recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Frederik (Friedrich) lensbaron Vittinghof** (kaldt **Scheel**)(født 2. februar 1624 på Autzen i Kurland, død 7. mai 1691 i København) var en dansk overhoffmester, godseier og landdrost i Pinneberg.

Han var sønn av Werner von Vietinghoff og hustru Margrethe Budde, datter av oberst Friderich Godslefsen Budde (1589-1650) og Anne Axelsdatter Urup (1595 Vapnø slott, Halland-1674 Trondheim). I 1654 ble han ansatt som hoffjunker under kong Frederik III, 1660 kammerjunker og senere samme år kammerherre. I 1657 ble han rittmester i oberst Ecksteins regiment i Norge. I 1660 ble han utnevnt til råd og landdrost i Pinneberg og kjøpte året etter herregården Eskebjerg på Fyn, som han senere - i 1680 - fikk opprettet til baroni under navnet *Scheelenborg*. Da prinsesse Ulrikke Eleonore i 1680 giftet seg med kong Karl XI av Sverige, fulgte han henne som guvernør for hennes hoffstat. Senere utnevntes han til hennes overhoffmester, en stilling han bekledde frem til 1684, samme år som han ble ridder av Dannebrogordenen.

Ekteskap og familie
-------------------

Han var gift med Eleonore Marie Sehested (egentlig: Sested) (født i Mecklenburg 1630, død på Birkholm 4. juni 1696), datter av Cai Sested (Sehestedt) til Mönchneverstorff og Anna v. Ahlefeldt (1592-1645). Parets store besittelser gikk etter Vittinghofs død over til datteren Sophie Charlotte (1666–1732), gift med general Schack Brockdorff (1652–1730), som arvet baroniet. Paret Vittinghofs epitafium, bekostet av datteren, ses i Sankt Knuds kirke i Odense, hvor han er avbildet en face og hun bak ham i profil i en portrettmedaljong. Gravminnet er tilskrevet Thomas Quellinus.

Referanser
----------

1. 1 2  C. E. A. Schøller (1905). «Vittinghof (kaldet Scheel), Frederik Baron,». *Dansk biografisk Lexikon, Bricka*. runeberg.org. Besøkt 2. desember 2017.
2. ↑  «Skt. Knuds Kirke (Inventar og gravminder)». *Danmarks Kirker*. IX, bind 1: 833–34. 1990. Besøkt 2. desember 2017.

Portal: Danmark
**Joseph Jervell** (født 3. november 1813 i Molde, død 18. mai 1885 i Ålesund) var en norsk prest og redaktør. Han ble student i 1833 og teologisk kandidat i 1840. I 1843 ble han utnevnt til personellkapellan hos soknepresten i Bolsø og Molde, Peter Vogelius Deinboll. I 17 år virket han i denne stilling, men også som bestyrer av forskjellige andre sognekall, blant annet i Kristiansund. 

I 1845-46 var han på studiereise til Tyskland, Sveits og Frankrike for å studere allmueskolevesenet. I 1858 ble han utnevnt til sokneprest i Molde, to år senere til sokneprest i Fræna og i 1873 til sokneprest i Ålesund, fra 1879 også til prost i Nordre Sunnmøre prosti, et embete han ble fritatt fra i 1884. I 1885 gikk han av med pensjon, og døde bare noen uker senere.

I 1845 startet han sammen med Deinboll bladet Religionsblad for Menigmand. Året etter overtok Deinboll redaksjonen alene. I 1859 startet han så Norsk Almueskole-Tidende. Dette bladet kom ut hver uke i to år, men ble så nedlagt.

Kilder
------

* Om Joseph Jervell i Norsk Forfatter-Lexikon 1814–1880 / Tredje Bind. I-L, side 151
* *Joseph Jervell og Norsk Almueskole-Tidende*. Avsnitt i Gro Hagemann: *Skolefolk. Lærernes historie i Norge*. Ad Notam Gyldendal 1992 ISBN 8241701322 side 30-31

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister
 |
**Oskar Gustav Rudolf Hergt** (født 22. oktober 1869 i Naumburg an der Saale, død 9. mai 1967 i Göttingen) var en tysk politiker.

Hergt gikk på Domgymnasium Naumburg og studerte deretter jus i Würzburg, München og Berlin. Han var først dommerfullmektig i Sachsen og dommer i Bad Liebenwerda, deretter, fra 1905–14 hadde han ulike stillinger i det prøyssiske finansdepartementet. Han ble så regjeringspresident i 1914 i Liegnitz og i 1916 i Oppeln. Fra august 1917 til november 1918 var han prøyssisk finansminister. 

Han var medlem av Freikonservative Partei, som ble oppløst etter første verdenskrig. Etter novemberrevolusjonen 1918 deltok Hergt i stiftelsen av det nye konservative partiet Deutschnationale Volkspartei og ble i desember samme år partileder. Han var medlem av den prøyssiske lovgivende forsamling 1919 og representerte som medlem av Riksdagen (fra 1920) og av Den grunnlovsgivende prøyssiske Landsforsamling (i fra 1921) og Preußischer Landtag. I perioden januar 1927 til juni 1928 var han justisminister i Wilhelm Marx' koalisjonsregjering. Samtidig var han visekansler. I forbindelse med den nazistiske maktovertakelsen i 1933 oppga han helt det politiske livet.

Referanser
----------

1. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 9. april 2014[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Autorités BnF, BNF-ID 170613144[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   Brockhaus Enzyklopädie, Brockhaus Online-Enzyklopädie-id hergt-oskar[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   Gemeinsame Normdatei, GND-ID 116735759, besøkt 14. august 2015[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* «Hergt, Oskar» i *Nordisk familjebok* (supplement til andre opplag, 1924)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data)
 |
**Ove Bille** var en dansk biskop og kongens kansler.

Etter en formell utdannelse ble han magister og i 1499 sekretær ved kanselliet. Senest i 1507 har han steget i rekkene til kansler for kong Hans av Danmark, Norge og Sverige (1455–1513). I den tumultiøse tiden rundt kongens død i 1513 ble han riksråd, og omkring 1520 ble han biskop situert til Aarhus domkirke i Aarhus stift. Han var siste katolske biskop i Aarhus.

Bille var bror til Eske Bille (1480–1552) som delvis rådet i Bergen. Begge ble fengslet en tid mens reformasjonen pågikk i tiden rundt 1537. En annen bror het Mogens Bille og var også riksråd, men døde i 1538.

Referanser
----------

1. ↑  Ove Bille i Dansk biografisk leksikon.
2. ↑  
«Bisperækken i Aarhus Stift / Før Reformationen» **(dansk)**. Aarhus Stift. Besøkt 29. mars 2020.
3. ↑  Bille, Ove i Dansk biografix leksicon

Eksterne lenker
---------------

* «Bishop Ove Bilde» **(engelsk)**. Catholic-Hierarchy.org. Besøkt 29. mars 2020.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Dansk biografisk leksikon **·** Catholic-Hierarchy
 |

Portal: Danmark
(**Nils**) **Erik Lenander** (født 16. april 1883 i Västervik, død 9. mars 1956 i Stockholm) var en svensk gruveingeniør og bedriftsleder. Han var sjef i Orkla fra 1922 til 1938.

Lenander tok artium i Linköping i 1901, og studerte deretter ved Uppsala universitet 1901–1904 og ved Bergshögskolan (en del av Kungliga Tekniska högskolan) 1904–1905. Han arbeidet som gruveingeniør i Vest-Afrika 1906–1907, og var for første gang innom Orkla Gruber på Løkken Verk 1907–1910. Etter en tid som disponent ved AB Ryllshytte zink- och blygruvor i Garpenberg kom han tilbake til Orkla som disponent i 1912. Fra 1922 var han selskapets administrerende direktør. Lenander trakk seg tilbake fra Orkla i 1938, og ble etterfulgt i direktørstolen av Thorry Kiær.

Etter engasjementet for Orkla tok slutt reiste Lenander hjem til Stockholm. Her ledet han konsulentforetaket AB Industrimetoder, som arbeidet med malmprosessering og metallurgi. Han var også involvert i selskapet Svenska Diamantbergborrnings AB, der han gjennom datterselskapet AB Elektrisk malmletning foretok geologiske undersøkelser på vegne av Orkla.

Lenander ble valgt inn i Det Kongelige Norske Videnskabers Selskab i 1935.

Referanser
----------

1. 1 2   Svenskt biografiskt lexikon, «N Erik Lenander», Svensk biografisk leksikon-ID 11220[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Morgenbladet, utgitt 15. april 1943[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  «Lenander, Nils Erik». *Hvem er Hvem*. 1930. Besøkt 6. januar 2018.
4. ↑  *Løkken verk : En norsk grube gjennom 300 år*. Orkla Grube-Aktiebolag. 1954. s. 325.
5. 1 2  Kjellander, Rune. «N Erik Lenander». *Svenskt biografiskt lexikon*. Besøkt 6. januar 2018.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Svenskt biografiskt lexikon
 |
**Margit Lunde** (født 8. mars 1881, død 14. august 1976) var en norsk sanger og skuespiller.

Hun var datter av Carl Lunde (1852–1920) og Josefine Marie Smith (1849–1930). Faren var maler i Kristiania med dekorasjoner som spesialitet.

Margit debuterte ved Centralteatret i 1907 som "Frøken Næsevis" i en operette av Offenbach, og fortsatte der i flere sesonger. I 1910 var hun "modellen" i Lehars nyskrevne *Greven av Luxemburg*.

Hun giftet seg i 1911 med teatersjef Ludvig Müller (1868–1922), sønn av Amalie Skram. Hun kalte seg Margit **Lunde-Müller**. De tilbrakte et par sesonger omkring 1914 ved Trondhjems Nationale Scene 1914–16, hun som skuespilderinde og han som teatersjef. Efter en sesong ved Den nationale scene i Bergen, ble det tre år med omreisende teater i de nordiske land for teaterparet. En kort periode var hun ved Chat Noir.

Ved filmen spilte Margit Lunde-Müller i 1917 i stumfilmen *Fjeldgodsets hemmelighet*. Hun bekledde også en rolle i den svenske *En stille flirt* fra 1934 med Emmy Worm-Müller.

Ludvig døde i 1922. Året efter giftet Margit seg med sanitetsmajor og prestesønn Wilhelm Kristian Magelsen Schaft (1866–1947). Hun kalte seg da Margit **Lunde-Schaft**.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4   Liv Jensson, Biografisk skuespillerleksikon : norske, danske og svenske skuespillere på norske scener særlig på 1800-tallet, side(r) 109, oppført som Lunde (Lunde-Müller), Margit[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   dødsannonse[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Lunde-Schaft, Margit i Hvem er Hvem, 1973.
4. 1 2  OSA, *En teaterveteran*, 90-årsnotis i Aftenposten den 8. mars 1976.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister **·** KulturNav
 |
**Johan Frauen** (født 31. mai 1688 i Trondhjem, død 20. desember 1736 i København) var en norskfødt, kongelig hoffkonfessionarius. 

Han var sønn av den tyskfødte kirurg Christian Frauen (d. 1717), morens navn var Elisabeth Marie Dalhuus (d. 1731). Frauen ble student i Trondhjem fra 1705, men reiste siden til Halle, hvor han formentlig ble påvirket av pietismen. Etter hjemkomsten, ble han med støtte av prins Carl og prinsesse Sophie Hedevig sogneprest i Gerlev og Dråby i Hornsherred på Sjælland. Her giftet han seg med den avdøde sogneprest Bendix Lysters (d.1721) enke, Anna Juel (d. 1744). Bryllupet foregikk den 21. juli 1722 på Jægerspris slott, som på det tidspunkt tilhørte prins Carl.

Kongelig konfessionarius
------------------------

Da Christian VI ved sin tronbestigelse avskjediget stemoren Anna Sophies tilhengere og venner, kom Frauen i 1731 i Søren Lintrups sted som kongelig konfessionarius. Samme år ble han medlem av kommisjonen til Universitetets reorganisajson. Den kongelige gunst varte dog ikke lenge, da Frauen forlot sitt tidligere standpunkt og plustelig gikk til angrep på den pietistiske lære. Han ble tre ganger advart via hoffmarskalken, men fortsatte sine prekener mot pietistene til kongen ble vred og han ble avskjediget i 1733 med pensjon. Han flyttet heretter til Helsingør. Da broren, tollembetsmann i København Marcus Frauen døde i 1734, søkte han kongen om igjen å få lov til å komme til København. Ansøkningen ble godkjent, mot at han holdt seg vekk fra hoffet. 

Frauen døde den 20. desember 1736 i København, og ble bisatt i Holmens kirke den 24. desember samme år. Til minne om ham er anbrakt i en vindusnisje i vestveggen i kirkens kapellsal, en sortmalt, kvadratisk innskriftstavle med graverte, forgyldte versaler og kursiv.

Referanser
----------

1. 1 2   Dansk biografisk leksikon, Dansk Biografisk Leksikon-ID Johan\_Frauen[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2  L. Koch (1891). «Frauen, Johan». *Dansk biografisk Lexikon, Bricka*. Gyldendalske Boghandels Forlag (F. Hegel & Søn). Besøkt 28. januar 2018.
3. ↑  Jan Steenberg (1960–65). «Holmens Kirke» (PDF). *Danmarks Kirker*: 152. Besøkt 28. januar 2018.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Dansk biografisk leksikon
 |

Portal: Danmark
**Else Poulsdatter Laxmand til Asserbo og Knabstrup** (født efter 1491, død 31. desember 1546) var en dansk adelskvinne.

Biografi
--------

Hun var datter av rikshoffmester Poul Laxmand og Inger Holgersdatter Munk (Lange). I 1502, da Else var 16 år gammel, ble hennes stenrike far overfalt og drept på vei hjem, etter en samtale med kong Hans på slottet, av de to adelsmennene Bjørn Andersen Bjørn og Ebbe Strangesen. Laxmands fetter, riksråd Oluf Stigsen Krognos tok heretter Else og hennes to søsken til seg i sitt hus, og inndro deres fedrene og mødrene eiendommer under sin bestyrelse.

Kongen overvar messer for den avdøde Laxmands sjel, og lot sin vogn ledsage liket til Vor Frue Karmelitterkloster i Helsingør. Men kort etter kunngjorde kongen på Sjællands landsting i Ringsted at Laxmand hadde stått i forræderisk forbindelse med svenskene, og at hans gods derfor ville bli beslaglagt av kronen.

### Ekteskap

Else Laxmand var, da faren døde, trolovet med befalingsmann på Kalmarhus, Abraham Eriksen Gyldenstierne. Han ektet Else, mot kongens vilje, og valgte å se bort både fra hennes manglende formue og fra den skamplett som var kastet over familien. Den 10. september 1503 avga Gyldenstierne Kalmar len og flyttet med hustruen til gården Demstrup ved Randers Fjord i Jylland. Her levde de inntil Gyldenstierne under Christian II dro tilbake til fødelandet, Sverige. Han forsøkte flere ganger å overbevise Christian II om den store urett som var begått mot hans kone, men uten resultat.

Gyldenstierne døde i 1514, hvoretter Else fortsatte bestrebelsene med å skaffe arven tilbake, med store utgifter til følge. Senere bega hun seg tilbake til Danmark. Ved en herredagsdom av 4. desember 1526 ble hun og broren Peder anerkjent til deres mødrenearv, hvorfor de mottok erstatning i Asserbo og gods på Fyn. De måtte samtidig gi avkall på ethvert arvekrav etter faren.

Else Laxmand hadde 6 barn med Gyldenstierne. Datteren Giørvel Abrahamsdatter Gyldenstierne overtok Knabstrup etter moren.

### Gravsten

Else Laxmand døde den 31. desember 1546, og ble gravlagt i Vallby kirke, Skåne under en gravsten utført av Morten Bussert. På stenen, som bærer Laxmands portrett i helfigur, ses hennes fedrene våpen Laxmand, Brahe, Krummedige og Thott samt hennes mødrene våpen Munk/Lange, Flemming, Krumpen og Munk.

Referanser
----------

1. 1 2  Chr. H. Brasch (1873). *Gamle Eiere af Bregentved fra 1382 til 1740*. Kjøbenhavn: C. A. Reitzel. s. 88-98.
2. ↑  A. Heise (1896). «Laxmand, Poul». *Dansk biografisk Lexikon, Bricka*. Gyldendalske Boghandels Forlag (F. Hegel & Søn). Besøkt 28. januar 2018.
3. ↑  Sune Dalgård (2000). *Poul Laxmands sag: dyk i dansk historie omkring år 1500*. København: Det Kongelige Danske Videnskabernes Selskab. s. 177–178.
4. ↑  Anders J. Eriksholm (1909). «En gammel Herregaard [: Knabstrup] og Rids af Livet paa Gaarden for omkr. hundrede Aar siden». *Historisk Samfund for Nordvestsjælland*: 24.
5. ↑  «Vallby, Skåne. Gravsten. Slægtstavler for Abraham Gyldenstierne og Else Laxmand». gravstenogepitafier.dk. Besøkt 28. januar 2018.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni
 |

Portal: Danmark
**Henning Podebusk** (født på Rügen, død 1388) var en tysk-dansk drost som gikk i Valdemar Atterdags tjeneste i 1350 da sistnevnte oppholdt seg i Nord-Tyskland.

Podebusk tilhørte en av Rügens gamle adelsfamilier, en sidegren av den opprinnelig slaviske fyrsteslekten **Putbus**. I 1353 var han viktig i forhandlingene som resulterte i at Johan den milde ga fra seg Nykøbing slott, og i 1360 deltok han i riksforsamlingen i Kalundborg. Samme år ble Skåne gjenerobret, og i 1361 deltok han i kong Valdemars hærtokt til Gotland som kulminerte i det blodige slaget ved Visby, som etterpå ble brannskattet. I 1365 satt Podebusk som *gældker*, dvs. styrer i Skåne som avla regnskap for drosten. At Podebusk gjorde karriere fordi han var bror til kong Valdemars frille Tove, er helt uhistorisk, spesielt siden Tove var frillen til Valdemar den store.

Våren 1368 angrep 37 skip og to tusen menn fra hansabyene Danmark og underla seg København som deretter ble ødelagt. I juli samme år brøt svenske og tyske tropper inn i Skåne, Sønderjylland og Norge, og kong Valdemar måtte rømme utenlands. I denne kaotiske tiden stod Henning Podebusk for styret i Danmark («høvedsmann for Danmark»), til han fikk i havn fredsavtalen i Stralsund, underskrevet 24. mai 1370. Denne avtalen mellom Valdemar Atterdag og hansabyene sikret at kongen kunne vende tilbake til Danmark, og satte punktum for «den store krig mot Hansaen» (1367-70).

I 1375 døde kong Valdemar, og alt i desember samme år mottok Podebusk Holbæk slott, oppført av kong Valdemar Seier på 1200-tallet, i len av Valdemar Atterdags datter, dronning Margrethe 1. Da tronarvingen, Margrethes sønn Olav Håkonsson, døde ung i 1387, var det Henning Podebusk som sikret hennes posisjon som enkedronning. I oktober 1388 omtales hans kone som enke. Paret hadde 4 sønner:

* Tetz Podebusk, biskop i Odense (død 1400).
* Brantho (eller Brand) Podebusk, oppkalt etter sin farfar Brantho, døde tidlig.
* Johan eller Hans Podebusk, gift med en dansk adelsdame.
* Predbjørn Podebusk, gift med en dansk adelsdame.

Henning Podebusk har etterslekt i Norge gjennom adelsslekten Kruckow i Luster i Sogn.[]

Referanser
----------

1. ↑   oppført som Henning von Putbus, www.deutsche-biographie.de, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Henning Podebusk», *Dansk biografisk Lexikon*
3. ↑  Knudsen, Anders Leegaard: «gældker» i *Den Store Danske* på lex.dk. Hentet 27. oktober 2023 fra
4. ↑  «Henning Podebusk», *Dansk biografisk Lexikon*
5. ↑  Anders Bager Eriksen: «Freden i Stralsund»
6. ↑  «Holbæk slott»
7. ↑  Biskop Tetz Podebusks segl, *arkiv.dk*
8. ↑  «Henning Podebusk», *Dansk biografisk Lexikon*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Dansk biografisk leksikon **·** Prabook **·** Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND
 |
**Amund Wilhelm Leholm Paulsen Wendelbo** (født 8. juni 1863 på Foldereid i Nord-Trøndelag, død 26. mars 1922 i Steinkjer) var en norsk banksjef, forretningsmann, underoffiser og politiker (V).

Han var vokste opp på «lensmannsgården» på Foldereid som sønn av gårdbruker Paul Christian Petersen Wendelbo og hustru Anne Amundsdatter Bach. På farssiden var han tremenning av Kolvereids ordfører Christian Wendelbo Strand. Deres tippoldefar var den første til å bruke slektsnavnet Wendelbo, som viser til Vendsyssel i Danmark. På morssiden var han oldebarn av stortingsmann og lensmann Ole Jacobsen Mehlum. Amund Wendelbo giftet seg med Lina Marie Johannesdatter Ystad. De fikk fire barn.

Han gikk underoffiserskolen i Trondhjem, hvorpå han fikk en stilling som lensmannsbetjent i Grong. Wendelbo tjenestegjorde i underoffiserkorpset på Steinkjersannan fra 1889 til han tok avskjed med fanejunkers grad i 1909.

Wendelbo begynte som fullmektig i Stenkjær Privatbank, hvor han i 1899 ble banksjef. Han var med på å etablere Stenkjær Dampsag og Høvleri, Stenkjær mekaniske Værksted og Stenkjærfossens Mølle & Elektrisitetsverk – i det siste foretaket var han disponent fra 1902 til kommunaliseringen i 1919, ved siden av banksjefstillingen. Han var også med på å kjøpe venstreorganet *Indtrøndelagen* i 1902. Wendelbo var banksjef i Stenkjær Privatbank frem til sin død for egen hånd i 1922, da banken også gikk fallitt.

Wendelbo var Steinkjers ordfører i årene 1914, 1915, 1916 og 1919, valgt som venstremann.

Han var sentral i avholdsbevegelsen som skattmester i Norges storlosje av IOGT.

Referanser
----------

1. ↑  Leirvik, Kåre og Leirvik, Sveinung (1980). *Nærøy bygdebok. Bd. 1: Gårder og slekter i Foldereid 1600–1964*. Nærøy kommune. s. 270–274. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)
2. ↑  Leirvik, Kåre og Leirvik, Sveinung (1980). *Nærøy bygdebok. Bd. 1: Gårder og slekter i Foldereid 1600–1964*. Nærøy kommune. s. 294. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)
3. 1 2  «Wendelbo, Amund». *Steinkjerleksikonet*. Besøkt 4. juni 2013.
4. 1 2 3  Steenstrup, Bjørn (red.) (1912). *Hvem er Hvem?*. Kristiania: Aschehoug. s. 281.
5. ↑  «Ordfører Amund Wendelbo». *Nord-Trøndelag*: 2. 28. mars 1922.
6. ↑  «Statsarkivet i Trondheim. Steinkjer sokneprestkontor, H/Ha/Haa/L0003: Ministerialbok nr. 3, 1913–1922». Digitalarkivet. s. 180. Besøkt 19. mars 2018.
**Oluf Christophersen Budde** (født 7. november 1682 i Lille Fosen (senere Christianssund), død 11. januar 1744 på Nøtterø) var en dansk-norsk sjøoffiser.

Han var sønn av kaptein Christoffer Budde (d. 1701) og hustru Dorthe Melchiorsdatter Qvintler (d. 1700). I 1700 ble han student, og fungerte etter farens død som huslærer for sine yngre brødre. I 1704 oppga han studiene for å gå i engelsk sjøtjeneste. I 1710 ble han antatt som styrmann og samme år forfremmet til månedsløytnant i den dansk-norske flåten. I 1715 ble han fast offiser, og avanserte etter hvert til kommandørkaptein.

I 1712 var han med fregatten *Hejren* som i kamp mot svenske krigsskip ble senket av Vita Örn. Størstedelen av besetningen og Budde ble reddet. I 1715 deltok han under Christian Carl Gabel i affæren på Kolberger-Heide. Fra 1719 til krigens slutt var han Tordenskjolds flaggkaptein ombord i linjeskipet *Laaland*, i oktober samme år ledet han angrepet med den svenske flotilje som lå i Gøteborg. I 1722 ble han ansatt ved innrulleringen i Norge og døde som overlos i det sønnenfjelske Norge den 11. januar 1744 på gården Ørsnæs på Nøtterø.

Budde ble den 27. september 1726 i Atraa kirke gift med Petronelle Kirstine Green, datter av sogneprest i Tinn, Peder Fredriksen Green og Mette Røyem. *Buddes vei* på Nøtterøy er oppkalt etter ham.

Referanser
----------

1. ↑  «Ole Christophersen Budde». *Store norske leksikon*. snl.no. 2009.
2. 1 2  Olav Bergersen, red. (1963). *Tordenskiolds brev*. Universitetsforlaget. s. 854.
3. ↑  C. With (1889). «Budde, Oluf Christoffersen». *Dansk biografisk Lexikon, Bricka*. runeberg.org. Besøkt 1. april 2018.
4. 1 2  Olav Hoff (1989). «Om Tordenskiolds flaggkaptein og Wergelands sønn». *Nøtterøy Historielag*. notteroyhistorielag.no. Besøkt 1. april 2018.
5. ↑  H. H. Einung (1978). «Tinn soga»: 437. Besøkt 1. april 2018.
6. ↑  J. L. Qvisling (1906). «Øvre Telemarkens historie : i det 17de aarhundrede»: s. 162–164. Besøkt 1. april 2018.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Christian August Grønvold** (født 18. august 1810 i Stavern, død 10. april 1889) var en norsk prest. Han skrev erindringer som ble utgitt etter hans død, i 1943.

Liv
---

Han var sønn av premierløytnant Nicolai Grønvold og Rise Prebensen, bror til artilleriløytnant Bernt Grønvold og far til forfatteren Didrik Hegermann Grønvold og malerne Marcus og Bernt Grønvold.

Grønvold gikk ut av Drammen latinskole i 1830, og begynte deretter å studere ved universitetet i Christiania. Men på grunn av farens pengemangel måtte han fra 1831 til 1835 livnære seg som huslærer hos statsråd Hegermann i Kristiansand. I 1836 ble han *cand. theol.*, og året etter ble han utnevnt til sogneprest i Værøy. Fra 1842 var han sogneprest i Årstad og prest ved St. Jørgens hospital i Bergen. Han beholdt dette embetet til han gikk av med pensjon i 1885.

Som pensjonist skrev Grønvold sine erindringer, som sønnen Didrik Grønvold (1855–1928) senere redigerte, og som utkom hos Cammermeyers forlag i 1943 under tittelen *Mit Liv i Aarene efter 1814*. Han rakk å føre erindringene frem til året 1843 før han døde. Et utdrag av boken ble utgitt av Værøy menighetsråd som *Lofotboka 1983*.

Referanser
----------

Litteratur
----------

* Halvorsen, J.B. (1888). *Norsk Forfatter-Lexikon 1814-1880*. Kristiania: Den Norske Forlagsforening.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister **·** BIBSYS **·** VIAF
 |
Denne artikkelen inneholder en liste over kilder, litteratur eller eksterne lenker, men enkeltopplysninger lar seg ikke verifisere fordi det mangler konkrete kildehenvisninger i form av fotnotebaserte referanser. Du kan hjelpe til med å sjekke opplysningene mot kildemateriale og legge inn referanser. Opplysninger uten kildehenvisning i form av referanser kan bli fjernet. Se Mal:Referanseløs for mer informasjon.

**Cakewalk** var et new wave/pop/indie-band fra Bodø. Cakewalk sang på nord-norsk. Cakewalk spilte mest konserter i Bodø, men også på Blitz-huset i Oslo, på UFFA-huset i Trondheim og i Tromsø.

Etter at han sluttet i Cakewalk, ble Roy Døhring medlem av Irie Darlings.

Medlemmer
---------

* Sten Nilsen – gitar, vokalist
* Roy Døhring – gitar
* Remi Larsen – bass
* Johnny Hansen – trommer
* Hans Svendsen – keyboard

Diskografi
----------

* *Vådeskudd* (EP) 12"-vinyl (Fin musikk, 1986)

1. «Vådeskudd»
2. «Min gode venn og elsker»
3. «Mordere»

* *Cakewalk* kassett (Fin musikk, 1986)

1. «Ungdommen»
2. «Av alle ting»
3. «Ved en mur»
4. «I frisinn»
5. «For siste gang»
6. «I år var i fjor»
7. «Krigen er over»
8. «Bak tusen øyne»
9. «Mitt hus»
10. «Petter, din sønn»

* *Ingen* (EP) 7"-vinyl (Fin musikk, 1988)

1. «Ingen»
2. «Forklaring»
3. «År»

Eksterne lenker
---------------

* (en) Cakewalk på Discogs Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** Discogs
 |
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet.

**Mosjøen Skolekorps** er et musikkorps med janitsjarbesetning, basert i Mosjøen. Korpset ble stiftet 10. mars 1948. Per 2023 er det et av korpsene i Mosjøen som har flest medlemmer. Korpset deltar i liten grad i musikktevlinger, men hevdet seg til seier i en korpskonkurranse i Scarborough i 2008 og en andreplass i 2023. Korpset er medlem av Norges Musikkorps Forbund, og hører til forbundets avdeling i Nord-Norge. Korpset er delt opp i fire grupper, etter alder, skoleklasse og nivå. 

Dirigent for Mosjøen Skolekorps er (per november 2023) Cathrine Holmesland Wika.

Historie
--------

Mosjøen Skolekorps ble stiftet 10. mars 1948. De første spirene fra skolekorpset er fra 1930-tallet, men korpset hadde pause under andre verdenskrig. I 1946, året etter frigjøringen, ble skolekorpset startet opp på nytt.

Hvert år deltar korpset på *Den Store Korpskonserten*, *Ungdom på Scenen* og *Luciakonserten*.

Eksterne lenker
---------------

* *Hjemmeside for Mosjøen Skolekorps*
**Drama** var et norsk popband fra Larvik som ble stiftet i 1981. Bandet ble splittet i 1984 og gjenforent i 1987 før de ble oppløst igjen i 1989. Bandet ga ut totalt fire studioalbum.

Bandet besto i utgangspunktet av fem medlemmer: Per Kristian «Muffe» Indrehus (vokal og gitar), Geir Olav «Gækki» Bøkestad (gitar, vokal og keyboard), Per Arne «Perry» Strandbakken (keyboard), Erik Strømstad (bass, vokal) og Gunnar «Stikka» Refsdal (trommer). Høsten 1981 ble Strømstad erstattet av Thomas Siqveland.

Alle medlemmene fylte 15 år året debutalbumet kom ut, bortsett fra Indrehus som fylte 17 år. I 1983 ble bandet utvidet med Ole Jan «Ollie» Rimstad på gitar, vokal og keyboard.

Bandet ga ut to album, *Breaking Away* i 1982 og *High Time* i 1983, før Indrehus og Bøkestad valgte å begynne som en duo. De to ville fortsette å bruke Drama-navnet, noe som resulterte i en rettssak mot resten av bandet. Rettssaken resulterte i at de to ikke fikk bruke navnet, og de kalte etter dette duoen for Creation mens de fire gjenværende medlemmene fortsatte under navnet New Drama. Creation ga ut fire album og New Drama to album før de ble gjenforent igjen under navnet Drama i 1987 og ga ut ytterlige to album. Bandet ble endelig oppløst i 1989.

Drama og Creation ga ut et dobbelt samlealbum 29. mai 2006. Albumet inneholder 42 spor, hvorav én ny sang, «Hello».

Medlemmer
---------

* Per Kristian Indrehus «Muffe» - vokal, gitar
* Geir Olav Bøkestad »Gækki» - gitar, vokal, keyboards
* Per Arne Strandbakken «Perry» - keyboards
* Tomas Siqveland - bass, vokal
* Gunnar Refsdal »Stikka» - trommer
* Ole Jan Rimstad - gitar, vokal, keyboard

Tidligere medlemmer
-------------------

* Erik Strømstad - bass, vokal

Diskografi
----------

Studioalbum
* *Breaking Away* (Desperado, 1982)
* *High Time* (Desperado, 1983)
* *Take It Away* (Desperado, 1987)
* *Escapades* (Desperado, 1988)

Samlealbum
* *Drama Greatest Hits* (Home´s Musikk, 1984)
* *Drama & Creation 1981-2006* (Universal, 2006)

Referanser
----------

1. 1 2  
Bjarne Laastad (15. juni 2009). «Gylne tider i Norge». TV2. Besøkt 7. desember 2010.
2. ↑  
Kurt Bakkemoen (31. mai 2006). «De var Norges første boyband». VG. Besøkt 7. desember 2010.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Drama på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Drama på MusicBrainz Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Tablå** er en norsk visepopduo.

Bandet startet i 1999 som fullt band. Så ble de en duo fokusert mot små intime spillejobber spesielt for næringslivet, og noen få konserter for folk flest i distriktet. Første konsert var på Kafe Kurth i 2001.

Nå består Tablå av Eva Heum og Tommy Olsen. I desember 2007 kom de med sitt debutalbum *Sirkel*. De fremfører kun eget materiale med norske tekster. Skjærtorsdag 2008 spilte de en av få konserter i Larvik, på Det gule galleriet i Stavern.

Eva Heum
--------

Eva Heum (født 1967) er oppvokst på Hovland. Hun jobber daglig som styrer i Skattekista barnehage. I Tablå er hun tekstforfatter og vokalist.

Tommy Olsen
-----------

Tommy Olsen (født 1974) er oppvokst i Honningsvåg, men er nå bosatt i Larvik. Til daglig jobber han som grafisk designer. I Tablå er han komponist, arrangør, musiker og vokalist.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Tablå på Discogs Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Discogs
 |
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Langrenn:  |
| LangrennU23-VM |
| Gull | 2017 Soldier Hollow | Sprint klassisk |
| Langrenn Junior-VM |
| Gull | 2015 Almaty | Sprint |
|  Norgesmesterskapet på ski |
| Sølv | 2019 Lygna | Lagsprint klassisk |
| Bronse | 2018 Gåsbu | Sprint klassisk |
| Langrenn Junior-NM |
| Gull | 2015 Hommelvik | 4 x 5 km stafett |
| Bronse | 2012 Fauske | M 17 år sprint |

**Fredrik Riseth** (født 15. september 1995) er en norsk tidligere langrennsløper som representerte Byåsen IL. Han ble juniorverdensmester på sprint i 2015 og U23-verdensmester på sprint i 2017.

Idrettskarriere
---------------

Riseth deltok på Byåsens tredjelag i 3 x 10 km stafett ved NM på ski 2014, sammen med Sivert Grøtan Eriksen og Johannes Høsflot Klæbo. Disse gikk inn til 15.-plass på stafetten, til tross for at alle tre var juniorer.

Ved Junior-VM på ski 2015 vant han klassisk sprint, foran russiske Alexander Bakanov og Riseths lagkamerat Johannes Høsflot Klæbo.

Ved U23-VM på ski 2017 vant han igjen gull på klassisk sprint, foran en annen russer ved navn Aleksandr Bolsjunov. Joachim Aurland fra Norge på bronseplass. Under NM på ski 2018 ble han nr. 3 på klassisk sprint.

Han deltok i til sammen sju verdenscuprenn, alle i sprint, og hans beste plassering ble en sjuendeplass i klassisk sprint i Drammen i mars 2018.

Han la opp i 2020.

Referanser
----------

1. ↑  Trønderbladet - *Melhus-juniorer yppet mot seniorene*, besøkt 3. februar 2015.
2. ↑  FIS - *Fredrik Riseth - Results - World Cup*, besøkt 3. mai 2020.
3. ↑  «Tidligere juniorverdensmester fra Melhus legger opp». *adressa.no*. 1. mai 2020. Arkivert fra originalen 13. juli 2020. Besøkt 2. mai 2020.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Fredrik Riseth – FIS (langrenn) Rediger på Wikidata
* (en) FIS - resultatoversikt Skandinavisk cup
**Henrik Adam Due** (født 19. april 1891 i Saint Paul, Minnesota, død 13. mai 1966 i Oslo) var en norsk fiolinist og musikkpedagog. Han er blant annet kjent for å ha grunnlagt Barratt Due musikkinstitutt i 1927 sammen med sin kone, pianisten Mary Barratt Due.

Biografi
--------

Due var sønn av legen Elias Kristian Jensen Due (1845–1931) og Elen Henriette Due (født Broch, 1853–1926). Due studerte fiolin hos Arve Arvesen og Gustav Fr. Lange i Kristiania og videre hos Martin Pierre Joseph Marsick i Paris. Han debuterte som fiolinist i 1913 og var i perioden 1921 til 1941 fast ansatt som fiolinist i Oslo Filharmoniske Orkester. Due giftet seg i 1916 med pianisten Mary Barratt Due, og sammen grunnla de i 1927 Barratt Due musikkinstitutt. 

Due var aktiv som fiolinpedagog det meste av sitt liv og blant hans elever kan nevnes Arvid Fladmoe, Stephan Henrik Barratt-Due, Kai Angel Næsteby og Kåre Fuglesang.

Henrik Adam Due og Mary Barratt Due hadde barna Esther Henriette Fladmoe (1917-1999, født Barratt-Due og gift med Arvid Fladmoe fra 1940) og Stephan Henrik Barratt-Due (1919-1985).

Utgivelser
----------

* 1928: *Hvad enhver fiolinspiller bør vite*
* 1953: *Norsk Fiolinskole*

Referanser
----------

1. ↑   Store norske leksikon, Store norske leksikon-ID Henrik\_Adam\_Due[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Store norske leksikon, snl.no[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Norsk biografisk leksikon, nbl.snl.no[Hentet fra Wikidata]
4. 1 2 3  «Henrik Adam Due». *biografi*. Store Norske Leksikon. 14. februar 2009. Besøkt 9. mai 2015.
5. ↑  Dahm, Cecilie (13. februar 2009). «Mary Barratt Due». *biografi*. Norsk Biografisk Leksikon. Besøkt 9. mai 2015.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Henrik Adam Due på MusicBrainz Rediger på Wikidata
* (no) Hvem er hvem? / 1948

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Prabook **·** Historisk befolkningsregister **·** Geni **·** MusicBrainz
 |
**Thomas Bodley** (født 2. mars 1545 i Exeter i England, død 28. januar 1613 i London) var en engelsk diplomat og boksamler og bibliotekar.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Bare litt er kjent fra Thomas Bodleys oppvekst. Han var sønn av John Bodley som var en kjøpmann fra Exeter og en hengiven protestant.[]

Bodley flyktet i 1556 med sine foreldre til Tyskland og Genève for å unngå religionsforfølgelsen under den katolske dronning Maria.

Under årene i Genève begynte han på sin utdannelse ved Jean Calvins nyåpnede skole. Familien vendte først tilbake til England i 1559, da dronning Elisabeth kom til makten.

Deretter begynte Bodley sine studier ved Magdalen College i Oxford der han tok eksamen i 1566. Året etter begynte han å undervise i klassisk gresk ved Merton College. Etter noen år som lærere begynte Bodley å reise på kontinentet for å forbedre sine språkkunnskaper. Han reiste rudnt i fire år i Italia, Frankrike og Spania.

### I Englands tjeneste

I 1584 ble Bodley medlem i Englands parlament.

Han ble i 1583 seremonimester ved hoffet. I 1585 intrådte han han i diplomattjeneste og ble sendt til Danmark og Nordtyskland for å samle de protestantiske fyrster til et forbund, i 1588 i en hemmelig sendeferd til Frankrike, og var 1589-96 sendemann i De forente Nederlandene.

### Boksamler

Etter sin hjemkomst hengav Bodley, som 1587 hadde inngått et rikt giftermål, seg fullt ut til dyrkning av vitenskapene og siden 1598 til utvikling av University of Oxfords boksamling, som derfor også etter ham er blitt kalt Bodleian Library. 

Han skjenket 24.000 sjeldne bøker og håndskrifter og skal ha brukt 200.000 pund til dette formål.[] I 1610 la han grunnen til bibliotekets nye bygning og gav i sitt testamente legater til bibliotekarers lønning med mer. 

Bodley ble opphøyd til ridder i 1604. Hans selvbiografi utkom i 1647. Oxford Universitet feirer hans minne ved en årlig fest 8. november, årsdagen for bibliotekets åpning i 1603.

Referanser
----------

1. ↑   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Gran Enciclopèdia Catalana, Gran Enciclopèdia Catalana-ID 0010664[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Brockhaus Enzyklopädie, Brockhaus Online-Enzyklopädie-id bodley-thomas, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   , Nordisk Familjebok Bodleyartikel, lest 30. mars 2010

Kilder
------

* Bodley, Thomas i Christian Blangstrup,*Salmonsens Konversationsleksikon* (2. udgave, 1915)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Thomas Bodley i Notable Names Database

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Prabook **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Deutsche Biographie **·** BIBSYS **·** WikiTree **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NLA **·** NKC
 |
**Olaf Rynning-Tønnesen** (født i Flekkefjord 22. desember 1901, død i Flekkefjord 3. mai 1982) var sjømann, handelsmann, barnebokforfatter, billedkunstner og kinosjef.

Bakgrunn
--------

Olaf Rynning-Tønnesen var sønn av kjøpmann Carl Magnus August Tønnesen (1866-1938) og Julie Margrethe Dorothea Dahl (1866-1924). Hans bror Christian Wilhelm Rynning-Tønnesen (1893-1963) var jurist og ble politimester i Kristiansand. Broren Sverre Rynning-Tønnesen (født i 1894) var fra 1945 telegrafdirektør i Oslo. En tredje bror, Håkon Dahl Rynning-Tønnesen (1898-1959), virket også som billedkunstner før han dro til USA og ble kontorsjef i et industriforetak i New York.

Olaf Rynning-Tønnesen gikk i Flekkefjord under kallenavnet «Boms».

Utdannelse og yrkesliv
----------------------

Han tok artium examen artium ved Kongsgård skole i Stavanger i 1921 og Krigsskolens nederste avdeling i 1922. I 1924 reiste han til sjøs, deretter bodde han en tid på Cuba før han studerte ved Columbia University i New York. I 1933 kom han tilbake til Flekkefjord, hvor han drev sitt eget firma fra 1934 og var kinosjef fra 1946.

Da Norge ble okkupert av tyske styrker våren 1940 deltok Olaf Rynning-Tønnesen i de innledende kampene mot okkupasjonsmakten på norsk jord. Han satt i krigsfangenskap i leiren Oflag XXI-C i Schildberg, Polen 1943-45. Etter krigen fikk han Deltagermedaljen for sin krigsinnsats.

Olaf Rynning-Tønnesen debuterte som forfatter i 1935 med *Cuba i brand, guttefortelling*, og skrev i alt 15 guttebøker, mange med handling fra sjøen (skoleskip, sjøspeidere) og fra krigstiden. Han fikk Kirke- og undervisningsdepartementets pris for *Sjøspeidernes hytte* (1954) og *Løp, Jan – løp!* (1955). Rynning-Tønnesen skrev også et hørespill for Radioteatret, revyviser, og artikler og noveller for ukepressen. Flere av bøkene er oversatt til svensk, dansk, tysk og engelsk.

Selv om han i dag er mer kjent som forfatter, virket Olaf Rynning-Tønnesen også som bildekunstner. Blant annet utsmykket han i 1922 veggene i «Esprit»-klubben i Flekkefjord, sammen med broren Håkon og kunstnerkollegaen Olaf Søyland.

Litteratur
----------

* Ingrid Terland. *Sørlandsforfattere gjennom tidene*. Vigmostad & Bjørke, 2002. ISBN 82-419-0277-8

Referanser
----------

1. ↑  *"Hvem er hvem?" 1948*. s. 450.
2. ↑  «Flekkefjord kunstforening: om Olaf og Håkon Rynning-Tønnesens kunstneriske bidrag i Flekkefjord.». Flekkefjord kunstforening. Besøkt 26.06.2016.
3. ↑  «Flekkefjord kunstforening om Olaf Rynning-Tønnesen i Flekkefjord.». Flekkefjord kunstforening. Besøkt 26.06.2016.
4. ↑  Stavanger Aftenblad: "NAVN OG NYTT", 20. desember 1961 s.4.
5. ↑  «Om Olaf Rynning Tønnesen på Flekkefjord kunstforenings nettsider.». Flekkefjord kunstforening. Besøkt 26.06.2016.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister **·** VIAF **·** Fangeregisteret

 |
**Christian av Slesvig-Holsten-Sønderborg-Ærø** (født 26. november 1570, død 14. juni 1633) var en av de mange avdelte sønderborgske hertuger. Han var første og siste hertug av Slesvig-Holsten-Sønderborg-Ærø fra 1622 til 1633.

Biografi
--------

Christian ble født som barn nummer to og eldste sønn av hertug Hans den yngre av Sønderborg – bror til kong Frederik II av Danmark og Norge – og Elisabeth av Braunschweig-Grubenhagen.

Fire år gammel ble han nevnt som koadjutor i bispedømmet Kurland, en sak som trakk ut i flere år men aldri ble til noe. På begynnelsen av 1600-tallet fikk han en stilling som dekanatsstattholder for det mellom katolikker og protestanter delte domkapittel i Straßburg.

Hertug av Ærø
-------------

Etter farens død, fikk Christian som sin del Ærø med hovedgårdene *Søbygård*, *Gravensteen* (*Gråsten*) og *Gottesgabe* (Gudsgave). Da det ikke fantes et passende herresete, fikk han også 5000 riksdaler til oppførelsen av sådan et. Han tok dog til takke med den beskjedne boligen på hovedgården Gravensteen og et hus i Ærøskøbing. Han synes dog å ha levet selskapelig med sine naboer, både på Fyn og i hertugdømmet.

Hertugen forble ugift men hadde en husholderske – Catharine Griebel – som fikk datteren Sophie Hedvig. For å sikre fremtiden for mor og datter, overførte han til dem et hus han hadde bygget i Ærøskøbing samt *Dejrø* hvor Christian hadde holdt kaniner.

Død og arvedeling
-----------------

Hertug Christian døde den 14. juni 1633 og ble av broren hertug Frederik på Nordborg overført og bisatt i Egen kirkes gravkapell. Herfra ble han i 1813 flyttet til Norborg kirkes kapell. Hans etterlatte arv ble delt i fire deler mellom brødrene ved *Forliket i Egernførde* den 6. februar 1634.

Referanser
----------

1. ↑   geneee.org[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   The Peerage[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Jensen, Jørgen Steen: *Hertug Hans den Yngre*, Historisk Samfund for Als og Sundeved, 1971, s. 19–20
4. 1 2  *Christian, Hertug af Sønderborg-Ærø*, Dansk biografisk Lexikon. Besøkt 21. august 2016
5. ↑  *Cathrine Griebel*, hannet.dk. Besøkt 21. august 2016 Arkivert 13. oktober 2016 hos Wayback Machine.

Portal: Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Dansk biografisk leksikon **·** WikiTree
 |
**Gustaf Malcolm Birch-Lindgren**, født 1. oktober 1892 i Stockholm, død 6. september 1969) var en svensk arkitekt og dr. tec, sønn av arkitekt Gustaf Lindgren og Anna Bjørk. Han er mest kjent som sykehusarkitekt.

Verk i utvalg
-------------

### Sykehus

Sahlgrenska universitetssykehus, Gøteborg, sverige, sett fra Medicinaregatan
Uddevalla sykehus
Han var først og fremst kjent for sykehusbygg, for eksempel Kalmar sykehus (1937) og kriminalanstalen, Skenäs på Vikbolandet (1939) og Roxtuna utenfor Linköping, (1955). Et viktig arbeid i svensk modernisme var sanatoriet og lungeklinikken i Uppsala (1937, revet i 1970). Han tegnet  også det første motellet i Fleninge utenfor Helsingborg, (1954).

### Sportslige fasiliteter

Rämshyttans turiststation 1931, Postkort utgitt av Skidfrämjandets Utgivere.
### Krematorium

Krematoriet i Karlstad
* Västerås krematoriet
* Kalmar krematoriet
* Karlstad krematoriet

### Brommavillan 1927

Privat villa i Bromma
Bjørk-Lindgren, giftet seg  i 1951, med Karin Scribanowitz. Han bygget sitt egettil  hus i, Bromma -Stockholm i 1927. Villaen ble bygget på Vinghästvägen 11 i Høylandet i Bromma, hadde *italiensk stil* med vinklet loggia og glattede fasader, vindusskodder og en åpen pergola I spisesalen, lot han sin venn kunstneren Einar Forseth, male veggene med  motiver fra Drottningholm.

Referanser
----------

1. 1 2   Svenskt biografiskt lexikon, «Gustaf M Lindgren, Birch-», Svensk biografisk leksikon-ID 10557[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Arkitekter verksamma i Sverige, utgitt 11. juli 2014[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   Arkitekter verksamma i Sverige, utgitt 9. januar 2015[Hentet fra Wikidata]
4. ↑  Birch-Lindgren, Gustaf M

Litteratur
----------

* *Svenska lasarettsbyggnader: modern lasarettsbyggnadskonst i teori och praktik* **(swe)**. Stockholm: Lagerström. 1934.
* *Modern hospital planning in Sweden and other countries* **(eng)**. Stockholm: Medén. 1951.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Gustaf Birch-Lindgren – Olympedia Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Svenskt biografiskt lexikon **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** GND **·** ISNI **·** LIBRIS **·** NKC **·** KulturNav
 |
**Axel Emanuel Weebe** (født 26. mars 1890 i Husby-Lyhundra, død 20. juli 1967) var sogneprest (svensk: *kyrkoherde*) i Svenska Margaretakyrkan i Oslo fra 1928 til 1958.

Bakgrunn og utdannelse
----------------------

Axel Weebe var sønn av Johan Erik Jansson og Anna Matilda Mattson. Han var gift med Sigrid Ulrika (Ulla) Högberg. Sammen hadde de tre barn.

Han studerte i Norrtälje og Uppsala, og ble uteksaminert fra teologistudiet i 1917.

Humanitær innsats under 2. verdenskrig
--------------------------------------

Etter at tyskerne invaderte Norge i april 1940 tok Margaretakyrkans menighet med sogneprest Weebe i spissen ansvaret for å motta og distribuere hjelpesendinger fra Svenska Norgehjälpen. Weebe hadde svensk diplomatstatus, og dette lettet hans muligheter til å forestå hjelpearbeidet. Kirken ble også benyttet som serveringssted; mange tusen barn fikk hver dag utdelt sin porsjon «svenskesuppe». På hverdager kunne opptil syv tusen barn være innom for å spise suppe. Etter krigen fikk kirken forært nye kirkevinduer fra barna og deres familier som takk for bespisningen. Disse vinduene ble ødelagt under bombeattentatet i Regjeringskvartalet 22. juli 2011.

Axel Weebe skrev en krigsdagbok i årene 1940-1945. Han opprettet en klausul om at den ikke skulle utgis før femti år etter krigens slutt. Boken ble utgitt i 2001.

Referanser
----------

1. ↑  Ohlsson, Håkan Theodor (1934). «Uppsala Ärkestift». *Biografisk matrikel över Svenska kyrkans prästerskap*. 73.
2. ↑  Ohlsson, Håkan Theodor (1934). «Uppsala Ärkestift». *Biografisk matrikel över Svenska kyrkans prästerskap*. 73.
3. ↑  Sørensen, Øyvind (1945). *Seierens forkjempere : 63 portretter 1945*. Oslo: Cammermeyer. s. (Uten sidetall.).
4. ↑  Hake, William (1974). «Svenska Norgehjälpen». *En bok*. Oslo: Wennergren-Cappelen (i distribusjon). s. 80. ISBN 8299028302.
5. ↑  «Svenska Margaretakyrkans historia». Svenska Kyrkan. 20.04.2016. Arkivert fra originalen 20. september 2016. Besøkt 12.09.2016.
6. ↑  Kristensson, Peter (24.03.2007). «Kyrkoherde Axel Weebes krigsdagbok i Oslo». Nättidningen Svensk Historia. Besøkt 12.09.2016.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC
 |
**Carl Fredrik Hugo Hamilton af Hageby** (født 9. februar 1890 i Bo socken i Örebro län, død 8. juni 1977) var en svensk friherre, kabinettssekretær, diplomat og landshövding. Han var svensk ambassadør i Finland (1925–1931) og i Danmark (1934–1941).

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Hamilton var sønn av godseieren friherre Hugo Hamilton (1802–1871) og friherrinnen Ebba von Essen.

### Karriere

Etter å ha avlagt juris kandidat-eksamen ved Stockholms högskola i 1910, ble Carl Hamilton attadjé ved Utrikesdepartementet i 1911. Samme år ble han med i den svenske representasjon i London, året deretter i Paris.

I år 1914 ble han 2. legasjonssekretær, i 1919 1. legasjonssekretær, i 1921 legasjonsråd og 1923 envoyé og sjef for den politiske og handelspolitiske avdelingei Utrikesdepartementet. Mellom 1925 og 1931 var Hamilton svensk sendemann i Helsingfors og ble i 1931 utnevnt til kabinettssekretær.

Carl Hamilton ble envoyé i København i 1934. Den svenske regjeringen mente etter utbruddet av annen verdenskrig at den kritiske situasjonen i Europa gjorde at det var nødvendig med en yrkesdiplomat i posten som utenriksminister i stedet for en politiker. Da den svenske ambassadør i København Carl Hamilton avslo, falt valget på Christian Günther. Hamilton fortsatte i København og var der under den tyske invasjonen den 9. april 1940.

I 1941 ble han landshövding i Östergötland, noe han forble til 1956, da han ble ordfører for Riddarhusdirektionen. Han ble ansett å være en av sin samtids fremste svenske diplomater. Han var rettsridder og kommendator fra 1961 for Johanniterordenen i Sverige.

### Familie

Han giftet seg i 1918 med grevinnen Märta De la Gardie. De fikk barna Fredrik-Adolf, Gustaf, Margareta og Carl-Diedric.

Referanser
----------

1. ↑   www.geni.com[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   «Hamilton, släkt», Svensk biografisk leksikon-ID 10242, besøkt 26. april 2022[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  *Sveriges dödbok 1947–2006, (Cd-Rom), Sveriges Släktforskarförbund*
4. 1 2  Carlquist, Gunnar (red.) (1932). Svensk uppslagsbok. Malmö: Svensk Uppslagsbok AB:s förlag, band 12 s. 451.
5. 1 2  Vem är det 1969

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni **·** VIAF **·** LIBRIS
 |