Medlemslandene
Et klikkbart Euler-diagram som viser EFTA plassert blant andre samarbeidsavtaler i Europa.
EFTA House i Brussel er tilholdssted for EFTA-sekretariatet, sekretariatet for EØS-midlene og ESA.
**Det europeiske frihandelsforbund** (engelsk: **European Free Trade Association**; forkortet **EFTA**) er en mellomstatlig organisasjon bestående av Island, Liechtenstein, Norge og Sveits. Den ble opprettet i 1960 for å fremme fri handel og økonomisk integrasjon mellom medlemsstatene. EFTA var et svar på opprettelsen av EEC, en forløper til EU. 

Da EU senere gjennomførte det indre marked, risikerte EFTA-landene å møte handelshindringer som da var avviklet internt i EU. Det var behov for en avtale som forhindret slike handelshindringer. EFTAs medlemsstater bortsett fra Sveits, ble derfor tilknyttet EU gjennom EØS-avtalen.

Stockholmskonvensjonen som var organisasjonens grunnleggende traktat, ble i 2002 avløst av Vaduzkonvensjonen. Dette medførte utvidelse av samarbeidet til flere områder.[]

Organisasjon
------------

### EFTA-rådet

EFTA-rådet (EFTA Council) er organisasjonens høyeste organ og sammensatt av representanter fra hvert av medlemslandene. To ganger i året møtes rådet på ministernivå og åtte ganger på ambassadørnivå. Ambassadørene er ledere av medlemslandenes faste delegasjoner til EFTA. Beslutninger i rådet tas ved konsensus. Formannskapet går på omgang mellom EFTAs medlemsland og varer i seks måneder.

### EFTAs faste komité

EFTAs faste komité er det styrende organ for EØS/EFTA-landenes samarbeid om EØS-saker. Komiteen møtes for å behandle saker som skal opp i drøftelser med EU i EØS-komiteen og EØS-rådet.

### Budsjettkomiteen

Budsjettkomiteen består av representanter fra hovedstedene, vanligvis med vedkommende deputy som stedfortreder. Vedtak i Budsjettkomiteen kan (i motsetning til andre vedtak i EFTA) ikke reverseres.[]

### Sekretariatet

EFTA-sekretariatet som ledes av en generalsekretær, har sitt hovedkvarter i Genève. Det finnes i tillegg tre assisterende generalsekretærer, en i Genève og to i Brussel. Samtlige fire stillinger ansettes av EFTA-rådet og deles mellom medlemslandene. Det finnes per 2021 ca. 90 ansatte i EFTA, hvorav en tredel arbeider i Genève og to tredeler i Brussel og Luxembourg. Kontoret i Luxembourg som samarbeider med EU om statistikkspørsmål.

### EFTA-domstolen

EFTA-domstolen er et frittstående organ med jurisdiksjon over de av medlemsstatene som også er EØS-medlemmer, det vil si Norge, Island og Liechtenstein. Domstolens saksområde er hovedsakelig anklager fra ESA mot medlemsstatene om feilaktig eller manglende gjennomføring av forpliktelser som følger av EØS-avtalen, tvister medlemsstatene imellom og ankesaker vedrørende avgjørelser truffet av ESA.[] Domstolen kan i tillegg rådgi nasjonale domstoler med hensyn til tolking av EØS-regler.

Domstolen består av tre dommere, én fra hver av medlemsstatene. De skal oppnevnes av EFTA-statenes regjeringer ved felles overenskomst for seks år.

### ESA

EFTAs overvåkningsorgan ESA (*EFTA Surveillance Authority*) har som hovedoppgave å sørge for at de regler og plikter som følger av Korfuavtalen og EØS-avtalen, gjennomføres i medlemsstatene. Dette omfatter også plikten til å innarbeide EU-retten i nasjonal rett. ESA kan gripe inn dersom organet finner at en medlemsstat ikke etterlever sine plikter, og i siste instans kan ESA bringe saken inn for EFTA-domstolen. ESAs avgjørelser kan også ankes inn for EFTA-domstolen.

### EFTA Board of Auditors (EBOA)

EFTA Board of Auditors (EBOA) har ansvaret for å revidere EFTA-sekretariatet, EFTAs overvåkningsorgan og EFTA-domstolen. Det ble opprettet i mai 1992. Det består blant annet av representanter fra den norske Riksrevisjonen. Organet samarbeider også med Revisjonsretten som er dets sidestykke i EU. EBOA møtes tre ganger i året.

### Rådgivende organer

Rådgivende organer i EFTA er EFTAs parlamentarikerkomité, EFTAs konsultative komité og EØS-EFTA Forum for folkevalgte representanter fra lokale og regionale myndigheter (EEA EFTA Forum of Elected Representatives of Local and Regional Authorities).

### Forbindelsen til EØS-organene

| Topilar-systemet i EØS |
| --- |
| EFTA |  | Den europeiske union |
| Overbyggende organer |
| Island, Liechtenstein, Norge | → | EØS-rådet | ← | Presidentskapet i Rådet/
Den europeiske utenrikstjeneste |
| EFTAs faste komite | → | EØS-komiteen | ← | Den europeiske utenrikstjeneste |
| Parallelle organer for overvåking og kontroll |
| EFTAs overvåkningsorgan ESA | (Utøvende organer) | Europakommisjonen |
| EFTA-domstolen | (Domstoler) | Den europeiske unions domstol |
| Rådgivende organer |
| EFTAs parlamentarikerkomité | Parlamentarikerkomiteen for EØS | Europaparlamentet |
| EFTAs konsultative komite | Den konsultative komité for EØS | Det europeiske økonomiske og sosiale utvalg |

Historie
--------

EFTA ble opprettet ved Stockholmskonvensjonen av 1960, på initiativ fra Storbritannia. Samarbeidet var mindre forpliktende enn EEC, som var blitt dannet to år tidligere gjennom undertegnelsen av Romatraktaten. Norge hadde på dette tidspunkt sin utenrikspolitikk nært knyttet til Storbritannia, og var derfor en naturlig partner i samarbeidet. I tillegg var Sverige, Danmark, Portugal, Sveits og Østerrike med fra begynnelsen. Senere ble Island (1970), Finland (1986) og Liechtenstein (1991) medlemmer.

EFTA-samarbeidets hovedformål var fri varehandel mellom medlemsstatene, men uten felles tollsatser eller handelspolitikk utad. Det var således mindre omfattende enn EF. Ut fra disse beskjedne mål var samarbeidet vellykket, og fri handel med industrivarer ble oppnådd i 1966. Frihandel med fisk ble oppnådd i 1986.

### Tilnærming til EF

Mange av medlemsstatene innså raskt at EF var et mer attraktivt samarbeid, og begynte tidlig å innrette seg mot å søke medlemskap i EF. I 1961 innledet Storbritannia, Norge og Danmark forhandlinger om medlemskap, men prosessen strandet da Frankrikes president Charles de Gaulle nedla veto mot Storbritannias medlemskap, og dermed også utelukket Norge og Danmark.

Da Charles de Gaulle gikk av i 1969 ble forhandlingene gjenopptatt. Storbritannia og Danmark ble medlemmer av EF i 1973, mens Norge etter folkeavstemningen i 1972 valgte å si nei. Tilbake sto et betydelig svekket EFTA, der det eneste store landet, Storbritannia, ikke lenger var medlem.

### EFTA etter 1973

I 1973 ble det fremforhandlet frihandelsavtaler mellom de gjenværende EFTA-statene og EF. I 1977 opphørte tariffene på industrivarer mellom de resterende EFTA-landene og EF. Også andre klausuler, om blant annet konkurranseforhold og statsstøtte, ble tatt med i avtalene, men igjen skortet det på viljen til å gi bestemmelsene rettslig realitet.

På et toppmøte i Luxembourg i 1984 ble det lansert et nytt initiativ for nærmere samarbeid mellom EF og EFTA. I 1985 lanserte EF-kommisjonen planer om et indre marked, som EFTA-statene så seg nødt til å bli en del av. Mye arbeid ble derfor lagt ned for ytterligere å tilpasse seg EF, blant annet ved å gjennomgå en rekke detaljer i den økonomiske næringsreguleringen, harmonisere varestandarder og avskaffe importrestriksjoner.

### EØS-avtalen

Utdypende artikkel: EØS

I 1989 åpnet Europakommisjonens president Jacques Delors for å tilby EFTA-statene et mer strukturert partnerskap med EF. Dermed startet en prosess som skulle ende i EØS-avtalen og korfuavtalen.

EF forventet en strøm av søknader om medlemskap etter etableringen av det indre marked, og ønsket derfor å tilby det som skulle bli EØS-avtalen som en overgangsordning, for å forhindre for mange nye medlemmer samtidig. For mange av statslederne i EFTA, som næret et ønske om fullt EF-medlemskap, ble dette sett på som en hensiktsmessig måte å nærme seg EF på.

Allerede før EØS-avtalen var undertegnet hadde imidlertid Østerrike, Sverige og Finland, og etter hvert også Norge, sendt søknader om fullt EF-medlemskap. EFs plan om å bruke EØS til å utsette strømmen av medlemssøknader hadde slått feil. Etter folkeavstemninger i de fire landene ble alle unntatt Norge medlemmer av det som nå var blitt EU, og EFTA var ytterligere svekket. Igjen stod Norge, Island og Liechtenstein, som var EØS-medlemmer, samt Sveits. EØS-avtalen gir landene i EFTA tilgang til EUs indre marked.

Nåværende betydning
-------------------

EFTA-samarbeidet foregår i dag på en rekke områder, konvensjonsfestet ved Vaduzkonvensjonen Selve handelen mellom de fire medlemsstatene er ubetydelig, men det omfattende samarbeidet med EU på felter som statistikk, opprinnelsesmerking, miljøvern, utdanning m.v. er knyttet til samarbeidet mellom EFTA og EU. 

Medlemmene av ESA og EØS-komiteen er anmeldt[*bør utdypes*] som diplomater i Brussel og står både formelt og reelt under instruks av hjemlige myndigheter.

Medlemsstater
-------------

Nåværende EFTA-stater i mørk grønn, tidligere medlemmer i lys grønn 

| # | Periode | Land |
| --- | --- | --- |
| 1 | 1960–1973 | Danmarks flagg Danmark |
| 2 | 1960–1973 | Storbritannias flagg Storbritannia |
| 3 | 1960–1986 | Portugals flagg Portugal |
| 4 | 1960–1995 | Sveriges flagg Sverige |
| 5 | 1960–1995 | Østerrikes flagg Østerrike |
| 6 | 1960– | Norges flagg Norge |
| 7 | 1960– | Sveits’ flagg Sveits |
| 8 | 1970– | Islands flagg Island |
| 9 | 1986–1995 | Finlands flagg Finland |
| 10 | 1991– | Liechtensteins flagg Liechtenstein |

Frihandelsavtaler med tredjeland
--------------------------------

| Periode | Land | Merknad |
| --- | --- | --- |
|
| 1992– | Tyrkias flagg Tyrkia |  |
| 1993– | Israels flagg Israel |  |
| 1999– | Palestinas flagg Palestina
Marokkos flagg Marokko |  |
| 2001– | Mexicos flagg Mexico |  |
| 2002– | Nord-Makedonias flagg Nord-Makedonia
Jordans flagg Jordan |  |
| 2003– | Singapores flagg Singapore |  |
| 2004– | Chiles flagg Chile |  |
| 2005– | Tunisias flagg Tunisia |  |
| 2006– | Sør-Koreas flagg Sør-Korea |  |
| 2007– | Libanons flagg Libanon
Egypts flagg Egypt
Mongolias flagg Mongolia | Deklarasjon om samarbeid |
| 2008– | (de fem landene Botswanas flagg Botswana, Lesothos flagg Lesotho,
Namibias flagg Namibia, Sør-Afrikas flagg Sør-Afrika og Swazilands flagg Swaziland) |  |
| 2009– | Canadas flagg Canada
Mauritius’ flagg Mauritius | Deklarasjon om samarbeid |
| 2010– | Albanias flagg Albania
Serbias flagg Serbia |  |
| 2011– | Perus flagg Peru
Colombias flagg Colombia |  |
| 2012– | Montenegros flagg Montenegro
Ukrainas flagg Ukraina
Hongkongs flagg Hongkong
Pakistans flagg Pakistan | Deklarasjon om samarbeid |
| 2013– | Bosnia-Hercegovinas flagg Bosnia-Hercegovina
Myanmars flagg Myanmar | Deklarasjon om samarbeid |
| 2014 | (de seks landene De forente arabiske emiraters flagg De forente arabiske emirater,
Kuwaits flagg Kuwait, Bahrains flagg Bahrain, Saudi-Arabias flagg Saudi-Arabia, Omans flagg Oman og Qatars flagg Qatar)
(de tre sentralamerikanske statenePanamas flagg Panama
Costa Ricas flagg Costa Rica og Guatemalas flagg Guatemala) |  |
| 2016– | Georgias flagg Georgia
Nigerias flagg Nigeria | Deklarasjon om samarbeid |
| 2017– | Moldovas flagg Moldova | Deklarasjon om samarbeid |
| 2018– | Kosovos flagg Kosovo
Filippinenes flagg Filippinene | Deklarasjon om samarbeid  |

Generalsekretærer av EFTA
-------------------------

| Nr. | Navn | Land | Period |
| --- | --- | --- | --- |
| 1. | Sir Frank Edward Figgures | Storbritannias flagg Storbritannia | 1960–1965 |
| 2. | Sir John Coulson | Storbritannias flagg Storbritannia | 1965–1972 |
| 3. | Bengt Rabaeus | Sveriges flagg Sverige | 1972–1975 |
| 4. | Charles Müller | Sveits’ flagg Sveits | 1976–1981 |
| 5. | Per Kleppe | Norges flagg Norge | 1981–1988 |
| 6. | Georg Reisch | Østerrikes flagg Østerrike | 1988–1994 |
| 7. | Kjartan Jóhannsson | Islands flagg Island | 1994–2000 |
| 8. | William Rossier | Sveits’ flagg Sveits | 2000–2006 |
| 9. | Kåre Bryn | Norges flagg Norge | 2006–2012 |
| 10. | Kristinn F. Árnason | Islands flagg Island | 2012–2018 |
| 11. | Henri Gétaz | Sveits’ flagg Sveits | 2018–d.d |

Se også
-------

* Det europeiske økonomiske samarbeid
* EØS-saker
* Den europeiske union
* Norges delegasjon til EU
* Central Europe Free Trade Association
* EØS-midlene
* Frihandelsavtalen mellom Norge, Island, Liechtenstein og Storbritannia

Referanser
----------

1. ↑  .
2. ↑  «The European Free Trade Association | European Free Trade Association». *www.efta.int*. Besøkt 16. august 2021.
3. ↑  Utenriksdepartementet (17. juni 2016). «Ny utgave av EU/EØS-håndboken». *Regjeringen.no* **(norsk)**. s. 6, 20. Besøkt 17. februar 2019.
4. ↑  Bildung, Bundeszentrale für politische. «Europäische Freihandelszone (EFTA) | bpb». *bpb.de* **(tysk)**. Besøkt 16. mars 2021.
5. ↑  «EFTA Council | European Free Trade Association». *www.efta.int*. Besøkt 17. august 2021.
6. ↑  regjeringen.no (3. januar 2017). «Eftas faste komité». *Regjeringen.no* **(norsk)**. Besøkt 17. august 2021.
7. ↑  «Managing the EFTA Secretariat | European Free Trade Association». *www.efta.int*. Besøkt 18. august 2021.
8. ↑  «EFTA Statistical Office | European Free Trade Association». *www.efta.int*. Besøkt 18. august 2021.
9. ↑  Utenriksdepartementet (17. januar 2012). «NOU 2012: 2». *Regjeringen.no* **(norsk)**. Besøkt 18. august 2021.
10. ↑  «Advisory Bodies | European Free Trade Association». *www.efta.int*. Besøkt 18. august 2021.
11. ↑  regjeringen.no (26. juni 2013). «EØS-organene». *Regjeringen.no* **(norsk)**. Besøkt 14. august 2021.
12. ↑  EFTAs hjemmeside (på engelsk)

Litteratur
----------

* Fredrik Sejersted m.fl.: *EØS-rett*, 2. utgave, Universitetsforlaget, Oslo 2004, ISBN 82-15-00127-0

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) European Free Trade Association – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Norges delegasjon til EU
* Utenriksdepartementets Europaportal
* EEA Grants og Norway Grants
* Europakommisjonens Delegasjon til Norge og Island

| * v
* d
* r
Det europeiske frihandelsforbund (EFTA) |
| --- |
| Island  **·** Liechtenstein  **·** Norge  **·** Sveits |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** HDS **·** NKC
 |