recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Johanne Dybwads plass Foto: Helge Høifødt 
**Johanne Dybwads plass** er en plass i Studenterlunden i Oslo sentrum, stengt for kjøring og sterkt trafikkert av fotgjengere. Plassen ble i 1989 oppkalt etter skuespilleren Johanne Dybwad (1867–1950). 

Johanne Dybwads plass avgrenses av Karl Johans gate i nord, parken i Studenterlunden og Nationaltheatret i øst, Stortingsgata i syd og Nationaltheatret stasjoner (tog og T-bane) i vest. Nationaltheatret har adresse Johanne Dybwads plass 1.

Plassen ble ferdig opparbeidet i 1989, etter år med graving ifm. tunneler for T-banen. På plassen finnes en helårsfontene kalt *Påfugl*, designet av Carl Nesjar, som ble gitt som en gave til byen fra Christian Ringnes' firma Eiendomsspar samme år.

På nordsiden av plassen står en statue av Johanne Dybwad, utført av Per Ung, som opprinnelig sto på østsiden av Nationaltheatret. Nina Sundbyes statue *Per Aabel som Jean de France* ble avduket på Johanne Dybwads plass i 1999. En bronsestatue av skuespilleren Wenche Foss, utført av Per Ung, ble avduket på Johanne Dybwads plass 19. september 2007.

Referanser
----------

1. ↑  *Nesjars påfugl*. Vann- og avløpsetatens hjemmeside, 11. juli 2013. (besøkt 9. september 2014)

Litteratur
----------

* Knut Are Tvedt, red. (2010). «Johanne Dybwads plass». *Oslo byleksikon* (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 284. ISBN 978-82-573-1760-7.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Johanne Dybwads plass, Oslo – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Oslo Byleksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
Grensemarkering oppe i fjellpasset
Passet markert på kart over Sikkim
**Nathu La** (tibetansk: རྣ་ཐོས་ལ་, nepali: नाथू ला, kinesisk: 乃堆拉山口, pinyin: *Nǎiduīlā Shānkǒu*, hindi: नाथूला दर्रा) er et fjellpass i Himalaya på grensen mellom Kina og India, som forbinder den indiske delstat Sikkim med Tibets sydlige deler.

*Nathu* betyr «lyttende ører» og *La* betyr «pass» på tibetansk. 

Passet ligger 4.310 meter over havet og var i mange århundrer en viktig handelsvei, – den kan betraktes som et ledd av en sørlig utløper av Silkeveien. Passet var viktig for handelen mellom Tibets større handelssentra som Lhasa og Shigatse og havnene i Britisk India, særlig Calcutta ved elven Hooghly. 

Handelen tiltok særlig etter 1815, da britene annekterte Sikkim, Nepal og Bhutan. I desember 1893 ble det det inngått en handelsavtale mellom det britiskdominerte daværende kongerriket Sikkim og Tibet, som garanterte vareutvekslingen over Nathu La.

Passet ble midlertidig stengt etter opprøret i Lhasa i 1959, og erklært permanent stengt i 1962 etter de kinesisk-indiske grensestrider. Det ble gjenåpnet den 6. juni 2006.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Nathu La – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Sikkiminfo Oversikt over Sikkims fjellpass

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Sør-Afrikas flagg Sør-Afrika |
| Friidrett: |
| Friidrett Juniorafrikamesterskapet i friidrett |
| Gull | Addis Abeba 2015 |  400 m hekk |
| Bronse | Addis Abeba 2015 |  4x100 m |

**Larry Lombard** (født 16. april 1996 i Upington i Northern Cape) er en sørafrikansk friidrettsutøver som konkurrerer i hekkesprintløp, sprintløp og mellomdistanseløp opp til 800 meter. Han ble afrikansk juniormester på 400 meter hekk i Juniorafrikamesterskapet i friidrett 2015.

Idrettskarriere
---------------

2013
I mars satte han personlig rekord på 400 meter, med 48,44 sekunder, i et stevne i Port Elizabeth i Sør-Afrika. Lombaard deltok i Ungdoms-VM i friidrett 2013 i juli. På 400 meter hekk (84 cm) ble han slått ut i innledningsheatet, der han løp på 54,05 og fikk 25. beste tid.

2014
I november 2014 deltok han i det sørafrikanske mesterskapet i friidrett, der han kom på 8.-plass i U19-klassen med tiden 50,37.

2015
Han vant 400 meter hekk i Juniorafrikamesterskapet i friidrett 2015, med tiden 51,80, foran Abebe Robi og Avotrin Rakotoarimiandry. Han deltok også på Sør-Afrikas stafettlag som fikk bronse på 4 x 100 meter stafett. Den 11. april kom han på 2.-plass på 400 meter hekk i U19-klassen i det sørafrikanske mesterskapet for aldersbestemte klasser, med ny personlig rekord på 51,73 sekunder. Masego Sesele vant denne distansen.

2016
I KMS Invitational Indoor i Birmingham i USA satte han personlig rekord på 200 meter innendørs, med 22,69 sekunder. Dette holdt til 40.-plass på denne distansen. Samme sted satte han også personlig rekord på 400 
meter innendørs i Samford Invite 12. februar, med 50,35 sekunder. I mars satte han personlig rekord på 800 meter utendørs, med 1:59,85.

Referanser
----------

1. ↑   World Athletics Database, World Athletics utøver-ID 280936[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  IAAF - *8TH IAAF world youth championships - 400m hurdles (84.0 cm) Boys - Heats*, besøkt 13. mai 2016.
3. ↑  BackTrack - *SA Champs 2014 – u/19 Men 400m* Arkivert 18. januar 2017 hos Wayback Machine. besøkt 13. mai 2016.
4. ↑  All Athletics - *SA age group champs, day three* Arkivert 10. mars 2016 hos Wayback Machine. besøkt 14. mai 2016-
5. ↑  Xpress Timing - *KMS Invitational Indoor T&F 2016*, besøkt 14. mai 2016.
6. ↑  All-Athletics - *Larry Lombaarf* (arkivert 14. mai 2016), besøkt 14. mai 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Larry Lombard – World Athletics Rediger på Wikidata
* (en) Profil hos All-Athletics Arkivert 14. mai 2016 hos Wayback Machine.
* (en) Profil hos University of South Alabama
**Daniela Payen Cordero** (født 15. januar 2003) er en meksikansk alpinist.

Idrettskarriere
---------------

### Sesongen 2019/20

Payen deltok i sitt første FIS-renn i september 2019, i slalåm i Cerro Castor i Argentina, der hun kom på 28.-plass. Hun deltok i to renn i Søramerikacupen i alpint 2019/20, med en 37.-plass i slalåm som beste enkeltresultat, og fikk ingen poeng i Søramerikacupen denne sesongen. Hun deltok i det chilenske juniormesterskapet i alpint i september, og kjørte der ned til ellevteplass i slalåm og 22.-plass i storslalåm.

Hun deltok i alpint under Vinter-OL for ungdom 2020. Der kom hun på 49.-plass i super-G, der Amelie Klopfenstein fra Sveits vant. I den påfølgende kombinasjonsslalåmen kjørte hun ut, og fikk dermed ingen plassering i kombinasjonen. I storslalåm og slalåm kjørte hun ut.

Referanser
----------

1. 1 2   www.lausanne2020.sport, besøkt 12. januar 2020[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  FIS - *Daniela Payen - Results*, besøkt 29. mars 2020.
3. ↑  Lausanne 2020 - *Alpine Skiing: Women's Super-G* Arkivert 19. mars 2020 hos Wayback Machine. besøkt 24. mars 2020.
4. ↑  Lausanne 2020 - *Alpine Skiing - Women's Alpine Combined* Arkivert 25. mars 2020 hos Wayback Machine. besøkt 25. mars 2020.
5. ↑  Lausanne 2020 - *Daniela Payen* Arkivert 28. mars 2020 hos Wayback Machine. besøkt 29. mars 2020.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Daniela Payen Cordero – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Daniela Payen Cordero – FIS (alpint) Rediger på Wikidata

* (en) Daniela Payen Cordero – TheSports.org Rediger på Wikidata
* (en) Profil hos Vinter-OL for ungdom 2020 Arkivert 28. mars 2020 hos Wayback Machine.
IaitoIaito
En **iaito** (居合刀, *iaitō*) er et imitert japansk sverd som brukes under trening med kampkunsten iaido eller iaijutsu. En Iaito kan også være kjent som en *mogito*. Et ekte, skarpt, japansk sverd betegnes som shinken – «sverd med sjel». De fleste iaito er laget av en aluminium-sink legering og er vanligvis billigere og lettere enn stål. Denne bruken av en legering og en blank (butt/rund) egg står også i samsvar med de japanske reglene som begrenser produksjonen av sverd. På grunn av dette er en iaito beregnet til å brukes some et treningsvåpen og er ikke egnet for noen type kontakt. De beste legeringsbladene er møysommelige reproduksjoner av ekte sverd, da med autentisk vekt, form, lignende høy kvalitet som ekte sverd og med lignende tillegg som sageo og tsuba. En god iaito kan til og med ha et etterlignet «hamon» (herdelinjen på et ekte sverdblad). For de som er interesserte et mer tradisjonelt sverd så finnes det også iaito laget av brettet stål, noe som er veldig likt et ekte katana, men med en blank (butt/rund) egg.

Mange tradisjonelle våpensmeder holder til i Seki i Gifu Prefecture, mange av disse lager også iaito. Noen dojoer i Japan anbefaler at det kun blir brukt legeringsblad av aluminium mens en trener iaido, i alle fall frem til utøverens erfaring er lang nok til at han/hun kan håndtere et ekte sverd, eller shinken. Noen koryu krever at utøverne starter med en shinken, mens andre moderne dojoer forbyr bruken av ekte sverd uansett erfaring.

Det at et iaito er laget eller valgt i forhold til en utøvers høyde og styrke er veldig viktig i forhold til sikkerhet og for å kunne fremføre en nøyaktig iaido *waza*, eller teknikk. En iaito blir veldig ofte konstruert slik at balanse punktet i bladet er lenger fra *kissaki*, eller tuppen, og nærmere tsubaen enn på et vanlig sverd.

Se også
-------

* Bokken
* Katana
**Nathanael Schnittelbach** (1633–1667) var en tysk komponist og fiolinist.

Liv
---

Schnittelbachs far, Johann, var i 45 år organist ved *St. Jacobi* i Danzig. Etter fullført utdannelse var Nathanael fra 1650 vikarierende fiolinist ved Mariakirka i Danzig. I 1653 ble han musiker ved Christina av Sveriges hofforkester. Han lyktes ikke i å få arbeid i hjembyen, så tidlig i 1655 reiste han til Lübeck, hvor han ble musiker ved byens *Ratsmusik*. Her fikk han undervisning av Nicolaus Bleyer fram til dennes død i 1658. 13. november samme år fikk Schnittelbach borgerretter i byen og 11. desember ektet han Bleyers datter, Anna. 

Schnittelbach ble syk under en konsertreise i forbindelse med et fyrstebryllup i Gottorp og døde en måned senere.

Schnittelbach hadde et usedvanlig ry som fiolinist og var kjent i hele Tyskland, dessuten også i Polen, Danmark, Nederland og Sverige. Ernst Ludwig Gerber kalte ham *«en av de største fiolinister på 1600-tallet.»* Nicolaus Adam Strungk var sannsynligvis Schnittelbachs mest kjente elev.

Verk
----

En ciacona for fiolin solo, to instrumentalsuiter og en sonate for fiolin og generalbass er bevart etter Schnittelbach. Begge suitene er typiske eksempler på tidens *Lübecker Ratsmusik*. En magnificat for fem sangstemmer og to fioliner, og kirkekonserten *Wo der Herr nicht das Haus bauet*, er tapt.

Referanser
----------

1. 1 2   Gemeinsame Normdatei, besøkt 5. mai 2014[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   International Music Score Library Project, IMSLP-identifikator Category:Schnittelbach,\_Nathanael, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 19. desember 2014[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 1. januar 2015[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

(en) Fritt tilgjengelige noter av Nathanael Schnittelbach i International Music Score Library Project

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** MusicBrainz
 |
**Martin Næs** (født 9. juli 1953 i Vágur) er en færøysk forfatter og bibliotekar. Næs har arbeidet som bibliotekar på Island og Færøyene siden 1978, og er i dag leder for *Føroya landsbókasavn*, det færøyske nasjonalbiblioteket. Foruten egne utgivelser, som omfatter diktsamlinger, barnebøker og en roman, har han også oversatt litteratur (hovedsakelig barnebøker og dikt) til færøysk.

Næs ble tildelt den færøyske litteraturprisen M.A. Jacobsens Heiðursløn i 1995 for *Hvør eigur flaggknappin*. På norsk finnes barnebøkene *Per og eg* og *Símun Sámal*, sistnevnte oversatt av Lars Moa. Næs var styremedlem i Rithøvundafelag Føroya 1976–1986, og deretter formann 1986–1989. Han har også vært styremedlem i Norðurlandahúsið 1988–1995 og formann i Fjølrit 1996–1999.

Bibliografi
-----------

* 1972 – *Friður*, dikt
* 1975 – *Marran sigur S*, dikt
* 1975 – *Úr*, dikt
* 1979 – *Per og eg*, barnebok
* 1981 – *Færøsk litteratur : udvikling og vilkår*
* 1984 – *Símun Sámal*, barnebok
* 1990 – *Spell at sólin kom upp*, barnebok
* 1990 – *Torbjørg og kúgvin*, barnebok
* 1990 – *Tvey*, roman
* 1995 – *Hvør eigur flaggknappin?*

Referanser
----------

1. ↑   www.forseti.is[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Martin Næs hos Rithøvundafelag Føroya

Portaler: Litteratur | Færøyene

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data)
 |
**Nacala** er en kystby i den nordlige delen av Mosambik. Byen ligger i den sørlig grenen av Fernão Veloso-bukta og har den dypeste naturlige havnen på hele østkysten av Afrika. Nacala er endestasjon for Nacalabanen som fungerer som en kystforbindelse for Malawi. Et lite stykke sør for Nacala ligger verdensarvområdet Mosambikøya.

Nacala oppsto som by på slutten av det portugisiske kolonistyre på midten av 1970-tallet. Den ble utviklet som en dypvannshavn og som et jordbruks-, industrielt- og eksportsentrum. Hovednæringene besto av produksjon av sement, sisal og cashew.

Industri
--------

Nacala har en av tre sementfabrikker i Mosambik.

Transport
---------

Nacala er endestasjon for Nacalabanen som er koblet til Central East African Railway (CEAR) i Malawi. Jernbanen ble i 2008 solgt til en gruppe private investorer. Havnen i Nacala er en viktig for nabolandet Malawi som selv ikke har noe kystlinje. I tillegg har Nacala en flyplass.

Referanser
----------

1. ↑  The Port of Nacala
2. ↑  RDC management

Eksterne lenker
---------------

* Informasjon om Nacal havn

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GeoNames
 |
***The Art of Unix Programming*** er en bok av den amerikanske programvareutvikleren Eric S. Raymond som handler om historien og kulturen innenfor Unix-programmering fra de tidligste dagene i 1969 frem til 2003 da den ble utgitt. Boken dekker også avarter som Berkeley Software Distribution (BSD) og Unix-lignende systemer som Linux.

Forfatteren forklarer Unix ved å sammenligne det med andre operativsystemer, deriblant skrivebordsorienterte systemer som Microsoft Windows og klassisk MacOS og systemer med forskningsbaserte røtter slik som EROS og Plan 9.

Boken ble utgitt av Addison-Wesley den 17. september 2003, og har ISBN 0-13-142901-9. Boken er også tilgjengelig online, under en lisens fra Creative Commons med tilleggsklausuler.

Referanser
----------

1. ↑  «The Art of Unix Programming». «This book and its on-line version are distributed under the terms of the Creative Commons Attribution-NoDerivs 1.0 license, with the additional proviso that the right to publish it on paper for sale or other for-profit use is reserved to Pearson Education, Inc.»

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | OCLC
 |
**Jeongjong av Joseon** (født 1. juli 1357, død 26. september 1419) var andre konge i kongedømmet Joseon.

Etter etableringen av kongedømmet Joseon i 1392 kom også spørsmålet om hvem av Kong Taejos sønner som skulle etterfølge faren som Joseon-konge. Taejos femte sønn med dronning Sineui, Yi Bang-won, hadde bidratt mest til å få faren til trona. Men statsminister Jeong Do-jeon og Nam Eun brukte sin innflytelse overfor Kong Taejo til å foreslå hans åttende sønn, andre sønn med dronning Sindeok, prins Uian (Yi Bang-seok) som kronprins i 1392. Konflikten kom oppå i dagen fordi Jeong Do-jeon, som formet og etablerte det ideologiske, institusjonelle og juridiske grunnlaget for det nye kongedømmet mer enn noen annen, så Joseon som et kongedømme ledet av ministre utpekt av kongen mens Yi Bang-won ville etablere et absolutt monarki styrt direkte av kongen. Med Taejos støtte begrenset Jeong Do-jeon kongefamiliens makt ved å forby det politiske engasjementet til prinsene, samt ved å forsøk å avvikle prinsenes private armeer. Begge sider var klar over hatet overfor hverandre og forberedte seg på å slå til først. Etter dronning Sindeoks plutselige død i 1398 og i Kong Taejos sørgeperiode, slo kongens andre sønn, Yi Bang-won til og raidet det kongelige palasset, der han drepte Jeong Do-jeon og hans støttespillere, samt dronning Sindeoks to sønner (hans halvbrødre) inkludert kronprinsen. Hendelsen ble hetende «prinsenes første kamp».

Sjokkert over at hans sønner ville drepe hverandre for trona og psykisk utmattet som følge av drapet på hans andre kone, abdiserte Kong Taejo og kronet umiddelbart hans andre sønn Yi Bang-gwa, eller Kong Jeongjong som ny Joseon-konge.

Kong Jeongjongs fulle navn posthumt
-----------------------------------

* Kong Jeongjong Gongjeong Euimun Jangmu Onin Sunhyo den store av Korea
* 정종공정의문장무온인순효대왕
* 定宗恭靖懿文莊武溫仁順孝大王


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Taejo** | **Koreansk monark**(Joseon)**(1398–1400)** | Etterfølger:**Taejong** |

Portal: Korea

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN
 |
Panamakanalen. Portobelo er øverst og litt til høyre.
**Portobelo** (tidligere **Puerto Bello**) er en havneby i Colón-provinsen i Panama. Den har 2 820 innbyggere[] og har en dyp, naturlig havn.

Historie
--------

Byen ble grunnlagt i 1597 og frem til 1700-tallet var det en viktig havn for eksport av blant annet sølv.[] I 1668 ledet piraten Henry Morgan 450 privateerer et angrep mot byen[], som på den tiden var svært godt befestet. Han beleiret byen i to uker og ranet til seg alt han kunne av verdisaker.

Den 21. november 1739 ble byen igjen angrepet, denne gangen av en britisk flåte under kommando av admiral Edward Vernon. Angrepet viste hvor sårbare de spanske handelsrutinene var, og førte til forandringer i måten de ble gjennomført.[] Spanjolene forandret nå taktikk, og gikk fra større flåter som besøkte få havner til mindre flåter som var fleksible og besøkte en videre spekter av havner. De gikk også nå rundt Kapp Horn for å handle i havner på vestkysten. Angrepet ødela Portobelos økonomi, noe som ikke skulle forandre seg før byggingen av Panamakanalen.

Verdensarv
----------

Fort San Lorenzo
I 1980 ble Fort San Lorenzo i Portobelo oppført på UNESCOs Verdensarvliste.

Turisme
-------

15 kilometer nordøst for Portobelo ligger øya Isla Grande som er et turistmål med gode surfeforhold.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** GeoNames
 |
|  |
| --- |
| Kong Kristian IVs krone |
| Fyrstelige og adelige titler |
| Keiser og keiserinne

---

Konge og dronning

---

Kurfyrste og kurfyrstinne

---

Storhertug og storhertuginne

---

Erkehertug og erkehertuginne

---

Hertug og hertuginne

---

Storfyrste og storfyrstinne

---

Markgreve og markgrevinne
Marki og markise

---

Fyrste og fyrstinne

---

Greve og grevinne

---

Borggreve og borggrevinne
Vicomte og vicomtesse

---

Baron og baronesse
Friherre og friherrinne

---

Ridder og dame

---

Edler og edle

---

Herre og dame |

**Borggreve** (tysk *Burggraf*) var i middelalderen et embete som omfattet den administrative, militære og/eller juridiske forvaltning av en borg. Tilsvarende titler var *borgfogd* eller *kastellan* (fransk *châtelain*), til en viss grad var også romerske prefekter eller franske og britiske vicomter sammenlignbare.

Opprinnelig var borggreve ikke en adelstittel som man arvet, men et embete som man ble utnevnt til av en fyrste eller biskop. I noen tilfeller ble tittelen etter hvert arvelig, og var i så fall vanligvis rangert lavere enn greve, men høyere enn friherre (baron). Noen borggrever i Det tysk-romerske rike lyktes dessuten i å bli riksumiddelbare, dvs. de ble uavhangige av sine tidligere lensherrer og ervervet et eget territorium i tilknytning til borgen. Dette gjaldt bl.a. for Friedberg og Rheineck.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Burgraves – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** GND
 |
Chili dog
**Chili dog** er en amerikansk matrett bestående av en hot dog i brød toppet med en form for kjøttsaus, typisk chili con carne. Ofte er andre tilbehør også lagt til, slik som ost, løk og sennep. Retten har flere regionale variasjoner i USA, hvorav mange betinger spesifikke og unike sauseingredienser, pølsetyper eller brødtyper, og går under regionspesifikke navn.

En av de mer utbredte variantene er i New Jersey og Pennsylvania kjent som «Texas hot dog», «Texas chili dog» eller «Texas wiener» og er en hot dog med chili eller hot sauce servert i varianter med diverse sauser. Texas wiener oppsto i Paterson i New Jersey, før 1920 og i Altoona i Pennsylvania i 1918 og ble opprinnelig kalt Texas Hot Wieners. Med «Texas» vises det til chilisausen som brukes på pølsene, som faktisk har en sterkere gresk innflytelse på grunn av den etniske bakgrunnen til kokkene som oppfant retten. Den anses som en unik regional hot dog-stil. Fra sin opprinnelse spredte retten seg til Pennsylvania-byene Scranton og Philadelphia. Innen 1920-tallet hadde den kommet frem til det vestlige New York, der det fortsatt finnes et stort antall pølseboder, inkludert en bod drevet i regi av Rigas-familien (fra 1921) og Ted’s Hot Dogs (som åpnet i 1927).

Referanser
----------

1. ↑  Stern, Jane and Michael. *Roadfood*. Broadway Books. s. 98. ISBN 0-7679-0809-0.
2. ↑  Mincin, Jimmy. «Hot doggin' it».
3. ↑  Krall, Hawk. «Hot Dog Of The Week: Texas Wieners». Serious Eats.
4. ↑  Randall, Mike. «Texas hot: a Wellsville tradition for 96 years». Besøkt 4. oktober 2018.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Chili dogs – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
* Geografi Quiz: Hvor er Texas i Texas Wiener? (*New York Times*)

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | TasteAtlas
 |
**Porto Santo** er en portugisisk øy som ligger 50 km nordøst for Madeira i Nord-Atlanteren. Administrativt er den en del av den autonome regionen Madeira. Den største byen på øya er Porto Santo, også kalt Vila Baleria. I 2011 hadde kommunen og øya 5 199 innbyggere. Øya har en flyplass med rute til Funchal, som bare ligger 15 min unna med fly. Den er den nordligste og østligste av Madeiraøyene. Den nærmeste byen er Machico på Madeira i sørvest. Øya har en lengde på 9 km og hovednæringen er turisme.

Geografi
--------

Porto Santo sett fra lufta
Huset til Kristoffer Columbus på Porto Santo.
Landskapet på øya inkluderer jordbruksland i sør og sentrale områder og lenger sør en lang kystlinje med et par strender, skoger og gressletter i vest. I nord ligger flere steinete klipper med en lengre kystlinje, i nordøst ligger skogsområder og en fem-seks fjelltopper dekket av gress. Porto Santo har omtrent 9 km sandstrender, mens øya Madeira ikke har noen, bortsett fra en liten strand nær Calheta.

Historie
--------

Øya ble offisielt oppdaget i 1418 av Henrik Sjøfareren, João Gonçalves Zarco og Tristão Vaz Teixeira.

Øya ble donert til Bartolomeu Perestrelo. Navnet Porto Santo (Hellig Havn) ble gitt til bukten på sørkysten som ga vern til sjøfolk under uvær. De første nybyggerne hadde harde tider på grunn av lite ferskvann og angrep fra algirske og franske sjørøvere.

Turisme
-------

Den kjente 9 km lange stranden på Porto Santo.
Den 9 km lange sandstranden er den største turistattraksjonen.

Kristoffer Columbus giftet seg og levde her en periode. Huset hans er i dag et museum.

Porto Santo har flere skoler, en latinskole, et gymnas, flere kirker, en plass (*praça*), et kongressenter, et museum, kjøpesenter, barer, restauranter og en golfbane.

Klima
-----

I motsetning til Madeira, så har Porto Santo et tørt klima.

Referanser
----------

1. ↑  Folketall fra Det portugisiske statistikkbyrået; besøkt 10. august 2012.

Eksterne lenker
---------------

* Bilder fra Porto Santo

| * v
* d
* r
Kommuner på Madeira |
| --- |
| Madeiras flagg | Kommuner | Funchal **·** Câmara de Lobos **·** Santa Cruz **·** Machico **·** Ribeira Brava **·** Calheta **·** Santana **·** Ponta do Sol **·** São Vicente **·** Porto Santo **·** Porto Moniz | Portugals flagg |
| Øygrupper | Selvagensøyene **·** Desertasøyene |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
**Ignatij Semjonovitsj Jakubovitsj** (Игнатий Семёнович Якубович, født 1881 i Warszawa, dødsdato ukjent) var en sovjetisk diplomat og Sovjetunionens minister i Norge fra 1934 til 1937.

Jakubovitsj ble medlem av det polske sosialdemokratiske partiet i 1904. Etter oktoberrevolusjonen ble han sjef for avdelingen for Mellom-Europa i Folkekommisariatet for utenrikssaker (NKID). Fra 1922 til 1931 arbeidet han ved Sovjetunionens ambassade i Tyskland, og fra 1931 til 1932 som NKIDs utsending ved Folkekommissarenes råd i Den hviterussiske sosialistiske sovjetrepublikken. Fra 1934 til 1937 var han Sovjetunionens minister i Norge.

Trygve Bull underviste Jakubovitsj i norsk etter at han var kommet til Norge. Bull beskriver ham som «en overmåte sjarmerende, nervøst levende jødisk intellektuell», og legger til at «jeg kunne ikke fri meg fra inntrykket av at hans nervøsitet var politisk begrunnet; våre undervisningstimer ble ofte avbrutt av iltelefoner fra Moskva, og der var stadig besøkende i legasjonen som gjorde både ham og hans kone urolige». Bull mener at Jakubovitsj senere ble drept i de politiske utrensningene under Stalin.

Referanser
----------

1. 1 2   «Справочник по истории Коммунистической партии и Советского Союза 1898—1991», besøkt 27. november 2021[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Bull (1980), s. 125.

Litteratur
----------

* Bull, Trygve: *For å si det som det var*. Oslo: Cappelen, 1980.

Eksterne lenker
---------------

* Biografiske data
Ignacio de la Llave
**Ignacio de la Llave** (født 26. august 1818 i Orizaba i Veracruz, død 1863) var general og guvernør i den meksikanske delstaten Veracruz fra 1857 til 1860.

Liv
---

Han ble født i Orizaba i delstaten Veracruz, en nevø av Pablo de la Llave. Han deltok i den meksikansk-amerikanske krigen, i revolusjonen mot Santa Anna i 1851, i Guerra de Tres Años («treårskrigen») mot de konservative og på nasjonalistsida mot Maximilian av Mexico. Han døde som følge av krigsskader i 1863.

Utmerkelser
-----------

Det er en kommune, Ignacio de la Llave i delstaten Veracruz, som er oppkalt etter ham. I 1932 ble navnet endret fra San Cristóbal de la Llave.

Staten Veracruz var kjent som Veracruz-Llave fra 1863 til 2004, og siden 2004 har den offisielt vært kjent som Veracruz de Ignacio de la Llave.

Referanser
----------

1. ↑   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w63d2d12, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Pasquel, Leonardo (1981). *Ignacio de la Llave, cuyo nombre lleva el estado de Veracruz Llave*. Editorial Citlaltépetl. s. 54. Besøkt 18. januar 2009.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Geni **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Ignatius Elias III Shakir** (borgerlig navn *Nasri Shakir*; født 1867 i Mardin, dagens Tyrkia, død 1932 i Manjanikkara, Kerala, India) var den syrisk-ortodokse patriark av Antiokia 1917-1932. Han hadde tittelen mar.

Nasri Shakir tok i 1889 navnet *Elias* da han ble munk ved Mar Hananyo-klosteret, som den gang var setet for patriarken av Antiokia. Ved sin ordinasjon til biskop av Amid (dagens *Diyarbakır* i Tyrkia) i 1908 tok han navnet *Mor Iwanius*. Fra 1912 var han biskop av Mosul (dagens Irak). Han ble patriark i 1917.

Etter ungtyrkernes folkemord på armenske og syriske kristne måtte Ignatius Elias forlate Mar Hananyo-klosteret i Tur 'Abdin-fjellene og oppholdt seg bl.a. i Aleppo og Jerusalem.

1931 reiste Ignatius Elias til India for å bilegge striden mellom den syrisk-ortodokse kirke av Malankara og den malankarisk-ortodoks-syriske kirke. Han døde under oppholdet og ble begravd i Manjanikkara-klosteret i Kerala.

Referanser
----------

1. ↑  Burleson, Samuel; Van Rompay, Lucas (2011). «List of Patriarchs: II. The Syriac Orthodox Church and its Uniate continuations». I Sebastian P. Brock; m.fl. *Gorgias Encyclopedic Dictionary of the Syriac Heritage: Electronic Edition*. Gorgias Press. CS1-vedlikehold: Eksplisitt bruk av m.fl. (link)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Ignatius Abded Aloho II** | **Den syrisk-ortodokse patriark av Antiokia**(1917–1932) | Etterfølger:**Ignatius Abraham I** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Ignatius Abded Aloho II Sattuf** (1833–1915) var den syrisk-ortodokse patriark av Antiokia 1906–15. Han hadde tittelen mar.

Ignatius Abded Aloho ble utnevnt til biskop av Jerusalem i 1872, til biskop av Syria ca. 1880, og senere også til biskop av Amid (dagens *Diyarbakır* i Tyrkia). Han ble valgt til patriark av Antiokia i 1906, etter at hans forgjenger Ignatius Abdul Masih hadde blitt avsatt av den osmanske regjeringen.

Store deler av sitt liv som patriark tilbragte han på reise, bl.a. i England, men hovedsakelig i India, der han tok seg av den syrisk-ortodokse kirke av Malankara. Hans siste opphold i India varte fra 1908 til 1912. I løpet av denne perioden opprettet han bl.a. det syrisk-ortodokse knanaya-erkebispedømmet i 1910.

Etter returen fra India levde Ignatius Abded Aloho i St. Markus-klosteret i Jerusalem, der han døde i 1915.

Referanser
----------

1. ↑  Burleson, Samuel; Van Rompay, Lucas (2011). «List of Patriarchs: II. The Syriac Orthodox Church and its Uniate continuations». I Sebastian P. Brock; m.fl. *Gorgias Encyclopedic Dictionary of the Syriac Heritage: Electronic Edition*. Gorgias Press. CS1-vedlikehold: Eksplisitt bruk av m.fl. (link)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Ignatius Abdul Masih II** | **Den syrisk-ortodokse patriark av Antiokia**(1906–1915) | Etterfølger:**Ignatius Elias III** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
***Olimpius Inferno*** (originaltittel: *Олимпиус Инферно*) er en russisk film fra 2009, regissert av Igor Volosjin.

Handling
--------

Michael Orraya, en amerikansk entomolog, ber om visum for å reise til Georgia, slik at han kan komme seg videre til Sør-Ossetia. Samtidig gjør Zhenya, en tidligere skole-kamerat av Michael og en russisk journalist, det samme. Men de blir fortalt motstridende informasjon. Michael skal lage en film om en sjelden type møll, og Zhenya kommer på forespørsel fra Michaels far. Når de ankommer, blir de fortalt av Akhsar, en innbygger, at alle georgierne planlegger å snart forlate landsbyen. 

Sent på kvelden satte Michael og Zhenya opp spesielle kameraer i et naturreservat for å filme møllen. Men i løpet av natten blir de tatt til fange av styrker fra Georgia. Takket være innblandingen fra en amerikansk militæroffiser, oppdager georgierne at Michael ikke er russer - men en amerikaner. Han blir løslatt, og ber om at Zhenya også burde løslates - og påstår at hun er hans forlovede. Men i det øyeblikket reiser georgiske stridsvogner mot Tskhinvali.

Michael og Zheny forstår at det er krig, så de forsøker å løpe sin vei. Zhenya og Michael vender tilbake til opptaksutstyret deres, hvor de oppdager filmerav møll. Men de har også opptak av den georgiske offensiven på den samme videoen. Men når det oppdages at de har informasjon om den georgiske offensiven på Sør-Ossetia, begynner en jakt på Zhenya og Michael. De forsøker derfor å finne veien til russiske fredsbevarende styrker, utstasjonert i Tskhinvali. Underveis møter de flere lokale innbyggerne, som påstår at Tskhinvali blir bombet.

Skuespillere
------------

* Henry David — Michael
* Polina Filonenko — Zjenja
* Vadim Tsallati — Vakho
* Adgur Maliya — Akhsar
* Jelena Khramova

Referanser
----------

1. ↑  «Балабанов вдохновил меня сделать фильм «Я»
2. ↑  Олимпиус Инферно (2009)

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Olimpius Inferno* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
**Murchisonfallene** (engelsk: *Murchison Falls*) er et fossefall på Den hvite Nil mellom Kyogasjøen og Albertsjøen i Uganda.

På toppen av Murchisonfallene presser Nilen seg gjennom en kløft, bare 7 meter bred, og faller 43 meter før den flyter vestover inn i Albertsjøen. Fra Victoriasjøen sendes rundt 300 kubikkmeter vann per sekund gjennom kløften.

Historie
--------

I 1860-årene ble Samuel og Florence Baker de første europeerne som fant fossene. Baker kalte dem opp etter Roderick Murchison, president for Royal Geographical Society. Fossene låner navn til den omkringliggende Murchisonfallene nasjonalpark.

Deler av filmen *Afrikadronningen* (1951) ble tatt opp ved Murchisonfallene.

Ernest Hemingway krasjet et fly nedstrøms fra Murchisonfallene i 1954.

Under regimet til Idi Amin på 1970-tallet ble navnet endret til Kabalega Falls, etter *omukama* (kong) Kabalega av Bunyoro, selv om dette aldri ble lovlig vedtatt. Navnet ble endret tilbake etter Idi Amins fall.

Referanser
----------

1. ↑  «MURCHISON FALLS NATIONAL PARK: BAKER’S TRAIL IN OFFING» **(engelsk)**. Arkivert fra originalen 8. desember 2017. Besøkt 7. desember 2017.
2. ↑  Reeves, Tony. «Filming Locations for The African Queen (1951)». *The Worldwide Guide to Movie Locations*. Arkivert fra originalen 30. september 2017. Besøkt 7. desember 2017.
3. ↑  «Murchison Falls and Hemingway». *One School at a Time* **(engelsk)**. 2. februar 2012. Besøkt 7. desember 2017. [*død lenke*]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Murchison Falls – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** GeoNames
 |
**Murcia** er en by som ligger ved elven Segura i det sørøstlige Spania. Byen er hovedstaden i den autonome regionen Murcia. Byen har 409 810 (2005) innbyggere, eller 563 272 hvis man tar med det nærliggende området rundt selve byen. Dette er det tolvte største byområdet i hele Spania. Fra 2003 er Miguel Ángel Cámara Botía borgermester. Han representerer Partido Popular.

Mange nordmenn er kjent med flyplassen, men ikke selve byen. Flyplassen ligger ved småbyene San Javier og Santiago de la Ribiera som er 30 minutter unna selve byen.

Historie
--------

Byen ble grunnlagt av maurerne som Medinat Mursiya i 825 e.Kr. av Abd ar-Rahman II, emir av al-Andalus. Etter at kalifatet i Córdoba brøt sammen ble Murcia styrt av kongedømmene Almería, Toledo og Sevilla. I 1172 ble byen okkupert av Almohadene og mellom 1223 og 1243 var byen hovedstad i et selvstendig kongedømme.

Detalj av bybildet i MurciaKong Alfonso X av Castilla inntok byen og igjen ble den en kristen by. I 1296 ble Murcia underlagt kongedømmet Aragon, men etter fredsavtalen i Torrellas, ble byen innlemmet i Castilla.

På 1700-tallet blomstret byen og spesielt mye fin silke ble produsert her. Mange av kirkene og monumentene i byen er fra denne perioden.

Siden 1838 er Murcia hovedstad i provinsen Murcia. Byen ligger utsatt for jordskjelv og i 1829 ble over 6000 mennesker drept.

Severdigheter
-------------

Katedralen i MurciaSpesielt er det verdt å få med seg katedralen. Denne ble bygget mellom 1394 og 1465. Tårnet ble ferdig i 1792. Katedralen er bygget over flere stilarter: Gotisk, renessanse og barokk. Ved katedralen ligger *Plaza de Cardenal Belluga*. Her er det mange fine fortausrestauranter. Katedralen er hovedkirke for bispedømmet Cartagena-Murcia.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Murcia – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Universidad de Murcia

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** NKC **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
**Chili Turèll** (heter egentlig Turell, men kaller sig Turèll) – døpt *Inge Margrethe Svendsen* – (født 13. november 1947 i Hjørring i Jylland) er en dansk skuespiller, lydbokinnleser og forfatter.

Chili Turèll vokste opp i Esbjerg og Viby. I 1968-69 var hun tilknyttet Jomfru Ane Teatret i Aalborg, og i perioden 1969-72 ble hun utdannet som skuespiller på teaterskolen ved Aarhus Teater. I 1978 flyttet hun sammen med forfatteren Dan Turèll og de fikk i 1979 datteren Lotus Maria Chili. Paret giftet seg i 1982.

Utover Jomfru Ane Teatret og Aarhus Teater har hun vært ansatt ved Det Kongelige Teater, Aveny Teatret, Café Teatret, Mercur Teater og ved London Toast Theatre i perioden 1969-88.

I 1991-1996 spilte hun hovedrollen i DR TV-serien Landsbyen sammen med bl.a. Niels Skousen og Søren Østergaard.

I 2002-06 utdannet Turèll seg i medisinsk *Qi Gong*, som hun nå er instruktør i.

Kunstnernavnet Chili Turèll er ifølge Peder Bundgaards Dan Turèll-biografi *Superdan* dannet av ektemannens etternavn og datterens mellomnavn.

Filmer
------

* *Bejleren - en jysk røverhistorie* (1975)
* *Affæren i Mølleby* (1976)
* *Den dobbelte mand* (1976)
* *Oviri* (1986)

TV
--

* *Landsbyen* (1991-1996)

Bøker
-----

* *Dagbog til min datter* (1982) ISBN 87-418-5406-3
* *I livets strøm* (2007) ISBN 978-87-595-2827-3

Referanser
----------

1. ↑   Internet Movie Database, IMDb-nummer nm0879595, besøkt 10. januar 2016[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Chili Turèll på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (da) Chili Turèll på Filmdatabasen Rediger på Wikidata

* (da) Chili Turèll på Filmdatabasen Rediger på Wikidata

* (da) Chili Turèll på danskefilm.dk Rediger på Wikidata

* (da) Chili Turèll på danskfilmogtv.dk Rediger på Wikidata

* (da) Chili Turèll på Scope Rediger på Wikidata

* (en) Chili Turèll hos The Movie Database Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Borghild Marie Nilsen**, (pikenavn Jacobsdtr) født på Hegna i Mælum, Telemark den 2. desember 1893 ble kjent som superhundreåring da hun rundet 110 år i 2003.

I 1924 reiste hun til Vestfold, og begynte som hushjelp på Spetalen gård, i daværende Tjølling kommune. Så giftet hun seg med sønnen på gården, Nils Kristian Nilsen (1884–1965). 

Hun døde i Tjølling i Larvik den 3. mars 2004, 110 år og 92 dager gammel.

Hennes foreldre var gårbruker og tømmerkjører Jacob Thomassen, født i Lunde i Telemark 1871 eller 1872 og Karen Isaksdatter, født i Solum 1868.
Faren sin så hun siste gang julen 1906. Da reiste han til Amerika, og siden verken så eller hørte de noe til han. Moren hennes døde i 1913, da hun var bare nitten år.

Se også
-------

* Liste over Norges eldste personer
* Superhundreåring

Referanser
----------

1. 1 2   Folketellingen i Norge i 1910, www.digitalarkivet.no, oppført som Borgil Jacobsdatter[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Slekt og Datas Gravminnebase, «Minneside basert på bilder og gravminnedata for Borghild Marie Nilsen, (02.desember 1893 - 03.mars 2004).»[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Borghild Marie rundet 110
* Bilde av gravminne, Slekt og Data Gravminnebasen

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Lokalhistoriewiki **·** Historisk befolkningsregister
 |
**Borghild Bryhn Langaard** (født 23. juli 1883 på Kongsvinger, død 20. november 1939 i Oslo) var en norsk operasangerinne.

Hun var datter av Anders Pettersen Bryhn (1842–1922) og Gunhild Marie Bredstu (1844–). Faren solgte brennevin på Kongsvinger, men flyttet til Kristiania i 1886, der hun gikk i lære hos Gina Oselio og Nina Grieg. Borghild debuterte i Hals' pianofabrikk 1906 med Edvard Grieg på pianokrakken, samt ved Nationaltheatret og Covent Garden i London i 1907. Hun ble gift 1909 rittmester Mads Conrad Langaard (1881–1950), sønn av ølbrygger Christian Langaard. Virket stort sett ved Nationaltheatret med minst fem forestillinger fra 1909 til 1915, og ga ut flere grammofonplater frem til 1916 da hun hadde fått nok. Hun giftet seg i 1918 med skipsredersønnen Bjarne Lindvig (1891–1936) i USA der karriern skjøt fart igjen. Etter 1920 var det slutt igjen og hun holdt seg til å gi sangtimer. Til sist giftet hun seg i Roma i 1930 med Ermanno Gennaro Beniamino Walther Brunelli (f. 1884).

Referanser
----------

1. 1 2   Store norske leksikon, Store norske leksikon-ID Borghild\_Langaard[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Discogs, oppført som Borghild Bryhn, Discogs artist-ID 1233631, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Trond Olav Svendsen, *Borghild Langaard* i Norsk biografisk leksikon
4. ↑  Rolleliste for Borghild Langaard Brunelli fra Nationaltheatrets arkiver.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Discogs
 |
***Bisaya*** er en slekt av biller. Ingen arter er foreløpig funnet i Norge men én art finnes i våre naboland. De er små biller som ligner hårbiller. Brystskjoldet (pronotum) er uvanlig kort, hodet er lite og nedbøyd, og bakhoftene har plateaktige utvekster som dekker mye av de fremste bukleddene. Billene er soppetere.

Utseende
--------

En bitteliten (1-1,4 millimeter), ovale, brunrød bille med tynne antenner. Alle føttene har fem ledd, antennene er 11-leddete.

Levevis
-------

Både larvene og de voksne billene lever av sopp. Arten kan finnes ved død ved og mellom løvstrø.

Utbredelse
----------

Slekten er utbredt i Sentral-Asia (Iran).

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien hår- og dvergbiller, Eucinetoidea (ev. Scirtoidea)
			* Familien **Eucinetidae**
				+ Slekten ***Bisaya*** Reitter, 1884
					- *Bisaya nossidiiformis* Reitter, 1884

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Bisaya (bille)* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Bisaya (bille)* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* *Bisaya nossidiiformis* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
Bishopsgate i hjertet av Londons finasdistrikt. Her Tower 42, den høyeste bygningen i City.
**Bishopsgate** er ei gate i sentrale London. I romertida og middelalderen var Bishopsgate en av portene i Londons bymur. Den lå i krysset mellom dagens Bishopsgate og Camomile Street, og ledet ut mot den romerske vegen Ermine Street til Cambridge og York. Bishopsgate er den dag i dag begynnelsen på hovedvegen A10 mellom London og Yorkshire. På 600-tallet ble porten ombygd på initiativ av Londonbiskopen Eorconweald, og lenge hadde bispesetet rett til å skattlegge varetransporten gjennom Bishopsgate. Porten ble revet i 1760.

Mens bymuren ennå var noenlunde intakt, ble den delen av Bishopsgate som lå innafor murene kalt for Bishopsgate Within – til forskjell fra Bishopsgate Without på utsida. Mellom Bishopsgate og Aldgate går gata Bevis Marks.

I eller inntil Bishopsgate finner en Liverpool Street station, den kjente puben Dirty Dick's, Bishopsgate Institute og kirkene St Ethelburga's church og St Botolph without Bishopsgate. Først og fremst er likevel Bishopsgate et finansstrøk, der flere kjente finansinstitusjoner har sitt Londonkontor, bl.a. Royal Bank of Scotland, ABN AMRO og European Bank for Reconstruction and Development.

Her lå også handelshuset South Tea Company og det tradisjonsrike vertshuset London Tavern. Den gamle forretningsbanken Baring Brothers hadde sitt hovedkontor i Bishopsgate, inntil den gikk over ende på slutten av 1980-tallet etter en utro tjeners uhemma aksjespekulasjoner.

Det foreligger planer for en skyskraper – Bishopsgate Tower – i nordenden av gata.
**Biserka Višnjić** (født 10. oktober 1953 i Trogir), jugoslavisk håndballspiller som deltok i de olympiske leker 1980 i Moskva og 1984 i Los Angeles.

Višnjić ble olympisk mester i håndball under Sommer-OL 1984 i Los Angeles. Hun spilte på det jugoslaviske laget som vant håndballturneringen for damer foran Sør-Korea og Vest-Tyskland. Hun spilte fire kamper og scoret 15 mål.

Fire år tidligere, under Sommer-OL 1980 i Moskva, kom Jugoslavia på andreplass bak Sovjetunionen. Višnjić spilte alle fem kampene og scoret trettitre mål og ble turneringens topscorer.

OL-medaljer
-----------

* 1984 USAs flagg Los Angeles - Gull **Gull** i håndball damer Jugoslavias flagg Jugoslavia
* 1980 Sovjetunionens flagg Moskva - Sølv Sølv i håndball damer Jugoslavias flagg Jugoslavia

Referanser
----------

1. ↑   sports-reference.com, www.sports-reference.com, besøkt 31. januar 2016[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Biserka Višnjić – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Biserka Višnjić – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Biserka Višnjić – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata
**Bisettelse** betegner en gravferd der den døde kremeres. Da senkes ikke kisten i jorden, men sendes til kremasjon.

Deretter samles asken i en urne som settes ned i en gravlund, eller asken kan bli spredd etter nærmere regler.

En bisettelse kan være religiøs og foregå i kirke eller kapell, ledet av en prest. Den kan også være en samling av familie og venner, uten noen religiøs ramme.

Det er grunn til å tro at begrepet bisettelse opprinnelig betyr å sette bi/å sette på vent, med andre ord å plassere kisten på vent i perioden mellom dødsfallet og jordsettingen av kisten. Flere steder i Norge vil man fortsatt bruke begrepet «bisettelse» om overføringen av kisten fra dødsstedet til begravelsesstedet, noe som ofte skjer noen dager før selve begravelsen.

Se også
-------

* Begravelse

Referanser
----------

1. ↑  Definisjon av «bisettelse»
2. ↑  Askespredning[*død lenke*]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** HDS **·** NDL **·** NKC **·** NKC **·** BBC Things
 |
**Baltsjik** (Балчик) er en by i Dobritsj oblast i østlige Bulgaria med ca. 25 000 innbyggere (2006). Byen ligger ved Svartehavet, omkring 40 kilometer nord for Varna. Stedet er omgitt av hvite kalkstensklipper og har en populær fribåtshavn samt en strandpromenade. Den største severdigheten er den botaniske tregården ved dronning Marias sommerpalass.

Temperaturen ligger normalt på 27-30 grader celsius om sommeren og vanntemperaturen på 23-24 grader.
Saltnivået i Svartehavet ligger på 1,8%. Sammenlignet har Middelhavet et nivå på ca. 3,8%.

Byen var hovedstad en kort periode i det 14. århundre.

* Baltsjik palassBaltsjik palass
* Baltsjik palassBaltsjik palass
* Baltsjik palassBaltsjik palass

Eksterne lenker
---------------

* (bg) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Balchik – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC **·** NKC **·** GeoNames
 |


1. ↑  .