recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Conwy** (tidligere engelsk navn **Conway**) er en by i det nordlige Wales. Den er administrasjonsby for grevskapsdistriktet Conwy, som har fått sitt navn etter byen.

Conwy er et av Europas beste eksempler på en middelalderby med bymur. Muren er jevngammel med Conwy-slottet, bygget av James av St. George for kong Edvard I fra 1283 til 1289. Slottet står på UNESCOs verdensarvsliste. 

Storbritannias minste hus, *Quay House.*
Thomas Telfords hengebro over elven Conwy ble fullført i 1826. Dens støttetårn er bygget slik at de passer med slottets tårn. Motorveien A5 går nå i en tunnel under elven, og broen eies av *National Trust*. På den andre siden av elven ligger Llandudno.

«Kaihuset», *Quay House*, ved kaia i Conwy er Storbritannias minste hus, og måler bare 1,80 x 2,40 m. Man kan løse billett og besøke huset.

Thomas Telfords bro over Conwy.
Conwy er et vanlig utgangspunkt for fotturer i fjellene i Snowdonia.

Referanser
----------

1. ↑  *Quay House* innvendig
2. ↑  Besøk i *Quay House*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Vision of Britain **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** NKC **·** GeoNames
 |
Takmalerier i Yunganggrottene
Buddhastatuen i 14. grotte
**Yunganggrottene** (kinesisk: 云冈石窟, pinyin: *Yúngāng shíkū*) ved Datong i Shanxi-provinsen i Kina er sammen med Mogaogrottene og Longmengrottene en av de tre mest berømte antikke skulpturstedene i Kina.

I 2001 ble Yunganggrottene oppført på UNESCOs Verdensarvliste. De ble til den gang da Datong var hovedstad for det nordlige Wei-dynastiet (北魏) under *Heping*- og *Zhengguang*æraene. Arbeidet startet i år 460 og pågikk til 525. 

Da den første keiseren besteg tronen i Datong var buddhismen svært rik og florerende i landet. Etter at keiser Tai wu døde i 452 fikk i 460 munken Tan Yao oppdraget å begynne å hugge ut fem grotter som kom att bli senter for buddhistisk kunst i det nordre Kina. Dette arbeidet skal bl.a. ha blitt utført sammen med fem indiske munker.

Mellom årene 471 og 494 var andakten til Buddha utbredt blant adelen og i hoffet, og da ble tolv flere grotter hugget ut og Chongfutempelet bygd. Selv etter at det hoff-finansierte arbeidet med grottene var avsluttet i 525, kom munker med lavere rang for å fortsette å hugge ut nye grotter. Disse grotter er mindre enn de tidligere, mange av dem svært små og er over 200 i tallet.

Under Liao-dynastiet ble det bygd beskyttende rammer fremfor flere av grottene som på den måten ble til templer. Disse ble ødelagte under en krig i 1122, men ble bygd opp igjen framfor grotte 5, 6 og 7 i 1651.

Sammenlagt finnes det 252 grotter av varierende størrelser og 51 000 statuer på en strekning tilsvarende om lag én kilometer. Ovenfor grottene fins ruinene fra et slott, en mur og et forsvarstårn fra Mingdynastiet. Den største statuen er 17 meter høy, og den minste kun 2 centimeter.

De første grottene er i en stil som er lik de indiske chaityas og gandharanstilene. Noen av de store statuene ser ut til å kunne være influert av statuene i Bamiyan i Afghanistan (nå ødelagt av taliban). Man kan også gjenfinne gresk-romerske, iranske og bysantinske trekk. Alle disse stilene ble blandet med en kinesisk stil, noe som gjør Yunganggrottene svært spesielle og til en av menneskehetens største kulturskatter.

Litteratur
----------

* James O. Caswell: *Written and Unwritten: A New History of the Buddhist Caves at Yungang*, Vancouver: University of British Columbia Press Vancouver, 1988

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** NDL **·** NKC
 |
**Højesteret** er høyesterett i Danmark. Domstolen har hatt sete i København siden det ble nedsatt av Frederik III i 1661.

Højesteret var øverste rettsinstans også for Norge frem til 1814. Store deler av det eldste arkivmateriale er gått tapt i brann. Saker vedrørende Norge er skannet og tilgjengelige på Digitalarkivet.

Fysisk befinner Højesteret seg på Slotsholmen – nærmere bestemt Christiansborg slott. Bygningen er oppført av Thorvald Jørgensen med gjenbruk av bygningsdeler fra det gamle Christiansborg slott, som ble oppført 1803–1826 med C.F. Hansen som arkitekt og ble fredet i 1918.

Højesteret er i dag ankeinstans for dommer avsagt i første instans av Østre Landsret og Vestre Landsret samt dommer avsagt av Sø- og Handelsretten. Dommer avsagt av landsrettene i ankesaker kan bare bringes inn for Højesteret med tillatelse fra Procesbevillingsnævnet. Dog garanterer Grundloven § 78 fjerde ledd at saker om tvangsoppløsning av foreninger kan innbringes for Højesteret uten tillatelse.

For saker om overtredelse av straffeloven kan Højesteret ikke ta stilling til skyldsspørsmålet.

I dag er det 19 høyesterettsdommere, hvorav én innehar posten som president for Højesteret. Danmark har også utsendt en høyesterettsdommer som dømmer i Den europeiske menneskerettsdomstol.

Eksterne lenker
---------------

1. Højesterets offisielle hjemmeside
2. Skannete protokoller på Digitalarkivet

| * v
* d
* r
Danmarks domstoler |
| --- |
| Højesteret **·** Den Særlige Klageret **·** Vestre Landsret **·** Østre Landsret **·** Byrettene **·** Sø- og Handelsretten **·** Tinglysningsretten | Danmarks flagg |

Portal: Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** ISNI
 |
Statuen av Absalon på Højbro Plads Foto: Christian Bickel 
Højbro Plads fotografert i 1890-årene med «Storkespringvannet» i forgrunnen og ruinen av det andre Christiansborg i bakgrunnen. Det andre Christiansborg hadde brent 3. oktober 1884 og gjenoppbyggingen startet først utpå høsten 1906 og ble helt ferdig i 1928.
  

Højbro Plads hadde blitt anlagt etter bybrannen i 1795 og i 1894 ble «Storkespringvannet» av Vilhelm Bissen avduket
  

Opp gjennom 1800-tallet hadde frukt-og grønnsaksmarkedet på Amagertorv spredd seg til det nye Højbro Plads, noe som kan sees på bildet.
  

Bildet er en del av en serie fotografier fra København offentliggjort av Library of Congress i Washington, D.C. i 2008/2009. 
Bildet er fremstilt med en litografisk fototeknikk kalt fotokrom og er fra arkivene til Detroit Publishing Co.
**Højbro Plads** er en plass i København. Plassen er oppkalt etter Højbro, som fører over til Slotsholmen.
Højbro Plads ble etablert etter brannen i 1795, da man la ned husblokken mellom Færgestræde og Højbrostræde og fikk en åpen plass, som også kunne tjene som branngate.

Nesten alle husene rundt plassen er oppført i nyklassisistisk stil rett etter brannen. Hjørnehuset nr. 21, oppført av arkitekt Andreas Hallander er tenkt å gå i dialog med gjenboeren, Christiansborg slott.

På 1800-tallet ble Højbro Plads mye benyttet til grønnsaks- og blomstermarked. 

H.C. Andersen skrev i mars 1870 eventyrmanuskriptet *Hvad hele Familien sagde* i familien Melchiors leilighet i nr. 21.

Statuen av Absalon på plassen ble oppstilt i 1902. Den er et verk av billedhuggeren Vilhelm Bissen

Referanser
----------

1. ↑  Storkespringvandet - Byens monumenter Arkivert 19. juli 2011 hos Wayback Machine.
2. ↑  Alt om København
3. ↑  Selskabet for Københavns Historie Arkivert 24. oktober 2007 hos Wayback Machine.
4. ↑  Golden Days om Højbro Plads Arkivert 15. juli 2010 hos Wayback Machine.
5. ↑  H.C. Andersen-information Arkivert 20. november 2007 hos Wayback Machine.

Portal: Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |
*For bandyspilleren, se Arne Hoel (bandyspiller)*

Arne Hoel (nr. 51) og andre hoppere under Svenska Skidspelen i Östersund, 1948.  
Foto: Ukjent (Norsk Bergverksmuseum / Digitalt Museum)
**Arne Hoel** (født 5. april 1927 i Skoger i Drammen, død 10. september 2006 i Oslo) var en norsk skihopper med tre seire i Holmenkollen. Han ble tildelt Holmenkollmedaljen i 1948. Han representerte idrettsklubbene Lyn og Varg, Oslo.

Hoel vant hopp i Holmenkollen i 1948, 1951 og 1959. I 1954 ble hopprennet avlyst, men Hoel vant det utsatte rennet (rennet teller ikke som et offisielt Holmenkollrenn). I OL i Oslo i 1952 ble han nummer 6 og i 1956 i Cortina d'Ampezzo kom han på 11. plass. Han vant også hopprennet i Svenska Skidspelen i 1947, og ble norsk mester i 1956. I nyttårsuken 1958–1959 fikk Hoel flere topp 10-plasseringer i den tysk-østerrikske hoppuken.

I 1956 ble Hoel tildelt Holmenkollmedaljen for sine bragder i Holmenkollen.

Referanser
----------

1. 1 2 3   www.begravdeioslo.no[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Arne Hoel – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Arne Hoel – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Arne Hoel – FIS (langrenn) Rediger på Wikidata

* (en) Arne Hoel – FIS (skihopping) Rediger på Wikidata
* Skiforeningens prisvinnerliste over Holmenkollmedaljen i PDF-format


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forrige mottaker:Kong Haakon VII, Hallgeir Brenden,Veikko Hakulinen & Sverre Stenersen | **HolmenkollmedaljenSammen med Arnfinn Bergmann & Borghild Niskin**(1956) | Neste mottaker:Eero Kolehmainen |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Prabook
 |
**Arne Idar Johannessen** (født 21. januar 1940) er en tidligere fotballspiller for Viking.

Johannessen ble medlem i Viking i 1953 og var først aktiv spiller og senere på A-laget. Han har spilt 180 A-kamper og skoret 39 mål fra han kom med på A-laget i 1957 til han avsluttet i 1969.

I 1958 ble han valgt inn i styret i Viking og ble varaoppmann. På 1970-tallet var han oppmann og han har vært trener for både A-lag, guttelag, småguttlag og lilleputtlag. I 2000 var han den som hadde vært lengst i administrasjonen og han har vært valgt som formann 9 ganger, fra 1970 i 6 år og så fra 1987 til 1989. Han ble æresmedlem i 1983.

Johannesen arbeidet i Statens vegvesen først som ingeniør i 1965 og etterhvert ble han overingeniør og seksjonsleder for trafikkavdelingen og arbeidet fortsatt i vegvesenet i 2000. Han var også i 2000 formann i NITO.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  Hans E. H. Jacobsen (20. januar 2000). «Arne I. Johannessen 60 år». *Stavanger Aftenblad 2000.01.20*. Stavanger. s. 34.
**Helleristningene ved Vangdal** er to felter med helleristninger ved Vangdal, ca. ni kilometer sør for Norheimsund i Kvam, på nordsiden av Hardangerfjorden i Hordaland.

Helleristningene ligger like ved fylkesvei 49, Vikøyvegen, mellom Norheimsund og Strandebarm, på en bratt fjellhammer, Salthammeren, rett øst for veien. De er fordelt på to felt. Det yngste er fra bronsealderen og ligger ved foten av berget og består av flere skipsristninger. Disse er lett tilgjengelige fra sørsiden av rasteplassen på stedet. På oversiden av berghammeren ligger et felt med tre dyrefigurer, sannsynligvis hjort, og en stilisert menneskefigur. Disse figurene ligger innenfor tradisjonen med veideristninger fra eldre steinalder. Her er bygd opp en tilskuerplattform med adgang fra nordsiden av rasteplassen.

Eksterne lenker
---------------

* «Helleristningene ved Vangdal». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Riksantikvaren kulturminne
 |
**Arne Heimdal** er en norsk offiser og tidligere generalsekretær i Norges Astma- og Allergiforbund.

Heimdal har militær utdanning og har studert ved Hærens befalsskole og Krigsskolen. Han arbeidet en tid i Forsvaret og deretter i Rikstrygdeverket og Trygdekontorets landsforening. Heimdal var fra 1978 til 2001 generalsekretær i Norges Astma- og Allergiforbund. Han har hatt styreverv i en norske helseinstitusjoner som Frambu helsesenter, Geilomo barnesykehus og Voksentoppen senter for astma og allergi, samt vært styremedlem i International Asthma Council og European Federation of Asthma (EFA). Heimdal har vært og styreformann for Det Norske Helsenter på Gran Canaria. Han har videre vært leder for Rehabilitation International.

Heimdal har også vært engasjert i forsvarssaken og har hatt verv i en rekke forsvarsorganisasjoner. Han har vært styremedlem i organisasjonen Folk og Forsvar, samt vært styremedlem og forbundsleder i Norske Reserveoffiserers Forbund. Heimdal har også vært norsk visepresident i Det internasjonale reserveoffisersforbundet (CIOR).

Kongen utnevnte i 2006 Heimdal til ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden «for sin innsats for astma- og allergisaken.»

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5 6 7  «Mottar St. Olavs Orden» Arkivert 12. august 2007 hos Wayback Machine. Norges Astma- og Allergiforbund.
2. ↑  «St. Olavs Orden til Arne Heimdal» Arkivert 13. august 2007 hos Wayback Machine. Norges Astma- og Allergiforbund.
3. ↑  Hedret for astma- og allergiarbeid[*død lenke*], *Tidsskrift for Den norske lægeforening*, nr. 9, 2006.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF
 |
Den britiske **invasjonen av Martinique** fant sted i januar 1759 da en større amfibisk styrke under Peregrine Hopson gikk i land på den franske øya Martinique og prøvde å erobre den uten å lykkes under syvårskrigen. Kanonild fra den britiske flåten var ikke særlig effektiv mot festningen i Fort-Royal siden fen lå på noen høye klipper og det ikke var gode landgangsplasser i nærheten. Det britene ikke visste var at den franske guvernøren Francis de Beauharnais ikke hatt fått forsyninger på flere måneder og selv en etter kort beleiring ville hadde kapitulere. Både Moore og Hopson valgte istedet å se hvordan de kunne angripe hovedhavnen på Martinique, Saint-Pierre. Etter et planløst bombardement fra skipene den 19. januar, som igjen hadde liten effekt på forsvarsverkene i havnen, trakk de seg tilbake og gikk i stedet til angrep på Guadeloupe, hvor det var mange franske sjørøvere.

Ekspedisjonen på Guadeloupe ble en suksess, og øya overgav seg i mai 1759.

I 1760 klarte en britisk styrke å erobre Martinique.

Referanser
----------

1. ↑  Anderson s.312–313
2. ↑  Simms p.451

Kilder
------

* Anderson, Fred. *Crucible of War*, Faber og Faber, 2000
* Dull, Jonathan *The French Navy and the Seven Years War*
* McLynn, Frank. *1759: The Year Britain Became Master of the World*. Pimlico, 2005
* Simms, Brendan. *Three Victories and a Defeat: The Rise and Falt of the First British Empire*. Penguin Books, 200
**Yuri av Goguryeo** eller **kong Yuri** (født ?, død 18 ) var andre konge i det koreanske kongedømmet Goguryeo. Han var eldste sønn av kong Dongmyeong, Goguryeos grunnlegger. Som med mange av de tidligste koreanske monarkene er hendelsene i hans liv i stor grad kjent fra den historiske kilden *Samguk Sagi*.

Bakgrunn
--------

Yuri ble oppdratt på farens hjemsted, og sammen med sin mor, Lady Ye, dro han til Goguryeo 19 f.Kr. for å treffe faren.

Etter at kong Dongmyeong proklamerte Yuri som kronprins av Goguryeo ble Onjo og Biryu (So Seo-nos sønner) usikre på egen framtid. So Seo-no tok med seg sønnene og dro sørover for å etablere kongedømmet Baekje. Yuri ble kronet konge etter Dongmyeongs død.

Kongetid
--------

Asia ca. år 1.
Yuri beskrives som en mektig og militært suksessrik konge. Han erobret en Xiongnustamme 9 f.Kr. og seks år senere flyttet han hovedstaden fra Jolbonfestningen til Gungnaefestningen.

Han-Kina, Goguryeos nabo, ble veltet av Wang Mang som etablerte Xin-Kina. Wang Mang sendte en budbringer til Goguryeo for å be om militær assistanse for å erobre Xiongnu i år 12. Yuri avviste henvendelsen og angrep i stedet Xin.

Han hadde seks sønner. Dojul var eldst, men da han døde ble Hae-myeong kronprins. Yuri ombestemte seg ettersom han mente sønnen var for usikker og ulydig, og valgte i stedet den yngere sønnen Muhyul som kronprins i år 14. Muhyul ble senere kong Daemusin.

Et dikt som Yuri er sagt å ha skrevet til sin favorittkonkubine, Chihui, eksisterer. Det heter *Hwangjoga* (황조가, 黃鳥歌, «Sangen om den gule fuglen»).

Kong Yuri døde i år 18, etter 37 år som konge. Muhyul var den eldste sønnen som var i live og han ble kong Daemusin.

Referanser
----------

1. ↑  Korean dynasties *Lest 12. juni 2012*
2. ↑  《三国史记》："三十三年　春正月　立王子无恤为太子　委以军国之事　秋八月　王命乌伊・摩离　领兵二万　西伐梁貊　灭其国　进兵袭取汉高句丽县"

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Dongmyeong av Goguryeo** | **Konge av Goguryeo** (Huset Go)**(19 f.Kr.–18)** | Etterfølger:**Daemusin av Goguryeo** |

Eksterne lenker
---------------

* (en) Three-Kingdom Era: Koreans bring culture to Japan The Korea Times 25. november 2011

Portal: Korea

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Helleristningene ved Boggestranda** består av veideristninger fra steinalderen og jordbruksristninger fra bronsealderen. De ligger på Bogge, på nordsiden av Eresfjorden i Molde kommune (tidligere Nesset), Møre og Romsdal. Feltet har Riksantikvarens ID nr. 73063.

Ristningene er fordelt på tre adskilte felt. Det øverste, felt 1, ligger på 24 moh. og dersom det har ligget nær vannkanten, kan det være fra ca. 6000 år før nåtid. Det består av 53 ristninger, de fleste sannsynligvis av hjort. I tillegg er det to elgfigurer, den ene av dem meget stor og dominerende på feltet.

Felt 2 ligger på ca. 20 moh. og kan dermed være fra ca. 5500 før nåtid. Det viser seks ristninger av hval, muligens niser, og to hjorter.

Det tredje og nederste feltet er jordbruksristningene. Det består av i alt 13 skipsristninger og et par spiralfigurer samt en del andre mer uidentifiserbare figurer. Det er vesentlig yngre enn de to andre feltene, fra ca. 1000 f.Kr.

Helleristningene ble innrapportert til Fortidsminneforeningen så tidlig som i 1890, men ble ikke undersøkt av arkeolog før i 1909. Feltene er tilrettelagt med skilt fra fylkesvei 660.

Eksterne lenker
---------------

* «Helleristningene ved Boggestranda». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Riksantikvaren kulturminne
 |
Marcel Renault fotografert under løpet Paris-Madrid i 1903.
**Marcel Renault** (14. mai 1872 i Paris i Frankrike, død 25. mai 1903 i Payré) var en fransk motorsportutøver, og medgrunnlegger av bilprodusenten Renault i 1899, sammen med brødrene Louis og Fernand Renault i Billancourt.

Med bilene som de bygde, konkurrerte Marcel og broren Louis i mange sportsløp. Blant hans største bragder var seieren i løpet mellom Paris og Wien i 1902, der han kom først til tross for at hans bil var teknisk underlegen flere av konkurrentenes.

Marcel døde den 25. mai 1903, etter å ha skadet seg alvorlig dagen før under Paris-Madrid-løpet. Ulykken fant sted i Couhé-Vérac, utenfor Poitiers. Løpet ble da avbrutt; det var kommet til Bordeaux. Dette ble det siste av den tids store billøp mellom byer.

Han ble begravet på cimetière de Passy i Paris.

Etter hans død ble det reist en statue til hans minne, men den ble ødelagt av fremrykkende tyske styrker under andre verdenskrig.

Referanser
----------

1. 1 2   Autorités BnF, BNF-ID 17795424h[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Find a Grave, Find a Grave 18272, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   fødselsattest[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   dødsattest[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data)
 |
**Marcel Lesche Vanberg** (født 30. juni 1950) er en norsk idrettsadministrator (leder og dommer) og tidligere skøyteløper. Han er sønn av den finske tidligere doble verdensmester på skøyter Verné Lesche.

Innen skøytesporten (hurtigløp) har han vært starter i et OL og flere internasjonale mesterskap. I tillegg har han utallige verdenscupoppgaver. I Norge har det blitt mange Norgesmesterskap og norgescuper som starter.

### International Skating Union – ISU

2003–2012: Ressursperson ad starterutdanning

### Norges Skøyteforbund – NSF

Vanberg er fra 2011 med gjenvalg i 2013 og 2015 leder av teknisk hurtigløp i NSF. I perioden 2003–2011 var han bare medlem av teknisk hurtigløp.

### Kongsberg IF

Han var tidligere nestleder og er nå, sesongen 2013/14, styremedlem i Kongsberg IF's skøytegruppe.

Som skøyteløper
---------------

Som aktiv skøyteløper deltok han i to Senior B -norgesmesterskap henholdsvis i 1970/71- (24.-plass) og 1971/72-sesongene (26.-plass).

Eksterne lenker
---------------

* (en) Marcel L. Vanberg – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Marcel L. Vanberg – Speedskatingbase.eu Rediger på Wikidata

* (en) Marcel L. Vanberg – SpeedSkatingNews.info Rediger på Wikidata
* Valgkomité-profil som Styremedlem Teknisk Hurtigløp i Norges Skøyteforbund ved skøytetinget 2015 : Marcel Lesche Vanberg[*død lenke*]

Bilder
* (en) Bilder som starter på DesgPhoto.com/SpeedSkatingPhotos.info
En **investeringsbank** er en finansinstitusjon som har meglerhus som sin hovedgeskjeft, men som i tillegg utsteder, kjøper og selger verdipapirer (både egenkapital og gjeld) i markedet. De gir også finansiell rådgivning, har egne analyseavdelinger, samt at de også handler for egen regning. 

En investeringsbank driver ikke med innskudd og gir heller ikke ut private lån til bolig, bil, forbruk og lignende, i motsetning til ordinære forretnings- og sparebanker.

Gjennom sin tilgang til finansielle markeder hjelper investeringsbanker sine kunder med å skaffe kapital gjennom f.eks. å utstede aksjer og obligasjoner. Kundene kan være større selskaper eller land som må låne midler for å dekke budsjettunderskudd. Investeringsbanker kan også introdusere større og mindre selskaper på en børs, samt organisere fusjoner og oppkjøp.

I løpet av 2008 ble alle de fem største amerikanske investeringsbankene enten kjøpt opp, slått konkurs eller fikk endret forretningsstatus til forretningsbank.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** NDL
 |
**Harald Kolstad** (født 2. april 1946 i Sarpsborg, død 13. februar 2011 i Oslo) var en norsk journalist og anmelder. Kolstad var aktiv i Oslo Filmklubb mot slutten av 1960-tallet og deltok som redaksjonsmedlem av filmtidsskriftet *Fant* 1969–70. I perioden 1970–1987 bodde han i Paris, der han frilanset for *Arbeiderbladet*, først og fremst som politisk journalist. Tilbake i Oslo skrev han for *Arbeiderbladet*/*Dagsavisen* fra juli 1987 til september 2001, primært som anmeldelser av film, klassisk musikk og opera. I 1997 ble han fast ansatt, men fire år senere måtte han slutte i jobben på grunn av sviktende helse.. Mellom 2004 og 2007 var han operaanmelder og skrev sporadiske spalter i *Morgenbladet*. Han skrev også om film i aktualitetsmagasinet *Memo* i 2006. I 2003 ble han kåret til æresmedlem av Norsk Filmkritikerlag.

Harald Kolstad var barnebarn av statsminister Peder Kolstad. Han var den yngste av fem søsken.

Referanser
----------

1. ↑  Øyvor Dalan Vik: «En snill mann» (Nekrolog) *Morgenbladet*, 25. februar 2011, side 54.
2. ↑  *VG*. 9. mars 2003, side 52.
**Invertsukker** eller **spaltet rørsukker** (sukrose) består av like vektdeler glukose og fruktsukker (fruktose). Det er hovedbestanddelen i naturlig honning. Det forekommer i fast form eller som tyktflytende sirup. Bruksområdet er i farmasi, baking av brød, fremstilling av hermetisk frukt, til fremstilling av kunstig honning og i bryggeriindustrien. 

Bruk av invertsukker i stedet for sukrose i maten kan redusere risikoen for karies i tennene.

Invertsukker i flytende form brukes fremfor alt mest i iskrem og konfityr, men også i godteri og sjokolade, slik som Freias «Mandelstang». 

Invertsukker fremstilles ved kjemisk eller enzymatisk spalting av disakkaridet sakkarose, i en prosess som kalles invertering. Ved enzymatisk spalting, også kalt hydrolyse, brukes et enzym kalt sakkarase eller invertase.

Navnet invertsukker stammer fra engelsk *invert* som betyr *snu* eller *vende om*, fordi sukrose dreier planpolarisert lys til høyre, mens den hydrolyserte blandingen dreier lyset til venstre.

Referanser
----------

1. ↑  Gupta, Prahlad; Gupta, Nidhi; Pawar, Atish Prakash; Birajdar, Smita Shrishail; Natt, Amanpreet Singh; Singh, Harkanwal Preet (29. desember 2013). «Role of Sugar and Sugar Substitutes in Dental Caries: A Review». *ISRN Dentistry*. 2013. ISSN 2090-4371. PMC 3893787 Åpent tilgjengelig. PMID 24490079. doi:10.1155/2013/519421. Besøkt 10. september 2020.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** GND
 |
**Valgrindvegen** (1-15, 2-24) er en boliggate ved Lerkendal og Tempe i Trondheim. Veien går fra Klæbuveien, rett ved treningsbanene til Rosenborg Ballklub, fra øst mot vest hvor den deretter deler seg i to retninger nord og sør.

Opprinnelig gikk Valgrindvegen parallelt med Holtermanns veg helt frem til Tempe kirke, men dette partiet ble sløyfet i begynnelsen av 2010-årene. Gressbanevegen er en stikkvei som går fra Valgrindvegen mot sørvest. Valgrindvegen ble i 1940 oppkalt etter eiendommen *Valgrinden*, som tilhørte gårdsbruket Paulinegård frem til denne ble nedlagt, utstykket og lagt ut til eiendommer av Trondheim kommune.

Referanser
----------

1. ↑  Postens adressesøk - *Valgrindvegen*, besøkt 7. august 2019.
2. ↑  Google Maps - *Valgrindvegen*, besøkt 6. august 2019.

Litteratur
----------

* Bratberg, Terje T. V. (2008). *Trondheim byleksikon*. Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 605–606. ISBN 978-82-573-1762-1.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Sentralt stedsnavnregister
 |
**Harald Georg Christian Konow** (født 18. juni 1841 i København, død 29. januar 1883 i Balestrand) var en norsk dyrlege og statsagronom.

Liv
---

Han var sønn av brukseier Wollert Konow (1809–1881) og Marie Louise Oehlenschläger, og bror av statsminister Wollert Konow (SB).

Etter å ha vært elev ved Søndre Bergenhus amts landbruksskole på Sandvik studerte han ved Den kongelige Veterinær- og Landbohøiskole i København, hvor han tok eksamen i 1863. Tilbake i Norge ble han ansatt som amtsdyrlege i Hardanger og Voss. I 1868 ble han utnevnt til amtsdyrlege i Nordhordland, hvor han særlig skulle gi befolkningen opplæring i meieridrift.

I 1876 ble Konow ansatt som statsagronom med ansvar for å fremme husdyravlen på Vestlandet, etter en beslutning i Stortinget. I denne stillingen bodde han i Balestrand. Han døde i 1883 etter å ha blitt syk på en tjenestereise.

Konow reiste over hele Vestlandet, holdt foredrag og var dommer ved utstillinger av husdyr. Han utga også en del skrifter om husdyrbruk, både egenforfattede og oversettelser fra andre språk.

Referanser
----------

Litteratur
----------

* Ivar Torp: «Konow, Harald Georg Christian», i *Norsk biografisk leksikon*. Oslo: Aschehoug. 1936.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister **·** Geni
 |
**Inventio** er et norsk forskningsprosjekt ved Universitetet i Oslo. Det blir ledet av professor Gunnar Liestøl ved Institutt for medier og kommunikasjon.

Inventio står for utviklingen av nye, digitle uttrykksformer som baserer seg på posisjonering (GPS-teknologi – Global Positioning System), bredbånd samt moderne mobiltelefoner (slik som iPhone) i relasjon til litteratur, læremidler og museer. Prosjektet handler blant annet om såkalt posisjonert eller stedbunden simulering. Dersom en befinner seg på ett sted, kan en få mobiltelefonen til å vise informasjon om stedet som ikke finnes der, enten det dreier seg om fortid, skjulte ting eller fremtid.

GPS innebærer at mobiltelefonen bestandig vet hvor den befinner seg. Som i et videospill kan kamera bli beveget rundt.

Akkurat det perspektivet en har der en står i dag i virkeligheten, har en også i modellen i mobiltelefonen. En kan altså «se» Osebergskipet slik en tror det må ha sett ut umiddelbart før haugen ble oppført for 1 200 år siden. Allerede i løpet av vinteren 2009 var en fungerende prototyp med Osebergskipet klar.

Et annet viktig hjelpemiddel er videospill, hvor programmerere og designere har løst problemet gjennom å bevege seg virtuelt omkring i et landskap. Gjennom å bygge ut spillmodellen kan en i dag reise til Farsalus, Hellas og gjenoppleve slaget ved Farsalus, som utspilte seg i 48 f.Kr. i dag på mobiltelefonen.

Selve den visuelle delen kan dessuten bli utfylt av tekst eller videoklipp

Kulturhistorisk museum er partner i INVENTO-prosjektet og leverer materiale.

Inventio blir finansiert av Norges forskningsrådets Verrdikt-program. Tre–fire forskere arbeider med prosjektet på heltid. Forskerne har et tett samarbeid med Intermedia Lab på Universitetet i Oslo om en rekke delprosjekter, hvor mobilitet og lokaliseringsteknologi blir utprøvd. Det startet i 2007 og holder på frem til 2011.
Aleksander den store i kamp med den persiske kongen Dareios (pompeiisk mosaikk fra et opprinnelig gresk maleri fra det 4. århundre f.Kr. nå gått tapt).
**Afghanistan har blitt invadert** mange ganger gjennom historien, det har alltid vært uenighet om landets grenser og regjeringer. Mogul-herskerne i Sør-Asia, russiske tsarer, Sovjetunionen, Storbritannia og for tiden en amerikansk-ledet koalisjonsstyrke med NATO-soldater støttet av FN, har alle på et eller annet tidspunkt gjennomført en invasjon av Afghanistan.

Hensikt med invasjoner
----------------------

Sett fra et geopolitisk ståsted er kontroll over Afghanistan avgjørende for å opprettholde kontroll over Sør-Asia. Afghanistan spilte en viktig rolle i kampene som ble utkjempet i «det store spillet». Senere kamper om Afghanistan kan i utvidet forstand sees som et ledd i å få kontroll over Sør-Asia og naturressursene som finnes der, samt en kamp om den strategiske beliggenheten midt i Eurasia. Historisk sett har erobringen av Afghanistan også spilt en viktig rolle i invasjonen av India fra vest gjennom Khyber-passet.

Se også
-------

* Den islamske erobringen av Afghanistan
* Europeisk innflytelse i Afghanistan
* International Security Assistance Force
* PRT-gruppe

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | NDL
 |
En **valglov** er en lov eller et lovverk som legger premissene for hvordan et valg skal resultere i et valgt myndighetsorgan. En valglov kan blant annet inneholde regler for hvem som kan stemme, hvem som kan stille til valg, eventuelle prosedyrer for å få stemmerett, prosedyrer for stemmegiving, prosedyrer for å stille til valg, hyppighet av valg, regler for valgkamp, opptellingssystem for stemmer m.m. Ikke alle valglover har alle disse momentene med, i Storbritannia er det for eksempel ingen juridisk begrensning på hvor langt det kan gå mellom valgene, selv om sedvanen tilsier at det ikke skal gå mer enn fem år mellom valg. Andre valglover har flere momenter, for eksempel rundt bruken av folkeavstemninger.

En valglov forutsetter ikke et demokrati. I flere ikke-demokratiske stater er for eksempel retten til å stille til valg begrenset til personer som er medlemmer av et bestemt politisk parti eller personer som er godkjent av en bestemt institusjon. Eksistensen av en valglov garanterer heller ikke at den blir fulgt, men i og med at det er en lov, vil personer eller grupper som bryter den i de fleste land kunne sanksjoneres av en uavhengig institusjon, som regel høyesterett. Det finnes imidlertid eksempler på at politikere har byttet ut denne institusjonen for å kunne bli valgt. Et eksempel på dette er da Pakistans president Pervez Musharraf i 2006 avsatte høyesterettsdommere for å kunne bli gjenvalgt i strid med valgloven.

Norges valglov
--------------

Utdypende artikkel: Valgloven

Norges valglov er fra 2002, og avløste valgloven fra 1985. Den nye loven innebar flere endringer: blant annet opphørte forhåndsstemmegiving på Posten, det ble slutt på stemmeseddelkonvolutter på valgdagen og partienes kumuleringer fikk redusert betydning. Etter anbefaling fra internasjonale valgobservatører ble det i 2007 innført krav om at velgerne legitimerer seg ved stemmegiving (valgloven § 8-4). I 2009 ble det åpnet for tidligstemming fra 1. juli i valgåret (valgloven § 8-1 nr 4), og det ble forbudt å offentliggjøre valgdagsmålinger mens valget pågår (§ 9-9).

Noter
-----

1. ↑  Forhåndskumulerte representanter fikk tidligere 100 % tillegg i personlig stemmetall, etter endringen ble tillegget på 25 %. Se merknader til § 6-2 i Ot.prp. nr 45 (2001-2002)
2. ↑  Innst.O. nr 81 (2001-2002)
3. ↑  Ot.prp.nr 24 2007-2007[*død lenke*] pkt 3.3

Eksterne lenker
---------------

* Lovdata – Lov om valg til Stortinget, fylkesting og kommunestyrer
* Forarbeider til valgloven
**Nijaz Gabdulkhanovitsj Nabejev** (ru: Нияз Габдулханович Набеев; født 31. mars 1989) er en russisk kombinertløper.

Han debuterte i verdenscupen i kombinert 3. januar 2009, og hans beste individuelle verdenscup-plassering er en 35.-plass fra 2010.

Nabejev representerte Russland under Vinter-OL 2010 der han ble nr. 43 i det ene rennet han deltok i. På forhånd hadde han fått startnekt grunnet for høye blodverdier, men kort tid før konkurransen ble det gjort nye målinger som var innenfor grenseverdiene.

Under Vinter-OL 2014 deltok han kun i lagkonkurransen med det russiske laget som endte på 9.-plass.

OL-resultater
-------------

**Vancouver 2010**

* Stor bakke + 10 km: 43.-plass

**Sotsji 2014**

* Lagkonkurranse: 9.-plass

Referanser
----------

1. ↑  (ru) Endelig Russisk tropp til Vinter-OL 2010, pr 2. feb 2010[*død lenke*] på **sport.rbc.ru** Besøkt 13. aug 2011.
2. ↑  «Startnekt til ny utøver». langrenn.com. 17. februar 2019.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Nijaz Nabejev – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Nijaz Nabejev – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Nijaz Nabejev – FIS (kombinert) Rediger på Wikidata
* (en) Profil på The-Sports.org (noen resultater)
* (en) Profil på NBC Olympics 2010
* (en) Profil på BBC Sport Olympics 2010
* (en) Profil på Yahoo Sports Olympics 2010
Harald Hardrådes plass, sett fra Klostergata Foto: Helge Høifødt 

Bautasteinen til minne om kong Harald Hardråde har et bronserelieff av Lars Utne. Minnesteinen ble avduket i 1905.
«Harald Haardraades Bautas Afsløring Oslo 26 Oktober 1905» Foto: Anders Beer Wilse/Oslo Museum (Byhistorisk samling) 
**Harald Hårdrådes plass** ligger som en utvidelse av Schweigaards gate nordøst i Gamlebyen i Oslo. Tomten til plassen ble gitt kommunen av overrettssakfører G. Henriksen, på betingelse at det skulle settes opp en bautastein av kong Harald Hårdråde – som en på det tidspunktet antok anla Oslo i ca. 1050, utfra Snorres beskrivelser. Plassen ble i sitt opprinnelige uttrykk opparbeidet samtidig med Schweigaards gate i 1879 og oppkalt i 1886 etter kong Harald Hårdråde. Granittbautaen av kongen med et bronserelieff av Lars Utne ble avduket i 1905. Bautaen har følgende inskripsjon: 

> 
> HARALD SIGURDSÖN HAARDRAADE  
> 
> NORGES KONGE  OSLOS GRUNDLÆGGER  
> 
> 1015   1066
> 
> 
> 

Rundt bautaen sto opprinnelig 15 granittblokker som «runestener». Disse ble erstattet med et grøntanlegg en gang før 1955.

I 1992 ble plassen igjen gitt en ny utforming i forbindelse med anlegging av Schweigaards gate som miljøgate. Dagens utforming skiller seg vesentlig fra den opprinnelige. Plassen er i dag mer en sving i veien rundt et lite torg enn en plass i egentlig forstand. 

Harald Hårdrådes plass er foreviget i litteraturen gjennom visa *Tanta til Beate* med tekst og melodi av Lillebjørn Nilsen: 

> Tanta til Beate hun bor i ei gate i Gamleby'n.  
> Og med hatt og fjær er hun et vakkert syn!  
> På vei ned Schweigaardsgate for å gå og mate duene  
> mellom røyk og gass på Harald Hårdrådes plass.  
> Og når posen er tømt og duene rømt så går hun hjem igjen.  
> Og finner fram sin gamle grammofon.  
> Den sveiver hun opp og svinger sin kropp til tonene.  
> Og syns at: -Jazzen gikk i dass etter Django Reinhardt!-
> 
> 
> 
>

Referanser
----------

1. ↑  Aslaug Hjalmo: «Bykunst». I: *Byminner*, 4/1955, ss. 17-18.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Harald Hårdrådes plass – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Byarkivet: Historiske bilder fra Harald Hårdrådes plass
* «Harald Hårdrådes plass (Oslo)». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Oslo Byleksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Riksantikvaren kulturminne
 |
**Ola Gudmund Skjåk-Bræk** (født 1946) er en norsk biokjemiker. Han er professor ved Institutt for bioteknologi, NTNU. Hans forskningsfelt er biokjemi, biopolymerkjemi og biomaterialer.

Skjåk-Bræk har sin utdanning fra Universitetet i Oslo, der han ble cand.real i 1973, med en hovedoppgave i biokjemi.

I 1988 ble han dr.techn. ved NTH (senere integrert i NTNU) med avhandlingen *Biosynthesis and structure - function relationships in alginates*.

Han er direktør for Norsk Biopolymerlaboratorium (NOBIPOL) og leder en av de to forskningsgruppene i «Kapselgruppen», et tverrfaglig samarbeid mellom to NTNU-institutter: Institutt for kreftforskning og molekylær medisin og Institutt for bioteknologi. Forskerne i gruppen har ulike spesialfelt. Deres felles forskningsinteresse er utvikling av mikrokapsler som immunbarriere. Kapselgruppens mål er å lage funksjonelle alginatkapsler for celleterapi. 

Skjåk-Bræk er medlem av Norges Tekniske Vitenskapsakademi og Det Kongelige Norske Videnskabers Selskab. 

I 2015 ble han utnevnt til æresdoktor ved Uppsala universitet.

Han er sønn av Venstre-politikeren Ola Skjåk Bræk og fredsaktivisten Ingeborg Skjåk Bræk, og bror av tekstilkunstneren Lise Skjåk Bræk.

Bibliografi
-----------

* (no) Publikasjoner av Gudmund Skjåk-Bræk i BIBSYS
* (no) Publikasjoner av Gudmund Skjåk-Bræk i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin

Referanser
----------

1. ↑  NTNUs profilside for Skjåk-Bræk
2. ↑  (no) ORIA-post for hovedoppgaven. (Ikke fulltekst)
3. ↑  (no) ORIA-post for avhandlingen. (Ikke fulltekst)
4. ↑  Pressemelding fra Uppsala universitet
5. ↑  Dødsannonse for Ola Skjåk Bræk i Adresseavisen 29. desember 1999

Eksterne lenker
---------------

* NOBIPOLs nettsted
* Kapselgruppens nettsted

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** Geni **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** CiNii **·** CRIStin
 |
**Gudrun Augusta Larsen** (født 12. november 1905 i Halden, død 3. mai 1957 på Åmot i Modum) var en norsk forfatter som utga fire romaner i mellomkrigstiden.

Liv og virke
------------

Gudrun Augusta Larsen tok etter folkeskolen en treårig teknisk utdannelse. Hun arbeidet i tre år som telefonist ved Halden telefonsentral. I 1920-årene flyttet hun til Danmark, hvor hun arbeidet som tannlegeassistent i Viborg. Etter fem år vendte hun tilbake til Halden for å være ved sin mors dødsleie. Det var på den tiden hun begynte å skrive sin første roman.

Hun fikk sin litterære debut i 1932 med romanen *Levebrød*. Hun var sterkt inspirert av Ernest Hemingway, med sin knappe, tilhugne stil. Her skildrer hun sammenstøt mellom motsetningsparene religion og erotikk, kristendom mot moderne hedendom og lære mot liv. Ifølge anmelderen Finn Halvorsen var boken kanskje den viktigste debuten i 1932.

I årene som fulgte skrev hun *Frie mennesker* (1933), *Over grensen* (1937) og *De snakker i byen* (1938). Alle hennes romaner vekket oppsikt i samtiden.

I 1940 sendte Larsen manuskriptet til en roman kalt *Farlig spill* til sitt forlag Aschehoug. Forfatteren ønsket selv å vente med utgivelsen til krigen var over, og manuset ble returnert til henne. Siden er det gått tapt.

Larsens ektemann deltok aktivt på nazistenes side under krigen, og landssvikoppgjøret rammet også Gudrun Larsen. Hun maktet ikke å gjenoppta skrivingen etter krigen.

Familie
-------

Gudrun Augusta Larsen var datter av murmester Ludvig Larsen (1864-1959) og hans svenskfødte hustru Augusta Johannesson (1861-1931) fra Dalsland. Hun ble gift med forfatter, skuespiller og frontkjemper Karl Holter.

Bibliografi
-----------

* 1932: *Levebrød*, Aschehoug, Oslo
* 1933: *Frie mennesker*, Aschehoug, Oslo
* 1937: *Over grensen*, Aschehoug, Oslo
* 1938: *De snakker i byen*, Aschehoug, Oslo

Referanser
----------

1. 1 2  Jacobsen, Karl Georg (1973). *Haldenbiografier*. [Halden]: Eget forl. s. 215. ISBN 8299017408.
2. ↑  *Aftenposten 1957.05.06*. Norge, Oslo. 1957.

Kilder
------

* *Norsk kvinnelitteraturhistorie*. Pax. 1990. s. 267. ISBN 8253014988.
* «Gudrun Larsen – et kunstnerliv i Halden». *Halden Arbeiderblad 1990.12.03*. Norge, Viken, Halden. 1990. s. 7.
* Prang, Roger (1995). *Halden-forfattere gjennom 300 år*. Taurus. s. 33 ff. ISBN 8299317517.

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
Greverud lærerbolig fasade syd
Greverud lærerbolig, ca 1940
**Greverud lærerbolig** ble bygget som tomannsbolig i 1924 av tømmermester Karl Engebretsen i jugendstil (byggmesterjugend). Den ble opprinnelig brukt som lærerbolig for Greverud skole i nåværende Nordre Follo kommune, men er nå i privat eie.

Bygningshistorie
----------------

Herredsstyret vedtok 17. juli 1922 å bygge om Gamle Greverud skole til tomanns lærerbolig.
Huset er således satt opp med materialer fra den gamle skolen som ble revet på Øvre Sætrebråten. Skolestyrets formann og Oppegårds første ordfører (1915–22), Harald Johnsen, bodde her de første årene. Huset ble rekvirert etter 2. verdenskrig grunnet boligmangel, og fire familier bodde i boligen til begynnelsen av 1950-tallet. Det ble bygget et tilbygg 1966. Boligen hadde utedo i tilliggende uthus frem til klokkanlegget ble ferdistilt i 1974, og var i kommunal eie frem til 1980. Bygningen forveksles av og til med lærerboligen Kollen som lå like i nærheten og ble revet på begynnelsen av 1980-tallet.

Beboere i kommunal periode 1924-1980
------------------------------------

1. etasje  

1924-1939: Harald Johnsen m/ familie  

1939-1958: Lærer Harald Borge m/ familie (1946-1952: Stua rekvirert, familien Olsen)  

1958-1968: Sivilingeniør Arne Arneberg m/ familie  

1968-1979: Ukjent  

2. etasje  

1924-1936: Lærer Aarseth m/ familie  

1936-1963: Lærer Torleiv Bratterud m/ familie (1946-1952: Stua rekvirert, familie ukjent)  

1963-1964: Skoleinspektør Helge Johnsgaard  

1964-1979: Lærer Reidar Riise m/ familie

Kulturminne
-----------

Huset er i dag registrert som et kulturminne og er en prioritert historisk bygning i kommuneplanen for Oppegård kommune. Kommunens målsetting er å bevare prioriterte, verneverdige bygninger/ bygningsmiljøer gjennom bygge/deleforbud for å forhindre at verneverdier reduseres eller går tapt.

Eksterne lenker
---------------

* Riksantikvarens kulturminnesøk
* Om jugendstil
**Gudolf av Blakstad** (død sommeren 1226 på Blakstad) var i siste del av borgerkrigstiden en stormann med sete på gården Blakstad i Asker. Han var sentral i motstanden mot birkebeinernes herredømme i Viken, først som en av baglerhøvdingene og siden som initiativtaker og leder for ribbungopprøret.

Under baglerne ble Gudolf sysselmann i Lier, og en viktig mann i Viken. Gudolf nevnes i Håkon Håkonssons saga som en av de ni baglerhøvdingene som sluttet fred med birkebeinernes nye konge Håkon III Sverresson etter kong Sverre Sigurdssons død i 1202. Men freden ble kortvarig. Gudolf deltok ifølge Håkon Sverresøns, Guttorm Sigurdsøns og Inge Bårdsøns saga i baglernes plyndring av Trondheim i 1206, og var en av seks baglerledere som fikk med seg skip som krigsbytte sørover. 

I 1219 tok Gudolf ifølge sagaen initiativet til å fremme den da 15 år gamle Sigurd Ribbung som konge, og etablerte med det «ribbungene». Gjennom hele ribbungopprøret sto Gudolf som leder for Ribbungene. Han klarte aldri å mobilisere så bred støtte på Østlandet som baglerne hadde hatt, og ble etterhvert nedkjempet av birkebeinerne under ledelse av kong Håkons svigerfar Skule Jarl. I 1226 ble Sigurd drept i Oslo, og ribbungene gikk etterhvert i oppløsning. Gudolf ble ifølge sagaen drept senere samme år av sønnene til en lokal bonde han var i konflikt med. Håkon Håkonssons saga forteller:

«Om Sommeren efter Sigurd Ribbungs Død, skilte Gudolf fra Blakkestad sig fra Ribbungernes Parti, og drog hjem til sin Gaard; han søgte sin Tilflugt i Kirken ved Gaarden, som var et fast Sted; han havde øvet mange Voldsomheder der i Bygderne, imedens han var hos Ribbungerne. Der var en Bonde, ved Navn Otryg, som han havde slaaet meget og frataget en god Hest; denne Bonde havde to Sønner, Asolf og Gudleif, som fik sig en Flok samlet, og droge imod Gudolf. De toge og satte Stiger til Kirken, hug Taget itu over ham, og kom saaledes ind og dræbte ham; hans død blev kun lidet beklaget.»

Etter Gudolfs død sommeren 1226 ble Blakstad gård konfiskert av kong Håkon, og få år senere overdratt til Nonneseter kloster. Gården forble i klosterets eie frem til reformasjonen i 1537.

Referanser
----------

1. ↑  Håkons, Guttorms og Inges saga, kap. 17
2. ↑  Håkon Håkonssons saga, s. 64
3. ↑  Håkon Håkonssons saga, s. 69-70
4. ↑  Håkon Håkonssons saga, s. 158-159/kap. 75
5. ↑  Engelstad: s. 11

Kilder
------

* Engelstad, Sigurd: *Blakstad i Asker. Gården og slekten*, Oslo 1958
* Håkons, Guttorms og Inges saga (Baglersagaene), oversatt av Alexander Bugge, Kristiania 1914
* Nedkvitne, Arnved: *Middelalderbyen ved Bjørvika: Oslo 1000-1536*, Cappelen 2000, ISBN 8202191009
* Sturla Tordsson: *Håkon Håkonssons saga*, oversatt av Alexander Bugge. Kristiania 1914

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon
 |
**Yuri Landman** (født 1. februar 1973 i Zwolle) er en nederlandsk eksperimentell instrumentmaker, musiker, musikkpedagog og tegneserieskaper. Han har blant mange andre samarbeidet med Lee Ranaldo og Thurston Moore (Sonic Youth), Einstürzende Neubauten, Jad Fair, Rhys Chatham, Bart Hopkin, og Wessel Westerveld (Intonarumori).

Biografi
--------

I 2012 skrev han sammen med Bart Hopkin bok *Nice Noise*. I 2017 bygde han en lydinstallasjon for iii] i Haag i Nederland. På invitasjon av Harman Kardon bygget han en 24-strengers sonometer med J.Views i 2018.

Organisasjonene MIM (Phoenix), WORM, Muziekgebouw aan 't IJ. Extrapool (Nijmegen), De Toonzaal ('s-Hertogenbosch), Matrix (Leuven), Can Vicente del Amo (Ibiza), MOTA (Ljubljana), Radiona (Zagreb), St James Cavalier (Malta), Sonoscopia (Porto), Liebig 12 (Berlin), Conservatoire TPM (Toulon), TAMK (Tammerfors), og Maajaam (Otepää, Estland) har egne samlinger av verktøy for utdanning og forskning.

Moodswinger, 2006
Han underviser regelmessig i ulike akademier som TAMK, Aalto Universitet, FH Joanneum (Graz), Rytmisk Musikkonservatorium, AvP (Leeuwarden), Hochschule für Musik Detmold og har forelest for Royal Academy of Music, Universitetet i Salford, Universitetet i Bradford Universitetet i Nantes, Universitetet i Gent, PXL, Zürich Kunsthøgskole, UvA (Amsterdam), Codarts (Rotterdam), TPM konservatorium, Design Academy Eindhoven, Escuela Massana (Barcelona) og andre.

Bibliografi
-----------

* *Je Mag Alles met me Doen* (1997)
* *Het Verdiende loon* (1998)
* Nice Noise, Preparations and Modifications for Guitar - Yuri Landman & Bart Hopkin (2012, Experimental Musical Instruments)
* (en) Sound Art - prof. Holger Schulze & prof. Sanne van Krogt, 2020, Bloomsbury Academic, ISBN 9781501338809 Pickups and Strings, p460-470.

### Essays

* 3rd Bridge Helix, 2009 (en)
* The Seven Plus Five Pattern, Soundest #1, Oct 2018 (en)
* From Rusollo till Present

Diskografi
----------

* Zoppo - *Chi pratica lo impare zoppicare* lp (1998)
* Zoppo - *Nontonnen* promo 7" (1998)
* Zoppo - *Double the fun* splitt 7" (1999)
* Zoppo - *Belgian Style Pop* cd (1999)
* Yuri Landman Ensemble featuring Jad Fair & Philippe Petit - That's Right, Go Cats (2012, LP Thick Syrup Records, CD Siluh Records)
* Bismuth - s/t, LP, April 2014 Geertruida Records

Se også
-------

* Moodswinger

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑
3. ↑

Eksterne lenker
---------------

* (en) Yuri Landman – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Yuri Landman på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Yuri Landman på MusicBrainz Rediger på Wikidata
* www.hypercustom.nl
* Allmusic

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** SUDOC **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |