recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Gammelt tysk hespetre, for å lage garnbunter av spunnet tråd. Denne modellen har fire armer og tannhjul i tre.
**Hespetre** brukes til å lage en hespel (garnbunt) eller nøste av tråd som er spunnet på hjulrokk eller håndtein.

Den eldste og enkleste typen består av en stang i midten med lett buet tverrtre ytterst i hver ende. Garnet legges om tverrarmene, mens hespetreet svinges med hånden sånn at det lages en hespel.

På et hespetre funnet i Oseberg-funnet ligger de to tverrarmene i samme plan, mens de i yngre hespetrær av samme type er plassert i rett vinkel mot hverandre.

I tidens løp ble denne gamle typen erstattet av et roterende redskap som er brukt helt opp til vår tid. Det nye hespetreet besto av en oppstående stang på fot med fire armer i et kryss festet oppe på siden sånn at det roteres vertikalt. Det ble drevet av et lite håndtak.

Hvis garnet skal brukes til strikking, ønsker man gjerne å nøste det opp. Dette arbeidet kan gjøres for hånd, eller ved hjelp av en garnvinde. Hespetre brukes, feilaktig, også som navn på garnvinde, men redskapene brukes i ulike faser av arbeidet med garnet. Hespetre: Fra garn spunnet på rokk eller håndtein over til hespe (eller hespel). Garnvinde: Fra hespe over til nøste.

|  |  |
| --- | --- |
| Gammelt tysk seksarmet hespetre foran vevstol og enkel spinnerokk med tein (inntil veggen bak) | Den tyske kunstneren Israhel van Meckenems *Verkehrte Welt* («Bakvendtland») fra slutten av 1400-tallet viser en hustru som svinger septeret, det vil si bestemmer og regjerer, mens mannen, en tøffelhelt, lager en hespe (garnbunt) med håndtein og hespetre (garnvinde), et typisk kvinnearbeid. |

Referanser
----------

1. ↑  
Gammelt hespetre, foto[*død lenke*]
2. ↑  Hespetre fra 1851, foto[*død lenke*]
3. ↑  Hoffmann, Marta (1991). *Fra fiber til tøy: tekstilredskaper og bruken av dem i norsk tradisjon*. Oslo: Landbruksforlaget. ISBN 978-82-529-1451-1.

Litteratur
----------

* Marta Hoffman: *Fra fiber til tøy*, Landbruksforlaget 1991

Eksterne lenker
---------------

* (en) Yarn swifts – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
|  | Wiktionary: Hespetre – ordbokoppføring |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Nationalencyklopedin **·** KulturNav
 |
En **tabell** er en oversiktlig presentasjon av fakta, ofte inndelt i rader og spalter, og ofte med tittelrader. Vanligvis består tabeller av beskrivende fakta som kan uttrykkes i tall eller tekst.

Historie
--------

Tabeller har lenge vært et redskap i regnskap og beregningsorientert arbeid, for eksempel leirtavler fra Sumer rundt år 2000 f.Kr. ved multiplikasjon og inverterte tall. Disse ble brukt fordi det var lettere å multiplisere med inverterte tall enn divisjon med et tall, og resultatet er det samme. Da bank, handel, skipsfart, folketellinger og naturvitenskaper som astronomi ble utviklet, økte behovet for matematiske tabeller (oppslagstabell).

Den skotske matematikaren John Napier publiserte i 1614 den første kjente logaritmetabell. Ved hjelp av slike tabeller kan multiplikasjon erstattes av addisjon, noe som kan gjøre beregningene mye enklere.

Den engelske matematikaren og oppfinneren Charles Babbage utviklet i 1822 en prototype av sin differansemaskin, denne var utstyrt for utskrift av tabeller. Hensikten var å produsere sjøkart ved beregning av polynomer ved hjelp av differansemetoden.

Innen folketelling utviklet det seg tidlig på 1600-tallet en forløper til relasjonsdatabasen, der en rekke tabeller er tilknyttet kryssreferanser eller indeks, for eksempel fødselsbok, dødsbok, husoversikter og kirkebøker. På den måten kan en følge et individ og en familie gjennom forskjellige tider og steder, og etablere familietre og stamtavler.

Forskjellige tabeller
---------------------

En tabell kan inneholde enkle statistiske data:

|  | Spalte A | Spalte B |
| --- | --- | --- |
| Rad 1 | A1 | B1 |
| Rad 2 | A2 | B2 |
| Rad 3 | A3 | B3 |

En tabell kan også inneholde bilder, for å tydeliggjøre eller forenkle fakta:

Dessuten er det også mulig å kombinere tabeller med diagram, slik at de kompletterer hverandre:

Se også
-------

* Tabell (database)
* Tabell (datastruktur)
* Diagram
* Statistikk

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** GND **·** NKC
 |
***Sudanus*** er en slekt av biller som hører til familien kortvinger (Staphylinidae). De kan kjennes på lang og smal, mer eller mindre sylindrisk kroppsform og nokså kort bein. Disse billene lever på bakken der den smale kroppsformen hjelper dem å ta seg lett fram mellom løvstrø og røtter.

Utseende
--------

Middelsstore (3 – 10 mm), slanke biller, mer eller mindre sylindrisk kroppsform. De fleste artene er mer eller mindre gul- eller brunaktige. **Hodet** er ganske stort, gjerne mer eller mindre firkantet, og skilt fra brystskjoldet (pronotum) ved en tydelig, smal "hals". Fasettøynene er vanligvis ganske små og antennene tynne. Antennene er festet under en "hylle" dannet av pannens fremkant. **Brystskjoldet** (pronotum) er gjerne lengre enn bredt, noen ganger smalere enn hodet. **Dekkvingene** er omtrent så lange som brystskjoldet, omtrent parallellsidige. **Bakkroppen** er lang og mer eller mindre sylindrisk, oftest kraftig punktert. **Beina** er vanligvis ganske korte, og, særlig hos den artsrike slekten *Lathrobium*, kraftige, tilpasset graving.

Levevis
-------

Smalkortvingene er bakkelevende rovdyr som særlig finnes på litt fuktige steder.

Utbredelse
----------

Slekten er utbredt i Afrik (Sudan).

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
			* Familien kortvinger (Staphylinidae) Latreille, 1802
				+ Underfamilien smalkortvinger, Paederinae Fleming, 1821
					- Stammen **Paederini** Fleming, 1821
						* Understammen Dolicaonina Casey, 1905
							+ Slekten ***Sudanus*** Scheerpeltz, 1962
								- *Sudanus wagneri* Scheerpeltz, 1962

Referanser
----------

1. ↑  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 15. november 2020. Besøkt 15. november 2020.
2. ↑  Scheerpeltz, O. 1962. Staphyliniden aus dem Deutschen Entomologischen Institut seinerzeit von Bernhauer als neu erkannt, aber nicht mehr beschreiben. I. Teil: Arten aus der paläarktischen Faunenregion (Coleoptera: Staphylinidae). *Beiträge zur entomologie* 12: 565–606.

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen er ikke koblet til Wikidata*
* Kortvinger – Tree of life. (engelskspråklig)
«Refleks» har flere betydninger.

**Reflex** er et norsk gospelkor. Koret ble startet i Oslo Østre Frikirke i 1973. I 1977 tok Martin Alfsen over som korets musikalske leder. Gjennom årene har Reflex gjort en rekke plateinnspillinger, den første var Kallet i 1982. Mot slutten av 80-tallet ble koret kjent i offentligheten. Albumet Shine Your Light mottok prisen for «Årets Kristne Artist» av Ungdomsbladet Treff, og i årene som fulgte ble Reflex et av de ledende gospelkorene i Norge.

Det meste av korets repertoar ble skrevet av Martin Alfsen. Reflex har også turnert mye utenfor Norge. Koret har besøkt Danmark, Sverige og Tyskland, og i 1989 ble koret invitert av den britiske artisten Adrian Snell til å opptre i Londons Royal Albert Hall.

Totalt har koret gitt ut 25 album. Blant de mest kjente er Denne dagen som blant annet inneholder sangene «Like a mighty river» og «Denne dagen er din».

I 2023 feiret koret sitt 50-års jubileum og ga ut jubileumsalbumet «Jubilation».

Referanser
----------

1. ↑  «Reflex». NRK. 16. september 2006.
2. ↑  «Jubilation - 50 years - 1973-2023».

Eksterne lenker
---------------

* Korets hjemmeside

* Reflex på Facebook Rediger på Wikidata

* Reflex på Instagram Rediger på Wikidata

* Reflex på YouTube Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | ISNI **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Ingeborg Storm Jørgensen** (født Ingeborg Frederikke Victoria Storm, 2. august 1905 i Oslo, død 4. april 1987 i Mandal) var en norsk forfatter. Hun har skrevet to bøker, debutromanen for ungdom *Parthenia seiler i natt* som kom i 1958 og romanen *Et øye på hver finger* fra 1959 som ble filmatisert i 1961.

Hun var født i Oslo, og hennes far, Carl Wilhelm Storm, eide en papirfabrikk på Newfoundland. Hun tilbrakte derfor deler av barndommen på Newfoundland, og det er her handlingen i hennes først bok finner sted. Senere studerte hun i Montpellier i Frankrike, og kunne fransk, tysk og engelsk flytende. En gang hun reiste til Mandal for å møte sin fetter, billedhugger Bjarne Storm (assistent for Gustav Vigeland), ble hun værende etter å ha truffet Jens Jørgensen (1899-1962), som var sønn av tidligere ordfører Jørgen Peter Jørgensen. Ingeborg og Jens Jørgensen giftet seg i 1937, og fikk to barn sammen: Erik (f. 1938) og Elin (f. 1940).

Bibliografi
-----------

* *Parthenia seiler i natt* (1958)
* *Et øye på hver finger* (1959)

Referanser
----------

1. 1 2 3   Slekt og Datas Gravminnebase, «Minneside basert på bilder og gravminnedata for Ingeborg Storm Jørgensen, (02.august 1905 - 04.april 1987).», besøkt 29. september 2023[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  ; *Nasjonalbiblioteket.no*; besøksdato: 15. november 2019.
3. ↑  «Nasjonalbiblioteket». *www.nb.no*. Besøkt 14. november 2019.
4. ↑  «Nasjonalbiblioteket». *www.nb.no*. Besøkt 14. november 2019.
5. ↑  «Norsk filmografi». *www.nb.no*. Besøkt 14. november 2019.
Hope-diamanten i Smithsonian Museum of Natural History
**Hope-diamanten** er en 45½ karat diamant med safirblå farge. Den er en del av en stein på 112 karat som ble ført til Europa fra India og kjøpt av Ludvig 14. i 1668.

Diamanten ble i utgangspunktet ervervet i 1660-årene av den franske kjøpmannen Jean-Baptiste Tavernier i Golkonda i India. Det var han som brakte den til Europa og solgte den til den franske konge. Den ble slipt til en 67 karats stein i 1673, men forsvant i 1792 under den franske revolusjon da de franske kronjuveler ble stjålet.

Det antas at Hope-diamanten er diamanten til den franske konge i omslipt tilstand. Den har siden 1958 tilhørt Smithsonian Institution i Washington D.C. i USA.

Diamanten er oppkalt etter bankieren H.P. Hope fra London.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  «Hope-diamanten». *Store norske leksikon*. Besøkt 7. januar 2017.
2. ↑

Eksterne lenker
---------------

* (no) «Hope-diamanten» i *Store norske leksikon*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** GND
 |
**Utbildningsdepartementet** er et departement i Regeringskansliet, med ansvar for nasjonale spørsmål innen utdanning og forskning.

Departementet ble etablert 16. mai 1840 under en større departementalreform, under navnet Ecklesiastikdepartementet. Det byttet navn til Utbildningsdepartementet 1. januar 1968. Ansvaret for kultursaker ble flyttet til det nye Kulturdepartementet 1. desember 1991, men ført tilbake 1. januar 2005 samtidig som departementet byttet navn til Utbildnings- och kulturdepartementet. Kulturdepartementet gjenoppsto imidlertid 1. januar 2007.

Historisk sett har Utbildningsdepartementet sine røtter i den svenske kirkens virksomhetsområde, hvilket innbefattet utdanning, forskning og kulturelle saker. Med sekulariseringen ble de rent kirkelige gradvis mindre betydning, mens saker om undervisning økte.

Siden 1. januar 2007 håndterer Utbildningsdepartementet saker om førskole, skole, voksenopplæring, studiestøtte, høyskoleutdannelse samt samordner saker om forskning.

Eksterne lenker
---------------

* (sv) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata


| * v
* d
* r
Regeringskansliet |
| --- |
| Statsrådsberedningen **·** Förvaltningsavdelningen |
| Regeringskansliet | Arbetsmarknadsdepartementet **·** Finansdepartementet **·** Försvarsdepartementet **·** Infrastrukturdepartementet **·** Justitiedepartementet **·** Kulturdepartementet **·** Miljödepartementet **·** Näringsdepartementet **·** Socialdepartementet **·** Utbildningsdepartementet **·** Utrikesdepartementet | Sveriges flagg |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** ISNI
 |
**Denne artikkelen bygger på én eller flere primærkilder og/eller kilde(r) som er nært knyttet til artikkelens emne.** Du bør forsyne enkeltpåstandene i saken med referanser med kildehenvisninger som lar seg verifisere gjennom pålitelige, uhildede sekundær- eller tertiærkilder.

**Coor Service Management AB** er et svensk selskap som driver med facility management, som på norsk kan oversettes til bedriftstøtte eller arbeidsplasservice. Ifølge selskapet innebærer det at Coor tilbyr «samtlige servicetjenester som kreves for at et næringsbygg eller kontor skal fungere godt og effektivt, slik at kundene kan konsentrere seg om kjernevirksomheten».

Coor Service Management AB ble etablert i 1998 og het da Skanska Facilities Management. I dag har Coor virksomhet i Sverige, Norge, Finland, Danmark og Belgia. I 2007 ble Coor kjøpt av Cinven Limited. I juni 2015 ble selskapet notert på Nasdaq Stockholm. 

Coor etablerte seg i Norge i 2004 og omsetter i dag for rundt 2 milliarder kroner. Administrerende direktør for Coor Service Management i Norge er Stine Solheim. I 2019 ble Coor det første store selskapet i Norden til å sertifisere seg innen ISO-standarden ISO-45001 for arbeidsmiljø (helse, miljø og sikkerhet).

Referanser
----------

1. ↑  «Om Coor». *Integrated facility management i Norge | Coor* **(norsk)**. Besøkt 25. juli 2019.
2. ↑  coor.no, første side

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | ISNI
 |
**Gunn Cecilie Ringdal** (født **Kristiansen**; 11. mai 1980) var ordfører i Lier kommune fra 2015 til 2023. Hun representerte Høyre.

I dag er hun partner i advokatfirmaet Hjort. 

Hun kommer fra Sylling. Hun er utdannet jurist fra Universitetet i Oslo fra 2005. Hun har vært forretningsanalytiker i Mercuri Urval, fullmektig/rådgiver i Den Norske Advokatforening og fullmektig/advokat i advokatfirmaet Svensson Nøkleby i Drammen.

Hun ble valgt direkte av kommunestyret til ordfører i Lier 6. oktoberer 2015, og er den faste lederen av kommunestyret og formannskapet, gjenvalgt i kommunestyret 8. oktober 2019. Hun har tidligere vært medlem av kommunestyret 1999–2006 og 2011–2015. Hun var også medlem av Buskerud fylkesting 1999–2006. Hun har ledet Lier Unge Høyre og Buskerud Unge Høyre, og vært nestleder i Buskerud Høyre 2008–2011.

Hun giftet seg i 2007 med Høyre-politikeren Amund Drønen Ringdal.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  Dalen, Raymond (5. mars 2015). «Gunn Cecilie Ringdal kan bli Høyres ordførerkandidat i Lier». NRK Buskerud. Besøkt 19. mai 2019.
2. 1 2  «Ordførerens side». Lier kommune. Besøkt 19. mai 2019.
3. ↑  «Gunn Cecilie Ringdals profil». LinkedIn. Besøkt 19. mai 2019.
4. ↑  «Ordførerens side». *www.lier.kommune.no*. Besøkt 22. april 2023.
5. ↑  «Gunn Cecilie Ringdal». Høyre. Arkivert fra originalen 4. august 2020. Besøkt 19. mai 2019.
6. ↑  «Kunngjøringer». *Bergens Tidende*: 48. 9. september 2007.
**Svingerudsteinen** er trolig **verdens eldste runestein** og ble funnet høsten 2021 under en arkeologisk utgravning av et gravfelt ved Tyrifjorden, nærmere bestemt ved Svingerud på Røyse i Hole kommune i Buskerud. Runesteinen er risset på en 31 x 32 cm stor steinblokk av rødbrun ringerikssandstein og gravfunnet er tidfestet med radiokarbondatering til år 1–250 evt

Bakgrunn
--------

Gravfeltet besto av fire gravhauger og to flatmarksgraver fra eldre jernalder. Graven der runesteinen ble funnet var en flatmarksgrav under den ene gravhaugen. Denne inneholdt kremerte menneskebein, trekull og stein, inkludert runesteinen som ble først ble synlig da arkeologene begynte å grave seg ned i graven. Trekull og gravgods i graven ble radiokarbondatert til årene 25–250 evt, men de menneskelige beinrestene ble radiokarbondatert til årene 25–120 evt. Dette sammenfaller med eldre romertid. Graven inneholdt også en rytterspore som dateres til samme tidsrom. Radiokarbondateringene fra både gravhaugen og flatmarksgraven faller innenfor romertid (år 1–400 evt).

På steinens framside er det risset inn åtte runer (ᛁᛞᛁᛒᛖᚱᚢᚷ), som runolog Kristel Zilmer (professor i skriftkultur ved KHM) tolket som «idiberug». Arkeologene er usikre på om steinen er laget til minne om eller for «Idibera», eller om det var meningen å skrive navnet «Idibergu» eller «Idiberung» (det siste kanskje et slektsnavn). Siden skrivemåtene har variert betydelig opp gjennom århundrene er det krevende å tolke budskapet, sier arkeologene. Steinen har dessuten flere innrissinger som ikke tolkes som runer, men det er uklart om de kan ha noen betydning eller om det en form for skriblerier. De tre første bokstavene i runealfabetet «f u þ a r k» finnes imidlertid også på Svingerudsteinen; **ᚠ** (f), **ᚢ** (u) og **ᚦ** (th).

Det er Kulturhistorisk museum (KHM) som har utført de arkeologiske utgravningene i Hole, som følge av Nye Veiers planlagte utbygging av ny vei og jernbane mellom Sandvika og Hønefoss. Svingerudsteinen er den eneste som er oppdaget i en funnsammenheng som kan dateres til tiden før år 300, og dateringen av den har fått forskere til å lure på om også andre runesteiner kan være eldre enn tidligere antatt.

Se også
-------

* Eggesteinen
* Hønensteinen
* Knestangsteinen
* Runesteinene på Tanberg

Referanser
----------

1. 1 2 3  Historisk museum (2023) *Verdens eldste runestein*.
2. 1 2 3  Øivind Gulliksen (2023-01-17) *Fant verdens eldste runestein*. Kulturhistorisk museum, Universitetet i Oslo.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Svingerud stone – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* «Skal finne ut mer om mystisk kvinne fra år 0», fra NRK
**Martin Belgen Isaksen** (født 1998) er en norsk youtuber og programleder i NRK.

Isaksen står bak YouTube-kanalen «Multiguru», med over 58 000 abonnenter og 8 000 000 visninger (2024). Fra 2017 til 2018 ledet han talkshowet *Dway* på Discovery+ sammen med Arman Surizehi, Nellie Krogstad og Beatriz Neves. Fra 2021 til 2023 jobbet han som producer og sosialemedier-ansvarlig i VGTV Underholdning og jobbet blant annet med programmene *Ikke Lov å Le på Hytta*, *POV* og deltok som TikTok-ekspert i nett-serien *Humorpallen*.  

Sammen med Dennis Vareide, Sander Austad Dale og Jonas Lihaug Fredriksen står han også bak kanalen *GRUS* med flere enn 26 000 abonnenter og 2 500 000 visninger (2024). 1. februar 2024 vant de prisen for «Årets innholdsprodusenter» under Eldorado Awards 2023. I juni 2023 ble han ansatt som profil i YouTube-satsningen LL35 i NRK med Oliver Bergset og Mahdi Bilal Abusalah.

Referanser
----------

1. ↑  «Multiguru - YouTube». *www.youtube.com*. Besøkt 7. februar 2024.
2. ↑  «discovery+». *www.discoveryplus.com*. Besøkt 7. februar 2024.
3. ↑  «Ikke lov å le på hytta». *VGTV* **(norsk)**. Besøkt 7. februar 2024.
4. ↑  «POV:». *VGTV* **(norsk)**. Besøkt 7. februar 2024.
5. ↑  «Humorpallen». *VGTV* **(norsk)**. Besøkt 7. februar 2024.
6. ↑  «GRUS - YouTube». *www.youtube.com*. Besøkt 7. februar 2024.
7. ↑  «Eldorado Awards». *awards.eldo.gg*. Besøkt 7. februar 2024.
8. ↑  Olsen, Kent (21. juni 2023). «(+) «Drastiske» endringer for NRKs gaminghus». *www.m24.no*. Besøkt 7. februar 2024.
**Christopher Robin Henriksen Omdahl** (født 1991) er en norsk programleder, youtuber, spillutvikler og artist. Han har tidligere jobbet hos NRK i NRK FlippKlipp, driver sin egen YouTube-kanal Retrospill og spilte bass i garasjerock-bandet Blomst fra 2010 til 2022. Han er i 2023 med i sesong fire av Kompani Lauritzen.

Bakgrunn og virke
-----------------

I 2010 på Trøndertun grunnla han garasjerock-bandet Blomst sammen med tre medstudenter, og har siden gitt ut tre album og spilt konserter over hele Norge.

Han spilte sin siste konsert med Blomst i mai 2022.

Siden 2016 har Omdahl vært aktiv med YouTube-kanalen Retrospill, og fra april 2018 til mars 2019 lagde han anmeldelser og andre spillrelaterte videoer for Dagbladet til deres YouTube-kanal Dagbladet Spill .

Omdahl var programleder i NRK FlippKlipp fra oktober 2019 til mars 2022, sammen med Victor Sotberg og etterhvert også, Tonje Gilje.

I 2021 ledet han direktesendingen *Hele Norge svømmer* på NRK, sammen med Ida Nysæter Rasch og Salamatu Kamara. Samme år var han deltager i gameshowet *Fangene på fortet* og i 2022 ble han en av profilene i *Sofa*. 

I oktober 2022 startet han sammen med Victor Sotberg og Robin Hofset YouTube-kanalen TV 2 Bleep.

I 2023 debuterte han som stemmeskuespiller i *Super Mario Bros. filmen* sammen med Victor Sotberg. Han spilte den norske stemmen til Mario.

Referanser
----------

1. ↑   www.proff.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Christopher Robin Henriksen Omdahl – 2 roller i norsk næringsliv». *www.proff.no*. Besøkt 11. september 2021.
3. ↑  «Retrospill». *YouTube*. Besøkt 26. desember 2020.
4. ↑  «Dagbladet Spill». *YouTube*. Besøkt 26. desember 2020.
5. ↑  «Skal lære hele Norge å svømme». Norsk Telegrambyrå. 19. mai 2021. Besøkt 8. november 2021.
6. ↑  AS, TV 2 (12. november 2021). «Disse kjendisene blir å se i «Fangene på fortet»: - Skummelt og vått». *TV 2* **(norsk)**. Besøkt 22. november 2021.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Chris Omdahl på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
* Chris Omdahl på Facebook Rediger på Wikidata

* Chris Omdahl på Instagram Rediger på Wikidata

* Chris Omdahl på LinkedIn Rediger på Wikidata
Klinkbygging. Nedre del av bordet som blir montert dekker øvre del av bordet under.
Den **nordiske klinkbyggingstradisjonen** er historien om båtbygging i Nord-Europa i over 2000 år. Det er en fortelling om en utvikling, basert på de samme grunnprinsippene, som har resultert i stadig nye typer båter som har tilfredsstilt de kravene samfunnsutviklingen har skapt.

Klinkbygging er en metode for å bygge trebåter der båtbordene overlapper hverandre. Hvert bord plasseres på utsiden av bordet under. Bordene er festet sammen med båtsøm. Denne byggemetoden kalles ofte «skallkonstruksjon» fordi man først bygger et skall som gir formen til det man bygger. Deretter blir det indre rammeverket, eller innveden, satt inn. Båter og skip bygget på denne måten kan kjennes igjen ved at de har sammenhengende kjøl fra stevn til stevn. Stevnene har en buet reisning.

En klinkbygget båt er lettere og mer fleksibel enn en som er kravelbygget. Før bruken av jernsøm ble vanlig, ble også båter bygget med flere bord, etter samme prinsipp, ved å sy sammen bordene med dyresener, vidjer eller bast. I definisjonen av klinkbygging er det overlappingen av bordene og en markert kjøl som er karakteristisk, og bruken av klinket metallbåtsøm er ikke inkludert.

I 2021 ble den nordiske klinkbyggingstradisjonen inkludert på UNESCOs representative liste over menneskets immaterielle kulturarv.

Referanser
----------

1. ↑  «Nordisk klinkbåttradisjon inn på UNESCO-liste - vi jobber med saken! - Kysten». *www.kysten.no* **(engelsk)**. Besøkt 30. september 2023.
**International Union of Pure and Applied Physics** (**IUPAP**) er en av de internasjonale vitenskapsunionene som er organisert under den Internasjonale vitenskapsunion (International Science Council) i Paris. IUPAP er en internasjonal ikke-statlig organisasjon som arbeider for å fremme utviklingen av fysikk, bidra til internasjonalt samarbeid innen fysikk og for å bidra til bruken av fysikk for å løse utfordringer menneskeheten står overfor.

Historie
--------

IUPAP ble etablert i Brussel i 1922 av 13 medlemsland, deriblant Norge. Året etter ble den første generalforsamlingen holdt i Paris.

Siden da har IUPAP vokst til en organisasjon med 60 medlemsland.

Organisering
------------

Det høyeste organet i IUPAP er generalforsamlingen som normalt avholdes hvert 3. år. Det styrende organet mellom generalforsamlingene er Rådet som overser organisasjonens virke som for det meste vært utført av permanente kommisjoner som har ansvar for ulike fagområder i fysikk. I tillegg er det arbeidsgrupper som arbeider med ulike tema i fysikk i en periode på 3 til 6 år.

Norsk deltakelse
----------------

Etter generalforsamlingen i London 2. november – 4. november 2011 er Norge representert med tre representanter i IUPAP sine kommisjoner for perioden 2011-2014.

* Alex Hansen ved NTNU er visepresident i Rådet og leder for Kommisjonen for beregningsfysikk.
* Bodil Holst ved UiB er medlem av Kommisjonen for symboler, enheter, atomistisk masse og fundamentale konstanter.
* Yuri Galperin ved UiO er medlem av Kommisjonen for kvanteelektronikk.

Referanser
----------

1. ↑  Executive Council Arkivert 9. august 2011 hos Wayback Machine. IUPAP.
2. ↑  Commission on Computational Physics Arkivert 23. august 2010 hos Wayback Machine. IUPAP.
3. ↑  Commission on Symbols, Units, Nomenclature, Atomic Masses and Fundamental Constants Arkivert 7. mars 2012 hos Wayback Machine. IUPAP.
4. ↑  Commission on Quantum Electronics Arkivert 23. august 2010 hos Wayback Machine. IUPAP.

Eksterne lenker
---------------

* IUPAP

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NLA **·** NDL **·** BNE **·** CiNii
 |
Flyktningleir i Eckernförde i Schleswig-Holstein, 1951.
**Tysklands departement for fordrevne, flyktninger og krigsofre** (*Bundesministerium für Vertriebene, Flüchtlinge und Kriegsgeschädigte*) var et tysk føderalt departement som eksisterte fra 1949 til 1969. 

Departementets oppgave var hovedsakelig å ta seg av de ca. 15 millionene tyske ofre for fordrivelse gjennom etnisk rensning fra Øst-Tyskland og det øvrige Øst-Europa ved slutten av annen verdenskrig, og alle forhold som angikk flyktningene og integrasjonen av dem. I mange år bodde store antall flyktninger i flyktningleire. Da departementet ble oppløst i 1969 var de fleste flyktningene vel integrert i samfunnet i sitt nye hjemland. Departementets gjenværende oppgaver ble da fordelt på andre departementer.

Hans Lukaschek var departementets første sjef.

S

Se også
-------

* Liste over Tysklands fordrevneministre
* Fordrivelsen av tyskere etter annen verdenskrig

Referanser
----------

1. ↑  «Hans Lukaschek, Geschichte der CDU, Konrad-Adenauer-Stiftung». *Konrad-Adenauer-Stiftung*. Besøkt 26. november 2016.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** NKC
 |
**Trøytarosskjeret naturreservat** består av et område ved Kuleseid i Bømlo kommune. Området ble som ett av 69 naturreservater i daværende Hordaland fylke, vernet 3. april 1987 og inngår i verneplan for sjøfugl. Fra og med 15. april til og med 31. juli er det forbud mot ilandstiging.

Verneforskriften sier at formålet med vernet er 

«å sikre best mogelege vilkår for sjøfuglane i området samt å ta vare på ein viktig hekkelokalitet med dei plante- og dyrearter som naturleg er knytta til området.»
Det ble ikke registrert noen hekkende sjøfugl i 2014 (6. juli)

Referanser
----------

1. ↑  «faktaark». Naturbase. Besøkt 22. mars 2024.
2. 1 2  «Forskrift om vern for Trøytarosskjeret naturreservat, Bømlo kommune, Hordaland». Lovdata. Besøkt 22. mars 2024.
3. ↑  Stein Byrkjeland (1. november 2015). «Hekkande sjøfugl i Hordaland 2014. Forvaltingsplan for 69 sjøfuglreservat, samt oppdatert bestandsoverslag for dei ulike sjøfuglartane i fylket.» (pdf). Fylkesmannen i Hordaland, miljøvern- og klimaavdelinga. s. 71. Besøkt 22. mars 2024.
**Skagen fyr** som også kalles «det grå fyr», ble påbegynt i 1858 og tatt i bruk 1. november 1859. Fyrtårnet er 46 m høyt og er det nest høyeste i Danmark. (Dueodde fyr på Bornholm er 1 m høyere). Fyret er tegnet av den danske arkitekten N.S. Nebelong.

Fyrets roterende linse veier noe over 2 tonn og flyter på kvikksølv. Lyskilden er en natriumpære på 400W. Lyset (et lynblink hvert 4. sekund) kan sees på 20 nautiske mils avstand.

Fyret er åpent for publikum på dagtid, og 210 trinn fører til toppen av fyret hvor det er vid utsikt over Grenen, Skagen, Kattegat og Skagerrak.

Skagen fyr ble fredet i 1977. Fredningen omfatter selve fyret samt fyrmesterboligen med uthus.

Skagen fyr

Historie
--------

Utenfor Skagen finns ett stort rev som forflytter seg hvert år. 

Det første fyret på Skagen ble oppført 1560 på ordre fra kong Fredrik II, som hadde bestemt at fyr skulle byggas i Skagen og på Anholt og Kullen. Klager hadde kommet fra flere hold, bl.a. fra hollandske skippere som seilte på Østersjøen. De påpekte at det var risikabelt å runde Skagen i mørke for å seile mot Øresund. Ved å kreve inn en høyere toll i Øresund skulle den danske staten finanisiere bygging og drift av fyrene. 

Det første fyret i Skagen var et enkelt fyrfat. I 1625 ble et vippefyr tatt i bruk på Fyrbakken i Østerbyn på Skagen. *Det hvide fyr*, som var i bruk mellom 1745 og 1858, er bevart.

Referanser
----------

1. ↑  Fredningssag / Det Grå Fyr, Skagen, Fyrvej 36, Frederikshavn fra Kulturarvsstyrelsen (besøkt 30. juni 2014)

Eksterne lenker
---------------

* Skagen Fyr på Store norske leksikon

Portal: Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi
 |
Anundshaugen i Västerås i Sverige, gravsted som assosieres med Braut-Anund.
**Braut-Anund**, *Braut-Ånund*, (norrønt: *Braut-Ǫnundr*) var en legendarisk svensk konge i ynglingeætten. Navnet betyr «*Vei-Anund*», dvs. den som bryter vei «... *idet braut betyder i en skog brudt vei (af brjóta, bryde)*». Han levde sannsynligvis midt på 600-tallet.

Ynglingesagaen
--------------

Snorre Sturlasson forteller i Ynglingesagaen at Anund var sønn av kong Yngvar Øysteinsson («*Yngvar den hårete*») og sønnesønns sønn av den myteomspunne kong Adils. Da Yngvar falt i et felttog i Estland overtok Anund kongemakten i Svitjod (Sverige). Anund rådde i Tiundaland, det var ifølge Snorre Uppsala der hvor «*Alle-svears-ting*» ble holdt. Uppsalakongen var en slags «overkonge» over de mange bygdekongene i Svitjod. I Anunds tid var det gode år og stor rikdom i landet. Han dro også på plyndringstokt til Estland og skaffet seg store rikdommer derfra. Anund fikk bygd ut veinettet gjennom store skogsområder og lot dyrke opp nytt land mange steder. Gjennom veibyggingen fikk han tilnavnet Braut-Anund. 

Anund ble ifølge sagaen drept i et steinras under en reise mellom gardene sine.

Han hadde en sønn, Ingjald, senere kalt Ingjald Illråde, som på Anunds forordning ble gift med Gauthild, datter til Algaut i Gøtaland.

Historia Norvegiae
------------------

I Historia Norvegiae, som er eldre enn Snorres saga og som bygger på Ynglingatal heter det at Anund «*[...] ble drept av broren Sigurd på Himinheid*». Stedet Himinhei (eller Himmelhei som det heter i den norske utgave av Ynglingesagaen) er ikke kjent. I Ynglingatal heter det at Anund døde «*und Himinfjöllum*». Det har vært diskutert om Snorres påstand om steinskred var riktig, eller om han ble drept av sin bror med en stein. Det er kjent fra sagaene at steinkasting inngikk som regelrett kampsport blant krigere.

Torstein Vikingssons saga
-------------------------

*Torstein Vikingssons saga* hevder at Anund ikke var sønn av Yngvar, men av Øystein og at han hadde en bror Olav som var konge i Firdafylke i Vest-Norge. Også denne kilden oppgir at Anund er far til Ingjald Illråde.

Referanser
----------

1. ↑  Fotnote til Ynglingesagaen, ovs. av Gustav Storm (1900)
2. ↑  Ynglingesagaen, kap. 32-33
3. ↑  Historia Norvegiae, kap. «Kongenes herkomst»

Eksterne lenker
---------------

* Ynglingatal, norrønt etter Finnur Jónsson
* Ynglingesagaen, til norsk ved Gustav Storm
* Historia Norwegiae, Thorleif Dahls kulturbibliotek, Oslo (1990), ISBN 82-03-03388-1

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Svenskt biografiskt lexikon
 |
**Einar Skjæraasen** (1900–1966) var en norsk lyriker. Han drev hjemstavnsdiktning fra hjemplassen Trysil, og typisk for diktene hans er at de gjenspeiler hverdagsliv med kjærlighet, strev, slit og lykke.

Skjæraasen kom fra grenda Skjæråsen i Østre Trysil. Han var utdannet bankmann, og bodde i Oslo. Han debuterte i 1936 med diktsamlingen *Reflekser*, og etter det ga han jevnlig ut diktsamlinger.

I diktsamlingen *Danse mi vise, gråte min sang*, var alle diktene på Trysil-dialekt, og etter dette skrev han bare på dialekt. Da møtte han et større publikum og bøkene hans ble flere ganger utsolgt. Det er blitt skrevet melodier til noen av diktene, blant andre *Danse mi vise, gråte min sang*, *Vandringsvise* (av Finn Ludt) og *Du ska itte trø i graset* (Kenneth Sivertsen i 1983).

Skjæraasen er representert i *Norsk salmebok 2013.*

Et monument over Skjæraasen, utført av Ørnulf Bast, ble avduket i Trysil den 26. juli 1970. Skjæraasen har også gitt sitt navn til Skjæraasenprisen som deles ut annethvert år.

Bibliografi
-----------

* *Reflekser* (1936)
* *Skritt forbi min dør* (1938)
* *Den underlige våren* (1941)
* *Så stiger sevjene* (1945)
* *Danse mi vise, gråte min sang* (1949)
* *Som blomsterstøv med vind* (viser, 1950)
* *Du ska itte trø i graset* (1954)
* *Og alle mine viser* (viser, 1956)
* *Sju undringens mil* (utvalgte dikt, 1963)
* *Sang i september* (1965)
* *Bumerke* (utvalgte dikt, 1966)

Referanser
----------

1. ↑   nbl.snl.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   snl.no[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* «(no) Einar Skjæraasen». *Norsk biografisk leksikon*.
* Digitaliserte bøker av Skjæraasen og om Skjæraasen i Nasjonalbiblioteket.

  

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Prabook **·** Historisk befolkningsregister **·** BIBSYS **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC
 |
**Lindsay Diane Bloom** (født 28. august 1950) er en amerikansk skuespillerinne og tidligere deltaker i missekonkurranser.

Biografi
--------

Bloom vokste opp i Omaha i Nebraska. Hun bestemte seg for å bli skuespillerinne da hun var 17 år gammel og begynte å delta i missekonkurranser for å skaffe seg oppmerksomhet. Bloom vant flere lokale kåringer og representerte USA i Miss International 1972, der hun kom på femteplass.

Bloom var en av Ding-a-Ling Sisters på *The Dean Martin Show*. Hun prøvespilte deretter for rollen som Marilyn Monroe i den biografiske filmen *Goodbye, Norma Jean*, etter å ha gjort seg bemerket i en look alike-konkurranse. Rollen gikk til Misty Rowe, men kort tid senere spilte Bloom en av hovedrollene i *Cover Girl Models* og *Six Pack Annie*, som begge ble utgitt i 1975. Bloom spilte den kvinnelige hovedrollen som Jean Harlow i *Hughes and Harlow: Angels in Hell* (1978). Hun spilte også i filmer som *H.O.T.S.* (1979), *Én midt i trynet* (1979), *The Happy Hooker Goes Hollywood* (1980). 

Bloom spilte gjentagende gjesteroller som Mabel Tillingham i *The Dukes of Hazzard* og som Bonnie Robertson i *Dallas*. I tillegg spilte hun gjesteroller i blant annet *Starsky and Hutch*, *Vega$*, *Kjærlighetsskipet*, *Barnaby Jones*, *Laverne & Shirley*, *Police Story*, *Charlie's Angels*, *Trapper John, M.D.* og *Wonder Woman*. Bloom prøvespilte ni ganger for rollen privatdetektiven Mike Hammers sekretær Velda i krimserien *Mickey Spillane's Mike Hammer*. Hun fikk rollen etter å ha slanket seg rundt 10 kg og farget det blonde håret sitt brunt.

Bloom giftet seg med skuespilleren og musikeren Mayf Nutter.

Referanser
----------

1. ↑  «Sex Appeal Is New Actress' Bag». *Sarasota Herald-Tribune* **(engelsk)**. 25. oktober 1975.
2. ↑  Gwinn, John (11. juli 1975). «She Hopes First Starring Role Will Result In More». *The Spartanburg Herald* **(engelsk)**.
3. ↑  «History of Miss International» **(engelsk)**. Miss U.S. International. Arkivert fra originalen 4. januar 2016.
4. 1 2 3  Witbeck, Charles (26. august 1984). «Actress Who Dyed For Art Will Be Back With Hammer». *Boca Raton News* **(engelsk)**.
5. ↑  Fulkerson, Perry (18. juli 1975). «Hollywood's 'casting couch' was not for starlet... but success is hers». *Evening Independent* **(engelsk)**.
6. ↑  «Portrays Jean Harlow». *The Free Lance–Star* **(engelsk)**. 16. mai 1977.
7. ↑  Harmer, Ian (30. mai 1984). «Bloom Has More Fun Being A Brunette». *The Dispatch* **(engelsk)**.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Lindsay Bloom på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) Lindsay Bloom hos The Movie Database Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** BNE
 |
**Anne Margrete Blaker** (født 15. januar 1950) var ordfører i Bamble kommune fra 2003 til 2007, og representerer Arbeiderpartiet. Hun ble valgt i 2003 i et valgteknisk samarbeid med Senterpartiet, som fikk varaordfører i kommunen. Hun har som ordfører i Bamble vært leder for Telemark Gassforum og blant annet engasjert seg i spørsmål om gassrørledning og trafikk i Grenland.

I 2008 ble hun utnevnt til politisk rådgiver for nærings- og handelsminister Dag Terje Andersen. Samme år ble hun ansatt som direktør for kommunikasjon og samfunnskontakt i Gassnova SF i Porsgrunn. Anne Margrete Blaker er utdannet kjemiingeniør fra Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet (NTNU) i Trondheim.

Priser
------

* Naturgassprisen 2006

Referanser
----------

1. ↑   www.europabevegelsen.no[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Naturgassprisen 2006 tildelt ordfører Anne Margrethe Blaker


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Jan Erik Gyllensten** | **Bambles ordfører**(2003–2007) | Etterfølger:**Jon Pieter Flølo** |
Gulen kirke
**Gulen prestegjeld**, inntil 1890 **Eivindvik prestegjeld**, var et prestegjeld tilhørende Ytre Sogn prosti. Det omfattet sogn i Gulen kommune i Sogn og Fjordane fylke, og hovedkirken var Gulen kirke.

Gulens kirkesogn er nå en del av Gulen kirkelige fellesråd, og underlagt Nordhordland prosti i Bjørgvin bispedømme i Den norske kirke.

Historikk
---------

*Eivindarvíkr sókn* (norrønt) har sin opprinnelse fra kristningen av landet. Eivindvik prestegjeld går tilbake til førreformatorisk tid, da det var behov for å tilpasse den kirkelige inndelingen til folketallet og bosetningsmønsteret etter Svartedauden, og besto fra denne tiden av hovedsognet Eivindvik med Brekke, Ladvig og Husøy annekssogn.

Ved kgl.res. av 18. desember 1807 ble Evindvig prestegjeld delt ved at Ladvig annekssogn med Bøe ble utskilt og dannet et eget sognekall, og fikk Klævold fra Vig tillagt som annekssogn.

Evindvig prestegjeld dannet grunnlaget for Evindvig formannskapsdistrikt, som ble opprettet i 1837.

Ved kgl.res. av 24. april 1858 ble Brekke sogn overført til Ladvig prestegjeld. Ved kgl.res. av 23. februar 1859 ble Utvær kirke oppført som annekskirke til Evindvig og ved kgl.res. av 22. oktober 1887 ble Utvær sogn med Husøy annekssogn skilt ut som eget sognekall.

Den 17. mai 1890 ble navnet endret til *Gulen prestegjeld*. Ved kgl.res. av 26. juni 1900 ble det besluttet å oppføre Mjømen kirke på øyen Mjømna, som derved ble nytt annekssogn. Brekke sogn ble tilbakeført fra Lavik prestegjeld til Gulen i 1964.

Fra 2004 ble prestegjeldene som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk de også ut av lovverket.

Kirkesogn
---------

Prestegjeldet hadde ved sin avvikling følgende sogn og kirker:

* Gulen
* Brekke
* Mjømna

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  Rygh, O. (Oluf) (1919). *Norske Gaardnavne*. xx: Fabritius. s. 195,216.
2. ↑  Dietrichson, L. (Lorentz) (1888). *Sammenlignende Fortegnelse over Norges Kirkebygninger i Middelalderen og Nutiden*. Malling. s. 84.
3. ↑  Hole, Ivar (1950). *Hosanger kyrkje og Hosanger prestegjeld gjennom 200 år*. s. 18-19.
4. 1 2  Prestegjeld og sogn i Sogn og Fjordane, arkivverket.no
5. ↑  *Kommune- og fylkesinndelingen i et Norge i forandring*. no#: Statens forvaltningstjeneste, Seksjon Statens trykking. 1992. s. 364-70. ISBN 8258302612.
6. ↑  Fornyings-, administrasjons-og kirkedepartementet (20. desember 2011). «Endringer i gravferdsloven og kirkeloven». *Regjeringen.no* **(norsk)**. Besøkt 5. mars 2023.
7. ↑  «Kirkelig enheter og endringer i prosti og menigheter». *docplayer.me*. Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste AS. 2009. Besøkt 5. mars 2023.
**Jeep II** er én av to atomreaktorer i Norge som inntil nylig har vært i drift og befinner seg på Kjeller, nord for Lillestrøm. Reaktoren ble stoppet 15. desember 2018 for ferieavvikling og planlagt vedlikehold, og det ble i forbindelse med vedlikeholdet avdekket store skader på reaktoren. Reaktoren ble vedtatt nedlagt av IFEs styre 25. april 2019 uten å ha blitt startet opp igjen. Den andre atomreaktoren som nylig har vært i drift, Haldenreaktoren, ble stengt ned i mars 2018 og er også vedtatt nedlagt.

Byggingen av Jeep II startet i 1965, og den første nukleære kjedereaksjonen ble igangsatt i desember 1966. Reaktoren driftes av Institutt for energiteknikk. Ansvaret for reaktoren vil med tiden bli overført til det nyopprettede statlige organet Norsk nukleær dekommisjonering (NND).

Reaktoren har en varmeeffekt på 2MW, og bruker tungtvann som moderator og kjølemiddel. Kjernebrenselet består av lavanriket uran.. Reaktoren ble operert ved atmosfærisk trykk og en kjølevann/moderatur-temperatur på 55 grader celsius.

Jeep II ble brukt til grunnforskning i faste stoffers fysikk, nøytronbestråling av materialer og produksjon av spesifikke radioaktive isotoper.

Referanser
----------

1. ↑  «Research Reactor Details - JEEP II». IAEA. 26. mars 2009. Arkivert fra originalen 8. august 2014. Besøkt 25. april 2016.
2. ↑  «Tidslinje NND». 16. oktober 2019. Besøkt 3. mai 2023.
3. 1 2  «Reaktordrift — IFE». *www.ife.no*. Arkivert fra originalen 26. april 2016. Besøkt 25. april 2016.
4. ↑
Må ikke forveksles med Arnanipatunnelen.**Aktuell artikkel:** Denne artikkelen omhandler en aktuell hendelse. Vær ekstra oppmerksom på at innholdet kan være utdatert eller feilaktig, og at hyppige redigeringer kan forekomme.

**Arnanipa jernbanetunnel** er en 2 190 meter lang jernbanetunnel på Bergensbanen mellom Arna stasjon og Tunestveit i Arna. Før tunnelen stod ferdig i 1964 gikk banen rundt Garnes. Arnanipa er den 24. lengste av jernbanetunneler i Norge. Tunnelen går gjennom Ådnanipa parallelt med E16.

Jernbanetunnelen må ikke forveksles med Arnanipatunnelen som er en veitunnel på E16, og heller ikke med Arnatunnelen som er en planlagt veitunnel fra Bergen til Arna.

Togulykke i 2024
----------------

22. mars 2024 i 19.00 tiden sporet et godstog på vei østover av like ved tunnelåpningen ved Arna stasjon. Lokomotivet havnet inni Arnanipatunnelen, mens flere av de 25 godsvognene krøllet seg sammen med en «trekkspill-effekt» rundt tunnelåpningen.

Inni tunnelen kom et passasjertog fra Vy vestover med 200 passasjerer om bord, som stoppet oppom lag én kilometer fra ulykken. Et arbeidstog fra Bane NOR trakk passasjertoget ut av tunnelen til Stanghelle stasjon.

Referanser
----------

1. 1 2  ; *Banedata 2004*; side(r): 178.
2. ↑  «Togulykke i Arna: – Dette vil ta mange dager». *www.bt.no*. 22. mars 2024. Besøkt 23. mars 2024.
3. ↑  «Havarikommisjonen: Togene var om lag én kilometer fra hverandre». *www.bt.no*. 24. mars 2024. Besøkt 26. mars 2024.
4. ↑  «Her får de endelig forlate toget: – Noe klaustrofobisk». *www.bt.no*. 22. mars 2024. Besøkt 23. mars 2024.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Bergen byleksikon
 |
***The Thinning: New World Order*** er en amerikansk thriller fra 2018, som var en oppfølger til The Thinning fra 2016. Filmen ble regissert av Michael J. Gallagher, og hovedrollen spilles av Logan Paul. Filmen ble sluppet på YouTube Premium i oktober 2018.

Handlingsreferat
----------------

Guvernør Dean Redding fra Texas stiller til valg for å bli valgt til president i USA. Han forsøker å få støtte fra Laina Michaels til kampanjen hans, i håp om å dempe sin egen kontrovers rundt The Thinning. Laina avslår, men blir senere rekruttert av læreren Ms. Cole og Assuru Global-sikkerhetsvakt Jack for å akseptere Reddings tilbud. De håper at dette skal føre til at Laina kommer nærmere Redding, i håp om at dette vil hjelpe dem med å avslutte The Thinning - en gang for alle.

I mellomtiden antas Blake Redding å være død, etter at han med vilje mislyktes i testen. Men i virkeligheten ble han faktisk tatt med til et arbeidsanlegg for slaver, hvor han skal produsere Assuru Global-produkter sammen med andre studenter som hadde mislykkes på testene. Blake finner igjen Ellie der, og de gjenoppliver kjærligheten deres. Blake forsøker snart å stikke av sammen med Ellie, men de blir oppdager av Mason King. Vaktene tar Ellie bort, samtidig som Mason brekker Blakes bein. Åtte måneder senere, to uker før president-valget, fortsetter Laina tilsynelatende å gi sin støtte til Reddings valg-kampanje. Kellan klarer å knekke hemmeligheten bak arbeidsleirene til Assuru Global. Når Kellan setter seg inn i bilen sin prøver noen å kvele ham, men han utløser bil-alarmen noe som skremmer morderen.

Laina kontakter FBI-agent Joanne Morris, og forteller henne det Kellan hadde fortalt henne. Ms. Cole forsøker å få Corrine og Joey ut av landet, bare for å bli forrådt av en kollega. Blake overbeviser de andre ved anlegget om å komme seg vekk fra området. Men når de kommer seg ut viser det seg at de befinner seg i en ørken i Texas. Mason fanger dem, og prøver å drepe Blake. Men Ellie dreper Mason, og begge to kommer seg i sikkerhet. Guvernør Redding vinner valget og blir innsatt som president. Med full makt og autoritet over hele nasjonen blir alle som konspirerte mot Redding, samarbeidspartnerne hans og The Thinning arrestert.

Skuespillere
------------

* Logan Paul som Blake Redding
* Peyton List som Laina Michaels
* Lia Marie Johnson som Ellie Harper
* Matthew Glave som guvernør Dean Redding
* Calum Worthy som Kellan Woods
* Charles Melton som Cage
* Michael Traynor som Mason King
* Laura Harring som Georgina Preston
* Rome Flynn som Jack Prescott
* Jana Winternitz som Ms. Maggie Cole
* Amy Paffrath som Wendy Banks
* Presciliana Esparolini som agent Joanne Morris fra FBI
* Sydne Mikelle som Heather Forester
* Steven P. Cox som Wade Freeman
* Aria Lyric Leabu som Corrine Michaels
* Marcel Nahapetian som Joey Michaels
* Elizabeth Greer som senator Elaine Davis
* Jason Horton som Mr. Leonard
* Spencer List som Tyson.
* Brooke Nevin som Dr. Langley

Eksterne lenker
---------------

* Internet Movie DataBase
* film-trailer, Youtube.com
*Se også: Os prestegjeld (Hedmark)*
Os kirke
**Os prestegjeld** var et prestegjeld tilhørende Midhordland prosti. Det omfattet sogn i tidligere Os kommune i Hordaland fylke, og hovedkirken var Os kirke.

Os' sogn er nå en del av Bjørnafjorden kirkelige fellesråd, og underlagt Fana prosti i Bjørgvin bispedømme i Den norske kirke.

Historikk
---------

*Óss sókn* (norrønt) har sin opprinnelse fra kristningen av landet. Os prestegjeld går tilbake til førreformatorisk tid, da det var behov for å tilpasse den kirkelige inndelingen til folketallet og bosetningsmønsteret etter Svartedauden, og besto fra denne tiden av hovedsognet Os med Fusa, Hålandsdal og Strandvik annekssogn.

Os prestegjeld dannet grunnlaget for Os formannskapsdistrikt, som ble opprettet i 1837.

Prestegjeldet ble delt i 1855, ved at kirkesognene på østsiden av Bjørnafjorden ble opprettet som eget Fuse sognekall, hvilket fikk med seg annekssognene i Haalandsdal og Strandvik. Samnanger ble utskilt fra Os som eget sognekall i 1949, med Haalandsdal og Strandvik annekssogn.

Fra 2004 ble prestegjeldene som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk de også ut av lovverket.

Kirkesogn
---------

Prestegjeldet hadde ved sin avvikling følgende sogn og kirker:

* Os

Referanser
----------

1. ↑  Rygh, O. (Oluf) (1910). *Norske Gaardnavne*. xx: Fabritius. s. 206.
2. ↑  Dietrichson, L. (Lorentz) (1888). *Sammenlignende Fortegnelse over Norges Kirkebygninger i Middelalderen og Nutiden*. Malling. s. 80.
3. ↑  Hole, Ivar (1950). *Hosanger kyrkje og Hosanger prestegjeld gjennom 200 år*. s. 18-19.
4. ↑  Prestegjeld og sogn i Hordaland, arkivverket.no
5. ↑  *Kommune- og fylkesinndelingen i et Norge i forandring*. no#: Statens forvaltningstjeneste, Seksjon Statens trykking. 1992. s. 364-70. ISBN 8258302612.
6. ↑  Prestegjeld og sogn i Hordaland, arkivverket.no
7. ↑  Fornyings-, administrasjons-og kirkedepartementet (20. desember 2011). «Endringer i gravferdsloven og kirkeloven». *Regjeringen.no* **(norsk)**. Besøkt 5. mars 2023.
8. ↑  «Kirkelig enheter og endringer i prosti og menigheter». *docplayer.me*. Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste AS. 2009. Besøkt 5. mars 2023.