recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**William Sylvester Silkworth** (født 28. oktober 1884 i New York City, død april 1971 i Hempstead, New York) var en amerikansk skytter som konkurrerte under Sommer-OL 1924 i Paris.

Silkworth ble olympisk mester i skyting under OL 1924 i Paris. Han var med på det amerikanske laget som vant lagskytingen i trap med 363 poeng, tre poeng mer enn sølvmedaljevinnerne fra Canada. Det var 69 deltaker fra tolv nasjoner som deltok i konkurransen som ble avviklet 6. og 7. juli 1924. Det var lov til å ha seks deltakere på hvert lag, men det var kun de fire beste skytternes resultat som ble summert sammen. Deltakerne på det amerikanske laget var Frank Hughes som skjøt 92 poeng, Samuel Sharman (92), Silkworth (90), Frederick Etchen (89), John Noel (87) og Clarence Platt (74).

OL-medaljer
-----------

* Gull 1924 Frankrikes flagg Paris – **Gull** i skyting, trap lagskyting USAs flagg USA

Referanser
----------

1. ↑   sports-reference.com, www.sports-reference.com, besøkt 30. september 2015[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) William Silkworth – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) William Silkworth – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) William Silkworth – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**William Sophus Bergstrøm** (født i København 23. juni 1832, død i Kristiania 29. november 1905) var gardinmaler, illustratør og byggmester.

Bergstrøm gikk i lære hos teatermaler Peter Frederik Wergmann i 1859. Han tegnet for Norsk Folkeblad 1870-1873, og i Ny illustreret Tidende. Han søkte uten hell Schæffers legat i 1870. Ved «kgl. Resolution af 12te Juni 1873» mottok han 75 spd i utenlandsstipendium: «Maler og Tegner William Sophus Bergstrøm af [Christiania] for i Tyskland og navnlig ved Wienerudstillingen at uddanne sig som Illustratør og Dekoratør».

Bergstrøm var født i København, men foreldrene, Sophie Marie Christensen og Johan Wilhelm Bergstrøm, brakte ham med til Borre i Vestfold, hvor han også ble konfirmert. Han ble den 14. april 1867 gift med Oline «Lina» Andrea Remsberg (19/8 1836.16/10 1916) fra Bergen. De fikk datteren Signe Jofrida (f. 28/5 1869), som 9/9 1898 ble gift med Ingebret Sæthre (f. 23/7 1871), og sønnen Ragnvald Bjørnstjerne (22/7 1871-4/3 1880).

Siden 1876 jobbet Sophus Bergstrøm som byggmester ved restaureringsarbeidene av Nidarosdomen.

Han tegnet også *Ornamenter for norsk Træskjærerkunst*. Skrifter, udgivne af Kunstindustrimuseet nr. 3 (med forord av H. Grosch). Kristiania 1886 og til opptrykket av Falck-Ytters barnebok om Haakon Haakonsen (1873). I eget navn utga han også *Billeder til norske Digte. Spøg i ti Skitser af W. S. Bergstrøm*. Throndhjem 1883.

Galleri
-------

* Peer Gynt setter Moer Aase opp på kvernhustaket. Fra Bergstrøms Billeder til norske Digte.Peer Gynt setter Moer Aase opp på kvernhustaket. Fra Bergstrøms *Billeder til norske Digte*.
* Peer Gynt i møtet med knappestøperen. Fra Bergstrøms Billeder til norske Digte.Peer Gynt i møtet med knappestøperen. Fra Bergstrøms *Billeder til norske Digte*.
* Parti af Frogner Herregaard. Xylografi av Hans Christian Olsen etter tegning av Bergstrøm. Norsk Folkeblad No. 22. 28. Mai 1870, s. 144.Parti af Frogner Herregaard. Xylografi av Hans Christian Olsen etter tegning av Bergstrøm. *Norsk Folkeblad* No. 22. 28. Mai 1870, s. 144.

Referanser
----------

1. ↑  *Morgenbladet* No. 166A. Onsdag d 18de Juni 1973, s. 2.
2. ↑  Bergstrøms illustrasjoner var til 2. utg. av *Haakon Haakonsen, en norsk Robinson* (1884). Bildene ble skåret av Ole Anton Jensen og Ludvig Bernhard Hansen.

Eksterne lenker
---------------

*Artikkelen har ingen egenskaper for offisielle lenker i Wikidata*

Portaler: Litteratur | Kunst

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister
 |
**Ålbæk** er en by i Frederikshavn kommune i Nordjylland, og stoppested på Skagensbanen. Ålbæk ligger mellom Skagen og Frederikshavn.

Havområdet utenfor Ålbæk blir benevnt Ålbæk bugt. Dette er en vid bukt som strekker seg fra Skagen til Frederikshavn.

Ålbækområdet er et populært område for sommerhus.

Deler av Ålbæk ligger nesten rett øst av Råbjerg Mile. Sandmilen er i forflytning østover, slik at den kan forventes å dekke stedet med sand, tilsvarende hva som skjedde med kirken ved Skagen. Beboerne har foreløpig liten grunn til bekymring, da dette først vil skje mere enn 300 år inn i framtiden.[]

Referanser
----------

1. ↑  .
2. ↑  «Ålbæk / med søkfunksjonen» **(dansk)**. Autoriserede stednavne i Danmark. Arkivert fra originalen 17. juli 2018. Besøkt 19. juli 2018.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Ålbæk – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** GeoNames
 |

Portal: Danmark
Konkurrensen *Postrodden* mellom Grisslehamn og Eckerø 2022, med *Rescue Svante G* til venstre
Ålands havÅlands hav
Postruten fra Stockholm til Åbo i 1749
Ålandshavet fotografert fra M/S «Birka Princess» i april 1986.
**Ålandshavet** (svensk: *Ålands hav*, finsk: *Ahvenanmeri*) er havområdet vest og sør for den finske øygruppen Åland. Det ligger mellom Åland og det svenske fastlandet på høyde med Uppland. Ålandshavet danner overgangen mellom den egentlige Østersjøen og Bottenvika. Den smaleste delen kalles *Södra Kvarken*, og er rundt 30 km bredt.

Ålandshavets største dybde er 301 meter. Fergetrafikken over Ålandshavet går mellom Kapellskär i Sverige og Mariehamn på Åland, eventuelt Åbo i Finland, og mellom Grisslehamn og Eckerö. Allerede på 1960-tallet ble farvannet mellom Kapellskär og Mariehamn trafikkert av en ferge kalt *Ålandsfärjan*.

Se også
-------

* Kobba Klintar
* Ålands skjærgård

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Uppslagsverket Finland **·** VIAF **·** GeoNames
 |
Dr. **Zeti Akhtar Aziz** (født 27. august 1947 i Johor Bahru) er en malaysisk økonom. Hun har vært sentralbanksjef for Malaysias sentralbank (Bank Negara Malaysia) siden mai 2000, men hadde da vært fungerende sentralbanksjef siden september 1998, da Malaysia var midt i sin økonomiske krise. Hun overtok etter Ali Abul Hassan bin Sulaiman. 

Hun har jobbet i sentralbanken siden 1985, og har hatt flere lederposisjoner før hun ble sentralbanksjef, og hun har jobbet innen både penge- og finanspolitikk og forvaltning av valutareserver. Hun ble utnevnt til styresekretær i 1988, og jobbet ved bankens London-kontor i perioden 1989–94, da hun flyttet tilbake og fikk stillingen som sjefsøkonom. 

Som sentralbanksjef er hun bl.a. ansvarlig for å utvikle en islamsk modell for økonomisk politikk, og hun har ledet en 10-årsplan med økonomiske reformer for Malaysia. Hun har også fått endret pengepolitikken over fra en fastkurspolitikk til en politikk med flytende valutakurs. 

Før hun begynte i sentralbanken jobbet hun som forsker ved *South East Asian Central Banks* (SEACEN) sitt forsknings- og treningssenter, der hun forsket på økonomisk politikk og reformer i Sørøst-Asiaregionen. 

Aziz har en bachelor of science innen økonomi fra University of Malaya, og filosofisk doktorgrad (Ph.D) innen pengepolitikk og internasjonal sosialøkonomi fra University of Pennsylvania. Hun har skrevet flere bøker og avhandlinger innen tema som islamsk finans, penge- og finanspolitikk og økonomiske reformer og restruktureringer. 

I tillegg til sin stilling som sentralbanksjef sitter hun som én av åtte personer i *Khazanah Nasional Berhad*, som er regjeringens investeringsselskap, som forvalter Statens midler.

Referanser
----------

1. ↑   www.prestigeonline.com[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Sentralbankens styre
* Khazanah Nasional Berhad
* Presentasjon hos Asian Development Bank

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Amelia May Alcock** (født 11. april 2000) er en australsk skuespillerinne. Hun mottok en AACTA-nominasjon for sin opptreden i komediedramaet *Upright* (2019-2022). Hun debuterte internasjonalt som unge Rhaenyra Targaryen i HBO fantasy-serien *House of the Dragon* (2022).

Alcock ble kåret til en voksende skuespiller i 2018 av Casting Guild of Australia.

Tidlig liv og utdanning
-----------------------

Alcock ble født 11. april 2001. Hun vokste opp i Sydney, Australia sammen med sine to brødre. Alcock begynte å opptre etter å ha deltatt i en produksjon av Red Rocking Hood på skolen hennes Stanmore Public School. Hun gikk deretter til Newtown High School of the Performing Arts, men forlot skolen i 2018 etter å ha blitt invitert til å opptre i *Upright*.

Karriere
--------

Alcock begynte sin TV-debut i 2014 som tenåring i den romantiske komedien *Wonderland*. Hun opptrådte i reklame for NBN, Cadbury, KFC og Woolworths. Hun spilte også på australsk Disney Channel fra 2015 til 2017, og spilte karakterer i kortserien *B.F. Chiefs* og *Hanging With.* Alcock fikk sin første store rolle som skuespiller i 2017 som Isabella Barrett i miniserien *High Life* og i ABC-dramaet *Janet King.*

I 2018 opptrådte hun som Maya Nordenfelt i Fox Showcase-dramaet *Fighting Season.* Hun spilte også som Emma Carvolth i den sjette og siste serien av *A Place to Call Home*, Marissa Campbell i Netflix-serien *Pine Gap* og Sian Galese i ABC-serien *Les Norton.* Alcock dukket opp i sin første spillefilm, *The School*, i 2018*.*

I 2019 begynte Alcock å opptre i Foxtel-komedie-dramaserien *Upright* som Meg; en løpsk tenåring som reiser i den australske ørkenen. Opptredenen hennes i *Upright* bidro til at hun mottok prisen for «voksende skuespiller» av Casting Guild of Australia i 2018.

Hun ble også nominert for beste komedierolle ved den 10. AACTA-Awards-utdelingen for sin opptreden i *Upright*, og var en av de yngste som ble nominert til denne prisen. 

I 2021 kunngjorde Alcock at hun ville opptre som den unge prinsesse Rhaenyra Targaryen i 2022 i HBO sin fantasy-serie *House of the Dragon*, en forløper til *Game of Thrones*-serien.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Milly Alcock på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (fr) Milly Alcock på Allociné Rediger på Wikidata

* (en) Milly Alcock hos Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

* (en) Milly Alcock hos The Movie Database Rediger på Wikidata
*Den hellige Primus martyrium*. Freske i kirken Santo Stefano Rotondo i Roma.
**Niccolò Circignani** eller *Cincignani*, *Cirgnani*, kalt **il Pomarancio** (født omkring 1520 i Pomarance i Toscana, død 1597 i Città della Pieve i Umbria) var en italiensk maler som tilregnes manierismen. Han var medlem av Accademia di San Luca.

Tilnavnet
---------

Ettersom det også er to andre malere med tilnavnet *Pomarancio* – Niccolòs sønn Antonio Circignani og en rundt én generasjon yngre Cristoforo Roncalli –, er det for en del verker som bare identifiseres med dette navn ikke bestandig entydig sikkert hvem det da egentlig dreier deg om. Dette gjelder ikke minst verker i Umbria, i Toscana og i Marche.

I Roma
------

I Roma har Niccolò Circignani utført fresker i blant annet kirkene Santo Stefano Rotondo, Il Gesù, Oratorio del Santissimo Crocifisso, San Giovanni dei Fiorentini, Santa Maria di Loreto, Santa Croce in Gerusalemme, Santa Pudenziana, Santi Giovanni e Paolo og San Tommaso di Canterbury.

Referanser
----------

1. 1 2  Michele Cordaro: CIRCIGNANI (Cincignani, Cercignani, Cirgnani), Nicolo, detto il Pomarancio, Dizionario Biografico degli Italiani, bind 25 (lest 8. februar 2019)

Kilder
------

* .  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)

Litteratur
----------

* *Guide de la Rome baroque: églises, palais, fontaines* **(fransk)**. Paris: Éditions Hazan. 1992. ISBN 2-85025-265-4.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Niccolò Circignani – kategori av bilder, video eller lyd på Commons

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** VIAF **·** VIAF **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** ULAN **·** BNE **·** KulturNav
 |
Skeetskyting i Fort Stewart i USA
En skeetbane ved Wilhelmshaven i Tyskland sett ovenfra.
Tegning av en skeetbane.
**Leirdueskyting** er flere typer sportsskyting med haglgevær hvor skytteren forsøker å treffe en flyvende leirdue, som bærer navnet fordi de tradisjonelt var laget av leire. Leirduen kastes som regel ut foran skytteren på skytterens egen kommando.

Leirduen er en rundformet «tallerken» og blir i dag laget av bitumen (asfalt). Leirduen har ofte lett synlige farger, vanligst brukt er signaloransje. Leirduen kastes vanligvis ut enten på tvers av eller bort fra skytteren. Skytteren kan bli servert duene en og en, eller to og to, kalt dubbleer. Det nyttes oftest dobbeltløpede hagler.

Denne type skyting blir mest brukt til mesterskapsskyting, men er også utbredt for jegere som vil finpusse skyteferdighetene sine på bevegelige mål og øve til jakt.

Øvelser
-------

Hvis flere leirduekastere blir brukt under skytingen, blir det ofte kalt skeetskyting, eller *olympisk skeet*, en variant som også er olympisk øvelse. En annen variant av leirdueskyting kalles *trap*, eller *olympisk trap*.

Leirduekasteren
---------------

Leirduekaster.
En leirduekaster kan være mekanisert, automatisk eller manuell, og er uformet for å sende leirduene i en flat flukt roterende om egen tverrakse, ikke ulikt en diskos.

Den mekaniske versjon er en fjærbelastet kaster som skyter ut leirduen ved at en annen person trekker i en snor, eller på annen måte løser ut kastarmen på kasteren. Kastarmen er mellom 40 og 50 cm, og leirduen kan dermed plasseres langt fremme eller langt bak på armen for å få ulike fluktbaner. Ved å variere duenes flukt øker vanskelighetsgraden for skytteren. Kastarmen har plass til to duer, som da vil få noe ulik fluktbane.

En automatisk kaster er strømdrevet, og har gjerne et magasin med duer. Noen løses ut ved en knapp, andre er stemmeaktiverte.

En manuell kaster, også kalt «håndkaster» er håndtak laget i bevegelig plast, der man plasserer en leirdue i enden. Kasteren holdes og duen sendes ut ved å svinge kasteren likt et steinkast (uten å slippe).

Tilpasning av våpen
-------------------

Et korrekt tilpasset skjefte blir ofte ansett som viktig for å lykkes i leirdueskyting.

Kryssdominans kjent for å kunne skape problemer i leirdueskyting.

Se også
-------

* NJFF Jegertrap

Referanser
----------

1. ↑  Øyekorrigering | Leirduekastere, lerduekastere, hagleskyting, Promatic, compak

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Mario Giuseppe Bellanca** (født 19. mars 1886, død 26. desember1960) var en italiensk-amerikansk flykonstruktør og flybygger som bygde det første monoplan med kabin i USA i 1922. Dette flyet står nå utstilt på National Air and Space Museum's Steven F. Udvar-Hazy Center.

Biografi
--------

Bellanca ble født 19. mars 1886 i Sciacca, Italia. Han ble uteksaminert som ingeniør fra Politecnico di Milano. Han utvandret til Brooklyn i USA i 1911, der han drev Bellanca flyskole og blant annet lærte Fiorello LaGuardia å fly i bytte for kjøretimer.

I 1921 flyttet han til Omaha, Nebraska, og sammen med Victor Roos dannet Roos-Bellanca Aircraft Company. Den 4. juli 1927 ble han omtalt på forsiden av *Time*.

Etter et kortvarig samarbeid med Levine, dannet Bellanca et nytt selskap, Bellanca Aircraft Corporation of America i et økonomisk samarbeid med Du Pont-familien. Selskapet skulle utvikle et bredt spekter av privatfly og lette kommersielle fly. Columbia Aircraft Corporation skulle produse Bellanca fly .

I 1941 ble Bellanca leder av luftfartsavdelingen i Higgins Industries, Inc. i New Orleans. Han designet en rekke fly under andre verdenskrig. I 1954 dannet han Bellanca Development Company.

Han døde av leukemi i Memorial Hospital i New York 26. desember 1960.

Minner
------

I 1993, hans papirer er arkivert på National Air and Space Museum.

Referanser
----------

1. 1 2   Encyclopædia Britannica Online, oppført som Giuseppe Mario Bellanca, Encyclopædia Britannica Online-ID biography/Giuseppe-Mario-Bellanca, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Social Networks and Archival Context, oppført som Giuseppe Mario Bellanca, SNAC Ark-ID w64x7tdb, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  «The Giuseppe M. Bellanca Collection». National Air and Space Museum, Archives Division. Arkivert fra originalen 18. juni 2016. Besøkt 23. august 2013.
4. ↑  Donald M. Pattillo. *A History in the Making: 80 Turbulent Years in the American General Aviation Industry*. s. 17.
5. ↑  «Air Pioneer Dies at 70». *Associated Press in the Tri City Herald*. 22. desember 1960. Besøkt 20. november 2011. «Giuseppe Mario Bellanca, one of the great figures of aviation history, is dead at 74. He died at Memorial Hospital Monday of leukemia. ...»

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** National Aviation Hall of Fame
 |
«Sølvstranden» i Beihai
Beihai i Guangxi
Katolsk kirke på Weizhouøya nær Beihai
**Beihai** (kinesisk: 北海, pinyin: *Běihǎi*, kantonesisk: *Pakhoi*) er en kinesisk havneby og by på prefekturnivå i den autonome region Guangxi i Sør-Kina ved Kinas kyst mot Tonkinbukta og grensen mot Vietnam. Befolkningen anslås (2004) til 1,45 millioner. 

Byen er en viktig fiske- og handelshavn ved Tonkinbukta. Den ble åpnet for utenlandsinvesteringer og utenlandshandel i 1984 og har en stor verftsindustri, matvareindustri og alskens produksjon av utstyr for sjøfarten. Kinas viktigste perlebanker er i dette området. Byen har fått rykte på seg for å være tilholdssted for sjørøvere.

Administrasjon
--------------

Byprefekturet Guigang har jurisdiksjon over 3 distrikter (区 *qū*) og ett fylke (县 *xiàn*).

| Kart |
| --- |
|  |
| # | Navn | Hanzi | Hanyu Pinyin | Befolkning(2003 est.) | Areal (km²) | Tetthet(/km²) |
| **Distrikter** |
| 1 | Haicheng | 海城区 | Hǎichéng Qū | 260 000 | 140 | 1 857 |
| 2 | Yinhai | 银海区 | Yínhǎi Qū | 130 000 | 423 | 307 |
| 3 | Tieshangang | 铁山港区 | Tiěshāngǎng Qū | 160 000 | 394 | 408 |
| **Fylker** |
| 4 | Hepu | 合浦县 | Hépǔ Xiàn | 930 000 | 2 380 | 391 |

Historie
--------

Etter den sino-britiske Chefookonvensjonen ble undertegnet i 1876 etablerte åtte vestlige stater (Storbritannia, USA, Tyskland, Østerrike-Ungarn, Frankrike, Italia, Portugal og Belgia) seg i byen med konsulater, hospitaler, kirker, skoler og tollhus. Det står (2008) fremdeles femten av disse vestlige bygninger i Beihai. 

Kinesiske myndigheter definerte byen som sted for internasjonal turisme (旅遊對外開放城市) i 1982.

Samferdsel
----------

Kinas riksvei 209 ender opp i Beihai. Den begynner i Hohhot i Indre Mongolia, krysser gjennom provinsene Shanxi, Henan, Hubei, Hunan og ender i Beihai.

Eksterne lenker
---------------

* Lokalregjeringens hjemmesider
* Satellittfoto av Beihai, fra Google Maps
* Bykart over Beihai Arkivert 7. september 2008 hos Wayback Machine.
* Fotos fra *Panoramio*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
USS «Alabama» blir utsatt for effekten av en fosforbombe under tester i september 1921.
Skader etter en fosforbombe.
**Fosforbomber** er bomber som bruker hvit fosfor i stridshodet. Effekten gir brannsetting og tett røyk, og våpnene brukes for å sette ild, lage røyktepper eller å angripe personell.

Fosforbomber er et omdiskutert våpen og i 1980 forbød Våpenkonvensjonen bruk av brannvåpen mot sivile. Bruk av slike våpen medfører store brannskader og forkulling. Det er imidlertid ikke ulovlig å bruke fosforbomber i krig så lenge det ikke benyttes som kjemisk krigføring.

Russland har blitt beskyldt for bruk av fosforbomber i forbindelse med invasjonen av Ukraina i 2022.

Se også
-------

* Fosfor
* Israel–Libanon-krisen 2006

Referanser
----------

1. ↑  Khalili, Mustafa; Tait, Michael (19. januar 2009). «White phosphorus in Gaza: the victims». *The Guardian*. London.
2. ↑
3. ↑  NRK (8. november 2005). «- Fosforbomber mot sivile». *NRK*. Besøkt 10. mai 2020.
4. ↑  Lysberg, Av Magnus; Medin, Oslo og Joakim; Bashiqa; Mosul, øst for (2. november 2016). «Her faller fosforbombene». *Klassekampen*. Besøkt 10. mai 2020.
5. ↑  «Hevder russerne bruker fosforbomber», Dagbladet, 13. mars 2022
6. ↑  «Ukraina anklager Russland for bruk av hvitt fosfor på Slangeøya», Nettavisen, 1. juli 2022

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Fosen Renovasjon** er et interkommunalt renovasjonsselskap for kommunene Indre Fosen, Ørland, Bjugn og Åfjord. Selskapet har ansvaret for all innsamling, omlasting og transport av husholdningsavfall i de fire kommunene som til sammen har over 20.000 innbyggere. Selskapet har også ansvaret for all tømming av slamavskillere i de samme kommunene, samt Roan og Verran kommune.

Kommunene Ørland, Bjugn, Rissa og Åfjord vedtok den 7. januar 1997 å etablere et interkommunalt renovasjonsselskap. Selskapet fikk navnet Fosen Renovasjon og tok over all drift av renovasjonen i de fire kommunene fra 01.01.1998. Selskapets administrasjon er samlet i Rissa og alle andre tjenester kjøpes. 

På samme tid skjedde det endringer i de nasjonale rammebetingelser som medførte at avfallsdeponiene på Fosen ble stengt og løsningene for levering av avfall ble helt endret. Det ble utarbeidet avfallsplaner for alle kommunene og de kommunale renovasjonsforskriftene ble endret med tanke på nye løsninger med avfallsortering og behandling av avfallet. Arbeidet med å etablere gode gjenbruksstasjoner i alle fire kommunene samt oppgraderinger av returpunkter ble prioritert høyt helt fra selskapets etablering.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Brønnøysundregistrene
 |
**Fosen historielag** er et historielag som ble etablert 14. april 1947 etter initiativ fra lærer Kristian Nygård. Historielaget dekker området til det gamle Fosen fogderi, altså kommunene Osen, Roan, Åfjord, Bjugn, Ørland, Rissa, Agdenes, Snillfjord, Hemne, Hitra og Frøya. Laget har vel 1400 medlemmer.

Historielaget gikk i dvale etter to år, men ble gjenopplivet i 1964 av de to lærerstudentene Kolbjørn Aune og Eilert Bjørkvik.

Fosen historielag utgir *Årbok for Fosen*. Årboka utkom 1947-49 og årlig siden 1965. Laget står også bak bokverket *Fosens historie*, og har også utgitt en rekke andre lokalhistoriske bøker og hefter. Medlemsbladet heter *Nytt om gammelt*.

Formann er Johan G. Foss, Frøya.

Referanser
----------

1. ↑  Sturla Leth-Olsen (2007). «Kristian Nygård – han som grunnlag Fosen historielag». *Årbok for Fosen*. s. 7-16.
2. ↑  Haugen, Morten Olsen (1998). *Fosenregisteret : oversikt over lokalhistoriske artikler fra Fosen fra 17 ulike årbokserier, til og med 1997*. Revir forl. ISBN 8291745021.
3. ↑  *Fosens historie. 1: fra istid til 1730*. Fosen historielag. 2005. ISBN 8290341326.

Eksterne lenker
---------------

* Fosen historielag
**Huining** (kinesisk: 会宁县; pinyin: *Huìníng Xiàn*) er et fylke i provinsen Gansu i Folkerepublikken Kina. Det ligger i byprefekturet Baiyin.

I 1999 var folketallet på 569 599 innbyggere.

Kulturminner
------------

Stedet for Den røde armés styremøte i Huining (*Huining Hongjun Huishi jiuzhi*, 会宁红军会师旧址) og Niumendong-funnstedet fra steinalderen til bronsealderen (*Niumendong yizhi*, 牛门洞遗址) er oppført på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner.

Samferdsel
----------

Kinas riksvei 312 løper gjennom området. Den fører fra Shanghai og ender ipå grensen mot Kasakhstan, og passerer blant annet Suzhou, Nanjing, Hefei, Xinyang, Xi'an, Lanzhou, Jiayuguan og Ürümqi.

Referanser
----------

1. ↑  National Population Statistics Materials by County and City – 1999 Period, *i* China County & City Population 1999, Harvard China Historical GIS

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Huining – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Infoside
* Huining hongjun huishi jiniandi
* 1936: Long March forces join in Huining Arkivert 26. desember 2013 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
Huis ten Bosch
**Huis ten Bosch** er ett av den nederlandske kongefamiliens fire offisielle slott og ligger i Haag. Slottet som er kategorisert som Rijksmonument, har vært bosted for kongehuset siden 1981.

Byggingen av slottet på starten den 2. september 1645 under ledelse av Bartholomeus Drijffhout, etter tegninger av Pieter Post og Jacob van Campen. Det har vært bebodd av Elisabeth Stuart og hennes mann Fredrik V av Pfalz, som da bodde i eksil. Da bygget var klart ble det benyttet som sommerbosted av Frederik Hendrik og hans hustru Amalia von Solms. Etter hans død i 1647 dedikerte hun slottet til sin mann. Under ledelse av Jacob van Capmen ble *Oranjesaal* fylt med bilder av den avdøde prinsen, utført av datidens største kunstnere som Gerard van Honthorst, Jacob Jordaens, Thomas Willeboirts Bosschaert og Jan Lievens. Matsalen ble designet av Daniel Marot.

I løpet av de etterfølgende 150 årene, byttet slottet eier flere ganger fra familien Nassau, kongen av Preussen og mange stattholdere inntil franskmennene invaderte i 1795. De ga slottet til det nederlandske folket, som eier det den dag idag. Louis Bonaparte bodde der mellom 1805 og 1807.

Da Vilhelm I ble nederlandsk konge gjorde han Huis ten Bosch til en av sine offisielle residenser. Det ble favorittstedet for mange i den nederlandske kongefamilien og var under første verdenskrig bosted for dronning Wilhelmina av Nederland. Dronningen og hennes familie måtte rømme fra slottet til Storbritannia, og deretter videre til Canada da tyskerne invaderte Nederland under andre verdenskrig. Nazistene tenkte å rive slottet, men lot det stå. Det ble likevel skadet så mye at det ble ubeboelig.

Slottet ble derfor renovert grundig i perioden 1950-1956 og ble igjen kongelig residens og hovedbosted for kongefamilien i 1981. Det består av en sentral del med to lange fløyer som er cirka 110 meter lange.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Rijksmonument **·** VIAF **·** ULAN **·** CiNii **·** GeoNames
 |
**Kalinga Airlines** var et privat flyselskap i Calcutta, India. Det ble grunnlagt i 1947 av flyver og politiker Biju Patnaik som også var sjefflyger. Selskapet ble nasjonalisert og slått sammen med syv andre i 1957 og dannet Indian Airlines. Det startet opp igjen i 1957 og fløy passasjerer og frakt frem til 1972.

Historie
--------

Selskapets grunnlegger, Biju Patnaik, hadde lang erfaring fra Indias flyvåpen og andre verdenskrig hvor han fløy Spitfire og DC-3. Han fløy soldater til Kashmir og landet de første i Srinagar. Kalinga Airlines' DC-3 ble også brukt til å droppe forsyninger i det nordøstre India. I 1953 dannet selskapet sammen med syv andre Indian Airlines. De andre var Deccan Airways, Airways India, Bharat Airways, Himalayan Aviation, Indian National Airways, Air India og Air Services of India.

Kalinga Airways startet opp igjen i desember 1957 sammen med fem andre: Assam Airways, Indamer Airways, Jamair og Darbhanga Aviation med en flåte på 15 DC-3. Siden mai 1960 har Kalinga spesialisert seg på å droppe forsyninger i de nordøstre regionene i India. En tid opererte selskapet charter fra Bombay til Dubai, men det opphørte i oktober 1962, da selskapet ville fokusere på forsyninger fra "oven". Luftdropp-operasjonene ble tatt over av det indiske flyvåpen i juni 1967 og selskapet gikk tilbake til passasjerer og frakt på charter-vilkår frem til februar 1972.

Ulykker og hendelser
--------------------

* Den 31. desember 1951 fløy en DC-3 med en besetning på tre, men uten passasjerer, inn i et tre i overskyet vær nær Calcutta. Besetningen kunne klatre ut uskadet.
* Den 15. september 1952 havarerte en Douglas Dakota med frakt i Wadi Halfa, Sudan. Besetningen på tre omkom.
* Den 10. april 1952 mistet besetningen på en Douglas C-47 kontrollen under en nødlanding i Agartala i India etter motorkutt.. Besetningen på fire omkom.
* Den 30. august 1955 var en Douglas Dakota utsatt for en hendelse på Simara Airport i Nepal. For å unngå å treffe noen som krysset rullebanen, trakk piloten flyet opp i luften for tidlig og havarerte. To av besetningen på tre omkom.
* Den 17. oktober 1965 havarerte en Douglas C-47 med åtte ombord, inklusive fem passasjerer. Flyet var iferd å droppe forsyninger i Mohanbari.

Referanser
----------

1. ↑  John F. Burns (April 21, 1997)
2. ↑  "Biju Patnaik"
3. ↑  "World Airline Directory, *Flight*, April 18, 1958".
4. ↑  "World Airline Directory, *Flight*, April 2, 1964"
5. ↑  "World Airline Survey, *Flight*, April 11, 1968"
6. ↑  "World Airline Directory"
7. ↑  Aviation Safety Network > ASN Aviation Safety Database > Operator index > India > Kalinga Airlines.
8. ↑  Did it come with a bang then? Arkivert 25. juni 2008 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* Ulykkesrapport
Kart
Kart som viser Glorieusesøyenes plassering i forhold til Madagaskar
**Glorieusesøyene** (fransk: *Îles Glorieuses*) er en gruppe franske øyer og holmer på totalt 5 km² som ligger i nordlige del av Mosambikkanalen, 80 km nordvest for Madagaskar. Høyeste punkt er 12 meter over havet.

Øygruppen består av to øyer *Grande Glorieuse* og *Ile du Lys*, samt tre holmer. Øya Grande Glorieuses er sirkelformet og 3 km bred. Øya har tett vegetasjon, hovedsakelig kokosnøttpalmer som er rester etter en nedlagt plantasje. Øya har en 1 300 meter lang flystripe.

Ile du Lys som ligger nord for Grande Glorieuses er omtrent 600 meter lang og består av sanddyner. Tidligere utvinning av fosfat (guano).

Historie
--------

Glorieusesøyene ble navngitt og bebodd i 1880 av franskmannen Hippolyte Caltaux, som anla en kokosnøtt- og maisplantasje. Tolv år senere ble øygruppen annektert av Frankrike. I perioden mellom 1914 og 1958 ble det utdelt konsesjoner til selskaper fra Seychellene for bruk av øyene kommersielt.

Øygruppen var frem til 3. januar 2005 administrert som en del av Réunion, men administreres nå som en del av Îles éparses, som inngår i De franske sørterritorier.

Øyene er i dag et naturreservat med en værstasjon. Øyene har en fransk garnison. 

Både Madagaskar og Komorene krever suverentitet over øygruppen.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GeoNames **·** GeoNames
 |
Portal: Alternativ behandling

**Kannaway** er et amerikansk MLM-konsept og varemerke eid av konsernet Medical Marijuana Inc. Konseptet gikk tidligere under navnet *The Hemp Network*.

Medical Marijuana Inc. ble etablert i 2009 av Bruce Perlowin. I 2011 ble aksjemajoriteten overtatt av selskapet Hemp Deposit & Distribution Corp som var eid av Michael Llamas. Han tok samtidig over som daglig leder i selskapet. Llamas omkom i 2017 i en bilulykke, han var på dette tidspunktet tiltalt for flere tilfeller av bedrageri og risikerte inntil 6 års fengsel.

Kannaway distribuerer kosttilskudd basert på cannabis til helsefremmende bruk. Dette markedsføres med anekdoter fra personer som hevder seg helt eller delvis helbredet fra sykdommer og symptomer.

Produktene omsettes via forretningsmodellen multi-level marketing, og det er også i Norge bygget opp en organisasjon av uavhengige salgsrepresentanter for selskapet. I 2018 fattet Mattilsynet vedtak om omsetningsforbud og sendte varsel om destruksjon av importerte produkter etter å ha konkludert med at disse ikke var tillatt å omsette i Norge. Senere samme år ble det også sendt varsel om tvangsmulkt.

Referanser
----------

1. ↑  How Management Misled Investors When It Gained Control Of Medical Marijuana, Inc. Seeking Alpha
2. ↑  Inside The Pot Stock Bubble Forbes
3. ↑  Driver in Fiery Lamborghini Crash Was Awaiting Sentence on Fraud Charges NBC
4. ↑  *Uvant vinter uten sykdom*, Byavisa Drammen, 30. januar 2019
5. ↑  Multi-Level-Marketing und CBD – In wenigen Schritten vom Laien zum „Fachhändler" Hanf Magazin
6. ↑  *Tilsynsrapport - Mattilsynet fatter vedtak om omsetningsforbud og forhåndsvarsler vedtak om destruksjon*, Mattilsynet, 18. september 2018
7. ↑  *Mattilsynet fatter vedtak om ny frist for destruksjon og forhåndsvarsler vedtak om tvangsmulkt*, Mattilsynet, 13. desember 2018
Engelsk bindingsverkshus nær Warwick. Fagene er fylt med leirklining på flettverk av kvister. Utvendig kalkpuss er delvis defekt, slik at flettverket vises. Teknikken kalles «wattle-and-daub».
**Leirklining** er en blanding av leire, halm og kumøkk som over store deler av verden brukes eller har vært brukt som materiale til husbygging.

Leiren ble som oftest klint på et flettverk av kvister. Helt opp til begynnelsen av 1900-tallet ble det i nordeuropeiske hus av bindingsverk brukt leirklining på flettverk til å tette mellom stolpene i veggene.

Leirklint flettverk er en av de tidligst påviste byggemåter for vegger, noe som bekreftes av etymologien for mange ord i germanske språk. Det norske ordet 'vegg' er beslektet med ordet 'vidje' og antyder at flettverk av vidjer er et eldgammelt veggmateriale. Det tyske ordet for vegg, 'Wand', kommer fra en indoeuropeisk rot som betyr 'å vinde, flette eller sno'. På dansk bruktes ordet 'vendring' om innflettingen av tynne kvister mellom «staver» i bindingsverkets «tavler», før naboene i landsbyen ble invitert til dugnad eller «klinegilde».

Ved arkeologiske undersøkelser finner man ofte leirklining i form av fragmenter av brent leire med avtrykk av flettverk på tuftene etter nedbrente forhistoriske langhus.

Referanser
----------

1. ↑  Myhre, Bjørn: «Synspunkter på huskonstruksjon i sørvestnorske gårdshus fra jernalder og middelalder.» I: Myhre, Stoklund og Gjærder (red.): *Vestnordisk byggeskikk gjennom to tusen år*. AmS, Stavanger 1982, s. 108.
2. ↑  Falk, Hjalmar og Alf Torp: *Etymologisk ordbog over det norske og det danske sprog*, Kristiania 1903, s. 998.
3. ↑  Jensen, Chr. Axel: «Stolper og suler», I: *Fortid og nutid* 1916, s. 68.
4. ↑  «Det forhistoriske huset». I: Brekke, Nils Georg og Helge Schjelderup (red.): *Hus på vestkysten i Norge gjennom 4000 år*, Fortidsminneforeningen, Bergen/Stavanger 1997, s. 25.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Wattle and daub – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica
 |
«Leira» har flere betydninger.

**Leira** er et område og en gård i Trondheim, rundt seks km sør for Trondheim sentrum (Midtbyen). Leira gods, også skrevet *Leren*, tidligere *Kroghsminde*, ligger øst for Nidelva og Øvre Leirfoss og vest for Tverreggen. 

Leirfossen og Leren Kromfabrik i 1870.
Navnet kommer fra navnet på bekken som renner over gårdsvaldet. Leira ble for første gang nevnt i 1277, og tilhørte i middelalderen erkebiskopen. I 1647 var gården delt i to bruk, og i 1664 i fire. 

Industrien på Leira har en lang historie, og Øvre Leirfoss like ved har vært energikilden for industridriften. Sagen på gården ble nevnt første gang i 1617, og i 1629 ble det oppført enda en sag i Leirfossen. På husmannsplassen Fossaplass ved Nedre Leirfoss ble det grunnlagt et kobbervalseverk (*Leren valseverk*) av oberst Georg Frederik von Krogh i 1810. Kobbervalseverket ble avviklet i 1816, og *Leren Kromfabrik* ble opprettet i 1831 i bygningene som tidligere huset det. 

Leira kapell ligger like nord for Leira gods, og ble oppført i 1898 som bedehus. Kapellet er en tømmerbygning i en etasje med en toetasjes tverrfløy, og er kledd med rødmalt, stående panel. Det ble innviet som kapell i 1954. Like nedenfor Leira gods og Øvre Leirfoss ligger Leira naturreservat, opprettet i 1987. Fredningen beskyttet en gråor/almeskog med rik bunnvegetasjon.

Litteratur
----------

* Bratberg, Terje T.V. (1996). *Trondheim byleksikon*. Kunnskapsforlaget. ISBN 8257306428.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Sentralt stedsnavnregister
 |
**Emil Juracka** (født 11. juni 1912, død 21. februar 1944) var en østerriksk håndballspiller som deltok i de olympiske leker 1936 i Berlin.

Juracka vant en olympisk sølvmedalje i håndball under OL 1936 i Berlin. Han var med på det østerrikske laget som kom på andreplass i håndballturneringen bak Tyskland. Det var første gang som håndball var olympisk sport. Seks lag deltok i turneringen som ble avviklet i perioden 6. og 14. august. Østerrike vant fire av fem kamper, i finalerunden som besto av fire lag, beseiret de Sveits med 11-6 og Ungarn med 11-7 og tapte kampen mot Tyskland med 6-10. Juracka spilte tre kamper i OL-turneringen.

OL-medaljer
-----------

* 1936 Nazi-Tysklands flagg Berlin – Sølv Sølv i håndball Østerrikes flagg Østerrike

Eksterne lenker
---------------

* (en) Emil Juracka – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Emil Juracka – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Emil Juracka – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
Nærbilde av silplaten
**Silplaten** er en del av vannkanalsystemet hos pigghuder. Selve platen er av kalk og ligger litt til side for anus på toppen av dyret hos sjøstjerner og kråkeboller. Silplaten er asymmetrisk plassert, og er den eneste ytre tegnet som avslører at disse dyrene egentlig er tosidig symmetriske dyr. Platens brukes til å filtrere vannet som suges inn i kanalsystemet, og fungerer som en trykkutjevnende ventilen. Vanligvis vil silplaten se ut som en liten rød eller gul knappelignende struktur, eller se ut som en liten vorte, på oversiden av den sentrale delen av en sjøstjerne. I lupe kan man man tydelig se strukturen i overflaten.

Pigghuder har lite muskler, og beveger, spiser og puster ved hjelp av vannkanalsystemet. Dette systemet ligger i umiddelbar kontakt med og er delvis en del av det indre kalkskjelettet. Det fungerer som et hydraulisk system, der sjøvann pumpes rundt i kanalsystemet under trykk. Hoveddelene av vannkanalsystemet er silplaten, steinkanalen, ringkanalen, radiale kanaler, sidekanalene, og sugeføtter. Silplaten lar sjøvann slippe inn i steinkanalen, som står i forbindelse med ringkanalen rundt munnen. Fem eller flere radiale kanaler strekker seg fra ringkanalen, en for hver arm. Fra radialkanalene går det av mange sidekanaler som hver fører til et pedicellarie (sugefot). Hvert fot er en lukket sylinder med muskelvegger, og med en sugeskive ytterst og et pærelignende ampull ved sin indre ende inne i kroppens hulrom.

Referanser
----------

1. ↑  Yadav, D.R. Khanna & P.R. (2005). *Biology of Echinodermata*. New Delhi: Discovery Pub. House. s. 36. ISBN 8171419488. Besøkt 2. januar 2015.
2. ↑  Barns, R.D. (1968): *Invertebrate Zoology*. W. B. Saunders Company, Philadelphia. 743 sider

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
«***Du spørger mitt barn***» er et skillingstrykk som er skrevet av Andreas Melchior Glückstad (1829–1865), sønn av offiseren Ludvig Michael Glückstad. Melodien til visa er av H.C. Lumbye (1810–1874), en dansk komponist og Tivolihavens første kapellmester, kjent blant annet for «Champagnegaloppen».

Teksten
-------

**1.**Du spørger, mitt barn, hva jeg vil med den visne fiol,  

hvis blade er tørre som bøkene i min reol.  

Med friske og grønne fioler og roser av smukkeste sort  

du vil meg belønne i fall jeg vil kaste dem bort.  

  

**2.**Se den ting begriper du ikke før du bliver stor,  

og meget min lille du enn skal erfare på jord.  

Din moder jo rakte med kjærlige hender meg rødmende den  

den dag hun frem sagde: Min kjæreste venn.  

  

**3.**Og når så en gang jeg skal samles med henne igjen  

da kommer vel fremmede folk på mitt kammer her hen,  

de kaster til side fiolen, billetter og lokken og kram  

thi ingen kan vite hva verdt det har eiet for ham.  

  

**4.**Thi minnene ser du, min venn, er vår dyreste skatt,  

de følge som drømme oss selv i den mørkeste natt.  

Så lek kun i graven hos meg du den blomst med det visnede løv  

i dødningehaven er jeg som fiolen blott støv.

Kilder
------

* Oldemors visebok av Eli Støre Erichsen, Cappelen 1976

Eksterne lenker
---------------

* 

|  |  |
| --- | --- |
| Wikisource | (da) Du spørger, min dreng – originaltekster fra den danskspråklige Wikikilden |
**Helene Urdland Karlsen** (født 16. oktober 1986) er forlagsredaktør hos Cappelen Damm fra 2015 der hun jobber med revidering av Norsk ordbok. Hun vokste opp på Voss og tok mastergrad i norsk språk og litteratur i 2011 på Universitetet i Bergen. Hun har også studert tysk på Universitetet i Oslo. Etter fullførte studier hadde hun ulike jobber før hun i 2013 fikk jobb i Språkrådet som redaktør for Nynorskordboka. Men etter kort tid der fikk hun jobb som redaktør i Norsk Ordbok, hvor hun var til hun begynte hos Cappelen Damm. 

Sammen med Lars S. Vikør og Åse Wetås sto hun for festskriftet i forbindelse med sluttføringen av Norsk Ordbok: *Livet er æve og evig er ordet*. Norsk Ordbok 1930 – 2016. Samlaget, 2016 ISBN 978-82-521-9008-3 Sammen med redaktør Olaf Almenningen, Åse Wetås, Andreas Tandberg, Lars S. Vikør og Oddrun Grønvik sto hun også for *Frå A til Å - veneskrift til Dagfinn Worren på 70-årsdagen 28. desember 2014* Novus forlag 2014 ISBN 9788270997923

Bibliografi
-----------

* (no) Publikasjoner av Helene Urdland Karlsen i BIBSYS

Kilder
------

* Helene Urdland Karlsens side på linkedin.com[*død lenke*]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** SUDOC **·** CRIStin
 |
«Mor Kleppen», olje på lerret, 1896/1897. Tilhører Nasjonalmuseet for kunst, arkitektur og design
**Helene Augusta Vosgraff** (født 18. august 1853 i Christiania, død 15. august 1935 i Bærum) var en norsk maler, og datter av oberst og medlem av Sverdordenen Peter Michael Vosgraff, og hans annen hustru Marie Lerberg Helgesen.

Helene Vosgraff var elev ved Die Königliche Kunstschule i Berlin, samt et halvår i 1893 hos Conrad Fehr samme sted. Hun var dessuten elev av Harriet Backer og fikk korreksjon hos Eilif Peterssen i 1893-94. Vintrene 1894-97 oppholdt hun seg i Paris, der hun var elev ved Académie Delécluse under Paul-Louis Delance.

Vosgraffs teknikk ble i samtiden ansett som mangelfull av norske kritikere, men hun ble hyllet i utlandet, hvor hun oppnådde stor heder på Salongen i Paris. Her hjemme ble hun berømmet for en levende og følsom karakteristikk av sine modeller.

Hun var stort sett kjent for figurkomposisjoner og portretter. Helene Augusta Vosgraff ble portrettert av Christian Krohg. Maleriet heter "Malerinnen Helene Vosgraff", og har vært utstilt en rekke ganger. Maleriet er i privat eie.

Referanser
----------

1. 1 2   Norsk kunstnerleksikon, Norsk kunstnerleksikon ID Helene\_Augusta\_Vosgraff, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   KulturNav, KulturNav-ID 3899a58e-ccdd-429e-9b13-a11eca120c01, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2  Glenny Alfsen. «Helene Augusta Vosgraff». *Norsk kunstnerleksikon*. Besøkt 15. november 2018.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Norsk kunstnerleksikon **·** KulturNav
 |
**Collin** er navnet på en norsk slekt med røtter i den danske byen Kolding. Medlemmer av familien har innehatt flere betydningsfulle stillinger i Norge. På 17- og 1800-tallet var familien en sentral del i Trondheims handels- og embetsmiljø.

Den første Collin i Norge var bergassessor og kommersinspektør Jens Hanssen Collin (1651–1708.) Han flyttet til Trondheim som ung, og ble stamfar til slekten Collin i Norge. Jens Hanssen Collin slo seg raskt ned som en dyktig handelsmann, og hans familie ble snart en del av Trondheims overklasse. På denne tiden var Angell, Horneman og Collin de rådende familiene i byen.

Kjente medlemmer
----------------

* Jens Hanssen Collin
* Hans Jenssen Collin
* Niels Krog Collin

Collin-krypten
--------------

I likhet med mange andre geistlige familier på 1700-tallet hadde Collin-familien eget gravkammer. Dette gravkammeret var plassert i krypten under Vår Frue kirke i Trondheim. Krypten var svært forseggjort, og med sine 34 kister var det den største familiekrypten i Trondheim.

Slektsvåpen
-----------

Innvandreren Jens Hansen Collin førte et våpenskjold med i rødt et grønt palmetre under en gull sol. Fra midten av 1700-tallet er slektsvåpenet i rødt skjold en sølv palme, som hjelmtegn en sølv palme og som skjoldholder en naturfarget villmann med senket klubbe. Slektsmedlemmer har også brukt våpen i segl med et løvtre i stedet for palmen eller med en vind som blåser på palmen.

Litteratur
----------

* *Norsk Slektshisorisk Tidsskrift*, Bind VII side 311, Oslo 1940 og Bind XVI side 222, Oslo 1958
* Hans Cappelen: *Norske slektsvåpen*, Oslo 1969 (2. opplag 1976)

Referanser
----------

1. ↑  Collin slekten på Store norske leksikon sine nettsider, skrevet av Jon Gunnar Artzen, besøkt: 20.08.2012.
**Klaus Wiesehügel** (født 1. mai 1953 i Mülheim an der Ruhr i Nordrhein-Westfalen) er en tysk fagforeningsleder og politiker (SPD). Wiesenhügel ble leder av den tyske fagforeningen IG Bauen-Agrar-Umwelt (IG BAU) 7. november 1995 og gjenvalgt senest i 2009. Fagforeningen organiserer blant andre arbeidere i byggfag og landbruk og hadde i 2012 ca. 300 000 medlemmer.

Klaus Wiesehügel ledet i 2002 sitt forbund i den første bygningsarbeiderstreik i Tyskland etter den andre verdenskrig. Han var en skarp kritiker av tidligere forbundskansler Gerhard Schröder og hans Agenda 2010, et reformprogram vedtatt i 2003 for Tysklands sosialsystem og arbeidsmarked. Wiesehügel omtalte ved en anledning Schröder som en «asosial desperado».

Wiesehügel ble foran valget i 2013 oppnevnt som medlem av kanslerkandidat Peer Steinbrücks kompetanseteam, også kalt skyggeregjering, der med arbeid og sosialsaker som arbeidsområde.

Liv
---

Wiesehügel er sønn av en betongarbeider og bodde til 1958 på sin bestefars bondegård. Han er faglært betongarbeider og har gått på Sozialakademie Dortmund som gir undervisning til arbeidstakere og tillitsvalgte i arbeids- og samfunnsliv. Wiesehügel er gift og har ett barn.

Referanser
----------

1. ↑   Munzinger Personen, Munzinger IBA 00000021663, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Grunnleggende data om medlemmene av Forbundsdagen, katalogkode 11003263, besøkt 13. april 2018[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Internettsiden til Deutscher Gewerkschaftsbund
4. ↑  Frankfurter Allgemeine Zeitung, nettutgaven: *Klaus Wiesehügel im Porträt: Arbeitskämpfer wider Willen*
5. 1 2  spiegel.de: *Steinbrück holt Gewerkschaftsboss ins Schattenkabinett*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** ISNI **·** Munzinger (iba)
 |
**Dino Mulac** (født 13. november 1988) er en norsk fotballspiller som spiller i Kvik Halden FK.

Karriere
--------

### Trosvik IF

Mulac er en av mange unggutter som har kommet opp fra Trosvik IF sitt talentarbeid. Men Mulac er ikke som alle andre Trosvik-spillere som pleier å ta turen via bylag og juniorlaget før A-laget står for tur. Mulac imponerte stort og ble toppscorer i romjulsturneringen i Østfoldhallen i 2009. Han ble dermed invitert til å trene med FFK, og tok godt vare på sjansen.

### Fredrikstad

Før 2010-sesongen ble han tatt opp til A-stallen til Fredrikstad. Han fikk sin debut hjemme mot Alta. Han scoret sitt første mål mot Strømmen i cupen i 3. runde. Sesongen 2011 ble ødelagt av skader, og før sesongen 2012 valgte han å gå til 2.-divisjonsklubben Kvik Halden FK.

Referanser
----------

1. ↑   transfermarkt.com, Transfermarkt spiller-ID 146782, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Dino Mulac – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (no) Dino Mulac – Norges Fotballforbund Rediger på Wikidata