recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Katharina Frogner Kockum** (født 1979 ) er en svensk sopran bosatt i Norge. Hun har gitt en rekke konserter og medvirket som solist med kor og orkestre både i Sverige og Norge.

Kockum er utdannet ved musikkonservatoriet i Falun, Birka Folkhögskola og har solistutdannelse fra Kungliga Musikhögskolan i Stockholm og Mariefredsakademin.

I 2004 ble hun tatt ut til å representere Sverige ved 700-årsfeiringen av Lucia i Siracusa på Sicilia. I 2006 representerte hun Sverige som solist i Polen og opptrådte blant annet i Sal Leopoldina.

Kockum har sunget Marit i Rune Lindströms Himlaspelet og Maria i Sound of Music, Magnolia i Teaterbåten, Grilletta i Apotekeren av Haydn og Susanna i Figaros bryllup samt tolket rollen som Lady Billows i Brittens opera Albert Harring, en samproduksjon med Kungliga Operahögskolan i Stockholm, og gjorde en betydelig rolle i operaen Der Zwerg i Israel.

### Diskografi

**Album**

* 2007 - *Jul I Vika Kyrka* (Katharina Frogner Kockum & Marcus Moszny)

Referanser
----------

1. 1 2  «Hallå Där Katharina Frogner Kockum». *Borlänge Tidning*. 7. desember 2004. «Hur känns det att ha blivit uttagen att representera Sverige vid 700-årsfirandet av Lucia i Syrakusa på Sicilien?»
2. 1 2 3 4  «Katharina Frogner Kockum sopran» **(norsk)**. Opera til folket. Besøkt 6. desember 2016.
**Niles** er en by i den amerikanske delstaten Ohio. Niles ligger sør i Trumbull County, og omfatter et areal på 22,35 km². Ved folketellingen i 2010 hadde Niles 19 266 innbyggere.

Niles inngår i storbyområdet rundt Youngstown i sørøst, som til sammen har 500 000 innbyggere.

Niles ligger i rustbeltet, som fra tidlig på 1800-tallet var basert på jernstøping, men siden ble variert med stål- og glassproduksjon. Byen ble grunnlagt i 1806 av jernfabrikanten James Heaton og kalt Heaton's Furnace, men ble siden omdøpt til Nilestown, til ære for redaktør Hezekiah Niles i Baltimore. I 1843 ble bynavnet forkortet til Niles.

William McKinley, USAs 25. president, ble født i Niles, hvor faren drev jernstøperi. En tilsvarende bakgrunn hadde et annet bysbarn, bilfabrikant John Francis Dodge.

Referanser
----------

1. 1 2  «Niles city, Ohio» **(engelsk)**. United States Census Bureau. Arkivert fra originalen 18. januar 2015. Besøkt 20. november 2016.
2. 1 2  «About» **(engelsk)**. City of Niles. Arkivert fra originalen 23. april 2016. Besøkt 20. november 2016.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN **·** GeoNames **·** MusicBrainz **·** GNIS **·** GNIS
 |
**Fredsbygging** (*Peacebuilding*) er et begrep som beskriver eksterne intervensjoner for å hindre utbruddet eller oppblussing av krig/konflikt i et land. Fredsbygging tar for seg de grunnleggende årsakene til vold og konflikt. I 2007 definerte FN fredsbygging på denne måten: *«Peacebuilding involves a range of measures targeted to reduce the risk of lapsing or relapsing into conflict by strengthening national capacities at all levels for conflict management, and to lay the foundations for sustainable peace and development. Peacebuilding strategies must be coherent and tailored to specific needs of the country concerned, based on national ownership, and should comprise a carefully prioritized, sequenced, and therefore relatively narrow set of activities aimed at achieving the above objectives»*. Begrepet ble introdusert av Johan Galtung på 1970-tallet. Galtungs arbeid la vekt på en nedenfra-opp-tilnærming som desentraliserte sosiale og økonomiske strukturer, for å fremme en «fredskultur» i stedet for undertrykkende strukturer.

I ettertid har Marshallplanen blitt beskrevet som fredsbygging. I nyere tid har fredsbygging vært brukt i Bosnia-Hercegovina, Kosovo, Nord-Irland, Kypros og Sør-Afrika.

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑  Sandole, Dennis (2010). *Peacebuilding*. Cambridge, UK: Polity Press. ISBN 978-0-7456-4164-2 Sjekk `|isbn=`-verdien: checksum (hjelp).
**Kolbjørn Brenda** (født 9. mars 1914 i Elverum, død 15. januar 1988) var en norsk skuespiller. 

Han debuterte i 1936 på Søilen Teater i Oslo og var ansatt der til 1939. Brenda opptrådte i åtte år på Falkbergets Teater, to år på Rogaland Teater og var fra 1951 med sin kunstneriske allsidighet en sentral personlighet i Riksteatrets ensemble. Han spilte blant annet Jeppe i *Erasmus Montanus*, syv roller i *Peer Gynt* i samme forestilling og dr. Onsø i Nils Kjærs *Det lykkelige valg*. Brendas avskjedsrolle var snekker Engstrand i *Gengangere*. I 1930-årene var han aktiv i norsk film, særlig i Olav Dalgards filmer. I filmen *To levende og en død* (1937) spilte Brenda én av postfunksjonærene. I 1975 hadde han hovedrollen i *Streik!*.

Kolbjørn Brenda fikk i 1985 Kongens fortjenstmedalje i gull for sin innsats i norsk kulturliv.

Han hadde også Statens Kunstnerstipend fram til sin død.

Referanser
----------

1. 1 2 3   Slekt og Datas Gravminnebase, «Minneside basert på bilder og gravminnedata for Kolbjørn Brenda, født Elverum, (09.mars 1914 - 15.januar 1988).», besøkt 23. november 2023[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Kolbjørn Brenda på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) Kolbjørn Brenda hos Sceneweb Rediger på Wikidata

* (en) Kolbjørn Brenda hos The Movie Database Rediger på Wikidata
* (no) «Kolbjørn Brenda» i Store norske leksikon

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Presidio** er en by i den amerikanske delstaten Texas. Presidio ligger i Presidio County ved Rio Grande, som danner grensen til Mexico. På den andre siden av elven ligger mexicanske Ojinaga. Ved folketellingen i 2010 hadde Presidio 4 426 innbyggere. Presidio ligger ved stamveien U.S. Route 67 og jernbanen South Orient Rail Line/Ferrocarril Chihuahua al Pacífico mellom San Angelo i Texas og Los Mochis i Mexico.

I dette området, hvor Rio Conchos springer ut i Rio Grande, slo indianerstammer av jegere og sankere seg ned for tusenvis av år siden. På 1200-tallet hadde de utviklet jordbruk og bosatt seg i små landsbyer. Den spanske kolonisatoren Álvar Núñez Cabeza de Vaca kom hit i 1535. En spansk misjonsstasjon ble opprettet på stedet i 1683, og rundt 1760 en straffekoloni og en militærgarnison med 60 menn. Etter den mexicansk-amerikanske krigen slo de første hvite amerikanerne seg ned i området. Presidio fikk jernbaneforbindelse og lokalt selvstyre i 1930.

Referanser
----------

1. 1 2  «Presidio city, Texas» **(engelsk)**. United States Census Bureau. Arkivert fra originalen 18. januar 2015. Besøkt 2. desember 2016.
2. ↑  Riley, Carroll L. (1987). *The Frontier People: The Greater Southwest in the Protohistoric Period* **(engelsk)**. Albuquerque: University of New Mexico Press. s. 285–310.
3. ↑  Anderson, Gary Clayton (1999). *The Indian Southwest, 1580–1830: Ethnogenesis and Reinvention* **(engelsk)**. Norman: University of Oklahoma Press. s. 21.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** GeoNames **·** GNIS **·** GNIS
 |
Setskog landhandelsmuseum, 2012
Disken ved Setskog landhandelsmuseum, 2012
**Setskog landhandelsmuseum** er de tidligere landhandleriene Setskog Spareforening, O. Holter Hovind og Trygve Jahre. Dette er i dag et privateid landhandelmuseum i Setskog. Landhandelmuseet driftes idag av en venneforening.

Museet fikk omtale i forbindelse med filmen *Knerten* og *Knerten gifter seg*.

Historie
--------

Setskog Spareforening ble stiftet i 1871 og fikk reist eget bygg samme år. I 1916 ble det bygget om som Setskogs første trebygning og fikk sin nåværende arkitektoniske form. Spareforeningen ble innstilt i 1933, og i 1934 kjøpte Ove Holter Hovind forretningen. Han drev denne til 1943. Trygve Jahre kjøpte da forretningen. Han drev den fra 3. oktober 1943 frem til den ble nedlagt i 1976. I 1962 kjøpte Jahre bygget av Setskog kommune. Jahre døde i 1978, men huset er fortsatt i familiens eie. I huset er også Setskog kommunes tidligere herrestyresal.

Referanser
----------

1. ↑  Enger, Marianne (6. august 2012). «Husker du noe av dette?». *Romerikes Blad* **(norsk)**. Besøkt 25. september 2022.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Setskog Landhandelmuseum – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
Kart over Alaska der Unalaska er markert med rødt.
Kirken i Unalaska
**Unalaska** er en by som ligger på øyene Unalaska Island og Amaknak Island på Aleutene i den vestlige delen av den amerikanske delstaten Alaska. Det er den største byen i folketellingsområdet Aleutians West Census Area.

Byens totale areal er 549,9 km² hvorav 262,4 km² er vann. I 2000 hadde byen 4 283 innbyggere.[]

Unalaska posisjon er 53°53′20″N 166°31′38″V og byen har fått sitt navn etter Unalaska Island. Navnet Unalaska er en amerikanisering av det russiske navnet Ounalashka.[]

Russiske pelshandlere kom til Unalaska med Stepan Glotov og hans mannskap 1. august 1759.[]

Referanser
----------

1. ↑  United States. Bureau of the Census (2016) (på en), *2016 U.S. Gazetteer Files*, Washington D.C.: Bureau of the Census, Wikidata Q32859555,

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** GeoNames **·** MusicBrainz **·** GNIS **·** GNIS
 |
Bøler kirke
**Bøler menighet** var et prestegjeld tilhørende Søndre Aker prosti i Oslo bispedømme i Den norske kirke. Det omfattet bydelen Bøler i Oslo kommune, med Bøler kirke som menighetskirke.

Bøler menighet inngikk fra 1. januar 2020 i Bøler sokn underlagt Søndre Aker prosti.

Historikk
---------

Ved kgl.res. av 1. oktober 1965 ble det gjennomført en omfattende restrukturering av sogneinndelingen i Oslo. En av disse var at Oppsal menighet deles ved at det skilles ut en ny *Bøler menighet*, gjeldende fra 1. januar 1966.

Menigheter
----------

Prestegjeldet hadde ved sin avvikling følgende menigheter:

* Bøler

Fra 2004 ble prestegjeldet som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk det også ut av lovverket.

Referanser
----------

1. ↑  Prostier, proster og saksbehandlere, Oslo bispedømme, kirken.no
2. ↑  Bøler menighet, lovdata.no
3. ↑  «Kirkelig enheter og endringer i prosti og menigheter». *docplayer.me*. Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste AS. 2009. Besøkt 5. mars 2023.
4. ↑  Endringer i gravferdsloven og kirkeloven - Rundskriv 20.12.2011. regjeringen.no
**Grafill – norsk organisasjon for visuell kommunikasjon** er en interesseorganisasjon for alle som arbeider eller utdanner seg innen design og illustrasjon. Grafills 1 400 medlemmer tilbyr tjenester innen blant annet grafisk design, illustrasjon, animasjon, tegneserieskaping, tjenestedesign og digital design. Grafills viktigste oppgave er å styrke medlemmers rammebetingelser og skape arenaer for inspirasjon, engasjement og faglig fellesskap.

Organisasjon og aktiviteter
---------------------------

Administrasjonen ligger i Oslo, og flere lokallag og faggrupper er tilnyttet. Lene Renneflott er daglig leder. Kjell Ekhorn er leder for Grafills styre.

Grafill holder til i Møllergata 39 i Oslo. 

Organisasjonen står bak prisene Årets vakreste Bøker, Visuelt, Bokkunstprisen og Klassikerprisen.

Grafill er tilsluttet ICoD (International Council of Design).

Historikk
---------

Grafill ble etablert i 1991 som en sammenslåing av de to organisasjonene *Norske Grafiske Designere* (forkortet NGD), stiftet som *Yrkestegnernes Forening* i 1937 og omdøpt til *Norske Yrkestegnere* fra 1946, og *Norsk Illustratørforbund* (NIF), stiftet i 1983. 

Morten Berner var Grafills leder fra starten i 1991 til 2005. Siden overtok Anne -Mette Hoel, Martin Biehl og Kari Bucher. Grafill ledes i dag av Lene Renneflott. 

Grafill har hatt kontor og galleri i Kongens gate 7 i Oslo, i Skovveien 20, i Rosenkrantz' gate 21, og er nå i Møllergata 39.

Grafill utga tidligere fagtidsskriftet *Snitt*, opprinnelig kalt *Grafisk Deisgn* og *Visuelt*, fra 1992 til 2011.

Se også
-------

* Tegnerforbundet, norsk forening for tegnere stiftet i 1916
* Norske Grafikere, forening for billedkunstnere som arbeider med grafikk, stiftet i 1919

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* Grafill på Twitter Rediger på Wikidata

* Grafill på Facebook Rediger på Wikidata

* Grafill på Instagram Rediger på Wikidata

Portal: Kunst

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** Brønnøysundregistrene
 |
Linjeskipet Laaland, 1717
Langhus fra vikingtiden
**Dag Reidar Nome Frognes** (født 15. desember 1968) er en norsk illustratør og forfatter.

Frognes er utdannet historiker ved Universitet i Bergen. Han debuterte i 1998 med *Tordenskiold : Admiral og rebell*, rikt illustrert av forfatteren. Boken innbrakte ham Kultur- og kirkedepartementets tegneseriepris for barne- og ungdomslitteratur. Som illustratør har han senere spesialisert seg på historiske motiver. Frognes har tegnet for en rekke ulike forlag i Norge, Sverige og USA. Arbeidene hans er publisert i Norge, Danmark, Sverige, Spania, Australia og USA.

Frognes forfattet og tegnet i flere år historier for tegneseriebladet Fantomet. Han har også illustrert mange forsider for en rekke tegneseriehefter i Norge, Sverige og Danmark. 

Frognes har laget illustrasjoner til ulike museumsutstillinger i Norge og Danmark, blant annet til Orlogsmuseet i København, Nordvegen Historiesenter på Avaldsnes og til Slottsfjellsmuseet i Tønsberg.

Bibliografi
-----------

9. april 1940: angrepet på Norge
Fra utstillingen Lux - Tro og hellighet i middelalderen. Slottsfjellsmuseet, Tønsberg. 2019
Fra utstillingen Lux - Tro og hellighet i middelalderen. Slottsfjellsmuseet, Tønsberg. 2019
* *Tordenskiold : Admiral og rebell* – sakprosa (1998)
* *Sjørøvere* – sakprosa (2010)

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Dag Frognes – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* 
* 
* 
* fantomet.org – Dag Frognes

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** ISNI
 |
**Sanderfinger** var en norsk popgruppe fra Trøndelag som holdt på fra 1998 til 2000, med gjenforeningskonserter et par ganger senere.

Bandet ble startet av Frode Sander Øien, som fikk hjelp av Sola Jonsen, Bent Sæther og Snah til å lage en demo i 1998. I januar 1999 spilte bandet inn albumet *Camping*, som ble kåret til ukas album på NRK P3. Singelen «Racerbil» lå åtte uker på kanalens A-liste. Albumet var produsert av Bent Sæther. En omfattende norgesturné fulgte, og bandet besto av Bård Slagsvold, Morten Skjørholm, Bjørn Blengsli, Sola Jonsen, Lars Gunnar Lien og Truls Lorentzen. 

Året etter kom albumet *Evig rosa*, som også var produsert av Bent Sæther. Øien fikk hjelp av Morten Skjørholm og Even Granås under innspillingen. Også Truls Lorentzen og Bjørn Blengsli var med.

Diskografi
----------

* *Camping* (1999)
* *Evig rosa* (2000)

Referanser
----------

1. ↑  Stein Risstad Larssen (28. januar 2005). «Sanderfinger spiller igjen». Adresseavisa. Arkivert fra originalen 6. februar 2005. Besøkt 2. desember 2009.
2. ↑  Kai Kristiansen (22. desember 2006). «Sanderfinger tilbake». Adresseavisa. Arkivert fra originalen 10. mars 2016. Besøkt 2. desember 2009.
3. ↑  Biografi – sanderfinger.se.
4. ↑  Sanderfinger – artikkel hos Ballade.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Sanderfinger på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Sanderfinger på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Sanderfinger på Spotify Rediger på Wikidata

* (en) Sanderfinger på Last.fm Rediger på Wikidata

* (no) Sanderfinger på Rockipedia Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Rockipedia **·** VIAF **·** ISNI **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
United Church of Christ Congregational Church i Fort Pierre
Fort Pierre og omkringliggende prærie.
Siouxenes hestkappløping med Fort Pierre i bakgrunnen. Malt av Karl Bodmer ca 1836.
**Fort Pierre** er det admistrative hovedsete i Stanley County i delstaten South Dakota i USA. Innbyggertallet var i 2010 på 2.078.

Historie
--------

Dette var et handelsfaktori (1817-1855) og en militærstasjon (1855-1857). Det var ca fem kilometer nordvest for dagens Pierre, nord for Bad Rivers munning i Missourifloden.

### Handelsstasjon

Det første handelsfaktoriet bygd på stedet tilkom i 1817 nær Bad Rivers munning og fikk navnet **Fort La Framboise**. Columbia Fur Company bygde i 1822 **Fort Tecumseh** omkring to kilometer nord for munningen av Bad River og **Fort Teton** 1828 på omtrent samme sted som det tidligere Fort La Framboise.

**Fort Pierre** ble etablert i 1832 av Pierre Chouteau jr. for *Bernard Pratte & Company*, ombud for American Fur Company. Fort Pierre var om lag halvveis mellom kompaniets sete i Saint Louis og dets nordligste handelsstasjone i nåværende North Dakota og Montana.

### Militært anlegg

De forente staters armé kjøpte **Fort Pierre Chouteau** i 1855 og benyttet det til 1857.

Referanser
----------

1. ↑  *U.S. National Park Service*: "Early Development of Pierre and Fort Pierre."  2010-06-05
2. ↑  Robert W. Frazer, *Forts of the West* (Norman: University of Oklahoma Press 1972), s. 136.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Fort Pierre, South Dakota – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** GeoNames **·** GNIS **·** GNIS
 |
Oppslag om skjøtsel av Hestejordene, våren 2015. Sandås/Rødtvet, Oslo.Utsikt mot sørvest, Hestejordene i det snøfattige januar 2014.
Hestejordene er et område i skogen mellom Rødtvet og Linderud i Oslo. Det er et bakkete landskap med bekkedaler og enger, og ligger på de tidligere Rødtvet og Linderud gårders grunn. Jordbruket i dette området tok slutt på 1960-tallet, omtrent samtidig med at Rødtvet og Linderud ble bebygd. Rødtvet gård var i drift helt fram til 1956, og det er altså ikke lenge siden området var preget av aktiv gårdsdrift, blant annet med beite. Her går turvei og flere stier, og området er mye brukt av lokalbefolkningen. 

Området regnes som verdifullt fordi det er ett av få gjenværende minner om Akers kulturlandskap før byekspansjonen, og det er i tillegg det eneste av sitt slag som ligger innenfor markagrensa. På Hestejordene finner man blant annet mange levninger etter steinbrudd (dagbrudd), tufter etter husmannsplasser, og spor av ulike typer jordbruk. Den ganske åpne løvskogen gjør også at området er et godt sted for fugleelskere - man antar at for eksempel bøksanger og gulsanger hekker her. 

Spor etter steinbrudd.
Steinbruddene i dette området ble ofte drevet som tilleggsnæring for småbønder, særlig på slutten av 1800-tallet, da Oslo by hadde en voldsom vekst i byggebransjen. Flere steder på Hestejordene kan man se spor etter slik steindrift.

Lekehytte bygd i tett buskas ved Hestejordene. Januar 2014.
I 2007 ble det lagt fram en skjøtselsplan for området, utarbeidet i et samarbeid mellom Lillomarkas venner, Sandås Vel og Natur Videregående skole. Målet med denne skjøtselsplanen var å holde jordene og skogen omkring åpne og beholde området attraktivt for lokalbefolkningen, samtidig som naturmangfold og kulturminner ble ivaretatt. Tiltak i tillegg til hogst og rydding var blant annet at det ble satt ut beitedyr - hester og kyr - hver sommer for at gjengroingen skulle begrenses. Et mer langsiktig mål var å sørge for vernestatus for Hestejordene. Dugnadsarbeidet har ført til at biomangfoldet har blitt bevart og til dels reetablert.

Litteratur
----------

* Skjøtselsplan for Hestejordene
* Brosjyre: Hestejordene - Kolås. En oase i Groruddalen.
* DNTs turforslag til Hestejordene

Eksterne lenker
---------------

* Youtube-video som viser kuslipp på Hestejordene i mai 2012

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Oslo Byleksikon
 |
Fotballbanene på Hundsund grendesenter. Foto: Kjetil Ree 
Klubbhuset til Snarøya Sportsklubb ligger i tilknytning til idrettsanlegget.  Foto: Kjetil Ree 
**Hundsund grendesenter** (også kalt HUGS) ligger på Snarøya og består av en barnehage, ungdomsskole, skolerestaurant, miljøverksted, svømmehall, flerbrukshall, helårs fotballbane, samt isbane i vinterhalvåret. Grendesenteret ble åpnet i august 2008.

Det finnes også et annet grendesenter med skole like nord for Hundsund, som det ikke må forveksles med, nemlig Storøya grendesenter innenfor Forneburingen. Der flyttet Lysaker skole midlertidig inn etter en brann i 2010.

Bjørg Nakling var grendeleder på Hundsund fra oppstarten i august 2008 og frem til omorganiseringen i august 2010. Ved omorganiseringen ble grendesenteret delt opp i selvstendige enheter, med barnehage og ungdomsskole hver for seg.

Hundsund ungdomsskole
---------------------

Etter omorganiseringen av grendesenteret i august 2010, ble Hundsund ungdomsskole skilt ut som en egen enhet, på lik linje med de andre ungdomsskolene i Bærum kommune. Rektor fra august 2010 var Nina Fjeldheim. I april 2014 tok Hans-Marius Christensen over som rektor.

Skoleåret 2017/2018 hadde ungdomsskolen omtrent 300 elever, fordelt på 6 storklasser.

Ungdomsskolen var landets første til å tilby en teknologifaglinje. Denne startet opp høsten 2011. Fra høsten 2012 blir Hundsund ungdomsskole en teknologiskole, med temabasert teknologiundervisning og bruk av «flipped classroom» («omvendt undervisning») i alle fag.

Hundsund skolerestaurant
------------------------

Hundsund grendesenter har landets første (og foreløpig eneste) skolerestaurant som serverer varm lunsj til elever og barnehagebarn. Menyen er variert og næringsrik, med fiskemåltid to ganger i uken, samt egen salatbar.

Det er Snarøya kvinne- og familielag som tok initiativ til skolerestauranten, og som står for driften av den.

Referanser
----------

1. 1 2  «Ungdomsskolen». HUGS.no. Arkivert fra originalen 28. august 2009. Besøkt 8. mai 2011.
2. ↑  
«Teknologifaglinjen». HUGS.no. Arkivert fra originalen 24. juli 2011. Besøkt 8. mai 2011.
3. ↑  «Teknologiskolen på Fornebu». HUGS.no. Besøkt 23. mars 2012. [*død lenke*]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Hundsund grendesenter – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Hundsund grendesenter wiki (HUGS.no)
* Hundsund grendesenter
* Hundsund skolerestaurant
* TV-innslag om Hundsund grendesenter[*død lenke*]
* TV2-innslag om Hundsund skolerestaurant

| * v
* d
* r
Offentlige grunnskoler i Bærum |
| --- |
| Barneskoler: | 
* Anna Krefting
* Bekkestua
* Blommenholm
* Bryn og Hammerbakken
* Eikeli
* Eiksmarka
* Emma Hjorth
* Evje
* Grav
* Gullhaug
* Haslum
* Hosle
* Høvik
* Høvik Verk
* Jar
* Jong
* Levre
* Lommedalen
* Lysaker
* Løkeberg
* Oksenøya
* Rykkinn
* Skui
* Snarøya
* Stabekk
* Storøya
* Tanum

 |  |
| Ungdomsskoler: | 
* Bekkestua
* Bjørnegård
* Eineåsen
* Gjettum
* Hauger
* Hosletoppen
* Hundsund
* Mølladammen
* Ramstad
* Ringstabekk
* Vøyenenga
* Østerås

 |
| Spesialskoler: | 
* Glassverket
* Haug
* Sandviksbukta
* Skarva
* Solberg

 |
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet.

Utvær og Utvær fyr
**Utvær** er Norges vestligste øy. Den ligger i Solund kommune. På øyen ligger Utvær fyr, som har vært i drift siden 1900. Under krigen ble fyret angrepet av britiske fly, og er i dag lavere enn det originalt var. Fyret og øya brukte 40–50 000 liter diesel i året.

Per 2020 var det ingen fastboende igjen på Utvær, men på sommerstid er det benyttet som feriested. På vinterstid er Utvær stort sett bare bebodd av måker.
Tidligere disponerte fiskeværet skole og butikk. Øyen har lenge vært uten strøm, men i 2019 la kystverket en ny 22 kW kabel til 3,5 millioner kroner fra distribusjonsnettet ut til Utvær for å forsyne fyret, og lys i feriehusene, men ikke varme. Et 40kW/50kWh batteri til 0,5 millioner kroner utjevner leveranse og forbruk.

Referanser
----------

1. ↑  Viseth, Ellen Synnøve (6. november 2021). «Etter 19 år uten strøm gir et batteri nytt liv på Utvær». *Tu.no* **(norsk)**. Teknisk Ukeblad. Arkivert fra originalen 6. november 2021.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
Kart over Gamlebyen fra 1900. Alnaelva (Loelven) skiller Sørenga og Loenga.
**Loenga** er et område sør i dagens Gamlebyen i Oslo, ifølge Oslo byleksikon: «området mellom Alnas (Loelvas) gamle utløp i Bjørvika og Mosseveien, sør for Sørenga og Saxegaardsgata.» På Loenga ligger i dag godsterminalen Loenga stasjon og en mengde jernbanespor. Godssporet Loenga-Alnabrulinjen strekker seg fra Loenga til godsterminalen på Alnabru.  

I middelalderen lå området like uttafor byen. Her hadde Håkon V Magnusson sitt teglverk. Teglverkets teglovn ble gravd ut i 1904. Ellers ble her i 2013 funnet en laftet brønn som kan være fra 1500/1600-tallet.

Navnet Loenga er relativt nytt. Det kommer av Alnaelva, som i skriftlige kilder fra 1613 og oppover ble omtalt som *Loen*, eventuelt *Loelven* eller *Loelva*. I 1922 ble Loelvas nedre løp (fra Kværner til Bjørvika) flyttet til en nybygd kulvert gjennom Ekebergåsen. Det nye utløpet var ved Kongshavn. Det opprinnelige elveløpet ble gjenfylt av jord, masser og jernbaneskinner. Dette er grunnen til at det siden 1920-tallet har vært vanskelig å skille Loenga fra Sørenga, noe som i praksis innebærer at de to navnene har blitt og blir brukt om hverandre.

I 2013 gjorde Oslo bystyre prinsippvedtak om å gjenåpne Alnaelva fra Lodalen til Middelalderparken innen 2020. I så fall vil Sørenga og Loenga igjen bli to tydelig adskilte områder.

Referanser
----------

1. ↑  Håkon Vs teglverk
2. ↑  «Brønn på Loenga». Arkivert fra originalen 17. november 2015. Besøkt 15. november 2015.
3. ↑  «Loen» dukker først opp i *Norriges Beskrivelse* av Peder Claussøn Friis.
4. ↑  «Alnaelva tilbake til Middelalderparken».

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Oslo Byleksikon
 |
Paulus kirke
**Paulus menighet** var et prestegjeld Oslo domprosti i Oslo bispedømme i Den norske kirke. Det omfattet bydelen Grünerløkka i Oslo kommune, med Paulus kirke som menighetskirke.

Paulus menighet inngikk fra 1. januar 2020 i Paulus og Sofienberg sokn, underlagt Nordre Aker prosti.

Historikk
---------

Paulus menighet ble opprettet ved kgl.res. av 10. juli 1874, da et område begrenset av Akerselva, Fossveien, Sannergata, den gamle bygrensen og Trondheimsveien ble skilt ut fra Gamle Aker menighet. Kgl.res. av 28. september 1897 fastsatte at grensene skulle følge Nordre gate fra Akerselva, Toftes gate, Helgesens gate, Teglverksgata, Verksgata, Fagerheimgata, Sannergata og Akerselva.

Ved kgl.res. av 17. november 1916 ble området sør for Helgesens gate  skilt ut som Hauge menighet. Men av denne menigheten kom alt nordenfor Sofienberggata igjen under Paulus menighet ved kgl.res. av 11. februar 1938, mens resten av Hauge menighet ble lagt til Jacob menighet. Samtidig ble Lilleborg menighet formelt lagt til Paulus menighet, mens befolkningen reelt skulle høre til Lilleborg småkirkemenighet.

Kgl.res. av 30. november 1956 opprettet Lilleborg menighet bl.a. deler av Paulus menighet, gjeldende fra 1. juli 1957.

Menigheter
----------

Prestegjeldet hadde ved sin avvikling følgende menigheter:

* Paulus

Fra 2004 ble prestegjeldet som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk det også ut av lovverket.

Kilder
------


1. ↑  Prostier, proster og saksbehandlere, Oslo bispedømme, kirken.no
2. ↑  Historikk for prestegjeld og sogn i Oslo, arkivverket.no
3. ↑  «Kirkelig enheter og endringer i prosti og menigheter». *docplayer.me*. Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste AS. 2009. Besøkt 5. mars 2023.
4. ↑  Endringer i gravferdsloven og kirkeloven - Rundskriv 20.12.2011. regjeringen.no
**Philip Francis Smith** O.M.I. (født 16. oktober 1924 i Lowell i 8[Massachusetts]] i USA; død 30. september 2002) var erkebiskop av Cotabato.

Liv og virke
------------

### Oblatprest

Philip Francis Smith sluttet seg til oblatfedrene (OMI) og ble presteviet den 29. oktober 1950.

### Biskop, apostolisk vikar av Jolo

Paul VI utnevnte ham til apostolisk vikar av Jolo og titulærbiskop av *Lamphua* den 26. juni 1972. Den apostoliske nuntius til Filippinene, Carmine Rocco, bispeviet ham denp 8. september samme år; medkonsekratorer var Gérard Mongeau O.M.I. prelat av Cotabato, og Lino R. Gonzaga y Rasdesales, erkebiskop av Zamboanga.

### Koadaftorbiskop, så -erkebiskop, så ordinarier erkebiskop, av Cotabato

Den 11. april 1979 ble han utnevnt til koadjutorbiskop av Cotabato. Den 5. november 1979 opphøyde paven bispedømmet til et erkebispedømme og utnevnte ham til koadjutor-erkebiskop av Cotabato. 

Etter at Gérard Mongeau O.M.I. trakk seg tilbake, etterfulgte han ham som erkebiskop av Cotabato den 14. mars 1980. 

Den 30. mai 1998 aksepterte pave Johannes Paul II hans aldersrelaterte avskjedssøknad.
**Leopoldo Eijo y Garay** (født 11. april 1878 i Vigo i provinse Pontevedra i Spania, død 31. juli 1963 i Madrid) var en spansk katolsk biskop og forfatter.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

I en alder av fem kom han til Sevilla sammen med sin mor, hvor han senere gikk inn på seminaret.

### Prest

Han ble presteviet den 27. desember 1900. Han studerte ved Det pavelige gregorianske universitet i Roma og tok doktorgraden der. 

### Biskop av Tuy

I 1914 ble han utnevnt til biskop av Tuy. Den 8. november 1914 bispeviet kardinal Martín Herrera, erkebiskop av Santiago de Compostela.

### Biskop av Vitoria

Den 22. mars 1917 ble Eijo y Garay den syvende biskop av Vitoria, etterfølgende Prudencio Melo y Alcalde, som var blitt utnevnt til biskop av Madrid-Alcalá.

### Biskop av Madrid-Alcalá

Etter at Melo ble utnevnt til erkebiskop av Valencia, etterfulgte han ham i bispesetet Madrid-Alcalá den 26. juni 1923; Han innehadde denne biespestolen i over førti år.

I tillegg til sin kirkelige karriere utviklet han en intensiv virksomhet som forfatter. I 1927 ble han tatt opp i Real Academia Española. I 1932, under den andre republikk, ble han tatt opp på Real Academia de Ciencias Morales y Políticas. Eijo y Garay var også medlem av Real Academia Galega.

Biskop Eijo Garay spilte en viktig rolle i de første årene av Opus Dei, grunnlagt av Josemaría Escrivá de Balaguer i 1928. Han forsvarte den mot alle angrep og ordinerte 25. juni 1944 tre av dens medlemmer til prester, inkludert Álvaro del Portillo, den første etterfølgeren til grunnleggeren.

### Patriark av Vest-Indien

Pave Pius XII utnevnte ham til patriark av Vest-India 21. juli 1946. Denne tittelen ble etter hans død i 1963 ikke tildelt noen. Patriark Eijo y Garay deltok i den første sesjon av Andre Vatikankonsil II i 1962.
**Yanam** (telugu  యానాం, fransk *Yanaon*) er en by og et distrikt i det indiske forbundsterritoriet Puducherry (tidligere *Pondichery*). Yanam var tidligere en fransk koloni som ble overført til India i 1954 sammen med de andre byene som utgjør forbundsterritoriet Puducherry. Yanam utgjør en 30 km² stor eksklave i distriktet East Godavari i delstaten Andhra Pradesh.

Geografi
--------

Yanam ligger 14 km fra kysten mot Bengalbukta, langs bredden til elva Godavari. Territoriet til distriktet Yanam sammenfaller med det til byen, og dekker 30 km²; i tillegg til selve byen regnes også seks landsbyer til Yanam. Byen Puducherry, hovedstaden i forbundterritoriet Puducherry, ligger rundt 870 km sør for Yanam.

Historie
--------

Det franske ostindiske kompani oppretta en handelspost i Yanam i 1723. Denne ble avvikla fire år senere, men gjenåpna i 1743. Som et resultat av Parisfreden i 1763 overga Frankrike de fleste av sine indiske kolonier til Storbritannia. Yanam forble fransk, og ble del av Fransk India. Under Napoleonskrigene var Yanam under britisk okkupasjon mellom 1793 og 1802, og igjen fra 1803 fram til slutten av krigene 1815. India ble selvstendig fra Storbritannia i 1947, og Fransk India ble en del av India som Puducherry i 1954.

Befolkning
----------

Av de 31 000 innbyggerne snakker de fleste telugu, og noen tamilsk. *De jure* er fransk offisielt språk i byen, men *de facto* er det telugu. Ifølge folketellinga fra 2001 er 51 % av byen innbyggere menn og 49 % kvinner. Lesekyndigheten lå på 64 %, hvilket er høyere enn landsgjennomsnittet på 59,5 %. Lesekyndigheten blant menn var på 68 %, og på 60 % blant kvinner. 14 % av innbyggerne i Yanam er barn under 6 år.

Referanser
----------

1. ↑  Census of India – Population, population in the age group 0-6 and literates by sex

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** GeoNames
 |
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet.
**Kitdalen** er en dal som ligger i Storfjord, Troms, Norge. Dalen har en lengde på 5,53 kilometer og ligger mellom Hattefjellet og Mannfjellet. Fjellet Moskkogáisi ligger innerst i dalen.

Kitdalen fra Moskkogáisi

Geografi
--------

Kitdalen er omkranset av fjell og har variert terreng som egner seg godt for ulike utendørsaktiviteter.

Aktiviteter
-----------

### Friluftsliv

Dalen er et populært område for sykkelturer, rideturer, joggeturer og gårturer. Veien går i en løkke, først opp den ene siden av dalen, så ned på den andre siden. Kitdalen er en del av løypa til Lavkarittet.

### Jakt og bærplukking

De siste årene har det blitt elgjakt også i denne dalen. Det er flott bærterreng oppetter fjellsidene i hele dalen.

### Hestesport

Det er en god del hester i dalen, og hestefolk bruker området til tur-ridning.

### Toppturer

Kitdalen er utgangspunkt for mange fine toppturer til fjellene som omkranser dalen.

### Vintersport

Starten på en av kommunens snøscooterløyper er øverst i Kitdalen og går innover Sørdalen. Det kjøres også med hundespann opp alle tre dalene (Norddalen/ Midterdalen og Sørdalen) avhengig av årstid og annen trafikk.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Friskvernklinikken** i Asker er en spesialistklinikk for muskel- og skjelettlidelser, idrettsskader, fedmeproblematikk og lettere, psykiske lidelser. Klinikken ble etablert av lege Jan Erik Ødegård i mars 1996 og var under Jorunn Tangen Holes ledelse ut juni 2009.

Høsten 2001 fikk Friskvernklinikken godkjennelse fra Sosial- og helsedepartementet til økonomiske rettigheter på lik linje med offentlige poliklinikker. Klinikken har idag samarbeidsavtaler med Helse Sør-Øst.

Klinikken er godkjent som utdanningsinstitusjon for fysikalsk medisin og rehabilitering, og dessuten som voksenpsykiatrisk poliklinikk. Deres satsningsområder er videreutviklingen av et tverrfaglig rehabiliteringstilbud til pasienter med sammensatte og komplekse problemstillinger innen både somatikk og psykiatri, i tillegg til pasienter med helseplager knyttet til overvekt.

I august 2009 tok Øydis Jahren over som direktør etter Jorunn Tangen Hole. Vinteren 2010 ble det kjent at Friskvernklinikken måtte nedbemanne kraftig, som en følge av Helse Sør Øst avvisning av Friskvernklinikkens anbud.

Referanser
----------

1. ↑  «Historie». Friskvernklinikken. Besøkt 30.05.2007.
**Søråsen** er et fjellområde i sørøstre delen av Gol kommune, grensende mot Sør-Aurdal og Nesbyen. Grense mot Nystølsfjellet i nord, med Nystølsvarden som høyeste punkt (1296 moh), og mot Vardefjellet i sør (1182 moh). Nystølsvarden er høyeste punkt i Gol med utsikt til Norefjell i sør, Hallingskarvet og Reineskarvet i vest og Jotunheimen i nord. Andre fjellområder på Søråsen er Holtelifjellet (1152 moh) og Raudalsfjellet (1205 moh). Andre fjelltopper er Endefjell med Søthaugberget (1169 moh), Meitebekkfjellet (1241 moh), Bergaleinnatten (1138 moh), Kyrkja (1063 moh), Nøsen (1086 moh) og Røggenatten (1130 moh). 

Av fiskevann er Myklesjøen (968 moh), Grøsetvatnet (904 moh), Kroktjern (962 moh), Røggjin (970 moh), Andsjøen (882 moh), Raudalsvatnet (921 moh), Store Grevsjøen (1053 moh) og Høvren (820 moh) av de største fiskevann med sik og ørret. Nordåsen er den lokale betegnelsen på det som ofte forbindes med Golsfjellet,[] og kjente hoteller som Storefjell, Oset, Kamben, Guriset, Hallingen og Ørterstølen. Søråsen er den høyestliggende del av Gol og mer tilbaketrukket med hytter og tradisjonsrike stølslag.[] På Søråsen finnes gamle stølslag som Eivindli, Holt, Vestreli, Frøysoksstølan, Vassvollstølan, Nystølen, Raudalen, Høvresli, Andsjøstølan og Røggjin.

Oslo's byrådsleder Erling Lae er lommekjent på Søråsen og har sagt følgende: "Å gå på kryss og tvers i fjellet er det gode liv. – Ro, stillhet, stor himmel. Frihetsfølelsen du får når du ser vidt. Ensomheten. Søråsen er det gode sted å være. Nystølsfjellet er det flotteste området i Gol. Det er hit han søker seg om livet går han imot. Noen ganger går han inn til Bjørnsanli, langt inn på Søråsen og utenfor mobilrekkevidde. – Helt fenomenalt. Det er en ulempe i vår tid at du kan ta med deg jobben overalt. Det kan være praktisk, men har også sin pris. Erling Lae liker at det fremdeles finnes steder der ingen kan nå deg. Der du ikke ser ett eneste elektrisk lys eller hører en eneste bil."[]

Kjente personer som har har/har hatt hytte i området er bl.a. jazzmusikeren Tore Jensen, skilandslagstreneren Dag Kaas Arkivert 9. oktober 2007 hos Wayback Machine. polfareren Fridtjof Nansen "Nansenhytta", og lyrikeren, botanikeren og ornitologen Harald Sverdrup.[] Han påviste bl.a. viltvoksende kanelroser (Rosa Majalis) ved Nøsen.[] Valdresen Mikkjel Fønhus har bl.a. skrevet om Raudalsdansen. Søråsen grenser til Vassfaret mot sørøst. Det har vært streifdyr av brunbjørn og jerv og i tidligere tider var det helårsbosetninger med fangstfolk på Søråsen.
**Bragernes len** *(Brakanes len)* var et norsk len som omfattet Røyken, Hurum, Lier og Eiker, i det senere Buskerud fylke.

Historikk
---------

I et skattemanntall for gjengjerden av Bragernes len 1528 inngikk bygdelagene Eiker, Lier, Hurum, Røyken, Modum, Sigdal, Krødsherad og Hallingdal. Bragernes len eller fogderi var som administrativ enhet med denne utstrekning av temmelig ny dato. Da Mogens Gyldenstjerne fikk Akershus len i 1527, het det at han bl.a. skulle ha følgende len til Akershus: Bragernes, Hallingdal og Hurum, så de to sistnevnte ble ikke betraktet som deler av Bragernes len.

Allerede få år senere, etter reformasjonen omfattet visstnok *Bragernes len* utelukkende de kystnære bygdelagene Lier, Røyken og Hurum.

Rundt år 1600 ble Bragernes len delt i to, Bragernes fogderi og Buskerud fogderi.

Kilder
------

* Fladby, Rolf (1963). *Fra lensmannstjener til Kongelig Majestets Foged*. Universitetsforlaget. s. 48-9.
* Fladby, Rolf (1962). *Liers historie*. xx: Lier bygdeboknemnd. s. 220.
Flyfoto av Nes kommune i Akershus der Vorma møter Glomma. Vormsund til høyre, Årnes med Årnes bru over Glomma til venstre.  
**Årnes bru** er ei bru over Glomma i Årnes i Nes kommune i Akershus. Brua er ca. 490 meter lang. Fylkesvei 177 Vormsundvegen går over brua.

Brua stod ferdig i 1963 og ble åpnet av fylkesmann Trygve Lie og samferdselsminister (senere statsminister) Trygve Bratteli lørdag 15. juni samme år.

Gamle Årnes bru
---------------

Den gamle brua på Årnes ble reist 1909. Foto fra perioden 1917–1922.  Postkort: Fra Nasjonalbibliotekets bildesamling 
Den gamle brua på Årnes var fra 1909. Årnesbrua var en av de lengste i landet da den åpna, men var for smal til at to kjøretøy kunne møtes. Den første Årnesbrua ble sprengt i 1940 for å hindre tyske okkupasjonsstyrker under angrepet på Norge i å komme fram med biler. Brua ble siden reparert, først med en smal gangbru, siden for kjøretøyer. Gamlebrua ble revet etter at den nye var ferdig.

* «Aarnes», foto fra 1916–1921 Postkort: Fra Nasjonalbibliotekets bildesamling«Aarnes», foto fra 1916–1921 Postkort: Fra Nasjonalbibliotekets bildesamling
* «Fra Aarnes», foto fra 1917 Postkort: Carl Normann, fra Nasjonalbibliotekets bildesamling«Fra Aarnes», foto fra 1917 Postkort: Carl Normann, fra Nasjonalbibliotekets bildesamling
* «Fra Aarnes» Postkort: Ole Skarbø, fra Nasjonalbibliotekets bildesamling«Fra Aarnes» Postkort: Ole Skarbø, fra Nasjonalbibliotekets bildesamling
* «Fra Aarnes» Postkort: Ole Skarbø, fra Nasjonalbibliotekets bildesamling«Fra Aarnes» Postkort: Ole Skarbø, fra Nasjonalbibliotekets bildesamling

Referanser
----------

1. ↑  Bilder fra boka "Hilsen fra Nes på Romerike" Arkivert 22. august 2010 hos Wayback Machine. fra siden til Alma Forlag, hentet 15. oktober 2012
2. 1 2 3  Søkbar digitalkopi av *Stasjonssenteret Årnes vokser fram* (1997)
Eidskog kirke
**Eidskog prestegjeld** var et prestegjeld tilhørende Vinger og Odal prosti i Hamar bispedømme i Den norske kirke. Det omfattet Eidskog sogn i Kongsvinger kommune i Hedmark fylke, og hovedkirken var Eidskog kirke.

Eidskog prestegjeld og dets sogn er nå en del av Kongsvinger kirkelige fellesråd underlagt Vinger og Odal prosti.

Historikk
---------

*Eiðaskógr sókn* (norrønt) har sin opprinnelse fra kristningen av landet.

Ved kgl.res. av 3. oktober 1859 ble Vinger prestegjeld delt i to: Vinger og Eidskog. Eidskog prestegjeld skulle bestå av den tilbakeværende del av Eidskog sogn hvorfra Vestmarka sokn ble utskilt som eget sogn.

Fra 2004 ble prestegjeldet som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk det også ut av lovverket.

Kirkesogn
---------

Prestegjeldet hadde ved sin avvikling følgende sogn og kirker:

* Eidskog
* Vestmarka

Referanser
----------

1. ↑  Rygh, O. (Oluf) (1900). *Norske Gaardnavne*. Kristiania: Fabritius. s. 218.
2. ↑  Dietrichson, L. (Lorentz) (1888). *Sammenlignende Fortegnelse over Norges Kirkebygninger i Middelalderen og Nutiden*. Malling. s. 34.
3. ↑  Prestegjeld og sogn i Hedmark, arkivverket.no
4. ↑  Endringer i gravferdsloven og kirkeloven - Rundskriv 20.12.2011. regjeringen.no
5. ↑  «Kirkelig enheter og endringer i prosti og menigheter». *docplayer.me*. Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste AS. 2009. Besøkt 5. mars 2023.
*Se også Raggsteindalen Høyfjellsstue.*
**Raggsteindalen** er en dal som ligger på nordsiden av Hallingskarvet i Hol kommune i Buskerud. Dalen omkranses av Raggsteinnuten (også kjent som Lensmannsnuten) og Hallingskarvet i sør og øst, og begynner ved Strandavatnet. Ved Raggsteinnuten svinger den mot vest, og går bratt oppover før den ender i Ljøtebotn, et område med åpne sletter på nordsiden av Hallingskarvet, like før Kyrkjedøri. I dalen går elven Raggsteindøla.

Navnet Raggsteindalen kommer sannsynligvis av «ragg stein», fra «rak stein», og kommer av at det før 1850-årene stod en høy, rak og spiss stein i dalen, akkurat der hvor dalen svinger vestover. Denne steinen ble sprengt i stykker og restene brukt som grunnmursstein da man oppførte en ny støl i dalen.

Dalen har vært bebodd, både av lovlydige bønder, og også av en fredløs drapsmann en gang i tiden. Restene av gårdene kan sees den dag i dag, og to av husene er restaurert og brukes som hytter. 

Gjennom dalen går flere stier – en leder til Finse, mens en annen går mot Raggsteinnuten og Folarskardsnuten. Ved Strandavatn ligger Raggsteindalen Høyfjellsstue. 

  


Fotografen står her øverst i Raggsteindalen og ser østover. Selve dalen sees til venstre, mens man mot høyre ser henholdsvis Raggsteinnuten, og deretter Ljøtebotnberget helt til høyre. Foto: Sindre Skrede, 2006.

Se også
-------

* Aurlandsdalen – i samme område
* Iungsdalen – like nord for Strandavatn

Eksterne lenker
---------------

* (en) Raggsteindalen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
Åsnes kirke
**Åsnes prestegjeld** var et prestegjeld tilhørende Solør prosti i Hamar bispedømme i Den norske kirke. Det omfattet Åsnes kommune i Hedmark fylke, og hovedkirken var Åsnes kirke.

Åsnes prestegjeld og dets sogn er nå en del av Åsnes kirkelige fellesråd underlagt Hamar domprosti.

Historikk
---------

*Ásness sókn á Sóleyjum* (norrønt) har sin opprinnelse fra kristningen av landet. Åsnes antas å være lagt under Hof prestegjeld i førreformatorisk tid, da det var behov for å tilpasse den kirkelige inndelingen til folketallet og bosetningsmønsteret etter Svartedauden.

Ved kgl.res. av 12. juli 1848 ble Hof delt i to, ved at *Åsnes prestegjeld* ble utskilt og omfattet Åsnes hovedsogn og Våler annekssogn. Ved kgl.res. 10. september 1853 ble Våler sogn fraskilt Åsnes og opprettet som eget Våler prestegjeld.

Fra 2004 ble prestegjeldet som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk det også ut av lovverket.

Kirkesogn
---------

Prestegjeldet hadde ved sin avvikling følgende sogn og kirker:

* Åsnes
* Gjesåsen
* Åsnes Finnskog

Referanser
----------

1. ↑  Rygh, O. (Oluf) (1900). *Norske Gaardnavne*. Kristiania: Fabritius. s. 285.
2. ↑  Dietrichson, L. (Lorentz) (1888). *Sammenlignende Fortegnelse over Norges Kirkebygninger i Middelalderen og Nutiden*. Malling. s. 34.
3. ↑  Prestegjeld og sogn i Hedmark, arkivverket.no
4. ↑  Endringer i gravferdsloven og kirkeloven - Rundskriv 20.12.2011. regjeringen.no
5. ↑  «Kirkelig enheter og endringer i prosti og menigheter». *docplayer.me*. Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste AS. 2009. Besøkt 5. mars 2023.
**Nederland** er en by i den amerikanske delstaten Texas, fylket Jefferson County. Byen ble grunnlagt i 1897 av nederlandske nybyggere, den første bosetningen fant sted langs det som nå er Boston Avenue (opprinnelig Heeren Straats) på et område nybyggerne fikk kjøpt av Kansas City Southern railroad. Den fikk bystatus i 1948. Orkanen Ike raserte byen i 2008.
Nederland ligger i et område kjent som «det gylne triangel» som også Port Arthur og Orange er en del av.

Byens våpen er smykket med tulipaner.

Befolkning| Folketelling | Befolk. |  | %± |
| --- | --- | --- | --- |
| 1950 | 3 805 |   | — |
| 1960 | 12 036 |   | 216,3% |
| 1970 | 16 810 |   | 39,7% |
| 1980 | 16 855 |   | 0,3% |
| 1990 | 16 192 |   | −3,9% |
| 2000 | 17 422 |   | 7,6% |
| 2010 | 17 547 |   | 0,7% |
| 1930–2000, 2010 |

Referanser
----------

1. ↑  Texasalmanac (PDF; 1,2 MB). Abgerufen am 4. Oktober 2012
2. ↑  U.S. Census Arkivert 1. desember 2015 hos Wayback Machine.. Lest 16. oktober 2012

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Nederland, Texas – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Nederland im Handbook of Texas

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** GeoNames **·** MusicBrainz **·** GNIS **·** GNIS
 |

29°58′23″N 93°59′48″V
**Medaljen for norske finlandsfrivillige 1940** er en medalje utdelt av Den norske Finlandskomitéen til nordmenn, som meldte seg som frivillige til tjeneste på finsk side i vinterkrigen. Medaljen omtales også som deltagermedaljen for de norske frivillige i Finland under vinterkrigen, men må ikke forveksles med den offisielle, finske Vinterkrigens minnemedalje, som også ble tildelt utenlandsfrivillige.

Bakgrunn
--------

Den norske Finlandskomitéen ble etablert i desember 1939. Året etter fikk den produsert en medalje som belønning til dem som hadde meldt seg til tjeneste, med den intensjon at alle frivillige som tjenestegjorde i Finland skulle få medaljen. På grunn av at Norge var kommet med i andre verdenskrig lot ikke utdelingen seg gjennomføre som planlagt.

Utforming
---------

Medaljen for norske finlandsfrivillige 1940 og portrettfoto av Ole Wehus som samarbeidet med Gestapo i Norge og ble henrettet i landssvikoppgjøret.  Foto: Fra krigsutstillingen i Arkivet i Kristiansand 
Båndstripe for medaljen
Medaljen er i bronse og har en diameter på 29 mm. Den har som motiv på avers Finlands løve omgitt av omskriften «FOR : NORGE : MED : FINLAND : 1940 :». Reversen har en valknute, kalt «Olavsknute», med heraldiske roser i løkkene, og med omskriften «NORSKE : FRIVILLIGE : 1940 :». Medaljen ble laget av gullsmedfirmaet J. Tostrup i Oslo.

Medaljen er opphengt i et sløyfeformet bånd der båndet er norske og finske flaggfarger slik at den horisontale delen av sløyfen er rød-hvit-mørk blå-hvit-rød og den midtre vertikale delen hvit-lys blå-hvit.

Mottakere
---------

Blant kjente mottakere av medaljen er Max Manus og Leif Larsen, kjent som «Shetlands-Larsen».

Referanser
----------

1. ↑  Felleskatalogen for Arkivverket, Arkivverket.
2. ↑  «Minnemedalje for Finlandsfrivillige», *Aftenposten* (aften), 16. desember 1940, s. 2.
3. 1 2  Carsten Svarstad: «Nye norske gullsmedmedaljer», *Gullsmedkunst*, årg. 38, 1948, s. 21.
4. ↑  Tore Z. Trosdahl: *Norges medaljer 1920–1995*, Oslo: Tosses forlag, 2001, s. 46.

Eksterne lenker
---------------

* Norjalaisten vapaaehtoisten muistomitali (Talvisota), nettside med bilde av medaljen.

Portal: Andre verdenskrig