recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Chung Dong-young** (hangul: 정동영, hanja: 鄭東泳, romanisering: *Chǒng Tongyǒng*, revidert romanisering: *Jeong Dong-yeong*, født 27. juli 1953 i Sunchang) er en sørkoreansk liberal politiker. Han var Det demokratiske partiets kandidat ved presidentvalget i 2007, men tapte for Lee Myung-bak.

Chung satt to perioder i Sør-Koreas nasjonalforsamling 1996–2004 før han var minister for koreansk gjenforening under president Roh Moo-hyun 2004–2005. Chung var en sterk tilhenger av solskinnspolitikken, som etterhvert skapte folkelig misnøye med presidenten og regjeringen. Han var formann i Vårt åpne parti, forløperen til Det demokratiske partiet, fra januar til mai 2004 og fra februar til juni 2006. Høsten 2007 vant Chung partiets nominasjon med 44 % av stemmene i primærvalget, men tapte selve presidentvalget mot Lee Myung-bak med den største marginen siden demokratiseringen i 1987. Tapet ble i all hovedsak forklart med misnøyen med president Rohs skandaler og økonomiske politikk.

Han er katolikk, og har bachelorgrad i historie fra Seoul nasjonale universitet fra 1979 og mastergrad i journalistikk fra University of Wales fra 1987. Før han ble politiker, var Chung journalist og nyhetsanker i den politiske avdelingen i MBC 1978–1995. Fra 1989 fungerte han som korrespondent for MBC i Los Angeles. Som aktivist i en studentorganisasjon ble han i 1973 fengslet, mistenkt for planer om statskupp.

Referanser
----------

1. ↑  Kim Ji-hyun (5. april 2010). «Fraud case looms over presidential election». *The Korea Herald*. Besøkt 18. juni 2013.
2. ↑  «Chung Dong-young». KBS World. 2007. Arkivert fra originalen 9. juli 2013. Besøkt 18. juni 2013.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Chung Dong-young – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

Portal: Korea

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** ISNI
 |
**Chukwuma «Bentley» Akabueze** (født 6. mai 1989 i Ilorin) er en nigeriansk fotballspiller som spiller for Tyrkiske Ümraniyespor.

Klubbkarriere
-------------

Akabueze begynte karrieren i Kwara United FC i Nigeria. I 2007 var han først på prøvespill hos Lyn, men da klubben allerede hadde de tillatte tre spillerne fra utenfor EØS-området ble han ikke tilbudt kontrakt. Odd benyttet seg da av muligheten til å signere angrepsspilleren. Han fikk sin debut i eliteserien for Odd 5. august 2007, i hjemmekampen på Skagerak Arena mot Lyn, i en kamp Odd vant 2-0 etter scoringer av Zbynek Pospech og Stefan Bärlin. Han ga målgivende til Stefan Bärlins scoring. 

Etter at Odd rykket ned til 1. divisjon etter 2007-sesongen, fikk Bentley beskjed om å finne en ny klubb hvis han ville fortsette på det nigerianske landslaget. Bentley valgte å bli med Odd ned, og scoret 9 ganger da Odd rykket opp igjen i 2008. Han var blant Odds dominerende spillere også i 2009 og 2010.

24. februar 2011 ble han enig med SK Brann om en fireårig avtale. Han var en viktig spiller for brann, særlig i 2012 sesongen der han scoret 9 mål for klubben. Etter to sesonger i Brann ble han solgt til den kinesiske toppserieklubben Wuhan Zall FC den 19. februar 2013. 

Etter et kort opphold i Kina ble han 20. mars 2014 igjen klar for Odd. Der spilte han i tre sesonger før han gikk gratis til tyrkiske Boluspor. Den 19. juli 2019 byttet han nok en gang klubb. Det var også denne gangen snakk om en gratisovergang da han gikk til tyrkiske Ümraniyespor.

Landslag
--------

I ung alder debuterte og scoret Bentley for det nigerianske landslaget. Han var med på Nigerias lag som kom til kvartfinalen i U20-VM i 2007.

Referanser
----------

1. ↑   transfermarkt.com, Transfermarkt spiller-ID 62038, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «altomfotball.no: Brann - Eliteserien, 2012». *TV 2*. Besøkt 5. oktober 2019.
3. ↑  «Bentley is back». Odds ballklubb. 20. mars 2014. Arkivert fra originalen 31. juli 2016. Besøkt 20. mars 2014.
4. ↑  «Chukwuma Akabueze - Player profile 19/20». *www.transfermarkt.com* **(engelsk)**. Besøkt 5. oktober 2019.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Chukwuma Akabueze – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) Chukwuma Akabueze – national-football-teams.com Rediger på Wikidata

* (en) Chukwuma Akabueze – FootballDatabase.eu Rediger på Wikidata

* (en) Chukwuma Akabueze – Soccerway Rediger på Wikidata

* (tr) Chukwuma Akabueze – Mackolik.com Rediger på Wikidata

* (en) Chukwuma Akabueze – Tyrkias fotballforbund Rediger på Wikidata

* (en) Chukwuma Akabueze – FBref Rediger på Wikidata
Skigard på Hjerleid i 2016. Fotograf: Roede.
**Hjerleid skole og håndverksenter**, tidligere kalt **Hjerleids Husflidsskole** og annet, er et kultursenter og en friskole på Hjerleid på Dovre i Innlandet fylke som blant annet gir opplæring i treskjæring, smiing og andre tradisjonshåndverk. Senteret omfatter Handverksskolen, som gir utdanning for treskjærere, Senter for bygdekultur, som er et kurs- og kompetansesenter innenfor tre og håndverk, Dovre Handverksenter og flere små selvstendige bedrifter. Eiere er stiftelsen Norsk Kulturarv og Studieforbundet kultur og tradisjon.

Historie
--------

Hjerleidske husflidskole ble grunnlagt under navnet «Håndgjerningsskole for gutter» av malermester Halldor Hjerleid (1821–1888) og kona Randine i 1886. Skolen utdanna snekkere, skomakere og etter hvert også flere andre typer håndverkere. Samme år som skolen starta opp, hadde Kunstindustrimuseet i Kristiania oppretta treskjærerskole på Lesja med Hans Larsen Lindsø (1843–1925) som lærer. Treskjærerskolen flytta året etter til Dovre, og de to skolene ble formelt slått sammen 1903 med Lindsø som lærer i treskjæring. Husflidsskolen fikk ny skolebygning i 1929, ble yrkesskole fra 1948 og videre bygd ut på 1950-tallet. Undervisninga pågikk fra 1930 til 1970 da alt ble flytta til det som seinere ble kalt Hjerleid videregående skole.

Hjerleidutstillinga var en årviss elevutstilling som første gang ble arrangert i 1903.

Skolen var del av Nord-Gudbrandsdal videregående skole inntil høsten 2015, da den videregående opplæringa på Hjerleid ble flytta til Dombås.

Frimerkedesigneren Sverre Morken var treskjærerelev ved Hjerleid før han begynte på bokkunstlinja ved Statens håndverks- og kunstindustriskole. Også dyreskulptøren Bjørn Sørvang Hansen har utdanning fra skolen.

Se også
-------

* Treseminaret på Dovre

Referanser
----------

1. ↑  *Norsk biografisk leksikon* om Haldor Hjerleid
2. 1 2  *Store norske leksikon* om Halldor Hjerleid (fri gjenbruk av tekst)
3. ↑  lokalhistoriewiki.no om Hjerleid skole og håndverksenter
4. ↑  Søkbr digitalkopi av *50 år : Fylkesyrkesskolen på Dovre : Fylkesyrkesskulen og Hjerleids husflidskule : Hjerleid vidaregåande skole* (1998)
5. ↑  lokalhistoriewiki.no om Hjerleidutstillinga
6. ↑  Hjerleidutstillinga 2012 Arkivert 28. september 2015 hos Wayback Machine.
7. ↑  NRK Hedmark og Oppland 2013: *Flytter videregående skole fra Hjerleid til Dombås*

Eksterne lenker
---------------

* Hjerleid skole og håndverksenters nettpresentasjon
* Oppland fylkeskommune om skoledriften på Hjerleid
**Hjemmeundervisning** er grunnskoleopplæring som foreldrene til barnet selv tar ansvaret for. I Europa er Storbritannia det mest liberale og Sverige og Tyskland de mest restriktive landene.

Internasjonalt finnes det flere grupper familier som driver hjemmeundervisning; de mest vanlige er gruppen av barn som ikke trives i skolen, enten på grunn av manglende faglig tilrettelegging eller på grunn av mobbeproblematikk. En annen grupper er konservative, ofte kristen middelklasse. En tredje gruppe er familier som mener at skolesystemet er for restriktivt og lite fleksibelt. Det er mange måter å drive hjemmeundervisning, noen kopierer skole-hjemme, med lærebøker, fag og time-oppdeling, andre driver interessebasert læring hvor læringen bygges opp rundt det barnet er interessert i. 

Det er over 3,7 million hjemmeundervisningselever i USA. I Europa er det færre, 48 000 i Storbritannia, ca. 5000 (ny mer restriktiv lov innført i 2022)i Frankrike, og ca. 300 i Norge. I Sverige (2010) og Spania (2014) har retten til hjemmeundervisning blitt sterkt innskrenket. I nordeuropeiske land som Norge, Danmark, Finland og Estland er retten til hjemmeundervisning for tiden ikke truet. 

Internasjonalt brukes betegnelsen «home education» mest i Europa og «homeschooling» i USA og resten av verden.

Norge
-----

Det er opplæringsplikt i Norge, ikke skoleplikt. Hjemmeundervisning skjer utenfor skolen. Hjemmeundervisning skal være tilsvarende den opplæring som blir gitt i skolen. I Norge skal kommunen føre tilsyn med hjemmeundervisningen. 

For å begynne med hjemmeundervisning i Norge sender foreldrene et brev til kommunen og melder om at de skal starte opp. Det er så kommunens ansvar å føre tilsyn. Det er lovlig å samarbeide om hjemmeundervisning i Norge, men dette må ikke være i så organiserte former at det kan ligne på en skole. 

NHUF - Norsk hjemmeundervisningsforbund formidler informasjon og veiledning om Hjemmeundervisning i Norge, og er en ressurs for hjemmeundervisere og kommuner som skal føre tilsyn.

Privat hjemmeundervisning har vært beskrevet på forskjellig vis i norske lover helt siden den første skoleloven i 1739.

Referanser
----------

1. 1 2  «En skola från scratch».
2. ↑  Lazic, Marija (20. august 2022). «22 Impactful Homeschooling Statistics All Parents Should Know». *What To Become* **(engelsk)**. Besøkt 19. desember 2022.
3. ↑  «BBC». Besøkt 19. desember 2022.
4. ↑  «Parent concept».
5. ↑  «Grunnskolens informasjonsystem». Besøkt 19. desember 2022.
6. ↑  «Homeschooling in Spain: everything you need to know». *Kids in Madrid* **(engelsk)**. 18. februar 2019. Besøkt 19. desember 2022.
7. ↑  «Historisk gjennomgang». *Norsk hjemmeundervisningsforbund* **(norsk)**. Besøkt 19. desember 2022.

Eksterne lenker
---------------

* Norsk hjemmeundervisningsforbund (NHUF)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NDL **·** NKC **·** BNE
 |
En av mange grupper håndverkere er glassblåsere, her en i arbeid med å forme glass
En amerikansk håndverker i 1942
**Handverker**, eller **håndverker**, er en fagutdannet person som utøver et yrke som håndverksmester, fagarbeider eller som håndverkssvenn. Personen må ha gjennomgått læretid og ha de nødvendige, faglige og formelle kvalifikasjoner i sitt fag. I Norge må en håndverker normalt gjennomføre to års kontraktsmessig opplæring som lærling hos en håndverksmester etter to år i videregående skole. Deretter avlegges svenneprøve som gir svennebrev om prøven bestås.

Begrepene handverk og handverker har trolig kommet inn i norsk språk i middelalderen, sammen med tyske handverkere som slo seg ned i norske byer.[]

Opprinnelse
-----------

Ifølge den vanlige økonomiske teorien oppstår delingene av yrker samtidig med den indre markedsutviklingen (Adam Smith). Likevel, ifølge økonomen John Hicks, var både kjøpmenn og handverkerne opprinnelig tjenere for herskerne, noe som begynte mye tidligere. Handverkere var de dominerende produsenter av varer før den industrielle revolusjon.

Håndverkerne som etter Landsloven av 1604 hadde tillatelse til å virke i landdistriktene i Norge, var skreddere, skomakere og tømrere.

Handverkerlaug
--------------

I middelalderen var de vanligvis organisert i laug. Lauget var en forening av mesterhandverkere som var gitt frihetsbrev  av den lokale suverene myndigheten. Lauget kontrollerte alle sider av produksjonen og distribusjonen for å sikre kvalitet og å hindre konkurranse fra ytre markeder. Sammen med kjøpmennene utgjorde handverkerne det midterste lag i det sosiale hierarkiet, mellom de landeiende aristokratene og landarbeiderne.

For å bli en handverker i lauget ble en person satt under en mesterhandverker som en ubetalt lærling allerede i ung alder. Hvis lærlingen fullførte læretiden ble han så en betalt svenn. For at en svenn skulle bli en mesterhandverker måtte han lage et «mesterstykke» som målte seg med laugets standarder.

Se også
-------

* Svenn
* Svenneprøve
* Svennebrev
* Fagprøve
* Fagbrev
* Håndverksmester
* Mesterfag

Referanser
----------

1. ↑  Ståle Dyrvik: «Den lange fredstiden 1720-84», *Norges historie* bind 8 (s. 275), Cappelens forlag, 1988, ISBN 82-574-0443-8

Eksterne lenker
---------------

* (en) Artisans – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* mesterbrev.no
* Håndverktjenesteloven, fra Lovdata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL **·** NKC **·** NKC **·** BNE
 |
**Russian Amcar Club** er et norsk band som har holdt det gående siden 1979. 

Bandet har gjennom hele sin eksistens bestått av Geir Birk Nilsen på orgel og vokal og Svein Solberg på slagverk. Bandet har utgangspunkt i garasjerock, men har på grunn av instrumenteringen et meget spesielt lydbilde.

I 1987 ga Russian Amcar Club ut to 12" EP-er, en selvtitulert og en under tittelen *Schwein Hund & Danielsen Goes to Circus*. Sistnevnte er bare gravert på én side, men det finnes en testpress der Michael Krohn synger på baksiden. Bandet kom ikke tilbake før i 2003, da de ga ut CD-en *In GOLD We Trust*, og to år senere deltok de på hyllest-CD-en til Joachim Nielsen, *Det beste til meg og mine venner* med *Plenty*.

Geir Birk Nilsen står også bak filmen *Halvveis til Haugesund*, og mye av musikken som høres her er fra Russian Amcar Club.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Russian Amcar Club på Discogs Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** Discogs
 |
**William Russell van Horn** (født 30. juli 1885 i Pennsylvania, død mars 1970 i Wickenburg i Arizona) var en amerikansk bokser som deltok i de olympiske leker 1904 i St. Louis. 

Van Horn vant en olympisk bronsemedalje i boksing under OL 1904 i St. Louis. han kom på tredjeplass i vektklassen lettvekt bak sine landsmenn Harry Spanger og Jack Egan. Det var åtte deltakere i klassen, alle fra USA. 

I november 1905 ble sølvvinneren Jack Egan diskvalifisert av AAU på grunn av at han bokset under falskt navn, han het egentlig Frank Joseph Floyd. Dette førte til at van Horn ble sølvmedaljevinner og Peter Sturholdt som kom på fjerdeplass fikk bronse.

OL-medaljer
-----------

* 1904 USAs flagg St. Louis - Sølv Sølv i boksing, lettvekt

Referanser
----------

1. 1 2   Roglo, Roglo person ID p=russell;n=van+horn[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Russell van Horn – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Russell van Horn – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Russell van Horn – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Russell van Horn – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Russell van Horn – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Russell van Horn – BoxRec Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Sør-Koreas forsvar** (eller **Republikken Koreas forsvar**; hangul: 대한민국 국군, hanja: 大韓民國 國軍, RR: Daehanminguk Gukgun, MR: Taehanminguk Gukgun) er militærvesenet i Sør-Korea. Det består av følgende grener: 

* Sør-Koreas hær (대한민국 육군; 大韓民國 陸軍: *Daehanminguk Yukgun*)
* Sør-Koreas marine (대한민국 해군; 大韓民國 海軍;*Daehanminguk Haegun*)
	+ Sør-Koreas marineinfanteri (대한민국 해병대; 大韓民國 海兵隊;*Daehanminguk Haebyeongdae*)
* Sør-Koreas luftforsvar (대한민국 공군; 大韓民國 空軍; *Daehanminguk Gonggun*)
* Sør-Koreas reservestyrker (대한민국 예비군; 大韓民國 豫備軍; *Daehanminguk Yebigun*)

Sør-Koreas forsvar ble opprettet i 1948 etter delingen av Korea. Sør-Koreas forsvar er verdens sjette største stående militærvesen, med en personellstyrke på 3 853 000 i 2010 (653 000 aktiv styrke 3 200 000 reservister). Planen *Defense Reform 2020* sier at de stående styrkene skal reduseres til 517.000 fram mot 2020.

Sør-Koreas forsvar er ansvarlig for å ivareta Sør-Koreas suverenitet og territoriale integritet, men engasjerer seg ofte i humanitære aksjoner rundt om i landet. Forsvaret har de siste årene også bidratt til internasjonale operasjoner, som en følge av at landet erkjenner stin sterkere rolle som en følge av sin økonomiske styrke som verdens 12. største økonomi.

Sør-Korea og USA etablerte et gjensidig militært samarbeid etter Koreakrigens slutt. Det var med basis i denne avtalen at sørkoreanske soldater deltok i Vietnamkrigen. I avtalen forplikter USA seg til å kunne utplassere inntil 690.000 soldater i Sør-Korea senest 90 dager etter et krigsutbrudd. United States Forces Korea er en stående militær styrke som USA har utplassert i Sør-Korea, bestående av 28 500 soldater.

Se også
-------

* Militære grader i Nord-Korea og Sør-Korea

Referanser
----------

1. ↑  «국방백서 2010». 30. desember 2010. [*død lenke*]
2. ↑  Military service term will be cut JoongAng daily 28. februar 2010
3. ↑  U.S. Military Cuts to Reduce Emergency Reinforcements in Korea Chosun Ilbo 6. januar 2012
4. ↑  «Briefing by Defense Secretary Gates and ROK Minister Lee 17 October 2008». America.gov. 17. oktober 2008. Arkivert fra originalen 12. april 2009. Besøkt 16. juli 2011.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Republic of Korea Military Guide (globalsecurity.org)
* (ko) Departementet for nasjonalt forsvar
* (en) Departementet for nasjonalt forsvar

Portal: Korea

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN
 |
Hjemseng i 1966
**Hjemseng** er et tettbebygd strøk på Nøtterøy i Færder kommune. Stedet ligger sentralt på den østlige siden av øya, nær Foynlandsbrua som går over til Føynland. Hjemseng er ifølge SSBs definisjon av tettsted i dag en del av tettstedet Tønsberg.

Næringsliv
----------

Hjemseng har flere servicetilbud med blant annet dagligvarebutikk, bensinstasjon og pizzarestaurant. På Hjemseng finnes også Nøtterø Båtsenter med egen båthavn, med kort sjøvei både inn til byen og ut til de populære øyene i skjærgården utenfor Nøtterøy og Tjøme.

Idrett
------

Nøtterøy IF er en av tre idrettsforeninger på Nøtterøy, med kontor og idrettsanlegg nær Hjemseng. Idrettsanlegget er kjent som bare «NIF», etter forkortelsen for navnet på foreningen. Foreningen har et stort antall medlemmer som er aktive i blant annet fotball og håndball. Nøtterøy IFs hovedfarger er grønt og rødt.

Utdanning
---------

Oserød skole i Hårkollen er drøye 2 km unna Hjemseng, og Borgheim ungdomsskole og Nøtterøy videregående skole ligger på Borgheim, 2,5 km unna.

Transport
---------

Hjemseng ligger ved Smidsrødveien, den ene av Nøtterøys to hovedveier. Fra kl. 6 om morgenen til kl. 19 om kvelden på hverdager går bussen til Tønsberg hvert 20. minutt.

Eksterne lenker
---------------

* Faktaark hos Kartverket
**Camilla Brekke** (født 1977) er en norsk informatiker. Hun er prorektor ved UiT, og hun ble i 2023 utnevnt til direktør for Norsk polarinstitutt. Hun har særlig forsket på satelittfjernmåling og jordobservasjon. 

Fra 2001 til 2002 var Brekke trainee ved Den europeiske romfartsorganisasjonen (ESA). Hun tok hovedfag i informatikk i 2001, og fullførte i 2008 doktorgrad ved Universitetet i Oslo. Fra 2002 til 2009 forsket hun på fjernmåling ved Forsvarets forskingsinstitutt (FFI). 

I 2009 ble hun førsteamanuensis, og i 2016 professor ved Institutt for fysikk og teknologi på UiT. Fra 2018 til 2023 var hun prorektor for forsking og utvikling ved UiT Norges arktiske universitet.

Hun har vært styreleder i Jordobservasjon Tromsø AS og styremedlem i Norinnova AS og Tromsø Forskningsstiftelse

Referanser
----------

1. ↑   www.proff.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  miljødepartementet, Klima-og (16. juni 2023). «Camilla Brekke utnemnd som direktør for Norsk Polarinstitutt». *Regjeringa.no* **(norsk nynorsk)**. Besøkt 16. juni 2023.
3. ↑  Camilla Brekke: *Automatic screening synthetic aperture radar imagery for detection of oil pollution in the marine environment*
4. ↑  «cristin.no Camilla Brekke».
5. ↑  «Camilla Brekke – 3 roller i norsk næringsliv». *www.proff.no*. Besøkt 16. juni 2023.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | CRIStin
 |
**Fenny Stratford** er en by i Buckinghamshire i England. Den ligger sørøst i distriktet Milton Keynes, helt inntil Bletcley.

Fenny Stratford er i dag en travel liten by rett utenfor den betraktelig større byen Milton Keynes. Markedet har fortsatt ikke blitt gjenopprettet, men den har en handlegate som er mye besøkt.

Historie
--------

St Martin's
Byens navn er angelsaksisk i betydningen «myrlendt vadested ved romersk veien». Den romerske veien i dette tilfellet er Watling Street. Det er spor av den romerske bosetningen *Magiovinium* ved enden av dagens bosetning. Muligens den eldste gullmynten i Storbritannia ble funnet her, en gullstater fra midten av 100-tallet f.Kr. Byen ble nedtegnet i 1252 som *Fenni Stratford*, skjønt tidligere var den kjent som kun Stratford. Forstavelsen ble lagt til for å skille den fra nabobyen Stony Stratford.

Fenny Stratford er en gammel markedsby. Den hadde ukentlig marked i mange år, inntil den ble hardt rammet av byllepest i 1665. Som en følge av dette ble veien lagt utenom byen, og markedet døde ut. Det ble aldri gjenopprettet, og ved begynnelsen av 1700-tallet var byen svært forfallen.

11. november 1724 fikk byen en ny start da grunnsteinen til en ny sognekirke ble lagt. Historikeren Browne Willis hadde samlet inn penger til kirkebygget, og valgte denne dagen, som er festen for St. Martin av Tours, fordi hans bestefar hadde dødd denne datoen i St Martin's Lane i Fenny Stratford. Kirken ble, naturligvis, viet til St. Martin.

Referanser
----------

1. ↑  Object 2234: «Gold stater ('Gallo-Belgic A' type) Roman, mid-2nd century BC Probably made in northern France or Belgium; found at Fenny Stratford near Milton Keynes, England»[*død lenke*]. *British Museum*.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Fenny Stratford – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Milton Keynes – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Nettstedet til kirken St Martin's Arkivert 22. desember 2015 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Vision of Britain **·** GeoNames
 |
**Fennpfuhl** er en ortsteil i bydelen Lichtenberg i Berlin. Navnet er avledet av boligområdet og vannet med samme navn (*Pfuhl*, tysk for *pøl*). Fennfpuhl ble etablert som ortsteil i 2001 og er den orsteil i Berlin med nest høyest befolkningstetthet, bare overgått av Friedenau.

Området Fennpfuhl lå mellom 1945 og 1989 i Øst-Berlin. Da området skulle utbygges ble det i 1956/57 utlyst en arkitektkonkurranse der også vesttyske arkitekter fikk delta. Konkurransen ble vunnet av Ernst May fra Hamburg, men utbyggingen ble av ukjente grunner utsatt. 

Blant de første oppførte boligblokker var et eksperimentbygg fra 1961, kalt P2 (P for bærevegger *parallelt* med fasaden og 2 for antall oppganger i samme bygning). P2 ble siden bygget over store deler av DDR. Bygningen i Erich-Kuttner-Straße 9–15 er vernet som kulturminne.

En storstilt utbygging startet i 1972 og det ble innenfor dagens Fennpfuhl oppført boliger for 50 000 mennesker. Det store arbeidet som etter murens fall, ble satt igang med å renovere alle leilighetene, var ferdig i 2001. 

I 1976 ble flere gater oppkalt etter kommunistiske ledere som Hồ Chí Minh, Lenin og franskmannen Jacques Duclos. Etter vedtak i Berlins senat i 1992 fikk gatene sine opprinnelige navn tilbake.

Bildegalleri
------------

* Eksperimentbygget P2 i Erich Kuttner Strasse, ble oppført i 1961Eksperimentbygget P2 i Erich Kuttner Strasse, ble oppført i 1961
* Fotgjengerbroen i Fennpfuhlparken er fra 1981Fotgjengerbroen i Fennpfuhlparken er fra 1981
* Detalj fra FennpfuhlbroenDetalj fra Fennpfuhlbroen
* Oversiktskart over FennpfuhlOversiktskart over Fennpfuhl

Referanser
----------

1. ↑  Der Spiegel Besøkt 1. april 2012
2. ↑  Minnesmerker i Berlin[*død lenke*]Besøkt 1. april 2012

Eksterne lenker
---------------

* (en) Berlin-Fennpfuhl – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Berlin-Fennpfuhl – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Bydel Lichtenberg: Fennpfuhls historie Besøkt 1. april 2012

Portal: Tyskland

| * v
* d
* r
Ortsteiler i Berlins bydel Lichtenberg |
| --- |
| Stadtwappen Berlin | 
* Alt-Hohenschönhausen
* Falkenberg
* Fennpfuhl
* Friedrichsfelde
* Karlshorst
* Lichtenberg
* Malchow
* Neu-Hohenschönhausen
* Rummelsburg
* Wartenberg

 | Bezirkswappen Lichtenberg |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Philip Kingsland Crowe** (født 7. januar 1908 i New York, død 1976) var en amerikansk diplomat. Fra 1969 til 1973 var han USAs ambassadør i Norge. 

Crowe var journalist i *New York Evening Post*, reiste i Fransk Indokina og drev storviltjakt, før han arbeidet med annonser i magasinene *Life* og *Fortune*. Under andre verdenskrig arbeidet han i Office of Strategic Services der han han var sjef for hemmelig etterretning i krigsskueplassen som omfattet Kina, Burma og India.

Han begynte i utenrikstjenesten i 1948. Crowe var ambassadør på Ceylon fra 1953 til 1958 og i Sør-Afrika fra 1959 til 1961. I 1969 ble han utnevnt til ambassadør i Norge. Han presenterte sine akkreditiver den 23. juni 1969 og tjenestegjorde fram til 31. august 1973. Etter ambassadørperioden i Norge, var Crowe ambassadør i Danmark fra 1973 til 1975.

Han utga flere bøker om friluftsliv, naturvern og sin tid som diplomat.

Referanser
----------

1. ↑  Philip K. Crowe Arkivert 24. juli 2015 hos Wayback Machine. Embassy of the United States, Oslo, Norway.
2. ↑  Philip Kingsland Crowe (1908-1976) – U.S. Department of State. Office of the Historian.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Margaret Joy Tibbetts** | **USAs ambassadør i Norge**(1969–1973) | Etterfølger:**Thomas R. Byrne** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Philip Henrik Hansteen** (født 30. mars 1817, død 13. juni 1911 i Kristiania) var en jurist fra Moss. Han endte sin karriere som assessor i Høyesterett. 

Etter cand.jur. i 1840 var han edsvoren fullmektig i Moss, hos sorenskriveren der. Her dømte han Ole Mand til gapestokk, slik at Henrik Wergeland skrev «Et eventyr om Gabestokken i Mosseby og Borresogn, som begynder langt henne i Tiden». Ole Mand tjente godt på avstraffelsen og stokken ble nedlagt i 1848. Fra 1854 var han sorenskriver i Elverum, flyttet til Solør i 1869. Efter ti år i Solør ble han i 1879 assessor i høyesterett, som i dag tilsvarer høyesterettsdommer.

Han var sønn av Nils Lynge Hansteen (1782–1861) og Petronelle Clementinsdater (1787–1829). Faren var tollinspektør av Hansteen (slekt). Broren Agathon Bartholomæus Hansteen (1812–95) ble sogneprest i Selbu. Selv giftet Philip seg i 1847 med ei Jacoba Krumm (1814–93).

Referanser
----------

1. 1 2   Stortinget og statsraadet: 1814–1914. B. 1 D. 2 : Biografier L-Ø : samt tillæg, side(r) 1012[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* lokalhistoriewiki.no om Philip Henrik Hansteen

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Lokalhistoriewiki **·** Prabook **·** Historisk befolkningsregister **·** Geni
 |
Anlegget i Augusta, Georgia cirka 1911
**Wright Flying School,** også kjent som **Wright School of Aviation**, var en flyskole drevet av Wright Company fra 1910 til 1911. Den underviste tilsammen 119 elever til å fly Wrights fly.

Historie
--------

Orville Wright startet undervisning 19. mars 1910 i Montgomery, Alabama på et område som senere ble Maxwell Air Force Base. På grunn av mildere vær i mai ble skolen flyttet til en flystripe på Huffman Prairie i nærheten av Dayton, Ohio, hvor Wrights praktiserte flyvning i 1904 og 1905, og der hvor Wright testet sine fly. De hadde også et anlegg i Augusta, Georgia drevet av Frank Trenholm Coffyn. Noen av de tidligste nyutdannede ble medlemmer av Wright Exhibition Team

Referanser
----------

1. ↑  «Aviation School Starts In Augusta. Among Coffyn's First Pupils Are Robert Collier and J. S. Burgess.». *Atlanta Constitution*. 15. januar 1911. Arkivert fra originalen 4. november 2012. Besøkt 2. november 2010.

Eksterne lenker
---------------

* Wrights flyskole

National Park Services plakett på Huffman Prairie Flying Field

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
*For tempelet i Athen, se Hefaisteion*

**Hefaistion** (gresk: Ἡφαιστίων; født ca. 356, død høsten 324 f.Kr.), sønn av Amyntor, en makedonsk aristokrat, er kjent i historien som Aleksander den stores nærmeste venn, nestkommanderende, og, antagelig, elsker. Kildene sier at han var jevnaldrende med Aleksander, eller muligens litt eldre. Det er usikkert når de møttes for første gang. Men det er mulig at Hefation fikk samme utdannelse som Aleksander i landsbyen Mieza med Aristoteles som lærer, i likhet med andre gutter av adelsmenn. En vet at filosofen dediserte en utgivelse av brev til ham, så de må ha møtt hverandre.

Hefaistion var ikke særlig begavet som kommandant på slagmarken, men han utmerket seg i planleggingen av logistikken. Når Aleksander trengte Hefaistions lederskap på slagmarken, plasserte han vanligvis en annen general sammen med ham, noen ganger Aleksander selv, for å være sikker på at ingen feil ble gjort. Hefaistions styrke i logistikken overgikk hans begrensninger på slagmarken. 

Før invasjonen av India og kryssingen av Hindu Kush-fjellene i dagens Afghanistan, gjorde Aleksander Hefaistion til en *kiliark* og minister, og anerkjente ham som nestkommanderende. Under kampanjen i India fikk han igjen militært ansvar i baktroppen, bygge broer over elver og ledet en kompanjong-skvadron i slaget om Hydaspeselven.

Tilbake i Susa, hovedstaden i det persiske imperiet, giftet Aleksander seg med Dareios sin datter Stateira og gav hennes yngre søster som kone til Hefaistion, og gjorde ham dermed til sin svigerbror. 

Høsten 324 f.Kr. var Aleksanders armé stasjonert i byen Ekbatana for vinteren. Hefaistion ble syk under lekene som ble holdt for hoffet og døde en uke senere. De beskrevne symptomene minner om tyfoidfeber, men mulighetene for forgiftning ble aldri utelukket. Som Aleksanders favoritt og nære venn, må han ha hatt mange politiske fiender. Uansett hvilken grunn som førte til Hefaistions død, er det sagt at Aleksander ble gal av sorg, han barberte sitt hode, i tillegg til manene på krigshestene, avlyste alle festligheter og, sier legenden, korsfestet doktoren som behandlet Hefaistion. Han satte umiddelbart av sted til Babylon med liket, hvor han holdt begravelsesleker for hans minne. Det ble bestemt at Hefaistion skulle bli dyrket som en guddommelig helt.

Referanser
----------

1. ↑   Drypetis (Pauly-Wissowa)[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Life of Alexander the Great, avsnitt, vers eller paragraf 72.3[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* Plutark *Aleksanders liv*  Arkivert 12. oktober 2014 hos Wayback Machine.
* Robin Lane Fox. *Alexander the Great.* Penguin Publishers.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** World History Encyclopedia **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** GND **·** NKC **·** BNE
 |
Minneplass inntil hoppbakken for Therese Johansson Rojo
**Stureby-saken** er et mord som skjedde natt til 7. juni 2009 i Sverige, da den 15-årige jenta Therese Johansson Rojo (født 17. juni 1993) ble kvalt til døde i en skog ved en hoppbakke ved Sockenplan utenfor Stockholm i Sverige. Stedet ligger inntil bydelen Stureby men tilhører egentlig Enskedefältet. Hun ble myrdet av to klassekamerater. De to 16 år gamle klassekameratene, en gutt og en pike, som til sist innrømmet å ha myrdet henne, ble arrestert den påfølgende dagen. Piken hadde planlagt å få gutten til å utføre mordet via SMS-meldinger, telefonsamtaler og på chatter på Internett gjennom et par uker før mordet fant sted.

Hendelsene natt til 7. juni 2009
--------------------------------

Natt til 7. juni tok gutten Therese ut i skogen under et selskap som feiret at skolen var nesten ferdig. Han slo henne bakfra med en trestokk og kvalte henne deretter til døde. Gutten og piken som ble anklaget for mordet var et kjærestepar og Therese Johansson Rojo hadde kysset gutten i et selskap i mai 2009. Mordet ble oppmuntret av hans venninne via tekstmeldinger og chatting på Internett og han innrømmet mordet som ble utført for bevise hans kjærlighet og for å få sin opprinnelige venninne tilbake.

Dommen
------

På grunn av mordernes unge alder fikk de to tenåringene tolv måneders frihetsberøvelse i et særskilt omsorgshjem. Piken anket sin dom, noe som forsinket hennes dom inntil anken ble avgjort i rettssystemet. Begge tenåringene ble løslatt i løpet av sommeren 2011 etter dommen, men begges dommer ble påklaget av aktor.

Dommen har blitt heftig kritisert fra både svensk media og store deler av befolkningen, og det er formulert opprop for å få endret loven overfor unge forbrytere i Sverige ettersom den maksimale fengselsstraffen for unge er fire år i forvaring. Avisen Aftonbladet har satt i gang en kampanje kalt «Glöm inte Therese» den 12. juni 2009 som skal skaffe penger til hjelpeorganisasjonen Barnens rätt i samhället, BRIS. Mordofferets familie støtter også kampanjen. Mordet på Therese Johansson Rojos var den mest omtalte mordsaken i Sverige i 2009.

Referanser
----------

1. ↑  «Riccardos föräldrar går med i kampanjen», Aftonbladet 13. juni 2009
2. ↑  «Mordet planerat under flera veckor», DN, 8. august 2009
3. ↑  «Svartsjuka, hat och längtan i de åtalades sms», DN, 8. august 2009
4. ↑  «Bakgrund till Sturebymordet» Arkivert 13. juni 2011 hos Wayback Machine. SVT, 26 oktober 2009
5. ↑  «Aftonbladet om mordet», Aftonbladet, 27. oktober 2009
6. ↑  «Stureby dömd överklagar dom», Aftonbladet, 27. oktober 2009
7. ↑  «Åklagare överklagar Stureby domen», DN, 27. oktober 2009
8. ↑  «Glöm inte Therese», Aftonbladet, 12. juni 2009
9. ↑  «Riccardos föräldrar stödjer kampanjen», Aftonbladet, 13. juni 2009
10. ↑  «Bakgrund till Sturebymordet i Sverige» Arkivert 13. juni 2011 hos Wayback Machine. SVT, 26 oktober 2009

Eksterne lenker
---------------

* Dommen fra Södertörns tingsrätt 26. oktober 2009[*død lenke*]
* Tidslinje for Stureby-saken

Portal: Sverige
**Mohammed Tahir Mustafa Tahir al-Husayni**, også translitterert **al-Husseini** (arabisk: محمد طاهر مصطفى طاهر الحسيني‎, fødi i 1842 i Jerusalem i Damaskus eyalet i Det osmanske rike, død i 1908 i Jerusalem) var *qadi* for shariadomstolene i Jerusalem, og far til Kamil al-Husayni og Mohammad Amin al-Husayni, som begge skulle inneha samme/ekvivalent stilling i Palestinamandatets tid; etterhvert kaltes det *stormufti av Jerusalem*.

Liv og virke
------------

Tahir var fra al-Husayni-slekten, og ble utnevnt til *qadi* av Jerusalem i 1860-årene av Det osmanske rikes embedsmenn. Fra 1865 til sin var han mufti av Jerusalem. Tahir satt i *A'ayan*-komiteen som gjennomgikk eiendomssalg til utlendinger i Jerusalem-området. Denne komitéen fikk i praksis stanset salkg av land til russiske jøder i 1897 og for en kortere periode. Da han døde, ble hans sønn Kamil mufti av Jerusalem og fra 1918 stormufti.

Mohammed Tahir al-Husayni var en av de første kritikere av sionismen, i 1880- og 1890'årene, og forsøkte flere ganger å hindre at jødiske immigranter fikk kjøpt and i *Jerusalem mutasarrifiyya*.
I 1897 klarte han som mufti ved hjelp av en kommisjon han ledet å stanse jødisk innvandring for noen år. Da det administrative råd mottok en rapport om jødisk immigrasjon i september 1899, foreslo mufti Husayni at de nyankomne skulle terroriseres før utvisningen av alle utenlandske jøder etablert i Palestina siden 1891. Men fvette ekstreme forslaget ble avvist av *mutasarrif*til fordel for en politikk som tillot jødisk immigrasjon så lenge immigrantene ble assimilert som osmanske borgere.

Referanser
----------

1. 1 2  Beška, Emanuel: «Responses of Prominent Arabs Towards Zionist Aspirations and Colonization Prior to 1908». I *Asian and African Studies*, 16, 1, 2007.
2. ↑  Mandel, Neville (1976). *The Arabs and Zionism Before World War I* (1976 utg.). University of California Press. s. 41. ISBN 0-520-02466-4.

Eksterne lenker
---------------

* Palestinian Personalities: Al-Hussaini, Mohammed Tahir

Litteratur
----------

* Zvi Elpeleg (1992, David Harvey, trans.). *The Grand Mufti : Haj Amin al-Hussaini, Founder of the Palestinian National Movement* (London: Frank Cass) ISBN 0-7146-3432-8
Nedslagsfeltet for Hudson-elva som viser elva Mohawk.
**Mohawk**-elva (engelsk: **Mohawk River**) er en betydelig elv i den nordlig-sentrale delen av delstaten New York i USA. Elva flyter rundt 230 km øst-sørøst fra Oneida County og renner ut i Hudson-elva nær Albany. Byene Schenectady, Amsterdam, Utica og Rome er bygget på dens bredder. Elven og dens kanaler, Eriekanalen, forbinder Hudsonelva og havna i New York City med De store sjøer ved Buffalo.

Elven har lenge vært viktig for transport og migrasjon vestover som en ferdselsåre mellom Allegheny og Adirondack-høylandene. Den fruktbare dalen har også tiltrukket seg tidlige bosettere, og et antall viktige slag i krigen mot franskmenn og indianere og den amerikanske uavhengighetskrigen ble utkjempet her.

Den midtre strekningen av elva renner gjennom Montgomery County hvor de fleste landsbyene til mohawk-nasjonen til irokeserne ligger. Mohawkene ble tvunget til å forlate regionen under uavhengighetskrigen.

Mohalk River ble på tidlig 1800-tall umåtelig viktig for USAs ekspansjon og økonomiske utvikling, med byggingen av Eriekanelen sumbiotisk med elveløpet. De amerikanske kanaler ble for noen tiår frem til utviklingen av jernbanenettet helt vesentlige for landets utvikling. Helt siden den tid da de britiske koloniene ved østkysten ekspanderte innover i landet, ble transportproblemene en kilde til stor bekymring. Dette var ikke unikt for Amerika, for mange steder var muskelkraft hovedmåten å få transportert gods på. Utnyttelse av navigerbare elver var mange steder den åpenbare løsning, men i Nord-Amerika var veien vestover vanskeliggjort av fjellkjeden Appalachene som steg opp mange steder bare 400 miles (640 km) inn i landet, og lå som en 1 500 miles (2 400 km) lang bom mot Vesten. Det var bar fem steder der man kunne frakte varer med muldyr og andre trekkdyr og vogner. Man kunne der seile opp elver så langt det gikk, omlaste til vogner eller trekkdyr, passere fjellene, og så omlaste til båter på elver i innlandet. 

Planer om å utvikle kanalforbindelser mellom elvene forelå tidlig. Det første forslaget til en slik kanal rundt Appalachenes nordlige utløperer kom i 1699, men først i 1798 ble selskapet Niagara Canal Company etablert og forberedelsene igangsatt. Den første seksjonen stod klar i 1819, og hele kanalen ble åpnet den 26. oktober 1825. 

Den største sideelva er Schoharie Creek.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Mohawk River (New York) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** GNIS
 |
**Mohe** (kinesisk hanzi: 靺鞨; hanyu pinyin: *Mòhé*; koreansk hanja: 靺鞨; hangeul: 말갈; revidert romanisering: **Malgal**) var et gammelt tungusisk folkeslag i Mandsjuria. De blir noen ganger regnet som forfedrene til jursjenene, mandsjuene og andre tungusiske folk. Ifølge enkelte kilder bodde de opprinnelig nær Liao He og vandret siden sørover. Kildene fra de sørlige koreanske kongedømmene Baekje og Silla fra det første og andre århundre AD nevner mangfoldige slag mot moheene. Senere ble de underlagt det nordlige koreanske riket Goguryeo og dets etterfølger Balhae.

Moheene var inndelt i en rekke stammer, hvorav den mektigste var Sumo Mohe. Denne endte opp med å bli erobret av Goguryeo, og noen andre stammer ble underlagt det kinesiske Sui-dynastiet. I denne perioden vandret mange moheer tilbake til sitt opprinnelige hjemland. Seksjonen om moheene i *"Beidi Zhuan* (北狄傳; "Kommunikasjon med de nordlige barbarene") i *Tangshu* sier: "Deres land består bare (eller hovedsakelig) av noen titalls *bu* (her omtrent "stammer," men den generelle betydningen er "deler"), som hver har en høvding, hvorav noen er tilknyttet Goguryeo, og noen tjener som vanlige folk (i.e. vasaller) under Tujue.

Moheene spilte også en rolle i kongedømmet Balhae, som eksisterte mellom 698 og 926. Balhaes grunnlegger Dae Joyeong var muligens en tidligere Goguryeo-general fra Sumo Mohe-stammen, selv om *Samguk Yusa*, et koreansk historieverk nedskrevet flere hundre år senere, hevder han var av Goguryeo-etnisitet. Etter Balhaes fall har man få historiske spor etter moheene, selv om de blir regnet for å være den viktigste etiske gruppen som siden ble jursjenene. 

Navnet Mohe forekommer også som *Maka* i *Shinmaka* (japansk: 新靺鞨, しんまか), "Nye Mohe," som er navnet på en dans og musikkstykke som ble introdusert ved det japanske hoffet i Nara-perioden eller rundt begynnelsen på Heian-perioden fra Balhae. I moderne japanske tekster skrives mohe som *Makastu* (まっかつ) med hiragana, som sannsynligvis er uttalen basert på den standard sinojapanske uttalen av de kinesiske tegnene for mòhé. 

Det etniske navnet Mohe har en merkbar likhet med det senere historisk bekreftede navnet **\*Motgit** (på mellomkinesisk; mandarin: 勿吉, *Mòjí*; koreansk: 물길, *Mulgil*; japansk: もつきつ, *Motsukitsu*) og til navnet på merkitene, som motsatte seg mongolenes vekst under Djengis Khan. 

En av mohestammene, Heishui Moe, var forfedre til jursjenene, som igjen var mandsjuenes forfedre.
**Camilla Carlson** (født 28. januar 1930 i Arendal, død 28. februar 1990 på Norderhov) var en norsk forfatter. I 1954 giftet hun seg med billedhoggeren Ståle Kyllingstad.

Carlson studerte norsk og filosofi på Universitetet i Oslo og debuterte i 1958 med diktsamlingen *Sangen om havet*. I 1960 vant hun Aschehoug, Cappelen og Tidens debutkonkurranse med romanen *Du er likevel min*.. Fra 1962 til 1969 var hun litteraturanmelder i *Verdens Gang*.

Hun ble styremedlem i Den norske Forfatterforening i 1962 og hadde vervet til 1969. Hun ble valgt inn i styret igjen i 1972, og fra 1974 til 1976 var hun nestformann, før hun i 1977 ble valgt til formann. Hun var leder av foreningen til 1981, da hun trakk seg fra vervet.

Bibliografi
-----------

* *Hanna* 1965
* *Bror menneske* 1962
* *Fra skjøgens bok* 1961
* *Du er likevel min* 1960 (oversatt til finsk, dansk, svensk, engelsk og nederlandsk)
* *Sanden og havet* 1958

Referanser
----------

1. ↑  Artikkelen *Ståle Kyllingstad* i Norsk biografisk leksikon
2. ↑  *VG*: 20 000 kr. for to romaner», forsiden, 6. oktober 1960.

Kilder
------

* Hvem Hva Hvor 1980 side 109

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Prabook **·** BIBSYS **·** Geni **·** VIAF **·** ISNI
 |
**Harri Mänty** (født 31. juli 1971 i Eskilstuna) er en svensk musiker, med finsk opphav, som var medlem av det svenske pop-rockbandet Kent mellom 1996 og 2006. Han ble med i bandet etter at Martin Roos sluttet. I bandet spilte han gitar og slagverk. Harri Mänty er utdannet murer.

Før han ble med i Kent var han vokalist i hardcore-/punkbandet No Security: De ga i 1993 ut platen *When the Gist is Sucked from the Fruit of Welfare, the ugly faces of truth show*, som inneholdt en samling av alt bandet hadde spilt inn på plateselskapet Lost & Found. Bandet turnerte i Europa, og ble tilbudt å dra ut på en mindre turné i USA, men gjennomførte den aldri.

Sammen med Kent-kollega Sami Sirviö har han vært med i en reklamefilm for det finske ølmerket Koff.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Harri Mänty på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
* (en) Harri Mänty på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Harri Mänty på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Harri Mänty på AllMusic Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |
**Den transkaukasiske demokratiske føderale republikk** (TDFR, Закавказская демократическая федеративная республика (ЗКДФР), Zakavkazskaja demokratitsjeskaja federativnaja respublika (ZKDFR) var et kortvarig forsøk i 1918 på å skape en ny statsdannelse mellom landene Georgia, Aserbajdsjan og Armenia etter at Det russiske keiserdømmet gikk i oppløsning som en følge av den russiske revolusjon.

Nikolaj Semjonovitsj Tsjkheitsje
En nasjonalforsamling ble etablert og møttes 10. februar 1918, ledet av den georgiske mensjeviken Nikolaj Semjonovitsj Tsjkheitsje. 24. februar ble føderasjonen erklært, men både kampene i Kaukasus mot Det osmanske riket under første verdenskrig og de indre motsetningene var for store til at den kunne fungere. 

Føderasjonen gikk i oppløsning da Georgia erklærte uavhengighet 24. mai. To dager senere fulgte også de to andre landene.

Se også
-------

* Den demokratiske republikken Armenia
* Den transkaukasiske sosialistiske føderative sovjetrepublikk
Christiania torv med Den tekniske Forenings lokaler, ca 1890–95  
Ukjent fotograf (Oslo Museum)
**Den tekniske Forening** var ei forening i Christiania med formål «at befordre den intellektuelle og praktiske Udvikling af Hovedstadens haandværksdrivende Indvaanere». Foreninga blei stifta 25. mai 1847 på initiativ fra professor Julius Thaulow og skulle samle menn av «alle» samfunnsklasser: akademikere, praktikere, kunstnere og kapitaleiere. Bakgrunnen var tidas store tekniske framskritt og mange oppfinnelser.

Allerede etter en måned var det tegna 300 medlemmer. Foreninga blei leda av en direksjon med Thaulow som formann og et representantskap av håndverksmestre fra ulike fag. Til lokaler for møter, utstillinger og bibliotek leide en rom i Høyesteretts tidligere hus i Rådhusgata.

Den tekniske Forening blei raskt et forum for presentasjon av tekniske og vitenskapelige framskritt. Thaulow holdt sjøl det første foredraget, «om Midlerne til Træsubstantsens Konservation». Det blei også arrangert ei maskin- og modellutstilling til inspirasjon for landets framvoksende industri. Videre blei det etter kort tid bygd opp et ganske omfattende bibliotek av teknisk litteratur.

Utstillinger
------------

Utstillingene blei en årlig og populær foreteelse. Foreningas medlemstall økte til rundt 600, og myndighetene viste den tillit som høringsinstans i ei rekke saker. På Indredepartementets forespørsel tok foreninga ansvaret for norsk representasjon på Verdensutstillinga i London i 1851. Deltakelsen blei riktig nok liten, en presentasjon av norsk treskjærerkunst og av slepne porfyrgjenstander, men et frø var sådd, og ved utstillinga i Paris i 1855 var det 122 norske deltakere, hvorav tretten fikk medaljer. Også ved seinere utstillinger var Den tekniske Forening medansvarlig og ikke minst en heftig og suksessrik lobbyist for statlige bevilgninger til deltakelse.

Stor betydning hadde også en del nasjonale utstillinger som foreninga arrangerte. For å vise bredden kan nevnes noen av de fag som det blei tildelt bronsemedaljer til ved utstillinga i 1854: jernstøping, instrumentmakeri, filhogging, treskjæring, kurvfletting, forgylling, garnspinning, musikkinstrumenter (fiolin, tenorbasun), papparbeider, reipslaging og karttegning.

Fusjon
------

Utover på 1860-tallet sank interessen for foreningas aktiviteter, noe som nok dels skyldes at store nasjonale saker i det politiske liv kom i fokus og i allmennheten skygga for tekniske og vitenskapelige spørsmål. I tillegg kom at det kom nye lover om næringsfrihet som svekka håndverkerstandens stilling i landet.

Etter flere forsøk og en god del praktisk samarbeid blei Den tekniske Forening i 1871 slått sammen med Christiania Haandværkerforening til Den norske Haandværks- og Industriforening i Kristiania.

Kilder
------

* Olaf Munthe: *Den norske haandværks- og industriforening 1871–1896*, Grøndahl 1896