recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Ambulansepersonell** en fellesbetegnelse på alt personell som tjenestegjør på en ambulanse.

  

Krav til ambulansepersonell er i dag hjemlet i akuttmedisinforskriften. 

> "Ambulansebiler som yter ambulansetjenester skal være bemannet med minst to personer, hvorav minst én skal ha autorisasjon som ambulansearbeider. Der det er bare én ambulansearbeider, må den andre personen ha autorisasjon eller lisens som helsepersonell og nødvendig ambulansefaglig kompetanse. Begge personene skal ha førerkort for kjøretøyklassen og kompetansebevis for førere av utrykningskjøretøy."
> 
> 

De fleste som jobber i ambulansetjenesten i Norge i dag har fagbrev og autorisasjon som ambulansearbeider.. Mange har tatt videre høgskoleutdanning som nasjonal paramedic. Disse benytter tittelen *paramedic.*

Ambulansepersonell med bachelor i paramedisin kan også søke om autorisasjon som ambulansearbeider. Det er 17. september 2021 kommet forslag fra regjeringen om opprettelse av egen autorisasjon for paramedisinere.

  

Sykepleiere kan på visse vilkår også søke om autorisasjon som ambulansearbeider, ved å dokumentere relevant praksis og tilleggsutdannelse.

  

Ambulansepersonell som ikke har autorisasjon som ambulansearbeider jobber som ambulanseassistent. Disse har som oftest annen helsefaglig bakgrunn, som for eksempel medisinstudenter eller sykepleiere. 

Opplæring og spesifikke krav til bakgrunn for å jobbe som vikar kan variere i de forskjellige helseforetak.

Yrkestitler
-----------

* Ambulansearbeider
* Nasjonal paramedic
* Paramedisiner
* Sykepleier
* Ambulanseassistent

Foreninger
----------

* Fagforbundet
* Ambulansepersonellets Yrkesorganisasjon – AMPY
* Norsk Paramedicforening
* EMS Norway

Referanser
----------

1. ↑  Bjelland, Bjørn (2018). *Beredskap, kriseledelse og praktisk skadestedsarbeid en lærebok for helse- og beredskapspersonell på strategisk, operasjonelt og taktisk nivå*. Oslo: Gyldendal. ISBN 978-82-05-51098-2. OCLC 1090570475.
2. ↑  «Forskrift om krav til og organisering av kommunal legevaktordning, ambulansetjeneste, medisinsk nødmeldetjeneste mv. (akuttmedisinforskriften) - Lovdata». *lovdata.no*. Besøkt 19. september 2021.
3. ↑  «Forskrift om krav til og organisering av kommunal legevaktordning, ambulansetjeneste, medisinsk nødmeldetjeneste mv. (akuttmedisinforskriften) - Kapittel 3. Ambulansetjenesten - Lovdata». *lovdata.no*. Besøkt 19. september 2021.
4. 1 2  Ambulansepersonellets Yrkesorganisasjon – AMPY
5. ↑  omsorgsdepartementet, Helse-og (17. september 2021). «Foreslår å autorisere naprapater, osteopater og paramedisinere som helsepersonell». *Regjeringen.no* **(norsk)**. Besøkt 19. september 2021.
6. ↑  «Autorisasjon og lisens». *Helsedirektoratet* **(norsk)**. Besøkt 19. september 2021.
7. ↑  «Ambulansepersonell, ambulansearbeidere, paramedic | Rettigheter, lønn & videreutdanning». *fagforbundet.no*. Besøkt 19. september 2021.
8. ↑  «Hjem». *Paramedic.no*. Besøkt 19. september 2021.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |
**Eivind Thon** (født 28. mars 1889 i Grue, død 23. oktober 1976) var en norsk pressemann. Han var sjefredaktør i *Norges Handels og Sjøfartstidende* 1943–1961.

Thon ble ansatt i *Norges Handels- og Sjøfartstidende* som 23 år gammel økonomistudent i 1912. Etter å ha tatt cand.oecon.-graden i 1914 gikk han gradene i avisen, og da redaktør Knut Domaas trakk seg tilbake i 1943 overtok Thon som hans nærmeste medarbeider sjefsstillingen. Han forble *Norges Handels og Sjøfartstidende* sjefredaktør frem til han gikk av for aldersgrensen i 1961, men fortsatte som skribent også etter det. Han var blant de første som så betydningen av sterke journalist- og presseorganisasjoner, og var en av grunnleggerne av forgjengeren til Norsk Journalistlag 1920. Han var styremedlem i Norsk Presseforbund 1921–1929 og 1938–1941 og formann i presseforbundets osloavdeling 1924–1927.

Thon utgav blant annet bøkene *Krig og penger* (1942), *Råvarene i verdenshandelen* (2 bd. 1946–47), *City i pundets gullalder* (1946) og *Gode og dårlige penger* (1960).

Referanser
----------

1. 1 2   www.begravdeioslo.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Aftenposten, side(r) 19, type referanse dødsannonse, utgitt 30. oktober 1976[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2  «Eivind Thon død». *Aftenposten*, 30. oktober 1976.
4. ↑  *Norske aviser 1763-1969*. Universitetsbiblioteket i Oslo. 1973. s. 367.
5. ↑  *Pressefolk*. Oslo: Norsk presseforbund. 1950. s. 116.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** BIBSYS **·** Geni **·** VIAF
 |
James Rhodes, en klassisk pianist.
*Pianisten* av Ljubov Popova.
En **pianist** er en person som spiller piano. En profesjonell pianist kan framføre solostykker, spille med et orkester eller mindre musikalske sammensetninger (ofte referert til som kammermusikk), eller akkompagnere sangere eller soloinstrumentalister.

Klassiske konsertpianister starter vanligvis å spille piano i svært ung alder, noen så tidlig som i treårsalderen. Mange velkjente klassiske komponister var også dyktige pianister; Wolfgang Amadeus Mozart, Ludwig van Beethoven, Franz Liszt, Johannes Brahms, Frédéric Chopin, Edvard Grieg, James Peace og Sergej Rakhmaninov var alle velrenommerte klaverspillere. De fleste pianister spesialiserer seg i større eller mindre grad i å spille verker av visse komponister.

Norges mest kjente nålevende pianist er Leif Ove Andsnes, som har vunnet anerkjennelse over hele verden, samt mottatt flere internasjonale priser.

Se også
-------

* Liste over klassiske pianister

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** GND **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL **·** NKC **·** NKC **·** BNE
 |
**Eivind Sigvart Homme** (født 23. januar 1957 i Fyresdal) er en norsk diplomat som er Norges ambassadør i Singapore fra 2021.

Homme var Norges ambassadør til Indonesia 2008–2012 og ambassadør til India 2012–2015.

Homme vokste opp i Skien. Han er cand.mag. fra Universitetet i Oslo og ble ansatt i Utenriksdepartementet i 1984. Han var ministerråd ved den norske ambassaden i Beijing 2001–2005 og avdelingsdirektør i Utenriksdepartementet 2005–2008. I tiden 2015–2018 var han vært spesialrådgiver i UD. Fra 2018 har han vært leder for Stortingets internasjonale avdeling. Han var Norges styremedlem i GAVI-stiftelsen 2015–2016.

Han ble utnevnt ridder av Den Kongelige Norske Fortjenstorden i 2009 og kommandør i 2013.

Referanser
----------

1. ↑  Eivind S. Homme - Store norske leksikon
2. ↑  Telemarking ambassadør i India; Telemarksavisa - 24. september 2012
3. ↑  Omtale i Jakarta Post - 18. mai 2009
4. ↑  Eivind Homme; kongehuset.no

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
***Gullfuglen*** er en roman av Margit Sandemo fra 1979. Originalens svenske tittel er «*Guldfågeln*». Den ble først utgitt som føljetong i de nordiske utgavene av ukebladet *Allers*. 

Handlingen er lagt til Danmark, hvor Helle føler seg ensom og alene i verden, og prøver seg som forfatter av romaner, uten å lykkes. Da hun blir utsatt for et mordforsøk, kommer hun i kontakt med Christian og Peter, to unge menn som blir hennes aller første virkelige venner. Hun finner også en lapp hvor det står at «Gullfuglen befinner seg i tårnet på godset». I den tro at det ligger en gjemt skatt, leter de tre unge mennene etter dette, men det viser seg snart at det er Helle selv som er gullfuglen, på grunn av hennes talent for å skrive. En av redaktørene på forlaget har nemlig utgitt flere av hennes forsøk på romaner, i Sverige.

Romanen er utgitt som bok nr 37 i serien *Margit Sandemos beste føljetonger*.

Utgivelser i utvalg
-------------------

* *Margit Sandemos beste føljetonger nr.37*, Bladkompaniet 1986, ISBN 82-509-1856-8
* *Margit Sandemos beste*, dobbeltbok, Schibsted 2006

Litteratur
----------

* *Kjære Margit!: Et festskrift til Nordens folkelesningsdronning; Margit Sandemo 70 år*, Bladkompaniet 1994
**Arthur B. Bailey** var en canadisk roer som deltok i de olympiske leker 1904 i St. Louis.

Bailey vant en olympisk sølvmedalje i roing under OL 1904 i St. Louis. Han var med på den canadiske åtteren som kom på andreplass bak den amerikanske båten med mannskap fra *Vesper Boat Club, Philadelphia*.

Roerne fra *Argonaut Rowing Club, Toronto* som representerte Canada var Arthur Bailey, William Rice, George Reiffenstein, Phil Boyd, George Strange, William Wadsworth, Donald MacKenzie, Joseph Wright og Thomas Loudon som styrmann. Det var kun to lag som deltok i denne klassen og finalen ble avviklet 30. juli 1904.

OL-medaljer
-----------

* 1904 USAs flagg St. Louis - Sølv Sølv i roing, åtter (Canada)

Referanser
----------

1. ↑   World Rowing athlete database, «Arthur Bailey», World Rowing-ID 546a90bf-1d9e-43f5-a36e-eedc9070ec82, besøkt 8. mars 2021[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Arthur Bailey – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Arthur Bailey – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Arthur Bailey – FISA Rediger på Wikidata
**Eivind Reiersen** (født 11. juni 1877, død 16. september 1947) var en norsk politiker og redaktør, hjemmehørende i Arbeiderpartiet og Norges Kommunistiske Parti.

Reiersen var anleggs- og bygningsarbeider. Han ble medlem av Arbeiderpartiet i 1899, og fikk etter hvert flere tillitsverv i organisasjonen. Fra 1908 til 1913 var han formann i Bratsberg Arbeiderpartiet, fra 1914 til 1915 i Bodø Arbeiderparti. 

Han var redaktør i AP-avisen *Bratsberg-Demokraten* fra 1919 til 1921, og hadde vervet som formann i Telemark Arbeiderparti fra 1922 til 1923. Fra 1915 til 1920 satt han i Arbeiderpartiets landsstyre, og i 1922 ble han stortingsrepresentant.

Ved den store splittelsen i Arbeiderpartiet i november 1923 fulgte han Norges Kommunistiske Parti, og hadde de nærmeste to årene vervet som formann i Telemark distrikt av NKP. Han var i 1924 og 1927 partiets førstekandidat ved valg i Telemark og Aust-Agder, og ble i 1926 varaordfører i Skien.

I 1916-1919 og igjen i 1924 var han redaktør for avisa *Ny Dag*, og i årene fra 1925 til 1929 var han tilbake som redaktør i sin gamle avis *Bratsberg-Demokraten*, som nå hadde fulgt NKP og skiftet navn til *Telemark Kommunistblad*. 

Han arbeidet etter dette som forretningsfører i NKPs avis *Ny Tid* til han ble ekskludert fra partiet i 1930. Etter eksklusjonen sluttet han seg igjen til Arbeiderpartiet.

Under krigen ble Reiersen arrestert i januar 1945. Han satt på Grini fram til frigjøringen.

Referanser
----------

1. 1 2   Stortinget og statsrådet : 1915–1945. B. 1 : Biografier, side(r) 597[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Side 294-295. Einhart Lorenz: *Det er ingen sak å få partiet lite. NKP 1923–1931*, Pax, Oslo (1983) ISBN 82-530-1255-1

Eksterne lenker
---------------

* (no) Eivind Reiersen hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Fangeregisteret

 |
**Béarn** (gascognesk: *Bearn* eller *Biarn*; baskisk: *Bearno*) er en tidligere provins i Frankrike. Den ligger ved foten av Pyreneene i det sørvestlige Frankrike. Området er del av det nåværende departementet Pyrénées-Atlantiques. Hovedstaden i Béarn var Morlaàs (fra ca. 1100), Orthez (fra andre halvdel av 1200-tallet) og Pau (fra midten av 1400-tallet og frem til den franske revolusjonen).

Béarn grenser til de baskiske provinsene Soule og Nedre Navarre i vest, Gascogne (Landes og Armagnac) i nord, Bigorre i øst og Spania (Aragón) i sør.

Navnet Béarn kommer fra *Beneharnum* en by som ble ødelagt av vikingene rundt 840.

Industriene som er viktige for Béarn i dag er oljenæringen (Elf Aquitaine), flyproduksjon (gjennom helikopterprodusenten Turbomeca), turisme og landbruk.

I Alexandre Dumas' bok de tre musketerer var karakteren d'Artagnan fra Béarn. d'Artagnan er vanligvis referert til som gascognesk, noe som også er riktig, siden Béarn blir ansett som en del av Gascogne.

Se også
-------

* Béarnaisesaus

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** VIAF **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC
 |
Skjematisk plan over Arsenal de Brest
**Arsenal de Brest** (Arsenalet i Brest) er en samling av franske maritime og militære bygninger lokalisert ved breddene av elven Penfeld i Brest i Bretagne. Det er lokalisert ved 48°23′12″N 4°29′48″V.

Konstruksjonen av militæranlegget, i hovedsak som forsvar mot Storbritannia, begynte tiden 1631–1635. I 1674 ble det bygget kruttmagasiner og et militært sykehus. I 1865 ble havnen stengt for kommersiell trafikk og omgjort til utelukkende en militær havn. Under den fransk-prøyssiske krig (1870–1871) ble Frankrikes berømte maleri *Mona Lisa* flyttet fra Louvre og til Arsenal de Brest for trygg oppbevaring.

Under den andre verdenskrig i løpet av den nazistiske okkupasjonen ble den militære havnen en betydningsfull strategisk militæranlegg, og i 1940 ble det bygget en base for ubåter.

Referanser
----------

1. ↑   Bohm-Duchen, Monica (2001): *The private life of a masterpiece*. University of California Press. ISBN 9780520233782. s. 53

Eksterne lenker
---------------

* Overkommandoen ved Brest, fransk marinenettsted
**Bærums geologi** tilhører Oslofeltet, som strekker seg fra Langesund i sør til Brumunddal i nord. Kolsåsplatået er internasjonalt kjent på grunn av helheten av fossile siluriske sedimenter og permiske lavaer, med ganske horisontalt delte alderslag som også omfatter den sjeldne eruptive bergarten rombeporfyr.

De lavereliggende delene av Bærum i sør ned mot Oslofjorden, består av fossilrike skifere av leirstein og kalkstein fra kambrosilurtiden. Disse skifrene er de eldste bergartene i kommunen og kan sees i de fleste veiskjæringene langs kysten, samt på øyene i øst. På øyene er havbunnssedimentene av skiftevis leir- og kalkstein snudd på høykant og fremstår som båndstrukturer horisontalt i stedet for den opprinnelige vertikale lagdelingen fra før de ble snudd. I det såkalte ortocerkalksteinen kan man finne kremmerhusformete endocerasskall som et ledefossil. Denne bergarten har vært en viktig bygningsstein og råstoff til kalkbrenning i flere hunder år.

I seinkarbon startet dannelsen av Osloriften med vulkanisme. Det var i de vulkansk urolige periodene, blant annet i permtiden, at sedimentære lag ble snudd på høykant der hvor øyene i dag framstår - Kalvøya, Ostøya, Brønnøya og Langåra. I Bærum finnes vulkanske avsetninger av basaltisk lava i Askergruppen blant annet ved Gjettum stasjon. Disse bergartene finnes i brattskrenten opp mot høydeområdene i Oslomarka. Fluider som ble skilt ut fra smeltemassene, og hydrotermal omvandling førte til at tungmetaller ble utfelt fra bergartene, og derfor er det mulig å finne sølv, sink, kobber, bly og jern i Askergruppen. 

Store vulkaner fra permtiden har senere kollapset og ble til bl.a. Bærumskalderaen.

Mektige lavastrømmer fra nord strømmet innover Bærum og sees som markante åser der spesielt Kolsåsplatået ruver i landskapet. Yngre avsetninger danner bare et tynt dekke i Bærum over de vulkanske permbergartene. 

I siste istid ble typisk landskapsformer utformet som drumlin og U-dal. Marin leire utgjør løsmassene opp til et par hundre meter.

Se også
-------

* Kolsås-Dælivann naturvernområde

Referanser
----------

1. ↑  Bjørn T. Larsen, Snorre Olaussen, Bjørn Sundvoll og Michel Heerman: *Vulkaner, forkastninger og ørkenklima. Osloriften og Nordsjøen i karbon og perm, 359-251 millioner år*. I Ivar Ramberg et al. (red.): *Landet blir til. Norges geologi*. Norsk Geologisk Forening 2007.
2. ↑  Johannes A. Dons: *Oslo-traktenes geologi med 25 turbeskrivelser*. Nesbru 1996.
**Artaxerxes IV Arses** var konge av Det persiske riket mellom 338 f.Kr. og 336 f.Kr. Han var den yngste sønnen til kong Artaxerxes III og var ikke ventet å bli konge av Persia. 

Hans uventede maktovertagelse kom i 338 f.Kr. som et resultat av mordet på sin far og mesteparten av hans familie av Bagoas, den mektige visiren av Persia som nylig hadde falt i unåde hos Artaxerxes. Bagoas forsøkte å beholde makten ved å bytte Artaxerxes ut med hans sønn Arses som han trodde ville være enkel å kontrollere. Arses forble lite mer enn en marionettkonge i løpet av hans to år på tronen mens Bagoas fungerte som makten bak tronen. 

Arses startet å planlegge mord på Bagoas etter at han var lei av denne tilstanden og kanskje påvirket av adelsmenn ved det kongelige hoff. Visiren handlet igjen først for å beskytte seg og klarte å forgifte Arses. Bagoas hentet så en fetter av Arses til tronen som kong Dareios III. En alvorlig bekymring for Persia i løpet av kongens korte styre var fiendskapet på den vestlige grensen med kongeriket Makedonia under kongene Filip II og Aleksander den store. Dette ville lede til krig mellom de to statene i løpet av Arses sin etterfølger sitt styre. 

Han er kjent som Arses i greske kilder og det ser ut til å ha vært hans virkelige navn, men gammelpersiske tekster sier at han tok det kongelige navnet Artaxerxes IV, etter sin far og bestefar.

Eksterne lenker
---------------

* Arses slektstre som Artaxerxes IV
* Detaljert biografi om Arses


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Artaxerxes III** | **Konge av Persia**(338 f.Kr.–336 f.Kr.) | Etterfølger:**Dareios III** |
| **Farao i Egypt31. dynastiet**(338 f.Kr.–336 f.Kr.) |

| * v
* d
* r
Akamenide-dynastiet |
| --- |
| Akamenes **·** Teispes **·** Kyros I **·** Ariaramnes **·** Kambyses I **·** Arsames **·** Kyros II **·** Kambyses II **·** Smerdis **·** Dareios I **·** Xerxes I **·** Artaxerxes I **·** Xerxes II **·** Sogdianus **·** Dareios II **·** Artaxerxes II **·** Artaxerxes III **·** Arses **·** Dareios III |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Eka Supria Atmaja** (født 9. februar 1973 i Waluya i Bekasi i Indonesia, død 11. juli 2021 i Kelapa Dua i Vest-Java) var en indonesisk politiker. Han var regent i Bekasi fra 2019 til 2021. Han døde av covid-19 under covid-19-pandemien i Indonesia.

Biografi
--------

Eka Supria Atmojo ble født i landsbyen Waluya i Bekasi vest på øya Java. Han ble uteksaminert fra Borobudur University i Jakarta i 1996 med juridisk bachelorgrad.

Han ble valgt til landsbysjef i landsbyen Waluya i to valgperioder fra 2001 til 2012. I 2014 stilte han til Bekasi Regency regionale råd (DPRD, indonesisk: *Dewan Perwakilan Rakyat Daerah*) og ble valgt til vervet som formann for Bekasi Regency DPRD i 2014.

I 2017 ble han folkevalgt til stillingen som stedfortredende regent i Bekasi regentskap, med Neneng Hassanah Yasin som regent. Da Yasin ble arrestert på grunn av bestikkelser av Corruption Eradication Commission (KPK) i oktober 2018, ble Atmaja utnevnt i hennes sted.

Fra 2019 til sin død var han også formann for det regionale lederrådet for Golkar-partiet.

Atmaja testet positivt for covid 1. juli 2021. Han ble opprinnelig behandlet på Jababeka sykehus, Cikarang, i Bekasi, men siden det var over kapasitet ble han senere sendt til Siloam Hospital i Kelapa Dua, Tangerang Regency i Vest-Java. Han døde der 11. juli 2021.

Referanser
----------

1. ↑   www.cnnindonesia.com, besøkt 14. juli 2021[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   metro.tempo.co, besøkt 14. juli 2021[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   www.beritasatu.com, besøkt 15. juli 2021[Hentet fra Wikidata]
4. 1 2 3  «Profil Bupati Bekasi Eka Supria Atmaja yang Meninggal karena Covid-19, Putra Asli Daerah Berjuang dari Bawah Halaman all». *KOMPAS* **(indonesisk)**. 12. juli 2021.
5. 1 2 3  Warsono, Adi (11. juli 2021). «Breaking News, Bupati Bekasi Eka Supria Atmaja Meninggal Dunia Karena Covid-19». *Tempo* **(indonesisk)**.
6. 1 2 3  «OBITUARI: Eka Supria Atmaja, Bupati Bekasi yang Tutup Usia karena Covid». *CNN Indonesia* **(indonesisk)**.
7. 1 2 3  «Profil Eka Supria Atmaja». *tirto.id* **(indonesisk)**. Besøkt 12. juli 2021.
8. ↑  Niman, Mikael. «Bupati Bekasi Terpilih Jadi Ketua DPD Golkar Secara Aklamasi». *beritasatu.com* **(indonesisk)**.
9. ↑  «Indonesian planned city at centre of corruption probe». London. BBC Monitoring Asia Pacific. 18. oktober 2018.
**Cephaloinae** er en liten gruppe biller med larver som lever i død ved. Det norske navnet viser til at de ligner på trebukker (Cerambycidae), men ikke er nært beslektet med disse. Tidligere ble bastardbukkene regnet til familien vedborere (Melandryidae). Bastardbukkene finnes bare i den nordlige delen av det Holarktiske området (Europa, Nord-Asia og Nord-Amerika).

Utseende
--------

Middelsstore (gjerne rundt 10 mm), avlange biller, gjerne mørke på farge, noen med svak metallglans. Oversiden er fint hårete. Hodet er fremstrakt, omtrent firkantet sett ovenfra. Fasettøynene sitter nær hodets fremkant, er ikke spesielt store og mer eller mindre nyreformede. Palpene er ofte ganske lange, det ytterste leddet kan være stort og økse- eller knivformet. Antennene er omtrent så lange som halve kroppslengden, 11-leddete og trådformede. Brystkjoldet (pronotum) er forholdsvis lite, sterkt hvelvet, ved fremkanten smalere enn hodet. Ved bakkanten kan brystskjoldet være nesten så bredt som dekkvingene eller mye smalere. Dekkvingene er langstrakte med tydelige "skuldre", fint hårete, uten påfallende lengdestriper. De er vanligvis forholdsvis tynne (lite sklerotisert) og kan ha noen skrå, utstrakte groper. Beina er lange og tynne, føttene (tarsene) er omtrent så lange som leggene (tibiae). Fram- og mellomføttene består av fem ledd, bakføttene av fire.

Levevis
-------

Larvene lever i råtten død ved, særlig greiner av bartrær. De voksne kan finnes på blomster der de spiser pollen. Bastardbukkene er ikke særlig vanlige insekter.

Utbredelse
----------

Gruppen er utbredt i Nord-Amerika og Øst-Asia.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Gruppen (infraorden) Cucujiformia
			* Overfamilien heteromerer, Tenebrionoidea Latreille, 1810
				+ Familien **bastardbukker**, Stenotrachelidae Thomson, 1859 (=Cephaloidae)
					- Underfamilien **Cephaloinae**
						* Slekten *Cephaloon* Newman, 1838
							+ *Cephaloon bicolor* (Horn, 1896)
							+ *Cephaloon lepturidis* Newman, 1838
							+ *Cephaloon pacificum* van Dyke, 1928
							+ *Cephaloon pallens* (Motschulsky, 1860)
							+ *Cephaloon simulans* Casey
							+ *Cephaloon tenuicorne* LeConte, 1874
							+ *Cephaloon ungulare* LeConte, 1874
							+ *Cephaloon vandykei* Hopping & Hopping, 1934

Referanser
----------

1. ↑  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 17. oktober 2020. Besøkt 17. oktober 2020.
2. ↑  «Artsdatabankens navneopplysninger med artstre». Artsdatabanken. 17. oktober 2020. Besøkt 17. oktober 2020.

Eksterne lenker
---------------

*Cephaloon lepturidis*:. *Cephaloon* sp.:. 

* bugguide.net - bildedatabase over nordamerikanske insekter
* (en) *Cephaloinae* hos Fossilworks Rediger på Wikidata

* (en) *Cephaloinae* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Cephaloinae* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Cephaloinae* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**Ekeberg skoles musikkorps** ble stiftet i 1957 og har tilhørighet på Ekeberg skole ved Ekebergsletta i Oslo.

Medlemmer
---------

I 2006 var det mellom 60 og 70 medlemmer fordelt på hovedkorps, juniorkorps, aspirantkorps og drilltropp.
I 2007 og 2008 økte medlemstallet til mellom 80-90 for så fra høsten 2008 å synke til rundt 60 igjen.

I 2012 består korpset av hovedkorps hvor musikalsk leder er Martin Olsen, samt både juniorkorps og aspirantkorps som ledes av Ingvill Starberg.

Korpsets medlemmer går på skolene i distriktet som Ekeberg, Ryenberget og Brannfjell.

Jubileum
--------

I 2007 feiret korpsets 50-årsjubileum med blant annet jubileumstur til Portugal og mange andre arrangementer.

Turer og aktiviteter
--------------------

Korpset har en allsidig aktivitet, både musikalsk fra små huskonserter til større arrangementer som f.eks Grease og Blues Brothers. Det samarbeides også med Ekeberg skole, bl.a med egne skolekonserter for skolens elever, men også samarbeidsprosjekter som f.eks med hele 7.trinn som kor.  

Korpset har også deltatt som statister i tv-serien og spillefilmen Orps samt tv-reklame for en elektrokjede.  

Hvert år reiser korpset på sommertur, noen ganger langt og noen ganger kort.  

Turoversikt de siste årene:

* 2011 – Tyskland
* 2010 – England (Brighton)
* 2009 – Nederland.
* 2008 – Bornholm. Deltok på korpsfestival med over 20 korps
* 2007 – Portugal. Jubileumstur ifm feiring av 50 år
* 2006 – Bø. Korpsfestival i Sommarland
* 2005 – Göteborg. Med Liseberg selvsagt
* 2004 – Øster Hurup, Danmark.
* 2003 – Hunderfossen
* 2002 – Kroatia. Jubileumstur – 45 år

Foreldreinnsats
---------------

I et korps trenger man inntekter og dette fordrer en viss foreldreinnsats i form av jobb på loppemarked, 17. mai-arrangement og som parkeringsvakt på Ekebergmarkedet og AmCar-treffet  

Det kan høres mye ut, men dugnadene er både morsomme og sosiale og man blir kjent med mange på tvers av aldersgruppe til egne barn. Innsatsen begrenser seg også til få, men store arrangementer så foreldreinnsats i et korps er mye mindre enn f.eks idretten hvor man kanskje hver eneste helg må kjøre til/fra kamp, og man har kioskvakter, utdeling av brosjyrer etc.

Eksterne lenker
---------------

* Ekeberg skoles musikkorps' nettside
Røgnebygningen, nå ved Valdres Folkemuseum  Foto: John Erling Blad (2005)
**Rognebygningen** (**Røgnebygningen**) er en stor toetasjers laftet stuebygning med langsval og panel fra gården *Røgne (Rogne)* i Øystre Slidre. Bygningen er antatt satt opp i perioden 1670 – 1680. Valdres Folkemuseum kjøpte huset i 1917 og flyttet det til det nåværende stedet i 1923.

Tidligere var gården en *kapteinsgard*, deretter en *lensmannsgard* før den senere ble en *skysstasjon*. *Kaptein Johan Reinert* bodde på gården i årene fra 1670 til 1680, og senere bodde *kaptain Jacob de Caucheron* på stedet mellom 1712 og 1720.

Det er kjent at Michael Sars og Aasmund Olavsson Vinje overnattet i bygningen når de reiste til Eidsbugarden.

Døra til *kleven* i andre etasje er rosemalt av Torstein Engen fra Øystre Slidre.

Referanser
----------

1. 1 2 3  Hermundstad, Knut (1888-1976) (1977). *Valdres folkemuseum: førar til samlingane*. Fagernes. s. 7.

Eksterne lenker
---------------

* Røgnebygningen på Digitalt Museum
* Bygning frå Sørre Røgne fra Valdresmusea

Portal: Museum
Portal: Danmark

Vester Han Herred.
Øster Han Herred.
**Han Herred** eller **Hanherred** eller **Hanherrederne** er et område i Nordjylland i Danmark. Han Herred ligger mellom Thy og Vendsyssel på den Nørrejyske Ø på nordsiden av Limfjorden. Etter kommunereformen i 2007 tilhører Han Herred Jammerbugt kommune bortsett fra en stripe helt i vest med stedene Frøstrup og Vesløs som tilhører Thisted kommune.

Opprinnelig hørte Han Herred til Thysyssel-kommunen. Senere ble området en del av Aalborghus Len. I 1662 ble Han Herred lagt til Åstrup, Sejlstrup, Børglum amt. I 1793 ble herredet delt i to der den vestlige delen ble kalt Vester Han Herred mens den østlige delen ble kalt Øster Han Herred. Vester Han Herred tilhørte Thisted amt. Øster Han Herred tilhørte Hjørring amt. Ved kommunereformen i 1970 ble sju sogn i Vester Han Herred lagt til Fjerritslev kommune i Nordjyllands amt. En mindre del av Vester Han Herred, de fem vestlige sogn, kom med i Viborg amt. Øster Han Herred ble i 1970 delt mellom tre kommuner: Løgstør, Fjerritslev og Brovst.

Blant de andre stednavnene i området hvori betegnelsen Han- inngår i navnet kan nevnes Hanstholm, Hanklit og Hannæs.

Aggersborg som er Danmarks største vikingeborg ligger i Han Herred. Naturområdet Vejlerne ligger mellom Thisted og Fjerritslev på grensen mellom Thy og Han Herred.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |
**Eberhard Spiller** (født 7. mai 1905, død 10. april 1940 på Hamar) var en tysk offiser som deltok i den tyske operasjonen mot Norge under andre verdenskrig.

Spiller var hauptmann og stasjonert som flyattaché på den tyske ambassaden i Oslo og ledet den tyske jakten på regjeringen og kongefamilien i aprildagene 1940. Han ble hardt skadet i forbindelse med kampene på Midtskogen natt til 10. april og døde på sykehus samme dag.

Eberhard Spiller ankom Oslo i oktober 1939, offisielt som flyattaché, men var en agent knyttet til de tyske fallskjermstyrkene. I slutten av februar 1940 ble han kalt til Berlin for å motta ordrer i forbindelse med Operasjon Weserübung – invasjonen av Danmark og Norge. Han fikk i oppgave å skaffe informasjon om det norske luftforsvaret, flyplassene og forsvarsinstallasjoner. Spiller skulle også skaffe opplysninger om de norske statsmaktene, og da spesielt kongen. Til dette formålet holdt han flere store mottakelser, den største med over 200 gjester.

Den siste middagen holdt han kvelden 8. april. Han hadde instrukser om å være på Fornebu kl. 05.15 neste morgen for å ta imot et slipp av tyske fallskjermstyrker. Dette droppet ble kansellert og fallskjermjegerne havnet i stedet i Danmark.

Etter diverse mellomspill fikk Spiller kommandoen over et fallskjermjegerkompani med oppdrag å ta til fange kongen. Tyskerne fikk melding om at konge og regjering befant seg på Hamar. Klokken 17.00 begav Spiller og kompani seg nordover i fire kaprede busser, en norsk militærlastebil og Spillers private bil. Framme i Hamar fant Spiller ut at kongefamilien hadde flyktet videre til Elverum og tyskerne fortsatte etter dem. Kl. 01.30 natt til 10. april kjørte tyskerne inn i veisperringen på Midtskogen, og Spiller ble hardt såret i kamp med norske styrker. Han ble kjørt til Hamar sykehus, men døde av skadene kl. 12.30 samme dag.

Litteratur
----------

* Alf R. Jacobsen (2011). *Kongens nei*. Vega Forlag. ISBN 9788282111591.

Portal: Andre verdenskrig
**Ebionittene** (fra hebraisk *ebjonim*, de fattige) var en jødisk-kristen gruppe som vanligvis forbindes med benektelsen av Jesu *guddommelighet* i oppfatningen av hans vesen. Ebionittisme og doketisme kan betraktes som to motpoler i lærestriden om den såkalte tonaturlære, som er læren eller dogmet om Jesus Kristus som både sann Gud *og* sant menneske.[]

Mens de såkalte doketister mente at Kristus bare *tilsynelatende* var et menneske – og vekten derved ble lagt på den guddommelige side – mente ebionitittene motsatt at Jesus *kun* var et menneske.[]

Ebionittene var en oldkirkelig sekt, hvis betegnelse sannsynligvis likesom *nasareer* opprinnelig var et fellesnavn for alle kristne, som i Jerusalem og omegn så godt som alle hørte til den fattige befolkning.[] Senere ble ordet kun brukt om de kristne av jødisk opprinnelse, og da disse ikke ville slutte seg til den katolske kirke, fikk navnet en sekterisk klang, men det ble en stund fremdeles brukt jevnsides med navnet nasareer.[] Først etter at Jerusalem i det 2. århundre var forvandlet til den romerske festning *Aelia Capitolina*, ble de jødekristne delt i grupper: Nasareerne ble dem som konsentrerte seg om å bevare den gamle jerusalemittiske urmenighets tradisjoner, og ebionittere som fulgte den alminnelige kulturutvikling.[]

Det ble mange avskygninger innenfor ebionittene, og kildene til deres historie er så mangelfulle at man vanskelig kan danne seg et helhetsbilde av dem.[] Felles var de om å betrakte Jesus som et menneske, født av Josef og Maria, som ånden steg ned i ved dåpen. De betraktet i praksis Paulus som forderveren av profeten Jesu lære, fordi de til forskjell fra Paulus ville at Moseloven skulle overholdes av alle. Av de fire evangelier holdt de kun på Matteus’. 

Etterhvert tok ebionittene opp i seg så meget påvirkning fra gnostikerne, fra den gresk-romerske dannelse og kanskje også fra de orientalske religioner gjennom essenerne, at deres to hovedsærtrekk: deres partikularistiske fremhevelse af Moseloven og deres nøkterne betraktning av Kristus, vek plassen for universalisme og en spekulativ kristologi.[] Men derved fjernet de seg enda mere fra den katolske kirke.

Referanser
----------

1. ↑  Doketisme, fra gresk *dokein*: synes)

Eksterne lenker
---------------

* Gospel of the Ebionites – *EBIONISM* fra Catholic.com
* Oppslag i New Advent} (*The Catholic Encyclopedia*, et katolsk online-leksikon)
* Skjema som oversiktlig sammenstiller ebionittisme, ortodoksi og doketisme

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis
 |
**Gunnar Wetterberg** (født 1953) er en svensk historiker og SACOs samfunnspolitiske sjef.

Wetterberg har tidigere arbeidet i det svenske finansdepartementet. Som forfatter har han skrevet biografier om Axel Oxenstierna og Arvid Horn, og om samfunnsøkonomi og utdanning.

Han har videre blitt tildelt Kunskapspriset. For biografien om Axel Oxenstierna (*Kanslern: Axel Oxenstierna i sin tid*, 2 bind) har han også blitt tildelt Hertig Karls Pris. Wetterberg er æresdoktor ved Lunds universitet.

Spesielt på 1990-tallet var Wetterberg engasjert i den svenske debatten om borgerlønn. Ut ifra en sosialdemokratisk og faglig posisjon tok han stilling imot systemet og foreslo i stedet «medborgarkonton», med begrunnelsen at mesteparten av overføringene er omfordelinger mellom ulike deler av individets livssyklus.

I 2009 gjorde Wetterberg seg bemerket ved å ta til orde for en nordisk forbundsstat. Han argumenterte for at dette kunne ha en positiv effekt både internt i de nordiske landene og gi regionen større gjennomslagskraft i internasjonal politikk.

Han ble innvalgt i det kongelige svenske vitenskapsakademiet i januar 2010.

Referanser
----------

1. 1 2 3   Sveriges befolkning 2000, oppført som Wetterberg, Per Gunnar, besøkt 7. september 2022[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* «De fem nordiska länderna bör gå ihop i en ny union», fra Dagens Nyheter (27. oktober 2009)
* Oxenstiernabiografi gav historiepris, fra Nättidningen svensk historia (8. oktober 2008)
* Wetterberg om medborgarlön og medborgarkonto
* Gunnar Wetterberg hedersdoktor i Lund[*død lenke*], fra lu.se (besøkt 27. oktober 2009)

Eksterne lenker
---------------

* Gunnar Wetterberg, Axel Oxenstierna – Furstespegel för 2000-talet, essay i fulltekst på regeringen.se

Portal: Sverige

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC
 |
**Jaja Anucha Wachuku** (født 1. januar 1918, død 7. november 1996) var en fremstående advokat, politiker, diplomat og statsmann fra Nigeria. Han satt i det nigerianske Representantenes hus, samt Nigerias ambassadør og fast representant til FN. 

Wachuku ble immatrikulert ved Trinity College i 1939, og i 1941 ble han medlem av College Historical Society. Wachuku var involvert i Nigerias uavhengighet fra Storbritannia. Wachuku praktiserte som advokat i Dublin, Irland i tre år før han returnerte til Nigeria i 1947. Mens han var i Dublin ble han utnevnt til leder for Student Christian Movement Summer School i Storbritannia og Irland. 

Wachuku satt som utenriksminister i Nigeria og ble gode venner at han hadde med tre presidenter i USA: Dwight D. Eisenhower, John F. Kennedy og Lyndon B. Johnson. I 1983 ble han gjenvalgt til det nigerianske senatet og han var senator frem til Muhammadu Buhari arrangerte et militærkupp i desember 1983. Den 30. september 2010 ble Wachuku tildelt en utmerkelse fra president Goodluck Jonathan for hans fremragende bidrag til utviklingen av Nigeria.

Eksterne lenker
---------------

* Time Magazine Arkivert 30. mars 2012 hos Wayback Machine.
* Photo of Jaja Wachuku with Rockefeller og andre Arkivert 2. mars 2012 hos Wayback Machine.
* Picture of Jaja Wachuku and others Arkivert 12. oktober 2008 hos Wayback Machine.
* Photo of Jaja Wachuku and Marian Anderson Arkivert 7. september 2008 hos Wayback Machine.
* Some Memories Never Die: A Poetic Dedication to Jaja Wachuku
* Album of Jaja Wachuku Pictures
* Biographical Dictionary Entry on Jaja Wachuku Arkivert 20. februar 2013 hos Wayback Machine.
* Nigeria at UNESCO

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** Munzinger (iba)
 |
Skulptur i uteområdet ved Sørlandet sykehus Arendal, en gave fra kommuner i Aust-Agder. Gunnar Torvund: Dialog. 2002.  Foto: Karl Ragnar Gjertsen 
**Gunnar Torvund** (født 9. juli 1948, død 14. oktober 2019) var en norsk billedhugger og maler. 

Han var utdannet fra Kongelige Danske Kunstakademi i København 1968-1970 og fra Statens kunstakademi 1970-1972. Han debuterte på Charlottenborg Forårsudstilling i 1970, på Høstutstillingen i 1971 og med separatutstilling i Oslo Kunstforening i 1974. 

Blant hans utsmykningsoppdrag finnes flere altertavler, og bidrag til Mortensrud kirke. Han hadde arbeidsstipend 1977-79, 1994-96 og garantiinntekt fra 1999. Han mottok Ingeborg og Per Palle Storms ærespris i 2007. Torvund vokste opp i Hå kommune på Jæren og var bror av lyrikeren Helge Torvund.

> «Hustavle/Krone», skapt i en kombinasjon av furu og glass, som konsentrerer hele den menneskelige eksistens i framstillingen av et hode inne i en luke i et skap – skulpturen blir et meditasjonsobjekt både for livet her på jorden, med individets isolasjon og begrensninger, og for lengselen mot en frelse gjennom en åndelig virkelighet, en mulig religiøs dimensjon. Ikke som kirkekunst, men snarere som en privat altertavle, et profant ikon, om slike finnes. Det er en hustavle som ikke er spesifikt kristen, men vel så mye et grunnleggende humanistisk bilde på menneskets eksistensielle vilkår.
> 
> 
> Slike hustavler har det blitt en del av i Torvunds kunstneriske produksjon gjennom årene: Det er som om han har etablert sin egen arketyp, der den viser både til andre hustavler og til grunnleggende forestillinger i menneskelivet
> 
> 
> T. Borgen i Stavanger Aftenblad, 13.april 2005
> 
>

Referanser
----------

1. ↑   Norsk kunstnerleksikon, Norsk kunstnerleksikon ID Gunnar\_Torvund, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   KulturNav, KulturNav-ID e602cdd2-971a-4b72-9feb-6c8b5c8c040c, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Store norske leksikon, snl.no[Hentet fra Wikidata]
4. ↑  Stavanger Aftenblad, 13.april 2005

Litteratur
----------

* Harald Flor og Kjartan Fløgstad. *Gunnar Torvund*. Labyrinth Press, 1998. ISBN 9788273930743
* Gunnar Danbolt. *Gunnar Torvund*. Bergen Kunstforening, 1987
* Erik Egeland. «Skulptøren av det indre liv» I: *KUNST*, nr 2, 1983
* Gunvald Opstad. «Som et godvær inn i vår kunst» I: *Arena*, 1982
* Gunnar Sørensen. «Konstruksjon-Uttrykkskraft-Visjon» I: *KUNST*, nr 1, 1979

Eksterne lenker
---------------

* Gunnar Torvund i Norsk kunstnerleksikon
* Gunnar Torvund i Norsk biografisk leksikon
* norges-bank.no: Skulpturen *Spelet* i bankens takhave
* kunstsamlingen.uio.no: *kapellet på Blindern*
* kkv.no: kunsten i Mortensrud kirke
* "På flyplassen, eg skal heim"; portrettprogram i NRK, 1982. 29 minutter

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Norsk kunstnerleksikon **·** BIBSYS **·** VIAF **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** ULAN **·** KulturNav
 |
**Jabaman** (Kristoffer Selvig, født 1989) er en tysk-norsk reggae- og dancehall-artist og musiker basert i Tønsberg. Han betegnes som en ambassadør for reggae i Norge hvor han har hatt flere radiohits, deriblant «Row This Boat» som fikk gode anmeldelser.

Han har gitt ut flere singler som blant annet «Harder Than That», «She Want» med Stella Mwangi og undergrunnshitten «How She Movin» med Inna Di Lights. Han var MC i et reggae soundsystem i noen år.

Sommeren 2009 ble Jabaman kåret som Ukas Urørt med singelen «One More Time» som også ble en radiohit, og i januar 2010 ble «One More Time» nominert som årets låt av NRK etter over et halvt år på radio. Låta har blitt brukt i flere norske reklame- og kortfilmer.

I 2011 startet han plateselskapet Tunesberg Records.[]

Singelen «Everywhere I Go» fikk god radiorotasjon i Bulgaria.[]

I 2016 slapp han singelen «Fata Morgana» med produsentduoen Edeema som ble en radiohit i Norge på NRK P3 og P1.[]

Eksterne lenker
---------------

* Jabamans offisielle hjemmeside
**Josef Hauser** (født 10. mars 1910, død 10. august 1981) var en tysk vannpolospiller som deltok i de olympiske leker 1936 i Berlin. 

Hauser vant en olympisk sølvmedalje i vannpolo under OL 1936 i Berlin. Han var med på det tyske laget som kom på andreplass i vannpoloturneringen. Det var 16 nasjoner som stilte med lag. Tysklands resultat i finalerunden, 2-2 mot Ungarn, 4-1 over Belgia og 8-1 over Frankrike. Ungarn og Tyskland fikk begge 5 poeng men Ungarn vant på grunn av bedre målsnitt (10/2 = 5) mot Tysklands (14/4 = 3,5). De andre spillerne på det tyske laget var Fritz Gunst, Alfred Kienzle, Paul Klingenburg, Heinrich Krug, Hans Schneider, Hans Schulze, Gustav Schürger, Helmuth Schwenn og Fritz Stolze. Hauser spilte alle sju kampene under vannpoloturnering i Berlin.

OL-medaljer
-----------

* 1936 Nazi-Tysklands flagg Berlin - Sølv Sølv i vannpolo, (Tyskland)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Josef Hauser – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Josef Hauser – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Josef Hauser – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Josef Hauser – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Josef Hauser – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Evert Gerrit Kroon** (født 9. september 1946 i Hilversum, død 2. april 2018 i Hollandsche Rading) var en nederlandsk vannpolospiller som deltok i De olympiske leker i 1968 i Mexico by, 1972 i München og 1976 i Montréal.

Kroon vant en olympisk bronsemedalje i vannpolo under Sommer-OL 1976 i Montréal. Han var med på det nederlandske laget som kom på tredjeplass i vannpoloturneringen bak Ungarn og Italia. Det nederlandske laget vant to kamper og spilte to uavgjort og tapte én i finalerunden, som besto av seks lag. Nederland fikk seks poeng, det samme som Italia som kom på andreplass. Kroon spilte åtte kamper i OL-turneringen.

OL-medaljer
-----------

* 1976 Canadas flagg Montréal - Bronse Bronse i vannpolo, Italias flagg Nederland

Referanser
----------

1. ↑   «Legendarische waterpolokeeper Evert Kroon (71) overleden», verkets språk nederlandsk[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Evert Kroon – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Evert Kroon – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Evert Kroon – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Evert Kroon – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni
 |
Jabberwocky Illustratør: John Tenniel 
***Jabberwocky*** er et nonsensdikt av den engelske barnebokforfatteren Lewis Carroll (1832–1898) som handler om monsteret Jabberwock. 

Diktet finnes i boka *Gjennom speilet* (*Through the looking-glass*, 1871); oppfølgeren til *Alice i Eventyrland*, 1865).

Diktet er ved sitt fantasirike og friske språk en favoritt blant oversettere. Mange ord i diktet er nydannede for diktet, og gir i beste fall assosiativ mening. Norske oversettelser ved bl.a. Zinken Hopp (*Dromeparden*, 1946), Henning Hagerup (*Jabbervakken*) Karin Gundersen (*Javraljaussir*), og Knut Johansen (*Kvadet om Jabberokk*).

Referanser
----------

1. ↑  Jabberwocky Variations
2. ↑  Dromeparden; Jabberwocky Variations
3. ↑  I: *Alvorlig morsomt, dikt som smiler*. Kagge forlag, 2004
4. ↑  I: *Godt ord igjen, festskrift ved Norsk Oversetterforenings 40-årsjubileum*. 1988
5. ↑  I: *Alice gjennom speilet og det hun fant der*. Omnipax, 2006

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
**Josef Harpe** (født 21. september 1886 ved Recklinghausen i Nordrhein-Westfalen, død 14. mars 1968 i Nürnberg i Bayern) var en tysk offiser som tjenestegjorde i første og andre verdenskrig.

Harpe begynte 28. september 1909 som Fahnenjunker i den prøyssiske hæren. Under første verdenskrig tjenestegjorde han i infanteriet som løytnant og kompanifører.

I mellomkrigstiden fortsatte han i Reichswehr og var under psevdonymet *direktør Hacker* i ledelsen på den hemmelig russisk/tyske panserskolen i Kazan (Organisasjon Kama).

Under invasjonen av Polen var han oberst og sjef for Panzerbrigade 1.

Han ble utnevnt til generalmajor i august 1940 og generaloberst i mai 1944. Han ble tildelt Jernkorsets ridderkors med ekeløv og sverd i september 1943.

Kommandoer: 

* 9. Armé mars 1943 – mai 1944
* 4. Panzerarmee mai – juni 1944
* Armégruppe nord i Ukraina juni – september 1944
* Armégruppe A september 1944 – januar 1945.

Harpe ble avskjediget av Adolf Hitler som syndebukk for det sovjetiske gjennombruddet ved *Baranov-brohodet* over Wisła under Wisła-Oder-offensiven.

Han tjenestegjorde i 5. panzerarmé da denne overga seg til amerikanske styrker i Ruhr-innringningen 17. april. Han satt i amerikansk krigsfangenskap fram til 14. april 1948.

Referanser
----------

1. 1 2   Munzinger Personen, Munzinger IBA 00000006080, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Nationalencyklopedin **·** Munzinger (iba)
 |

Portal: Andre verdenskrig
De to **leirene** på **Everest**-fjellets **fot** - **Everest Base Camp** - er to leirer som fungerer som utgangspunkt for bestigninger av verdens høyeste fjell, Mount Everest. 

Leirene består av rekker med telt. Klatrere vil typisk tilbringe noen dager i Base Camp for å venne seg til den tynne luften og redusere risikoen for hypoksi (høydesyke). Forsyninger bæres inn til leirene av sherpaer eller andre bærere, til dels ved hjelp av dyr. Nordleiren kan nås med kjøretøyer i sommermånedene.

Fjellfot-leiren i Nepal
-----------------------

Leiren er på fjellets sørlige fot og ligger i Nepal, sørøst for toppen, på 5360 meters høyde (28°0′26″N 86°51′34″Ø). 

Turen opp til sørleiren i Nepal er en av Himalayas mest populære vandreruter. Den gjennomføres av flere tusen turister årlig.

Fjellfot-leiren i Tibet
-----------------------

Noen av teltene i **leiren** på **fjellfoten** i Tibet
Leiren er på fjellets nordlige fot og ligger i Tibet, på nordsiden av fjellet, på 5208 meters høyde (28°8′28″N 86°51′6″Ø).
**Johan Christopher Krogh** (født 25. november 1839 i Christiania, død 20. august 1921) var en norsk embetsmann og ekspedisjonssjef i Finansdepartementet.

Liv
---

Han var sønn av tollbetjent Arnoldus Christian Krogh og Ingeborg Karine Poulsen. I 1857 ble han student fra Christiania katedralskole og tok juridisk embetseksamen i 1861. Året etter ble han ansatt som kopist i Finansdepartementet, hvor han i 1873 ble fullmektig, i 1886 konstituert og i 1889 utnevnt byråsjef ved 1. tollkontor. Han ble ekspedisjonssjef i 1893.

Fra 1860-årene var Krogh med i kretsen som samlet seg omkring Ernst Sars, Ossian Sars og deres mor Maren Sars (Sars-kretsen). 1869–71 var han styremedlem i Det norske Samlaget.

Krogh leverte bidrag i samtidens tidsskrifter og aviser, for eksempel *Historisk Tidsskrift*, *Nyt Tidsskrift*, *Illustreret Nyhedsblad* og *Vort Land*, særlig om historiske emner. Han var utenriksredaktør i *Dagbladet* fra 1869 til 1871. Senere (1877–78) skrev han avisens ukentlige oversikter over utenlandsk politikk.

Utmerkelser
-----------

Krogh ble utnevnt til ridder av St. Olavs Orden i 1897 og kommandør i 1909 for fortjenstfull embetsvirksomhet.

Referanser
----------

1. ↑  Brox, Karl H. (1991). *Eva og Fridtjof Nansen*. Oslo: Gyldendal. s. 22. ISBN 8205202303.
2. ↑  *Det Norske samlaget 1868-1968*. Samlaget. 1968. s. 292.

Litteratur
----------

* Halvorsen, J.B. (1892). *Norsk Forfatter-Lexikon 1814-1880*. Den Norske Forlagsforening.
* *Kongelige norske Sankt Olavs orden 1847-1947*. Grøndahl. 1947.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister **·** BIBSYS **·** Geni
 |