Kart over vassdraget.
Chao Phraya danner vestre og sørlige vollgrav rundt byen Ayuttayah.
Elva ved Bangkok.
Chao Phraya nær uløpet i havet ved Samut Prakan.
**Chao Phraya** (**แม่น้ำเจ้าพระยา**, *Mae Nam Chao Phraya*) er en større elv i Thailand, som renner gjennom det sentrale lavlandet og munner ut i Bangkokbukten, den nordligste delen av Siambukten. På gamle kart kalles elven gjerne *Menam* eller *Mae Nam*, som betyr «elv». Navnet *Chao Phraya* er også en thailandsk adelstittel. Man kan eventuelt betegne elven som «Kongeelven».

Total lengde fra øverst i tilførselselva *Ping* til utløpet i Siambukten er 1020 km. Den begynner der tilførselselvene Ping og Nan møtes i byen Nakhon Sawan i Nakhon Sawan-provinsen. Nan og dens største sideelv Yom løper nesten parallelt fra Phitsanulok til Chumsaeng i den nordlige delen av Nakhon Sawan-provinsen. Den største sideelven til Ping er elven Wang. I alt dekker Chao Phrayas elvesystem et nedslagsfelt på 160 000 km².

Selve Chao Phraya løper fra nord til sør 370 km fra Nakhon Sawan til Bangkok og sitt elveutløp i Siambukten. Imidlertid deler den seg i provinsen Chainat slik at en sidearm, kalt Tha Chin-elven, renner parallelt med hovedelven og munner ut i havet omkring 35 km vest for Bangkok ved Samut Sakhon. I dette området er det gravd et stort antall kanaler (kalt *khlong*) som betjener de omfattende rismarkene. 

De største byene langs elven er Bangkok, Uthai Thani, Chainat, Singburi, Ang Thong og Ayutthaya. Vassdraget gir drenering og irrigasjon til store deler av jordbruksproduksjonen i Thailand, med en meget betydelig dyrking av ris i elveløpene. Særlig midtre løp fra Bangkok og nordover til Nakhon Sawan har meget stor irrigasjon og jordbruksproduksjon. Vassdraget har vært hovedområde for over 1000 år med bysivilisasjoner, medregnet Dvaravati-kulturen fram til ca. 700-tallet, deretter hinduriker fram til 1000-tallet, avløst av khmer-kulturen fram til 1300-tallet. Deretter fulgte det thai-dominerte Ayutthayariket fra midt på 1300-tallet, og endelig dagens kongedømme fra 1770-tallet i Thonburi og deretter Bangkok.

Sideelver
---------

Chao Phraya har en rekke tilførsels- og sideelver som bidrar til det meget store nedbørsområdet. De viktigste elveløpene i vassdraget er, regner ovenfra og sørover:

* Ping – øvre elveløp, regulert, på 648 km og nedslagsfelt på 44 688 km²
	+ Wang – sideelv til Ping, 335 km og 10 792 km²
* Nan – østre elveløp, regulert, på 740 km og 57 947 km²
	+ Yom – sideelv til Nan, 700 km og 23 616 km²
	+ Sakae Krang – vestlig sideelv til Chao Phraya, 225 km og 5 191 km²
* **Chao Phraya** – dannes av Ping og Nan, 372 km og 20 126 km²
	+ Pa Sak – østlig sideelv til Chao Phraya, 513 km og 16 291 km²
		- Lopburi – vestlig sideelv til Pa Sak, 95 km
* The Chin – vestlig forgrening fra Ping, 365 km og 13 681 km²

Reguleringen av elvene omfatter, regnet fra nord:

* Ping-elva: Mae Ngat-demningen, Bhumipol-demningen.
* Wang-elva: Kiu Lom-demningen
* Nan-elva: Sirikit-demningen

Reguleringen utnyttes til irrigasjon, flomkontroll og vannkraft.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Chao Phraya – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* UNESCO World Water Assessment Program on the Chao Phraya

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Nationalencyklopedin **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NLA **·** GeoNames
 |