recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Skipsvraket på Bakklandet** er et funn som ble gjort i 2007 på Bakklandet i Trondheim av et stort skip fra slutten av 1700-tallet eller begynnelsen av 1800-tallet. Skipsvraket blir liggende for framtidige utgravninger etter undersøkelsene i oktober-november 2007.

Skipsvraket
-----------

I forbindelse med rivningen av Fische-bygningen ble store trerester fra et stort fartøy funnet under utgravningen. Marinarkeolog Fredrik Skoglund ved NTNU Vitenskapsmuseet som ledet de arkeologiske undersøkelsene, mente det var en meget stor skipskonstruksjon med en skrogbredde på cirka 10–12 meter som ble avdekket på Nedre Bakklandet. 

Skipets størrelsen kan deretter være på 30–40 meter i lengde og cirka 12 meter i bredde som et seilførende lasteskip. Skoglund tror de har funnet bunnseksjonen av skipet og antok at det har blitt brukt som båtslipp for overhaling av mindre båter i forbindelse med skipsverftet *Trondhjems Skipsværft*. Dette verftet lå på Nedre Bakklandet på den andre siden av Nidelva mot dagens Bakke bru fra 1779 til 1895. Om skipet har vært bygd ved skipsverftet eller blitt gjenbrukt som båtslipp i 1800-tallet, er dessverre ikke mulig å ha svar på. Bare en liten del av skipet er gravd opp og undersøkt.

Marinarkeologene tok ut trebiter fra skroget og daterte disse til å være fra årene 1797 +/- 2 år, 1795 eller 1799. Skipsvraket kan være fra første halvpart av 1800-tallet. Prøvene viste at treet var furu, som hadde vokst på Trøndelagskysten.

Bakklandet
----------

Etter bybrannen i 1680, ble det vedtatt at brannfarlige aktiviteter måtte flyttes ut av byen Trondheim og over på østsiden av Nidelva. Der på Nedre Bakklandet som bare var en flat strand på midten av 1600-tallet, ble skipsvirksomheter som tjærebreding av skip og båter etablert sammen med kjølhalingsslipp, brabenk (kran) og brygger. 

Trondhjems Skipsværft som startet i 1779 av betydningsfulle handelsfolk i Trondheim, Henrik Meincke, Catharina Meincke Lysholm og Peder Falck, ble raskt et av de største foretakene i byen. Det første skipet som ble bygd ved verftet het «Throndhjems Prøve», sjøsatt i 1780. Verftet som fikk en ny oppblomstring fra 1846–1855, omstilte ikke seg til den nye fartøysteknologien med jernkonstruksjoner på slutten av 1800-tallet, og i 1895 ble verftet offisielt avviklet.

Referanser
----------

1. ↑  NRK

Eksterne lenker
---------------

* Fant rester av seilskute[*død lenke*]
* «Nytt arkeologisk funn». NRK. 22. oktober 2007. Besøkt 7. november 2013.
**Greg Day** (født 25. februar 1977) er en kanadisk tidligere ishockeyspiller som spilte for Graz 99ers i den østerrikske hockeyligaen (EBEL).

Day ble født i St Clair Beach, Ontario. Han spilte fire sesonger for Bowling Green State University før han ble profesjonell i 2002. Han tilbrakte de to neste sesongene i ECHL for Peoria Rivermen og Las Vegas Wranglers og i American Hockey League for Worcester IceCats og Lowell Lock Monsters.. I 2004 flyttet Day til de europeiske ligaene og tilbrakte en sesong i den franske Ligue Magnus for HC Mulhouse, og deretter tilbrakte en sesong i Norges GET-ligaen for Vålerenga Ishockey før han begynte i Graz 99ers av EBEL i 2006. Day hadde en kort periode i Italias Serie A for Milano Vipers i løpet av sesongen 2007–08, men kom til slutt tilbake til Graz.

Day ble med HC Thurgau i den sveitsiske nasjonale liga B for kampanjen 2010–11. Etter å ha postet 30 poeng på 25 kamper, ble Day med på det kroatiske laget KHL Medveščak på utlån resten av sesongen 18. desember 2010.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Greg Day – Hockeydb.com Rediger på Wikidata

* (en) Greg Day – Eliteprospects.com Rediger på Wikidata
**Greg Mortenson** (født 27. desember 1957) er en amerikansk forfatter og tidligere fjellklatrer. Han har skrevet boka *Tre kopper te* sammen med David Oliver Relin. Boka er gitt ut i 47 land.

I 1993 gjorde Mortenson gjorde et forsøk på bestige K2, men dette mislyktes, og ble han reddet av befolkningen i landsbyen Korphe i Nord-Pakistan.

Da han etter en stund kom seg på beina igjen, fikk han øynene opp for den ekstreme fattigdommen denne landsbybefolkningen levde i. Mortenson lovte å komme tilbake for å bygge en skole til barna. Senere har det blitt flere skoler, både i Pakistan og i Afghanistan. 

Mortenson har viet sitt liv til å bekjempe krig og terror ved hjelp av utdanning – én skole av gangen.

I 2009 ble Mortenson nominert til Nobels fredspris for sitt arbeid.

Referanser
----------

1. ↑   Babelio, Babelio forfatter-ID 103960[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Greg Mortenson – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Greg Mortenson på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
* (no) Publikasjoner av Greg Mortenson i BIBSYS

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NDL **·** NKC **·** ICCU **·** BNE
 |
Et **jobcenter** er betegnelsen på et forvaltningsorgan som eies av en dansk kommune. Jobcentrenes viktigste oppgave er å hjelpe arbeidsledige i jobb og hjelpe virksomheter med å finne nye medarbeidere. Jobcentrene tilbyr den samme service som Arbejdsformidlingen og kommunene tidligere tilbød hver for seg, men siden den 1. januar 2007 er det blitt samlet ett sted for å kunne yte en bedre og mere ensartet og koordinert service. Per 2013 var det 98 jobcentre i Danmark.

I jobcentrene kan man for eksempel registrere seg som arbeidsledig, bli innkalt til samtaler om formidling av jobb og kontaktforløp samt få laget en jobbplan. Likeledes kan virksomheter få hjelp til å rekruttere nye medarbeidere.

*Jobnet.dk*
-----------

Jobcentrene anvender seg også av Jobnet, som er tilbud på internett til alle jobbsøkende og arbeidsgivere i hele landet. Jobnet ble utviklet av den daværende Arbejdsmarkedsstyrelsen i samarbeid med Kommunernes Landsforening. Per 2023 driftes og videreutvikles Jobnet av Styrelsen for Arbejdsmarked og Rekruttering (STAR).

Referanser
----------

1. ↑  «Fakta om jobcentrenes tilbud». *info.jobnet.dk* **(engelsk)**. Besøkt 27. april 2023.
2. ↑  ALFABETISK OVERSIGT Arkivert 31. mai 2013 hos Wayback Machine. *Jobnet*, hentet 28.04.2013
3. ↑  «Om Jobnet». *info.jobnet.dk* **(engelsk)**. Besøkt 27. april 2023. «Jobnet er et tilbud til alle jobsøgende. Her kan man finde værktøjer, der understøtter jobsøgning og dialogen med jobcentre og a-kasser. | Jobnet er udviklet af Styrelsen for Arbejdsmarked og Rekruttering (STAR). | STAR har ansvaret for den daglige drift og udvikling af Jobnet.»

Eksterne lenker
---------------

* Jobnet Arkivert 31. mai 2013 hos Wayback Machine. officiel hjemmeside og jobcentre over hele landet
* Jobcentre, *UddannelsesGuiden*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** GND
 |
**Skipsreder Tom Wilhelmsens Stiftelse** er en privat og selvstendig stiftelse opprettet ved skipsreder Tom Wilhelmsens gavebrev i 1965. Stiftelsens hjemsted er Nøtterøy.

Formål
------

Stiftelsens formål er ved utdeling av gaver eller bidrag til institusjoner, grupper eller enkeltpersoner, å støtte tiltak av vitenskapelig, sosial, humanitær og kulturell art, samt ved stipender eller lignende å tilgodese utøvende kunstnere og oppmuntre evnerik ungdom eller andre til fortsatt opplæring.

Stiftelsen deler ut stipend til grupper og enkeltpersoner, spesielt til evnerik ungdom under opplæring, i studier og i forskning, dog med hovedvekt på studier innen dans, teater, sang og musikk. Stiftelsen deler også ut stipend innen medisinske, humanitære og maritime formål.

Støtte og satsing
-----------------

Tom Wilhelmsens Stiftelse støtter enkeltprosjekter i medisinsk forskning, humanitære formål og maritim virksomhet. 

I 2023 lanserte Den Norske Opera & Ballett, sammen med Tom Wilhelmsens Stiftelse og Talent Norge, to nye talentsatsninger: *Wilhelmsen-akademiet* innen klassisk ballett i Norge rettet mot barn og unge, og *The Wilhelmsen Opera Studio for Young Singers,* et program for unge sangere med operautdannelse.

Eksterne lenker
---------------

* Wilhelmsen-akademiet hos Den norske opera & ballett
**Krister Hansén** (født 1. mai 1966 i Vuollerim, Lappland, Sverige) er en svensk komponist.

Han tok en magistereksamen i komposisjion ved Luleå tekniska universitet i 2007 og en kunstnærlig høgskoleeksamen i arrangering og komposisjon fra Musikkhøgskolen i Malmø i 1995. I samme år tok han eksamen i musikkteori. Som komponist har han vært aktiv med komposisjoner for symfoniorkester, solister, kor, og kammermusikk. 

I 2008 vant han førsteprisen i komposisjonskonkurransen *Concorso di Composizione Musica et arte* i Roma med fiolinkonserten *Luciano*.

Musikken er fremført på radio og tv og i flere land, inklusive USA. Hans første strykekvartett, *Laterna Magica* ble med *the Tämmel quartet* i 1997 utgitt av Warnermusic i USA, Japan, og hele Europa på platen *Music in Darkness*.

Referanser
----------

1. ↑  Hjemmeside til Musica et Artes med lyttingeksempel Arkivert 5. mars 2016 hos Wayback Machine.
2. ↑  Omtale av verk

Eksterne lenker
---------------

* (no) Publikasjoner av Krister Hansén i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
* (no) Publikasjoner av Krister Hansén i BIBSYS

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** BNF **·** BNF (data) **·** CRIStin
 |
***Horda Tidend***, startet som ***Vossingen***, var en dagsavis utgitt i Voss fra 1925 til 1989. Avisen kom første gang ut 1. september 1925 som *Vossingen*, men skiftet navn til *Horda Tidend* i april 1929, og ble samtidig offisielt partiorgan for Senterpartiet for Voss og Hardanger.

Avisen konkurrerte først og fremst med den bergensbaserte *Bondebladet*, en avis som gikk inn i 1935. Utgivelsen av *Horda Tidend* stanset under den tyske okkupasjonen, og etter krigen kom ikke avisen i gang igjen før i april 1949.

Johs K. Ringheim var redaktør for avisen fra 1949 til 1981, hvoretter det kom fem forskjellige redaktører de neste åtte årene. Avisen var lenge den nest største avisen i Voss etter *Hordaland*, og prøvde å overleve ved å forlate fullformatet og bli politisk uavhengig. Fornyelsen førte til et lite oppsving i opplagstall, med en topp på 2413 utgaver i 1987, men 6. januar 1989 ble avisen til slutt lagt ned.

Referanser
----------

1. 1 2  Eggum, Terje (2010). «*Horda Tidend*». I Flo, Idar. *Norske aviser fra A til Å*. *Norsk presses historie 1660–2010*, bind fire. Oslo: Universitetsforlaget. s. 173. ISBN 978-82-15-01604-7.
2. ↑  Eggen (2010), s. 54
Yama-uba**Yama-uba** (山姥, «fjellkjerring») er et monster fra japansk mytologi. Navnet kan også uttales *«Yamamba»* eller *«Yamanba»*. Hun blir av og til blandet sammen med Yuki-onna («snøkvinne»), men de er ikke de samme.

Utseende
--------

Yama-uba ser ut som en gammel kvinne, og er vanligvis utrolig stygg. Hennes ville, flokete hår er langt og gyllent hvitt. Hennes kimono (som vanligvis er rød) er skitten og fillete. Munnen hennes sies å være like vid som fjeset hennes, og noen fortellinger beskriver Yama–uba med en andre munn øverst på hodet. Hun kan endre sitt utseende, og bruker denne evnen til å fange sine ofre.

Fremferd
--------

Yama-uba bor dypt inne i skogene i Japans fjellområder. Flere regioner påstår å være hennes hjemsted, deriblant Sabana (hvor hun etter sigende en gang skal ha bodd i en hule ved foten av Nabekura–fjellet), Tōhoku–regionen (nordre Honshu), og Ashigara–fjellene. Ifølge de fleste historiene, holder hun til i en hytte.

Yama-uba jakter på reisende som har forvillet seg inn i hennes skogsområde.Hennes framgangsmåter varierer fra fortelling til fortelling. Noen ganger skifter hun form til en vakker kvinne, eller til noen som betyr mye for hennes ofre. Andre ganger forblir hun i sin opprinnelige form, og spiller rollen som en hjelpeløs gammel dame. Når hun har fått bytte til å stole på seg, spiser hun dem gjerne der og da. Hun kan levendegjøre håret sitt og bruke det til å dra byttet inn i munnen. Hun kan også tilby offeret "hjelp", for så å lede ham til et farlig fjellområde hvor han stuper i døden, og hun kan ete ham. Yama-uba kan også tilby offeret husly i hytten sin. Når den uheldige reisende er fetet opp, slår hun til. I tillegg til å drepe voksne, blir Yama-uba ofte beskyldt for å stå bak hvis barn forsvinner.

Yama-uba har sterke evner innen trolldom, trylledrikker og gifter. Hun bytter av og til bort denne kunnskapen til mennesker, hvis de til gjengjeld bringer henne et offer hun kan spise.

På tross av dette, har Yama-uba en mindre grusom side. Hun oppdro for eksempel den foreldreløse helten Kintaro, som vokste opp til bli den kjente krigeren Sakata no Kintoki.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** NDL
 |
**Kristen folkehøgskole** refererer til den delen av folkehøgskolebevegelsen der skolene har valgt et kristent grunnsyn. Av landets 84 folkehøgskoler (2021) er 34 kristne folkehøgskoler, som er tilknyttet Informasjonskontor for kristen folkehøgskole, mens de øvrige frilynte folkehøgskolene er tilknyttet Informasjonskontoret for folkehøgskolen.

Hver enkelt skole kan likevel ha ulik profil og verdigrunnlag. De kristne folkehøgskolene vil i tillegg til de vanlige fagene som regel ha noe kristendomsundervisning og morgensamlinger med kristent innhold. I tillegg legges det ofte opp til aktiviteter med kristent fokus på fritiden som er frivillig for elevene å delta på. Både frilynte og kristne folkehøgskoler rekrutterer elever med ulike interesser, livssyn og ståsted. De fleste kristne folkehøgskolene eies av stiftelser eller en eller flere misjonsorganisasjoner og kirkesamfunn.

Historie
--------

Fra 1893 til 1936 ble 30 kristne internatskoler for ungdom etablert som et eget skoleslag kalt kristelige ungdomsskoler. Blant disse var Sagavoll først ute, og Risøy sist ute. Da en ny felles lov om folkehøgskoler ble innført i 1949, ble disse kristelige ungdomsskolene slått sammen med fylkesskoler og opprinnelige folkehøgskoler til ett felles skoleslag. Da ble alle disse skolene definert som folkehøgskole. Etter 1952 har det kommet til ytterligere 11 kristne folkehøgskoler, som dermed ikke har en forhistorie som ungdomsskoler. Blant disse var Lundheim først ute i 1952 og Sjøholt sist ute i 2020. Underveis har noen av skolene blitt nedlagt, slik at det i dag er totalt 34 kristne folkehøgskoler med ulik bakgrunn og historie, men med felles tilknyting til Informasjonskontor for kristen folkehøgskole og som dermed utgjør den kristne greina av dagens folkehøgskolebevegelse i Norge.

Referanser
----------

1. ↑  «Lov om folkehøgskoler». Besøkt 5.5.2021.
2. ↑  «Folkehøgskoler i Norge». Besøkt 5.5.2021.

Se også
-------

* Liste over kristne folkehøgskoler

Eksterne lenker
---------------

* Informasjonskontor for kristen folkehøgskole (IKF) Arkivert 23. november 2010 hos Wayback Machine.
* Norges kristelege folkehøgskolelag (NKF) Arkivert 23. mai 2012 hos Wayback Machine.
* Folkehøgskolenes felles nettportal
**Probiotika** er kosttilskudd som inneholder bakterier som forbedrer fordøyelse og helse, spesielt etter behandling med antibiotika eller cellegiftkur.

Noen bakteriestammer kan tilsettes i mat for å skape en balanse med *Lactobacillus*-bakterier i tarmsystemet. *Lactobacillus*-stammer, som blant annet finnes i yoghurt, kan bidra til et sterkere immunforsvar. Bakteriekulturene kan i sykdomsbehandling gis som drikke, i kapselform eller som klyster.[]

Historie
--------

Konseptet bak probiotika ble introdusert av den russiske zoologen og Nobelprisvinneren Ilja Metsjnikov, ofte referert til som «probiotikaens far», i 1907. Han foreslo i sin utgivelse *The Prolongation of Life: Optimistic Studies* at man ved å innta mikroorganismer kunne modifisere magens mikroflora, og at dette kunne ha betydelige helsefordeler for mennesker.[]

Nytteverdi
----------

Teorien bak probiotika er at kroppen inneholder en mikroøkologi av mikrober som kan komme i økologisk ubalanse, i likhet med økologien ellers. Om bakteriefloraen er ute av balanse, vil bakterier som samarbeider godt med kroppen synke i antall og gi plass til «dårlige» bakterier. Disse er parasitter og skader helsen. Om man da bruker et probiotikum, vil en større mengder «gode» bakterier overvelde parasittene og gjenopprette en sunn økologi i tarmen.

Alle vanlig brukte probiotika tilhører slektene *Lactobacillus* eller *Bifidobacterium*. De aller fleste probiotika tilhører de gram-positive bakteriene, men det finnes unntak. Enkelte stammer av den gram-negative *E. coli* kan brukes som probiotika.

I kontrast til dette prinsippet står antimikrobielle produkter som tar sikte på å utradere alle bakterier. Særlig antibakterielle såper er kjent for å forstyrre den naturlige økologien i kroppen og på huden. Antibiotikakurer kan også utrydde sunne bakteriefloraer og legge tarmsystemet åpent for «dårlige» bakterier.

Noen vanlige probiotika inneholder
----------------------------------

* *Bifidobacterium bifidum*
* *Bifidobacterium longum*
* *Lactobacillus acidophilus*
* *Lactobacillus bulgaricus*
* *Lactobacillus casei*
* *Lactobacillus plantarum*
* *Lactobacillus rhamnosus*
* *Lactobacillus GG*

Referanser
----------

1. ↑  «Probiotika - Faktaside - Vitamail». Arkivert fra originalen 28. mai 2015. Besøkt 28.05.2015.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store medisinske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Nationalencyklopedin **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NDL **·** NKC **·** BNE
 |
**Trombocytose** er en tilstand hvor antallet trombocytter i blodet er forhøyet. Trombocytter – eller blodplater på norsk – er involvert i koagulasjonen. Trombocytose kan ofte være asymptomatisk (især det kommer sekundært som resultat av annen sykdom), men det øker risikoen for trombose, dannelsen av blodpropp.

Referanseområdet ligger på ca. 150-400 \* 109/L, men kan variere mellom ulike laboratorier. Trombocyttverdier som ligger over dette betegnes *trombocytose*, verdier som ligger under betegnes *trombopeni* (ev. trombocytopeni). Hvor mye forhøyet verdien er vil gi indikasjon på hvorvidt dette må utredes videre og muligens behandles. Generelt betegner tromboytose blodplater fra øvre normalområde til 1000, mens trombocytemi betegner et platetall på 1000-1500 \* 10^9 pr. liter.

Økt nivå av trombocytter må enten komme av økt produksjon i den røde benmargen, eller redusert nedbryting. Som oftest skyldes det økt produksjon. Om milten opereres bort, vil dette kunne føre til redusert nedbryting.

Primær og sekundær trombocytose
-------------------------------

Vi skiller mellom primær og sekundær trombocytose. Primær trombocytose oppstår som en del av det kliniske bildet ved forstyrrelser i produksjonen av røde blodceller (myeloproliferative forstyrrelser). Herunder finner vi sykdommer som essensiell trombocytemi og en rekke (myeloide) blodkreftsykdommer. Generelt, kan man si at trombocytemi betegner plater på over 1000, mens trombocytose betegner plater fra øvre normalområde opp til 1000.

Sekundær trombocytose – ofte kalt reaktiv – er et resultat av annen sykdom som fører til økt antall blodplater. Inflammasjon, vevsskade (operasjoner, skader), vaskulitt eller andre faktorer frisetter interleukiner (en type signalstoffer) som stimulerer til økt blodplateproduksjon. Når disse faktorene forsvinner, vil blodplatetallet etterhvert normaliseres.

Ved en grunnlidelse som gir sekundær trombocytose, kan trombocytter iblant brukes i monitorering av sykdomslidelse. Ved revmatoid artritt vil trombocytose indikere en høy sykdomsaktivitet.

  


| * v
* d
* r
Helsemessige forbehold |
| --- |
| Helsenotis | Du bør aldri bruke informasjon fra internett, inkludert Wikipedia, som eneste kilde til avgjørelser eller tiltak i helsemessige spørsmål. Ved legemiddelspørsmål bør du rådspørre apotek eller lege, ved helsespørsmål relevant autorisert helsepersonell, og ved dyresykdom bør du rådspørre veterinær. Bruk aldri reseptbelagte legemidler uten etter råd fra lege. Søk råd på apoteket ved bruk av reseptfrie legemidler, kosttilskudd og naturmidler, spesielt om du også bruker reseptbelagte midler. Bruk av flere legemidler samtidig kan gi utilsiktede effekter. |
**Skipsverftssenteret Zvjozdotsjka** (russisk:Центр судоремонта «Звёздочка») er et stort skipsverft med mange filialer. Verftet er fra 2018 kommet i søkelyset i forbindelse med Frode Berg-saken. Hovedkontoret ligger i Severodvinsk i Arkhangelsk oblast, og hoveddokken ligger på sørkysten av Dvinabukta. Norge har et samarbeid med skipsverftet, og finansiert opphugging av to russiske Viktor II atomubåter gjennom regjeringens handlingsplan for atomsaker.

Filialer
--------

* Nerpa skipsverft i Snezjnogorsk, Murmansk oblast
* Vint-filialen i Moskva
* Vega-fabrikken i Borovsk
* 1. skipsverft i Lazarevskoje, Sotsji
* 5. skipsverft i Temrjuk
* 35. skipsverft i Murmansk
* Skipsverftet "Krasnaja Kuznitsa" i Arkhangelsk
* Astrakhan skipsverft i Astrakhan
* Sevastopol marin fabrikk i Sevastopol

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑  «Севастопольский морской завод станет филиалом «Звездочки»». Arkivert fra originalen 6. august 2017. Besøkt 20. november 2019.

Kilder
------

 Arkivert 16. november 2019 hos Wayback Machine.
**Skipsvrakene på Batteristranda** er to skipsvrak som ble funnet 
Batteristranda på Langestrand i Larvik i august 2007. Dette skjedde i forbindelse med utgravingen av tomt for det nye Farris Bad hotell. Den 5. september samme år ble vrakene flyttet til Øvre Verksgård på Langestrand.

Byggeår og skipstype
--------------------

Norsk Sjøfartsmuseum tok prøver av treverket, og fant at det klinkbygde skipet har materialer fra år 1700, mens det kravellbygde har treverk fra våren 1728. Det er trolig at skipene har fraktet jern og malm til/fra Fritzøe Jernverk som holdt til i dette området – noen hundre meter lenger nord.

Oppbevares i Farris
-------------------

Den 6. november 2008 ble begge skipene senket i Farris – i området der man antar at den såkalte Fresjeborgen raste ut for over 350 år siden. Her skal de oppbevares inntil videre.

Vrakene har fått navnene Batteristranda 1 og 2 i Riksantikvarens kulturminnebase.

* 
* 5. september 20075. september 2007
* 
* 
*

Eksterne lenker
---------------

* (en) Skipsvrakene på Batteristranda – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (no) Batteristranda 1: «Skipsvrakene på Batteristranda». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
* (no) Batteristranda 2: «Skipsvrakene på Batteristranda». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Riksantikvaren kulturminne
 |
**Clarissa Orsini**, også **Clarice** (født 1453 i Roma, død 30. juli 1487 i Firenze) var en italiensk adelsdame, gift i 1469 med regenten i Firenze, Lorenzo de' Medici, og mor til Piero di Lorenzo de' Medici og pave Leo X.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Hun var datter til Jacopo (Giacomo) Orsini og Maddalena av Bracciano og søster til kardinal Latino Orsini.

### Dynastibyggende ekteskap

Hennes ektenskap ble arrangert av hennes blivende svigermor, Lucrezia Tornabuoni, som forut for sin sønns giftermål besøkte Roma for å treffa ugifte kvinnelige medlemmer av Romas adelsfamilier og velge ut en av dem til ekteskapet. Hensikten var å alliere familien Medici med en romersk adelsfamilie og få inn «adelig blod» i familien i bytte mot penger. Tornabuoni anbefalte Clarissa Orsini som kandidat og ifølge anbefalelsesbrevet skal hun ha haut vakker figur og grasiøs holdning samt være religiøst sinnet. Hun førte også med seg en medgift på 6000 floriner. 

Ektevielsen fant sted per ombud i Roma 27. desember 1468 og i person den 4. juni 1469 i Firenze.

Clarissa Orsini var for religiøs til å bli populær i Firenze, og selv om ektemaken avlet barn bare med henne, hadde han privat bare et forhold med sin elskerinne Lucrezia Donati, til hvem han dediserte sine dikter. Orsini avla et besøk i Roms i 1472. Under Pazzikonspirasjonen i 1478 ble hun evakuert med sine barn til Pistoia. Hun foretok også flere offisielle reiser til Volterra, Colle Val d'Elsa, Badia a Passignano og andre steder i 1485. 

Hun døde av tuberkulose - på vei til Roma for å besøke sine slektninger, ble hun syk og vendte tilbake til Firenze og døde der.

Referanser
----------

1. ↑   Genealogics, genealogics.org person ID I00004098, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   The Peerage person ID p480.htm#i4791, besøkt 7. august 2020[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Ingeborg Walter. *Der Prächtige – Lorenzo de’ Medici und seine Zeit*. München: Piper Verlag.
* James Cleugh. *Die Medici – Macht und Glanz einer europäischen Familie*. Augsburg: Weltbild Verlag.
* Franco Cesati. *Die Medici – Die Geschichte einer europäischen Dynastie* [*I Medici. Storia di una dinastia europea*] **(italiensk)**. Regensburg Florenz: Schnell und Steiner. «auch: Mandragora, Florenz 1999»
* Paul Frischauer. *Leonardo da Vinci – Das Leben eines Genies* (5. utg.). Berlin: Ullstein.
* Herman Grimm. *Das Leben Michelangelos*. Frankfurt am Main und Leipzig: Insel Verlag.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** CiNii
 |
**Trommesalen** er en 130 meter lang gate på Vesterbro i København, som forbinder Gammel Kongevej med Vesterbrogade. 

Her lå i årene 1671–1879 byens kvegtorv, som skulle forhindre borgerne i å slakte uten å betale avgifter av de dyr som ble ført inn i byen. Som signal til at markedet åpnet ble det slått på en tromme, og på hjørnet av Vesterbrogade holdt dessuten militærets tamburkorps deres øvelser, derav gatens navn.

I 1879 ble kvegtorvet nedlagt og erstatter med de nye slaktehallene ved Halmtorvet. Mange av de gamle vertshusene ble liggende, og det var flere maleriforretninger som solgte bilder fremstillet for kommersielt salg. Den type bilder ble senere kjent som *trommesalsmalerier* eller trivialkunst.

Referanser
----------

1. ↑  «Trommesalen – KEND KØBENHAVN» **(dansk)**. Besøkt 9. juli 2020.
2. ↑  «Trommesalen | lex.dk». *Den Store Danske* **(dansk)**. Besøkt 9. juli 2020.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |

Portal: Danmark
Grev **Sergej Semionovitsj Uvarov** (russisk: Сергей Семёнович Уваров) (født 25. augustjul./ 5. september 1786greg. i Moskva, død 4. septemberjul./ 16. september 1855greg. i Moskva) var en innflytelsesrik og imperialistisk russisk statsmann.

Uvarov var gjennom giftemål i slekt med den mektige Razumovsky-familien, og var et gudbarn av Katarina den store. Han hadde stor interesse for antikk gresk litteratur og arkeologi, og publiserte en del bøker om dette. Han kjente mange storheter i Europa på denne tiden, blant annet Alexander von Humboldt, Madame de Stael, Goethe og Vasily Zhukovsky.

Under Nikolai I. ble han en av de store pilarene i det reaksjonære regimet. I 1832 ble han utnevnt til viseminister for offentlig utdanning. I 1833 overtok han etter sin far som minister på dette området. Dette var han frem til 1849.

Han ble valgt til æresmedlem i det russiske forskningsakademiet i 1811 og var president her fra 1818 og frem til sin død.

Uvarov var mannen som fant opp formelen "Ortodoksisme, autokrati og populisme", som skulle komme til å bli grunnlaget for hva han tok seg til da han var leder for den offentlige utdanningen. Han forhindret blant annet at ikke-adelige mennesker kunne utdanne seg, og styrket statens kontroll over universiteter og gymnasier.

Til tross for sine reaksjonære mål så var det han som la grunnlaget for et utdanningssystem med høy kvalitet i Russland, og gjeninnførte praksisen med å sende forskere til utlandet.

Kuriosa
-------

Uvarovitt, et svært sjeldent mineral, er oppkalt etter ham

Referanser
----------

1. 1 2   Gemeinsame Normdatei, besøkt 3. mai 2014[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   aibl.fr, besøkt 3. april 2023[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Deutsche Biographie **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NLA **·** NKC
 |
**St. Petersburg og Ladoga eparki** er et russisk-ortodokst eparki (bispedømme) med sete i St. Petersburg som ved siden av selve byen omfatter Leningrad oblast. Kazan-katedralen er eparkiets katedral, og Aleksandr Nevskij-klosteret eparkens sete.

St. Petersburg er et historisk sett viktig og derfor prestisjefylt bispesete. For eksempel var tre av fem russiske patriarker på 1900-tallet metropolitter av St. Petersburg før de ble valgt til patriark (Aleksij I, II og Pimen).

Historie
--------

Området rundt St. Petersburg (Ingermanland) lå før grunnleggelsen av byen i Novgorod eparki. 1721 avskaffet keiser Peter den store patriarkembetet og erstattet patriarken av Moskva med et bisperåd, den hellige synode. St. Petersburg var som rikets nye hovedstad også setet for synoden, og ble direkte underlagt denne. I 1742 ble St. Petersburg et eget bispesete, opprinnelig under tittelen *St. Petersburg og Sjlisselburg eparki*. Det ble i 1745 opphøyet til erkeeparki og i 1775 til metropolitaneparki.

Metropolitten av St. Petersburg ble, som fast medlem i den hellige synode og med sete i hovedstaden, til den russisk-ortodokse kirkens viktigste kirkelige embete i keiserrikets Russland. Han var bl.a. ansvarlig for alle troende som ikke var tilknyttet noe eparki, f.eks. i den vesteuropeiske og nordamerikanske diasporaen.

Til å begynne med omfattet eparkiet i tillegg til St. Petersburg by og omegn også Estland, Finland og i perioder Karelia og Novgorod-traktene. Estland ble i 1865 overført fra St. Petersburg til Rīga eparki. Finland ble skilt ut som Vyborg og Finland eparki i 1892.

På grunn av de mange endringene i både eparkiets omfang og byens navn skiftet eparkiet tittel flere ganger, bl.a. i 1803 til *Novgorod, St. Petersburg, Estland og Finland eparki*; i 1917 til *Petrograd og Gdov eparki*; og i 1943 til *Leningrad og Novgorod eparki*. Sitt nåværende navn førte eparkiet fra 1892 til 1914 og fikk det tilbake i 1991 (se listen over eparker av St. Petersburg for en komplett liste av titlene). Året før var Novgorod og Karelia blitt (gjen)utskilt fra eparkiet.

Se også
-------

* Liste over eparker av St. Petersburg
**Clarence Wiseman**, født 19. juni 1907, død 4. mai 1985, var Frelsesarmeens 10. general i perioden 1974–1977.

Wiseman var gift med Janet Kelly, som ble offiser fra Danforth korps Ontario Canada. Hun ble offiser i 1927 og de giftet seg i 1932. Janet Wiseman er forfatter av to bøker: Earth’s Common Clay, Bridging the Year and Watching Daily.

Clarence Wiseman ble offiser fra Guleph korps, Ontario, Canada i 1927.

Beordringer
-----------

Han tjenestegjorde som korpsoffiser i flere år i Canada. Han hadde kapellantjeneste for canadiske styrker under andre verdenskrig (1940 – 1943), var «seniorrepresentant» for canadiske røde skjold i utlandet (1943 – 1945). Han var divisjonssjef i Canada (1945 – 1954), feltsjef (1954 – 1957), sjefssekretær (1957 – 1960) og territorialleder for Øst-Afrika (1960 – 1962), han var rektor ved den internasjonale offisersskolen (1962 – 1967) og territorialleder for Canada og Bermuda (1967 – 1974).

Han besøkte Norge én gang som kommandør i Canada, og to ganger som general.

Æresbevisninger
---------------

* Order of Canada (1976)
* Hon LLD
* Hon DD (Yonsei).

Forfatterskap
-------------

* A Burning in My Bones McGraw-Hill Ryerson Publ. 1979 ISBN 978-0-07-077820-7
* The Desert Road to Glory 1980.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Erik Wickberg** | **General for Frelsesarmeen**(1974–1977) | Etterfølger:**Arnold Brown** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC
 |
**St. Procopius-basilikaen** er en kirke i Třebíč i regionen Vysočina i Tsjekkia. Kirken ble i 2003 sammen med det jødiske kvarteret og den gamle jødiske kirkegården samme sted, oppført på UNESCOs verdensarvliste. Kirken er viet til Procopius fra Sázava.

Historie
--------

Klosteret ble etablert tidlig på 1100-tallet. Den første kirken på stedet ble oppført under Václav I av Böhmen og var ferdig allerede i 1250. Etter å ha blitt ødelagt i 1468 ble kirken reparert mot slutten av århundret. I løpet av den første halvdelen av 1500-tallet ble klosteret ombygget til en festning og fullstendig renovert til barokk stil i perioden mellom 1666 og 1684. Senere, i perioden 1726 til 1733 ble kirken endret noe, under ledelse av den tsjekkiske arkitekten Frantisek Maxmilian Kanka.

Referanser
----------

1. ↑  UNESCOs internettside besøkt 27. januar 2013

Eksterne lenker
---------------

* (en) Basilica of Saint Procopius in Třebíč – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** NKC
 |
Skitime
En **skiskole** er en virksomhet der det undervises i skiidrett, typisk på et vintersportssted. Den moderne versjonen av skiskolen ble oppfunnet av den østerrikske skipioneren Hannes Schneider på det tidlige 1920-tallet da han formaliserte instruksjonsmetodene og etablerte disse metodene som undervisningsprinsipper for alle skiinstruktører på skolen sin.

Oversikt
--------

I alpin skiidrett i Nord-Amerika har mange vintersportssteder en egen skiskole. I Europa kan et vintersportssted ha mange forskjellige private skiskoler. Instruktørene er vanligvis opplært og sertifisert av sine nasjonale organisasjoner, slik som Canadian Ski Instructors' Alliance i Canada og Professional Ski Instructors of America i USA, som begge kan sertifisere sine instruktører med et internasjonalt nivå under tilsyn av International Ski Instructors' Alliance. I noen tilfeller, spesielt i Canada, kan noen provinsielle organisasjoner, slik som OT3 i Ontario og PESQ i Quebec, sertifisere skilærere.

Leksjoner kan holdes i en gruppe eller privat. Mens instruksjon vanligvis foregår i bakken, blir noen utøvere også opplært med skisimulatorer.

Referanser
----------

1. ↑  «INTERNATIONAL SKI INSTRUCTORS ASSOCIATION (ISIA)». Besøkt 17. juli 2014.
***Gøy på landet*** er en sang som i norsk språkdrakt er særlig kjent i The Monn Keys' versjon og senere i Birgit Strøms versjon. Sangen (med tittelen skrevet ***Gøy på lanne'***) var B-side på singelen *Brev fra leier'n* fra 1967.

Sangen har tittelen '"Wheezy Anna" på engelsk', og ble skrevet av den britiske sangeren og skuespilleren Leslie Sarony i 1933. Den norske teksten er skrevet av Arne Svendsen. Ray Noble og hans orkester med Al Bowlly på vokal fikk en stor hit med "Wheezy Anna" på begge sider av Atlanterhavet. Sangen er også kjent i Danmark og Tyskland, som *Tante Anna*, i tysk versjon framført og med tekst av Charles Amberg. Den finnes også i Nederland ("Wiesie Enne" med Wily Derby og' som "Lange Anna" med Jonker Johan', da med tekst av Jaap Valkhoff) og Sverige (som *Halleluja*, revytekst av Karl Gerhard).

The Monn Keys fremførte den på NRK i fjernsynsprogrammet «Slagerparaden 1930-1935» i 1960.

I 1965 sang Kari Simonsen og Lars Nordrum den i fjernsynsprogrammet «Teksten var av – Arne Svendsen».

Norske innspillinger
--------------------

* Solveig Andersen og Einar Rose. Som «Gøi på landet». Utgitt på 78-platen Odeon A 180 507 D-3008
* The Monn Keys
* Birgit Strøm. Som «Gøy på lanne'». Utgitt på singlen Nor-Disc NOR 149
* Wenche Myhre
* Hanne Krogh
* Bare Egil Band

Referanser
----------

1. ↑  Norsk pop- og rockleksikon: Birgit Strøm Arkivert 18. september 2010 hos Wayback Machine. (besøkt 26. oktober 2011)
2. ↑  «NRK TV - "Slagerparaden 1930 - 1935"». *NRK.no* **(norsk)**. 5. november 1960. Besøkt 22. januar 2017.
3. ↑  «NRK TV: "Teksten var av - Arne Svendsen"». *NRK (www.nrk.no)* **(norsk)**. 27. mars 1965. Besøkt 22. januar 2017.
**Gørill Husby Moore** (født 8. april 1974 i Trondheim) er per 2018 partner i Rud Pedersen Public Affairs. Fra 2015 til 2017 var hun strategisk rådgiver innen politikk og samfunn i PR byrået Trigger. Hun har også vært leder for Plan Norges presse- og kommunikasjonsavdeling, hun ledet blant annet Plan Norges jentekampanje #stoppbryllupet i 2014. Hun var tidligere vært kommunikasjonssjef i hjelpeorganisasjonen CARE Norge.

Husby Moore har tidligere vært Skandinavia-korrespondent for Jane's Intelligence Review og ansvarlig redaktør for pressebyrået IPS i Norge. Hun har som frilansjournalist skrevet for en rekke norske og internasjonale publikasjoner, deriblant TIME Magazine.

Husby Moore har hovedfag i religionsvitenskap med fordypning innen islam og politikk. Hun har vært stipendiat på PRIO, Institutt for fredsforskning i Oslo. Husby Moore har bred uteerfaring, særlig fra Afrika.

Referanser
----------

1. 1 2  «Gørill Husby Moore». Rud Pedersen.com. Arkivert fra originalen 18. september 2018. Besøkt 18. september 2018.
2. ↑  
Dag Robert Jerijervi (26. juni 2017). «Går fra Trigger til Rud Pedersen». Kampanje.com. Besøkt 18. september 2018.
3. 1 2 3  «Fra Plan Norge til Trigger». kreativt forum. 2. desember 2014. Besøkt 2. april 2015.
4. ↑  «Building Value». *Communications Director*. 21. april 2016.
5. ↑  
Vibeke Johnsen (13. oktober 2014). «Slik skapte de barnebruden Thea». Side2. Besøkt 18. september 2018.
6. ↑  
Gard L. Michalsen (26. juni 2017). «Gørill Husby Moore slutter i Trigger - blir seniorkonsulent i Rud Pedersen». Medier24. Besøkt 18. september 2018.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF
 |
**Clarinbridge/Clarenbridge** (irsk: *Droichead an Chláirín*) er en liten landsby sør i grevskapet Galway i Irland. Det ligger ved munningen av elven Clarin ved enden av bukten Dunbulcaun Bay som er den mest østlige delen av bukten Galway Bay. Ved folketellingen i 2016 hadde landsbyen en befolkning på 384 innbyggere.

Historie
--------

Herskapshuset Kilcornan House
Herskapshuset Kilcornan House ble bygget i 1836 etter formgiving av arkitekt George Papworth. Det står fortsatt, kun med endret taklinjer og uten det tidligere store skorsteinene. Eiendommen tilhørte den normanniske familien Burke, men fikk ny eier i 1763 ved familien Redington.

I 1916 var Clarinbridge et av de få steder utenfor Dublin hvor det forekom en større aksjon under påskeopprøret. Liam Mellows ledet en stor gruppe som angrep politistasjoner i Oranmore og Clarinbridge, men angrepene ble raskt slått tilbake.

Clarinbridge Heritage, en frivillig organisjon for bevarelse av landsbyens kulturarv ble opprettet i 2010.

Hagesenter
----------

Det er stort hagesenter i landsbyen, Glarenbridge Garden Centre, som ble etablert i 2004. Senteret har spesialisert seg i blant annet eksotiske planter, stedegne og uvanlige trær, foruten utendørsmæbler og dekor.

Sport
-----

Den lokale klubben tilhørende Gaelic Athletic Association er Clarinbridge GAA.

Referanser
----------

1. ↑  Dowzard-Mee, Sheena (14. mars 2017): «Hillpark- known later as Clarinbridge/Clarenbridge», *Galway County Heritage Office*
2. ↑   «Droichead an Chláirín/Clarinbridge», *Placenames Database of Ireland*
3. ↑  «Sapmap Area - Settlements - Clarinbridge»[*død lenke*], Census 2016. *Central Statistics Office*. April 2016.
4. ↑  Kilcornan House, archiseek.com *2022*
5. ↑  «Liam Mellows», *Galway: Decade of Commenmoration*
6. ↑  Clarinbridge Heritage, *Galway County Heritage Office*
7. ↑  Glarenbridge Garden Centre
8. ↑  Clarinbridge GAA

Eksterne lenker
---------------

* (en) Clarinbridge – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Clarenbridge Oyster Festival, østersfestival

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
**Marta Urbanová** (født 14. oktober 1960 i České Budějovice) var en tsjekkoslovakisk landhockeyspiller som deltok i de olympiske leker 1980 i Moskva.

Urbanová vant olympisk sølvmedalje i landhockey under Sommer-OL 1980 i Moskva. Hun var med på det tsjekkoslovakiske damelaget som kom på andreplass landhockeyturneringen bakn Zimbabwe. Det var første gangen landhockey for damer var med på det olympiske programmet. Seks lag deltok og det ble spilt en enkeltserie der alle lagene møttes én gang. Tsjekkoslovakia vant tre kamper, en uavgjort og et tap, og med sju poeng ble de nummer to på tabellen ett poeng bak Zimbabwe. Urbanová spilte fem kamper i OL-turneringen.

OL-medaljer
-----------

* 1980 Sovjetunionens flagg Moskva - Sølv Sølv i landhockey, damer Tsjekkoslovakias flagg Tsjekkoslovakia

Referanser
----------

1. 1 2   Olympedia, Olympedia utøver-ID 20269, besøkt 3. august 2021[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Marta Urbanová – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Marta Urbanová – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (cz) Marta Urbanová – Tsjekkias olympiske komité Rediger på Wikidata
Yalu
Yalus elveløp
*En elv lenger nord heter også Yalu.*
**Yalu** (kinesisk: 鸭绿江, pinyin: *Yālǜjiāng*) eller (koreansk:) **Amnokgang** eller **Amnok**, er en grenseelv mellom Folkerepublikken Kina og Nord-Korea.

Den utspringer 2500 meter over havet ved Paektufjellet i Changbaifjellene og renner etter 790 kilometer ut i Gulehavet mellom den kinesiske byen Dandong og den koreanske byen Sinŭiju. De viktigste sideelvene er Changjin-gang, Hŏch'ŏn-gang og Tongro-Gang. Elvas nedslagsfelt er på 31.739 km².

I Sakchu noe ovenfor Sinŭiju, er det på koreansk side blitt bygd ett av Asias største vannkraftverk, Supung-demningen, 100 meter høy og over 850 meter lang.

Den eneste broen som ikke ble ødelagt under koreakrigen krysser mellom Sinŭiju og Dandong og kalles i dag *Den kinesisk-koreanske vennskapsbrua*.

Grensen mellom de to landene følger stort sett midtlinjen i elven, men noen steder har elven senere skiftet løp slik at Nord-Norea der har mindre områder på nordvestlig («kinesisk») side av Yalu.

Se også
-------

* Liste over elver i Korea

Kilder
------

* *Atlas of Korea*, Sung Ji Mun Hwa Co. Ltd, Gyeonggi, 2008 ISBN 978-89-390-0060-5, 93980

Portal: Korea

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN **·** NDL **·** GeoNames
 |
**Svein Aasten Dommerud** (født 29. juli 1935, død 7. oktober 2022) var en norsk lege og oberstløytnant i Forsvarets sanitet. 

Han var født i Drammen, vokste opp i Kristiansand, og studerte medisin i Brussel og Wien. Han var spesialist i pediatri og viet mesteparten av sitt yrkesaktive liv til Forsvarets sanitet hvor han blant annet var sjef for medisinsk beredskap. Han hadde også ansvar for utstyr og forsyninger gjennom Norges Røde Kors. Han deltok i oppdrag i Nigeria, Syria, Jordan, Tyskland og Canada. Han var medlem av Utenriksdepartementets rådgivende utvalg for humanitær hjelp og finansiell støtte i krise- og katastrofetilstander i utlandet.

Referanser
----------

1. 1 2   Våre Minnesider, jolstad.vareminnesider.no, besøkt 20. oktober 2022[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Eivind Hannås: *Svein Aasten Dommerud (1935-2022)* - Minneord i Aftenposten 22. november 2022
3. ↑  Forsvarets mangler leger til utenlandsoppdrag - NTB/Aftenposten 14. september 2003, oppdatert 14. oktober 2011
4. ↑  Forvaltningsdatabasen - Svein Aasten Dommerud
**Varpnes–Vikan–Seierstad** var et ferjesamband i Nord-Trøndelag som trafikkerte Lokkaren, Blikkengfjorden, Nordstraumen, Gyltfjorden og Seierstadfjorden. Det betjente opprinnelig ferjekaiene Varpnes på fastlandet og Vikan på Elvalandet i Namsos kommune, og Seierstad på Jøa i Fosnes. Sambandet ble forandret etter hvert som fylkesvei 769 ble tatt i bruk langs ferjestrekningen.

Sambandet ble opprettet 1962 mellom Varpnes og Seierstad med Namdalens Aktie-Dampskibsselskab som operatør og betjent av MF «Jøa». 1964 skiftet operatøren navn til Namdalens Trafikkselskap. 1966 ble en ny MF «Jøa» tatt i bruk, og den gamle fikk navnet MF «Botnan». 1969 sluttet sambandet å betjene Varpnes og Vikan, og gikk i stedet mellom Kjerstivika på fastlandet i Namsos og Seierstad. 1970 ble Namsos Trafikkselskap AS operatør, og strekningen ble forlenget fra Seierstad til Salsnes. Fra 1981 ble strekningen forkortet til Brekksillan etter at veien mellom Brekksillan og Salsnes hadde blitt tatt i bruk. Sambandet ble nedlagt 1989 da hele fylkesveien var ferdigstilt.

Referanser
----------

1. ↑  «Ferjene i Midt-Norge (adressa.no 1. desember 2004)». Arkivert fra originalen 25. november 2005. Besøkt 23. mars 2015.
2. ↑  Fjordferjer i Norge - Nord-Trøndelag
**Rolf Johan Lenschow** (født 9. august 1928 i Hauge i Dalane, død 24. april 2014 i Trondheim) var en norsk akademiker og universitetsrektor.

Utdannelse
----------

Lenschow ble uteksaminert som sivilingeniør fra bygningsingeniørlinjen ved Norges tekniske høgskole i 1954, og ble tildelt Ph.d-grad ved University of Illinois i 1966.

Karriere
--------

Han jobbet først som rådgivende ingeniør med prosjektering av betongkonstruksjoner som fag. Etter fullført doktorgrad ble han tilsatt som professor i betongkonstruksjoner ved Norges tekniske høgskole. I perioden 1987 til 1993 var han rektor ved Universitetet i Trondheim (nå NTNU).

Referanser
----------

1. 1 2   Store norske leksikon, Store norske leksikon-ID Rolf\_Johan\_Lenschow[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Nekrolog, Adresseavisen 7. mai 2014

Eksterne lenker
---------------

* Rolf Lenschows DVD-intervju finnes ved NTNU Universitetsbiblioteket

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Wikistrinda **·** Historisk befolkningsregister
 |
Vindmølleparkens beliggenhet
**Horns Rev vindmøllepark** er en vindmøllepark beliggende på Horns Rev i Danmark. Den er utbygget med 80 Vestas V80-2.0 MW vindmøller med en samlet kapasitet på 160 MW. De ble installert i 2002 og ble satt i full drift den 11. desember 2002.

Vindmølleparken ligger utenfor Danmarks vestligste punkt, Blåvands Huk, ca. 20 kilometer fra kysten på et 20 km² stort areal. Den kostet om lag 270 millioner euro (ca. 2 milliarder DKK) og produserer årlig ca. 600 millioner kWh.

I 2007 eide Vattenfall 60 % og DONG Energy 40 % av vindmølleparken.

Horns Rev 2 ble innviet i september 2009. Denne utbygningen består av ytterligere 95 vindmøller med en kapasitet på 2,3 MW pr. enhet, pluss 3 testmøller på opp til 5,0 MW pr. enhet.

I 2016 begynte byggingen av Horns Rev 3. Parken vil komme til å bestå av 49 vindmøller av typen MHI Vestas V164 med en kapasitet på 8,3 MW hver, noe som vil gjøre vindmølleparken til Danmarks største med samlet effekt 406,7 MW.

Referanser
----------

1. 1 2  ; besøksdato: 8. mai 2019.
2. ↑   orsted.com, besøkt 8. mai 2019[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Horns Rev offshore wind farm – Vattenfall.com
4. ↑  Horns Rev 3 Arkivert 26. oktober 2017 hos Wayback Machine. - corporate.vattenfall.dk

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
MF «Geisnes» på vei mot Seierstad. Foto: Svein Bjørnevoll 

Jøa sett fra Ølhammeren på landsiden av ferjasambandet.
**Seierstad–Ølhammeren** er et ferjesamband i Namsos kommune over Seierstadfjorden. Det er del av fylkesvei 777 og forbinder Seierstad ferjekai på Jøa med Ølhammeren ferjekai på Elvalandet. Sambandet drives av FosenNamsos Sjø.

Sambandet er på 680 m med en overfartstid på 5 minutter, og blir betjent av MF «Geisnes» 17–25 ganger daglig, i hver retning. 2014 var årsdøgntrafikken 179 kjøretøy.

Da sambandet ble tatt i bruk 1989 ble det drevet av Namsos Trafikkselskap og betjent av MF «Foldereid». Fra 1992 til 1999 ble det trafikkert av MF «Olav Duun». Dagens ferje, MF «Geisnes», ble satt inn i sambandet 1999. I 2008 overtok FosenNamsos Sjø driften.

Referanser
----------

1. 1 2  FosenNamsos Sjø Seierstad - Ølhammeren
2. ↑  «Ferjestatistikk 2012» (PDF) (PDF). Statens vegvesen. juni 2014. s. 197-198. Arkivert fra originalen (PDF) 5. mars 2016. Besøkt 7. januar 2015.
3. ↑  «Vegvesenets fergedatabank». Arkivert fra originalen 16. juli 2015. Besøkt 12. mars 2015.
4. ↑  Fjordferjer i Norge - Nord-Trøndelag

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Nasjonal vegdatabank
 |