recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Bootstrapping** eller **bootstrap** er et uttrykk som brukes om statistiske metoder, der nye datasett simuleres med utgangspunkt i et opprinnelig datasett. Bootstrapping skjer ved gjentatte tilfeldige uttrekk og tilbakelegginger av data, slik at det oppnås mer robuste estimater. Generelt er bootstrapping en av flere metoder for gjenutvalg (engelsk *resampling*). Utelat-én-gjenutvalg (også kalt lommekniving, engelsk *jackknifing*) er et eksempel på en annen metode for gjenutvalg.

Etymologi
---------

Begrepet bootstrapping ble initiert av den amerikanske statistikeren Bradley Efron i 1979. Han hevder at uttrykket stammer fra det amerikanske uttrykket «to pull oneself up by one’s own bootstrap». Oxford English Dictionary forklarer uttrykket som «å ta i bruk eksisterende ressurser eller kapasiteter for å styrke (sin egen) posisjon til en ny situasjon eller et nytt nivå; å modifisere eller forbedre gjennom å bruke det som alt finnes.» Sagt på en annen måte, «komme seg videre med gjenbruk av det man har».

I bokstavelig betydning kan bootstrap oversettes til norsk som «støvelstropp», en stropp montert på en støvel (for eksempel rundt vristen), enten for at man lettere kan dra på seg trange støvler, eller for å stramme rundt ankelen slik at skoen ikke beveger seg når man går og dermed forebygge gnagsår (kalt *Marschriemen* eller *Fußschoner* på tyske infanteristøvler fra første verdenskrig), eller som dekorasjon. Støvelstropp må ikke forveksles med skolisse.

Referanser
----------

1. ↑  T B Haugen (26. juni 2012). *Bootstrapping – kjær metode uten norsk navn*. Tidsskrift for Den norske legeforening, 2012; 132:1497. doi: 10.4045/tidsskr.12.0550.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MathWorld **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC
 |
***Desert Blossoms*** er en amerikansk stumfilm fra 1921, regissert av Arthur Rosson.

Handling
--------

Steve Brent, en bygningsingeniør med et utmerket rykte, får skylden etter å ha brukt alt for dårlige materialer på en bro som kollapser. Bert Thornton, sønnen til arbeidsgiveren hans, er den virkelige ansvarlig. Brent sier opp sin egen stilling kort tid senere. Under et fiktivt navn reiser han vestover, og skaffer seg en annen jobb.

Der møter han snart Mary Ralston som gjenkjenner ham, men hun holder på hemmeligheten hans. Når faren hennes blir informert av en fiende av Steve om hvem Steve egentlig er, hjelper Mary med å beskytte Steve frem til han kan bli frikjent - og han deretter står fritt til å gifte seg med Mary.

Skuespillere
------------

* William Russell som Stephen Brent
* Helen Ferguson som Mary Ralston
* Wilbur Higby som James Thornton
* Willis Robards som Henry Ralston
* Margaret Mann som Mrs. Thornton
* Dulcie Cooper som Lucy Thornton
* Charles Spere som Bert Thornton
* Gerald Pring som Mr. Joyce

Referanser
----------

1. ↑  «AFI|Catalog». *catalog.afi.com*. Besøkt 12. januar 2023.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Desert Blossoms* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
*Larus hyperboreus*
**Polarmåke** (*Larus hyperboreus*) er en kystbunden overflatebeitende sjøfugl som tilhører gruppen måker og inngår i slekten *Larus*, som er den mest tallrike av måkeslektene.

Biologi
-------

Polarmåke er en arktisk art som blant annet hekker på Svalbard, Jan Mayen, Island og Grønland, dessuten lengst nord i Russland og Nord-Amerika. Høst og vinter sees den ofte langs norskekysten, i Sør-Norge dog fåtallig og typisk som enkeltindivider i flokker av gråmake og svartbak.

Polarmåka er som grønlandsmåka en svært lys måkeart. I alle drakter fra ungfugl- til voksen hekkedrakt mangler den mørkt på vingespissene, et godt kjennetegn som skiller den fra alle andre norske måkearter (men ikke fra grønlandsmåka). Polarmåka er meget stor, på størrelse med en svartbak, mens grønlandsmåka er mindre, omtrent på størrelse med en gråmåke.

Polarmåka hekker i kolonier i bratte fjellvegger eller på små øyer, men parene kan også hekke enkeltvis.

Som svartbaken tar polarmåka ofte egg og unger fra andre sjøfugler. Den tar fisk og andre marine organismer i vannoverflaten, og spiser gjerne åtsler og avfall. Den kan også drepe nyfødte selunger.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Polarmåke* – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen Rediger på Wikidata

* (en) *Polarmåke* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *Polarmåke* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *Polarmåke* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *Polarmåke* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *Polarmåke* hos Fossilworks Rediger på Wikidata

* (en) *Polarmåke* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Polarmåke* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Larus hyperboreus* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Larus hyperboreus* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Larus hyperboreus* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* Miljøstatus i Norge: Sjøfugl[*død lenke*]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica
 |
**Teori** er i vitenskapen en testet antagelse om virkeligheten, en forklaring på et fenomen eller en sammenheng i naturen. Etter å ha testet om en hypotese gir et mer sant enn falskt bilde av virkeligheten omtales den ofte som en teori. Vitenskap defineres ofte som det å sette frem og teste hypoteser/teorier.

**Teori** er i hverdagsspråket en betegnelse på en «ubekreftet antagelse». Men den vitenskapsteoretiske betydningen av ordet er altså nesten det motsatte: *Teori* brukes nærmest som hedersbetegnelse på en hypotese når denne gang på gang har blitt bekreftet i tester som hadde som sitt formål å tilbakevise den.

Ofte blir begrepet *teori* forbeholdt forklaringssystemer som består av mange innbyrdes samstemte (koherente) «delteorier» og som kan forklare og forutsi et stort spekter av fenomener eller sammenhenger.

Det er imidlertid korrekt at man aldri vil kunne omtale en teori som *bevist* (verifisert). Men dette utgjør selve definisjonen av (i hvert fall de empiriske) vitenskapene: Et utsagn er kun vitenskapelig hvis det i hvert fall prinsipielt kan vise seg å være feil. Absolutt sikkerhet forekommer ikke i de empiriske vitenskapene.

En teori er derfor det beste man kan håpe på. Hvor mange tester som skal til før en hypotese kan «forfremmes» til teori, er derimot et skjønnsspørsmål, i og med at det ikke fins noen skarpe grenser mellom hypotese og teori. Støtten en hypotese får, er ikke et enten/eller-, men et gradsspørsmål. Vanligvis omtales hypotesen som teori når størsteparten av forskersamfunnet midlertidig aksepterer den som en sannsynlig og nyttig forklaring.

Eksempler på teorier fra hhv. fysikken og biologien er relativitetsteorien eller evolusjonsteorien. Begge beskriver og forklarer sammenhenger i naturen (hhv. mellom bevegelse, tid og rom; og mellom variasjon innen arter og frembringelsen av nye arter) som antas å være naturlover.

Teori er avledet av det greske substantivet θεωρία (theōría), betraktning, eller verbet θεωρεἶν (theōreîn) som betyr å betrakte eller beskue, også som refleksjon. Det brukes i dag både i vid og trang betydning. I vid betydning viser det til alt det vi tenker, det kognitive, i motsetning til det vi faktisk gjør, til praksis. I trang betydning viser det til forklaringer, vitenskapelige, men det blir også brukt som forklaringer i en hverdagslogikk.

Se også
-------

* Idé
* Hypotese
* Lære
* Vitenskapelig modell
* Indisium

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Stanford Encyclopedia of Philosophy **·** Encyclopædia Universalis **·** GND **·** NKC
 |
**Kalkovnene på Karljohansvern** i Horten kommune er to ovner ført opp fra 1852 til 1854, og som i dag er vernet og ferdig restaurert. Inndeles i ovn A og ovn B. Ovn A har grått treverk øverst, ingen vinduer og bro. Ovn B er utstyrt med vinduer og rødt treverk.

Historie
--------

Marinen arbeidet med å etablere seg på Karljohansvern, og man trengte bygningskalk til de omfattende byggearbeidene. Kalken kom hovedsakelig fra kalkbruddet på Langøya, som staten hadde kjøpt rundt 1820.

Etter byggeperioden fungerte ovn B i en årrekke som dueslag for Marinens Flyvesen. Videre har den fungert som signalstasjon/fjernskriversentral fra 1949 til 1955. Ifølge muntlige kilder på Karljohansvern skal tyske okkupasjonsstyrker har brukt ovn B til hemmelig fjernskriverstasjon, men dette har man ikke funnet sikre kilder på.

Mellom 2001 og 2003 ble begge ovnene restaurert, som ledd i et europeisk forskningsprosjekt. Ovn A er restaurert tilbake til nettopp kalkovn, mens ovn B er restaurert tilbake til fjernskriverstasjon.

* Kalkovnene.Kalkovnene.
* Skiltet til kalkovnene.Skiltet til kalkovnene.
* Kalkovnene på Karljohansvern.Kalkovnene på Karljohansvern.
* Fra venstre kalkovn A og B.Fra venstre kalkovn A og B.

Referanser
----------

1. ↑  Restaurering
2. ↑  Kalkovnene og verneplan
3. ↑
4. ↑
5. ↑  Pilotprosjekt om murverk

Eksterne lenker
---------------

* «Kalkovnene på Karljohansvern». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Riksantikvaren kulturminne
 |
**Den lutherske kirke i Norge** er et kirkesamfunn som ble registrert høsten 2006. Kirken har en klassisk luthersk teologi som innebærer at den fastholder Bibelens ufeilbarlighet. Kirken har 5 prester i aktiv tjeneste, de fleste er tidligere prester i Den norske kirke.

Messiaskirken i Oslo fungerer som domkirke. De øvrige menighetene er Den Lutherske Kirke i Lofoten (Svolvær), Den Lutherske Kirke i Ofoten/Sør Troms (Gratangen), Den Lutherske Kirke i Lebesby, Den Lutherske Kirke i Vest-Finnmark/Kautokeino og tospråklig Den Lutherske Kirke i Ålesund i Ålesund (norsk/latvisk). Kirken har rundt om i landet flere grupper som relaterer seg til nettpreknene fra Messiaskirken.

Kirken har et pastoropplæringsprogram AdFontes som er et supplerende opplegg til BA & MA teologistudie ved MF/Fjellhaug.

Kirken er medlem i International Lutheran Council og har kirkefellesskap med Den evangelisk-lutherske kirke i Latvia, Den evangelisk lutherske Ingermanlandske kirke i Russland, Den evangelisk lutherske kirke i Litauen, American Association of Lutheran Churches og Den lutherske Missouri-synoden i USA. I Norge står kirken nær Det Evangelisk Lutherske Kirkesamfunn foruten en del andre frie grupper som ikke er registrert som kirkesamfunn.

Kirkesamfunnet var i 2017 registrert med 84 medlemmer.

Referanser
----------

1. ↑  «Den Lutherske Kirke I Norge». *trussamfunn.fylkesmannen.no*. Arkivert fra originalen 23. januar 2019. Besøkt 23. januar 2019.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* (no) Den Lutherske Kirke i Norge på Facebook Rediger på Wikidata

* (no) Den Lutherske Kirke i Norge på YouTube Rediger på Wikidata
* (no) Websiden for Den lutherske kirke i Norge
* (no) Artikkel på Caspari Center for Biblical and Jewish Studies
* (no) Artikkel på Dagen Arkivert 9. januar 2014 hos Wayback Machine.
* (no) Første bispeviglsing i Den Lutherske Kirke i Norge
██ Medlemsland

**Energy Technology Data Exchange (ETDE )** er et internasjonalt utvekslingsprogram for energiinformasjon under Det internasjonale energibyrået (IEA)

ETDE ble startet i 1987 med formålet: «å forsyne forvaltning, industri og forskning i medlemslandene med informasjon innen alle aspekter av energiforskning, -vitenskap og -teknologi, samt å øke spredningen av den samme informasjonen til utviklingsland». Medlemsland ved oppstarten var Canada, Finland, Danmark, Tyskland, Japan, Nederland, Norge, Spania, Sveits, Sverige Sør-Afrika og USA. Senere har Brasil, Mexico, Sør-Korea, Italia og Portugal kommet til.

Med over 4 millioner oppføringer representerer ETDEs database den største samlingen av litteratur om energiforskning og -teknologi i verden. Databasen baserer seg på bidrag fra medlemslandene og internasjonale partnere, og omfatter blant annet USAs energidepartements databaser tilbake til 1974. Informasjonen i databasen er tilgjengelig på internett via World Energy Base (ETDEWEB) Arkivert 28. april 2006 hos Wayback Machine.. Databasebrukere i medlemslandene og i mange utviklingsland har privilegert tilgang til ETDEs informasjon.

Eksterne lenker
---------------

* ETDE
* ETDE World Energy Base Arkivert 28. april 2006 hos Wayback Machine.
* AGB – Norsk ETDE kontakt
* ETDE norsk hjemmeside
* Norsk kontraktspart er ENOVA SF

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** NLA
 |
Modell som syner en såkalt *sveitsisk ankergang*.
Verket i et mekanisk ur, *Kalibre J88*, fra 1946 fra den tyske urfabrikken Junghans. Uroen med justerings-mekanismen er å se i nedre parten som et hjul med en spiralfjær rundt akselen.
**Ankergang** er et reguleringssystem for gangen i et mekanisk urverk (klokke eller ur til måling av tiden), funne opp i 1671 av engelskmannen William Clement. Ankergangen syter for at urverket går med jevn fart, og virker ved at ankeret (også kalte ankerhaken) på en aksel svinger tilbake og frem og slipper frem en tann på et tannhjul, ganghjulet, for hver enkelt svinging. For å styrer frekvensen på de svingningane som ankeret (ankerhaken) gjør, er ankeret tilsluttet enten en pendel (i pendelur som for eksempel gulv- og veggur) eller til en såkalt uro, et hjul som svinger tilbake og frem ved hjelp av en spiralfjær ikring akselen (i for eksempel armbåndsur og lommeur).

Svingningsfrekvensen på pendelen kan endres ved å endre lengden mellom opphenget og den vekten som henger på pendelen, og svingfrekvensen på uroen kan endres ved å stramme eller slakke på fjæren i uroen. Ved slike endringer endres også svingningsfrekvensen på ankeret (ankerhaken), og med dette farten på ganghjulet. Slik kan urverket justeres til den fartete som er rett for at uret skal syne rett tid. Ganghjulet, og urverket i det hele tatt, blir drevet av enten en stålfjær som må strammes manuelt (som i armbandesur, lommeur, noen typer veggur, kaminur og liknende) eller av et lodd som henger i en kjede og faller sakte nedover, og må dras opp igjen manuelt, slik som i mange vegg- og golvur: uren må trekkes opp.

Den meste benyttete typen av ankergang var den såkalte «sveitsiske ankergangen». Her er ankerhaken opplagra i syntetiske edelsteiner. I billigere ur og i vekkarur ble det benyttet stiftanker, og i pendelur ble det benyttet ulike typer ankergang kalte slepegang eller hvilegang, som for eksempel i de norske Toten-urene og de tyske Schwarzwald-urene.

Kilder
------

* Store norske leksikon, Ankergang, 12. august 2015.
**Kalkering** (også kalt **tracing**) er fellesnavn på metoder til å overføre (kopiere) tegninger av forskjellig slag fra et papirark til et annet, eventuelt til et lerret.

Det kan brukes kalkérpapir, blåpapir (som også kan være hvitt dersom overføringen skal til farget bakgrunn) eller det opprinnelige arket kan snues, og omrisset trekkes opp speilvendt, dersom det er gjennomskinnelig. Alternativt brukes en blyant eller grafittstift til å sverte baksiden. 

Når en deretter gjentar de ønskede strekene med papiret lagt rett vei oppå neste, og litt trykk på blyanten, blir det ønskede motivet overført til neste fase.

Metodene brukes av enkelte kunstnere, gjerne når arbeidet med en skisse har gitt for mange feile streker, da som ledd i utarbeidelsen av et ferdig arbeid, men også for å overføre motiver fra skisser og til et lerret som skal påføres et maleri. 

For arkitekter var kalkering en av metodene for å mangfoldiggjøre tegninger. EDB har endret mye av deres arbeidsmetodikk i så måte.
**Kirstine Ladefoged Jensen** (født 15. januar 1907 i Vium, død 6. desember 1964 i København) var en dansk lege og politiker.

Hennes bakgrunn fra en politisk aktiv familie, sammen med sitt engasjement og store kontaktflate i studietiden gjorde at hun tidlig ønsket å bli lege. I 1934 tok hun embedseksamen i medisin, men slet med å få seg jobb, og da hun fikk muligheten til å ta jobben som vikarierende distriktslege i Maniitsoq (Sukkertoppen) på Grønland grep hun sjansen. 

Vikariatet varte bare ett år, deretter flyttet hun tilbake til Danmark, og i 1939 etablerte hun et legekontor i bydelen Christianshavn i København. 

Senere ble hun mer politisk og sosialt aktiv. I 1943 ble hun med i styret i *Den liberale Venstreforening*, i 1945 stilte hun som kandidat til Folketingsvalget, og i 1947–50 satt hun på Folketinget. 

Den tverrpolitiske opplysningsbevegelsen for kvinner, Folkevirke, som ble etablert i 1944 ble dannet av Bodil Koch i samarbeid med bl.a. Kirstine Jensen. Dannelsen skjedde bl.a. som en følge av at antallet kvinner på Folketinget falt fra fire til kun to ved valget i 1943. Jensen var aktiv i denne bevegelsen, og talte også grønlandske kvinners sak her. Etter at grønlandske kvinner fikk stemmerett i 1948 reiste hun til Grønland i 1949 for å drive opplysningsarbeid. 

Hun var også den ene av kun to kvinner som satt i Grønlandskommisjonen 1948–1950. 

I 1957 ble hun ridder av Dannebrogordenen.

Kilder
------

* Dansk Kvindebiografisk Leksikon – Kirstine Ladefoged Jensen

Portal: Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Dansk kvindebiografisk leksikon
 |
**Kirstjen Michele Nielsen** (født 14. mai 1972 i Clearwater i Florida i USA) var USAs sikkerhetsminister i Donald Trumps regjering fra 6. desember 2017 til 7. april 2019.

Nielsen fungerte som assisterende stabssjef i Det hvite hus i Donald Trumps regjering fra 6. september 2017. Hun utførte rollen uformelt fra John F. Kelly ble stabssjef i Det hvite hus 31. juli 2017. Nielsen var tidligere Kellys stabssjef i Department of Homeland Security.

Hun er grunnlegger og tidligere leder for Sunesis Consulting. Før hun ble med i Trump-regjeringen var hun seniorstipendiat og medlem av Resilience Task Force ved tankesmien Center for Cyber & Homeland Security ved George Washington University, samt medlem av Global Risks Report Advisory Board i Verdens økonomiske forum.

Nielsen tjenestegjorde i president George W. Bushs regjering som spesialassistent og seniordirektør for forebygging, beredskap og respons i Det hvite hus' råd for indre sikkerhet (Homeland Security Council). Hun ledet også kontorene for lovgivning og statlige saker i Transportation Security Administration. Hun har en bachelorgrad fra Georgetown School of Foreign Service og en juristgrad fra University of Virginia Law School.

Referanser
----------

1. ↑   Munzinger Personen, Munzinger IBA 00000031425, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   www.businessinsider.com[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   www.law.virginia.edu[Hentet fra Wikidata]
4. ↑
5. ↑  «DHS Secretary Kirstjen Nielsen speaks for first time since resignation announcement». *www.cbsnews.com* **(engelsk)**. Besøkt 8. april 2019.
6. ↑  Kutner, Max. «Who is Kirstjen Nielsen, Trump's reported pick for Secretary of Homeland Security?». *Newsweek.com*. Newsweek. Besøkt 11. oktober 2017.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** Munzinger (iba)
 |
**Kirstin Hagen** (født 20. desember 1922 i Oslo) er pinsevenn og har vært evangelist i Norge, misjonær i Kina, Formosa og Japan i over 50 år.

Kirstin Hagen vokste opp i Ski, og ble som elleveåring frelst, og etterhvert en ivrig evangelist.

Misjonær
--------

Kirstin Hagen har gått misjonsskole i Norge og USA. I 1946, som 24-åring, reiste hun ut som misjonærer i den norske pinsebevegelsen, til det nordlige Kina. Menigheten Salen Ski var utsendermenighet.

Oppholdet i Kina ble kortvarig. Mens hun ennå holdt på med språkstudier, erklærte Mao Tse Tung sin maktovertakelse. I 1949, måtte alle misjonærer forlate Kina. Et misjonsfly hentet ut vestlige misjonærer. Kirsten Hagen ble hentet ut fra Peking, bare tre dager før kommunistene overtok byen. Etter et kort opphold i Shanghai, gikk turen til Formosa (i dag Taiwan). Oppholdet på Formosa kom også til å bli kort fordi det var frykt for at kommunismen i Kina også ville erobre Formosa.

Neste stopp var Japan, høsten 1950. De norske pinsemisjonærene, Elin og Willy Rudolf, Aagot Berge, Marta Mjøs og Kirsten havnet i området ved havnebyen Nagoya.

I februar 1952 flyttet Kirsten til «porselensbyen» Seto, som ligger litt nord for Nagoya. Seto var et nytt område for misjonen og det første Kirsten fikk som oppgave var å finne et egnet lokale. Innen ti dager var gått hadde hun leid et nedlagt sykehus.

I løpet av det første året ble 17 japanere frelst og døpt og en ny menighet grunnlagt i byen.

Under sitt 50 år lang arbeid som misjonær i Japan, har Kirsten Hagen vært med å bygge kirkebygninger. Hun har fått utmerkelse av de lokale myndigheter for sin innsats for det japanske folk.

Referanser
----------

1. ↑   id.loc.gov[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Johansen, Oddvar; Hagen, Kjell; Nyen, Astrid Neema; Kolbjørnsrud, Paul og Filberg, Trond. 2010. *I all verden. Pinsemisjon i 100 år. PYM 100 år 1910-2010* (jubileumsskrift) De norske pinsemenigheters ytremisjon (PYM).
* *Kirstin Hagen.* Korsets Seier, 10. januar 2003.
* Nilsen, Oddvar. 1982. *Lys på stien*. Filadelfiaforlaget AS. side 127. ISBN 82-534-0599-5

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN
 |
**Perth** er hovedstaden og den største byen i den australske delstaten Vest-Australia. Perth hadde i juni 2009 1 658 992 innbyggere, tre fjerdedeler av Vest-Australias samlede befolkning. Perth ligger langs bredden av elva Swan River. Perth ble grunnlagt av britiske nybyggere i 1829 på grunn av frykt for fransk kolonisering av området. Store deler av økonomien baserer seg på gruvedriften i Vest-Australia. Perth lufthavn er byens flyplass.

Historie
--------

Området der Perth ligger nå var bosatt av aboriginer fra noongarstammen for ca. 40 000 år siden. Den første europeiske oppdageren var den nederlandske kaptein Willem de Vlamingh den 5. januar 1697. Elven som går gjennom Perth ble døpt Swan River etter de unike svartsvanene som lever i området. Mannskapet reiste videre etter et mislykket søk etter overlevende fra *Ridderschap van Hollant*s forlis i 1645.

I 1829 gjorde Charles Howe Fremantle krav på området for Storbritannia og James Stirling grunnla stedet under navnet Swan River Colony. De første nybyggerne var frie borgere. Fra 1850 mottok kolonien straffanger fra Storbritannia, som la grunnlaget for utvikling og utvidelse av kolonien.

Skuespilleren Heath Ledger og fotomodellen Gemma Ward er begge født i Perth.

Geografi
--------

Perths sett fra sør siden av Swan River, oppkalt etter svartsvane.
Perth ligger over 2000 km fra nærmeste storby (Adelaide) og har derfor blitt beskrevet som verdens mest isolerte storby. Bykjernen ligger i områdene rundt Swan River, med omliggende forsteder og småsteder, slik som for eksempel Fremantle.

Klimaet er varmt og tørt med en regntid i vinterperioden som er mellom mai og august.

Severdigheter
-------------

* Bysentrumet med sin blanding av skyskrapere og historiske bygninger.
* Kings Park, en fire kvadratkilometer stor park med utsikt over byen og flere hager av lokale planter fra hele staten.
* Heirisson Island, en øy i Swan River med frittgående kenguruer.
* Dyreparken Perth Zoo ligger over elven i South Perth
* Strendene Cotteslo, Scarborough, Trigg, Mullaloo og City Beach
* Forstaden Fremantle med historiske bygninger
* Øya Rottnest 30 minutter med båt utenfor Perth.

Utdanning
---------

Det finnes fem universiteter i Perth:

* Curtin University of Technology
* Edith Cowan University
* Murdoch University
* University of Notre Dame
* University of Western Australia

Det finnes også flere utdanningssteder i Perth som går under kategoriene college og TAFE.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Perth, Western Australia – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Perth, Western Australia – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* City of Perth nettside Arkivert 5. januar 2008 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
**Ankers gate** (1–14) er en vei ved bydelen Singsaker i Trondheim som strekker seg sørøstover fra Eidsvolls gate mot Motzfeldts gate som en parallellgate til Wedels gate og Blusuvollsbakken. Veien fungerer som adkomstveg for frittstående eldre villabebyggelse og som en gjennomfartsvei mot Motzfeldts gate og tilstøtende gater med samme type boligbebyggelse.

Den tidligere trikkelinjen Singsakerlinjen (1927–1968) hadde holdeplass for *Ankers gate*, men denne lå i krysset ved Eidsvolls gate og selve trikketraseen gikk aldri gjennom Ankers gate. Singsakerlinjen hadde fra byggingen og frem til 1935 endeholdeplass i Ankers gate, men ble siden trinnvis forlenget til Asbjørnsens gate og Rosenborg. Veien ble i 1915 oppkalt etter diplomat, politiker og embedsmann Carsten Anker (1747–1824), som blant annet var eier av Eidsvold Værk i perioden 1794–1822 og dermed fungerte som vert for Riksforsamlingen.

Litteratur
----------

* Bratberg, Terje T. V. (2008). *Trondheim byleksikon*. Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 49. ISBN 978-82-573-1762-1.

Eksterne lenker
---------------

* Adressa.no – Prinsens venn og rådgiver Arkivert 7. juni 2007 hos Wayback Machine. (Av Ingrid J. Brissach. Publisert 26. april 2006, besøkt 22. april 2011)

Portal: Trondheim

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Sentralt stedsnavnregister
 |
**Gåseide** (også skrevet *Gaaseide/Gåseid*) er et gårdsnummer og tidligere poststed i Ålesund kommune. 

Gåseide var opprinnelig et gårdsnavn, men betegner i dag et område med forstadsbebyggelse beliggende mellom Nørvasundet og Ratvika. Stedet har vært bebodd siden vikingtida, da gården ble ryddet. Gården ble fra omkring 1640 kapellangård i Borgund prestegjeld, og fra 1749 oppdelt i to bruk. Det ene bruket ble på 1800-tallet videre oppdelt i to bruk, hvorav det ene ble kalt "Lauritsgarden". Et område som i dag fungerer som Aksla IL si fotballbane var på 1800-tallet benyttet av Peder Gaaseide, kalt "Gaase P" (født Øvrebust, tok navnet Gaaseide når han giftet seg med odelsjenta) som privat skytebane tilhørende "Lauritsgarden", eid av familien Gaaseide. Under 2. verdenskrig ble denne gården okkupert av nazistene og etterlot seg ved krigens slutt diverse utstyr.

Gåseide fikk i 1943 eget poståpneri. Fra 1968 hadde stedet postnummeret 6015. Dette ble erstattet av «Gåseid, 6022 Ålesund» i 1987. Postkontoret ble nedlagt i 1993. Området er i dag utbygd, hovedsakelig med eneboliger, med postnummer 6015 Ålesund.
Norsk julekort fra 1895 med nisse og grøt. Overrekkelseskort/kartongkort: Julius Holck (1845–1911) / Nasjonalbibliotekets bildesamling 
**Gårdsnisse** er en type nisse som ifølge norsk folketro bodde på de fleste gårder og småbruk. Forestillingene om skikkelsen stammer fra eldre fortellinger i nordeuropeisk tradisjon om gardvorder, tuftekaller og tomter. Gårdsnissen skiller seg fra den østnorske fjøsnissen ved at skikkelsen kan holde til i alle bygningene på en gård, og ikke bare i fjøset. Betegnelsene gårdsnisse og fjøsnisse har imidlertid blitt brukt om hverandre. 

Gårdsnisser blir vanligvis framstilt som små, skjeggete menn kledt i tradisjonelt norsk gårdsantrekk fra 1700- og 1800-tallet. Drakten består typisk av karakteristiske nisseluer (røde toppluer), grove trøyer eller jakker, vest, knebukser og lange strømper. Gårdsnissen sies å være svært liten, fra noen centimeter høy, til størrelsen av en katt.

Historisk betydning
-------------------

Forestillingene om gådsnissen stammer fra eldre fortellinger i nordeuropeisk folketro om gardvorder og tomter. Slike nisser blir gjerne framstilt som små, skjeggete menn i bondedrakt fra 1700- og 1800-tallet med myke nisseluer, grove trøyer, vester, knebukser og lange strømper. Bildet «En moden alder» viser 70-87 år gamle menn fra Olden i Sogn og Fjordane i 1910. Liknende mannsdrakter var i ulike varianter vanlig over hele Skandinavia. Draktelementer er beholdt i dagens bunader. Foto: Nasjonalbibliotekets bildearkiv 
Gårdsnissen ble ansett som en svært viktig del av gårdsdriften. Det var viktig å ikke forarge gårdsnissen, for den kunne fort finne på pek og gjøre skade for gårdsfolket, som f.eks. å sparke bort stolen for budeie når hun skulle melke, eller slippe ut dyrene ved å åpne grinden til innhegningen som stengte dyrene inne. En måte å blidgjøre gårdsnissen på var å sette ut grøt på juleaften. Grøten ble satt ut i låven, og mange gårdsbruk holder denne tradisjonen ved like også i dag, til glede for mange barn.

Dersom man behandlet gårdsnissen på en god måte kunne han bidra slik at gårdsdriften gikk godt, f.eks. ved å berolige dyrene dersom de ble urolige om natten, og passe på at det ikke skjedde noe galt på gården, f.eks. at ingen dyr rømte, eller at det ble brann.

Gårdsnissene ble ofte observert i grålysningen, eller skumringen, eventuelt om natten. Mang en bonde har sett gårdsnissen krysse tunet mens han satt på utedoen i den lyse sommernatten.

Betydning i dag
---------------

Gårdsbruk arrangerer juleverksteder der en person kler seg ut som gårdsnisse, og stiller opp for barn og voksne for å spre julestemning.

Se også
-------

* Nisse

Eksterne lenker
---------------

* (en) Tomtar – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
**Dianne Durham** (født 17. juni 1968 i Gary i Indiana i USA, død 4. februar 2021) var en turner fra USA. Hun vant mangekampen under USA-mesterskapet i turn i 1983. Hun var den første fargede utøveren som ble USA-mester i turn.

Durham vokste opp i Gary i Indiana, og begynte med turn da hun var tre år gammel. Hun ble i starten trent av Wanda Tomasi-Mohoi i Merrillville i Indiana, men etter at hun vant USA-mesterskapet for juniorer i 1981 flyttet hun til Houston i Texas, og ble der trent av Béla og Márta Károlyi. Hun ble på nytt USA-juniormester i 1982, og i 1983 vant hun USA-mesterskapet i turn på seniornivå, der hun vant mangekampen sammenlagt, samt apparatgull i bom, frittstående og hopp. Hun vant også McDonald's International Invitational i 1983, der hun blant annet slo Mary Lou Retton.

Hun gikk glipp av VM i turn 1983 på grunn av skade, og måtte bryte USAs OL-kvalifiseringskonkurranse (*1984 Olympic trials*) på grunn av en annen skade, der hun på på sjetteplass etter dag 1. Hun la opp i 1985.

Etter sin karriere som aktiv turner drev hun en turnskole, Syline Gymnastics, i Chicago, og hun var også turndommer og motivasjonstaler.

Referanser
----------

1. 1 2   www.espn.com[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2  CNN.com - *Dianne Durham, the first Black national champion of US gymnastics, dies at 52*, besøkt 6. februar 2021.
3. ↑  Chicago Tribune - *Dianne Durham, the 1st Black woman to win a USA Gymnastics national championship and a Gary native, dies at 52*,besøkt 6. februar 2021.
4. 1 2  NWI Times - *Where Are They Now? Dianne Durham*, besøkt 6. februar 2021.
5. ↑  USA Gymnastics - *Dianne Durham, first Black to win USA Gymnastics national title, dead at 52* Arkivert 6. februar 2021 hos Wayback Machine. besøkt 6. februar 2021.
6. ↑  ESPN - *How Dianne Durham, Bela Karolyi's first national champion, paved the way for Black gymnasts*, besøkt 6. februar 2021.

Eksterne lenker
---------------

* Youtube - 1983 USA Championships - W AA
| Kuppforsøket i Niger 2021 |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Dato | 31. mars 2021 |
| Sted | Niamey13°31'0,1"N 2°7'0,1"Ø |
| Resultat | Mislykket kupp |

 |
| Stridende parter |
| Niger Armed Forces Presidentgarden | En fraksjon av Niger Armed Forces |

**Kuppforsøket i Niger 2021** var et forsøk på statskupp i Niger 31. mars 2021. 

Kuppforsøket skjedde klokka 3 om natta (vestafrikansk tid), i gatene i hovedstaden Niamey, to dager før den nyvalgte president Mohamed Bazoum skulle innsettes. Kuppforsøket skal ha vært ledet av kaptein Sani Saley Gourouza, som var ansvarlig for sikkerheten ved luftforsvarsbasen ved Diori Hamani internasjonale lufthavn. Forsøket ble stanset, og de ansvarlige ble arresterte.

Forsøket ble stanset, og de ansvarlige ble arresterte.

Referanser
----------

1. ↑  «Niger: Military officials who wanted to overthrow president-elect Bazoum». *APA news*. APA. 1. april 2021. Besøkt 23. april 2021.
2. ↑  «Soldiers arrested in Niger after 'attempted coup'». Agence France-Presse. France 24. 31. mars 2021. Arkivert fra originalen 31. mars 2021. Besøkt 31. mars 2021.
**National Democratic Congress** (**NDC**) er et politisk parti på Grenada. Det er et sentrumsparti.

Partiet ble til i 1987 av medlemmer som gikk ut av New National Party (NNP). George Brizan var blant grunnleggerne av partiet, som stilte seg i opposisjon til NNP og statsminister Herbert Blaize. Før valget i 1990 ble Brizan avløst av Nicholas Brathwaite som partileder. NDC fikk tilslutning i parlementet av to avhoppere fra The National Party og én fra Grenada United Labour Party (GULP) og Brathwaite kunne danne regjering. NNPs regjering ble styrket av ytterligere overgang fra GULP. Brathwaite gikk av i februar 1995 og Brizan ble statsminister, men NNP tapte valget senere samme år. Partiet opplevde så splittelse og nytt valgnederlag ved valget i 1999. NNP tok inn tidligere medlemmer av New Jewel Movement. NNP kom styrket tilbake ved valget i 2003, da det vant sju av 15 seter i parlamentet.

Ved valget i 2008 vant NDC 11 av 15 valgkretser
Ved valget i 2008 vant NDC 51 % av stemmene. Med 11 av 15 parlamentsseter kunne Tillman Thomas danne regjering. I 2013 mistet partiet regjeringsmakten. Partiet fikk 40,69 % av stemmene, men NNP vant alle setene i parlamentet.

Dickon Mitchell har vært partiets leder siden 2021. Ved parlamentsvalget 23. juni 2022 fikk partiet under hans ledelse 51,8% av stemmene og fikk 9 av 15 seter i Representantenes hus. Partileder Dickon Mitchell ble innsatt som landets statsminister 24. juni 2022.

Referanser
----------

1. 1 2 3  Martin, John Angus: «National Democratic Congress», i *A–Z of Grenada Heritage*, Oxford: Macmillan Caribbean, 2007, s. 171.
2. ↑  «Election for House of Representatives 2003», International Foundation for Electoral Systems.
3. ↑  *Grenadian general elections 2008*, Greneda Broadcast, s. 104. Arkivert av Wayback Machine hos Internet Archive.
4. ↑  «Grenada opposition wins general election», *Jamaica Observer*, 10. juli 2008. Arkivert av Wayback Machine hos Internet Archive.
5. ↑  «Election for House of Representatives 2013», International Foundation for Electoral Systems.
6. ↑  «NDC wins Grenada's General Election 2022». NOW Grenada. 24. juni 2022.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* *Artikkelen har ingen egenskaper for sosiale medier i Wikidata*
Glostrup kommune er en av de som inngår i Vestegnen, her ved Glostrup rådhus

**Vestegnen** (eller **Den københavnske vestegn**) er en betegnelse for den del av det tidligere Københavns Amt som ligger vest for København i Københavns omegns storkrets i Hovedstadsregionen (Danmark). Vanligvis defineres området som bestående av kommunene Hvidovre, Rødovre, Glostrup, Brøndby, Albertslund, Vallensbæk, Ishøj og Høje-Taastrup.

Med andre ord dekker området byene omkring de stasjoner på S-banen som ligger på linjene mot Høje Taastrup og Køge og som ligger innenfor det forhenværende Københavns Amt. Det finnes imidlertid ingen offisiell definisjon av dette og hvilke kommuner som omfattes er til tider avhengig av konteksten.

Felles for de nevnte kommuner (bortsett fra Vallensbæk Kommune) er at de i lange perioder har vært ledet av socialdemokratiske borgermestre – i flere tilfelle med absolutt flertall i kommunalbestyrelsen.

I kommunerne omfattet av Vestegnssamarbejdet (Hvidovre, Glostrup, Rødovre, Brøndby, Albertslund, Vallensbæk, Ishøj, Høje-Taastrup bor rundt 270 000 mennesker, hvorav om lag 19 % har en annen etnisk bakgrunn enn dansk. Det er over dobbelt så høyt som landsgjennomsnittet på 9 %. Om lag 108 000 av innbyggerne inngår i arbeidsstyrken og i området finnes rundt 136 000 arbeidsplasser.

Vestegnsamarbeidet
------------------

Vestegnsamarbeidet er et frivillig kommunalt samarbeide mellom 8 kommuner i Vestegnen: Albertslund, Brøndby, Glostrup, Hvidovre, Rødovre, Høje-Taastrup, Ishøj og Vallensbæk. Samarbeidet har to hovedformål, å markere kommunenes synspunkter og skape optimale betingelser for innbyggere og virksomheter.

Referanser
----------

1. ↑
2. 1 2 3  Vestegnssamarbejdet - Korte fakta[*død lenke*]
3. ↑  vestegnssamarbejdet.dk[*død lenke*] Om formål

Eksterne lenker
---------------

* Visit Vestegnen Arkivert 16. november 2011 hos Wayback Machine.
* Vestegnssamarbejdet
* Københavns Vestegns Politi
* Vestegnens Brandvæsen

Portal: Danmark
***Ship Simulator 2008*** er et simulatorspill som simulerer manøvrering av forskjellige skip i ulike miljøer. Spillet ble utviklet av VSTEP og ble utgitt av Lighthouse Interactive i 2007. Selskapet som utgav spillet ble nedlagt i 2009.

Første versjon av *Ship Simulator* ble utgitt i 2006 og fikk det originale navnet *Ship Simulator 2006*. Spilleren kan styre forskjellige skip, blant annet en taxibåt, et containerskip og RMS «Titanic» i forskjellig vær og havner. Disse havnene er Rotterdam, Hamburg og New York City. I spillet så må man utføre oppdrag på kortest mulig tid.

*Ship Simulator 2008* er 2007 versjonen av spillet. Den har fått navnet *Ship Simulator 2008* fordi den lanseres meget sent i noen land. Derfor valgte utvikleren å kalle den dette. I Norge så ble denne lansert i juli 2007, og kan kjøpes fra norske utsalgssteder for videospill. Den kan også kjøpes og lastes ned direkte fra utviklerens nettside.

*Ship Simulator 2008* inneholder mange nye forbedringer, som eksempelvis bølger, dag/natt samt nye båter og skip. Det er totalt 6 nye skip og båter i denne versjonen som da består av en supertanker, en ferge, passasjerferge, pilotbåt og en slepebåt. *Titanic* har også gjennomgått endringer som har gjort skipet mer detaljert.

Oppfølgeren til simulatorspillet er *Ship Simulator Extremes*, utgitt 27. august 2010.

Utvidelsespakke
---------------

VSTEP ga ut en såkalt add-on pakke (utvidelsespakke) til *Ship Simulator 2006* som bestod av seks forskjellige skip. Denne pakken ventes å bli endret slik at den kan benyttes med *Ship Simulator 2008*.

Se også
-------

* Brosimulator
* Virtual Sailor

Referanser
----------

1. ↑  «ShipSim.com - Ship Simulator Extremes». *www.shipsim.com*. Besøkt 29. juli 2023.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* (en) *Ship Simulator* hos MobyGames Rediger på Wikidata

* (en) *Ship Simulator* hos MobyGames Rediger på Wikidata

Portal: Videospill
**Hector Samuel Juan «Tico» Torres** er trommeslager i det amerikanske rockebandet Bon Jovi. Han har vært medlem av bandet siden 1983, og jobber også som skulptør og maler.

Karriere
--------

Da Tico Torres ble med i Bon Jovi i 1983, ble livet hans endret for alltid. Han kjente vokalisten og frontfiguren, Jon Bon Jovi fra før, og sammen med ham og Richie Sambora, David Bryan og Alec John Such ble Bon Jovi dannet. Allerede da hadde han startet som kunstner. 

Etterhvert som bandet ble bedre kjent, ble forventningene til ham større. Under en konsert på turnéen til albumet *Slippery When Wet*, kastet han under sangen «You Give Love a Bad Name» trommestikkene opp i lufta. Da han skulle ta dem i mot, gjemte han i stedet hodet under armene. 

I pausen Bon Jovi hadde etter turnéen fra albumet *New Jersey*, jobbet han mer med skulpturering og maling. I perioden mellom 1995 og 2000, ble han ofte gjenkjent når han jobbet med andre kunstnere som «Den flinke trommisen fra Bon Jovi», og hvis noen veldig kunstinteresserte så ham på konserter, sa de at det var «Den flinke maleren og skulptøren».

Tico Torres har mange flotte trommesoloer, som i sangen «One Wild Night», som kom ut i 2000 sammen med albumet *Crush*. Også på starten av superhiten «Always», og på slutten av gitarsoloen i «Runaway» (på albumet *Bon Jovi*, som kom ut i 1984).

Han er det eneste medlemmet i Bon Jovi som ikke har gitt ut eget soloalbum.

I 2018 ble Bon Jovi og dermed Torres innvotert i Rock and Roll Hall of Fame.

Privatliv
---------

Tico Torres er gift med kona Alejandra, og sammen har de en sønn, Hector jr. Tico Torres bor i Florida, men før bodde han i New York, og før der igjen, New Jersey, hvor alle medlemmene i Bon Jovi bodde da de debuterte i 1984.

Albumoversikt
-------------

Bon Jovi-albumene Tico Torres har vært med på å produsere:

* *Bon Jovi* (1984)
* *7800° Fahrenheit* (1985)
* *Slippery When Wet* (1986)
* *New Jersey* (1988)
* *Keep the Faith* (1992)
* *Crossroad* (1993) (samlealbum)
* *These Days* (1995)
* *Crush* (2000)
* *One Wild Night live 1985 – 2001* (2001) (konsertalbum)
* *Bounce* (2002)
* *This Left Feels Right – Greatest Hits – With a Twist* (2003) (samlealbum)
* *100 000 000 Bon Jovi Fans Can't Be Wrong...* (2004)
* *Have a Nice Day* (2005)
* *Lost Highway* (2007)

Referanser
----------

1. ↑   hudsonmod.com[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   iDNES.cz, www.idnes.cz, utgitt 18. mars 2017, besøkt 5. november 2020[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Omtale på æresgalleriets nettsted; besøkt 24. mars 2018.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Tico Torres – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Tico Torres på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) Tico Torres hos The Movie Database Rediger på Wikidata
* (en) Tico Torres på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Tico Torres på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Tico Torres på AllMusic Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** NKC **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |
**Mou Suppe** er et dansk varemerke hvorunder det er produsert suppe og suppetilbehør siden 1960-årene. Suppeproduksjonen startet ut fra en tradisjonell slakterbutikk i Esbjerg, og utviklet seg til en reell industriproduksjon. I dag er varemerket og produksjonsfasiliteter i Tarp ved Esbjerg eiet av Tulip Food Company.

Historie
--------

Sigurd (1913–1996) og Vera Mou (1918–2017) startet i 1953 en liten slakterforretning på Hjertingvej i Esbjerg, hvor Vera var medhjelpende hustru. Konkurransen var hard og det var kamp om kundene. Vera Mou begynte derfor å fremstille kjøtt- og melboller etter sin mors gamle oppskrift, og det viste seg å være en god idé som fikk mange kunder til å komme i forretningen. Kvinnene var begynt å komme ut på arbeidsmarkedet og hadde ikke tid til å lave tidkrevende mat som suppe, så i 1966 begynt Vera Mou å koke oksekjøttssuppe fra bunnen av gode råvarer, tilsatt en porsjon tålmodighet på åtte timers koketid, og deretter fryse den ned. Det ble en suksess, som også andre slakterforretninger fulgte opp, de kjøpte Mous supper og engasjerte Vera Mou til å demonstrere og gi smaksprøver. Senere kom hønsekjøttsuppe og andre varianter til. Den lille slakterforretningen ble etterhvert for trang til den stigende produksjonen av supper og boller, hvorfor man i 1970 flyttet suppeproduksjonen ut i en fabrikk.

94-årige Vera Mou fortalte i et intervju offentliggjort i 2012 om engang fabrikken fikk besøk av Finansieringsinstituttet i forbindelse med lån til utvidelse. Da rundturen kom til administrasjonen, kunne representanten fra instituttet konstatere at han aldri hadde sett et så lite kontor. Til det svarte Vera at de jo ikke var kontoret de skulle leve av, de skulle leve av å arbeide. Et konkret driftsøkonomisk faktum var at hver medarbeider årlig produserte 1,2 millioner liter suppe. I en lengre utgave av samme intervju, offentliggjort i 2018, gjenfortalte hun hele historien om veien fra slakterbutikk til fabrikk.

I 1995 ble Mou oppkjøpt av Danish Prime og varemerket Mou Suppe ble en del av Tulip Food Company, som fortsatt tilbereder supper etter Vera Mous oppskrifter og viderefører hennes tradisjoner.

Referanser
----------

1. ↑  «Vera Mou - historien om suppen, 01:38». 20. juni 2018. Besøkt 5. februar 2020.
2. 1 2  «Vera Rigmor Mou». *Gravsted.dk*. Besøkt 13. desember 2018.
3. 1 2  «Et livslangt suppeeventyr, kogt ned til en lille historie». *Mou*. Besøkt 13. desember 2018.
4. ↑  «Vera Mou - Fabrikkens historie». 5. januar 2012.
5. ↑  RASMUS THOMSEN (13. desember 2018). «Sådan lavede Vera Mou en millionvirksomhed helt uden et fedtlag af djøfere». *JP-Finans*. Besøkt 13. desember 2018.
6. ↑  «Vera Mou - historien om suppen». 20. juni 2018. Besøkt 5. februar 2020.

Eksterne lenker
---------------

* Mous hjemmeside
* Vera Mou interview offentliggjort i 2012
* Vera Mou interview offentliggjort i 2018
***La nave*** («skipet») er en opera i en akt og 3 scener av den italienske komponisten Italo Montemezzi. Den italienskspråklige librettoen er tilrettelagt av Tito Ricordi fra Gabriele d'Annunzios skuespill fra 1908 av samme navn. Operaen hadde premiere på La Scala i Milano 3. november 1918 med Tullio Serafin som dirigent. *La nave* er et verk som inneholder sterke patriotiske og imperialistiske temaer og lykken virket å smile til den på den første forestillingen, for etter avslutningen av en av aktene, ble forestillingen avbrutt av en kunngjøring om at italienske tropper hadde kommet inn Trieste og noe som medførte slutten på første verdenskrig.[] Den fikk gode kritikker nesten alle steder.[]

Oppsetninger fulgte i Chicago i 1919 og Verona i 1923. Den ble igjen vist i Roma i 1938. Men mange faktorer talte mot operaens langsiktige suksess. Det var ekstremt dyrt å oppføre, på grunn av sitt store kor, ekstravagant dekor, og spesielt, kravet om å ha et skip i full størrelse på vei ut i havet, på scenen, i siste akt. Hovedrollene er også veldig krevende.[] I tillegg hadde  *La nave* en ekstremt voldelig og aggressivt imperialistisk retorikk som virket malplassert etter fallet av Mussolini på slutten av andre verdenskrig.[]

*La Nave* ble oppført i New York City av Teatro Grattacielo som konsert 31. oktober 2012, den første gang musikken var blitt hørt i USA siden Montemezzi dirigerte den i Chicago i 1919.

Roller
------

| Rolle | Stemmetype | Ensemblet ved uroppføringen3. november 1918(Dirigent: Tullio Serafin) |
| --- | --- | --- |
| Basiliola | sopran | Elena Rakowska |
| Orso Faledro | bass | Giulio Cirino |
| Marco Gràtico | tenor | Edoardo Di Giovanni (Edward Johnson) |
| Sergio Gràtico | baryton | Francesco Cigada |
| Gauro Pietro Orseolo | tenor | 'Ukjent' |
| Zosimo | bass | Oreste Carozzi |
|

Kilder
------

* Casaglia, Gherardo (2005). "La nave". Almanacco Amadeus (italiensk)
* Cooke, Mervyn (2005). *The Cambridge Companion to Twentieth-Century Opera*. Cambridge University Press. ISBN 0-521-78009-8
* Moore, Edward C. (1930). *Forty Years of Opera in Chicago*. H. Liveright, pp. 202–204

Eksterne lenker
---------------

* «The Resurrection of Italo Montemezzi’s Epic *La Nave*», operatoday.com
* Complete piano/vocal score[*død lenke*] from the University of Rochester
* Teatro Grattacielo nettsted Arkivert 8. juli 2012 hos Wayback Machine.
***La liberazione di Ruggiero dall'isola d'Alcina*** («frigjøringen av Ruggiero fra Alcinas øy») er en komisk opera i fire akter av Francesca Caccini, med libretto av Ferdinando Saracinelli. Den hadde première 3. februar 1625 i Villa del Poggio Imperiale i Firenze. Operaen er basert på Ludovico Ariostos *Orlando Furioso*.

*La liberazione di Ruggiero* er den første operaen skrevet av en kvinne, og ble lenge ansett som den første italienske operaen som ble satt opp utenfor Italia.

Operaen ble skrevet i anledning et besøk fra Vladislav IV Vasa under karnevalet i Firenze i 1625. I 1628 ble operaen satt opp i Warszawa. Operaen ble bestilt av erkehertuginne Maria Magdalena av Østerrike (1589–1631), hustru til Cosimo II de' Medici, storhertugen av Toscana.

*La liberazione di Ruggiero* var den andre operaen som ble trykt i Italia, og er den eneste operaen av Francesca Caccini som er bevart.

Den er skrevet i *stile moderno*, dvs. i stilen til Claudio Monteverdi, men er kanskje mer påvirket av Jacopo Peri. Operaen bruker, uvanlig for perioden, ikke kastratsangere

I operaen kjemper Melissa, en heller androgyn trollkvinne som også opptrer i mannlig form, for å frigjøre Ruggiero fra den onde og sensuelle Alcinas trolldom.

Referanser
----------

1. ↑  Karin Pendle (red.): *Women and Music: A History*, Indiana University Press, 2001 (2. utg.). ISBN 0-253-21422-X

  



|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** VIAF **·** GND **·** BNF **·** BNF (data)
 |