recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Thor Scherffenberg With** (født 14. januar 1918 i Honningsvåg, død 5. juni 1997) var en norsk teolog og biskop i Den norske kirke. Han var biskop i Bjørgvin bispedømme fra 1977 til 1987.

Utdannelse
----------

With ble cand.theol. i 1943, og ordinert til prest i 1946. Han gjennomførte videre studier i samisk språk (1950) ved Universitetet i Oslo.

Yrkesliv
--------

With gjorde tjeneste som konstituert hjelpeprest i Narvik fra 1947 og hjelpeprest ved Tromsø domkirke fra 1949. I 1950 ble han rektor ved Den samiske folkehøgskolen i Karasjok. Fra 1957 var han sokneprest i Tana, før han i 1961 ble generalsekretær i Norges Samemisjon. Han var forstander ved Diakonissesykehuset i Oslo fra 1968 til 1975. Fra 1975 var han domprost i Nidaros, og han etterfulgte Per Juvkam som biskop i Bjørgvin i 1977.

Han var formann for Indremisjonsselskapet fra 1968 til 1977. Han var redaktør for Samenes Venn fra 1961 til 1968, Diakoninytt fra 1968 til 1975 og Luthersk Kirketidende fra 1972 til 1978.

Utmerkelser
-----------

With ble tildelt Kong Olav Vs minnemedalje for sin innsats under andre verdenskrig.

Familie
-------

Han var far til biskop i Det evangelisk-lutherske stift i Norge Thor Henrik With, og bror til juristen og KrF-politikeren Odd With (1921–2006), som var fylkesmann i Nordland etter tre perioder som stortingsrepresentant.

Bibliografi
-----------

* *Diakoniens kjennetegn i velferdssamfunnet* 1973
* *En liten diakoni-katekisme* 1973
* *Samene- en ukjent minoritet* (utgitt av Norges Samemisjon, uten årstall)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Per Juvkam** | **Luthersk biskop av Bjørgvin**(1977–1987) | Etterfølger:**Per Lønning** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Prabook
 |
La Camargo (Marie Camargo)   Nicolas Lancret (ca. 1730)
**La Camargo** (født 15. april 1710 i Brussel, død 20. april 1770 i Paris) var en fransk danser av spansk-italiensk avstamming. Hennes egentlige navn var Marie-Anne de Cupis de Camargo. Hun var datter av musikere, debuterte i Brussel og fortsatte studiene med Prevost og Blondi i Paris og ble medlem av operaen i 1726 hvor hun ble en fryktet rival til La Sallé. Hun trakk seg tilbake i 1734 for å leve som elskerinnen til hertugen av Clermont, men vendte tilbake 1741–1751 og deltok i alt 78 balletter med uforminsket suksess.

Hun var en fremragende briodanser med strålende batterie og var den første til å beherske trinn som inntil da hadde vært ansett mulig å utføre kun for mannlige dansere, som for eksempel entrechat og cariol. Til og med Noverre, som mislikte henne, måte medgi «Mademoiselle Carmago hadde intelligens og gjorde bruk av den til å velge en stil som var livlig og kvikk». Hun har blitt tillagt æen for å forkorte lengden på det tradisjonelle skjørtet og som tillot utøveren mer frihet under utførelsen av bevegelsene i allegro. Hun var en stjernedanser, og tidens kvinner prøvde å likne henne ved å bruke sko som La Camargo, og kokkene tilberedte kake á la Camargo, biff á la Camargo, grillet kalv á la Camargo og soufflé á la Camargo.

Nicolas Lancret malte to berømte bilder av henne, og Petipa og Minks skapte en Camargo-ballett i St. Petersburg i 1872. Enrico de Leva og Charles Lecocq, og i London ble der dannet et La Camargo-selskap i 1930.

Referanser
----------

1. 1 2   Encyclopædia Britannica Online, oppført som Marie Camargo, Encyclopædia Britannica Online-ID biography/Marie-Camargo, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Proleksis Encyclopedia, oppført som Marie-Anne de Cupis Camargo, Proleksis enciklopedija ID 14335[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Autorités BnF, oppført som Marie-Anne Cupis de Camargo, BNF-ID 147979677[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   Brockhaus Enzyklopädie, oppført som Marie-Anne Camargo, Brockhaus Online-Enzyklopädie-id camargo-marie-anne[Hentet fra Wikidata]
5. ↑   FemBio-Datenbank, oppført som Marie-Anne de Cupis de Camargo, FemBio-ID 5029, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* *The Concise Oxford Dictionary of Ballet* (Oxford Paperback Reference) av Horst Koegler (Paperback – 14. oktober 1982)

  

Portal: Dans

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Deutsche Biographie **·** Encyclopædia Universalis **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** BNE
 |
***Eesti spordi biograafiline leksikon*** (norsk: *Estisk idrettsbiografisk leksikon*) er et leksikon som inneholder korte biografiske artikler om estiske idrettsfolk.

Leksikonet er utgitt av Spordikoolituse ja -Teabe Sihtasutuse (Foreningen for idrettsutdannelse og informasjon), leksikonforlaget Eesti Entsüklopeediakirjastus og Estlands olympiske komité. Leksikonets tredje utgave kom ut i 2011, de to første utgavene ble utgitt i 1937 og 2001.

Papirutgaven av leksikonet er på 1096 sider og har nesten 6000 artikler, hvorav 4300 med bilde.

En kontinuerlig oppdatert versjon av leksikonmaterialet er lagt ut på internett av Spordikoolituse ja -Teabe Sihtasutuse, og er også publisert på internett som en del av leksikonverket Eesti Entsüklopeedia. Nettutgivelsen med oppdateringer er støttet av det Europeiske Regionale Utviklingsfond, Estlands kulturdepartement og stiftelsen Estisk Kulturkapital.

Kilder
------

* Eesti spordi biograafiline leksikon (om leksikonet, besøkt 29. januar 2015)
* Spordikoolituse ja -Teabe Sihtasutuse: Eesti spordi biograafiline leksikon (besøkt 29. januar 2015)

Eksterne lenker
---------------

* Eesti spordi biograafiline leksikon
* Eesti Entsüklopeedia
**Rannveig Charlotte Heitmann Bottolfsen** (født 13. april 1993) er en norsk blogger og reality-TV-deltager. 

Heitmann er oppvokst og bosatt i Alta. Hun var i 2013 med i Reality-TV-programmet *Unge mødre* på kanalen FEM, der man fulgte livet hennes etter at hun fikk barn som 17-åring. Hun var også med i sesong åtte av *Charterfeber* på TV3, der hun var gravid med sitt andre barn under innspillingen.

Heitmann blogger om livet som ung hjemmeværende mamma for tre små barn. Etter deltagelsen i *Unge mødre* nådde hun syvendeplass på topplisten til blogg.no, med 27 000 daglige lesere.

Referanser
----------

1. ↑   rannveigheitmann.blogg.no[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2  «Vil ikke at sønnen skal vokse opp i Alta». Altaposten. 18. januar 2013. Besøkt 20. august 2017.
3. ↑  «- Jeg er redd for at folk skal tro jeg er dum». autofil.no. 13. september 2013. Arkivert fra originalen 20. august 2017. Besøkt 20. august 2017.
4. ↑  Heitmann, Rannveig. «Om meg». Arkivert fra originalen 20. august 2017. Besøkt 20. august 2017.

Eksterne lenker
---------------

* Offisiell blogg Rediger på Wikidata
**Ștefan Berindei** (født 22. mai 1942, død 5. august 2000 i Werneck, Unterfranken, Tyskland) var en rumensk-født jazzsaksofonist og komponist.

Han kom fra en familie med lange tradisjoner innen rumensk jazzmusikk, og var sønnesønn av Emil Berindei (en pionér rumensk jazz) og sønn av Mihai Berindei.

Han studerte ved Det polytekniske instituttet i București (elektronikk-avdelingen). Etter endt utdanning jobbet han som lydtekniker, men startet samtidig studier i musikkvitenskap ved Musikkhøyskolen «Ciprian Porumbescu» i București, som han avsluttet  i 1974.

Han begynte å lære seg å spille altosaksofon da han var 15 år gammel ved å høre på plater fra familiens samling. Mens han studerte spilte han i bandet til Paul Ghențer.

I 1968 spilte han sammen med en sekstett bestående av George Nistor (trompet), Cornel Meraru (trombone), Marius Popp (piano), Wolfgang Güttler (kontrabass) og Adrian Ciceu (trommer). 

I 1969 turnerte han i Øst-Tyskland sammen med freetetet til Richard Oschanitzky.

Han deltok de tre gangene jazzfestivalen i Ploiești ble holdt (1969, 1970, 1971).

Han deltok i jazzfestivalen i Sibiu i 1975 med eget band.

Han hoppet av til Vest-Tyskland i 1975. Han døde av kreft.

Samarbeider
-----------

* Kvintettet/Sekstettet/Septetet *București*
* Aura Urziceanu
* Marius Popp
* Dan Mândrilă
* Johnny Răducanu
* Paul Weiner
* Sincron

Diskografi
----------

* *Romanian Jazz: Jazz From The Electrecord Archives 1966-1978* (samleplate)
* *Romanian Jazz Connection* (1999)

Referanser
----------

1. ↑  «JAZZ. Ne-a parasit definitiv Stefan Berindei - Observator Cultural» **(rumensk)**. Besøkt 30. juni 2016.
2. ↑  «Emisiuni Radio România Muzical». *www.romania-muzical.ro*. Besøkt 30. juni 2016.

Litteratur
----------

* Nekrolog i Observatorul cultural (på rumensk)
* Mihai Berindei, *Dicționar de jazz*, Ed. Științifică și enciclopedică, București, 1976

Eksterne lenker
---------------

* Ștefan-Berindei på Discogs

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Discogs
 |
**Marko Iversen Kanic** (født Markus; 28. mai 1973) er en norsk skuespiller.

Han er sønn av musiker Vlada Kanic.

Han har blant annet medvirket i kortfilmene *Ferge til Hades*, *Tre gutter og Taperaksje*, samt spillefilmene *Mongoland* (2001), *Villmark* (2003), *Alt for Egil* (2004), *Monstertorsdag* (2004), *One Road* (2007) og *Skjult* (2009). 

Ved Rogaland Teaters Barneteater har han hatt roller i *Bugsy Malone*, *Hakkebakkeskogen* og *Scenen er vår*. I 1997 medvirket han i Rogaland Teaters jubileumsforestilling *Garman & Worse & C*o og i 2004 spilte han hovedrollen i Jon Fosses *Dei døde hundane*. Han har også medvirket i Strindbergs *Frøken Julie* (2006) og i sommerteater-produksjonene *Skatten på Sjørøverøya* og *Pinocchio* i samarbeid med Kulturkompaniet, samt i barneforestillingen *Et ord er et ord*. Våren 2008 medvirket han i Jon Fosses *Barnet* i Rogaland Teaters samproduksjon med Riksteatret. Høsten 2009 spilte han Clov i Samuel Becketts *Sluttspill* og høsten 2010 medvirket han i *Firmafesten*.

Referanser
----------

1. ↑   oppført som Marko Kanic, sceneweb.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  "Portrettet: Makelige Marko", Rogalands Avis/Dagsavisen 7. mai 2004

Eksterne lenker
---------------

* (en) Marko Iversen Kanic på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) Marko Iversen Kanic hos Sceneweb Rediger på Wikidata

* (sv) Marko Iversen Kanic i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (fr) Marko Iversen Kanic på Allociné Rediger på Wikidata

* (en) Marko Iversen Kanic på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) Marko Iversen Kanic hos The Movie Database Rediger på Wikidata
* Om Marko Iversen Kanic på Filmweb.no
**Thora Octavia Bratt** (født 8. oktober 1889 i Kristiania, død 14. november 1972 i San Francisco) var en norsk musikkpedagog og pianist, som var spesielt ansett for sin dyktighet.

Familie
-------

Thora Bratt var datter av overrettssakfører Gustav Alexander Bratt (1853-1915) og Thora Eriksen (1859-1941). Hun ble i 1926 gift med den amerikanske operasangeren Wallace Symons Buchanan (1894-1955).

Utdannelse
----------

Thora Bratt ble i årene 1907-1910 utdannet hos Fridtjof Backer-Grøndahl og Dagmar Walle-Hansen ved Det Kongelige Danske Musikkonservatorium i København og i perioden 1911-1914 hos Ernő Dohnányi og Ignaz Friedman ved Akademische Hochschule für Musik i Berlin.

Liv og virke
------------

Bratt hadde sin debut som konsertsolist i 1914, og hennes årlige konserter var kjent for et utsøkt program. Hun ga konserter i Norge, Sverige, Danmark og Tyskland.

Bratt var en velkjent musikkpedagog, og underviste i perioden 1936-1948 ved Musikkonservatoriet i Oslo. Etter dette flyttet hun sammen med ektemannen til USA.

Kilder
------

* *Hvem er hvem?*. Kunnskapsforl. 1934.
* Gurvin, Olav (1949). *Musikkleksikon*. Oslo: Dreyer.
* *Cappelens musikkleksikon*. Oslo: Cappelen. 1978. ISBN 8202036909.

Referanser
----------

1. ↑  *Norske kvinder*. Kristiania: Berg & Høgh. 1925.
2. ↑  *Studenterne fra 1870*. Kristiania: Grøndahl. 1920.
3. ↑  *Norske kvinder*. Kristiania: Berg & Høgh. 1925.
4. ↑  *Norske kvinder*. Kristiania: Berg & Høgh. 1925.
5. ↑  Hanssen, Johannes (1949). *Praktisk musikkhåndbok*. Oslo: Mortensen.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister
 |
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Slovenias flagg Slovenia |
| Snøbrett |
| X Games |
| Bronse | Tignes 2010 |  Slopestyle  |
| Air & Style |
| Gull | Innsbruck 2009 |  Big Air  |

**Marko «Grilo» Grilc** (født 7. juli 1983 i Ljubljana, død 23. november 2021 i Sölden i Østerrike) var en slovensk snøbrettkjører som representerte SBC Bled, med big air som spesialitet.

Idrettskarriere
---------------

Grilc begynte med snøbrett som syvåring, etter å ha blitt introdusert for idretten av sin bror.

I perioden 2000–05 var han blant de ti beste verdenscupkjørerne i big air, og representerte Slovenia under Snøbrett-VM 2003 i Kreischberg. Etter et lite opphold fra idretten for å fokusere på film, gjorde Grilc comeback i 2008/09-sesongen – hvor han tok pallplasser i både Québec (2.-plass) og Moskva (3.-plass), og endte på 2.-plass i sammendraget bak østerrikske Stefan Gimpl.

Grilc representere Slovenia under Snøbrett-VM 2009 med en 14.-plass i big air, og vant samme året Air & Style i Innsbruck.

Under Vinter-X Games Europa 2010 tok han bronse i slopestyle bak amerikanerne Eric Willett og Sage Kotsenburg.

Grilc deltok i to VM til (2011 og 2013), før han avsluttet sin verdenscupkarriere i Copper Mountain i 2013.

Skade og dødsfall
-----------------

Grilc pådro seg en alvorlig ryggskade i 2016, etter et fall i Østerrike, hvorpå han ble forespeilet total lammelse.

23. november 2021 mistet Grilc livet under en ulykke på Tiefenbach-breen, i nærheten av Sölden i Østerrike. Uten hjelm, falt han og slo hodet mot en snødekt stein, under inspeksjon av snøen foran et filmopptak i området.

Privatliv
---------

Han var gift med Nina Grilc (født Kay), som han hadde to barn med og et tredje på vei da han døde.

Referanser
----------

1. 1 2   MMC RTV SLO, «Umrl slovenski deskar Marko Grilc», utgitt 24. november 2021, besøkt 24. november 2021[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3  «An old big air cat - Marko Grilc» **(engelsk)**. Det internasjonale skiforbundet. 30. juli 2013. Besøkt 26. november 2021.
3. ↑  «Grilo Wins Air & Style and is New TTR Points Leader!» **(engelsk)**. Method Magazine. 18. mai 2010. Besøkt 26. november 2021.
4. ↑  Fenton, Mary (11. juni 2010). «Winter X Europe Men's Slopestyle finals results» **(engelsk)**. X Games. Arkivert fra originalen 26. november 2021. Besøkt 26. november 2021.
5. ↑  Cafiero, Justin (20. juni 2018). «Perspectives: Marko Grilc, a Twenty-Year Pro and Rad Dad Who is Relevant as Ever». Snowboarder Magazine. Besøkt 26. november 2021.
6. 1 2 3  Bratland, Tore Ulrik (25. november 2021). «Snowboardstjerne døde». Dagbladet. Besøkt 26. november 2021.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* (en) Marko Grilc – FIS (snøbrett) Rediger på Wikidata
* Marko Grilc på Twitter Rediger på Wikidata

* Marko Grilc på Facebook Rediger på Wikidata

* Marko Grilc på Instagram Rediger på Wikidata
**La 2** (norsk oversettelse: *toeren*) er Spanias nest eldste tv-kanal og en av kanalene til den statlige allmennkringkasteren RTVE. Kanalen startet sendinger 15. november 1966 og henvender seg til et smalere publikum med programmer innen kultur, klassiske filmer og dokumentarer. Kanalen sender også klassiske filmer og amerikanske serier som Will & Grace, Seks fot under og Veronica Mars. Høsten 2017 hadde kanalen en markedsandel på 2,5 prosent i det spanske tv-markedet.

Kanalen er en av tv-kanalene som driftes av Televisión Española (TVE), fjernsynsselskapet under allmennkringkasteren RTVE. La 2 er Spanias nest eldste tv-kanal og var delvis reklamefinansiert frem til nyttårsaften 2009. Fra 2010 har kanalen vært reklamefri.

Referanser
----------

1. ↑  «Telecinco (12,3%) lidera octubre, Antena 3 (11,9%) recorta distancias y laSexta (9%) anota máximo histórico». *FormulaTV* **(spansk)**. Besøkt 17. desember 2017.
2. ↑  «Goodbye to advertising on Spanish state TV - Magazine | European Journalism Centre (EJC)». *European Journalism Centre (EJC)* **(engelsk)**. Arkivert fra originalen 13. oktober 2017. Besøkt 30. november 2017.

Eksterne lenker
---------------

* (es) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) La 2 (TVE) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
**Marko Mlakar** er en slovensk tidligere skihopper som konkurrerte for Jugoslavia.

Han deltok i den tysk-østerrikske hoppuka fra 1975 til 1980, med 42.-plass i 1978/79 som beste sammenlagtplassering. Beste plassering i enkeltrenn var 14.-plass i Garmisch-Partenkirchen 2. januar 1979. I VM i Lahtis i 1978 ble han nummer 36 i storbakken og 39 i normalbakken. I VM i skiflyging i Vikersund i 1977 ble han nummer 38 av 42 deltakere. Han ble nummer 3 i det internasjonale rennet Janez Polda Memorial i storbakken i Planica 19. mars 1978.

I senere år har Marko Mlakar vært teknisk delegert (juryleder) i FIS og rennleder i Planica. Han kom i medienes søkelys i 2009 da juryen med ham som leder avbrøt et testrenn i skiflygingsbakken i Vikersund der flere kvinnelige hoppere skulle ha deltatt. De kvinnelige hopperne fikk imidlertid hoppe dagen etter.

Referanser
----------

1. ↑   www.wyniki-skoki.hostingasp.pl[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  NRK: Jentene fikk ikke hoppe (12. mars 2009, besøkt 21. april 2011)
3. ↑  Aftenposten: Jentene får hoppe (13. mars 2009, besøkt 21. april 2011)

Kilder
------

* Jens Jahn, Egon Theiner: *Enzyklopädie des Skispringens*. AGON Sportverlag, Kassel 2004. ISBN 3-89784-099-5, flere sider
* Planica 1934-2011: All international competitions, all podium winners and competitors with the longest ski jumps and flights

Eksterne lenker
---------------

* (en) Marko Mlakar – FIS (skihopping) Rediger på Wikidata

* (en) Marko Mlakar – TheSports.org Rediger på Wikidata
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Beachhåndball |
| Konkurrerte for Norges flagg Norge |
| VM i beachhåndball |
| Gull | Antalya 2010 | Senior |
| EM i beachhåndball |
| Bronse | Randers 2013 | Senior |
| World Games |
| Bronse | Colombia 2013 | Senior |

**Rannveig Haugen** (født 23. desember 1983 på Hamar) er en norsk håndballspiller, som spiller både håndball og beachhåndball. 

Hun spiller til daglig i Oppsal Idrettsforening i eliteserien i håndball for kvinner.

Karriere
--------

Haugen spilte for Storhamar Håndball, der hun også var lagkaptein, fram til 2007/08-sesongen. Etter dette valgte hun en karriere i utlandet, og spilte først for Team Esbjerg i to år, deretter HC Leipzig i Tyskland.

I 2010 deltok hun ved VM i beachhåndball 2010 i Antalya i Tyrkia. Her vant Norge gull, etter 2-0-seier over Danmark i finalen.

Hun returnerte til Norge i 2012, og gikk da til Oppsal, der hun spilte i 2012/13-sesongen. 

I juli 2013 deltok hun ved EM i beachhåndball 2013 i Randers i Danmark, der Norge fikk bronse etter at de vant bronsefinalen 2-1 over Ukraina.

Hun spilte også på Norges lag som deltok i beachhåndball ved World Games 2013. De vant alle sine tre kamper i gruppespillet, men tapte 1-2 for Ungarn i semifinalen. De måtte dermed spille bronsefinale mot Kinesisk Taipei. I denne kampen vant Norge begge omgangene, med 28-11 og 19-17, og kom dermed på 3.-plass.

Referanser
----------

1. ↑  Oppsal Topphåndball - *Fra Leipzig iil Oppsal - Rannveig Haugen har signert*, besøkt 19. juli 2013.
2. ↑  Østlendingen - *Storhamar-jenter til VM*, besøkt 19. juli 2013.
3. ↑  IHF - *IV Men's and Women's Beach Handball World Championships 2010 > Fixtures and Results* Arkivert 17. august 2013 hos Wayback Machine. besøkt 19. juli 2013.
4. ↑  European Handball Federation - *2013 Women's ECh Beachhandball Final Tournament* Arkivert 10. august 2013 hos Wayback Machine. besøkt 15. juli 2013.
5. ↑  World Games 2013 - *Beach Handball*, besøkt 4. august 2013.

Eksterne lenker
---------------

* Oppsal Topphåndball - Rannveig Haugen[*død lenke*]
Kart over Țara Oașului
Landsbymuseum i Negrești-Oaș
**Țara Oașului** (rumensk: *Țara Oașului*, ungarsk: *Avasság*, «Oaș-landet») er en historisk og etnografisk region i fylket Satu Mare nord i Transilvania i Romania. Det totale arealet er ca. 755,30 kvadratkilometer. Hovedbyen i Țara Oașului er Negrești-Oaș.

Țara Oașului omfatter Oaș-depresjonen, som ligger på om lag 400–500 moh. og fjellene som avgrenser den: Munții Oaș og Munții Gutâi med deres forgreininger. Flesteparten av bosetningene ligger ved elvene som flyter gjennom området. I den nordlige delen ligger Lechincioara-bassenget, som inkluderer Mare-, Semănaturii- og Lechincioarei-dalene. I den sørlige delen finnes elvene Tur, Alb og Rău.

Referanser
----------

1. ↑  «Negresti Oas- capitala Tarii Oasului». *CONSILIUL JUDETEAN SATU MARE - Consiliul Judetean Satu Mare*. Arkivert fra originalen 5. november 2020. Besøkt 9. mars 2021.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Oaș Country – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
Wiktionary har ordbokoppføringer om ***stil***

**Stil** (av latin *stilus*, det vil si «griffel») er det særpreget som kjennetegner et (kunst)verk, en utøver eller en periode. Begrepet stil har vært brukt i lingvistikken, i arkitektur og formgiving, og i alle kunstarter. Det er blitt mer og mer vanlig å erstatte *stilbegrepet* med et periodebegrep i kunst og arkitektur fordi dette forteller mer om de historiske og kulturelle forholdene som er med på å bestemme kunstverkets utforming.

* Stil (språk)
* Stil (arkitektur)
* Stil (kunst)
* Stil (grafisk formgiving)
* Stil (musikk)
* Stil (idrett)
* Stil (fallskjermgren)
* Stil (språkoppgave i skoleverket)

Se også
-------

* STIL
* Arkitektoniske perioder
* Kunsthistoriske perioder
* Stilhistorie
* Mote

Dette er en pekerside og inneholder kun pekere til forskjellige betydninger av dette ordet. Hvis du har fulgt en lenke hit, kan du kanskje gå tilbake og rette den, så den peker direkte til riktig artikkel. Se alle artikler som begynner med *Stil*.
**SPSS** (opprinnelig *Statistical Package for the Social Sciences*) er en kommersiell programvarepakke med grafisk grensesnitt for statistiske beregninger. I 2009 skiftet produktet navn til **PASW Statistics** (Predictive Analytics SoftWare). SPSS er også navnet på firmaet som produserer og selger programpakken.

28. juli 2009 offentliggjorde IBM og SPSS IBMs oppkjøp av SPSS. For programvaren fører dette til et navnebytte fra PASW til IBM SPSS.

SPSS ble lansert første gang i 1968, og er blant de mest brukte programpakkene for statistisk analyse innen samfunnsvitenskap, medisinsk forskning, m m. I tillegg til statistisk analyse så inneholder programmet støtte for datahåndtering og dokumentasjon.

Referanser
----------

1. ↑  "IBM to Acquire SPSS Inc. to Provide Clients Predictive Analytics Capabilities", IBM, 28. juli 2009, besøkt 25.08.2009
2. ↑  "IBM Agrees to Acquire SPSS Inc.", A message to our customers and business partners, Jack Noonan, SPSS Inc. besøkt 25.08.2009
3. ↑  «Statistikk-flaggskip i ny versjon». IDG Magazines Norge. [*død lenke*]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) SPSS – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Offisielt nettsted for SPSS Norge Arkivert 24. desember 2008 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** NKC
 |
Ei lita stikkrenne under en gangvei
Ei **stikkrenne** er en liten kulvert, en undergang som leder vann gjennom veier eller jernbanefyllinger. Stikkrenner lages i dag gjerne av rør i betong, metall eller plast. Tidligere var det mer vanlig at stikkrenner ble murt eller støpt. På jernbanen var det i sin tid vanlig å bygge dem av hugget stein.

Stikkrenner og kulverter kan også regnes som små bruer eller vanntunneler.

Økende trafikk og tyngre kjøretøyer gjør at gamle stikkrenner kan synke sammen og skape ujevnheter i veibanen, og stikkrennene må da skiftes ut. Stikkrenner kan også bidra til telehiv, ved at vann som fryser i veilegemet får veien til å heve seg, mens vannet som renner gjennom stikkrennene gir lokal tining og hidrer at vann i overdekningen over stikkrennene fryser. Dermed virker stikkrennene som dumper i veien. Dette kan forhindres ved at stikkrennene blir frostsikret.

Manglende, dårlige eller dårlig vedlikeholdte stikkrenner, eller stikkrenner med for liten vannføringskapasitet, kan føre til at vann flommer over veier eller jernbanefyllinger, og kan i sin tur føre til skader på vei- eller banelegemene. Også is, søppel eller stein og grus som blokkerer stikkrennene kan føre til at vann flommer over. Rennene bør derfor etterses regelmessig. Det er også viktig at stikkrenner lages med riktig høyde og helling, slik at vannet ikke samler seg i en dam uten å renne gjennom stikkrenna.

Stikkrenner med for liten kapasitet byttes gjerne ut med litt større bruer.

I det norske dataformatet SOSI 4.0 klassifiseres stikkrenner som gjennomløp med lysåpning (diameter) mindre enn 1 meter, mens kulverter klassifiseres som gjennomløp med diameter mellom 1 og 2,5 meter. Gjennomløp med diameter over 2,5 meter klassifiseres som bruer. I dagligtale skilles det imidlertid ikke skarpt mellom de ulike begrepene.

Stikkrenner og kulverter kan være til hinder for fisk, amfibier og andre organismer som lever i eller ved vannet.

Referanser
----------

1. ↑  SOSI: Bygningsmessige anlegg[*død lenke*]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Culverts – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Teknisk Ukeblad: Slurv med stikkrenner (nr. 39/2002, 31. oktober 2002, s. 6)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND **·** LCCN
 |
**Fredrik Olaus Johan Jørgen Landgraff** (født 17. desember 1819 i Fåberg, død 11. januar 1906 i Trysil) var handelsmann, gjestgiver, ordfører, tømmermerker, eiendomshandler og gårdbruker på Sønsthagen i Innbygda i Trysil. Han var ordfører i Trysil i årene ​​​1863–1867 og 1871–1875.

Landgraff var født i Fåberg, hvor både faren Johan Landgraf og farfaren arbeidet ved Jevne Glassverk. Farfaren Frantz Ferdinand Landgraf var den første av sin slekt i Norge. Han hadde kommet fra Bayern for å arbeide ved norske glassverk. Broren, Bernt Adolf Landgraff (1828–1901), kom også til Trysil og arbeidet som handelsbetjent og eide Søndre Bæk fra 1855 til 1866. De bodde senere på Biri, Hadeland og i Oslo.

Johan Landgraff giftet seg i 1847 med Oline Størksdatter Sørhus. Han overtok i 1854 gjestgivergården Størks etter svigerfaren. I 1870 kjøpte han også gården Sønsthagen av en søster av kona. Her hadde svogeren og enka «Madam Ørbeck» bygget opp en landhandel siden 1837. Gjestgiveriet og landhandelen var nabogårder sør i Innbygda, og utgjorde sentrum i Innbygda på denne tiden. Etter hans død ble eiendommen delt, og jorda solgt unna. Familiene Ørbeck og Landgraff ble en del av den første generasjonen av urban overklasse i Trysilsamfunnet. Her fantes huslærere, tapetserte stuer, krambodvarer, og nye klesmoter.

Han var den første kassereren i Trysil Sparebank fra 1863 til 1867. Han var også medlem av det første styret i Trysil Skytte- og Skiløberforening i 1861.

Se også
-------

* Liste over ordførere i Trysil

Referanser
----------

1. 1 2 3   www.disnorge.no[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2  *Trysil-boka : bidrag til bygdens historie. Bind 4 : Alminnelig del; første halvbind*. Trysilboknemnda. 1964. s. 159-160, 165, 361.
3. ↑  Johan Landgraff; nettstedet Gravminner i Norge
4. ↑  Christiansen, G.E. (1939). *De gamle privilegerte norske glassverker og Christiania glasmagasin : et bidrag til norsk industris historie. Bind 3*. Oslo: Aschehoug. s. 293.
5. 1 2 3 4  *Trysil-boka : bidrag til bygdens historie. Bind 2 : Garder og slekter*. Trysilboknemnda. 1946. s. 248-256, 258-262, 269-270.
6. ↑  *Studenterne fra 1889*. Trondhjem. 1914. s. 137.
7. ↑  Randi Larsen (1990). «Trysils gamle 'downtown'». I Morten Olsen Haugen; Eli Randmo. *Jeg fant, jeg fant : 57 korte artikler fra museene i Hedmark*. Norsk skogbruksmuseum og musea i Hedmark. s. 76-77. ISBN 8290660057.
8. 1 2  *Trysil-boka : bidrag til bygdens historie. Bind 4 : Alminnelig del; andre halvbind*. Trysilboknemnda. 1964. s. 159, 169, 314.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister **·** Geni
 |
**SRF info** er en tyskspråklig offentlig tv-kanal i Sveits som sender nyheter. Kanalen eies av Schweizer Radio und Fernsehen (SRF), allmennkringkasteren for det tysktalende Sveits. I 2016 hadde kanalen en markedsandel på 1,8 prosent av det tysktalende tv-markedet i Sveits.

Bakgrunn
--------

SRF info er en av tre tv-kanaler under Schweizer Radio und Fernsehen (SRF). Kanalen startet prøvesendinger i mai 1997 og regulære sendinger i januar 2001.

Kanalen sender i hovedsak egenproduksjoner til SRF og repriser av programmer fra søsterkanalene SRF 1 og SRF zwei. På kveldene sendes nyhetsprogrammer og magasinprogrammer innen økonomi og politikk. Ved store idrettsarrangementer som for eksempel OL, brukes kanalen som avlastningskanal for søsterkanalen. En HD-versjon av kanalen ble lansert i mars 2015.

Referanser
----------

1. ↑  «SRF bleibt TV-Marktführer in der Deutschschweiz | epd». *www.epd.de* **(tysk)**. Arkivert fra originalen 24. april 2017. Besøkt 17. desember 2017.
2. ↑  «SRF info HD goes on air on Hot Bird». *Broadband TV News* **(engelsk)**. 24. mars 2015. Besøkt 17. desember 2017.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) SRF Info – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
**Johan Heitmann Langstrand** (født 1878, død 22. juni 1932) var en politiker og hermetikkfabrikkeier fra Nordsjona i Rana (i Nesna mens han levde).

Langstrand kom fra gården med samme navn som ligger like ved Helgågas utløp i fjorden Sjona. Han jobbet som ung som fisker, og utdannet seg innenfor fiskerifaget i Lofoten. I 1902 startet han hermetikkfabrikk på hjemgården, og i 1910 fikk han et stipend for å studere dette feltet videre. Langstrand hermetiserte blant annet *rognmølje*, ørret og røye, og fikk flere priser for sin hermetikk. Driften i fabrikken ble lagt ned i 1923. Bygningen hvor fabrikken holdt hus ble senere flyttet til Dønna hvor den i dag er restaurant og overnattingssted.

Langstrand satt i flere perioder i kommunestyret og formannskapet i Nesna som representant for bygda si. Han var også aktiv skribent i Nordlands avis, både på redaksjonell plass og i leserbrev. Han var i tillegg i en årrekke styremedlem og leder i Ungdomslaget Framhjålp.

Langstrand døde av slag etter noe som kan ha vært blodforgiftning.

Referanser
----------

1. ↑  Ranens Tidende (Nordlands avis) 12.10.1910, s.2
2. ↑  Rana-Albumet, side 78
3. ↑  «Dønna Rrobuer Bøteriet AS». Arkivert fra originalen 8. august 2018. Besøkt 22. november 2012.
4. ↑  Nordlands avis (Ranens Tidende) 24.6.1932, s.2

Kilder
------

* En rekke artikler i Nordlands avis 1910-1932
* Verneplan for vassdrag IV, side 272. Statens forvaltningstjeneste, Seksjon Statens trykning, 1991.
I det store teltet holdes sommermøtets prekener, som også kan høres overalt på stevneområdet.
I det store teltet holdes sommermøtets prekener, som også kan høres overalt på stevneområdet.
**SRKs (Finlands Fredsforeningers sentralforbund) sommerstevne** (på finska *suviseurat*) er den gammellæstadianske vekkelsesbevegelsens årlige sommerarrangement, som varer i fire dager og samler ca. 70 000 besøkende. Stevnet er åpent for alle, og formålet er å samle folk for å lytte til Guds ord.

Programmet består av prekener, salmer og sions (åndelige) sanger. Prekenene tolkes til fem språk samt til tegnspråk. Utenom de nordiske land kommer besøkende blant annet fra Russland, Estland, Ungarn, Tyskland, Canada og USA. De fleste deltakere er ungdom og barn.

Sommerstevnets historie
-----------------------

I begynnelsen brukte man kirker og andre offentlige samlingslokaler for å arrangere stevnet. Det store stevneteltet ble brukt for første gang i Kajana 1938. Det nåværende teltet er det tredje i rekken og ble tatt i bruk i 1981. Radiooverføring fra arrangementet ble sendt for første gang i Kemi i 1939.

Ytterligere informasjon om sommerstevnet finnes på SRKs websider.

Eksterne lenker
---------------

* Finlands Fredsforeningers sentralforbund, SRK
**Emma Hjorths Hjem** var fra 1898 til 1996 sentralinstitusjon for psykisk utviklingshemmede i Akershus.

Fru Hjorths Pleie- og Arbeidshjem for Dannelsesudygtige Aandssvage blei åpna på Sjøvolden i Vollen i Asker 12. november 1898 av Emma Hjorth, som ønsket å gi et skoletilbud til barn som ikke kunne følge med i vanlig skole. I 1903 ble skolevirksomheten flyttet til Tokerud gård i Bærum, og utvidet med behandling og opphold også for voksne. Staten overtok driften i 1915. Hjemmet blei utvida med plasser for urolige pasienter i 1933 og barn fra norske lebensborn-hjem etter 2. verdenskrig. 

Ole B. Munch var overlege på Emma Hjorths Hjem i perioden 1946–1975. I 1949 ble *Sentralregisteret for åndssvakhet* opprettet ved Emma Hjorths Hjem, og registeret ble underlagt overlege Munchs ledelse. Registeret ble makulert i 1980-årene. Munch forsøkte iherdig å få økt de statlige bevilgningene til institusjonen. Da det gjennomgående ikke lyktes, fremsatte han en klage til Stortingets sosialkomité over manglende bevilgninger på 1966-budsjettet. For dette mottok han en skriftlig irettesettelse fra Sosialdepartementet.

Rundt 1990 fikk hjemmet mye oppmerksomhet på grunn av «Sol-saken», som dreide seg om påstander om mishandling av en av pasientene, samt uenigheter knytta til behandlingsmetoder.

Emma Hjorths hjem blei nedlagt i 1996 som følge av HVPU-reformen.

Vernepleierutdannelsen i Norge har utspring i internopplæring ved Emma Hjorth fra 1949, og ble videreført som Oslo og Akershus vernepleierhøgskole fra 1990.[]

Fotnoter
--------

1. 1 2  Fjermeros, Halvor (1998). *Om hundre år er allting glemt? : 100-års jubileumsskrift for Emma Hjorths hjem 1898-1998*. Bærum kommune/Emma Hjorth museum. s. 41, 49. ISBN 8299486300.
2. ↑  Hermundstad, Gunvald (1999). *Psykiatriens historie*. Oslo: Ad notam Gyldendal. s. 64. ISBN 8241710704.
3. ↑  Staude, Tone. «Sol er død». NRK Nyheter 12. desember 2007. Aksessdato: 2013-05-31
4. ↑  Bærum kommunes nettsider. *Månedens kulturminne april 2010: Emma Hjorths hjem.* Arkivert 10. oktober 2013 hos Wayback Machine. Aksessdato: 2013-05-31

Litteratur
----------

* Halvor Fjermeros: *Om hundre år er allting glemt? Emma Hjorts Hjems historie 1898-1998*. Bærum kommune, Emma Hjorts museum.

Eksterne lenker
---------------

* Emma Hjorts Hjem sin Hjemmeside Arkivert 14. mars 2012 hos Wayback Machine.


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Wolverton** er en bydel i Milton Keynes, England. Den var fram til 1960-årene en egen by, men ble innlemmet i den nye byen som ble anlagt. Den ligger nord for sentrum i Milton Keynes, i nærheten av Stony Stratford. 

Navnet er av angelsaksisk opprinnelse, og betyr *Wulfheres gods*. Den nevnes i *Domesday Book* som *Wluerintone*. Opprinnelig var den en liten landsby nordvest for dagens sentrum. Det området er kjent som *Old Wolverton*, men det er ingen spor etter middelalderbebyggelsen der. Byen oppsto i det 19. århundre i forbindelse med utbyggingen av jernbanen. 

Grand Union-kanalen renner gjennom Wolverton, og i det 19. århundre ble stedet et viktig knutepunkt mellom jernbanen og kanalnettverket. Stasjonen ble åpnet i 1845 av dronning Victoria. Det lå også en lokomotiv- og vognfabrikk der, *Wolverton Works*. Den er adskilt fra byen med en mur som går langs nesten hele den ene siden av byen. På muren er det fortsatt spor etter kamuflasjemaling fra andre verdenskrig. Fabrikken var lenge en viktig arbeidsgiver, men brukes nå kun til oppbevaring av lokomotiver og vogner. De kongelige togvognene står normalt der, og den nyeste av disse ble ferdigstilt ved Wolverton Works i 1977. 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Vision of Britain **·** GeoNames
 |
**Stilfs-** eller **Stelviopasset** er et fjellpass i Ortlermassivet i Nord-Italia. Det er med 2757 meter over havet Alpenes tredjehøyeste veipass (etter Col de la Bonette og Col de l'Iseran, begge i Frankrike). Passet forbinder Vinschgau i Syd-Tirol med Bormio i Lombardia.

Veien over Stilfserpasset ble bygget mellom 1820 og 1826. Lombardia var i Wienerkongressen 1814 blitt tilstått Østerrike-Ungarn, som dermed trengte en rask veiforbindelse til området. Fremdeles består den bratte østoppfarten av de samme 48 nummererte serpentinene som i 1826. Vestoppfarten tar opp veien fra Umbrailpasset bare 2 km fra passhøyden.

Rett nord for Stilfserpasset ligger «trespråktoppen» (Dreisprachenspitze), der utbredelsesområdene til tre språk møtes: retoromansk i nord, italiensk i sydvest og tysk i sydøst. Mellom 1861 (Italias samling) og 1919 (Saint-Germain-traktaten) møttes her også grensene mellom de tre landene Sveits, Italia og Østerrike-Ungarn. Etter at Syd-Tirol kom til Italia, møtes «bare» de tre regionene Graubünden, Lombardia og Syd-Tirol.

Passet er oppkalt etter landsbyen Stilfs, som ligger nordøst for passet. SUVen Alfa Romeo Stelvio fra 2017 er oppkalt etter passet.

Se også
-------

* Trollstigen

Eksterne lenker
---------------

* (en) Passo dello Stelvio – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Stilfser Joch – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** HDS **·** GeoNames
 |
«Johan Koren» har flere betydninger.

**Johan Koren** (født 4. oktober 1879 i Fredrikstad, død 3. mars 1919 i Vladivostok) var en norsk pioner, jeger og polarutforsker.

Koren mistet begge foreldrene sine da han var 11 år. Som 17-åring mønstret han på ekspedisjonsskipet «Belgica», som i perioden 1897–99 gjennomførte den første vitenskapelige ekspedisjonen til Antarktis. I tillegg til sine plikter som matros, fungerte han også som assistent for den rumenske zoologen Emil Racoviță.

Etter Belgica-ekspedisjonen arbeidet Koren først som zoologisk tegner ved Zoologisk museum i Oslo. I 1900 reiste han sammen med vennen og ornitologen Hans Th. Schaaning til Pasvik og sanket inn fugler og egg for salg til museer. Vinteren 1902–03 overvintert de på Novaja Semlja på oppdrag av Kristian Birkelands nordlysekspedisjon.

I 1906 fikk Koren hyre på en selfangstekspedisjon til Antarktis i regi av Henrik Johan Bull. Fartøyet forliste imidlertid ved Crozetøyene, og ved en tilfeldighet ble de berget etter tre måneder på den avsidesliggende øya.

Senere gjennomførte han flere turer til Alaska og Sibir, der han samlet inn et omfattende vitenskapelige prøver. I 1914 utrustet han en ekspedisjon til Kolyma, The Koren Arctic Expedition, men han valgte å trekke seg på grunn av økonomiske problemer og uenighet blant ekspedisjons medlemmer. Han bosatte seg deretter i Nizjne Kolymsk og fortsatte der sitt virke.

Høsten 1917, midt under den russiske revolusjonen, ble han ansatt i et firma i Vladivostok og organiserte matforsyninger til det nordøstlige Sibir.[] På en reise ble han smittet av spanskesyken og døde på det amerikanske Røde Kors-hospitalet i Vladivostok. Under den russiske revolusjon ble han høsten 1917 ansatt i firmaet Youroveta i Vladivostok. Der gjorde han en stor humanitær innsats i

Kilder
------

* Johan Koren Norsk polarhistorie
* Johan Koren i *Norsk biografisk leksikon*

Litteratur
----------

* Evjenth, Håkon. *Gutten som Norge glemte: boken om Johan Koren*. Gyldendal, 1938
* Wikan, Steinar. Johan Koren: feltzoolog og piolarpioner. Schibsted, 2000

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Historisk befolkningsregister **·** BIBSYS **·** Geni **·** VIAF **·** KulturNav
 |
Bryn Celli Ddu, inngang fra nordøst
Bryn Celli Ddu – det indre av gravhaugen
**Bryn Celli Ddu** er en forhistorisk sted på den walisiske øya Anglesey og ligger i nærheten av Llanddaniel Fab. Navnet «Bryn Celli Ddu» er vanskelig å oversette direkte, men det betyr enten «haugen i den mørke lund» eller mulig «haugen i guddommens lund». Jordhaugen ble plyndret og vandalisert i 1699, og arkeologiske utgravninger skjedde i årene 1928 og 1929.

I løpet neolittisk tid sto en steinsirkel og henge på stedet. Et område av brent materiale inneholdt spor av et lite menneskelig bein fra et øre, dekket av en flat stein.

Steinene ble fjernet i tidlig bronsealder da en typisk ganggrav ble bygget over toppen midten på hengen. En utskåret stein med spiralmotiv og slangeform sto i gravkammeret. Det har siden blitt fjernet og tatt vare på av Amgueddfa Cymru (Wales' nasjonalmuseum) og erstattet av en etterligning som står utenfor. En jordhaug som dekker graven er restaurering fra 1900-tallet, og den opprinnelige haugen var antagelig langt større.

Norman Lockyer som i 1906 publiserte den første systematiske undersøkelsen av megalittisk astronomi, har argumentert at Bryn Celli Ddu markerte sommersolverv. Dette ble latterliggjort i sin tid, men nyere undersøkelser av Steve Burrow, kurator ved neolittisk arkeologi ved Amgueddfa Cymru (Wales' nasjonalmuseum) har påvist at denne teorien sannsynligvis er riktig. Denne innrettingen knytter Bryn Celli Ddu til en håndfull andre steder, inkludert Maes Howe og Newgrange, som begge peker til midtvintersolverv. Det har også blitt foreslått at en egenskap tilsvarende til «lysgangen» i Newgrange kan ha sitt motstykke ved Bryn Celli Ddu (Pitts, 2006).

En rekke på fem groper fra tidligere stolper, det vil si stolpehull, ble tidligere antatt å ha vært samtidig med graven, altså ca. 3000 f.Kr. men har siden blitt påvist å være av nyere dato. Tidlige resultater av karbondatering har datert trekull fra stolpene fra to av hullene til å være fra mesolittisk tid (Pitts, 2006).

Galleri
-------

* Nordøstlig side, inngangen
* Sørvestlig side, med dekorative stein
* Sørvestlig side, med dekorative stein
* Innsyn i haugens indre

Litteratur
----------

* Pitts, M. (2006): «Sensational new discoveries at Bryn Celli Ddu». *British Archaeology* No. 89 (July/August): 6.

Eksterne lenker
---------------

* Ancient Britain – Bryn Celli Ddu
* Bilder og beskrivelse av Bryn Celli Ddu
* Steve Burrow... sier at haugen steingang peker mot midsommerens stigende sol... Strålene lyser opp en kvartsrik stein i enden av graven.
* Foto av Bryn Celli Ddu og omgivelsene rundt

  

Portal: Arkeologi
Kjempepanda
**Wolong naturreservat** (forenklet kinesisk: 卧龙自然保护区; tradisjonell kinesisk: 臥龍自然保護區; pinyin: **Wòlóng Zìránbǎohùqū**) i provinsen Sichuan i Folkerepublikken Kina er et område viet til bevaring av kjempepandaen. Det ble oppført på UNESCO liste over Verdensarven den 12. juli 2006, som bestanddel av «Verneområdene for kjempepandaer i Sichuan».

Naturparken ligger i fylket Wenchuan, rundt 130 km fra Chengdu, provinshovedstaden. 

Jakt på kjempepanda ble forbudt i Kina i 1962, og Wolong ble grunnlagt i 1963. Naturreservatet er med sine 200.000 hektar det største av 31 slike områder tilsidesatt for beskyttelse av denne dyrearten som er truet med å dø ut. I 2006 talte man 154 kjempepandaer i reservatet, det vil si 10% av alle ville kjempepandaer i landet.

Fra 2004 har man begynt med en diskret overvåkning av dyrene ved hjelp av avansert teknologisk overvåkingsutstyr.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Wolong National Nature Reserve – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Fiche du Patrimoine mondial
*
**Normannsløkka** er en byløkke nordvest for Ensjø i Oslo. Den var opprinnelig del av Bergsløkka, men ble utskilt tidlig på 1800-tallet.

Navnet kommer fra kjøpmann Isach Normann, som forpaktet eiendommen frem til sin død i 1802. I 1838 var det bakermester Johannes Eegh som utvidet løkka til totalt 85 mål ved at tomten "Østre Udsikten" ble kjøpt opp og slått sammen med Normannsløkka. I 1840 anla Johannes Eegh et teglverk på Normansløkka. Teglverket ble solgt i 1861 til kasserer Lauritz G. Baardsen, før sakfører Knut Knudsen ble eier av løkka i 1875. 

Løkka ble delt av Gjøvikbanen og bygrensen av 1878. Hovedbølet lå i Ensjøveien 21, hvor det rundt 1900 var teglverk. Industribygg for Sunde & co. ble oppført 1940–41. På området syd for jernbanen lå Christiania Staalværk, i 1930-årene bygd ut til boliger for Kampens byggeselskap.

Normansgata, som går fra Sons gate til Åkebergveien, ble i 1894 oppkalt etter Normannsløkka

I 2021 ble det besluttet å flytte NRKs hovedkontor til Normannsløkka.

Referanser
----------

1. ↑  «Normannsløkka (løkke) – Oslo Byleksikon». *www.oslobyleksikon.no*. Besøkt 18. mai 2021.
2. ↑  «Utsikten (løkke) – Oslo Byleksikon». *www.oslobyleksikon.no*. Besøkt 24. mai 2021.
3. ↑  «St. Hallvard : illustrert tidsskrift for byhistorie, miljø og debatt. 1957 Vol. 35 - Nasjonalbiblioteket». *www.nb.no*. Besøkt 24. mai 2021.
4. ↑  «Kampen Historielag » HOVINBEKKEN I ENSJØDALEN» **(norsk)**. Besøkt 18. mai 2021.
5. ↑  «Kampen Historielag » Normannsløkken» **(norsk)**. Besøkt 24. mai 2021.
6. ↑  Mjaaland, Ola (18. mai 2021). «Nå er det bestemt – hit skal NRK flytte». *NRK*. Besøkt 18. mai 2021.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Sentralt stedsnavnregister
 |
**SQL Server Integration Services** (**SSIS**) er en databaseprogramvare for Microsoft SQL Server som kan brukes til å utføre et bredt spekter av oppgaver innen datamigrering. SSIS er en plattform for dataintegrasjon og arbeidsflytapplikasjoner, og har datavarehus-verktøy til uttrekk, transformasjon og lasting (ETL). Verktøyet kan også brukes til å automatisere vedlikehold av SQL Server-databaser og oppdatering av flerdimensjonale datakuber.

Instruksjonene lagres i en **SSIS-pakke**, som kan lagres i en fil eller på et lager med et hierarkisk navneområde i en SQL Server-instans. I begge tilfeller lagres pakkeinnholdet på XML-format.

Historie
--------

SSIS ble utgitt samtidig med Microsoft SQL Server 2005, og erstattet Microsoft sin daværende Data Transformation Services. SSIS kan brukes på Microsoft SQL Server 2005, 2008, 2008 R2, 2012, 2014 og 2016, med unntak av utgavene Express og Workgroup.

Funksjoner
----------

SSIS import/eksport-veiviseren lar brukeren opprette SSIS-pakker som flytter data fra en enkelt datakilde til et mål uten transformasjoner imellom. Data kan raskt flyttes fra en rekke kildetyper til en rekke måltyper, inkludert tekstfiler og andre SQL Server-instanser.

Utviklere kan opprette og vedlikeholde SSIS-pakker med et utviklingsverktøy basert på Microsoft Visual Studio. Verktøyet har både dra-og-slipp-brukergrensesnitt for å redigere SSIS-pakker, samt skriptmiljø for å skrive programmeringskode.

En pakke inneholder en rekke elementer som definerer en arbeidsflyt. SSIS har mange innebygde transformasjoner, inkludert aggregering, revisjon, datakonvertering, trening av modell for datautvinning, dimensjonsprosessering, avledet kolonne, eksportere og importere kolonne, for løkke-container, foreach-container, fuzzy oppslag, fuzzy gruppering, OLE DB-kommando, partisjonsprosessering, pivotering, anti-pivotering, radtelling, endringstrege dimensjoner, begrepsutvinning og begrepsoppslag.

Referanser
----------

1. ↑  «Integration Services Transformations». Microsoft. Besøkt 22. mars 2013.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata