recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
1. Bałuty  
2. Widzew  
3. Śródmieście  
4. Polesie  
5. **Górna**
**Górna** er en tidligere bydel i Łódź. Den har et areal på 71,9 km², og beboes av 179 958 mennesker (31. desember 2005). Innenfor bydelens tidligere grenser finnes blant annet Det sentrale tekstilmuseum (i Den hvite fabrikk), om lag ti parker og en rekke rekreasjonssentre samt Władysław Reymont lufthavn Łódź.

Historie
--------

Den hvite fabrikk
Den administrative bydelen «Górna» ble opprettet den 1. januar 1960 som en av fem fastsatte bydeler, istedenfor de syv opprinnelige. Górna oppstod etter sammenslåingen av de tidligere bydelene «Ruda» og «Chojny», etter at en del av deres nordlige områder ble innlemmet i bydelene Śródmieście, Polesie og Widzew. Den 1. januar 1988 ble Górna ytterligere forstørret gjennom innlemmelsen av en rekke landsbyer. Den 1. januar 1993 ble inndelingen i bydeler formelt opphevet.

| * v
* d
* r
Bydeler i Łódź |
| --- |
| Bałuty **·** Górna **·** Polesie **·** Śródmieście **·** Widzew | Łódź’ flagg |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Ansty** er en landsby og et verdslig sogn i Warwickshire, England. Den ligger rett utenfor byen Coventry, omtrent 8 km nordøst for byens sentrum. Ansty tilhørte grevskapet Coventry inntil dette ble oppløst i 1842. Landsbyen ligger ved Oxfordkanalen og veien B4065 som tidligere ble benyttet som hovedveien mellom Coventry og Hinckley. Veiknutepunktet mellom motorveiene M6 og M69, og veien A46 ligger kun 1,6 km sørvest for landsbyen. Rett sør for landsbyen ligger bilfabrikken Ansty Rolls-Royce, men det ble annonsert stenging av anlegget i 2013. Ved folketellingen i 2011 hadde landsbyen og sognet en befolkning på 324 innbyggere.

Historie
--------

Stedsnavnet kommer fra angelsaksisk *Ānstīg*, også stavet *Anstie, Anstee* og *Anstey*. Det finnes en rekke steder, med et opphav fra før 600-tallet i *anstiga*, fra «an» = en + «stig» = en sti, særskilt en smal gangvei opp til en høyde.

I *Domesday Book* av 1086 omtales Ansty som en del av Brinklows hundred, og stavet som *Anstigan* i *Den angelsaksiske krønike* for året 941. Den fremste landeieren var fru Godiva (egentlig Godgifu), hustru av jarl Leofric av Mercia.

Den anglikanske sognekirken, dedikert til apostelen Jakob, har et kor fra 1200-tallet. Arkaden mellom midtskipet og det nordlige sideskipet er fra 1300-tallet. Arkitekten George Gilbert Scott ombygde resten av kirken i 1856.

Ansty Hall ligger ved Ansty og er en herregård fra 1600-tallet. Det har vært i eie av mektige familier i århundrenes løp, og er listet som et bevaringsverdig bygg i klasse II. Det opphørte å være i privat eie i 1965, og mot slutten av århundret ble det restaurert og omgjort til hotell.

I 2012 reiste Ansty sitt første krigsmonument ved stor innsats fra de lokale innbyggerne, ledet av kvartermester Dean Bateman.

Bilder
------

* St James’ sognekirkeSt James’ sognekirke
* Veibro over OxfordkanalenVeibro over Oxfordkanalen
* Ansty HallAnsty Hall

Referanser
----------

1. ↑  «Rolls-Royce Ansty to lose 378 defence jobs», *BBC News Online*. 22. januar 2013.
2. ↑  ««Civil Parish population 2011»». Arkivert fra originalen 23. desember 2015. Besøkt 7. oktober 2016.
3. 1 2  «Ansty», *Surnamedb*
4. 1 2  Stephens, W.B. (1969): *Victoria County History*, s. 98-103
5. 1 2 3 4  Pevsner & Wedgwood (1966): *The Buildings of England*, s. 67
6. ↑  Simpson, Cara (25. april 2013): «Sailor's £20,000 mission to create Ansty war memorial», *Coventry Telegraph*.

Litteratur
----------

* Allen, Geoff (2000): Warwickshire Towns & Villages. ISBN 1-85058-642-X.
* Compton, Hugh J. (1976): The Oxford Canal. Newton Abbot: David & Charles. ISBN 0-7153-7238-6.
* Pevsner, Nikolaus; Wedgwood, Alexandra (1966): *The Buildings of England: Warwickshire*. Harmondsworth: Penguin Books. s. 67.
* Stephens, W.B. (1969): «The City of Coventry and Borough of Warwick» i: *Victoria County History: A History of the County of Warwick*, **8**, s. 98–103.
* «Scorpion and Screamer» (PDF). *Flight*: 76. 13. juli 1956.

Eksterne lenker
---------------

(en) Ansty, Warwickshire – kategori av bilder, video eller lyd på Commons


* «Ansty», *Domesday Book*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Vision of Britain **·** GeoNames **·** GeoNames
 |
**Babbar Khalsa** er en av flere indiske organisasjoner som har som mål å opprette en selvstendig stat for sikher. Denne staten, kalt Khalistan (som betyr Landet av Khalsa) av sine tilhengere, vil omfatte territorium i det indiske Punjab, og de punjabi-talende områdene i Haryana, Himachal Pradesh og Rajasthan. I disse områdene er det et flertall av sikher i befolkningen. 

I likhet med andre beslektede organisasjoner var Babbar Khalsa mest aktive på slutten av 1970-tallet og på begynnelsen av 1980-tallet. De fleste av gruppens voldshandlinger blir hovedsakelig sponset av utenlandsboende sikher, spesielt fra Storbritannia og Canada. Organisasjonen er oppført som en terrororganisasjon av Storbritannia, EU, Canada, India og USA. USA har utpekt Babbar Khalsa som ansvarlig for bombingen av flyet Air India Flight 182.

Opprinnelsen til navnet Babbar Khalsa er mulig å spore tilbake til Babbar Akali-bevegelsen fra 1920, som agiterte mot det britiske kolonistyret i India. Babbar Khalsa ble grunnlagt av Sukhdev Singh Babbar, Talwinder Singh Babbar og Amarjit Kaur.

Til tross for gruppens tilbakeslag på begynnelsen av nittitallet, er Babbar Khalsa fremdeles aktiv, men ikke i så stor grad den en gang var. Organisasjonen er i dag hovedsakelig aktiv i USA, Canada, Storbritannia, Tyskland, Frankrike, Belgia, Norge, Sveits og Pakistan.
**Anstein Birger Gjengedal** (født 26. november 1944 i Lom) er en norsk jurist og tidligere skøyteløper. Han var i perioden 2000–2012 politimester i Oslo politidistrikt.

Juridisk karriere
-----------------

Gjengedal er cand.jur. fra 1970. Han var politifullmektig ved Follo politikammer 1971-1972, ved Oslo politikammer 1972–1975 og statsadvokat ved Eidsivating statsadvokatembete 1977–1983 med særlig ansvar for økonomiske straffesaker. Han var førstestatsadvokat samme sted 1983–1989. Fra 1989 arbeidet han i Økokrim som nestleder og var enhetens leder fra 1996 til 2000 da han ble utnevnt til politimester i Oslo. I tiden 2003 til 2017 var han leder for påtalenemnda for dopingssaker i Antidoping Norge. Fra 2012 til pensjonsalderen arbeidet han ved riksadvokatembetet.

Skøytekarriere
--------------

Som skøyteløper representerte Gjengedal først Lom Idrettslag frem til og med sesongen 1960/61, og Lillehammer Skøiteklubb i sesongene (1961/62–1963/64) og Oslo Idrettslag fra 1964/65-sesongen. Han tok sølv i Allround-NM for juniorer i 1963 på Otta den gangen foran Roar Grønvold, H&BSK.

### Personlige rekorder

| Distanse | Tid | Dato | Sted | Bane |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 500 m | 42,6 | 26. februar 1966 | Norges flagg Notodden | Sportsplassen |
| 1 000 m | 1.28,8 | 23. februar 1966 | Norges flagg Oslo | Bislett stadion |
| 1 500 m | 2.13,0 | 30. januar 1966 | Vest-Tysklands flagg Inzell | Eisstadion Inzell |
| 3 000 m | 4.39,6 | 11. februar 1964 | Norges flagg Oslo | Bislett stadion |
| 5 000 m | 8.00,7 | 24. februar 1963 | Finlands flagg Lauritsala |  |
| 10 000 m | 16.48,2 | 3. mars 1963 | Norges flagg Gjøvik | Gjøvik stadion |

Familie
-------

Anstein Gjengedal er ett år yngre bror av Arvid Gjengedal (1943–2021), tidligere skoleleder ved Høgskolen i Telemark og politiker for Høyre.

Referanser
----------

1. ↑   75 års omtale i Aftenposten 26. november 2019
2. ↑   *Notodden begravelsesbyrå - Arvid Gjengedal* hentet 22. januar 2022

Eksterne lenker
---------------

* Anstein Gjengedal hos NSD Norsk senter for forskningsdata

Skøyteløper
* (en) Anstein Gjengedal – Speedskatingbase.eu Rediger på Wikidata

* (en) Anstein Gjengedal – SpeedSkatingNews.info Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Edvard Ellingsen** (født 14. juni 1855 i Tune, død 20. oktober 1938) var en norsk, ingeniør, pedagog, arachnolog og entomolog. Han var en av stifterene da Norsk Entomologisk forening ble stiftet i 1904.

Zoologen
--------

Edvard Ellingsen var født i Fredrikstad og var utdannet ingeniør, men arbeidet senere som lærer ved Kragerø middelskole. På samme skole underviste også Johan T. Ruud som interesserte seg for land- og ferskvannssnegler (vannlungesnegler (Basommatophora)).

Ellingsen ble i sin samtid regnet for å være en av landets betydeligste privatzoologer (amatørzoologer). Hans tidligste arbeider omhandlet mangefotinger (Myriapoda), senere arbeidet han med vevkjerringer (Opiliones). Etterhvert dreide hans interesse seg mot mosskorpioner (Pseudoskorpiones) og han ble etterhvert en internasjonal spesialist på denne dyregruppen. Han bearbeidet funn fra hele verden, blant annet fra Italia, Frankrike, Sør-Afrika, Asia og Sør-Amerika.

Publikasjoner
-------------

Edvard Ellingsen har skrevet en rekke publikasjoner. Artikkelen om vevkjerringene, *Norske Opiliones og deres geografiske utbredelse*, ble regnet for grunnleggende for denne dyregruppen i Norge. Men det var særlig hans mange artikler og publikasjoner om pseudoskorpioner som vil stå som betydningsfulle, noen av dem ble trykt i forhandlingene til Vitenskabsselskapet i Christiania.

Referanser
----------

1. 1 2   Folketellingen i Norge i 1910, www.digitalarkivet.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Aftenposten, type referanse dødsannonse, utgitt 22. oktober 1938[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Broch, Hjalmar. 1939
4. ↑  Sømme, L. 2004. Side 57

Litteratur
----------

* Hjalmar Broch. 1954. *Zoologiens historie i Norge. Til annen verdenskrig.* Akademisk forlag, Oslo. 156 sider.
* Sømme, L. & Hansen, L.O. (bilderedaktør). 2004. *Entomologiens historie i Norge. Norsk entomologisk forening \* 1904-2004 -*  Norsk entomologisk forening, Zoologisk museum, Universitetet i Oslo. 326 sider. ISBN 82-996923-1-8

Eksterne lenker
---------------

* Norsk entomologisk forening – for deg som vil lære mer om insekter.

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister **·** VIAF **·** GND **·** LCCN
 |
**Rolf Frederik Cornelis Muntz** (født i Voorschoten ved Leiden 26. mars 1969) er en nederlandsk profesjonell golfspiller på Europatouren. 

Muntz begynte å spille golf da han var 10 år gammel, etter tidligere å ha drevet med tennis og hockey. Da han var 14 begynte han å ta golfspillet alvorlig, og han var lenge en av Nederlands beste amatørspillere.

Før han ble profesjonell golfspiller i 1993 hadde han vunnet det nederlandske amatørmesterskapet tre ganger og *Dutch Stroke Play Championships* to ganger. Med sin seier i det nederlandske amatørmesterskapet i 1990, var han den første nederlandske mannen som vant dette. I 1990 vant han også det britiske amatørmesterskapet, noe som kun tre ikke-britiske statsborgere hadde gjort før ham. Under Eisenhower Trophy i 1990 og 1992 representerte han Nederland som amatør for siste gang. Etter dette sluttet han å studere juss og psykologi ved universitetet i Leiden, og gikk over til å spille golf på heltid.

Tidlig i karrieren som profesjonell golfspiller deltok han på Challenge-touren og Southern Africa-touren. Han ble medlem av Europatouren i 1995. Han tapte for Warren Bennett ved playoff for Scottish PGA Championship i 1999. Samme år representerte han Nederland under WGC-World Cup.

I 2000 vant han Qatar Masters og ble dermed den første nederlenderen som vant et av mesterskapene på Europatouren siden den ble startet i 1972, og dessuten også den første nederlenderen som vant en viktig europeisk turnering for profesjonelle etter at Joop Rühl vant Dutch Open i 1947.

Meritter
--------

### Amatør

* 1990: Det nederlandske og britiske amatørmesterskapet
* 1991: Det nederlandske amatørmesterskapet, Dutch Stroke Play Championship
* 1992: Det nederlandske amatørmesterskapet
* 1993: Dutch Stroke Play Championship

### Profesjonell

**Challenge-touren**

* 1994: NedCar Open (Nederland)
* 1994: Neuchatel Open SBS Trophy (Sveits)
* 1995: Challenge Chargeurs (Frankrike)

**Europatouren**

* 1995: Hohe Brücke Open i Østerrike (2.-plass)
* 1999: Scottish PGA Championship (2.-plass etter play-off)
* 2000: Qatar Masters (seier)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* (en) Rolf Muntz – Europatouren Rediger på Wikidata

* (en) Rolf Muntz – Verdensrankingen Rediger på Wikidata

Portal: Golf
«***Det er kvinnen som regjerer***» er et skillingstrykk av ukjent opprinnelse. Alf Prøysen lærte den i barndommen av sin mor, og han presenterte den også i sin visespalte i «Magasinet for alle» i 1957.

Teksten
-------

**1.**Det er kvinnen som regjerer, mannen han er null og niks,  

hun i bukser promenerer, synes selv at hun er fiks.  

Jeg til kone fikk en kvinne som har gått den brede vei,  

hun på møter er å finne, hus og unger steller jeg.  

  

**2.**Jeg må stoppe, jeg må lappe, koke kaffe, trekke te,  

jeg må skure gulv og trapper, hvis jeg vil ha husefred.  

Kaffekverna må jeg sveive når jeg har en ledig stund  

og den minste må jeg reive for det hjelper ingen bønn.  

  

**3.**Men det verste er dog mandag, da jeg barnevask skal ha,  

er det arbeid for en mann da, gråten kan en stakkar ta.  

Barnevogna må jeg kjøre midt på blanke Karl Johan,  

og i grauten må jeg røre hvis jeg ikke svidd vil ha den.  

  

**4.**Kvinnene de vil jo flå oss, mannens rolle ferdig er,  

skjørter kan vi snart ta på oss, det vil blive mannens klær,  

gråten tar meg mange ganger jeg er falt i kvinnens garn,  

og en vakker dag forlanger hun at jeg skal føde barn.

Kilder
------

* De gamle visene 3 med Alf Prøysen, Forlaget For Alle, Oslo 1974
**Babbis Friis-Baastad** (født *Ellinor Margrethe Blauenfeldt* 21. august 1921 i Bergen, død 10. januar 1970 i Oslo) var en norsk barnebokforfatter.

Hun debuterte som så mange på den tiden i Barnetimen for de minste; i 1956 med *Tulutta og Makronelle*, som kom i bokform i 1960. Hennes bokdebut kom med *Æresord*, som hun vant Dammprisen med i 1959. Hun skrev i alt åtte bøker.

Hun fikk Kirke- og undervisningsdepartementets pris for fire av sine bøker, og det er også disse bøkene som representerer den røde tråden i forfatterskapet: den etiske bevisstheten, og solidariteten med og omsorgen for personer som står i fare for å støtes ut. I *Æresord* sliter hovedpersonen Tott med å holde sitt dyrebare løfte om å ikke forråde en venn. I *Kjersti* (1962), som hun også vant Dammprisen med, sliter hovedpersonen med den utstøtingen hun møter blant jevnaldrede på grunn av et vansiret ansikt. *Kjersti* er forfatterens største internasjonale suksess, men både Hagemann og Vold er enige om at den neste boken, *Ikke ta Bamse!* (1964), er hennes mesterverk, litterært sett. Jeg-fortelleren Mikkel på 13 bærer et tungt ansvar for den utviklingshemmede broren «Bamse» på 15; den «store lillebroren» som i vanvare har skadet en yngre gutt på fotballbanen. Bruken av jeg-forteller, den bevisste rytmen i skrivestilen, og bruken av et flukt/jakt-motiv er effektive virkemidler i boken. *Du må våkne, Tor* (1967) er en samling korte fortellinger fra den livsfjerne hovedpersonens dagdrømmer. Boken er et tidlig eksempel på tilrettelegging for lesesvake.

Litteratur
----------

* Birkeland, Risa, Vold. *Norsk barnelitteraturhistorie*. 2. utg. Samlaget, 2005 ISBN 82-521-5933-8
* Sonja Hagemann. *Barnelitteratur i Norge 1914-1970*. Aschehoug, 1978. ISBN 82-03-09458-9
* Aida M. Grøndahl: *Babbis Friis-Baastad*
* Babbis Friis-Baastad hos Stor Norske Leksikon
* Babbis Friis-Baastad hos Stor Norske Leksikon/utdypning

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Historisk befolkningsregister **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** BNE **·** CiNii
 |
**Skjellerøy** er ei øy i Nøtterøys skjærgård i Færder kommune. Den har et areal på om lag 0,25 km². Den befinner seg nordvest for Store Hui og Lille Hui, nord for Hellesholmen, sørøst for Gåsøy og sørvest for Ramsholmen. Rett vest for Skjellerøy ligger den lille øya Kalven.

Skjellerøys høyeste punkt er 37 meter over havet. Nord på øya er det ei lita bukt med badestrand. Skjellerøy har lite vegetasjon, men det er gressletter og strandenger i vikene i nord. Langs kysten er det svaberg. Mange overnatter i telt på øya.

På Skjellerøy er det to freda kulturminner: tufta fra et bosetningsområde, og ei gravrøys fra bronsealderen/jernalderen. Begge befinner seg nord på øya.

Referanser
----------

1. ↑  Vestfoldkart
2. ↑  «Skjellerøy». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
3. ↑  «Skjellerøy». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.

Eksterne lenker
---------------

* Skjellerøy hos havna.com


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Sentralt stedsnavnregister
 |
**Rolf Maximilian Sievert** (født 1896, død 1966) var en svensk strålingsfysiker.

Sievert ble født i Stockholm. Han ledet fysikklaboratoriet ved Radiumhemmet fra 1924 til 1937, da han ble sjef for avdelingen for radiofysikk ved Karolinska Institutet. Han var pioner innen måling av strålingsdoser, spesielt anvendelse for diagnose og kreftbehandling. Senere innrettet han sin forskning mot biologiske effekter etter gjentatte lave strålingsdoser.

Sievert oppfant flere instrumenter for å måle strålingsdoser; den mest kjente er Sievertkammeret.

I 1979, ved *Conférence Générale des Poids et Mesures*, ble enheten for stråledose fra ioniserende stråling oppkalt etter ham (sievert, Sv). Enheten sievert er en avledet SI-enhet.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5   Svenskt biografiskt lexikon, «Rolf M Sievert», Svensk biografisk leksikon-ID 5905[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Rolf Sievert - Karolinska Institutet

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Svenskt biografiskt lexikon **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Nationalencyklopedin **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** ISNI **·** LIBRIS **·** NDL **·** NKC
 |
**Johan Christian Hågensen Bye** (født 9. september 1824 på Ekne, død 16. mars 1881 i Grong) var en norsk gårdbruker, mølleeier og lokalpolitiker.

Han var sønn av Hågen Hågensen og Ingeborg Marta Kristoffersdatter, som ei tid drev gården By på Ekne. Hågens mor var haugianeren Randi Solem.

Christian Bye drev møllebruk i Hommelvik fram til 1856. Han flyttet da til Åsen med familien, og kjøpte gården Dullum. Han kjøpte snart Nordre Fossing bruk, hvor han bygde mølle. Fra ca. 1870 bodde familien der. Blant hans seks barn var sønnen Arn Solem Bye. I tillegg til å drive egen mølle, var Christian Bye møllebygger. Han omkom ved ei ulykke da ei nybygd mølle i Grong skulle settes i gang i mars 1881.

Han var ordfører i Åsen i åra 1860–1865, revisor for Aasen Sparebank 1863–1864 og medlem av bankens styre i 1862 og 1866–1871.

Litteratur
----------

* Åsen historienemnd (1992). *Bygdebok for Åsen bind II*. Åsen. s. 474–475. ISBN 82-990939-4-5.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni
 |
**Skjellig grunn til mistanke** er et juridisk begrep som betegner graden av mistanke som kreves for at påtalemyndigheten skal kunne anvende tvangsmidler mot en borger. «Skjellig grunn» innebærer et krav om sannsynlighetsovervekt. Dette betyr at det må være mer enn 50 % sannsynlighet for at mistanken er korrekt som vi si at påtalemyndigheten må sannsynliggjøre at de har rett gjerningsperson, at denne gjerningspersonen har opptrådt i strid med gjerningsbeskrivelsen i et straffebud og at personen har utvist tilstrekkelig skyld i henhold til straffebudet. Dersom det er like sannsynlig at vedkommende har begått handlingen som at han ikke har gjort det, er vilkåret ikke oppfylt, jf. Norsk Retstidende 1993 s. 1302.

For å varetektsfengsle noen er skjellig grunn til mistanke bare et grunnvilkår. I tillegg må ett av tre alternative tilleggsvilkår være oppfylt, se straffeprosessloven § 171. Disse er at det enten foreligger unndragelsesfare (rømningsfare), bevisforspillelsesfare eller gjentagelsesfare. Sannsynligheten som kreves for at dette vilkåret skal være oppfylt vil variere. I tillegg kan fengsling skje dersom mistenkte «selv begjærer det av grunner som finnes fyldestgjørende». Ved spesielt grove forbrytelser behøver ikke noen av disse tilleggsvilkårene å være oppfylt, men dette krever særlige holdepunkter for at mistenkte er skyldig, utover «skjellig grunn», se nærmere § 172.

Det kreves også sannsynlighetsovervekt for at vedkommende har skyldevne – dvs. er tilregnelig. Dersom dette ikke er sannsynliggjort kan fengsling bare skje dersom det er sannsynlig at det blir reist sak om overføring til tvungent psykisk helsevern samtidig som minst ett av de tre ovennevnte vilkår er til stede.

Eksterne lenker
---------------

* Straffeprosessloven (1981)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GND
 |
Rolf Lundes bronsestatue av blikkenslageren «Tårn-Petter» fra 1927 ble i 1932 plassert ved Lillehammer kirke. Nasjonalgalleriet i Oslo kjøpte i 1960 en replika av statuen. Foto: Jan-Tore Egge 
Lundes statue av Lillehammers grunnlegger Ludvig Wiese ble reist til byens hundreårsjubileum i 1927, på det gamle torget Foto: Illustrasjon fra *Lillehammer 1827-1927* 
**Rolf Schubarth Lunde** (født 27. mai 1891 i Moss, død 3. november 1928 i Lillehammer) var en norsk maler og billedhogger.

Liv og virke
------------

Rolf Lunde ville først bli maler. Han var elev ved Kunst- og håndverksskolen 1906–08, av Othon Friesz i Paris 1920, av billedhoggeren Antoine Bourdelle 1921–22 og ved Kunstakademiet 1922–23. Etter studiereise i Tyskland, Storbritannia og Frankrike 1925–26 utførte han flere arbeider i en impresjonistisk grov og livfull stil som preget kunsten da. I Lillehammer står en statue av Ludvig Wiese, byens grunnlegger, brønnskulpturene «Slaven» og «Tårnpetter» (alle reist i 1927). Nasjonalmuseet/Nasjonalgalleriet i Oslo eier portretthoder av Einar Flagstad (1925) og «Russerinnen» (1926), en replika av «Tårnpetter» og en rekke av Lundes akttegninger, utført med sikker sans for stor og hel form.

Referanser
----------

1. ↑   Artists of the World Online, AKL Online kunstner-ID 00148605[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Norsk biografisk leksikon, oppført som Rolf Schubarth Lunde, Norsk biografisk leksikon ID Rolf\_Lunde, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   Norsk kunstnerleksikon, oppført som Rolf Abel Lunde, Norsk kunstnerleksikon ID Rolf\_Abel\_Lunde, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
4. 1 2   KulturNav, oppført som Rolf Abel Lunde, KulturNav-ID 45fa1e10-e90d-4511-b290-2de58441adb9, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
5. ↑   Store norske leksikon, Store norske leksikon-ID Rolf\_Lunde[Hentet fra Wikidata]
6. ↑  *Norsk biografisk leksikon* om Rolf Lunde
7. 1 2 3 4 5  *Store norske leksikon* om Rolf Lunde (fri gjenbruk)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Rolf Lunde – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

Portal: Kunst

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Norsk kunstnerleksikon **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** ULAN **·** KulturNav
 |
**Skjelstadmark** (eller **Skjølstadmark**) er en bygd i Hegra sogn i Stjørdal kommune i Trøndelag.

Leirgrunn har formet et ravinelandskap gjennom mange ras, deriblant et stort kvikkleireras den 14. september 1962. To millioner kubikkmeter kvikkleire raste ut, og en toårig gutt omkom.

Skjelstadmark har store skog- og friluftsområder. Innenfor allmenningen i Rådalen finnes mange voller og vann som brukes som utfartsområde, sommer som vinter. Fleridrettslaget Skjelstadmark IL ble stiftet i 1928. Hvert år arrangeres Høgseterrennet, et 36 km langt skirenn som går fra Åsen (Levanger) til Skjelstadmark, eller motsatt. Ved Okkelberg i Skjelstadmark finnes Skjelstadmark skole og barnehage, Vårtun forsamlingshus og et idrettsanlegg. 

Skjelstad var kirkested frem til reformatsen i 1589, da sognet ble underlagt Hegra kirke. Okkelberg kapell ble tillatt bygd for den nordlige delen av Skjelstadmark i 1904 og innviet i 1905.

Ved innføringen av formannskapslovene i 1837 var Skjelstadmark i Hegra sogn en del av Stjørdalen formannskapsdistrikt, som ble delt i landkommunene Nedre og Øvre Stjørdalen i 1850. I 1874 ble Øvre Stjørdalen delt i Hegra og Meråker kommuner. I 1962 ble Hegra, Skatval, Lånke og Stjørdal kommuner slått sammen til den nye Stjørdal kommune.

Referanser
----------

1. ↑  Gregersen, Odd (2009). «Kvikkleire – en utfordring for geoteknikere» (PDF) (foredrag ved Geoteknikerdagen 12. juni 2009). Dansk Geoteknisk Forening. Arkivert fra originalen (PDF) 21. mai 2017.
2. ↑  «Om». Skjelstadmark idrettslag. Besøkt 21. mai 2017.
3. ↑  «Prestegjeld og sokn i Nord-Trøndelag». Arkivverket. Arkivert fra originalen 30. desember 2016. Besøkt 21. mai 2017.
4. ↑  Juvkam, Dag (1999). *Historisk oversikt over endringer i kommune- og fylkesinndelingen* (PDF) (rapport 13/1999). Oslo: Statistisk sentralbyrå. s. 70–73. ISBN 82-537-4684-9.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
|  |
| --- |
| artikkelen inngår i**«serien om tamhunden»** |
|  |
| Andre artikler om hunder |
| Generelle artikler |
| Artikler om brukshundtyper |
| Artikler om hundegrupper |
| Artikler om hunderaser |
| Artikler om hundesport |
| Artikler om hundeforeninger |
| Artikler om hundeskoler |
| Lister over hunderaser |
| Alfabetisk raseliste |
| Gruppevis raseliste |

**Hundeskolen Veiviseren AS**, også kjent som **førerhundskolen i Vestby**, ble opprettet i 1980 (under navnet Hundeskolen GA) og utdanner førerhunder på konsesjon fra Sosialdepartementet. Skolen har leveringsavtale med NAV og utdanner hvert år ca. 40-50 førerhunder for synshemmede i Norge og Sverige. Hundeskolen Veiviseren er i dag den største førerhundskolen i Norge. Skolen er også eneste hundeskole i Norge som trener opp servicehunder. Veiviseren driver dessuten med eget oppdrett av hunder.

Hundeskolen Veiviseren er "Accredited Full Members" i International Federation of Guide Dog Schools, Assistance dogs International & Assistance dogs EU.

Førerhund fra Veiviseren

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
**Daisy Sælen Hafstad** (født 1967) er en norsk forfatter og forkjemper for homofile og transpersoner. Hun ble født og vokste opp i Brasil, men hun og familien flyttet til Osøyro i Norge da hun var ni år gammel.

Hafstad har vært en sentral forkjemper for LHBT-rettigheter siden 1990-tallet, og kom selv ut som transperson som 22-åring i 1989. Siden har hun vært en viktig person i drag-miljøet, hvor hun primært er kjent under artistnavnet Comtesse von Lüderitz. Med dette aliaset var Hafstad konferansier og initiativtaker til "Melodi Kvasi Grand Prix" i 1997, som ble en stor suksess i det skeive miljøet i Bergen. Likeledes har hun ledet "Eurovision Drag Contest", samt etterfølgeren "Eurovision Lip Sync Contest" i 2004, hvor deltakerne kombinerer dragshow med å mime til sanger.

I september 2020 utga Hafstad den første boken om norsk dragshow, «Parykker, stiletter og frigjøring - historien om norsk dragshow». Boka samler hele den norske draghistorien, og dokumenterer hvordan drag-sjangeren og drag-kulturen har etablert og utviklet seg i Norge siden slutten av 1800-tallet og fram til i dag. Boken er en historisk innføring med fargerike og glitrende fotografier, men står også igjen som et kampskrift for skeiv kultur og retten til å være seg selv.

Referanser
----------

1. 1 2  «Daisy Hafstad (født 1967)». *Skeivt arkiv*. 20. april 2018. Besøkt 14. mars 2022.
2. ↑  Engesbak, Reidar (5. september 2020). «– Drag er vår kultur». *blikk.no*. Besøkt 14. mars 2022.
3. ↑  Randen, Ketil (29. august 2020). «Har samlet den norske draghistorien». Besøkt 19. mars 2022.
4. ↑  Hafstad, Daisy Sælen (2020). *Parykker, stiletter og frigjøring - historien om norsk dragshow*. Kolofon forlag. ISBN 9788230020456.
**Frank D. Kehoe** var en amerikansk stuper og vannpolospiller som deltok i de olympiske leker 1904 i St. Louis.

Kehoe vant en olympisk sølvmedalje i vannpolo under OL 1904 i St. Louis. Han var med på det amerikanske vannpololaget *Chicago Athletic Association* som tapte finalen til *New York Athletic Club*. Det var kun tre lag, alle amerikanske som deltok i vannpoloturnering. *New York Athletic Club* som vant vannpoloturneringen, vant «semifinalen» mot *Missouri Athletic Club* med 5-0 og siden finalen mot *Chicago Athletic Association* med 6-0. Det ble kun spilt to kamper i turneringen.

Kehoe vant også en bronsemedalje i stuping, han kom på tredjeplass i tårnstup bak sin landsmann George Sheldon og Georg Hoffmann fra Tyskland.

OL-medaljer
-----------

* Sølv 1904 USAs flagg St. Louis - Sølv i vannpolo USAs flagg USA
* Bronse 1904 USAs flagg St. Louis - Bronse i stuping, tårnstup menn USAs flagg USA

Eksterne lenker
---------------

* (en) Frank Kehoe – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Frank Kehoe – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Frank Kehoe – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Frank Kehoe – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata
Finittelement løsning
**Finittelementmetoden** (engelsk *Finite Element Method*, FEM), **den endelige elementmetoden** eller bare **elementmetoden** er en metode der kompliserte systemer deles inn i enklere elementer (deler) med kjente og forståtte egenskaper. Systemet kan så bygges opp igjen ved hjelp av disse elementene for å studere reaksjonene av det hele utfra egenskapene av byggeelementene og hvordan de virker sammen. Metoden brukes mest innen ingeniørvitenskap (spesielt konstruksjonsteknikk) og naturvitenskap, men også innen økonomi. Elementmetoden er brukt i motsetning[*klargjør*] til infinitesimale metoder, som er en matematisk fiksjon av uendelig små underdelinger som fører til infinitesimalregning med differensialligninger som innebærer uendelig mange elementer som fører til eksakte løsninger. Eksakte løsninger er sjelden mulig, og diskreteringsmetoder (diskret betyr i denne sammenheng «tydelig adskilt»).[*klargjør*] Disse skal føre til nær eksakte løsninger når antall av diskrete variabler øker.

Metoden, slik den er kjent i dag i ingeniørvitenskap, ble utviklet av ingeniører innen styrkeberegninger, som en generalisering av beregningsmetoder for ramme-type konstruksjoner, såkalt *matrisestatikk*, til to- og tredimensjonale problemer. Utviklingen av metoden, som er nært knyttet til utviklingen av den digitale datamaskinen, startet på 1950-tallet. Flyindustrien ledet an, men også bygningsstatikken kom tidlig med. Anvendelsene spredte seg til andre ingeniørdisipliner, og etterhvert fattet også matematikerne interesse for metoden. Tidlig på 1970-tallet fikk metoden et solid matematisk fundament.

Referanser
----------

2D modell av FEM analyse 
Illustrasjon FEM analyse 
1. ↑  Bell, Kolbein (7. november 2021). «elementmetoden». *Store norske leksikon*. Besøkt 5. september 2022.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL **·** NKC
 |
***Pseudocryptobium*** er en slekt av biller som hører til familien kortvinger (Staphylinidae). De kan kjennes på lang og smal, mer eller mindre sylindrisk kroppsform og nokså kort bein. Disse billene lever på bakken der den smale kroppsformen hjelper dem å ta seg lett fram mellom løvstrø og røtter.

Utseende
--------

Middelsstore, slanke biller, mer eller mindre sylindrisk kroppsform og mørk farge, dekkvinger og bakkroppsspiss kan være brunrøde. **Hodet** er ganske stort, gjerne mer eller mindre firkantet, og skilt fra brystskjoldet (pronotum) ved en tydelig, smal "hals". Fasettøynene er vanligvis ganske små og antennene tynne. **Brystskjoldet** (pronotum) er gjerne lengre enn bredt, noen ganger smalere enn hodet. **Dekkvingene** er omtrent så lange som brystskjoldet, omtrent parallellsidige. **Bakkroppen** er lang og mer eller mindre sylindrisk.

Levevis
-------

Smalkortvingene er bakkelevende rovdyr som særlig finnes på litt fuktige steder.

Utbredelse
----------

Slekten er utbredt i Sør-Amerika (Colombia, Brasil, Argentina).

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
			* Familien kortvinger (Staphylinidae) Latreille, 1802
				+ Underfamilien smalkortvinger, Paederinae Fleming, 1821
					- Stammen **Paederini** Fleming, 1821
						* Understammen Dicaxina Schomann & Solodvnikov, 2016
							+ Slekten ***Pseudocryptobium*** Bernhauer, 1921
								- *Pseudocryptobium bruchi* (Bernhauer, 1923)
								- *Pseudocryptobium erichsonii* (Guérin-Méneville, 1844)
								- *Pseudocryptobium spinolae* (Guérin-Méneville, 1844)

Referanser
----------

1. ↑  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 15. november 2020. Besøkt 15. november 2020.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Pseudocryptobium* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* *Pseudocryptobium* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**Karl Adolf Koefoed Larsen** (1896–1963) var en av Danmarks mest betydelige problemkomponister.

Larsen var sønn av Peder Andreas Larsen som også var sjakkentusiast. Etter avsluttet studie arbeidet han i *Statsanstalten for Livsforsikring*. Han slo seg ned i Hillerød og var medgrunnlegger av stedets bridgeklubb og mangeårig formann av *Hillerød Skakklub*.

Som sekstenåring publiserte Larsen sin første sjakkoppgave i *Skakbladet* 1912. Totalt laget han rundt 600 komposisjoner. Fra 1929 til 1933 drev han en sjakkspalte i *Politikens Magasinet* og fra 1930 til 1958 en i *Frederiksborg Amts Avis*. Han var en flittig skribent, også i rollen som redaktør av *Skakbladet* fra 1929 til 1933. Larsen var en av idemakerne bak *Dansk Skakproblem Klub*.

Kilder
------

* Leif Schmidt: *Danske problemister: K. A. K. Larsen*, Dansk Skakproblem Klub
* *Karl Adolf Koefoed Larsen (02-05-1896 - 22-12-1963) Danish composer and International Master*, chesscomposers.blogspot.com

Verk
----

* Karl Adolf Koefoed Larsen o. a.: *Skakopgaven.* Dansk Skakproblem Klub, 1942.

Eksterne lenker
---------------

* Komposisjoner av Karl Adolf Koefoed Larsen, *Die Schwalbe*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data)
 |
De forsvunne (påstått myrdede): Pater Tommaso og hans tjener, Ibrahim Amarah.
**Damaskusaffæren** var en antijødisk begivenhet som fant sted i 1840 under den annen orientalske krise i Det osmanske rike. 

Bakgrunnen var en anklage for ritualmord, fremført mot jødene i Damaskus, som ble beskyldt for å ha myrdet en kapusinermunk og hans hustjener. Pogromer og uroligheter, fengslinger og tortur, fulgte. Dette ble nøret opp under av den franske konsul i byen, Benoît Ulysse de Ratti-Menton, og han fikk med seg lokale katolske klosterfolk. Blant dem var den forsvunne prests medbror, pater Tusti, som var en fanatisk jødefiende, og som så forsvinningen/mordene i sammenheng med den tilstundende jødiske pessahfest. Han påstod at jødene aktet å benytte deres blod i rituelle handlinger da.

Damaskusaffæren gav britene anledning og motiv til å inngripe på jødenes vegne i det tyrkiske rike. Både jødene og de kristne var under det osmanske tyrkiske regime betraktet som *dhimmi* og underlagt et eget skatteregome, *jizya*. Dette og andre utslag av deres annenrangs stilling var det utbredt ønske om å gjøre noe med, ikke bare ut av støtte til disse grupper, men for å svekke det osmanske regimes stilling. 

Moses Haim Montefiore medvirket til de 14 jødiske fangers løslatelse og fullstendige frifinnelse fra mordanklagen. Han klarte også å utvirke at sultan Abdülmecid utferdiget en kunngjøring (*firman*) som lovet jødene samme behandling som alle Det osmanske rikes undersåtter. 

Damaskusaffären var historisk betydningsfull for utviklingen av 1800-tallets jødiske nasjonalisme. Den ble et vendepunkt for blant annet Moses Hess.

Litteratur
----------

* Tuchman, Barbara W. *Svärdet och bibeln* (1992)
* Jonathan Frankel *The Damascus affair: "ritual murder," politics, and the Jews in 1840* (engelsk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND
 |
**Karl August Friedrich av Waldeck og Pyrmont** (født 24. september 1704, død 29. august 1763) var første av Waldeck og Pyrmont og kommandant for de nederlandske styrkene under Den østerrikske arvefølgekrigen.

Han var andre sønn av Friedrich Anton Ulrich av Waldeck-Pyrmont og Louise av Zweibrücken-Birkenfeld. I 1728 døde faren og den eldre broren Kristian Filip, så han ble den nye fyrsten. 

I den østerrikske arvefølgekrigen ble han utpekt som kommandant av den nederlandske arméen av statsgeneralen av Nederlandene, som en motvekt til Vilhelm IV av Orange, som var helt avhengig av svigerbroren, hertugen av Cumberland.

Den nederlandske arméen under Waldeck ble slått i slaget ved Fontenoy, slaget ved Rocoux og slaget ved Lauffeld. 

I 1746 ble han feltmarskalk i Det tysk-romerske riket.

Referanser
----------

1. 1 2   Waldeck, Karl August Friedrich Fürst (BLKÖ)[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   The Peerage person ID p11420.htm#i114198, besøkt 7. august 2020[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* Genealogy Euweb

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** ISNI **·** NKC **·** MusicBrainz
 |
**Karl Joacim Andersen** (født 9. april 1846 i Sandsvær, død 28. august 1929) var en norsk faglig tillitsmann og en pioner innen fagbevegelsen. Han var første formann i Norsk Lokomotivmannsforbund. Der hadde han formannsvervet fra 1893 til 1901. 

Som ung begynte han å arbeide ved Akers mekaniske verksted i Kristiania, der han jobbet fra 1861 til 1866. Deretter var han et par år ved Nylands verksted før han begynte ved Kongsberg våpenfabrikk.

I mars 1873 begynte Andersen som fyrbøter ved Randsfjordbanen og ble i september samme året forfremmet til lokomotivfører. Med unntak av et par år i Drammen og et års tid som lokomotivmester i Kristiansand tjenestegjorde han i Kongsberg. Der holdt han fram til han gikk av med pensjon i 1913.

I 1893 sto Andersen som initiativtaker og skrev innbydelsen til stiftelsen av Vestbanernes Locomotivpersonales Fagforening. Dette var landets første fagforening for lokomotivpersonale, og Andersen ble ved opprettelsen 18. september 1893 valgt som første formann. 

Han sto også bak initiativet da Norsk Lokomotivmannsforbund ble opprettet 22. oktober samme året, under navnet *Norges Lands Locomotivpersonales Forening*.

Etter Andersens død reiste forbundet et minnesmerke over ham på Kongsberg kirkegård.

Referanser
----------

1. ↑  DIS Gravminner i Norge

Kilder
------

* «Karl Andersen», side 89, Alfred Skar: *Norsk Lokomotivmannsforbund gjennom 60 år*, NLF, Oslo 1953
* «Karl Andersen», side 193, Olaf Ingebretsen: *Først i sporet gjennom 100 år. Norsk lokomotivmannsforbund 1893-1993*, Notabene Forlag, Oslo 1993

  


| * v
* d
* r
Ledere i Norsk Lokomotivmannsforbund |
| --- |
| 
* Karl Andersen (1893-1901)
* Ludvig O. Bauer (1901-08)
* Emil Sandberg (1908-11)
* Thorvald Nordahl (1911-16)
* Jens Kraft Lund (1916-19)
* Sigurd Iversen (1919-24)
* Emil Sandberg (1924-25)
* Robert Lund (1925-31)
* Thorleif Narvestad (1931-50)
* Mathias Heggestad (1950-61)
* Oluf Andreas Anfinsen (1961-75)
* Gunnar Tønder (1975-90)
* Oddvar Skaar (1989-90)
* Øystein Aslaksen (1991-2011)
* Rolf Ringdal (2011-)

 |
| *Lokomotivmands Tidende* |
**Havnegadevraket** eller **Havnegadefundet** er et vrakfunn etter et skip fra 1500-tallet i København. Det var formodentlig et stort klinkbygd skip som ble oppdaget og undersøkt i 1996 av arkeologen Morten Gøthche.

Vrakfunnet hendt i forbindelse med anleggelsen av metroen ved Bremerholm i eiendommen Havnegade 19. I dette området rundt det viktige skipsverftet i Kongens by ble flere konstruksjoner kalt bolverker anlagt både for å utvide landet og forsterke bredden i kanaler, elveløp og havneanlegg. Et bolverk kunne bestå av nedrammende pæler og utrangerte tømmerstykker som fundamentering for at det ikke skulle gli ut i vannet. Utbyggingen av metroen i København hendt i deler av den gamle København, og det ble foretatt undersøkelser.

Det ble gravd ut en større og to mindre grøfter langs kaien, og ikke bare hadde man funnet flere faser bolverk med pæler og tømmer, men også gjenbrukte trevirke tatt fra fartøyer. Et fartøy var trolig tatt og brutt opp for deretter å bli brukt som fyllmasse i bolverket.

Undersøkelsene påviste meget kraftige stykker, deriblant knær som tyder på et fartøy med dekk, som et bevis på at skipet som var oppbrutt, var relativ stor. Et tre meter langt stykke som trolig kom fra skipssiden på for- eller akterskipet, hadde hakk som bevis på klinkbygging. Dessverre er funngjenstandene fragmentarisk slik at en troverdig rekonstruksjon av vraket i Havnegade 19 ikke er mulig, men det var trolig et klinkbygd skip med kraftig konstruksjon og dekk.

Det meste interesserte ved vrakfunnet i Havnegade 19 viser seg i trestykker som bar preg av å ha blitt kløyvet, en kostbar produksjonsmetode ettersom man får bare et par planker ut av tømmeret. Sagskårne planker var allerede tatt i bruk for byggingen av større fartøyer, og som skulle bli tatt i bruk av danske fartøybyggerne i løpet av 1500-tallet. Et vrakfunn i 1968 ikke langt fra Havnegade 19 som er datert til etter 1580, men med *sagskårne planker*.

«Nationalbanken-vraket» var en klinkbygd båt på omkring 13 meter lengde som var dels opphugget og siden droppet fram til utgravningen i Nationalbankens kjelleren i 1968. Dimensjonene på spantene var nesten det samme som på disse i Havnegade 19, men med et mellomrom på 60 cm. Spantene i vraket i Havnegade var funnet med mellomrommet på bare 35 cm, og lå nederst i underdelen.

Trevirket har blitt dendrokronologisk datert til perioden 1564-1600, mest sannsynlig etter cirka 1580. Trær som var felt for byggingen, formodentlig var i Skåne, Halland eller Blekinge. Men en polsk opprinnelse kan ikke utelukkes. Ved år 1600 hadde fartøybyggerne i Danmark som tok for seg byggingen av større klinkbygde fartøyer, gått over til sagskårne planker.

Se også
-------

* Bredfjedskibet

Litteratur
----------

* *Maritim Kontakt 28: Skibsbyggeri og søfart i Renæssancen* 2006 ISBN 87-87947-15-3
AtrazinAtrazin
**Atrazin**, 2-klor-4-(etylamin)-6-(isopropylamin)-s-triazin, er en s-triazin-ring herbicid som brukes globalt for å stoppe pre- og post-tiltak bredspektrede gress og ugress i store åkre. Atrazin bindes til plastokinon-binding protein i fotosystem II, som hindrer elektrontransport. Atrazin er en av de mest vanlige herbicider og ifølge Environmental Protection Agency (EPA) brukte USA 77 millioner lb atrazin i 2003. Av ulike kjemiske stoffer funnet i vann på jorda, er Atrazin det stoffest som finnes mest av. Det er påvist at Atrazin kan påvirke hormoner, deriblant har det blitt påvist at stoffet påvirker bl.a. amfibier og fisker kraftig nok til at hannene begynner å skifte kjønn, reduserer sædmengden og utvikler eggstokker. Det er også mye som tyder på at stoffer som bl.a. atrazin kan påvirke mennesker, og har blitt koblet til bl.a. eggstokkreft, prostatakreft og brystkreft. I 1989 innførte Sverige et forbud mot Atrazin, året etter fulgte Norge, så Tyskland og Italia i 1991, Finland i 1993, Danmark og Østerrike i 1995, Belgia i 2002 og Frankrike i 2003. I 2004 innførte EU et forbud mot Atrazin. Stoffet produseres i Sveits, hvor det har blitt forbudt av EU, men selges til utlandet, deriblant USA.

Halveringstid for atrazin i jord er 15 til 100 dager. Atrazin og dets derivater brukes i mange industrielle prosesser også, som i fargestoffer og eksplosiver. Hydroksyatrazin er uregulert og dets mulige helseeffekter er ikke kjent. Men atrazin er det vanligste herbicid i conservation tillage-system, et system designet for å hjelpe til å motvirke jorderosjon and avrenning med så mye som 90 prosent.

Oral LD50 for atrazin er 3090 mg/kg i rotter, 1750 mg/kg i mus, 750 mg/kg i kaniner og 1000 mg/kg i hamster. Dermal LD50 i kaniner er 7500 mg/kg og større enn 3000 mg/kg i rotter. 1-times inhalering LC50 er større enn 0.7 mg/L i rotter. 4-time inhalering LC50 er 5.2 mg/L i rotter.

Referanser
----------

1. ↑  Tyone Hayes, biolog ved University of California, Berkeley, *Flow: For Love of Water* (2008 dokumentar)
2. ↑  *Flow: For Love of Water* (2008 dokumentar)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** GND **·** LCCN
 |
**Elfenbenstårn** (fransk:  *tour d'ivoire*) er en metafor for intellektuell eller mental avsondrethet som den lærde eller dikteren flykter til for å unngå oppmerksomhet fra den ulærde masse, eller for den misantropiske romantikers selvvalgte ensomhet. 

Det var Charles Augustin Sainte-Beuve som skapte metaforen for å beskrive Alfred de Vignys liv på hans eldre dager. Senere brukte Henry James det som tittel på romanen *The Ivory Tower*. James rakk ikke å ferdigstille denne romanen.

I begynnelsen var begrepet en poetisk betegnelse. Etter hvert har begrepet blitt brukt i mer nedsettende betydning, som uttrykk for at noen inntar en klanderverdig avstand til og uvitenhet om hverdagslivet og gjennomsnittlige mennesker. Ikke minst brukes begrepet ofte om forskning som er så overspesialisert og esoterisk at den synes ubrukelig og overflødig fra en lekmanns synspunkt, om akademisk elitisme, eller om direkte nedlatende snobberi.

Andre betydninger
-----------------

Ordet forekommer med en annen betydning i Bibelen, Høysangen 7,4.

Referanser
----------

1. 1 2  «Elfenbenstårn». *naob.no*. Det Norske Akademis ordbok. Besøkt 29. juni 2020.
2. ↑  «The Ivory Tower». *New York Review Books* **(engelsk)**. Besøkt 29. juni 2020. «In 1914, Henry James began work on a major novel about the immense new fortunes of America’s Gilded Age. After an absence of more than twenty years, James had returned for a visit to his native country; what he found there filled him with profound dismay. In The Ivory Tower, his last book, the characteristic pattern underlying so much of his fiction—in which American "innocence" is transformed by its encounter with European "experience"—receives a new twist: raised abroad, the hero comes home to America to confront, as James puts it, "the black and merciless things that are behind the great possessions." | James died in 1916 with the first three books of The Ivory Tower completed. He also left behind a "treatment," in which he charted the further progress of his story.»

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** GND
 |
**Niall mac Eochada** (død 1063) var konge av Ulaid fra 1016 og antagelig fram til sin død. Ulaid var et folk i nordlige Irland i tidlig middelalder. De detaljer som man kan lese ut av hans liv er i tilknytning til ulike slag mot hans nabokongedømmer.

Hans far, Eochada mac Ardgair, døde i 1004. Niall mac Eochadas militære aktivitet var rettet mot medlemmer av sin egen slekt, Dál Fiatach. Han ble beseiret av en fetter i 1012 i «slaget på høydene». I 1020 beseiret han og stakk øynene ut på Flaithbertach Ua Eochada.

I 1022 møtte han til sjøs de norrøne fra Dublin i et slag han selv gikk seirende ut av. Han beseiret deretter Cenél nEógain fra klientkongedømmet Airgialla, et område som nå er den sentrale og sørlige delen av provinsen Ulster. I 1024 invaderte han Dublin og tok gisler, en suksess han gjentok to år senere.

I 1044 herjet han det sørlige Uí Néill-kongedømmet Brega, men møtte såpass motstand at han ble slått tilbake og mistet rundt 200 mann i prosessen. I 1047 gikk han inn i en allianse med Diarmait mac Maíl na mBó og med dennes hjelp kunne han å lettere stå imot presset fra både nord og sør fra kongedømmene Mide, Brega og Dublin.

I 1056 dro folk fra sørlige Uí Néill på et herjing- og plyndringstokt og tok etter sigende 3000 kyr og 60 fanger fra Niall mac Eochadas klientkongedømme Dál nAraidi. I 1059 ble det samme området herjet av Cenél nEógain.

Niall mac Eochadas sønn Eochaid (død 1062) ble betraktet som en medkonge av Ulaid sammen med sin far. Eochaids sønn Donn Sléibe Ua hEochada (død 1091) ble også betraktet som en konge av Ulaid, og det var også tilfelle med mange av hans etterkommere.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5   Hudson, Benjamin T. (2004): «Niall mac Eochada (d. 1063)», *Oxford Dictionary of National Biography*, Oxford University Press
2. ↑  Heald, Henrietta (1992): *Chronicle of Britain*. Jacques Legrand. ISBN 0192116959. s. 172.
3. ↑  Cróinín, Dáibhí Ó (1995): *Early Medieval Ireland: 400–1200*, Longman, London, ISBN 0-582-01565-0. s. 52.
4. ↑  Byrne, Francis John (1973): *Irish Kings and High Kings*, Batsford, London. ISBN 0-7134-5882-8. s. 286, tabell 6

Portal: Historie