recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Kong Josjia sammen med en skriftkynding, antagelig Sjafan.
**Sjafan** var en skriver eller riksskriveren ved hoffet til kong Josjia som styrte over kongedømmet Judea og han nevnes flere ganger Det gamle testamente i Bibelen: Andre Kongebok 22:3-14 og 25:22, og med paralleller i Andre Krønikebok 34:8-20; se også Jeremias bok 26:24[*død lenke*]; 36:10-12[*død lenke*]; 39:14[*død lenke*]; 40:5[*død lenke*] og framover; og 43:6[*død lenke*]. Han var sønn av Asalja og sønnesønn av Mesjullam.

Bibelredegjørelsen
------------------

Da yppersteprest Hilkia oppdaget en gammel lovbok, en skriftrull med Tora, ga han den til skriveren Sjafan som igjen ga den til kong Josjia. Kongen leste den høyt for menneskemassen i Jerusalem, noe som førte til en stor vekkelse. Mange bibelforskere mener dette var enten en kopi av Femte Mosebok eller en tekst som siden ble en del av Femte Mosebok slik som vi kjenner denne boken, og som et resultat av hendelsen som kalles for den deuteronomiske reform (etter bokens latinske navn).

I henhold til Bibelen hadde Sjafan følgende sønner: Ahikam, Elasa, Gemaria. Den sistnevnte synes å ikke være den samme Gemaria som nevnes som sønn av Hilkia i Jeremias bok 29:3.

Sjafans sønnesønn er Gedalja, den kortvarige guvernøren av Judea som ble utpekt av Nebukadnesar II etter ødeleggelsen av Jerusalem i 586 f.Kr. Om det er påvirket av Sjafans andel i Josjias reformer eller ikke, synes både Ahikam og senere Gedalja å ha spilt en betydelig rolle i å beskytte profeten Jeremia fra forfølgelse.

Sjafans segl
------------

I løpet av utgravningene av Davids by, Jerusalem, ledet av den israelske arkeologen Yigal Shiloh ble et antall segler av leire, *bullaer*. avdekket i arkeologisk jordlag X. Bulla 2 har teksten «Tilhører Gemarjahu ben Sjafan». Shilohs standpunkt er at Gemarjahu av denne bulla kan identifiseres som «Gemarjahu sønn av Sjafan skriveren», den samme Sjafan som er nevnt i *Det gamle testamente* og figur fra styret til Jojakim av Juda (609-598 f.Kr.), sønn av den ovennevnte Josjia av Juda. Om dette er tilfelle vil det ha bekreftet Gemarjahu ved siden av Ahikam som en sønn av Sjafan. Imidlertid har en annen arkeolog, Yair Shoham, advart at «Det må legges vekt på at de navnene som ble funnet på bullaene var imidlertid populære i oldtiden og det er like mulig at det er ingen forbindelse mellom navnene på bullaene og personen som er nevnt i Bibelen.»

Referanser
----------

1. ↑  Andre Kongebok 22:3 Arkivert 28. januar 2012 hos Wayback Machine.
2. ↑  Jeremias bok 40:5[*død lenke*] og Andre Kongebok 25:22 Arkivert 28. januar 2012 hos Wayback Machine.
3. ↑  Jeremias bok 29:3
4. ↑  Jeremias bok 36:10-12[*død lenke*]
5. ↑  Se særlig Jeremias bok 36:24[*død lenke*] og 39:14[*død lenke*]; 40:5[*død lenke*] og 43:6[*død lenke*]
6. ↑  Jeremias bok 36:10[*død lenke*] og videre
7. ↑  Shoham, Yair (2000): *«Hebrew Bullae» in City of David Excavations: Final Report VI, Qedem 41*, Jerusalem: Hebrew University of Jerusalem, s. 33
**«I've Grown Accustomed to Her Face»** er en amerikansk sang med melodi av Frederick Loewe og tekst av Alan Jay Lerner. Den var med i musikalen *My Fair Lady*. Sangen ble fremført av rollefiguren Professor Henry Higgins. Higgins ble i den opprinnelige Broadway-oppsetningen spilt av Rex Harrison. Harrison fremførte også sangen i filmversjonen fra 1964.

Sangen uttrykker Professor Higgins' vrede overfor den kjensgjerningen at hans elev Eliza Dolittle har valgt å spasere ut av hans liv og hans voksende innseelse av hvor meget han vil savne henne.

Dean Martin spilte inn sangen 9. mai 1960. Den ble utgitt på hans album *This Time I'm Swingin'* (Capitol T-1441 (mono), Capitol CST-1442 (stereo))

Herb Alpert & The Tijuana Brass gjorde senere en coverversjon på sitt album *South of the Border* (1964, A&M Records LP-108 (mono), A&M Records SP-108 (stereo)).

Barbra Streisand fremførte flere linjer i sin «Color Me Barbra Medley» på sin TV special og albumet *Color Me Barbra*

Sangen blir fremført som «I've Grown Accustomed to His Face» eller som «I've Grown Accustomed to Your Face» når en kvinnelig sanger synger den.

Andre versjoner (i utvalg)
--------------------------

* Chet Baker
* Count Basie
* Tony Bennett
* Richard Clayderman
* Petula Clark
* Nat King Cole
* Ray Conniff
* Sammy Davis jr.
* Marlene Dietrich
* Billy Eckstine
* Douglas Fairbanks jr.
* Percy Faith
* Ella Fitzgerald
* Art Garfunkel
* Marvin Gaye
* Stan Getz
* Benny Goodman
* Coleman Hawkins
* Lena Horne
* Roger Kellaway
* Diana Krall
* Steve Lawrence
* Gordon MacRae
* Shelly Manne
* Mantovani
* Johnny Mathis
* Matt Monro
* Wes Montgomery
* Gerry Mulligan Quartet
* Oscar Peterson
* Rod Stewart
* Barbra Streisand
* The Temptations
* Andy Williams

Norske versjoner
----------------

André Bjerke og Anne Lande har skrevet norske tekster. Bjerkes versjon bærer tittelen er «Jeg ble fortrolig med ditt sinn». Landes versjon heter «Umerkelig». Det eksisterer også en norsk gjendiktning, kreditert André Bjerke og Frida Ånnevik. Den heter «Vant til stemmen din».

### Innspillinger

| År | Sangtittel | EP-tittel/albumtittel | Artist | Tekstforfatter | Platetype | Platemerke og katalognummer |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1959 | «Jeg ble fortrolig med ditt sinn» | *My fair lady: utdrag* | Per Skift med kor og orkester, dirigent: Mats Olsson | André Bjerke | EP | RCA ERAN 50 |
| 1960 | «Jeg ble fortrolig med ditt sinn» | *My Fair Lady* | Nora Brockstedt, Bengt Hallbergs orkester | André Bjerke | EP | Karusell KMEP 1 |
| 2009 | «Umerkelig» | *Helt nær* | Anne Lande & Per Husby | Anne Lande | CD | Park Grammofon PGVD 116 |
| 2010 | «Vant til stemmen din» | *Synlige hjerteslag* | Frida Ånnevik | André BjerkeFrida Ånnevik | CD | Grappa GRCD 4330 |

Referanser
----------

1. 1 2  My Fair Lady - IBDB: The official source for Broadway information
2. ↑  IBDB Home Page My Fair Lady[*død lenke*]
3. ↑  «My Fair Lady» **(engelsk)**. Internet Movie Database.
4. ↑  The Dean Martin Fan Center Website
5. ↑  Herb Alpert Discography
**Belize City** er den største byen i Belize. Den har om lag 65 000 innbyggere (2009). Byen ligger ved den karibiske kysten, og er en av landets viktigste havnebyer. Den ble hardt skadet av orkaner i 1961 og 1978. Belize City var tidligere hovedstaden i Belize, men på grunn av skadene forårsaket av orkanen Hattie i oktober 1961, ble hovedstaden flyttet til en ny, planlagt by lenger inn i landet, som fikk navnet Belmopan.

Byen befinner seg på ei halvøy som er forbundet til fastlandet i den vestlige enden. Elva Haulover Creek deler sentrum i to, og over den går det ei svingbru som forbinder de sentrale gatene Regent Street og Queen Street. Førstnevnte fortsetter sørover gjennom sentrum til den lille øya Bird's Isle.

Blant de viktigste landemerkene i Belize City er svingbrua, St. John's Cathedral, Regjeringshuset, Tinghuset og Bliss-instituttet. Fra byen går det også ferjer til de populære turistøyene Ambergris Caye og Caye Caulker.

Referanser
----------

1. ↑  «Belize: largest cities and towns and statistics of their population». Arkivert fra originalen 27. desember 2012. . World-gazetteer.com. Besøkt 11. desember 2012.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Belize City – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Belize City – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Historien til Belize City Arkivert 12. mars 2018 hos Wayback Machine. på nettstedet til Belize District

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** LCCN **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
**Rolf Mellde** (født 1922, død 22. mars 2009) var en svensk ingeniør. Han var en mangeårig medarbeider hos Saab og senere Volvo.

Mellde tok sin ingeniøreksamen ved Stockholms Tekniska Institut og var med i Saabs første år som bilprodusent. Han var sammen med Gunnar Ljungström en av dem som ledet arbeidet med Saabs bilutvikling, der Mellde først og fremst arbeidet med å utvikle motorene. Han konkurransekjørte bilene de første årene, delvis på grunn av at SAAB manglet egen testbane og derfor hadde behov for å finne andre metoder for å testkjøre bilene. På 1950-tallet var Mellde ledende i utviklingen av SAAB Sonett. På begynnelsen av 1970-tallet begynte Mellde å arbeide for Volvo.

I 1994 ble Mellde utnevnt til æresdoktor ved Chalmers tekniska högskola.

Referanser
----------

1. ↑  Auto Motor & Sport 23. mars 2009: Rolf Mellde har avlidit – pionjär inom bilindustrin Arkivert 26. mars 2009 hos Wayback Machine.
2. ↑  Chalmers: Hedersdoktorer: Rolf Mellde, lest 14. april 2009

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Antonio Lacedelli** er en italiensk tidligere skihopper.

Han deltok i den tysk-østerrikske hoppuka og verdenscupen i årene 1983-1989. I hoppuka var 9.-plass hans beste sammenlagtplassering, i verdenscupen var 25.-plass hans beste sammenlagt, begge i 1985/86. Beste plassering i enkeltrenn i verdenscupen var 5.-plass i storbakken i Lake Placid 15. desember 1985.

Lacedelli deltok i VM i 1984 (lag), 1985, 1987 og 1989, med 30.-plass i storbakken i Oberstdorf i 1987 som beste individuelle plassering. I VM i skiflyging i Bad Mitterndorf (Kulm) i 1986 ble han nummer 27. Han ble italiensk mester i skihopping i 1986.

Referanser
----------

1. ↑   FIS-databasen, FIS skihopper-ID 33374, besøkt 26. april 2022[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* Jens Jahn, Egon Theiner: *Enzyklopädie des Skispringens*. AGON Sportverlag, Kassel 2004. ISBN 3-89784-099-5, flere sider
* Federazione Italiana Sport Invernali: Salto speciale, l'albo d'oro degli Assoluti (italienske mestere, italiensk, besøkt 15. oktober 2011)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Antonio Lacedelli – FIS (skihopping) Rediger på Wikidata
Topografi i Europa
Det nordeuropeiske lavlandet
**Det nordeuropeiske lavlandet** (tysk: *Norddeutsches Tiefland*; polsk: *Nizina Środkowoeuropejska*; nederlandsk: *Noord-Europese Laagvlakte*) er et geomorfologisk område i Europa. Det består av lave sletter mellom det sentraleuropeiske høylandet i sør og Nordsjøen og Østersjøen i nord. Høyden på lavlandet er mellom 0 og 200 meter. Det meste av området benyttes til jordbruk, men det er også myrområder, lyngheier og innsjøer. På kysten av Nordsjøen finner man myrland og Vadehavet, et stort tidevannsområde.

Europa kan deles inn i fire store fysiske regioner, som går fra nord til sør: Det vestlige opplandet, Det nordeuropeiske lavlandet, det sentrale høylandet (tysk: *Mittelgebirge*) og fjellkjeden Alpene. Politisk er det nordeuropeiske lavlandet delt mellom Belgia, Nederland, Tyskland, Danmark, Polen og små deler av nordlige Frankrike og Tsjekkia. Store elver er, fra vest til øst, Rhinen, Ems, Weser, Elben, Oder og Wisła.

Historisk, og særlig i middelalderen, ble den vestlige delen av området kalt Nederlandene, opprinnelig *Niederdeutschland* (overført – nedertysklandene).

Det nordeuropeiske lavlandet er forbundet til Den østeuropeiske slette, som inneholder de store slettene i Russland, og som grenser til Uralfjellene i øst. Sammen danner de Den europeiske slette.

Referanser
----------

1. ↑  Europe: Physical Geography, *National Geographic*
2. ↑  «Where Is The North European Plain?», *WorldAtlas*

Eksterne lenker
---------------

* Baltic Lagoons
* «Lowlands-L», et internasjonalt diskusjonssamfunn som omhandler den nordeuropeiske sletten, dens kulturer, språkvarianter, historie, etc.; også lavlands-basert kulturarv i Storbritannia, Nord-Amerika, Australia, etc.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis
 |

Portal: Danmark
**Jerzy Andrzej Szmajdzinski** (født 9. april 1952, død 10. april 2010) var en polsk politiker som var medlem av det polske parlamentet Sejm. Han var tidligere forsvarsminister. Han var en kandidat til å bli valgt til president i Polen under valget i 2010.

Szmajdziński ble uteksaminert fra Wrocław University of Economics. På 1970-og 1980-tallet var han en aktivist for Føderasjonen av det sosialistiske LO og han var medlem av Socialist Union of Polish Youth, og han tjenestegjorde som denne gruppens formann mellom 1986 og 1989. Han forble medlem av partiet PZPR fra 1973 til slutten av 1990. Senere ble han tildelt en lederposisjon innen det venstreorienterte politiske partiet. I desember 1999 ble han nestformann i Democratic Left Alliance (SLD).

Han ble medlem av medlem av det polske Sejmen i 1990, og han satt i hans andre periode som formann i National Defense Committee. Han var minister i National Defence fra 19. oktober 2001 til 2005. Han ble valgt til medlem av Sejmen igjen den 25. september 2005. Szmajdziński døde dagen etter han hadde bursdag og fylte 58 år, i en flyulykke som også involverte daværende president Lech Kaczynski og 94 andre høyere politiske og militære medlemmer under Smolensk-ulykken i Russland.

Referanser
----------

1. 1 2   bs.sejm.gov.pl[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** GND **·** ISNI
 |
**Downe** er en landsby i distriktet Bromley i England. Den ligger i en skogkledd dal, 5,5 km sørvest for Orpington og 22,9 km sørøst for Charing Cross. Fram til 1965 tilhørte området det tradisjonelle grevskapet Kent.

Stedsnavn
---------

Navnet Downe er antagelig avledet fra angelsaksiske dun, i betydningen høyde (blant flere). Sammenlign med North Downs. Stavingen har endret seg i årenes løp: *Done* eller *Doune* i 1283, *Dune* i 1304, *Downe* i 1610, endret til *Down* på 1800-tallet, og på 1900-tallet atter tilbake til *Downe*.

Darwin
------

Da Charles Darwin flyttet hit og til huset Down House i 1842 var stedet kjent som Down. Stavingen av navnet ble senere endret til Downe. Darwin ble boende her i 40 år.

Down House og området rundt har blitt nominert som verdensarvsted, men det har ennå ikke blitt foretatt en avgjørelse.

Buckston Browne Farm
--------------------

Downe er lokaliseringen av Buckston Browne Farm som ble bygget i 1931 som medisinsk forskningssenter av Royal College of Surgeons (RCS). Stedet er oppkalt etter George Buckston Browne, lege og en pioner innen urologi. Han kjøpte Charles Darwins tidligere hjem Down House i 1927.

På 1980-tallet ble stedet kontroversielt da det avslørt at stedet benyttet viviseksjon, det vil si kirurgiske inngrep på levende forsøksdyr. I august 1984 ble stedet angrepet av motstandere av viviseksjon. Gården ble siden omgjort til fire bolighus.

Referanser
----------

1. ↑  «down (adv.)», *Online Etymology Dictionary*
2. 1 2  «A brief history of Downe», *Downe village*
3. ↑  «Letter 637 — Darwin, C. R. to Darwin, E. C. (24 July 1842)», Darwin Correspondence Project.
4. ↑  «Darwin's home and workplace World Heritage nomination deferred by UNESCO Committee» Department for Culture, Media and Sport. 1. august 2010
5. ↑  «Buckston Browne Farm» Arkivert 7. desember 2017 hos Wayback Machine. *London.gov.uk*

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Downe – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Vision of Britain **·** GeoNames
 |
«Blindebukk» (*La gallina ciega*) av Francisco Goya 1788-1789.
Side fra kinesisk skolebok fra 1912.
«Blindebuk» av Julius Exner fra 1866.
**Blindebukk** er en gammel, populær selskapslek, som i Norge kanskje spesielt er knyttet til jula og julestuene. Leken går ut på at en av festdeltakerne blir pekt ut til å være bukk og får bundet et skjerf bundet over øynene. Blindebukken blir så snurret rundt, og skal i blinde forsøke å orientere seg slik at hen får fanget noen de andre deltakerne. Det gjelder å bruke hørselen for å finne ut hvor de andre gjemmer seg. I enkelte tilfeller skal blindebukken også gjette hvem det er hen har fanget, og er svaret feil må blindebukken bare fortsette sin søken. Den som blir fanget og avslørt må straks overta skjerfet og selv løpe blindebukk.

Historie
--------

Arrangementet ga en anledning for de lekende til å berøre hverandre, og leken ble nok i utgangspunktet helst praktisert av gifteferdige ungdommer. Nå er leken som oftest kun å se i barneselskaper og fødselsdagsfeiringer for barn.

Nils Lagli beskriver en variant fra Rana som han har titulert «Aa napp blinnkjuka».

### Blindebukken i Ludvig Holbergs *Jule-Stue*

Med Christian Vs Norske Lov av 1687, hvor det kom inn en paragraf som forbød folk å arrangere julestuer, samt den pietistiske bevegelse, som fra 1720-årene av førte til økt motstand mot julegilder og forlystelser i julehøytiden, skrev Ludvig Holberg énaktskomedien *Jule-Stue* (1724). Holberg beskriver her nettopp dette stemningsskiftet i det verten Jeronimus, etter å ha hørt et rykte om «at der er fød en Kalv med Top paa Hovedet og Fabelader på Benene»,
tar det som et tegn på tidens forfengelighet, pyntesyke og morskap, og bestemmer seg for å avlyse årets selskapeligheter. Datteren Pernille, som er forelsket i en av de innbudte gjestene, overtaler likevel faren til å arrangere festen. De starter julestuen med å løpe blindebukk, og verten blir pekt ut til å være førstemann ut. Pernille benytter anledningen til å flørte med sin utkårne hjertenskjær, men da faren drar av seg bindet og ser hva som skjer bak hans rygg, ender det hele med slåsskamp, spetakkel og øredøvende leven, hvorpå vekterne styrter til og fører hele selskapet ned til Rådhusarresten.

Se også
-------

* Bind for øynene

Referanser
----------

1. ↑  Topp og fabelader er datidens spisse kvinnelue og kjolegarneringer.
2. ↑  Edvardsen 1993, s. V. Noen år senere, i 1735, gikk dessuten kong *Christian VI* til det skritt å totalforby julestuer og leker, med påbud om at det skulle herske full julefred i hjemmene.

Kilder
------

* Ludvig Holberg: *Jule-Stue. Comoedie udi een Act*. Jubeludgave af Ludvig Holbergs samtlige Comoedier. Gyldendal Nordisk Forlag. Kjøbenhavn 1884.
* Nils Lagli: *Julspel i Ranen*. Illustrasjoner av Kine Hermansen. Norsk Folkeminnelags skrifter nr. 139. H. Aschehoug & Co. (W. Nygaard). Oslo 1994. ISBN 82-03-17482-5

Eksterne lenker
---------------

* (en) Blind man's bluff – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
**Uavhengighet** betyr selvstendighet; selververving, og kan benyttes om fysiske og juridiske personer. Det er også forskjellige grader av uavhengighet. Norge betrakter på mange måter sin parlamentariske uavhengighet fra Sverige ved grunnlovsvedtaket i 1814, mens uavhengighetserklæringen i 1905 knapt feires.

Mindre land som Monaco, Andorra og San Marino er formelt sett uavhengige, men reelt sett er Monaco på mange måter en del av Frankrike; på samme måte som Andorra; mens San Marino er en integrert del av Italia.

Landene i Den europeiske union betraktes som uavhengige, selv om de reelt sett har overgitt en stor del av sin selvstendighet til myndighetene i Brussel. Norge betraktes å være uavhengig av EU, men er reelt sett er også underlagt mange av de lover og regler som gjelder i EU, selv om Norge ikke er medlem av unionen. Årsaken er at Norge er tilsluttet EØS-avtalen.

Det finnes også eksempler på at områder som formelt sett er biland i realiteten er å betrakte som uavhengige land, f.eks. Hongkong, Macao og Bermuda.

En fysisk person kan være uavhengig for eksempel sine foreldre eller ektefelle, hvis hen selv kan greie seg økonomisk på egen hånd. Dette forutsetter at han har egen inntekt, husvære og på annen måte greier seg på egen hånd.

Politisk sett kan en representant være uavhengig av partiene, dvs. stemme ut fra egen overbevisning. Dette skjer oftest i kommunepolitikken, men kan også oppstå i Stortinget ved utmeldelse eller frastøting fra politiske partier.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND **·** BBC Things
 |
**Sanna Sarromaa** (født 10. oktober 1979 i Lahtis, Finland) er en finsk historielektor, sosiolog og forfatter. Hun er bosatt i Norge og er kjent for sin deltagelse i den offentlige debatten om det norske samfunnet gjennom kronikker og bøker.

Liv og virke
------------

Sarromaa kom til Norge som utvekslingsstudent like etter årtusenskiftet og flyttet til Lillehammer i 2002. Hun tok doktorgrad i sosiologi i temaet kjønnsforskning ved Karlstads universitet i 2011. Hun var ansatt ved Høgskolen i Lillehammer som høgskolelektor (2004–2006), stipendiat (2006–2010) og postdoktor (2012–2014). Fra 2018 har hun arbeidet som lektor ved videregående skole og i ungdomsskolen.

Hun har vært lokalpolitiker for Høyre og siden Venstre i Oppland. Hun har særlig gjort seg bemerket for å ha skrevet mange kronikker i *Gudbrandsdølen Dagningen* og i *VG* hvor hun har kritisert det hun oppfatter som latskap i arbeidslivet og norsk middelmådighetskultur, lavt læringspress i skolen, klagekultur og mistillit til fagfolks vurderinger, samt manglende evne til rettskriving og norsk språkpolitikk. I 2016 utgav hun *Norske tabuer,* en sarkastisk-humoristisk og delvis selvbiografisk bok om samme temaer som hennes tidligere aviskronikker. Sarromaa var tema for en artikkel av Tegnehanne i *Aftenposten* i 2019.

I 2019 utgav hun *Skilsmisseboken,* som var basert på egen skilsmisseopplevelse, intervjuer med 40 skilte kvinner og menn, samt intervjuer om temaet med jurister, terapeuter og psykologer.

Forfatterskap
-------------

* *Norske tabuer: Om likhetens tyranni, språk som religion og hellige mødre*. Spartacus 2016 ISBN 9788243009998
* *Skilsmisseboken: En overlevelsesguide*. Res Publica 2019 ISBN 9788282260930
* *Hvorfor gikk jeg ikke? Om kjærlighet og psykisk vold*. Res Publica 2023.

Referanser
----------

1. 1 2   youtube.com[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2  «Friskt pust fra øst». *Gudbrandsdølen Dagningen*. 3. februar 2003. s. 2.
3. ↑  Sanna Sarromaa **Det Nye* og den unge norske kvinnen : diskurser, representasjoner og resepsjoner om ung kvinnelighet 1957-77 og i 2009* Avhandling (doktorsavhandling) - Karlstads universitet, 2011 ISBN 9789170633492
4. ↑  Venstres 2. kandidat ved fylkestingvalget i Oppland 2011, Sanna Sarromaa
5. ↑  Sanna Sarromaa (13. august 2016). «Den avslappede nasjonen». Besøkt 21. august 2016.
6. ↑  Sanna Sarromaa (25. november 2015). «Lærerne mot kunnskap».
7. ↑  Sanna Sarromaa (8. september 2014). «Kronikk: Det norske språkets forfall».
8. ↑  Sanna Sarromaa (9. april 2016). «Nynorsken: Norges helligste ku».
9. ↑  Kanskje jeg går rett i krenkefella
10. ↑  Krøger, Cathrine (19. august 2019). «Var helt uforberedt på skilsmissen». *Dagbladet.no* **(norsk)**. Besøkt 1. september 2019.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Sanna Sarromaa på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
* Tojes time: Sanna Sarromaa på YouTube

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** ISNI **·** LIBRIS **·** SUDOC
 |
Kortspill er en klassisk fritidsaktivitet. Bildet viser *Les joueurs de carte* («Kortspillerne») av Paul Cézanne fra 1892.
Kvinner fra Tahiti som tilbringer fritida i hverandres selskap på stranda. Maleri av Paul Gauguin fra 1891. 
**Fritid** er den tiden i løpet av døgnet da en ikke sover, spiser eller utfører pålagte oppgaver eller arbeid. Fritiden omfatter delen av en persons liv som hen mer eller mindre fritt kan bestemme over selv. Fritid blir oftest fylt med lystbetonte aktiviteter som er fri fra stress og bekymringer. Noen ganger kan det være uklart hvilke gjøremål som er «obligatoriske», enten det gjelder jobb, skole eller hjem, og dermed også hva som er arbeid og fritid. En kan dessuten utføre et arbeid av interesse for eller glede over oppgavene og betrakte jobben som hobby.

Fritidsaktiviteter
------------------

Foruten hvile og vanlig rekreasjon hjemme, er typiske fritidssysler samvær med venner og familie, lek, spill og hobbyaktiviteter, sport og friluftsliv, ulike aktiviteter knyttet til underholdning, shopping og reiser. Bortsett fra natur- og hjemmeaktiviteter er det flere fritidstilbud i tettsteder enn på landsbygda. Særlig i byene er det et bredt fritidsmarked, på samme måte som det er et større arbeidsmarked. Et slikt fritidsmarked kan bestå av organiserte, mer eller mindre profesjonelle aktiviteter, underholdningstilbud, treningsmuligheter, foreninger, kurs, restauranter og sosiale møteplasser.

Et rikt, lokalt fritidstilbud kan være viktig for trivelsen hos befolkningen og for hvor folk velger å bosette seg. Mange norske kommuner legger særlig vekt på tilbudet til barn og unge for å gi dem et godt oppvekstmiljø, og støtter tiltak som skolefrittidsordninger, fritidsklubber og foreninger for de yngste.

Historikk
---------

Arbeiderbevegelsen lanserte allerede på 1880-tallet slagordet *3 x 8* som et uttrykk for at arbeidstid, søvn og fritid burde oppta 8 timer av døgnet hver. I denne sammenhengen betød altså fritida den tida da en ikke hadde lønnet arbeid og heller ikke sov.

Etter som det har blitt større fokus på fritid og folk har fått bedre råd, har det oppstått kommersielle fenomener som fritidsklær og fritidsutstyr. Fritidsklær er et samlebegrep for plagg som ikke er arbeidsklær eller knyttet til et spesielt gjøremål. Slike klær er oftest ledige, uformelle og lettstelte, for eksempel lettvinte T-skjorter, behagelige joggesko, slitesterke olabukser, praktiske allværsjakker og andre uteklær. Sports- og fritidsutstyr omfatter først og fremst utstyr for idrettsaktiviteter, friluftsliv, camping, jakt og fiske, men også uteaktiviteter som grilling og lekeapparater.

Se også
-------

* Lønnsarbeid
* Hobby
* Ferie
* Friluftsliv
* Lek
* Skolefritidsordning

Eksterne lenker
---------------

* Oppslagsordet «fritid» i det venstreorienterte *Paxlexikon* fra 1976-1983

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** HDS **·** NKC **·** BBC Things
 |
Latvias flaggLatvias flagg
**Latvia** har hatt et mindre antall skihoppere og kombinertløpere, men ingen på høyt nivå. Landet har hatt én kombinertløper med i OL. Edgars Gruzītis deltok i OL i Garmisch-Partenkirchen i 1936, der han ble nummer 42 av 46 deltakere i kombinert og også var på det latviske laget i stafett i langrenn. Aleksandrs Celms ble latvisk mester i skihopping i 1941 og 1945.

Det fantes flere mindre hoppbakker i Latvia, den største i Sigulda, med størrelse ca. K50, der Tālis Pāvuliņš gjorde det lengste skihoppet som er gjort i Latvia, med 67 eller 67,5 meter. Han satte også latvisk lengderekord med 102 meter i Bakuriani i Georgia i 1972. På 1970-tallet døde den latviske hoppsporten ut, men i 2006 begynte ny aktivitet i landet. I 2007 ble det bygd et lite nybegynneranlegg med bakker på K10 og K5 i Ogrē, og i Sigulda startet byggingen av et større anlegg som skal ha bakker på opptil K70. Tre småbakker i dette anlegget med størrelse K18, K10 og K5 åpnet i 2009.

Noen få latviske barn og juniorer har deltatt i internasjonale renn de siste årene, dog ikke renn organisert av FIS (verdenscup, kontinentalcup, junior-VM eller lignende). I 2008 hadde Latvia for første gang en deltaker i veteran-VM i skihopping og kombinert. Latviske Kristaps Nežborts var med i junior-VM i Liberec i 2013, der han ble sist av deltakerne med godkjente hopp. Han var også med i senior-VM i Val di Fiemme i 2013, og ble der sist i kvalifiseringen i normalbakken.

Under trening i storbakken i Liberec i august 2012 tangerte Kristaps Nežborts den latviske lengderekorden på 102 meter.

Se også
-------

* Skihopping i Sovjetunionen

Kilder
------

* TVNET: Aso izjūtu cienītājiem – lēcieni no tramplīna (19. desember 2006, besøkt 18. februar 2015)
* Skijumping.pl: Egzotyczne skoki narciarskie (s. 6, polsk, besøkt 10. oktober 2010)
* Sports Reference: Latvia Winter Sports Arkivert 17. desember 2012 hos Wayback Machine. (besøkt 18. februar 2015)
* Skisprungschanzen-Archiv: Latvia (besøkt 18. februar 2015)
* NiceSport: Nežborts z nowym rekordem Łotwy! Zobacz, jak skaczą Łotysze (wideo) (7. oktober 2012, besøkt 18. februar 2015)

| * v
* d
* r
Skihopping etter land |
| --- |
| Land ogterritorier | Albania **·** Algerie **·** Andorra **·** Antarktis **·** Argentina **·** Australia **·** Belarus **·** Belgia **·** Bosnia-Hercegovina **·** Bulgaria **·** Canada **·** Chile **·** Colombia **·** Danmark **·** Estland **·** Finland **·** Frankrike **·** Georgia **·** Grønland **·** Hellas **·** Indonesia **·** Irland **·** Island **·** Italia **·** Japan **·** Kasakhstan **·** Kina **·** Kirgisistan **·** Kosovo **·** Kroatia **·** Latvia **·** Liechtenstein **·** Litauen **·** Makedonia **·** Montenegro **·** Nederland **·** New Zealand **·** Norge **·** Polen **·** Romania **·** Russland **·** Serbia **·** Slovakia **·** Slovenia **·** Spania **·** Sri Lanka **·** Storbritannia **·** Sveits **·** Sverige **·** Sør-Georgia **·** Sør-Korea **·** Tsjekkia **·** Tyrkia **·** Tyskland **·** Uganda **·** Ukraina **·** Ungarn **·** USA **·** Østerrike |  |
| Tidligere land | Jugoslavia **·** Sovjetunionen **·** SUS **·** Tsjekkoslovakia **·** Vest-Tyskland **·** Øst-Tyskland |
**Odair Patriarca Nascimento** (født 18. april 1963), kjent som **Odair**, er en brasiliansk tidligere fotballspiller.

Odair forsere en rekke hindre på sin vei mot profesjonell fotball. Som spedbarn overlevde han så vidt en medfødt sykdom som gjorde ham ute av stand til å fordøye brystmelk. Selv om sykdommen svekket veksten hans, klarte Odair mot alle odds å gjøre karriere som fotballspiller. Han gikk gradene hos São Bento, og etter opphold hos Ponte Preta og Figueirense, oppnådde han å bli innkalt til seniorlandslaget i 1990 av Paulo Roberto Falcao mens han spilte for Novorizontino på utlån fra Rio Branco. I andre halvdel av 1990 gikk han til toppklubben Palmeiras, hvorpå han i desember 1990 fikk han sin landslagsdebut da han spilte de siste seks minuttene av en målløs treningslandskamp mot Mexico. Etter landslagsdebuten sendte han et takkekort til Eduardo Vieira - legen som satte ham på en behandling som hadde hjulpet ham å vokse seg til.

I mai 1991 fikk Odair sin andre og siste opptreden på landslaget da han spilte som innbytter i en treningslandskamp mot Bulgaria. I 1993 signerte han for Juventude, hvor han var kaptein i en fremgangsrik periode for klubben. Deretter spilte han i 1996 én sesong for Bragantino, før han trappet ned karrieren med mindre klubber.

### Landskamper

| Nr. | Dato | Hjemmelag | Resultat | Bortelag | Arena | Mål | Bytte | Merknader |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 1990-12-1313. desember 1990 | Mexico  | 0–0 |  Brasil | Memorial Coliseum, Los Angeles  |  | Inn | Vennskapskamp |
| 2 | 1991-05-2828. mai 1991 | Brasil  | 3–0 |  Bulgaria | Estádio Parque do Sabiá, Uberlândia  |  | Inn | Vennskapskamp |

Referanser
----------

1. ↑  Adilson Barros (22. oktober 2008). «Ex-lateral do Verdão, Odair perdeu os cabelos, mas não o bom humor» **(portugisisk)**. globo.com. Besøkt 17. september 2023.

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen har ingen egenskaper for sportsdatabaser i Wikidata*
**Eric Pringle** (født 1935 i Morpeth i Northumberland i England, død 13. april 2017) var forfatter. Han har jobbet innen radio og TV og også skrevet tre romaner for barn.

Han har skrevet for TV-seriene *Pretenders* og *The Canford Practice*. I 1975 fikk han i oppdrag å skrive en to episoder lang historie kalt *The Angurth* for *Doctor Who*s 13. sesong. Historien ble skrinlagt, men i 1981 ble han oppmuntret av sin agent, tidligere *Doctor Who*-produsent Peter Bryant, å igjen sende inn nytt materiale til serien. Han sendte inn ideer til to historier: *The Darkness* og *War Game*. Manusredaktør Eric Saward tok kontakt og Pringle fikk i 1982 i oppdrag å sette sammen en sceneoversikt for *War Game*.

I 1983 ble *War Game* døpt om til *The Awakening* og forkortet til to episoder. Saward var ikke fornøyd med manusene og skrev dem om. Pringle var ikke fornøyd med resultatet og mente at omskrivingene gjorde historien forvirrende. Den ble hans eneste bidrag til *Doctor Who*.

Pringles senere arbeid har vært innen radio, inkludert hørespill basert på *The Wolves of Willoughby Chase* og *The Good Companions*. Hans hørespill fra 2001 for BBC Radio 4 kalt *Hymus Paradisi* om komponisten Herbert Howells vant en Sony Award. Samme året ga han også ut barneboken *Big George*. Denne ble fulgt av oppfølgerne *Big George and the Seventh Knight* og *Big George and the Winter King*. *Big George*-bøkene er en gjenfortelling av myten George and the Dragon med science fiction-elementer.

Referanser
----------

1. 1 2   web.archive.org[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   writersguild.org.uk, publisert i Writers' Guild of Great Britain, oppført som Eric Pringle: 1935-2017, besøkt 11. august 2020[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Eric Pringle på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) Eric Pringle hos The Movie Database Rediger på Wikidata
* Biografi hos On Target
* Liste over Eric Pringles hørespill

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** MusicBrainz
 |
Kim Henriksen, en esperantist med esperanto som morsmål. Han har også en sønn, som er verdens første andregenerasjonsmorsmålstaler av esperanto.
Personer med **esperanto som morsmål** har som regel vokst opp i familier hvor esperanto brukes, og dermed får de språket som morsmål. Ofte velger foreldrene å bruke esperanto med barna og lærer dem dermed språket fra begynnelsen av, på samme måte som barn av annen språklig bakgrunn lærer sitt morsmål. Disse barna har som regel ett eller to morsmål i tillegg. Det hender også at foreldrene brukes esperanto seg i mellom, men ikke med barna. Da vil gjerne barna, som ønsker å forstå hva foreldrene snakker om, lære å ihvertfall forstå talt esperanto.

I og med at esperanto ikke er hovedspråk noen steder (med unntak av sammenkomster som «Esperanto-verdenskongressen» og kontorer som Universala Esperanto-Asocios (UEA) hovedkontor i Rotterdam), har morsmålsbrukere av esperanto begrenset mulighet til å treffe hverandre. Av den grunn anser noen foreldre det som viktig å regelmessig ta med barna til esperanto-sammenkomster. «Barnas esperanto-kongress» (*«Infana kongreseto»*) blir hvert år arrangert ved siden av verdens største esperanto-kongress, «Esperanto-verdenskongressen» («Universala Kongreso»). Ifølge Ethnologue finnes i det idag 200-2000 personer med esperanto som morsmål.

Den mest kjente morsmålsbrukeren av esperanto er kanskje forretningsmannen George Soros. Også nevneverdig er det unge Holocaust-offeret Petr Ginz, hvis tegning av planeten Jorden sett fra månen ble tatt med på den forulykkede romferga Columbia.

Se også
-------

* Kunstig språk

Referanser
----------

1. ↑  Arika Okrent, *In the Land of Invented Languages: Esperanto Rock Stars, Klingon Poets, Loglan Lovers, and the Mad Dreamers who Tried to Build a Perfect Language*. New York: Spiegel & Grau, 2009, s. 81-108. ISBN 0-385-52788-8.
2. ↑  George Soros; artikkel fra UEA
**Xie Xuren** (kinesisk: 谢旭人, pinyin: *Xiè Xùrén*; født i oktober 1947 i Ningbo i provinsen Zhèjiāng i Kina) var Folkerepublikken Kinas finansminister fra 30. august 2007 til 16. mars 2013. 

Etter økonomiske studier begynte han i 1967 ved *Ningbo Zhenhai maskinfabrikk*, først som fagarbeider og senere som avdelingsleder og til slutt som visedirektør. I juni 1980 ble han medlem av det kinesiske kommunistparti. Han studerte fra 1981 til 1984 ved Zhejianguniversitetet. Fra 1984 til 1985 var Xie Xuren magistrat i Yinxian. Deretter var han direktør for planleggings- og næringskommisjonen for provinsen Zhèjiāng.

Fra 1990 ledet han budsjettavdelingen ved finansministeriet og ble utnevnt til vise finansminister i 1995. Tre år etter ble han tillike president for Kinas utviklingsbank for landbruket. I 2000 ble han av kommunistpartiets stedfortredende sekretærer, og samtidig viseminister for den statlige skatteforvaltnings sentrale arvbeidskommisjon. 

Den 30. august 2007 etterfulgte Xie Xuren Jin Renqing som finansminister.

Fotnoter
--------

1. ↑
2. ↑  «n-tv.de, *Gerüchte über Sexaffäre – Chinas Finanzminister geht*, 30. Aug. 2007». Arkivert fra originalen 27. mai 2012. Besøkt 31. august 2007.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Xie Xuren hos China Vitae Rediger på Wikidata
* Bio på den kinesiske regjerings nettsider Arkivert 4. mars 2016 hos Wayback Machine.
* Biografi med foto
**Turks- og Caicosøyenes viseguvernør** *(engelsk: Deputy Governor of the Turks and Caicos Islands)* er det nest høyeste offentlige embetet i dette oversjøiske britiske territoriet i Vestindia etter guvernøren.

Funksjoner
----------

Ifølge forfatningen av 2011 må viseguvernøren være innbygger av Turks- og Caicosøyene. Hen skal utnevnes av guvernøren i henhold til instruksjoner gitt av Hennes Majestet gjennom en minister *(secretary of state)* og skal inneha embetet så lenge Hennes Majestet ønsker *(during Her Majesty's pleasure)*.

Dersom viseguvernørens embete er ledig, embetsinnehaveren opptrer som fungerende guvernør, eller av én eller annen grunn er ute av stand til å utøve sine embetsfunksjoner som viseguvernør, kan guvernøren – etter eget skjønn – utnevne en innbygger av Turks- og Caicosøyene til å fungere som viseguvernør. Denne personen skal fortsette fram til guvernøren tilbakekaller utnevnelsen.

Viseguvernøren skal opptre til støtte for guvernøren og skal – under dennes myndighet – være leder for den offentlige tjenesten.

Når embetet som guvernør er ledig, guvernøren er fraværende fra øyene eller av én eller annen grunn ikke er i stand til å utøve sine embetsfunksjoner, skal disse – så lenge Hennes Majestet ønsker det (*during Her Majesty's pleasure*) – overtas og utøves av viseguvernøren, attorney general eller *permanent secretary, finance* i den rekkefølgen, eller av en person som Hennes Majestet kan utpeke gjennom instruksjoner gitt gjennom en minister *(secretary of state)*.

Embetsinnehavere
----------------

| Navn(født–død) | Embetstid | Guvernør | Ref. |
| --- | --- | --- | --- |
| **Mahala Wynns**(1948–) | 9. august 2006–15. oktober 2013 | **Tauwhare****Wetherell****Todd** |  |
| **Anya Williams**(1980–) | 15. oktober 2013– | **Todd****Beckingham****Freeman****Dakin** |  |

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  «The Turks and Caicos Islands Constitution Order 2011». legislation.gov.uk. Besøkt 1. mai 2022.
2. ↑  «Deputy Guvernor for Turks & Caicos». *Caribbean Net News*. 15. september 2006.
3. ↑  Boyce, Hayden (12. oktober 2012). «Anya Williams elected new Deputy Governor of Turks and Caicos Islands». *Turks and Caicos Sun*. Arkivert fra originalen 15. april 2014.
**Hilde Grimstad** (født 14. januar 1962) er en norsk lege som er professor i allmennmedisin og atferdsmedisin ved Institutt for samfunnsmedisin på Fakultet for medisin og helsevitenskap, NTNU. Grimstad er leder for PLUS (Støtte for pedagogikk, læring og undervisning) ved Fakultet for medisin og helsevitenskap.

Grimstad er født og oppvokst på Lillehammer og er utdannet cand.med. (1987) ved Universitetet i Trondheim. Fra 1998 har hun vært ansatt ved NTNU tilknyttet Lege-Pasientkurset, først som universitetslektor, fra 2000 som førsteamanuensis og fra 2016 som professor. I 2000 disputerte (Ph.d) hun innen kvinnehelse ved NTNU. I årene 2005-2009 var hun instituttleder ved Institutt for samfunnsmedisin. I perioden 2009-2017 var hun prodekan ved Det medisinske fakultet, (Fakultetet for medisin og helsevitenskap fra 2017). I 2018-2019 ledet Grimstad et utvalg oppnevnt av Kunnskapsdepartementet (KD), «*Grimstad-utvalget*», som utredet om Norge skulle utdanne flere leger selv, om det burde opprettes flere studiesteder i Norge, og spesifikt om det skulle etableres et medisinstudium i Stavanger.

Hilde Grimstad er nestleder i styret ved Helse Nord-Trøndelag. Hun var medlem i styret ved St. Olavs hospital fra 2006 og nestleder i styret fra 2010 til 2016, og var medlem i styret i Rusforetaket i HMN i 2013. Fra 2021 er hun leder av fakultetsstyret ved Fakultet for samfunns- og utdanningsvitenskap ved NTNU, der hun har vært medlem siden 2013. Hun er styremedlem i Fondsstiftelsen ved St Olavs Hospital.

Grimstad har forskningsbakgrunn innen kvinnehelse, med fokus på overgrep mot kvinner og påvirkning av svangerskapet. I tillegg har hun forsket på kommunikasjonsundervisning for medisinstudenter. Grimstad underviser i utvikling av utdanningsfaglig kompetanse. Grimstad har undervist både medisinstudenter og andre i kommunikasjon med pasienter, i andre kliniske ferdigheter og andre medisinske tema. I 2003 ble hun sammen med Jørgen Urnes tildelt DMFs undervisningspris for arbeidet med *Lege-pasientkurset (LPK)*.

Referanser
----------

1. ↑  60 års omtale i Aftenposten 14. januar 2022
2. 1 2 3  «Hilde Grimstad - NTNU». *www.ntnu.no*. Besøkt 15. juli 2021.
3. ↑  «- Vil at Norge skal utdanne en større del av legene selv». *Dagens Medicin* **(norsk)**. Besøkt 15. juli 2021.
4. ↑  «Grimstad-utvalget». *www.legeforeningen.no*. Besøkt 15. juli 2021.
5. ↑  «Styreadministrasjon Helse Nord-Trøndelag HF». Arkivert fra originalen 26. september 2020. Besøkt 15.07.2021.
6. ↑  «Lege-pasientkurset - Institutt for samfunnsmedisin - NTNU». *www.ntnu.no*. Besøkt 15. juli 2021.

Publikasjoner
-------------

* (no) Publikasjoner av Hilde Grimstad i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin

* (no) Publikasjoner av Hilde Grimstad i BIBSYS

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | CRIStin
 |
**Eva Sannum** (født 27. april 1975 i Oslo) er en tidligere norsk modell med mange internasjonale oppdrag på slutten av 1990-årene og begynnelsen av 2000-årene. Per 2023 jobber hun som partner og rådgiver i eget selskap, kommunikasjonsbyrået Sannum & Bergestuen.

Eva Sannum ble et kjent ansikt da hun var sammen med kronprins Felipe av Spania. Forholdet varte i fire år og det ble lenge spekulert i om de to ville forlove seg. Hun ble fotfulgt av spansk paparazzi utenfor sin leilighet i Oslo og forholdet fikk mye presseomtale både her hjemme og i spanske medier. Da kronprins Haakon giftet seg med Mette-Marit Tjessem Høiby i 2001, var Eva Sannum gjest i bryllupet sammen med kronprins Felipe. I desember 2001 kunngjorde Felipe i spanske medier at forholdet med Eva Sannum var over. 

Hun er utdannet ved Westerdals School of Communication. Hun var i en periode ansatt som tekstforfatter i Try reklamebyrå før hun senere ble kreativ leder i Geelmuyden Kiese. I tillegg satt Eva Sannum i PFU (Pressens Faglige Utvalg). Hun er i dag sammen med og har barn med reklamemannen Torgeir Vierdal.

I 2019 var Sannum medlem av Kildeutvalget nedsatt av Norsk Presseforbund for å se på pressens forhold til sine kilder. Kildeutvalgets rapport lå til grunn da Vær Varsom-plakaten ble endret i 2021.

Sammen med Svein Tore Bergestuen og Christian Lyder Marstrander begynte hun i 2020 som programleder i podkast-serien *Tut & Mediekjør* som fokuserer på presseetikk.

Referanser
----------

1. ↑  Nils Martin Silvola (5. november 2019). «Kildeutvalget refser norske redaktører og opplæringen i redaksjonene: – Hver enkelt journalist lager sine egne normer». journalisten.no. Besøkt 10. januar 2021.
2. ↑  Ny Vær Varsom-plakat. Norsk Redaktørforening. Besøkt 10. januar 2021.
3. ↑  Vil gi presse­etikk til folket med pod­kasten «Tut & Medie­kjør». m24. Besøkt 19. februar 2021.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Eva Sannum på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
* (no) Prins Felipe bryter med Eva Sannum
* (no) Eva Sannum: - Jeg vet hvordan det oppleves
*Se også: Sörla þáttr*

| Artikkelen inngår i serien om
**Sagalitteratur** |
| --- |
| Utsnitt fra Njåls saga i Möðruvallabók (AM 132 fol.13r) omtrent år 1350. |
| **Sagatyper** |
| Islendingesagaer, Tått, Kongesagaer, Fornaldersaga, Biskopsaga, Samtidssaga, Apostelsaga, Skaldekvad |
| **Lister** |
| Liste over islendingesagaene, Liste over fornaldersagaer |
| **Viktige manuskript** |
| Fagrskinna, Flatøybok, Morkinskinna, Möðruvallabók, Codex Regius |
| **Noen kongesagaer** |
| Den eldste saga om Olav den hellige, Ågrip, Fagrskinna, Snorre Sturlasons Heimskringla, Den større saga om Olav Tryggvason, Sverres saga, Sturla Tordssons Håkon Håkonssons saga |
| **Se også** |
| Norrøn litteratur, Landnåmabok, Árni Magnússon, Árni Magnússon-instituttet |

**Sörla þáttr eða Heðins saga ok Högna** (norsk: *Tåtten om Sørli eller sagaen om Hedin og Høgna*) er en kort fortelling fra Den større saga om Olav Tryggvason (*Olafs saga Tryggvasonar en mesta*) som er nedtegnet i Flateyjarbók. Dette manuskriptet ble skrevet og utarbeidet av to kristne prester, Jon Thordson og Magnus Thorhalson, i slutten av det 14. århundre. Fortellingen begynner 24 år etter Fred-Frode (Frode Fredegod)s død, og foregår i det 9. og 10. århundre. Det er et sammensatt fortelling som inneholder historien om hvordan Frøya kjøpte et halskjede fra dvergene mot løfte om å sove med dem, hvordan det førte til en blodig krig, og hvordan Olav Tryggvason brakte fred til landet.

Frøya I dvergenes hule, Mary H. Foster, 1901
Historien er parallell med elementer fra Heimskringla, deler av diktet Loketretten (*Lokasenna*) (hvor Loke anklager Gjevjon for å sove med en gutt for et kjede), deler av diktet Husdråpa (Loke stjeler kjedet Brisingamen), og den evige kampen, Hjaðningavíg (Deors klagesang). I slutten av historien, løser kristendommens inntog den gamle forbannelsen som etter tradisjonen skulle vare inntil Ragnarok.

Inne i disse historiene er flettet historier om Sørli den sterke – en sønn av kong Erling fra Opplandene. Han feller en kong Halfdan i Danmark og blir så drept av hans sønn Hedin. Så følger sagnet om Hedin, Høgne og Hildr.

Sagaen er et utpreget litterært produkt med lån og minner fra mange steder i kildelitteraturen – Ynglingesagaen (begynnelsen), Gylfaginning (kap. 33) og Þorsteins þáttr uxafóts blant annet. Den er derfor neppe eldre enn fra den første del av det 14. århundre.

Referanser
----------

1. ↑  Fínnur Jonsson: Den oldnorske og oldislandske litteraturs historie

Eksterne lenker
---------------

* Originaltekst på nettstedet snerpa.is
* Norsk oversettelse på nettstedet heimskringla.no