recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
«**Wonderwall**» er en sang og en singel av det britiske bandet Oasis. Sangen er skrevet av bandets gitarist Noel Gallagher og er med på bandets andre album *(What's the Story) Morning Glory?* fra 1995. Sangen ble kåret til den beste britiske sangen noen gang av Virgin Radio i en spørreundersøkelse hvor over 8500 personer stemte. Ifølge Gallagher handler sangen om «en fantasivenn som vil komme og redde deg fra deg selv».

Bakgrunn
--------

Tittelen «Wonderwall» ble tatt fra debutalbumet til George Harrison, *Wonderwall Music* (1968), som inneholder filmmusikken til filmen *Wonderwall*. I intervjuer etter sangen kom ut hevdet Gallagher at han skrev sangen om sin kjæreste, Meg Mathews. Etter at Gallagher slo opp med Mathews i 2001, hevdet han derimot at han skrev sangen om en fantasivenn, og at media hadde hjulpet til med å spre denne misoppfatningen og at han ikke ønsket å såre følelsene hennes.

Besetning
---------

* Liam Gallagher - vokal, tamburin
* Noel Gallagher - gitar, piano, bass, støttevokal
* Paul «Bonehead Arthurs» - gitar, mellotron
* Alan White - trommer

Listeplasseringer
-----------------

| Land | Plassering |
| --- | --- |
| Australias flagg Australia | 1 |
| Belgias flagg Belgia | 7 |
| Canadas flagg Canada | 1 |
| Finlands flagg Finland | 11 |
| Frankrikes flagg Frankrike | 10 |
| Nederlands flagg Nederland | 8 |
| Norges flagg Norge | 5 |
| New Zealands flagg New Zealand | 1 |
| Spanias flagg Spania | 1 |
| Storbritannias flagg Storbritannia | 2 |
| Sveriges flagg Sverige | 12 |
| Sveits’ flagg Sveits | 17 |
| Tysklands flagg Tyskland | 17 |
| USAs flagg USA | 8 |
| Østerrikes flagg Østerrike | 6 |

Coverversjoner
--------------

Sangen er også spilt inn og framført av en rekke andre artister. Den mest kjente er The Mike Flowers Pops' Easy listening-versjon av sangen, også utgitt i 1995, som også ble en stor hit, og nådde 2.-plass på den britiske singellisten. 

Den britiske sangeren Ryan Adams ga ut sin versjon av sangen i 2001. Noel Gallagher likte denne versjonen, og uttalte i et intervju: «Jeg tror Ryan Adams er den eneste personen som noen gang fikk til den sangen rett. Jeg hadde elsket å gjøre Adams-versjonen, men foran 60 000 Oasis-fans ville ikke det vært mulig».

Rapperen Jay-Z sang sangen på Glastonbury-festivalen i 2008. Jay-Z spilte sangen på festivalen som svar på at Noel Gallagher hadde rettet kritikk mot at Jay-Z skulle spille på den tradisjonelt gitarrockdominerte Glastonbury. Fremføringen førte imidlertid til at Oasis' originalsingel igjen kom tilbake i de britiske salgslistene.

En musikkvideo med boybandet One Direction som spiller og synger en akustisk versjon av sangen som var veldig lik Oasis' originalversjon, ble lastet opp på YouTube i 2012 og har fått over 8 millioner treff.

Referanser
----------

1. ↑  «Oasis hit is named 'best UK song'». BBC News. 30. mai 2005. Besøkt 31. mai 2010.
2. ↑  BBC Radio 2 interview, October 2002 - BBC News 17. oktober 2002
3. ↑  «Best Oasis Song (Top 10 Picks List)». Arkivert fra originalen 12. juli 2014. Besøkt 17. august 2014.
4. ↑  The SPIN Interview: Noel Gallagher | SPIN | Interviews | The SPIN Interview
5. ↑  One Direction - Wonderwall - YouTube 14. april 2012
**Hindsæter** er et lite tømmerhotell fra 1898 som ligger i Sjodalen øst i Jotunheimen, i Vågå kommune i Innlandet. Hindsæter ligger langs elven Sjoa ved Nasjonal Turistvei Valdresflye mellom Valdres og Gudbrandsdalen, 15 km nord for Gjende/ Besseggen. Hotellet består av en gammel historisk del i tømmer fra 1898 og en nyere del fra 1969 og har 55 sengeplasser fordelt på 26 rom og ei tømmerhytte. Velværeavdeling i tømmer bygd i 2009. Vintersesongen på Hindsæter går fra starten av februar til ut påske, sommersesongen starter i begynnelsen av juni og varer til slutten av oktober.

Historie
--------

Hindsæter var opprinnelig sæter. Sætereigeren Otto Østrem bygde det treetasjers tømmerhotellet i 1898. Siden 2003 er det André Sundero og Karola Wenzel som driver stedet. Det blir lagt stor vekt på mat- og vinopplevelser og siden 2010 er stedet valgt som en av de beste 100 spisesteder i Norge av Innovasjon Norge.

Eksterne lenker
---------------

* Hindsæters hjemmeside
* Artikkel fra Gudbrandsdalen Dagningen


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Sentralt stedsnavnregister
 |
**Siri Austeng** (født 27. april 1944, død 8. juli 2017) var en norsk politiker (Ap) som var fylkesordfører i Hedmark fra 1995 til 2007. 

Austeng var født og oppvokst på Ekely i Oslo. Hun var utdannet kjemiingeniør og kom til Elverum i 1971. Her jobbet hun i 10 år som lærer og sosiallærer ved Elverum ungdomsskole. Hun var også utdanningsdirektør i Oppland samt fylkesråd i Hedemark fylkeskommune.

Hun ble politisk aktiv på 1970-tallet og var kommunestyrerepresentant i Elverum i åtte år fra 1979, og fylkestingsrepresentant i 24 år. Hun ble Hedmarks første kvinnelige fylkesordfører i 1995, et verv hun hadde i 12 år, til 2007 da hun ga seg i politikken. Det må også nevnes at hun var vararepresentant til Stortinget i perioden 1985 til 1989 og hadde også flere styreverv, blant annet i Eidsiva Energi, Turneorganisasjonen, KLP og KS. De siste årene var hun leder av Elverum Arbeiderpartis seniorutvalg.

Hun var rangert på 80.-plass over *Kapital*s liste over Norges 100 mektigste kvinner i 2008.

Siri Austeng var gift med Ivar Austeng (f. 1930, d. 2013) og hadde tre barn.

Referanser
----------

1. ↑   historygreatest.com[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3 4  «Østlendingen - Siri Austeng er død». *www.ostlendingen.no* **(norsk)**. 11. juli 2017. Besøkt 25. desember 2017.
3. ↑  «Minneord Siri Austeng». *Arbeiderpartiet*. Arkivert fra originalen 26. desember 2017. Besøkt 25. desember 2017.
4. ↑  Haugen, Stein Ove (12. juni 2008). «Her er Norges mektigste kvinner» **(norsk)**. Arkivert fra originalen 5. september 2017. Besøkt 11. juli 2017.
5. ↑  Malmø, Morten (1953-) (1985). *Hvem velger vi?: valghåndbok 1985*. Oslo: Schibsted. s. 31. ISBN 8251610400.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Siri Austeng hos Stortinget Rediger på Wikidata

* (no) Siri Austeng hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Sverre Kristian Fjeld** | **Fylkesordfører i Hedmark**(1995–2007) | Etterfølger:**Arnfinn Nergård** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Stortinget
 |
**Siri Unn Fjellvang Tobiassen** (født 1966[] i Nordkapp kommune i Finnmark) er en norsk forfatter som debuterte med boken *I Evigendt*. 

Etter noen år flyttet familien til Bardu i Troms før de senere flyttet til Evenes i Nordland. Tobiassen var ferdig utdannet ved Tromsø lærerhøgskole i 1993, og flyttet deretter til et fiskevær på Sørøya i Vest-Finnmark. Senere har hun jobbet som lærer i Evenes, Karlsøy og Senja. Tobiassen har mastergrad i allmenn litteraturvitenskap ved UiT og NTNU, og arbeidet en tid som lektor ved UiT før hun flyttet tilbake til Evenes. Hun er biblioteksjef på Evenes folkebibliotek, forfatter og skribent.

Bibliografi
-----------

* 2009: *I Evigendt* – fantasyroman, Kolibri forlag
* 2011: *Tilbake til Evigendt* – fantasyroman, forlaget Norske Bøker
* 2021: bidrag til antologien *Snu på krona*, CreAlea forlag
* 2023: bidrag til antologien *Linje*, CreAlea forlag
* 2023: *Landet bak Hulen* – fantasyroman for barn, Utenfor Allfarvei forlag

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** ISNI
 |
**Bandundu** er en tidligere provins i Den demokratiske republikken Kongo. Hovedstaden var Bandundu.

Geografi
--------

Provinsen lå vest i landet og grenset i nord til provinsen Équateur, i sør til Angola, i nordvest til Republikken Kongo, i vest til provinsen Bas-Congo og i øst til provinsen Kasai-Occidental. Arealet var 295 658 km² og det bodde anslagsvis 5 201 000 der i 1998, noe som gav en befolkningstetthet på 17,59/km².

De viktigste språkene i denne provinsen var lingala, som snakkes nord for elven Kasai og kikongo ya Leta også kalt *kituba*, som snakkes sør for elven.

I nord er provinsen skogkledd, i den midtre delen er det skogkledd savanne, mens i sør er det svært tørt. Det viktigste landbruksproduktet er durra.

Historie
--------

Provinsen Bandundu ble etablert i 1966 da provinsene Kwango, Kwilu og Mai-Ndombe ble slått sammen til en stor provins. Hovedstaden ble lagt til Bandundu.

Da Den demokratiske republikken Kongo fikk ny grunnlov i 2006, ble det bestemt at Bandundu skulle deles i tre provinser igjen, senest fra 2009, så i dag er det de gamle provinsene Kwango med hovedstaden Kenge, Kwilu med hovedstaden Kikwit (største by i den tidligere provinsen) og Mai-Ndombe med hovedstaden Inongo som dekker det området som tidligere var provinsen Bandundu.

Referanser
----------

1. ↑  Citypopulation.de: *Congo (Dem. Rep.)*

Eksterne lenker
---------------

* (en) Bandundu (province) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
Provinser i Den demokratiske republikken Kongo |
| --- |
| Nåværende provinser | Bas-Uele **·** Équateur **·** Haut-Lomami **·** Haut-Katanga **·** Haut-Uele **·** Ituri **·** Kasaï **·** Kasaï-Oriental **·** Kinshasa  **·** Kongo Central **·** Kwango **·** Kwilu **·** Lomami **·** Lualaba **·** Lulua **·** Mai-Ndombe **·** Maniema **·** Mongala **·** Nord-Kivu **·** Nord-Ubangi **·** Sankuru **·** Sud-Kivu **·** Sud-Ubangi **·** Tanganyika **·** Tshopo **·** Tshuapa | Den demokratiske republikken Kongos flagg |
| Provinser 1966-2015 | Bandundu **·** Kongo Central **·** Équateur **·** Kasaï-Occidental **·** Kasaï-Oriental **·** Katanga **·** Maniema **·** Nord-Kivu **·** Orientale **·** Sud-Kivu **·** Kinshasa *(hovedstadsdistrikt)* |
| ISO 3166-2:CD |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
Gabioner ved rasteplass Foto: Øyvind Holmstad 
**Gabioner**, dvs steinfylte nettingkister som kan stables inntil- og oppå hverandre brukes til å bygge støttemurer både på land og i vann. Historisk relatert til skansekurv. Typisk størrelse på en moderne gabion er lengde x bredde x høyde = 2 x 1 x 1 meter. Nettingkistene lages av dobbeltvistet sekskantnett av ståltråd. For å forlenge levetiden blir ståltråden rustbeskyttet, enten ved galvanisering eller et beskyttende overflatebelegg. Typisk steinstørrelse er 10-15cm. 

Det har blitt brukt gabioner i mer enn hundre år. I Bologna i Italia finnes det gabioner fra 1890-tallet som fortsatt er intakte. I Norge brukes gabioner først og fremst til å bygge tørrmurer i forbindelse med veibygging. Men gabionene har flere bruksområder, og i utlandet er det også bygd gravitasjonsdammer av gabioner. 

Siden 2005 har etterspørselen etter gabioner økt kraftig da bygging med bruk av gabioner er billigere og enklere. Man fyller kurvene med ønsket type stein som i sin helhet blir til en mur eller fasade. Man slipper å bruke gravemaskin hvor man tidligere puslet stein sammen til en mur. Gabioner er en moderne form for byggekunst som har skapt begeistring blant norske arkitekter. Det er få aktører på det norske markedet som kan tilby gabioner, det er det verdenskjente konsernet Betafence som produserer gabioner. Gabionene leveres i flere ulike serier og former ut i fra det enkelte formål. Eksempelvis ble det bygget estetiske gabion sylindere og diverse figurer ved jernbanelinje i Tyskland.

Bruk av gabioner i dambygging har størst interesse når det skal bygges en fyllingsdam i et område hvor det ikke er tilstrekkelig antall stor stein. Steinene i en demning blir utsatt for vanntrykk og vannstrøm. Det kreves en viss størrelse på steinene for at de skal ligge stabilt. I områder der det ikke finnes store nok steiner å bygge dammen av kan man bruke gabioner isteden. Gabionene er langt fra vanntette slik at en gabiondam må tettes. Det kan gjøres ved å legge et tett belegg av geotekstiler, betong eller morenemasser på oppstrøms side.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Nationalencyklopedin **·** GND
 |
**Bandwagon** er en norsk musikkonkurranse i regi av Amedia hvor det gjennom 70 lokalaviser kåres en vinnerlåt. Det er en konkurranse med lokalt fokus, hvor artistene selv legger ut låter på sin lokalavis og hvor leserne kan lytte og stemme på sine favoritter.

Konkurransen legger ingen begrensninger på sjanger, alder på deltakerne eller antall sanger som legges inn, men det er to begrensninger; Det er kun anledning til å delta gjennom én lokalavis, og musikken må være laget av deltakeren(ne) selv.

Vinneren av konkurransen får platekontrakt med Warner Music, en stor markedsføringspakke i Amedia, spillejobb på Gramo Underwood på Norwegian Wood og Rock’n Roll Marathon i Oslo og Liverpool, oppfølging fra Wimp, studiotid og produsent til innspilling i Rock City studio verdt 70.000 kroner og faglig oppfølging fra Rock City.

Format
------

Bandwagon er bygget opp slik at avisene plukker ut hver sin låt som går videre til regionsfinalene som er oppdelt i 12 regioner.[1] Derfra går én artist eller ett band videre til finalen. I tillegg går den låten som har fått flest publikumsstemmer til finalen, mens finalejuryen plukker ut en ekstra låt. Finalen blir dermed bestående av 14 låter. Det er en jury som til slutt kårer vinneren av Bandwagon.

Ramp-stipendet
--------------

I tilknytning til Bandwagon deles det ut et Ramp-stipend til verdi av 250.000 kroner.[2] Alle som deltar på Bandwagon har mulighet til å søke på stipendet, som har Åge Aleksandersen som juryleder. Stipendet ble første gang delt ut i 2012, og gikk da til den samiske rapperen SlinCraze.[3]

Årets Bandwagon
---------------

Bandwagon 2013 økte fra 26 aviser i 2012 til over 70 nettaviser.[4] I løpet av to uker i september ble det arrangert 12 delfinaler, mens finalen i Namsos ble avviklet 16. november.

Av de 14 finalistene var det Fathers Finest fra Gjøvik som vant med låten «Paint the sky with sound».[5]

Historikk
---------

Bandwagon ble startet som en lokal musikkonkurranse i Namdalsavisa i Namsos i 2011.[6] I 2012 kom 25 nåværende Amedia-aviser til, slik at 26 aviser over store deler av landet deltok. I 2013 var det over 70 nettaviser som deltok på låtkonkurransen.

### Vinnere

* 2011: Kine Kvalstad
* 2012: The Bonbons
* 2013: Fathers Finest
* 2014: Dandelion Deadbeats
* 2015: Screenshot This

Referanser
----------

1. ↑  "Velg din nærmeste lokalavis", startside Bandwagon.no Arkivert 10. mai 2013 hos Wayback Machine.
2. ↑  "Har du et talent verdt 250.000 kroner?", artikkel fra RockCity.no Arkivert 10. mars 2013 hos Wayback Machine.
3. ↑  "Fikk et nytt liv med musikken", artikkel fra Namdalsavisa.no Arkivert 20. mars 2013 hos Wayback Machine.
4. ↑  "Bandwagon vokser", artikkel fra Siste.no
5. ↑  "Fathers Finest vant Bandwagon", artikkel fra siste.no Arkivert 18. november 2013 hos Wayback Machine.
6. ↑  "Kine Kvalstad er vinneren av Bandwagon 2011!!", artikkel fra Namdalsavisa.no Arkivert 11. desember 2011 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* Bandwagons startside
* Bandwagons Facebook-side
* Bandwagons Twitter-konto
**Klette**, **Øgarden** eller **Ødegaarden** (gnr. 99) var en gård i nedre Haugsbygd i tidligere Norderhov herredskommune, nå Ringerike kommune i Buskerud. Eiendommen ligger langs begge sider av Klekkenveien og utgjør cirka 106 daa. Bygningsmassen er borte (bortsett fra en villa), men inntil for noen få år siden sto det fortsatt ei gammel løe ved avkjørselen til Tollevsløkka på Vesterntoppen. Nabogården Vestern ligger like sørvest av Klette, og på høyden ovenfor ligger Sætrang-gårdene.

Navnet *Klette* stammer trolig fra det norrøne uttrykket *klettr*, som betyr *fjellknatt* og nok har med gårdens beliggenhet å gjøre. Landskapet der stuper ned mot Randselva i ei smal revne, der Holtbekken, som drenerer Haugsbygd, danner Gampefossen, et cirka 15 m høyt fossefall. Bekken har normalt beskjeden vannføring, men under flom kan fossen være litt av et skue. Bekken drenerer til Randselva ved Høneholt, på motsatt side av elva for Holttangen.

Klette nevnes første gang som *Klættæ* i et diplom (DN. IV 242) fra 23. februar 1346. I 1723 blir imidlertid jorda benyttet som eng av storgårdene Hesleberg og Tanberg. Det antyder at gården da kan ha ligget øde ei tid, kanskje siden svartedauden herjet i landet, noe som trolig er opphavet til navnene *Øgarden* og dagens *Ødegaarden*.

Grunnen der Klette lå kan for riktig lenge siden ha tilhørt Tanberg eller Hesleberg, eller kanskje en kombinasjon der disse gårdene var forent under navnet *Berg*. En slik teori mangler imidlertid dokumentarisk støtte, selv om den kan forklare at nettopp disse to gårdene brukte marka der Klette lå som eng på 1700-tallet. Dessverre eksisterer det heller ingen form for dokumentasjon for en gård med navnet Berg i det området der de gamle storgårdene Tanberg og Hesleberg ligger, men flere har framsatt teorier om dette.

Se også
-------

* Liste over gårder i Ringerike

Referanser
----------

1. ↑  Kristoffer Dale. (2010). Tanberg på Ringerike – et lendmannsete og dets lokale maktgrunnlag i vikingtid og middelalder Arkivert 26. juli 2014 hos Wayback Machine.. *Terra Buskerud* - Historieboka.no. Besøkt 2013-06-24
En vanlig klepp til bruk i småbåt
En **klepp** eller **høtt** er et håndredskap forma som en grov fiskekrok på et skaft. Kleppen brukes for å løfte fisken om bord og frigjøre den fra linekroken. Baksiden er ofte brukt til å slå ihjel fisken etter at den er dratt om bord. Kleppen finnes i flere utførelser og lengder, alt etter hvilket fiske som bedrives.

Kleppen kan gi skader i fiskekjøttet som reduserer verdien av fisken. Hvis hugget rammer fiskekjøttet vil det oppstå blødninger og gi rødt kjøtt. Slike områder må skjæres vekk fra fileten. Denne typen skader oppstår ofte i ryggfileten, som er den mest verdifulle delen av fisken.

Måsøy har en klepp i kommunevåpenet.

Referanser
----------

1. ↑  Dybdahl, Audun (15. april 2019). «høtt». *Store norske leksikon*. Besøkt 25. august 2021.
2. ↑  «Søk: descname:"Klepp"». *digitaltmuseum.no*. Besøkt 4. januar 2021.
3. ↑  «OMNIA - Klepp». *www.omnia.ie*. Besøkt 4. januar 2021.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica
 |
Walter Cranes illustrasjon til det engelske barneverset *Sing a Song of Sixpence* viser klesklyper i bruk på 1800-tallet
**Klesklype** er en liten klype formet som en grov pinsett eller liten tang. Den brukes for å henge fast klesvask på en klessnor. 

Klesklyper ble oppfunnet på 1800-tallet. De var da dreiet eller utsaget av et stykke tre, og så ut som en klokke med en knapp. Moderne klesklyper er vanligvis laget av plast eller tre, og består av to trestykker holdt sammen som en klype ved hjelp av en liten springfjær av ståltråd formet som en spole med en krok i hver ende. Slike treklyper ble tatt i bruk på 1920-tallet.

* Klesklype av tre i ett stykkeKlesklype av tre i ett stykke
* Klesklype av tre med metallfjærKlesklype av tre med metallfjær
* Moderne klesklyper av fargerik plast. Klypehalvdelene blir holdt sammen med en metallfjær.Moderne klesklyper av fargerik plast. Klypehalvdelene blir holdt sammen med en metallfjær.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Clothes pegs – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* «DigitaltMuseum: Søk: 'klesklype'». DigitaltMuseum. Besøkt 21. mai 2012.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN
 |
**Gabler** er et norsk rådgivningsselskap innen pensjon og kapitalforvaltning. Selskapet rådgir 64 av Norges største pensjonskasser, og etterser investeringer for 150 milliarder kroner. Det tilbys også tilstøtende tjenester.

Selskapet ble etablert i 1988, og har 120 ansatte i Bergen, Stavanger, Kristiansand og Oslo. Selskapet har siden starten vært eid av de ansatte. 23. august 2019 ble det kjent at de internasjonale investorene bak Nordic Insurance Consolidation Group (NICG) kjøper 70 prosent av selskapet. Selskapet ledes av Aksel Bjerkvik. Det ble ved kjøpet uttalt sterke nordiske ambisjoner for Gabler.

Referanser
----------

1. ↑   w2.brreg.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Dagens Næringsliv: *Finanshuset Gabler selges – gründere deler 200 mill.*

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* Gabler AS i Brønnøysund
* Gabler AS på LinkedIn
* Gabler Wassum på Bloomberg Business

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Brønnøysundregistrene
 |
Kart over Valdiviakultur
Valdiviansk keramikk er den eldste i Amerika, her ved Museo de La Plata (Argentina).
Valdiviansk jaguarstatue (4000 til 1500 f.Kr.)
Valdiviansk papegøyestatue (4000 til 1500 f.Kr.)
**Valdiviakulturen** er en av de eldste kjente bosatte kulturene i Amerika. Den vokste ut fra den tidligere Lag Vegas-kulturen, og blomstret på Santa Elena-halvøya nær dagens Valdivia i Ecuador, mellom 3500 f.Kr. og 1800 f.Kr.

Livsstil
--------

Valdiviakulturen ble oppdaget i 1956 av den ecuadorianske arkeologen Emilio Estrada. Valdivia-folket levde i et samfunn som bygde sine hus i en sirkel eller oval rundt et sentralt plaza, og var fastboende mennesker som levde av jordbruk og fiske, selv om de av og til jaktet hjort. Fra de restene som har blitt funnet vites det at Valdivia-kulturen dyrket mais, nyrebønner, squash, maniok, chili og bomullsplanter, sistnevnte brukt i å lage klær.

Valdivia-keramikk var opprinnelig grovt og praktisk, men ble mer delikat, større og mer prangende over tid. De brukte som oftest røde og gråe farger, og den polerte mørkerøde keramikken er karakteristisk for Valdiviaperioden. I deres keramikk og steinbearbeiding viste Valdiviakulturen en utvikling fra de enkleste verk, til de mye mer kompliserte.

Det vanlige Valdiviastykket er Valdivias «Venus»: feminine keramikkfigurer. Valdivias «Venus» avbildet mest sannsynlig ekte mennesker, siden hver figur er individuell og unik – noe som kan ses på hårstilen. De ble laget av å slå sammen to leirruller, deretter separerte de den nedre delen til to bein, og lagde kropp og hode fra den øverste delen. Armene ble som oftest veldig stutte, og ble i de fleste tilfeller bøyd fram mot brystet, med grep på brystene eller under haka.

Det finnes en utstilling av Valdiviagjenstander i Guayaquil i Ecuador, ved Universidad de Especialidades Espíritu Santo.

Kontakt mellom Japan og Valdivia
--------------------------------

Basert på en sammenligning av de arkeologiske restene og keramikkstilen (særlig likheten mellom Valdiviakeramikk og den gamle jōmonkulturen på øya Kyūshū i Japan) foreslo Estrada på 1960-tallet, sammen med den amerikanske arkeologen Betty Meggers at et forholdt fantes mellom Ecuadors urfolk og Japans befolkning i eldre tider.

Denne teorien er kontroversiell, siden det ikke finnes bevis for kontakt mellom de to befolkningene, og den er ikke støttet i det arkeologiske miljøet. Nylig har genetikere publisert haplogruppestudier som kan støtte teorien om japansk-valdiviansk kontakt.

Referanser
----------

1. ↑  Evans, Clifford; Meggers, Betty (januar 1966). «A Transpacific Contact in 3000BC». *Scientific American*. 214 (1): 28.
2. ↑  Roewer, Lutz; m.fl. «Continent-Wide Decoupling of Y-Chromosomal Genetic Variation from Language and Geography in Native South Americans». *PLOS Genetics*. Besøkt 27. mai 2013.

Eksterne lenker
---------------

* *Ecuadorian Archaeology*
* Bilde av en Valdivia-steingravering Arkivert 21. oktober 2020 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis
 |
Kart som uthever topografien på havbunnen (batymetri)
**Havbunn** er den delen av jordoverflaten som er dekket av hav. Havbunnen dekker omkring 361 mill. km² eller 70,8 % av jordoverflatens samlede areal. Gjennomsnittlig ligger havbunnen 3800 meter under havoverflaten.

Inndeling
---------

Inndelingen av havbunnen.
Havbunnen kan deles inn i flere topografiske nivåer: 

* Kontinentalsokkelen danner en brem av grunt hav utenfor kysten av kontinentene. Denne omfatter den svakt skrånende kontinentalhylla og den brattere kontinentalskråningen som fører ned til dyphavet. Gjennomsnittsdybden ved ytterkanten på kontinentalhylla er 130 meter, mens den nedre grensen for kontinentalskråningen regnes på omkring 2000 meter.
* Kontinentalstigningen utgjør de svakt skrånende flatene som fører ned fra foten av sokkelen til omkring 4000 meter.
* Dyphavsslettene med dyp mellom 4000 og 6000 meter utgjør nesten 30 % av jordoverflaten.
* Midthavsstigningen og midthavsryggene, dekker omkring 23 % av jordoverflaten og er egne nivåer.
* Dyphavsgropenes dypeste er omkring 11 000 meter.
* Undersjøiske fjell, som regel av vulkansk opphav.

Geologisk oppbygning
--------------------

Langs de vulkanske midthavsryggene blir det hele tiden dannet ny basaltisk havbunnskorpe, som glir utover til begge sider i en prosess kalt platetektonikk. havbunnskorpen blir med tiden dekket av et tynt lag med løse sediment. Terrigen sediment er sand, slam og liknende, ført ut i havet fra kystområdene med elver, strømmer og is. Biogene sediment er avsatt av havorganismer, som for en stor del er planktoniske og som har skall av kalk eller kiselsyre (silisiumdioksid, SiO2). Kjemisk utfelte sediment er dannet av kjemiske reaksjoner i vannet og mellom vannet og bergartene i havbunnskorpen.

Ressurser
---------

De viktigste økonomiske interessene har hittil vært i forekomstene av petroleum i kontinentalsokkelen.

Mineralressursene i dyphavet har vært kjent i lang tid, og blant annet ble manganknoller eller noduler funnet av den britiske Challenger-ekspedisjonen alt i 1872–1876. Det var derimot først i tiden etter 1960 at undersøkingen av dyphavet og ressursene her ble intensivert. Man har funnet ut at sedimentene på dyphavet kan inneholde store konsentrasjoner av bindinger som er rike på flere grunnstoff, som jern, mangan, sink, kobber og fosfor. Utnyttingen av mineralforekomstene på havbunnen lar seg realisere teknisk, men eiendomsforholdene er derimot ennå uklare.

Kilder
------

* «Havbunnen». Store norske leksikon. 14. februar 2009. Besøkt 13. august 2014.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL **·** NKC
 |
*For artikkelen om bygda på Askøy i Hordaland, se Kleppe (Askøy).*

**Kleppe** er det største tettstedet og administrasjonssenteret i Klepp kommune på Jæren i Rogaland fylke. På Kleppe bor det 9206 (Pr. 1.1.2018) mennesker, medregnet tettstedet Verdalen, som Kleppe grenser til i vest. 

Klepp kirke, en trekirke fra 1846, ligger mellom de to høydedragene Kleppevarden og Haugabakka. Like ved kirken, i retning Kleppevarden, ligger Jæren folkehøgskule. Nedenfor kirken ligger Kleppekrossen, som er sentrum i tettstedet. I Kleppekrossen finnes blant annet butikker, banker, legekontor og rådhus. I nordøstre delen av Kleppe ligger Klepp stadion, Kleppe skule og Klepp ungdomsskule. Videre i østlig retning mot tettstedet og jernbanestasjonen Klepp stasjon ligger idretts- og svømmehall og turnhall.

Mellom Kleppe og Verdalen går 44Fylkesvei 44, som er den viktigste veiforbindelsen mellom jærkommunene Klepp, Time og Hå og bykommunene Sandnes og Stavanger i nord, og Sola nordvest via 510Fylkesvei 510.

Kleppe er, sammen med de fleste tettsteder på Jæren mellom Nærbø og Randaberg, i en enorm vekst. Det urbane bybildet man ser i Stavanger, sprer seg raskt til Jæren, og Nærbø, Kleppe, Verdalen, Bryne, Sola, Sandnes, Randaberg og Stavanger kan innen få år ha vokst sammen til et stort byområde som dermed vil være landets nest største[].

Referanser
----------

1. ↑  «2018-12-03». *ssb.no* **(norsk)**. Besøkt 28. juni 2019.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store norske leksikon **·** GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Havbugta** er en boligeiendom på Helgøya, Ny-Hellesund i Søgne i Kristiansand kommune. Den er kjent som et kunstnerhjem ettersom forfatteren Vilhelm Krag (1871–1933) bodde her fra 1916 til sin død i 1933.

Havbugta ble bygget i 1842 av styrmann og los Frederich Nicolaisen Langefeldt (1815–1903). I 1917 ble det kjøpt fra en senere eier av en gruppe av Vilhelm Krags venner, og gitt til Krag som gave i anledning dennes 25-årsjubileum som forfatter året før. Krag, som på denne tiden hadde konsulentarbeid hos Aschehoug som hovedbeskjeftigelse, vekslet i sin gjenværende levetid mellom hovedstaden og Havbugta. Kolleger som Gabriel Scott, Arnulf Øverland og Nordahl Grieg besøkte Krag i Havbugta. 

Huset og miljøet i Ny-Hellesund er skildret i flere av Krags dikt, særlig i samlingen *Sange fra min Ø* fra 1918. 

Huset eies i dag av Krags barnebarn, og er vernet som en del av det gamle bygningsmiljøet i Ny-Hellesund. Det ble totalskadet i en brann 21.3.2013.

Kilder
------

* Hilde Diesen. *Dikterhus*. Tell forlag, 1994 (*bokhylla.no – fulltekst)*
* nrk.no – Håper man slipper å bygge en kopi, 23.3.2013
**Jawaharlal Nehru University**  er et statlig universitetssystem i India med campus i New Delhi i delstaten Delhi, India. Det ble opprettet i 1969 av den indiske regjering, og ble oppkalt etter Indias første statsminister, Jawaharlal Nehru.

Undervisningen holder høy kvalitet, og lærestedet er blant de høyest rangerte i hele Asia. Blant de universitetene som *JNU* har utvekslingsavtaler og vitenskapelig samarbeid med, kan nevnes Yale University (USA), George Washington University (USA), University of Illinois (USA), University of North Carolina (USA), University of London, Lancaster University (UK), Australia National University (Canberra), Ankara University (Tyrkia), Moscow State University (Russland), University of Philippines (Quezon City, Filippinene), Universität Heidelberg (Tyskland), University of Sydney (Australia), og Institut d'études politiques de Paris (Frankrike). 

Det er ti skoler ved *JNU*:

* School of Social Sciences
	+ Centre for Economic Studies and Planning (CESP)
	+ Center for Historical Studies (CHS)
	+ Center for Philosophy (CP)
	+ Centre for Political Studies (CPS)
	+ Centre for Studies in Science Policy (CSSP)
	+ Centre for the Study of Regional Development (CSRD)
	+ Centre for the Study of Social Systems (CSSS)
	+ Centre of Social Medicine and Community Health (CSMCH)
	+ Zakir Husain Centre for Educational Studies (ZHCES)
* School of International Studies (tidligere *Indian School of International Studies*)
* School of Language, Literature and Culture Studies
* School of Life Sciences
* School of Physical Sciences (SPS, 1986)
* School of Environmental Sciences
* School of Arts and Aesthetics
* School of Computer and Systems Sciences (1974)
* School of Information Technology
* School of BioTechnology (SBT, 2006)

Studiene gis i en lang rekke fag, opp til doktorgradsnivå. Studenttallet inklusive fjernundervisning er om lag 5 000, og det er omtrent 550 vitenskapelig ansatte.

Indias tidligere statsminister Manmohan Singh er gjesteprofessor i økonomi ved *JNU*. Tidligere president i Sri Lanka, Chandrika Kumaratunga, har også undervist her.

Blant tidligere studenter finner vi den nepalske maoistlederen Baburam Bhattarai og historikeren Muzaffar Alam.

Referanser
----------

1. ↑   ess.inflibnet.ac.in, besøkt 6. april 2023[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Jawaharlal Nehru University – hjemmeside

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** GeoNames **·** BBC Things
 |
**Javorníky** (tsjekkisk, slovakisk: *Javorníky*, «Lønnefjellene») er en fjellkjede på grensen mellom Tsjekkia og Slovakia, og en del av De slovakisk-moraviske Karpatene i Vest-Karpatene.

Det høyeste punktet er Veľký Javorník i Slovakia på 1 071,5 moh. Det høyeste fjellet på den tsjekkiske siden er Malý Javorník (1 019 moh). Andre fremtredende topper finnes i nord med Lemešná (950 moh) og i sør med Makyta (923 moh).

I sør danner Lyskypasset den naturlige grensen mot De hvite Karpatene. I nordvest separerer Senicedalen Javorníky fra Kysucká vrchovina (Kysucehøylandet).

Deler av Javorníky ligger i *Chránená krajinná oblasť Kysuce* (Kysuce landskapsvernområde).

* HradišteHradište
* Utsikt fra Veľký JavorníkUtsikt fra Veľký Javorník
* MakytaMakyta
* Stratenecfjellet med minnesmerke over falne i andre verdenskrigStratenecfjellet med minnesmerke over falne i andre verdenskrig

Referanser
----------

1. ↑  (sk) Veľký Javorník - 1071,5 m n. m. *slovakianguide.com*

Eksterne lenker
---------------

* (en) Javorníky – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** NKC **·** GeoNames
 |
**Sävedalen** er en kommunedel i Partille kommune i Västra Götalands län i landskapet Västergötland i Sverige. Det ligger sør for Säveån, mellom kommunesenteret Partille i øst og Göteborg kommune i vest. Bebyggelsen i Sävedalen er vokst sammen med og er en del av tettstedet Göteborg. I 2013 hadde Sävedalen 12 027 innbyggere.

Tidligere lå bygda Ugglum på stedet, men da det i 1917 ble anlagt en jernbanestasjon ble i stedet navnet Sävedalen valgt for å unngå forveksling med Ucklum i Bohuslän. Sävedalen har senere blitt det vedtatte navnet på kommunedelen. 

Iskremprodusenten Triumfglass etablerte sin første fabrikk i Sävedalen i 1958, og selskapet har nå sitt hovedkontor der.

Referanser
----------

1. ↑  «Befolkningsprognos Partille kommun 2014 - 2023» (pdf). Partille kommune. s. 5. Besøkt 29. mars 2016.

  


| * v
* d
* r
Partille kommune i Västra Götalands län i Sverige |
| --- |
|  | del av Göteborg (Partille, Sävedalen) **·** Jonsered **·** Kåhög **·** Öjersjö |  |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**«Så fint å være idiot»** er en coverlåt med den norske humortrioen Prima Vera, opprinnelig utgitt 20. september 1977 på debutalbumet *Prima Vera*. Jonas Fjeld Band spilte inn kompet 19. august 1977. Vokal ble lagt på 20.-21. august 1977.

Originalen heter «How Sweet to Be an Idiot» og ble utgitt med Neil Innes (som også skrev sangen) i 1973 på musikkalbumet av samme navn. Han pleide også å fremføre sangen når han var på turne med Monty Python.

Tekstens jeg er et mobbeoffer, men vedkommende gir ikke opp tross motgang. Jahn Teigen synger Prima Veras versjon og deres tekst er direkte oversatt fra originalen. Det inkluderer også mobbe-innslagene som Tom Mathisen og Herodes Falsk utfører i mellomverset.

> Det vet du vel? Utdrag fra Rock-operaen «Prima Vera superidiot».
> 
> 
> Kommentar til «Så fint å være idiot» på albumomslaget.
> 
>

Andre utgivelser
----------------

* *Best of Ebba* – (utgitt 15. januar 1981)
* *Absolute Prima Vera* – (utgitt januar 1994).
* *The Prima Vera Show* – (utgitt juni 1999 – konsert-versjon 1 fra 1983 hvor Teigen akkompagnerer seg selv på piano).
* *Prima Vera (a)live* – (konsertfilm utgitt oktober 2001 – konsert-versjon 2 fra år 2000. I mellomverset ble et bittelite utdrag av Mamma lagt til).
* *Det beste fra Prima Vera* – (utgitt 20. juni 2016)

Jahn Teigen var hovedgjest i NRK-programmet Si det som det er! (sendt 16. desember 1978), og han startet programmet med kun et vers akkompagnert av sitt eget pianospill før selve vignetten ble spilt.

Referanser
----------

1. ↑  *Absolute Prima Vera* – cover informasjon
2. ↑  NRK TV – *Si det som det er!* 16. desember 1978
**Mathieu Bragard** (født 10. mars 1895, død 19. juli 1952) var en belgisk fotballspiller som deltok i de olympiske lekene 1920 i Antwerpen.

Bragard var med på det belgiske fotballaget som ble olympiske mestere under OL 1920 i Antwerpen. Det var fjorten lag som deltok i fotballturneringen som ble avviklet i perioden 28. august til 5. september 1920. Belgia og Tsjekkoslovakia møttes i finalen på olympiastadion i Antwerpen. De hadde en ledelse med 2-0 i slutten av første omgang da spillerne fra Tsjekkoslovakia forlot banen i protest mot dommeren. Tsjekkoslovakia ble diskvalifisert og Belgia ble olympiske mestere i fotball for første gang.

OL-medaljer
-----------

* 1920 Belgias flagg Belgia - Gull **Gull** i fotball (Belgia)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Mathieu Bragard – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Mathieu Bragard – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Mathieu Bragard – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Mathieu Bragard – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) Mathieu Bragard – EU-Football.info Rediger på Wikidata

* (en) Mathieu Bragard – Belgias fotballforbund Rediger på Wikidata
Sámi historien lávlla.
**Säämi suuvâ laavlâ** (*nords.* *Sámi historien lávlla*) er den samiske nasjonalsangen, skrevet av Isak Saba. Matti Morottaja har oversatt teksten til enaresamisk.

1.
Tääbbin tavveen Távgái vyelni
missede lien stuorrâ Säämieennâm.
Tuodâr liäbbáá tuoddâr tyehin,
jävri šiärráá jäävri alda.
Čoheh čielgijn, čoroh čuumâin
alanedeh alme vuástá.
Šäävvih juuvah, šuveh vyevdih,
cäähih ciägu stälinjaargah
meendu muávroo meerâ siis.
2.
Tälviv tääbbin puolâšpiegah,
muotâpuurgah merettemeh.
Säämi suuhâ siäloin mieláin
iäccá kuittâg enâmijdis.
Má háliist láá mánutteveh,
ki ordeijee kuovsâkkâsah,
ruoškâs, ruovgâš roo oin kulloo,
juucâ jaavrijn, jolgâdâsâin,
kerrisskaalâ maa ij mield.
3.
Já ko kesipiäiváš páštá
meecijn, meerâin, merâriddoin,
kol siste kuálásteijeeh
suiloh
 meerâin, suiloh jaavrijn.
Kull čyevih čäcilodeh,
silbân kolgeh Säämi juuvah,
šiälguh čyeimih, šaleh ááiruh,
lyeštih almaah lávlustâlân
kiäv áid, kuoškâid, kuánilijd.
4.
Säämieennâm suhâkodde
tot lien killám toijuuhánnáá
koddee čuu ijd, karokaavpijd,
viehis veriviäru väldeid.
Tiervâ tunjin, si hes suuhâ!
Tiervâ tunjin, ráávhu ruotâs!
Tust láá suá ih så âhánnáá,
viiljâin vorrâ vardehánnáá.
Sijvo suuhâ sämmilâš!
5.
Madâräijiheh láá tovle
vuáittâm verrušeijee vievâid.
Vuástálistup viiljah mij-uv
si hesvuo áin suárdálâsâid
Peeivi parnij noonâ nääli,
iä tuu vyeiti vajaliihkin,
jis tun toolah kollekielâd,
muštáh maddârijdâd sääni:
Säämieennâm sämmiláid!.k
**«Have I Told You Lately that I Love You?»** er en amerikansk populærmusikksang, skrevet av Scotty Wiseman. Han spilte den også inn på plate sammen med sin hustru. Den ble publisert i 1945 og utgitt på 78-platen London 16014.

«Have I Told You Lately That I Love You?» ble den største slageren til Lulu Belle & Scotty (Scotty Wiseman og hans hustru) og én av de første country-sangene som tiltrakk seg større oppmerksomhet fra popmusikkområdet.

Blant de tallrike artistene som har spilt inn sine versjoner av sangen kan en nevne Gene Autry (1946), Bing Crosby og The Andrews Sisters (1946), Marty Robbins, Elvis Presley, Ricky Nelson, Tony Bennett, Roger Whittaker, Rod Stewart og Jim Reeves.

Norske versjoner
----------------

Knud Pfeiffer har skrevet en dansk tekst som én av de norske bygger på. Pfeiffers versjon bærer tittelen «Det er lenge siden». Jacoib Hjelte og L. A. Solstad (Lind-Arnold Solstad) har skrevet andre norske tekster. Hjeltes versjon heter «Er det lenge siden?». Solstads versjon heter «Har jeg sagt deg alt jeg ville si deg?».

### Innspillinger

| År | Sangtittel | Artist | Tekstforfatter | Platetype | Platemerke og katalognummer |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 195 | «Det er lenge siden» | Inger Jacobsen, Egil Monn-Iversens danseorkester | Knud Pfeiffer | 78-plate | Musica A 8984 |
| 1960 | «Er det lenge siden?» | Bjørg og Mikkel med Ragnar Danielsens orkester | Jacob Hjelte | Single | Philips 353 150 PF |
| 1968 | «Har jeg sagt deg alt jeg ville si deg» | Linn Arnold and the Dukes | L.A. Solstad | Single | Troll TR 138 |
| 1968 | «Har jeg sagt deg alt jeg ville si deg» | Ole Ivars | L.A. Solstad | Single | Troll TR 248 |

Arrangør for Bjørg og Mikkels versjon var Ragnar Danielsen.

Produsenter for innspillingen med Linn Arnold and the Dukes var Jørg-Fr. Ellertsen og Ivar Thorstensen.

Produsenter for innspillingen med Ole Ivars var Lasse Hovd og Jørg-Fr. Ellertsen.

Listeplassering
---------------

Innspillingen til Ole Ivars lå på VG-lista i syv uker i 1968 med en åttendeplass som beste resultat i én uke.

Referanser
----------

1. ↑  Lulu Belle & Scotty i Hillbilly Music.com
2. ↑  Scotty Wiseman i Nashville Songwriters' Foundation Arkivert 2. januar 2009 hos Wayback Machine.
3. ↑  Se plateetiketten
4. ↑  Se plateetiketten
5. ↑  Se plateetiketten
6. ↑  Se plateetiketten
7. ↑  norwegiancharts.com - Ole Ivars - Har jeg sagt deg alt jeg ville si deg

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Have I Told You Lately that I Love You* på MusicBrainz Rediger på Wikidata
Bugatti veyron tok verdensrekord på Ehra-Lessien i 2010
**Ehra-Lessien (testbane)** er Volkswagen-konsernets egen testbane i Ehra-Lessien i den tyske delstaten Niedersachsen. Anlegget ble ført opp under den kalde krigen, i nærheten av grensen til DDR/Øst-Tyskland. Den gang lå det i en flyforbudssone, og dermed kunne Volkswagen lettere unngå spionasje på prototyper og spesielle forskningsprosjekter på banen.

Dagens bruk
-----------

Alle bilmerker i konsernet blir testet på denne banen, og inkluderer Volkswagen, Audi, Lamborghini, Bentley, Bugatti, SEAT, Skoda og Porsche. Det hender også at banen leies ut, blant annet til McLaren.

Utforming
---------

I tillegg til at området lå i en flyforbudssone, er det godt sikret med gjerder og sikkerhetsinstallasjoner. Både for å sikre forretningshemmeligheter, men også for å unngå at uvedkommende skal forville seg inn på banen.

Testbanen har flere ulike testanlegg, men det mest kjente og det de fleste forbinder med banen, er de to doserte svingene på hver sin ende av den lange rette strekningen på 9 kilometer. Selv om strekningen er helt rett, nytter det ikke å stå på den ene enden av og se over til den andre siden. Grunnen er rett og slett jordens helning.

Meritter
--------

Blant meritter trekkes særlig to verdensrekorder frem. For det første verdens raskeste serieproduserte bil, Bugatti Veyron. I juli 2010 satte den verdensrekord med en gjennomsnittsfart på 431,072 km/t.

Publisitet
----------

To programmer har særlig gitt publisitet til banen. Først og fremst BBCs Top Gear, der programvert James May, alias captain Slow, presterer å presse en Bugatti Veyron over 400 km/t. Samme bane og bil er med i en episode av National Geographic Channels Man-Made.

Banen har også hatt ulykker og negativ publisitet. I 2009 døde en brasiliansk test-sjåfør i en kollisjon med en annen test-sjåfør som ble hard skadet.

Referanser
----------

1. ↑  «Overblikk på testbanen». Arkivert fra originalen 3. februar 2014. Besøkt 2. februar 2014.
2. ↑  Verdens raskeste serieproduserte bil
3. ↑  Dødsulykke

Eksterne lenker
---------------

* James May med Bugatti Veyron
**Mathiasbreen** er en 5 km lang og 3 km bred, totalt 15 km² stor isbre helt sør på Spitsbergen, Svalbard, i fjellområdet i sørlige Sørkapp Land. Breen er sammen med Lyngebreen den sørligste på Spitsbergen, og løper sørover fra Sørkappfonna mellom Keilhaufjellet i øst og St. Nikolausfjellet i vest. Breen er en massiv innlandsbre og har ingen utløper til hav, men skyver foran seg en 2 km stor, vifteformet morene nesten ned til Sørneset helt sør på Spitsbergen. 

Foto fra sørvest mot nordøst, hvor Mathiasbreen kommer inn fra venstre billedkant og renner nedover mot den store ringmorenen med innsjøer inni. Bren skyver også nordøst for dette foran seg en vifteformet morene mot bukta Grunnvågen i sør. Den store morenen viser at breen tidligere har vært større enn dagens utbredelse.  Foto: Erlend Bjørtvedt 
Regnet fra nord og med klokken har den sidebreene Sørkappfonna i nord , Toppbreen i øst, og Lyngebreen og St. Nikolausbreen i vest.

Mathiasbreen har sitt navn etter den norske geologen Baltazar Mathias Keilhau (1797–1858).

Referanser
----------

1. ↑  Mathiasbreen *Stadnamn i norske polarområde*, Norsk polarinstitutt. Besøkt 11. mars 2013

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Norsk polarinstitutt
 |
**Florentino Ameghino** (født 19. september 1853 i Moneglia i Italia i Argentina. død 6. august 1911 i La Plata) var en argentinsk paleontolog.

Ameghinos virksomhet innen virveldyrenes paleontologi var av enestående omfang. Allerede som ung mann hadde han fra omgivelsene rundt Buenos Aires samlet inn et stort antall fossile dyr og andre saker som kunne gi opplysning om mrnnrskets samtidighet med de utdødde dyrene. I flere verker beskrev han disse funnene (1877–1881). 

Ettersom han ikke var formuende og ikke mottok nevneverdig støtte fra myndighetene, bygde han opp og drev en bokhandel for å skaffe penger til de ekspedisjoner som han gjennom flere åt utrusten for å utforske sitt hjemlands geologiske formasjoner. For det enorme materiale, særlig av virveldyrfossiler, som akkumulerte seg hos ham over årene, redegjorde han i en lang rekke (179) større og mindre publikadjoner. I løpet av 30 år beskrev han over 500 nyr slekter med sikjkert noen tusen nye arter av fossile dyr.

Referanser
----------

1. 1 2   Find a Grave, Find a Grave 7800901, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   www.peapaleontologica.org.ar[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w61293f9, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
5. ↑   www.elnuevocronista.com[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** BNE **·** CiNii **·** Google Scholar

 |
**Bertha O. Garnæs** (født 25. januar 1862, død 1938) var en norsk pedagog og skoleleder. I 1888 grunnla hun den private pikeskolen Bertha Garnæs' Handgjerningsskole, hvor hun var rektor fra starten til 1927 og fortsatte som lærer til 1931. Samtidig arbeidet hun som lærer ved Garnes Folkehøiskole fra 1887 til 1896.

I 1881 tok Garnæs jentekurs ved Nordhordland Amtskule i Haus kommune. Året etter begynte hun på Den Kvindelige Industriskole i Christiania, ved Oslo. Hun gikk der i to år.

Garnæs grunnla Bertha Garnæs' Handgjerningsskole i et leid lokaler i Ytre Arna i 1888. Hun drev skolen alene, og uten offentlig støtte. Først i 1897 fikk hun hjelp av sin niese Anna Garnæs. I 1890 flyttet hun skolen til Garnes, hvor hun leide første etasje i det private åtteetasjes huset «Fredlund». Samme år reiste niesen hennes til Christiania, og Garnæs fikk to tidligere elever til å hjelpe til med undervisningen. Niesen kom tilbake til skolen i 1891. En gang mellom 1900 og 1905 kjøpte Garnæs en del av gården til sin bror, Rasmus Garnæs. Samme dag som unionsoppløsningen, 7. juni 1905, startet hun byggingen av ny skole på tomten hun hadde kjøpt. Hun fikk heller ikke noe tilskudd til skolen, bortsett fra 200 kroner fra Haus kommune for året 1901, og 500 kroner fra fylket i perioden 1901 til 1905. Skolehuset fikk navnet «Ljosheim», og sto ferdig samme høst. Hun begynner å undervise 26. september. I tillegg til skolehuset ble det bygget et anneks. I 1913 kjøpte hun mer jord, denne gangen av Per Garnes. Hun førte opp både skolehuset og uthuset. Fra 1906 til 1917 fikk hun 1000 kroner i året fra fylkeskommunen, noe som økte til 1500 kroner i 1918, 2500 kroner i 1921 og 3000 fra 1922. Tilskuddene fra kommunen var beskjedne, og hun fikk en tid 50 kroner i året, men i 1929 var det steget til 250 kroner. Skolen hadde egentlig ikke rett på tilskudd fra fylket fordi den ikke var kommunal. I 1927 overtok niesen som rektor, og Garnæs fortsatte som lærer til hun sluttet i 1931.

Etter at Garnæs døde, kjøpte niesen skolen. Skolen har skiftet navn en rekke ganger siden oppstarten, og i 1976 ble det bygget et nytt skolebygg. Fra 1. august 2016 til slutten av skoleåret 2016/17 var skole Garnæs etablert i 1888 en av de tre avdelingene ved Arna videregående skole.

1. juli 1935 ble hun tildelt Kongens fortjenstmedalje i sølv.

Referanser
----------

1. ↑  «Nye rektorar og nye skulesamanslåingar». Hordaland fylkeskommune. 18. august 2016. Besøkt 1. desember 2016.
2. ↑  «Tildelinger av ordener og medaljer». kongehuset.no. Besøkt 1. desember 2016.