i Miljødirektoratets nettsted Naturbase

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Naturbase
 |
**Kvanefjeld** er et fjellplatå åtte kilometer nordøst for Narsaq i Sydgrønland. Platået ligger 5-600 meter over havet og er den nordligste del av Ilímaussaq-komplekset, en intrusjon med høyt innhold av sjeldne grunnstoffer.

På 1960-tallet ble det foretatt en prøveutvinning av 20 000 tonn uranholdig malm i Kvanefjeld, med henblikk på utnyttelse i planlagte danske atomkraftverk. Det ble påvist 325 g uran per tonn malm. Kartleggingen viste en forekomst av | milliard tonn uranmalm, med drivverdig innhold av thorium, zirkonium, niob, yttrium, sink, tinn, litium og beryllium.

Den politiske stemningen vendte seg bort fra atomkraft på 1970-tallet. Da Folketinget i 1985 vedtok at det ikke skulle bygges atomkraftverk i Danmark, ble utvinningen fra Kvanefjeld utsatt på ubestemt tid. I 2013 åpnet Grønlands Selvstyre igjen for uranprospektering, og siden 2015 har det delvis kinesiskeide australske selskapet «Greenland Minerals» forberedt utvinning av sjeldne jordarter, med uran som biprodukt. Selskapets miljøutredning ble godkjent i 2020.

Lokalt var det i 2021 en protestbevegelse, «Urani? Naamik» (Uran? Nei takk)

Referanser
----------

1. ↑  «Kvanefjeld | lex.dk». *Den Store Danske* **(dansk)**. Besøkt 11. februar 2021.
2. 1 2  Niels Henriksen (2015). *Grønlands geologi udforskes - Glimt af geologernes arbejde*. GEUS. s. 152. ISBN 978-87-7871-408-4.
3. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 18. mars 2021. Besøkt 16. mars 2021.
4. ↑
5. ↑  Inga Hansen (15. mars 2021). «Samer og grønlendere deler erfaringer med industrialisering i sine nærområder». utrop.no.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
***Kvant*** (russisk Квант «kvantum») er et russisk populærvitenskapelig magasin for fysikk og matematikk. Det retter seg først og fremst mot skoleelever og lærere. *Kvant* ble grunnlagt i Sovjetunionen i 1970 og har fortsatt å utkomme i Russland. Oversettelser av utvalgte artikler fra *Kvant* har også utkommet i andre land. I dag er bladet kun tilgjengelig i elektronisk form.

Historie
--------

*Kvant* var opprinnelig et samarbeid mellom Det sovjetiske vitenskapsakademiet og Det sovjetiske pedagogiske akademiet. Idéen til bladet stammet fra Pjotr Kapitsa. De første redaktørene var fysikeren Isaak Kikoin og matematikeren Andrej Kolmogorov. Bladet ble utgitt hos forlaget Nauka fra 1970 til 1992, og hos «Bjuro Kvantum» fra 1993 til 2010. Fra 2011 er *Kvant* kun tilgjengelig på internett, hvor man også kan finne eldre årganger av bladet.

Fra 1990 til 2001 ble det utgitt et lignende engelskspråklig magasin under navnet *Quantum* hos Springer. Dette bladet inneholdt blant annet oversettelser fra *Kvant*.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* Arkiv

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISSN
 |
**Tempe** (gresk: Témbi) er en dal i det nordlige Thessalia i Hellas som ble kalt Apollons og musenes favorittsted av greske poeter. Den ligger mellom fjellene Olympus i nord og Ossa i sør. Dalen er 10 km lang, så trang som 25 meter enkelte steder og har klipper som er nesten 500 meter høye. Gjennom den renner elven Pineios på sin vei til Egeerhavet.

På den høyre bredden av Pineios stod et tempel dedikert Apollon, nær stedet hvor laurbærbladene som ble brukt til å krone de seirende i de pythiske leker ble sanket. Tempe–dalen var også hjemmet til Aristaios, Apollons og Kyrenes sønn, og det var her han jaget Eurydike, konen til Orfeus, som ble bitt av en slange mens hun flyktet og døde. I det 13. århundre ble en kirke tilegnet Aghia (helgen) Paraskevi reist i dalen.

Tempe–passet er et strategisk pass i Hellas siden det ligger hvor hovedveien fra nord mot sør passerte. Det kan omgås fra Sarantoporostredet, men dette tar lenger tid. På grunn av sin strategiske posisjon har det vært en slagmark opp igjen historien. I 480 f.Kr. forsøkte 10 000 athenere og spartanere å stoppe Xerxes Is invasjon, men ble omgått gjennom Sarantoporo. Under den tredje makedonerkrigen i 164 f.Kr. brøt romerne gjennom Perseus' forsvar og beseiret ham senere i slaget ved Pydna. 

Under revolusjonen til Andriskos i 148 f.Kr. var dalen åstedet for nok en konflikt. Der var andre slag som ble utkjempet der under barbarraidene som markerte slutten på romertiden i Hellas og i bysantinsk og ottomansk tid. I dag er Tempe for de fleste grekere kjent for den dårlige veien som går gjennom og de forferdelige ulykkene som dette har ført til, som i 2003 da en hel skoleklasse fra Imathia omkom.

Den 28. februar 2023 skjedde Hellas’ alvorligste togulykke da et passasjertog på vei fra Athen til Thessaloniki og et godstog på vei fra Thessaloniki til Larisa, begge i stor fart, kolliderte i Tempe.

Referanser
----------

1. ↑  «Anger erupts in Greece after train collision kills more than 45 people». *euronews* **(engelsk)**. 1. mars 2023. Besøkt 2. mars 2023.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GeoNames
 |
Waterboat Point med den chilenske forskningsstasjonen González Videla
**Waterboat Point** er det lavtliggende ytterpunktet på halvøya mellom Paradise Bay og Andvord Bay på vestkysten av Graham Land i Antarktis. Ved høyvann er punktet adskilt fra fastlandet.

Denne kyststrekningen ble første gang kartlagt av Adrien de Gerlaches ekspedisjon i 1898. Waterboat Point ble undersøkt og navngitt av Thomas W. Bagshawe og Maxime C. Lester som bodde her fra januar 1921 til januar 1922 i en provisorisk hytte bygget av en båt etterlatt av hvalfangere noen år tidligere.

Den chilenske forskningsstasjonen González Videla ble anlagt på Waterboat Point i 1951. Waterboat Point med restene av overvintringshytta fra 1921 er oppført på Antarktistraktatens liste over historiske steder og kulturminner i Antarktis.

Kilder
------

* Composite Gazetteer of Antarctica Den vitenskapelige komite for antarktisforskning (SCAR). Katalognr. 15767

Portal: Antarktis

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** GNIS **·** SCAR

 |
**Slavepatruljer** (engelsk, *slave patrols*, kalt *patrollers*, *pattyrollers* eller *paddy rollers* av slavene) var i USA grupper på mellom tre og seks hvite menn som hadde oppsyn med disiplinen blant negerslavene. Slavepatruljene straffet rømte slaver og disiplinerte slaver gjennom blant annet å piske dem. 

Slavepatruljene ble rekruttert fra alle sosiale lag i den hvite befolkningen. Patruljene hadde ansvar for å ha oppsyn med de rigide reglene som gjaldt for svarte mennesker som beveget seg utenfor plantasjene, og kunne forhøre alle svarte mennesker de støtte på og bruke disiplinærmidler som pisking. Dette begrenset bevegelsesfriheten for både slaver og frie svarte. Patruljene brøt også opp samlinger av svarte og gjennomførte vilkårlige ransakelser i slavekvarterene. Videre slo de ned opptøyer blant slaver.

Slaveeierne fryktet at offentlig ansamling av slaver ville gjøre det mulig for dem å selge eller stjele varer, og fryktet også muligheten for opptøyer. Sør-Carolina og Virginia rekrutterte slavepatruljer fra militæret. Slavepatruljer var utstyrt med våpen og pisk.
**Soneforsvar** er et begrep innen idretten fotball, som går ut på hvordan spillerne skal opptre i forsvar når motspillerne har ballen. Ofte snakkes det om to typer forsvar i fotball, enten markeringsorientert forsvar eller soneforsvar. I soneforsvar har forsvarsspilleren som oppgave å dekke en del av banen i motsetning til markeringsorientert forsvar hvor man skal følge eller markere en spesiell spiller hos motstanderen. Det blir tatt mindre hensyn til motstanders bevegelser og man har gode sikringsforhold over hele banen. I soneforsvaret har keeperen ofte et viktig ansvar for bakrommet. I en klassisk formasjon hvor man spiller soneforsvar med fire forsvarsspillere har man to sidebacker og to midtstoppere. Disse har hver sin «sone», det vil si at de har kortsiden av en fotballbane delt på fire i bredden og som oftest 10 til 12 meter i lengderetningen opp til midbanespillernes sone. Den spilleren som er nærmeste forsvarsspiller (i egen sone) som kan gå med fronten mot skal etablere press på motspilleren med ball. Hvis motspilleren kommer forbi må alltid alle spillere være klar til å overta jobben med å presse ballfører. Førsteforsvarer kalles den som er den som går i press, andreforsvarer er den som sikrer førsteforsvarer og tredjeforsvarer markerer rommet bak første og andre. For å presse motstanderen er det viktig å ha lavt tyngdepunkt, for stabilitet. Hvis en går inn sidelengs i press kan man lettere lede motstanderen i den retning man selv ønsker. Ofte når man vinner ballen er det hurtige kontringer som gjelder, for da kan man ta motstanderne i ubalanse. På defensive dødballer slik som frispark, cornere, innkast og liknende benytter man nesten alltid et markeringssystem, da rent soneforsvar i disse situasjonene er veldig vanskelig.

Norge og soneforsvar
--------------------

Norges herrelandslag i fotball har vært kjent for å rendyrke soneforsvar, særlig under Drillo. 6. september 2010 uttalte Drillo at Norge utmerker seg på to områder i fotball-Europa:

«Vi spiller den mest direkte fotballen i Europa. Vi er også det laget som spiller mest rendyrket soneforsvar i Europa.»

Referanser
----------

1. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 9. september 2010. Besøkt 6. september 2010.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica
 |
**Horngudens tale** er en romanserie på seks bøker skrevet av B. Andreas Bull-Hansen. Handlingen er satt til en tid og en verden som minner om vår egen jernalder.

Bøkene
------

* *Dragens tårer*
* *Brans reise*
* *Han Som Søker*
* *Cernunnos' komme*
* *Der gudene dør*
* *Tazka Kora*

Guder
-----

### Cernunnos

Cernunnos er en av de mest omtalte gudene i Horngudens tale.
Han blir beskrevet som tre ganger så høy som et vanlig menneske, med en arret og muskuløs kropp og et gevir på hodet.

### Kragg

Kragg er klippefolkets gud og blir også kalt «Himmelfuglen». I Dragens tårer dukker han opp tre ganger, hver gang for å hjelpe.

### Mannanan

Mannanan er havguden, og kin-marernes gud.

### Tarkin

Tarkin er kanathenernes gud, også kjent som «lansebæreren». Han bringer liv til Kanath, og hvert tohundrede år når Tarkin er døende sender han sine tjenere ut for å finne «Tarkinar Ethem», kvinnen som er utvalgt til å føde hans barn. Slik blir han gjenfødt, og når Tarkin blir gjenfødt blir Kanath igjen frodig.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* Bull-Hansen fanside og forum

| * v
* d
* r
B. Andreas Bull-Hansen |
| --- |
| **Verk i serien Horngudens tale** | *Dragens tårer* (1997) · *Brans reise* (1998) · *Han Som Søker* (1999) · *Cernunnos' komme* (2004) · *Der gudene dør* (2001) · *Tazka Kora* (2002) · |
| **Andre verk** | *Syv historier fra Vestskogen* (1996) · *Profetier - memoarer om John Thirsen* (2000) · *Lushons plater* (2004) · *Anubis* (2006) · *Evercity* (2007) · *Den røde oksen* (2009)
 · *Jotnens hjemkomst* (2010) · *Før de ni verdener styrter* (2012) · *Ragnarok* (2013) · *Isak* (2015) |

Portal: Litteratur
**Ætt** er et ord som har samme betydning som slekt. Det gamle norrøne samfunnet beskrives gjerne som et ættesamfunn.

På gammelnorsk kunne ordet skrives både som *ætt* og som *átt*. Ordet har etymologisk sammenheng med det gotiske ordet *aihts*, «eiendom», altså «som hører en til», «pårørende».

Å være av samme ætt kan ha rettslig betydning: blant annet navnerett, arverett, odels- og åsetesrett. Det har opp gjennom tidene også vært knyttet mange andre rettigheter og forpliktelser til å være av samme ætt.

Definisjon
----------

Det er forskjellige oppfatninger av hvilke personer som kan regnes som å tilhøre samme ætt eller slekt. Utgangspunktet er at ætten består av personer som har en felles avstamming. I tradisjonell slektsforskning og i bymiljøer karakteriseres denne avstammingen er gjennom mannsledd. I tillegg regnes da likevel med inngiftede kvinner og tildels også kvinner fra samme mannslinje, men inngiftet i andre ætter. Også personer hvis slektsnavn har fulgt med gjennom kvinneledd, har vært regnet med i samme ætt. I nyere tid mener de fleste at også adopterte personer er med i ætten. Om fosterbarn også skal regnes med, kan avhenge av hvor fast og langvarig fosterforholdet er.

Utenom byene har mange operert med et mer utvidet ættebegrep hvor avstamming gjennom kvinneledd er godtatt. Etter nyere tids navnelovgivning i skandinaviske og mange andre land kan slektsnavn gå gjennom kvinneledd.

I daglig språkbruk er det mange som bruker ordene *min ætt* om slektninger både gjennom kvinne- og mannsledd. Språkbruken kan være uttrykk for at en person har en nær følelsesmessig tilknytning til de personer vedkommende regner som å tilhøre sin ætt.

Det er et til dels åpent spørsmål om, og i hvilken grad, tidligere tiders tjenere og lignende ansatte, treller, husmenn, leilendinger og andre nærstående personer, har vært regnet som med i ætten.

Se også
-------

* Klan
* Dynasti

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Bustadoppføringslova** er en kortform og den offisielle betegnelsen på loven er *lov om avtalar med forbrukar om oppføring av ny bustad m.m.* (bustadoppføringslova). Den er gitt som lov av 13. 6.1997 nr. 43, og lovforarbeidene er særlig Ot prp nr 21 (199697), NOU 1993: 20 Kjøp av ny bustad og NOU 1992 : 9 Forbrukarentrepriselov.

Tidligere hadde det ikke vært en lovregulering av slike byggekontrakter i Norge. For bygge- og anleggskontrakter har det siden 1938 vært flere Norsk Standard (NS). Det er nå egne NS for både avtaler etter bustadoppføringslova og for avtaler mellom entreprenør og annen byggherre enn den som er forbruker.

Standardkontraktene som er tilpasset bustadoppføringslova er Byggblankett 3425 til 3429 B, og de ulike kontraktene er tilpasset de forskjellige typetilfellene av kontrakter.

For avtaler om byggearbeid e.l. på bygg o.l. som ikke er under oppføring, gjelder lov av 16. juni 1989 nr. 63 om håndverkertjenester m.m for forbrukere. For salg av bolig som ikke er under oppføring, gjelder lov av 3. juli 1992 nr. 93 om avhending av fast eigedom («avhendingslova»).

Standardkontraktene som er tilpasset håndverkertjenesteloven er Byggblankett 3501 og 3502.

I bustadoppføringslova er det både nye bestemmelser og en del bestemmelser som inneholder de vanlige rettsreglene for avtale om entreprisearbeid. Lovens bestemmelser er stort sett tvingende, såkalt *preseptoriske* lovbestemmelser. Loven skal hindre at forbrukeren får dårlige avtaler og gir derfor bestemmelser om hva det er tillatt å avtale. Det skal ikke være mulig å avtale eller gjøre gjeldende vilkår som er dårligere for forbrukerne enn det som følger av lovens bestemmelser. Hvis forbrukeren inngår avtale som er i strid med loven, vil ikke de lovstridige avtalevilkårene være bindende.

Litteratur
----------

* Hans Cappelen: «Byggherren og kontraktene», Oslo 2001 (1. opplag 1994), og i HolteProsjekts program «Bygglex», Oslo 2005
* Advokatfirmaet Cappelen & Krefting DA: «Oppføring av egen bolig» (Oslo 1998) om bustadoppføringslova
* *Bustadoppføringslova. Avtaledokumenter med kommentarer*, Kåre Lilleholt og Jørgen Birkeland, Oslo 2011

Eksterne lenker
---------------

* «En praktisk veiledning til Bustadoppføringslova» Arkivert 13. mars 2009 hos Wayback Machine. ved Advokatfirmaet Cappelen & Krefting DA.
* «Om lov om avtalar med forbrukar om oppføring av ny bustad» Ot.prp. nr. 21 (1996-97)
* «Bustadoppføringslova»
**Børsklagenemnden** er en klagenemnd som avgjør klager på børsstyrets og børsrådets avgjørelser etter børsloven. Nemnda er underlagt Finansdepartementet og ble opprettet i 1989. Medlemmene har to års funksjonstid, og de fleste er rekruttert fra advokatfirmaer, og juridiske yrker. Nemnden ble opprettet i medhold av børsloven 1988 § 6-4, og behandlet klager over børsstyrets og børsrådets vedtak. Da børsloven 2000 opphevet børsmonopolet ble nemnda den alminnelige klageinstansen for vedtak truffet av virksomheter med konsesjon som børs. Etter at børsregelverket ble overført til verdipapirlovgivningen reguleres nemnden i dag av verdipapirforskriften kapittel 12.

Nemnda består av leder (Christian Lund) og nestleder (Knut Bergo), som etter børsloven og børsforskriften må fylle vilkårene for å være høyesterettsdommer. I tillegg består nemnden av tre medlemmer (Jøril Mæland, Espen Klitzing, og Kristine Ryssdal) og fem varamedlemmer.

Eksterne lenker
---------------

* Børsklagenemnden
* Om børsklagenemnden, medlemmer mv.
* Lovdata.no Verdipapirhandelloven
* Lovdata.no Verdipapirforskriften
**Laila Preikschas Nygjerdet** (født 12. februar 1943 i Bergen), også kjent som **Cowboy-Laila**, er en norsk country-artist, bosatt i Løten. 

Nygjerdet ble adoptert bort som liten og vokste opp på Ådalsbruk i Løten. Hun platedebuterte i 1980 med albumet *Gi en liten blomst*. Hun ble kjent over hele landet og har vært mye å se i norske medier fra slutten av 1970-tallet. I tillegg til musikken maler hun, lager ting av tre og hun har også forsøkt seg som romanforfatter. I 2002 åpnet hun egen butikk, Cashville, ved huset sitt. Her selger hun egenproduserte suvenirer og trefigurer til turister og andre besøkende.

Hennes liv er skildret i biografien *Cowboy-Laila – med døra på gløtt* (1993) av Torbjørn Bakken. Hennes livshistorie er også omtalt i boken *Norge – Helt Texas*, skrevet av Lill-Ann Chepstow-Lusty. Hennes eget liv gjenspeiles i musikken hennes, hun skriver alle tekster og melodier selv. Hun er også blant de mange som omtales i boken *En helt vanlig dag på jobben* og vennskapet hennes med kronprinsesse Mette-Marits far, Sven O. Høiby ble mye omtalt i norske medier.

Nygjerdet mottok i 2002 *Bygdesnadderprisen* av Nordbygdarevyen, som har omtalt henne i de fleste oppsetningene de hadde hatt i 10 år. Samme året, i desember 2002, kunngjorde Nygjerdet at hun var ferdig med livet som kjendis etter å ha vært i alle medier siden 1979. Hun ville si nei til alle henvendelser fra journalister og følte at ringen var sluttet. I 2004 kom en plateinnspilling og konserter med bandet Cowboy-Laila og Ungkara. Hennes siste utgivelse, *Sigøyner Cowboy* kom i 2005. Nygjerdet er sjøl av sigøynerslekt og den siste platen hennes handler om hvordan taterne og sigøynerne har blitt tråkket på i mange år.

Hun var gift med Per Jan Nygjerdet som døde i 2002, og hun har en sønn fra et tidligere forhold.

Diskografi
----------

* 1980 *Gi en liten blomst*
* 1988 *Purple Heart*
* 1990 *Veien hjem*
* 2005 *Sigøyner-cowboy*

I tillegg medvirker Cowboy-Laila også på disse utgivelsene:

* 2005 *Gluntan i 40 år!* med Gluntan
* 1995 *Gluntans Gull 3 & 4* med Gluntan
* 1989 *Sammen igjen* med Gluntan

Referanser
----------

1. ↑  «Promotion-CD, Sigøynercowboy». Rockipedia. 19. mars 2005. Besøkt 31. oktober 2012.  *Bilde som viser riktig skrivemåte for "Sigøynercowboy"*

Litteratur
----------

* 1992 *Norge – Helt Texas*, av Lill-Ann Chepstow-Lusty
* 1993 *Cowboy-Laila – med døra på gløtt*, av Torbjørn Bakken
* 2007 *En helt vanlig dag på jobben*, av Håvard Melnæs

Eksterne lenker
---------------

* (en) Cowboy-Laila på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Cowboy-Laila på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Cowboy-Laila på Spotify Rediger på Wikidata

* (no) Cowboy-Laila på Rockipedia Rediger på Wikidata
* (no) MIC om Cowboy-Laila
* (no) Cowboy Laila hedret av hjembygda
* (no) Cowboy-Laila legger opp

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Rockipedia **·** Discogs **·** Discogs
 |
**Cowboyen og kongen** er en norsk underholdningsdokumentarserie med premiere på NRK1 og NRKTV 15. september 2022. Serien er produsert av NRK Vest for NRK, og består av fem episoder.

Serien følger Arvid Mæland, som setter seg mål om å hogge ut ansiktet til kong Harald V i fjellet over gården sin. Han har invitert 250 gjester til bryllup om et år, uten å ha brud. Serien følger konsekvensene av at hans ADHD også er hans drivkraft.

Serien er regissert Eirik Gjesdal.

Medvirkende
-----------

* Arvid Mæland
* Ivan Storm Juliussen
* Nikolai Mæland
* Sigfrid Vassbø
* Sverre Garpestad
* Rune Helleland
* Ingar Kvia

Episoder
--------

1. «Ny mann i bygda»
Mæland presenterer en plan til lunken mottakelse i bygda. Samtidig sender han ut 250 invitasjoner til sitt eget bryllup uten å ha en dame klar.

2. «Brud og byråkrati»
Mæland kontakter sin faste forlover og starter for alvor jakten på kone nummer fire. Naboene og kommunen truer med rettssak og bøter.

3. «Elsket og hatet»
En gammel venn som eier et milliardkonsern får fart på kongeprosjektet. Mæland trommer sammen til basar.

4. «Arvid mot verden»
Konge- og ekteskapsprosjektet møter på problemer.

5. «Kongen av comeback»
Bryllupet er like rundt hjørnet og Mæland må velge om han skal endre seg eller fortsette som han alltid har gjort.

Referanser
----------

1. ↑  Langlo, Johannes (29. august 2022). «Cowboyen og kongen». *NRK* **(norsk nynorsk)**. Besøkt 9. september 2022.

Eksterne lenker
---------------

* Høstlansering NRK 2022
* Serien i NRKTV
**David Michael Hope**, baron Hope, (født 14. april 1940) var anglikansk erkebiskop av York. Han ble utnevnt til dette embetet i 1995 og satt til 2005.

Hope ble biskop i Wakefield i 1985, og deretter i London i 1991. 

I 1995, på samme tid som han ble utnevnt til erkebiskop av York, gikk den kontroversielle britiske menneskerettighetsaktivisten Peter Tatchell ut og sa at Hope er homofil. Dette førte til at Hope innkalte til en pressekonferanse, der han sa at hans seksuelle orientering er et «uklart område» («gray area»), at han har «søkt å leve et sølibatært liv» og at han er «fullstendig lykkelig og fornøyd». Han ble etter dette akseptert av langt de fleste innenfor Den engelske kirke.

30. juni 2004 skrev han sammen med Rowan Williams, erkebiskop av Canterbury, og på vegne av alle de 114 anglikanske biskoper, et brev til Tony Blair der de uttrykte stor bekymring over den britiske regjeringens politikk med hensyn til Irak. De tok spesielt opp anklagene om mishandling av irakiske fanger.

1. august 2004 ble det annonsert at Hope planla å trekke seg tilbake og ville bli sogneprest i Ilkley i West Yorkshire. Han gjorde dette 28. februar 2005. 25. januar samme år ble det annonsert at han ville få et livsvarig baroni i Det forente kongerikes høyadel, og 25. mars fikk han tittelen baron Hope of Thornes.

Referanser
----------

1. ↑   UK Parliament ID 5SF83q4A[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   UK Parliament ID EwlavXWg[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   UK Parliament ID bCgzW2Jp[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   Companies House, person-ID på Companies House gKnsKvTn6PcwHWaUzYMwI-BHxSU, besøkt 15. april 2022[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) David Michael Hope hos Hansards parlamentsdebatter Rediger på Wikidata

* (en) David Michael Hope hos Hansards parlamentsdebatter Rediger på Wikidata

* (en) David Michael Hope hos The Peerage Rediger på Wikidata


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Colin James** | **Biskop av Wakefield**(1985–1991) | Etterfølger:**Nigel McCulloch** |
| Forgjenger:**Graham Leonard** | **Biskop av London**(1991–1995) | Etterfølger:**John Sentamu** |
| Forgjenger:**John Stapylton Habgood** | **Erkebiskop av York**(1995–2005) | Etterfølger:**John Sentamu** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** BBC Things
 |
**David E. McMullin III** (født 30. juni 1908 i Ambler i Pennsylvania, død 15. september 1995 i Newtown Square i Pennsylvania) var en amerikansk landhockeyspiller som deltok i de olympiske leker 1932 i Los Angeles og 1936 i Berlin.

McMullin vant en olympisk bronsemedalje i landhockey under OL 1932 i Los Angeles. Han var målvakt på det amerikanske laget som kom på tredje og siste i plass i landhockeyturneringen bak India og Japan. Det var kun tre lag som deltok og det ble spilt en enkeltserie i perioden 4. til 11. august. USA tapte begge kampene, 2-9 mot Japan og 1-24 til India. McMullin spilte begge kampene i OL-turneringen.

Fire år senere, under sommer-OL 1936 i Berlin spilte han tre landhockeykamper.

OL-medaljer
-----------

* 1932 USAs flagg Los Angeles - Bronse Bronse i landhockey (USA)

Eksterne lenker
---------------

* (en) David McMullin – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) David McMullin – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) David McMullin – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
Tetrapoder på den tyske øya Sylt.
Tetrapoder i Latvia
Denne artikkelen omhandler menneskeskapte tetrapoder av betong til sikring mot havbølger.  For biologiske tetrapoder, se Firbente virveldyr.
**Tetrapod** (fra nylatin *tetrapodus*, til gresk *tetrapous* (genitiv *tetrapodos*) «firfoting») er en firearmet betongkonstruksjon som brukes ved bygging av moloer. En typisk tetrapod veier mellom 15 og 25 tonn. I moloene flettes tetrapodene inn i hverandre slik at de får en samlet styrke som gjør det vanskelig for havet og havstormer å flytte på dem, og således forsterker moloen.

Tetrapoder ble utviklet i 1950 av Laboratoire Dauphinois d'Hydraulique i Grenoble i Frankrike og er brukt mange steder i verden. I Norge ble tetrapoder tatt i bruk i Berlevåg etter at halvparten av Svartoksenmoloen ble rasert i 1959.

Referanser
----------

1. ↑   «tetrapod», *NAOB*
2. ↑   «What are Tetrapods? (Tetrapods Resist Wave Impact and Prevent Beach Erosion)», *Brighthub Engineering*
3. ↑  Danel, Pierre (1953): Tetrapods Conference Proceedings, *Coastal Engineering*

Eksterne lenker
---------------

(en) Tetrapods – kategori av bilder, video eller lyd på Commons


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica
 |
**Luis Ramirez de Lucena** (født ca. 1465/1475, død ca. 1530) var en spansk geistlig og sjakkspiller som publiserte den første boken om sjakk som er bevart. Han var sannsynligvis sønn av den humanistiske forfatteren og diplomaten Juan de Lucena (1430–1506), fra en jødisk familie som konverterte til katolisismen.

Eldste bevarte sjakkbok
-----------------------

En side fra boken
Lucena skrev den eldste eksisterende trykte bok om sjakk, *Repetición de Amores y Arte de Ajedrez con 101 Juegos de Partido* (Omtrentlig oversatt: Gjentakelser av kjærlighet og kunsten å spille sjakk) som ble utgitt i Salamanca i 1497. Boken analyserer 11 åpningspartier i sjakk, men har en rekke elementære feil, noe som fikk sjakkhistorikeren Harold Murray til å antyde at den ble hastig utgitt. Boken ble skrevet mens reglene for sjakk fikk sin moderne form og noen av de 150 eksemplene i boken er fra eldre spill og noen fra nyere spill. Mindre enn et dusin eksemplarer av boken eksisterer.

Referanser
----------

1. ↑   Spansk biografisk leksikon, oppført som Luis de Lucena, Spanish Biographical Dictionary ID 87458/lucena-luis-de, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Chessgames.com[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Luis Ramirez de Lucena – chessgames.com Rediger på Wikidata
* Lucenas bok på nett

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** BNE
 |