recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
*For musikkgruppa, se Wig Wam.*
Apache-wickiup, av Edward S. Curtis, 1903
**Wigwam** er en bolig for flere algonkinsk-talende indianerstammer. De engelske kolonistene tok ordet fra abenaki-språket, og det kom på trykk for første gang i 1634. Opprinnelig viste wigwam til de kuppelformede og ovale hyttene av forskjellig størrelse som ble brukt i den nordlige delen av det austlige skogområdet, hovedsakelig i statene i New England og rundt De store sjøer. Disse var som regel tekket med sederbark eller bjørkenever over et rammeverk av sammenbundne og avbøyde greiner. Den koniske varianten i det subarktiske området blir også av og til kalt wigwam i stedet for tipi.

De vestlige apachene brukte en lignende kuppelforma hytte, dekket av greiner og strå, som blir kalt *wickiup*. Wichitaene på prærien bodde også i runde stråhus store deler av året og reisende begynte tidlig å bruke wigwam som fellesbegrep for de fleste typer indianske bosteder.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Wigwam or Wickiup – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Canadian Encyclopedia
 |
Fra stranden Porto
**Erikoussa** (gresk: *Ερεικούσσα*) er en gresk øy innenfor De joniske øyer. Navnet er avledet av latinsk navn på poselyngslekta (*Erica*).[] På italiensk heter imidlertid øya Merlera.

Det er bare én by på øya, også kalt Erikoussa. Ved folketellingen i 2001 hadde øya 498 innbyggere. Arealet er 3.7 km². Øya er lokalisert utenfor den nordvestlige kysten av øya Korfu, og det er omtrent samme avstand fra Korfu i sørøst, Mathraki i sørvest og Othoni i vest. 

Som følge av reformen med lokalt selvstyre i 2011, er øya en del av kommunen Korfu som den er en kommunal enhet av.

Øya har rikelig med grønne skoger fylt med sypresser og oliventrær. Den har to strender, Porto (Πόρτο) og Braghini (Μπραγκίνι), begge italienske navn som ble gitt da øya var underlagt republikken Venezia; det førstnevnte betyr 'havn'. Braghini er lite brukt selv om denne stranden er noe bedre enn den førstnevnte, men ligger lenger unna hoveddelen av øya.

Det er to måter å komme seg til Erikoussa på, enten med en båt kalt «Sea Away» som går fra Sidari, en by på den nordlige delen av Korfu, eller med «Alexandros», en båt som går fra byen Korfu. Den førstnevnte turen tar rundt 40 minutter mens sistnevnte båt bruker rundt 2 timer og 45 minutter.

Referanser
----------

1. ↑   Befolkningsstatistikk for 19. mars 2001 Arkivert 31. januar 2013 hos Wayback Machine. (PDF), Den nasjonale statistikktjeneste i Hellas
2. ↑  Kallikratis-loven Arkivert 15. mai 2011 hos Wayback Machine. (PDF), det gresk innenriksdepartementet (gresk)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Erikoussa – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
De joniske øyer |
| --- |
| Andikythira  • Andipaxos • Arkoudi • Atokos • Drakonera • Elafonisos • Erikoussa • Ithaka • Kalamos • Kastos • Kefallinia • Korfu (Kerkyra) • Kravia • Kythira • Kythros • Lazareto • Lefkada • Makri • Makropoula • Mathraki • Meganisi • Modiaøyene • Othoni • Oxia • Paxos • Petalas • Pistros • Pontikos • Provati • Skorpios • Sparti Lefkados • Strofades • Vido • Vromonas • Zakynthos |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** GeoNames
 |
**Lars-Erik Persson** (født 24. september 1944) er en svensk professor i matematikk som har arbeidet særlig med ulikheter og funksjonsrom.

Persson vokste opp på stedet Svanabyn nær Dorotea. Han tok doktorgraden i matematikk ved Umeå universitet i 1974 innenfor Fourieranalyse. Året etter ble han ansatt ved Luleå tekniska universitet (LTU) hvor han etter hvert ble professor. Han har også vært professor ved Høgskolen i Narvik (HiN) og Uppsala universitet. I dag er han ansatt ved LTU og HiN. 

Persson har veiledet 52 personer til doktorgrad. Han har skrevet mer enn 250 vitenskapelige publikasjoner i internasjonal tidsskrifter og 20 bøker. Persson er redaksjonsmedlem i åtte internasjonale fagtidsskrifter. Han har vært leder for det svenske matematikersamfunnet i to perioder og har mottatt flere priser for sitt arbeid.

Referanser
----------

1. ↑   Library of Congress Authorities, Library of Congress autoritets-ID n94004880, besøkt 30. oktober 2022[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Mathematics Genealogy Project[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Maligranda, L. Lars-Erik Persson - the man and his work. Banach J. Math. Anal. 4 (2010), no. 1, 185–201

Eksterne lenker
---------------

* «Lars-Erik Persson» Arkivert 4. mars 2016 hos Wayback Machine. hos Luleå Tekniske Universitet

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** MGP **·** NKC
 |
**Lars-Henrik Myrmel-Johansen** (født 1973) er en norsk statstjenestemann. Han er fra 2016 til 2023 ekspedisjonssjef ved Statsministerens kontors innenriksavdeling. Fra høsten 2023 overtar han som finansråd, det vil si øverste administrative leder i Finansdepartementet.

Myrmel-Johansen studerte samfunnsvitenskap ved Universitetet i Oslo 1992 til 1996 og tok en PhD-grad ved London School of Economics and Political Science. Han har vært forsker ved Stiftelsen for samfunns- og næringslivsforskning og konsulent i McKinsey fra 2001 til 2004. Han har vært interrim-direktør i Direktoratet for forvaltning og IKT og var ekspedisjonssjef avdeling for IKT og fornying i Fornyings- og administrasjonsdepartementet fra 2007 til 2013.

Referanser
----------

1. ↑   etheses.lse.ac.uk, besøkt 18. juni 2021[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  kontor, Statsministerens (10. juni 2016). «Offisielt frå statsrådet 10. juni 2016». *Regjeringen.no* **(norsk nynorsk)**. Besøkt 10. juni 2016.
3. ↑  Finansdepartementet (31. mars 2023). «Ny finansråd». *Regjeringa.no* **(norsk nynorsk)**. Besøkt 31. mars 2023.
4. ↑  «Velger staten fremfor McKinsey». *www.dn.no*. Besøkt 10. juni 2016.
Bispedømmet av Sodor (Suðreyar) der Andrew Knox var biskop.
**Statutes of Iona** (Vedtekter av Iona) vedtatt i Skottland i 1609, var en rekke bestemmelser som siktet til å utrydde det skotsk-gælisk språk, ødelegge den tradisjonelle norrøn-gælisk kultur og undertrykke folket på øyene og vestkysten av Skottland.

Vedtagelse
----------

Vedtektene ble stiftet på et ting holdt av den protestantiske biskop Andrew Knox i Iona 24. august 1609.

Vedtektenes innhold
-------------------

Blant bestemmelsene var:

1. Installasjon av et protestantisk presteskap i sognene på øyene og vestkysten av Skottland.
2. Forbud mot import og salg av vin og whisky, bortsett fra til høvdinger og andre herrer som fikk lov til å kjøpe vin og brennevin fra lavlandet til husholdningsbruk.
3. Utdanning av barna til enhver «gentleman eller yeoman», som er i besittelse av mer enn seksti storfe, på skoler i lavlandet der de kan lære å snakke, lese og skrive engelsk.
4. Forbud mot å ta arkebuser og pistoler ut av sine egne hus, eller skyte på hjort, harer eller fugler.
5. Forbud mot barder og andre bærere av den tradisjonelle kulturen og at alle slike personer skulle pågripes, settes i gapestokken og bortvises fra øyene.
6. Forbud mot å beskytte flyktninger.

Kilde:

Siktemål
--------

Siktemålet ved vedtektene var å utrydde det skotsk-gælisk språket, ødelegge den tradisjonelle norrøn-gælisk kulturen og undertrykke folket på øyene og vestkysten av Skottland under den anglo-normanniske elite i lavlandet. Som et resultat adopterte noen klaner, som MacDonalds of Sleat og MacLeods of Harris, den nye religionen. Andre klaner, særlig MacLeans of Morvern & Mull, MacDonalds of Clanranald, Keppoch, Glengarry og Glencoe, forble resolutt romersk-katolske.

Referanser
----------

1. 1 2  "Statutes of Iona." *Exploring Celtic Civilizations.* Besøkt 16. desember 2019.
2. ↑  McKinnon, Kenneth (1991). *Gaelic: A past and future Prospect.* The Saltire Society 1991, Edinburgh, s. 46.
«Yongji» har flere betydninger.
**Yongji** (kinesisk: 永济市; pinyin: *Yǒngjì Shì*, tidligere kalt *Puzhou*) er en kinesisk by på fylkesnivå sør i provinsen Shanxi i det nordlige Kina, ved elven Sushui He. Befolkningen anslås til ca. 50 000. Den ligger under byprefekturet Yuncheng.

Selve byen Yongji (fylkets hovedstad) er svært gammel, endog så gammel at den omtales i eldgamle kinesiske myter som residensby for den mytiske Keiser Shun i det tredje årtusen f.Kr. I eldre tid het byen *Puban*. 

Byen ligger inntil floden Huang He noe over dens store knekk, vis-à-vis provinbsen Shaanxi.

I dag er byen særlig kjent for den buddhistiske Duobao-pagoden i Wangu-tempelet, som ligger i åssiden opp mot Zhongtiaofjellene ca. ti km mot sørvest. Den ble bygget i 1586 under Ming-keiseren Wanli. Det var stor byggevirksomhet i området i årene etter et stort jordskjelv i 1556.

Kulturminner
------------

Pujindu og Puzhou (*Pujindu yu Puzhou gucheng yizhi*, 蒲津渡与蒲州故城遗址) fra perioden fra Tang-dynastiet til Ming-dynastiet ble i 2001 tilføyd på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner).

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Yongji, Shanxi – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Archeological Finding Reveals Ancient Yellow River Courses
* Eisenochse aus der Zeit der Tang-Dynastie[*død lenke*]
* Eisenfigur[*død lenke*]
* Pujindu yizhi
* Pujindu yu Puzhou gucheng yizhi  Arkivert 24. april 2012 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
«**Even If The Rain**» er en sang utgitt av pop/hiphop-gruppa Flava To Da Bone i 1994. Sangen er skrevet av Henning Hartung og Sabri Kitmitto (tekst) og David Eriksen og Flava To Da Bone (melodi).

«Even If The Rain» er en R'n'B-ballade med innslag av pop og hiphop. Sangen ble hyppig spilt både i radio og på TV. Den solgte godt over 10 000 eksemplarer og lå på VG-lista TOPP 20 i ti uker. Musikkvideoen ble spilt inn med Lauren Waaktaar-Savoy som regissør, og sangen ble også brukt i den svenske spillefilmen *30:e november*. «Even If The Rain» ble gitt ut på albumet *Feelin' Da Flava* som kom i 1995.

Artisten Elisabeth Carew spilte inn en ny versjon av sangen i 2009 med Thomas Eriksen som produsent. Hun skrev også ny tekst som ble lagt til sammen med refrenget fra den originale sangen av Flava To Da Bone.

Referanser
----------

1. ↑  Skorgan, Anita, red. (1995). *Det var en sang-*. Otta: Blåmann. s. 80.
2. ↑  «Pop og rap inn til beinet». *NTBtekst*, 9. mars 1995.
3. 1 2  «Regn og torden fra Elisabeth Carew». 730.no. 11. mai 2009. Arkivert fra originalen 13. mars 2018. Besøkt 12. mars 2018.
4. ↑  «Flava elsker film». *VG*, 19. august 1995.
Universitetets hovedbygning på Vasilij-øya inneholder blant annet rektors kontor og universitetsadministrasjonen. Bygningen ble oppført etter ordre fra Peter den store.
**Statsuniversitetet i St. Petersburg** (russisk: Санкт-Петербургский государственный университет), grunnlagt i 1724, er et av Russlands eldste og største universiteter. Under Sovjetunionen var universitetet kjent som Statsuniversitetet i Leningrad.

Universitetet består av 20 fakulteter og 13 forskningsinstitutt samt krigsskole og idrettsskole. De fleste av universitetsbygningene befinner seg i de to store universitetsområdene på henholdsvis Vasilijøya og i Peterhof. Universitetet har over 30 000 studenter og over 10 000 ansatte. Åtte ansatte ved universitetet har mottatt nobelprisen.

Historie
--------

Det er omstridt hvorvidt Statsuniversitetet i Moskva eller Statsuniversitetet i St. Petersburg er det eldste universitetet i Russland. Mens Statsuniversitetet i Moskva ble grunnlagt i 1755, har Statsuniversitetet i St. Petersburg eksistert sammenhengende siden 1819, men hevder utover det å være en direkte fortsettelse av universitetsinstitusjonen som ble etablert av Peter den store i forbindelse med grunnleggelsen av Det russiske vitenskapsakademi 24. januar 1724. Universitetets første rektor, Gerhard Friedrich Müller, ble utnevnt i 1747.

I utgangspunktet utgjorde universitetet et rent forskningsinstitutt for vitenskapsakademiet, men allerede fra 1726 ble det holdt offentlige foredrag der. I perioden 1803 til 1819 eksisterte universitetet formelt sett ikke. Kun pedagogisk institutt besto i denne perioden, etablert i 1806, og dette dannet grunnlaget for stiftelsen av dagens universitet i 1819.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  St. Petersburg State University : University today Arkivert 28. oktober 2012 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* (ru) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Saint Petersburg State University – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Universitetets historie (på russisk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** NKC **·** NKC
 |
**Lars-Erik Vaale** (født 27. oktober 1975) er en norsk historiker, cand.philol. fra Kragerø. Hans hovedfelt er den andre verdenskrig og oppgjøret etter den. Han har blant annet arbeidet som historisk konsulent for NRK under deres arbeid med filmdokumentaren "Den lange reisen" (2006), om den norske krigshelten, major Svein Blindheim, og deltok også i dokumentaren som ekspert på andre verdenskrig. Han arbeidet også som redaktør på Pax Forlag sin utgivelse (2006) av Blindheims memoarer, også den med tittelen "Den lange reisen".

For tiden er han medforfatter på en bok om Kragerøs historie som skal utgis i 2016. I denne boken skal han ta for seg årene mellom 1850 til 1950.

Vaale var ved lokalvalget i 2011 oppført på Høyres liste i Kragerø Kommune og ble valgt inn i kommunestyret,

Bibliografi
-----------

* *Dommen til døden – Dødsstraffen i Norge 1945-50* – Pax Forlag, faglitteratur (2004)
* *Danske tilstander, norske tilstander – Forskjeller og likheter under tysk okkupasjon 1940-45* – Forlaget Press, faglitteratur (Redaktør og medforfatter) (2010)

Eksterne lenker
---------------

* Dommen til døden - Norli.no
* Artikkelforfatter i Danske tilstander, norske tilstander - Norli.no
* Artikkelforfatter i Kragerø Bys Historie Arkivert 29. mars 2012 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Zapad-99-øvelsen** (russisk:Запад-99) (norsk: "Vest-99" var en strategisk storskala militærøvelse gjennomført 21.- 26. juni 1999, og resultatene tvang Russland til å tilpasse seg et nytt, defensivt konsept (Russlands nasjonale sikkerhetskonsept, 2000 Arkivert 29. august 2008 hos Wayback Machine.). Øvelsen viste at de konvensjonelle russiske væpnede styrkene kunne ikke slå tilbake eller stanse en NATO-offensiv. Dette i sin tur førte til økt russisk toleranse for bruk av taktiske atomvåpen.
Bortsett fra dette kjernefysiske kontrovers, skapte også Zapad-99 internasjonale spenninger når amerikanske jagerfly avskar russiske bombefly - angivelig etter brudd på islandsk og norsk luftrom.

Deltakere
---------

Øvelsen omfattet deltakelse fra de fem militærdistriktene Leningrad, Moskva, Nord-Kaukasus, Trans-Volga og Ural, samt de tre flåtene Nordflåten, Østersjøflåten og Svartehavsflåten.

Se også
-------

* Vostok-2018
* Zapad-2017

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑

Eksterne lenker
---------------

* Russlands Nasjonale sikkerhetskonsept, 2000 Arkivert 29. august 2008 hos Wayback Machine.
* Kipp, Russlands Strategiske Atomvåpen, 2001
**Farrisrunden** er et tur-/grusritt for aktive og mosjonister arrangert av Nanset IF. Rittet går i vakre omgivelser rundt Farrisvannet. I 2008 ble rittet arrangert for tolvte gang. Arrangementet er et dugnadsarbeid med medlemmer av Nanset IF og ikke-medlemmer som funksjonærer. I tillegg benyttes tjenester fra Larvik OK i forbindelse med registreringer og etteranmeldinger. Videre er Kvelde IL, Kjose IL involvert i matstasjonene ute i løypen. Sikkerhet, kommunikasjon og førstehjelp blir ivaretatt av motorsykkelklubben LRRL og Norsk Folkehjelp.

Løypeprofil
-----------

Starten går ved idrettsanlegget til Nanset I.F. nord for Larvik sentrum. Løypetrassen er ca. 70 km lang og går delvis på offentlig vei. Deltakerne har et selvstendig ansvar for å følge gjeldende trafikkregler. Underlaget fordeler seg som følger:

* Grusvei: 34,6 km
* Asfalt/oljegrus: 28,3 km
* Terreng: 7,1 km

Eksterne lenker
---------------

* Farrisrundens hjemmeside

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Martine Lorgen Øvrebust** (født 13. september 1997) er en norsk langrennsløper fra Stordal i Fjord kommune som representerer Stordal Idrottslag.

Karriere
--------

Hun vant sin klasse i Birkebeinerrennet 2013. Hun debuterte internasjonalt for Norge i 2014, med en 5.-plass i nordisk juniorlandskamp i Finland, som nest beste norske. Senere samme vinter gikk hun inn til gull på 5 km fri teknikk i junior-NM på ski 2014 i Mo i Rana. Fra 2015 til 2018 var hun på det norske juniorlandslaget i langrenn. I vinter-EYOF 2015 i Steg i Liechtenstein kom hun på tredjeplass på sprint klassisk, og hun vant 11,25 km fri teknikk og 3,75 km klassisk stil i junior-NM på ski 2015 i Hommelvik. Hun har også en sammenlagtseier i norgescupen for juniorer. 

Etter at hun gikk over i seniorklassen til 2018/19 sesongen har hun vært en del av Team Elon Midt Norge. Den 10. mars 2019 debuterte hun i verdenscupen da hun ble nummer 37 på tremila i Holmenkollen.

Norgesmesterskap
----------------

I NM i langrenn har Øvrebust en 13. plass på skiathlon i 2018, to 15. plasser på 5 kilometer og skiathlon fra 2019, og en 14. plass fra 15 kilometer i 2020 som beste plasseringer.

I U23-NM i 2019 tok hun gull på 10 km klassisk stil og sølv på 5 km fri teknikk.

Familie
-------

Hun er datter av langrennsløperen Pål Bjørn Øvrebust.

Referanser
----------

1. ↑   www.fis-ski.com[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «OEVREBUST Martine Lorgen - Athlete Information». *www.fis-ski.com*. Besøkt 20. april 2021.
3. ↑  «Resultater og poengstillinger» (PDF). Besøkt 16.04.2021.
4. ↑  «Team Elon Midt-Norge 2020/2021». *Skiforbundet* **(norsk)**. Besøkt 15. april 2021.
5. ↑  «OEVREBUST Martine Lorgen - Athlete Information». *www.fis-ski.com*. Besøkt 15. april 2021.
6. ↑  FIS-ski.com

Eksterne lenker
---------------

* (en) Martine Lorgen Øvrebust – FIS (langrenn) Rediger på Wikidata
*Zapadnaja Litsa* er også navnet på flåtebasen ved utløpet av denne elven.
**Zapadnaja Litsa** (russisk: Западная Лица, *Vestlige Litsa*) er en elv i det nordligste Russland i området vest for Murmansk. 

Elven er et populært sted for laksefiske, men er vanskelig å komme til, ettersom den ligger på den lukkede byen Zaoziorsks territorium[], hvor der er en base for undervannsbåter.

Elven har en lengde på 84,5 km. Fra sitt utspring løper den gjennom et flatt sletteland over en strekning på 47 km, og deretter veksler elven mellom brede og rolige strekninger og strekninger med sterk strøm. Der er tre stryk i de siste 11 km av elven. 

Under annen verdenskrig forløp det nordligste av fronten mellom de tyske og sovjetiske styrker fra 1941 til 1944 langs elven (Murmanskfronten eller Litsfronten). Tyskerne forsøkte tre ganger forgjeves å krysse elven i 1941, og deretter lå fronten noenlunde fast inntil den 6. oktober 1944, da den siste store sovjetiske offensiv drev de tyske tropper tilbake til Nordnorge, hvor grensen ble passert den 18. oktober 1944.[] Sovjetiske styrker krysset deretter grensen til Norge og frigjorde Kirkenes. Skilt i området advarer fortsatt om ueksplodert ammunisjon.[]

Se også
-------

* Litsadalen

Eksterne lenker
---------------

* Laksefiskeri i Litsa

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Martine Ohr** (født 11. juni 1964 i Den Helder), nederlandsk landhockeyspiller som deltok i de olympiske leker 1984 i Los Angeles, 1988 i Seoul og 1992 i Barcelona.

Ohr ble olympisk mester i landhockey under OL 1984 i Los Angeles. Hun var med på det nederlandske laget som vant landhockeyturneringen for damer foran Vest-Tyskland og USA. Seks lag deltok, det ble spilt en enkeltserie der alle lagen møttes én gang. Nederland fikk ni poeng, de vant fire kamper og spilte en uavgjord. Ohr spilte én kamp i OL-turneringen.

OL-medaljer
-----------

* 1984 USAs flagg Los Angeles - Gull **Gull** i landhockey, damer Nederlands flagg Nederland
* 1988 Sør-Koreas flagg Seoul - Bronse Bronse i landhockey, damer Nederlands flagg Nederland

Eksterne lenker
---------------

* (en) Martine Ohr – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Martine Ohr – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Martine Ohr – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Martine Ohr – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata
**Farringdon stasjon** er en jernbane- og undergrunnsstasjon i London. Den ligger i Farringdon, i bydelen Islington rett nord for City of London. Stasjonen er i kollektivsone 1.

Den betjener undergrunnslinjene Circle, Hammersmith & City og Metropolitan, samt Thameslink-togene mellom Brighton og Bedford og mellom Luton og Sutton. Førstnevnte rute stopper blant annet ved London Gatwick Airport.

Historie
--------

Stasjonen ble åpnet 10. januar 1863 som endestasjon på *Metropolitan Railway*, som var verdens første undergrunnsbane og som etterhvert ble til Metropolitanlinjen. Den het opprinnelig *Farringdon Street*, og lå like ved dagens bygning. Linjen gikk fra Farringdon til Paddington, over en avstand på ca. 6 km. Den ble flyttet til det nåværende stedet allerede 23. desember 1865, i forbindelse med utvidelsen av Metropolitan Railway til Moorgate. 26. januar 1922 fikk den navnet *Farringdon and High Holborn*, og 21. april 1936 fikk den sitt nåværende navn. 

Stasjonsbygningen er fra begynnelsen av det 20. århundre, og er et godt bevart eksempel på Londonundergrunnens arkitektur fra denne perioden. Den har beholdt de opprinnelig skiltene, til tross for at disse forteller at stasjonen heter Farringdon and High Holborn. På utsiden står det også et skilt om at det er et *Parcel office* (pakkekontor), noe som er en levning fra tiden hvor Metropolitan Railway forsøkte å bli den ledende transporttjenesten innen London.

Fremtid
-------

To store jernbaneprosjekter i Stor-London involverer Farringdon stasjon. Crossrail er en ny jernbanelinje som bygges under det sentrale London. I tillegg utbedres den eksisterende Thameslink-linjen. Når disse prosjektene står ferdig i 2018 vil Farringdon være den eneste stasjonen som tilbyr overgang mellom disse to henholdsvis øst/vest- og nord/sør-gående linjene. Stasjonen er under ombygging for å kunne takle de økte passasjertallene.


| **Forrige stasjon** |   |  London Underground |   | **Neste stasjon**
 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| King's Cross St. PancrasHammersmith |  | Hammersmith & City-linjen Hammersmith & City-linjen |  | BarbicanBarking |
| King's Cross St. PancrasHammersmith/ringbane |  | Circle-linjen Circle-linjen |  | BarbicanRingbane |
| King's Cross St. PancrasWatford/Chesham/Amersham/Uxbridge |  | Metropolitan-linjen Metropolitan-linjen |  | BarbicanAldgate |

| National Rail |
| St. PancrasBedford |  | Thameslink |  | City ThameslinkBrighton |

Eksterne lenker
---------------

* Farringdon station Jernbane (Engelsk)
* Farringdon bus/tube Transport for London (Engelsk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** GeoNames
 |
Zaozhuang-prefekturet i Shandong
**Zaozhuang** (kinesisk: 枣庄; pinyin: *Zǎozhuāng*) er en kinesisk by på prefekturnivå i provinsen Shandong ved Kinas kyst mot Gulehavet. Befolkningen anslås (31. desember 2001) til 883 000 innbyggere. 

Byen er mange århundrer gammel.

Administrative enheter
----------------------

Zaozhuang består av fem bydistrikter og ett byfylke:

* Bydistriktet Shizhong (市中区), 375 km², 490 000 innbyggere;
* Bydistriktet Xuecheng (薛城区), 507 km², 470 000 innbyggere;
* Bydistriktet Yicheng (峄城区), 627 km², 360 000 innbyggere;
* Bydistriktet Tai'erzhuang (台儿庄区), 538 km², 290 000 innbyggere;
* Bydistriktet Shanting (山亭区), 1 018 km², 470 000 innbyggere;
* Byfylket Tengzhou (滕州市), 1 485 km², 1,57 mill. innbyggere.

Samferdsel
----------

### Jernbane

Beijing-Shanghai høyhastighetstog har stoppested her.
Zaozhuang ligger også på jernbanelinjen JingHu (Beijing-Shanghai)

### Vei

Kinas riksvei 206 løper fra kystbyen Yantai til kystbyen Shantou i provinsen Guangdong. Den løper gjennom provinsene Shandong, Jiangsu, Anhui, Jiangxi og til slutt Guangdong.

Eksterne lenker
---------------

* (zh-Hans) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Zaozhuang – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
**Ivar Morten Normark** (født 27. mai 1963 i Narvik) er en norsk fotballtrener og tidligere fotballspiller som er styreleder for Idrottslaget Hødd.

Som fotballspiller var Normark en hodesterk spiss med fortid fra moderklubben Mjølner samt Brann og Bodø/Glimt. Normark har også vært proffspiller i Frankrike. Sesongen 1993 kan kanskje anses som toppen av Normarks karriere som spiller, da vant han serie-sølv og cup-gull med Bodø/Glimt.

Han er opprinnelig utdannet lærer fra Høgskolen i Bodø. Han begynte trenerkarrieren for Bodøklubben Gevir Bodø i 1996, før han overtok Alta IF i 1998. Normark ble trener for Aalesund i 2000. Her ble det to opprykk til Eliteserien og to nedrykk fra Eliteserien, og han mistet jobben etter at laget rykket ned fra eliteserien etter 2005-sesongen.

Fra 2. desember 2005 til 26. juli 2006 var han trener for eliteserielaget Tromsø. Han mistet jobben etter en rekke dårlige resultater og protester fra supporterne, laget hadde til da bare scoret to ganger på hjemmebane. I 2008 overtok han som trener for 2.-divisjonsklubben Mjølner i Narvik. Her var han i fem år, før han trakk seg etter nedrykket til 3. divisjon i 2012.

I mai 2018 ble han styreleder for Hødd.

Referanser
----------

1. ↑   transfermarkt.com, Transfermarkt spiller-ID 355403, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Normark fikk sluttpakke». VG.no. 3. november 2005. Besøkt 8. oktober 2017.
3. ↑  «Gir seg i Mjølner ett år før tida». NRK.no. 10. desember 2012. Besøkt 8. oktober 2017.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Ivar Morten Normark – Transfermarkt Rediger på Wikidata


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Geir Hansen** | **Hovedtrener for Aalesunds FK**(2001–2005) | Etterfølger:**Per Joar Hansen** |
**Paradise** var et norsk band fra Drammens-distriktet som eksisterte i tidsrommet 1981–1984 og som ble oppløst før de rakk å utgi sitt første album. Bandet ble grunnlagt av Terje Fossheim og Stein Fossheim fra Hokksund, som en etterfølger av Skinny & Lean Band. Bandet hadde platekontrakt i Polygram. 

Paradise spilte såkalt «west coast rock», og hadde blant annet supergruppen Toto som ett av sine forbilder. Bandet gav ut singlen *Sheila* i 1983, høstet en del gode kritikker og ble spådd en lysende karriere. Bandet skulle etter planen gi ut sitt første album i 1984, men bandet ble i stedet oppløst våren 1984.

Medlemmer
---------

* Carl Kristiansen, vokal
* David Jensen, gitar
* Torbjørn Svendsen, gitar
* Terje Norli, keyboards
* Erik Luzi, keyboards
* Ove Nestaker, bass
* Helge Norbakken, trommer
* Terje Fossheim, trommer

Platekontrakt i Polygram

Utgivelser
----------

* *Sheila*, PolyGram (1983)

Sporliste
---------

* *Sheila* 2:57
* *Elected* Boy 2:48

Eksterne lenker
---------------

* (en) Paradise på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Paradise på MusicBrainz Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz **·** Discogs
 |
Illustrasjon av organisering av ressurser i NRIS
**Norwegian research infrastructure services** (NRIS) er et samarbeid mellom fem organisasjoner for å samle kompetanse, ressurser og tjenester relatert til de nasjonale superdatamaskinene. Samarbeidet var inntil august 2021 kjent som **Metasenteret**.

NRIS består av It-personell fra de fire eldste universitetene Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet, Universitetet i Bergen, Universitetet i Oslo, og Universitetet i Tromsø – Norges arktiske universitet, samt administrative og støttefunksjoner fra Sigma2. Per 2022 har NRIS nesten 60 personer, fordelt på omtrent 33 fulltidsstillinger. 

Konsolidering av infrastruktur kan resultere i kostnads- og effektivitetsfordeler, samtidig som det kan gi en risiko for dårligere kontakt med sluttbrukerne. Grunnprinsippet for det geografiske distribuerte nettverket av kompetanse i NRIS er å sikre at forskere som bruker den nasjonale e-infrastructure har lett og nær tilgang til IT, numeriske og domene-kompetanse, samtidig som de får tilgang til mer kompetanse for å sikre optimal bruk av viktige og kostbare regneressurser.
**Ivar Loe Bjørnstad** (født 1981 i Surnadal) er en norsk jazz- og rockemusiker (trommer), bror av danser Marit Loe Bjørnstad (1983) og sangeren Ingebjørg Loe Bjørnstad (1978).

Karriere
--------

Bjørnstad studerte jazz ved Norges musikkhøgskole i Oslo sammen med Hedvig Mollestad Thomassen og Even Helte Hermansen (gitarist i Bushman's Revenge). Med en opprinnelse som en rockemusiker, nevner han også gitaristen Bill Frisell som en av sine inspirasjonskilder, ledsaget av de store norske trommeslagere Audun Kleive og Per Oddvar Johansen. Han er bosatt i Oslo, og har siden årtusenskiftet spilt i utallige band og ulike konstellasjoner innen en rekke sjangere. Han har samarbeidet med artister som Bjørn Kjellemyr, Jon Eberson, Karl Seglem, Ken Stringfellowcurrently, og for tiden (2013) spiller han i bandene Hedvig Mollestad Trio, Hilde Marie Kjersem Band og Cakewalk. Debyalbumet *Shoot!*  av Hedvig Mollestad Trio ble spilt inn live i studio med bare et par mindre overdubs.

Diskografi
----------

Innen Hedvig Mollestad Trio
* 2011: *Shoot!*  (Rune Grammofon)
* 2013: *All Of Them Witches* (Rune Grammofon)
* 2014: *Enfant Terrible!*  (Rune Grammofon)
* 2016: *Svart Stabat Mater* (Rune Grammofon)
* 2016: *Evil In Oslo* (Rune Grammofon)

Innen Cakewalk
* 2012: *Wired* (Rune Grammofon)

Referanser
----------

Portaler: Norge | Jazz

1. ↑  «Rekruttering: VGS-jazz». JazzINorge.no. Arkivert fra originalen 17. april 2014. Besøkt 10. oktober 2013.
2. ↑  «Halvmåne: Kickoff med Hedvig Mollestad Trio 28. mars». Maanefestivalen.no. Arkivert fra originalen 14. september 2013. Besøkt 10. oktober 2013.

Eksterne lenker
---------------

* Ivar Loe Bjørnstad på Discogs
* Origo.ingen om akademiet

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** Discogs
 |
***Myggen*** er en norsk biografisk dokumentarfilm fra 1996 om den norske fotballspilleren Erik Mykland. Regi og manus er ved Thomas Robsahm.

Den ble lansert med undertittelen *portrett av en fotballkunstner*.

Handling
--------

Filmen skildrer ett år av livet til Erik «Myggen» Mykland, som var en av 1990-årenes mest populære og omtalte norske fotballspillere. Dokumentaren skildrer livet hans i 1995. Dette var et år som lå an til å bli meget godt for Myggen, men som skulle som skulle bli en stor karrieremessig nedtur. Etter et godt år i 1994 opplevde han nå å bli vraket fra landslaget. Han var stadig i media på grunn av uttalelser om toppidrett, røyking og alkohol. Midt oppi dette ble han dessuten far for første gang. Filmen skildrer hans liv både på banen og hjemme.

Om filmen
---------

*VG*s anmelder gav den terningkast tre.

Filmen ble ingen publikumssuksess.

Medvirkende
-----------

* Erik Mykland
* Arne Scheie
* Egil Olsen
* Nils Arne Eggen

Referanser
----------

1. ↑  VG - Middels Myggen (23.02.1996 - Side: 53)
2. ↑  VG - MYGGEN HELT UTE AV RAMPELYSET (20.04.1996 - Side: 38)

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Myggen* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Myggen* i Nasjonalbibliotekets filmografi Rediger på Wikidata

* (no) *Myggen* hos Filmfront Rediger på Wikidata
* Intervju med Thomas Robsahm om filmen (NRK-programmet *På kino*, 28. januar 1996)

Portal: Film
Julisøylen - Colonne de Juillet.
Napoleons elefant
**Place de la Bastille** er en plass i Paris, mellom 4. 11. og 12. arrondissement. Den er anlagt der festningen Bastillen en gang lå.

Midt på plassen står *Colonne du Juillet* (Julisøylen), reist til minne om julirevolusjonen i 1830, da Karl X ble avsatt og erstatta med borgerkongen Ludvig Filip. Da Ludvig Filip i sin tur ble styrta i februarrevolusjonen 1848, fikk søylen en ny inskripsjon.

Til tohundreårsjubileet for den franske revolusjon i 1989 åpnet den nye Paris-operaen – Opéra Bastille – som i dag dominerer plassen.

Stormen på Bastillen er sjølve symbolet på franskmennenes frihetsbestrebelser og den franske republikk; derfor har Bastille-plassen stor symbolverdi. Fortsatt brukes plassen til store politiske markeringer, som under de store demonstrasjonene mot Le Pen i 2002.

Napoleons elefant
-----------------

Napoleon hadde planlagt å reise sin triumfbue på tomten der Bastillen hadde ligget, men det østlige Paris var dengang et nedslitt arbeiderstrøk, så han fikk i stedet triumfbuen sin lenger vest i byen. Han mente likevel at en statue av en elefant ville være et passende minnesmerke på Bastille-tomten, selv om elefanter symboliserte den tapende part i de puniske kriger. Elefanten skulle støpes av bronse fra kanoner erobret i Spania. Det skulle sprute vann fra snabelen, og statuen skulle være stor nok til at publikum kunne gå opp en innvendig trapp til tårnet på ryggen dens. Imidlertid krevde våpenindustrien den bronsen som fantes, så i stedet for en bronsestatue ble en elefant av gips satt opp på plassen, stor som et hus i tre etasjer. Etter Napoleons fall planla bourbonerne å reise en elefantstatue der i marmor, men så klarte de ikke å avse mer enn åtte hundre francs årlig som lønn til en vaktmann ved navn Levassure, som bosatte seg sammen med rottene i det ene av statuens smuldrende bein.

Mellom 1814 og 1846 ruvet elefanten over Bastilleplassen, som var et hav av søle i vinterregnet og en støvmark i sommervarmen. Under julirevolusjonen i 1830 hadde statuen mistet en støttann, og var svart og grimet av sot og skitt, omgitt av løvetann og tistel. Prosjektene med å grave ut Canal d'Ourcq og jevne Bastilleplassen, fikk statuen til å sige ned i grunnen. Store hull dannet seg i gipsen og ble nattely for rotter, hjemløse katter og omstreifere. Alt fra slutten av 1820-tallet var husene rundt plassen sterkt plaget av rottegjenger som holdt til i statuen, og foretok rene raid mot bolighusene i strøket. Myndighetene vurderte å omplassere gipskjempen til Tuileriene eller Les Invalides, men den ble stående til 1846.

Referanser
----------

1. ↑  Simon Schama: *Citizens* (s. 3-4), Penguin books, 1989, ISBN 0-14-017206-8
2. ↑  Simon Schama: *Citizens* (s. 4-5)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** BNF **·** BNF (data) **·** GeoNames
 |
**Asseline Rolfine Absalonsen** eller **Rolfine Mørch** (født 10. mars 1864 i Bergen, død 9. juli 1933 på Bekkelagshøgda), var en norsk skuespillerinne og suffløse. En periode benyttet hun kunstnernavnet *Julin*.

Familie
-------

Rolfine Absalonsen var datter av bøkkermester Absalon Julius Absalonsen og Karen Lucie Christiansen. Hun ble 2. oktober 1891 gift med skuespilleren Hans Henrik Mørch.

Liv og virke
------------

Rolfine Absalonsen debuterte ved Den Nationale Scene i Bergen 31. mars 1886. Ved debuten spilte hun i et stykke kalt *En Omvej*, skrevet av en anonym forfatter. Hennes debut ble svært godt mottatt, og hun «blev efter Tæppets Fald fræmkaldt med meget Liv».

I 1886-1887 var hun på turné i Norge med fru Jenny Widgren-Norrby. Dette teaterselskapet besto for det meste av dilettantskuespillere tilknyttet Victoria Theater (Centralteatret) i Akersgaten. Turneen brakte selskapet fra Bergen, videre gjennom småbyene langs kysten, til Kristiania. Derfra fortsatte reisen til Sverige, hvor selskapet omsider gikk i oppløsning.

Hun har også opptrådt på Grønlands folketeater (Olympen). Hun opptrådte også i Lillestrøm og Drammen. Senere ble hun ansatt som suffløse ved Nationaltheatret, hvor hennes mann fikk tilsvarende stilling samtidig. Hans Henrik Mørch uttalte senere at «Jeg vilde ikke ønske min verste uven at blive sufflør».

Roller i utvalg
---------------

* *Margrethe* i *En Omvej* (Den Nationale Scene, 1886)
* *Marie* i komedien *Henrik og Pernille* av Jean-Baptiste Dubois (Kragerø, 1887, med fru Widgren-Norrbys teaterpersonale)
* *Sigrid* i *Til Sæters* (Olympen, 1893)
* Vaudevillemonologen *Bruden paa Staburet* av Hans Schulze (Grønlands folketeater, 1896)

Kilder
------

* Jensson, Liv (1981). *Biografisk skuespillerleksikon*. Universitetsforl. s. 13. ISBN 8200056228.
* Bergerud, Inger Louise (1996). *I slektens fotspor*. [Varteig]: [I.L. Bergerud]. s. 127-128.

Referanser
----------

1. ↑  *Bergens tidende 1886.04.01*. Norge, Hordaland, Bergen. 1886.
2. ↑  Bergerud, Inger Louise (1996). *I slektens fotspor*. [Varteig]: [I.L. Bergerud]. s. 127-128.
3. ↑  Bergerud, Inger Louise (1996). *I slektens fotspor*. [Varteig]: [I.L. Bergerud]. s. 127-128.
4. ↑  *Dagbladet 1893.09.15*. Norge, Oslo. 1893.
5. ↑  *Social-Demokraten 1896.12.01*. Norge, Oslo. 1896. s. 3.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister **·** Geni **·** KulturNav
 |
**Norwegian Wood** ble i 2010 arrangert for 19. gang fra 10. til 13. juni.

Bandet Mastodon ble opprinnelig satt opp å spille torsdag 10. juni, men var nødt til å kansellere sin europaturné da gitaristen Bill Kelliher ikke kunne spille. Bandet ble erstattet av Opeth fra Sverige.

Program 2010
------------

### Hovedscenen

#### Torsdag 10. juni

* Norges flagg Raga Rockers
* Sveriges flagg Opeth
* Englands flagg Porcupine Tree

#### Fredag 11. juni

* Norges flagg DumDum Boys
* Englands flagg Roger Hodgson (tidligere Supertramp)
* Norges flagg Howl)

#### Lørdag 12. juni

* Norges flagg El Cuerto og Norges flagg Grande
* Skottlands flagg Amy Macdonald
* USAs flagg Jackson Browne med David Lindley
* Nord-Irlands flagg Van Morrison

#### Søndag 13. juni

* Skottlands flagg Mark Knopfler

### Underwood

#### Lørdag 12. juni

* Norges flagg Casa Murilo
* Norges flagg Honningbarna
* Norges flagg Jack Dalton
* Norges flagg Blood Command

#### Søndag 13. juni

* Norges flagg Your Headlights Are On
* Norges flagg Myrna Braza
* Norges flagg Phone Joan
* Norges flagg Forza

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
**Matthew Stevens** (født 11. september 1977 i Carmarthen) er en walisisk profesjonell snookerspiller.

Stevens ble profesjonell i 1994 og har fjerdeplass på verdensrankingen i sesongen 2005/2006 som beste i karrieren. Foran sesongen 2007/2008 var han for første gang på åtte år utenfor topp seksten i verden. Han fikk sin første, og hittil eneste, seier i en rankingturnering i 2003 da han vant UK Championship. I tillegg har han vunnet fire andre turneringer, blant annet Northern Ireland Trophy, før denne var en rankingturnering, og Pot Black i 2005.

Han har spilt to finaler i VM, men tapte for Mark Williams i 2000 med 16–18 og Shaun Murphy i 2005 med de samme sifrene.

Stevens var bårebærer i den gode vennen Paul Hunter sin begravelse.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Matthew Stevens – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (cn) Matthew Stevens – Kinas olympiske komité Rediger på Wikidata

* (en) Matthew Stevens – CueTracker Rediger på Wikidata
**Rolf Gunnar Ystmark** (1936–2023) var en norsk industriarbeider og lokalpolitiker (Arbeiderpartiet) fra Malm som var ordfører i Verran 1980–1993.

Ystmark begynte å arbeide ved Fosdalens Bergverk som 15-åring; her ble han etterhvert nestformann i gruvearbeiderforeningen. Ved Arbeiderpartiets nominasjonsmøte i 1979 vant han en kampvotering mot sittende ordfører Arthur Mogstad om å bli partiets ordførerkandidat med én stemme. I hans tredje periode som ordfører hadde Ap for første gang på svært lenge ikke rent flertall; da Pensjonistpartiet trakk seg fra samarbeidet ble han han ikke gjenvalgt som ordfører midt i perioden.

Hans ordførerperioden var preget av at hjørnestensbedriften Fosdalens Bergverk gikk konkurs i november 1989; gruvedriften opphørte endelig i juni 1997 etter at «Nye Fosdalens Bergverk» slo seg selv konkurs.

Etter at han gikk av som ordfører arbeidet han som selger i TrønderTre. Han ble pensjonist i 1998. I perioden 1980–85 satt han i styret for Statens bergskole. Han var nevø av tidligere ordfører Olav Stavrum.

Referanser
----------

1. 1 2   landsem.vareminnesider.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Ordførere i gamle Verran kommune» I: Odd H. Vanebo. *"Vet hvor godt vi har fått det og hvem vi kan takke for det", Verran arbeiderparti 100 år*. Kirkenær : Lodiz, 2011. ISBN 978-82-998645-0-3
3. 1 2 3 4  «Skal tåle historiens dom» I: Odd H. Vanebo. *"Vet hvor godt vi har fått det og hvem vi kan takke for det", Verran arbeiderparti 100 år*. Kirkenær : Lodiz, 2011. ISBN 978-82-998645-0-3. Side 118-127
4. ↑  «Verran-ordføreren ikke renominert». *Trønder-Avisa*, 5.4.1979
5. ↑  Valgrevyen 3. sep. 1979; nrk.no
6. ↑  «Vemodig farvel». *Trønder-Avisa*, 28.6.2007
7. ↑  Rolf Ystmark Arkivert 22. desember 2016 hos Wayback Machine.; Forvaltningsdatabasen
Mount St Helens, 19. mai 1982. Røykskyen er nesten 1 km høy.
Mount St Helens før utbruddet. Den stiplede linjen viser hva som forsvant.
**Mount St. Helens** er en aktiv stratovulkan i Washington, nordvest i USA. Fjellet er en del av fjellkjeden Kaskadefjellene. Fjellet var tidligere kjent som **Louwala-Clough**, som betyr «rykende eller brennende fjell», men fikk sitt nåværende navn sent på 1700-tallet etter en britisk diplomat og baron ved navn St Helens som foretok undersøkninger av området.

Vulkanen er mest kjent for det katastrofale utbruddet 18. mai 1980, som var det mest dødelige og økonomisk ødeleggende vulkanutbruddet i USAs historie. 57 mennesker omkom, i tillegg til at 200 hjem, 47 broer, 24 km toglinjer og 300 km veier ble ødelagt. Utbruddet blåste av toppen av fjellet, noe som resulterte i at fjellet «krympet» fra 2 950 til 2 549 meter. Der hvor toppen hadde vært, var det i stedet blitt et krater med en diameter på 1,5 km.

Nok et større utbrudd skjedde 8. mars 2005; aske og røyk steg til omkring 11 km. Dette utbruddet kom etter en rekke mindre røykutslipp og skjelv i tiden før.

Referanser
----------

1. ↑  Mount St. Helens *Store norske leksikon*

Eksterne lenker
---------------

* (en) Mount St. Helens – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Mount St. Helens – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NDL **·** BNE **·** GeoNames **·** GNIS
 |
Rolighed etter ombygningen i 1869
**Rolighed** var et landsted på Østerbro i København som 
var samlingssted for to salongkulturer på 1800-tallet; først for Louise Hegermann-Lindencrone og hennes mann
og siden for familien Melchior og dens omgangskrets.

Landstedet huskes særlig som stedet hvor H.C. Andersen tilbrakte sine siste leveår og hvor han døde etter et langt sykeleie 4. august 1875. Huset lå utfor dagens Gammel Kalkbrænderi Vej 16.

Rolighed var et enetasjes, hvitpusset hus med mansardtak fra rundt 1800. Fra 1860-årene og frem til Moritz G. Melchiors død i 1884 var huset samlingspunkt for familiene Melchior og Henriques i sommerhalvåret.

I 1869 ble huset bygget om og fikk sitt karakteristiske utseende i Rosenborg-stil med tårn, gavler og en stor havestue.

Paret Moritz og Dorothea Melchior hørte til H.C. Andersens beste venner og han tilbrakte det meste av sine 10 siste leveår hos dem, enten i deres leilighet på Højbro Plads, hvor han om vinteren hadde en fast matdag, eller på Rolighed, hvor han bodde i sommerperioden. Han hadde to værelser på Rolighed med balkong ut mot Svanemøllebugten og Øresund. 

Moritz G. Melchiors bror Israel B. Melchior var amatørfotograf og har tatt en lang serie vellykkede fotografier av Andersen, selskapslivet på Rolighed og av huset og haven.

Rolighed ble revet i 1898 og i 1900 ble den nåværende eiendommen oppført.

I 1927 ble det satt opp en minnetavle på stedet:
"PAA DETTE STED LAA TIDLIGERE / [blad] LANDSTEDET "ROLIGHED" [blad] / HVOR DIGTEREN H. C. ANDERSEN DØDE / [løvværk] / MIT HJEM I HJEMMET, HVOR BAG HYLDENS HANG / MIT LIV FIK SOLSKIN OG MIN HARPE KLANG"

Minnetavlen refererer til et hyllestdikt til Rolighed og familien Melchior som Andersen skrev i 1872 og ga ut i *Nye Æventyr og Historier*.

Referanser
----------

1. ↑  Louise Hegermann-Lindencrone fra Dansk Kvindebiografisk Leksikon
2. ↑  Gammel Kalkbrænderi Vej
3. ↑  Hans Christian Andersen – FAQ Hans Christian Andersen Center
4. ↑  Carl H. Melchior: *H.C. Andersens hjem i hjemmet* – artikkel fra Jødisk Orientering, mars 2005, Kulturafdelingen: H.C. Andersen 2005, den israelske ambassade, København
5. ↑  "Jeg sad i Dag for Photographen" – 20 portrætter af H.C. Andersen Arkivert 5. mai 2010 hos Wayback Machine. Odense bys museer
6. ↑  Mindetavler på Østerbro – Københavns Kommunes Biblioteker

Eksterne lenker
---------------

* (en) Rolighed, Østerbro – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

Portal: Danmark
**Dohodno Zdanie** (bulgarsk: Доходно здание; engelsk: profitable building; norsk: næringsbygning) er et monumentalt byggverk ved Frihetsplassen i Ruse, Bulgaria. Bygningen er oppført i 1898–1902 for å huse det lokale teatret. Bygningens navn er beskrivende for formålet, nemlig å være inntektsbringende for byens skolestyre, ved drift av teater, bibliotek, kasino og butikker. I dag er Dohodno Zdanie et kulturminnesmerke og et symbol for Ruse. 

Oppføringen av bygningen møtte flere finansielle vanskeligheter. Skolestyret måtte låne penger hos det private selskapet Stremlenie og landets privatbank Girdap. Byen Ruse belånte til og med sin egen budskap for å oppføre bygget.

De opprinnelige skulpturene som symboliserte landbruk og krig, tegnet av Raul-Paul Brank, ble ansett som for tyske i sitt uttrykk og ble modifisert i mer bulgarsk stil av T Petkov. Teatersalongen ble tegnet av Truniček og Joran Romeo. Romeo arbeidet også med nasjonalteatret i București. 

Som følge av pengemangel ble deler av bygningen tatt i bruk allerede før den offisielle åpningen som fant sted i 1900. Den første teaterforestillingen fant sted i 1901, men scenen var ikke fullført før i 1902. 

En utvidelse av scenen ble utført i 1933–1934. En restaurering av bygningen som startet i 1979 var ferdig 15. desember 2006. Bygningen huser teatret *Sava Ognjanov* og lokalene til det internasjonale Elias Canetti-selskapet.

Bildegalleri
------------

* Eldre foto av Dohodno Zdanie, med parken foranEldre foto av Dohodno Zdanie, med parken foran
* Merkurstatuen på Dohodno Zdanie, en markant profil i byenMerkurstatuen på Dohodno Zdanie, en markant profil i byen
* Merkurstatuen i nærbildeMerkurstatuen i nærbilde
* Statuer på Dohodno Zdanie: soldat, bonde, sjømann og smedStatuer på Dohodno Zdanie: soldat, bonde, sjømann og smed
**Magdalene Henrikke Dedichen Osenbroch** (født 23. februar 1830 i Bergen, død 11. februar 1854 i Bergen) var en norsk skuespillerinne.

Magdalene Osenbroch (døpt Lene) var datter av kjøpmann Anthon Magnus Olsen og hans annen hustru Margrethe Cathrine Tornøe. Hun ble 3. april 1853 gift med kjøpmann Peter Andreas Houge. Da hun døde, ikke fullt 24 år gammel, etterlot hun seg «en Datter, der endnu er for ung til at føle Savnet af en kjærlig Moder. Condolence frabedes».

Osenbroch debuterte 12. januar 1851 som gjest ved Det norske Theater i fødebyen Bergen, i rollen som *Jenny* i stykket *En hytte og hans Hjerte*. I mars 1851 fikk hun sin Christiania-debut i samme rolle, ved Christiania Theater. Dette medførte imidlertid intet engasjement, og hun vendte dermed tilbake til Bergen, hvor hun av Ole Bull ble ansatt ved Det norske Theater. Hun var ansatt høstsesongen 1851, fra 26. september til 30. november. Deretter var hun engasjert som elev samme sted til hun 31. desember 1852 oppga teatret.

Roller i utvalg
---------------

* *Jenny* i *En hytte og hans Hjerte* av Eugène Scribe og Alphonse Daudet (Det norske Theater, 1851)

Referanser
----------

1. 1 2   sceneweb.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  *Bergens Adressecontoirs Efterretninger 1854.02.14*. Norge, Hordaland, Bergen. 1854. s. 4.

Kilder
------

* Jensson, Liv (1981). *Biografisk skuespillerleksikon*. Universitetsforl. s. 129. ISBN 8200056228.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Magdalene Osenbroch hos Sceneweb Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni
 |