recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Rakke fort** på Rakke, et svabergsområde utenfor Stavern, ble bygget av okkupasjonsmakten under den andre verdenskrig og hadde betegnelsen *HKB 3/980*. Tyskerne startet arbeidet i 1941 over et område på omtrent 250 mål. En kommandosentral ble satt opp på det høyeste punktet i området, på Vestre Rakke. Batteriet, sammen med et betydelig fjellanlegg, ble ferdigstilt i 1943. Hovedskytset, også det lokalisert på Vestre Rakke, var fra og med 1941 fire 12 cm K370 Cockerill (b) kanoner.

Allerede i 1935 ble deler av området, Østre Rakke, tatt i bruk som skytefelt for Luftvernregimentet, som holdt til i Stavern. Anlegget besto da av et kanon- og lyskasterbatteri og et skytefelt som senere strakte seg maksimalt 14 kilometer ut i et område mellom øygruppene Tvistein og Svenner.

Anlegget ble overtatt av tyskerne i 1940, men ble aldri brukt i strid. På Forsvarets kart fra 1955 skal det være inntegnet 91 ulike konstruksjoner, inkludert bunkere, tilfluktsrom, tunneler, brakker, messebygg, garasjer, kanonplattformer, skytebaner og skytestillinger. Mye av anlegget ble bygget av russiske krigsfanger fra leiren Lager Briesen i Stavern. På Kuøya vest for Rakke ble det bygget et "dummy-batteri" bestående av falske bygninger og kanoner av trestokker.

Fra 1943 var Rakke fort også skole- og øvingssted for det tyske kystartilleriet.

Etter krigen ble anlegget overtatt av Luftvernartilleriets skolesenter, som benyttet skytefeltet flere ganger i året. Skyteskolen ble nedlagt midt på 1990-tallet, mens skytefeltet formelt ble nedlagt i 2002, sammen med Forsvarets øvrige virksomhet i Stavern.

Flere scener i filmen Olsenbanden tar gull fra 1972 ble spilt inn på Rakke fort.

I 2007 startet Forsvaret ved Skifte Eiendom riving og gjenfylling av store deler av anlegget for å kunne tilbakeføre de innleide områdene til Søndre Grevle gård. Rivingsarbeidet ble etter hvert stoppet av verneinteresser og Larvik kommune. I dag er deler av anlegget bevart, selv om de fleste av befestningene ble jevnet med jorden.

Eksterne lenker
---------------

* Kystfort.info: Rakke fort[*død lenke*]
* Stavernguiden: Rakke fort – festningen som forsvant
* iStavern.no: Kulturhistorisk drap på Rakke[*død lenke*]
* Skifte Eiendom: Rakke fort, tilrettelegging for store og små
* Østlands-Posten: Rivingen innenfor gjerdet stoppet
* Østlands-Posten: Enighet om Rakkeinstallasjonene

| * v
* d
* r
Artillerigruppe Larvik |
| --- |
| HKB 1/980 Langesund (Tangen fort) • HKB 2/980 Nevlunghavn (Oddane fort) • HKB 3/980 Rakke (Rakke fort) • HKB 4/980 Malmøen (Malmøya Fort.) • HKB 5/980 Vesterøen (Folehavna fort) • Heeresküsten-Lehr- Batterie Stavern (Skolebatteri ved Fredriksvern) |

Portal: Andre verdenskrig
Hulene
**Slottsfjellhulene** er et nedlagt bunkeranlegg under Slottsfjellet i Tønsberg.

Bakgrunn
--------

Under andre verdenskrig hadde tyskerne en Luftwaffe-avdeling stasjonert på Slottsfjellet. Disse tok seg bruk av fjellet og Slottsfjelltårnet for å speide etter allierte fly som kunne bombe Tønsberg sentrum og Kaldnes Mekaniske Verksted. I denne anledning hadde man behov for tilfluktsrom for soldatene i tilfelle bombing, så man bygde bunkeren med dette formål mellom 1940 og 1941.
Det var den tyske ingeniøravdelingen Organisation Todt som sto for byggingen av anlegget.

Bruk under krigen
-----------------

Det er noe usikkerhet knyttet til anleggets bruk under krigen. Men det er sikkert at den ble brukt som ammunisjonslager og utstyrslager for soldatene som var stasjonert på fjellet, og at bunkeren aldri ble brukt som tilfluktsrom ettersom området aldri ble bombet.

Et av rommene i bunkeren

Bunkerens utforming og innhold
------------------------------

Bunkeren har form som en halvsirkel med to ytterdører. Innvendig er det et skyteskår og en vaktstilling ved begge utgangsdørene.
Inne i fjellet er det et oppholdsrom og et lagerrom, i tillegg til fasiliteter som toalett og en brønn for drikkevann.

Inngangsparti med skyteskår

Etterkrigstiden
---------------

Milorg overtok kontrollen over Slottsfjellet i mai 1945, og overførte ganske raskt ansvaret for området til Tønsberg kommune.
Kommunen lot bunkeren stå åpen frem til 1970-tallet, da de valgte å mure igjen inngangene.
I 2013 ble anlegget åpnet igjen og man begynte arbeidet med å rydde og sikre bunkeren med tanke på publikumsbesøk. I juni 2014 åpnet bunkeren for publikum som en del av Slottsfjellsmuseet.

Se også
-------

* Slottsfjellet
* Tunsberghus

Eksterne lenker
---------------

* (no) «Slottsfjellhulene». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
* Bedre enn fryktet i Slottsfjellhulene. Tønsberg Blad
En av kanonene ved Torås fort Foto: Tommy Gildseth, 2008 
**Torås fort** er et nedlagt kystfort helt sør på øya Tjøme i Færder kommune på vestsiden av Ytre Oslofjord. Det ble påbegynt i 1939 som en del av Oslofjord festning, som ellers bestod av Mågerø fort, Bolærne fort og Rauøy fort. Fortet ble ikke ferdigstilt før den tyske okkupasjonen av Norge under andre verdenskrig 1940–1945.

Torås ble overtatt og videreutviklet av den tyske okkupasjonsmakten som del av Festung Norwegen og Atlanterhavsvollen, og anlegget sto ferdig i november 1941. Fortet var fra sommeren 1942 bestykket med fire 15 cm L/50-kanoner fra Bofors. Bygningsmassen ved fortet ligger godt skjult i terrenget og er i stor grad plassert i naturlige kløfter mellom svabergene.

Fortet ble etter krigen drevet av Kystartilleriet, som primært benyttet det til utdannelses- og kursvirksomhet. I 1999 ble fortet nedlagt og sikret. En av kanonene er demontert, og står nå restaurert på Oscarsborg festning ved Drøbak. De tre andre står fortsatt på Torås fort. To av dem er lukket, den siste, Kanon 1, er åpen, men gjerdet inn.

Det 400 dekar store anlegget er blitt lagt ut for salg til sivile formål.[]

* Utsikt fra øvre leirområde mot naboøya Hvasser og Oslofjorden i øst. Panorama: Tommy Gildseth, november 2008Utsikt fra øvre leirområde mot naboøya Hvasser og Oslofjorden i øst. Panorama: Tommy Gildseth, november 2008

Referanser
----------

1. ↑  Idyllisk kystfort i skjærgården i Vestfold skal selges
2. ↑  Plakat ved kanonstilling #1

Eksterne lenker
---------------

* (en) Torås fort – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (no) «Torås fort». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.

| * v
* d
* r
Artillerigruppe Maakerøy |
| --- |
| 
* MAB 1./501 Dröbak
* MAB 2./501 Rauöy (Rauøy fort)
* MAB 3./501 Bolärne (Bolærne fort)
* MAB 4./501 Toraas (Torås fort)
* MAB 6./501 Nötteröy (Vardås)
* MAB 2./ Marineersatzabteilung (5/501 ) Oscarsborg (Oscarsborg festning)

 |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Riksantikvaren kulturminne
 |

Portal: Andre verdenskrig
Møllerstua og Møllebygningen
**Halle Mølle** er et bygdemuseum og bygdetun som ligger ved utløpet fra Hallevannet i Vestfold.

Adkomst til stedet fra Larvik skjer via fylkesvei 302 mot Helgeroa/Nevlunghavn. Området består av flere restaurerte bygninger, og man kan se spor av virksomhet mange hundre år tilbake.

Bygdetunet består av «Møllerstua», som er det gamle våningshuset fra 1749, møllebygningen fra 1880, smie fra 1850, sagmesterboligen og tre uthus. Følgende er hentet fra I.C. Rambergs *Boken om Eidanger, del 2*, og forteller litt om at det var gode forhold i Halle-Bergselva for mange hundre år siden:

> I Stamland-Dalen, noget længere oppe i elven, ved et ypperlig naturlig fald, var ved samme tid en stampe og et møllebruk i gang. Tilhørte Anders Stamland. Endnu længere oppe stod ogsaa en stampe, der tilhørte Nils Stamland og var i drift til henimot slutningen av 50-aarene, da ogsaa den maatte bukke under i kampen for tilværelsen.  
> 
> 
> 
> Anm.: Jens Aakesen Røra fik ca. 1575 hjemmelsbrev av kong Fredrik II paa Halle kvern paa Brunlanæs mot en aarlig avgift av 10 daler. Jens opførte en ny kvern der paa stedet, og der blev forbudt andre mennesker at bygge kvernbruk i Hallefossen. Han drev ogsaa sagbruk.
> 
> 
> Halle kvern og sag var den gang en god indtægtskilde, men vor Eidangermand skulde ikke længe komme til at nyte frugterne. Den gridske lensherre Knud Grubbe indgav klage over ham; men han fik sit kongebrev stadfæstet paany 1580. Lensherren klager da til kongen, at Jens er aarsak i, at Kronens skoge ødelegges. Dette hjalp, og adelsmanden fik befaling til at ta Sagfossen og kvernen tilbake eller, hvis kongen ingen fordel har derav, da at la dem nedbryte og ødelægge, og allerede 1584 var Jens færdig paa Halle. Dette hadde netop Grubbe ønsket, og herefter tok han selv indtægterne. Fin øvrighet! (Efter Lorens B.).
> 
> 
> 

Fra 1982 har bygningene vært eiet av Brunlanes Historielag, og det er samlet gjenstander fra gamle Brunlanes kommune (nå Larvik kommune), som er utstilt på museet.

Referanser
----------

1. ↑  «Sommerprogram Halle Mølle». *visitbrunlanes.net*. 20. mai 2014. Besøkt 3. november 2022.
2. ↑  «Halle Mølles Historie». *brunlaneshistorielag*. Besøkt 3. november 2022.

Eksterne lenker
---------------

* Brunlanes historielags hjemmesider
**Luis Berkemeier Pimenta** (født 25. september 1981) er en portugisisk fotballtrener.

Som 15-åring valgte han å satse på en karriere som fotballtrener og gikk på samme akademi som José Mourinho. Pimenta har åtte år på universitet.

Hønefoss
--------

Høsten 2011 var han hos Hønefoss Ballklubb som spillerutvikler og juniortrener. Han reiste til Lisboa i november 2013, men ble så i desember assisterende trener til Roar Johansen for seniorlaget i samme klubb som nettopp rykket ned fra Tippeligaen 2013. Etter en dårlig start som kulminerte med det Altaposten karakteriserer som en krise, forlot de to trenerne klubben i juni 2014 og ble etterfulgt av Rune Skarsfjord.

Kongsvinger
-----------

I september 2014 ble Pimenta presentert i Glåmdalen som ny trener for Kongsvinger IL Toppfotball etter André Bergdølmo, og laget vant 2. divisjon fotball for menn 2015. Tilbake i 1. divisjon fotball for menn 2016 ble Pimenta utvist mot Raufoss Fotball, men ledet Kongsvinger til finalen i Norgesmesterskapet i fotball for menn 2016. Som assistent hadde han portugiseren Gonçalo Pereira (født 1987).

Han ga seg ifølge Glåmdalen som trener i KIL i desember 2016.

Referanser
----------

1. ↑  *Lidenskap for talentene* i Ringerikes Blad den 16. april 2014.
2. 1 2  *Trenere A-lag Arkivert 28. oktober 2016 hos Wayback Machine.* hos Kongsvinger IL
3. ↑  Kjetil Skogheim, *«Flest mulig lengst mulig best mulig»* i Ringerikes Blad den 28. oktober 2011.
4. ↑  *Luis reiser hjem igjen* i Ringerikes Blad den 30. november 2013.
5. ↑  *HBK-Luis blir assistent* i Ringerikes Blad den 23. desember 2013.
6. ↑  *Krisemøte i Hønefoss* i Altaposten den 4. juni 2014.
7. ↑  Terje Sundby, *Luis er KILs nye trener* i Glåmdalen den 2. september 2014.
8. ↑  *Pimenta utvist da KIL vant* i Østlendingen den 3. oktober 2016.
9. ↑  *Rørt og sliten Pimenta* fra NTB tekst den 27. oktober 2016.
10. ↑  Holter, Henrik (9. januar 2017). «Piemonte sa nei til Storklubb». *Glåmdalen*.

Eksterne lenker
---------------

* Luis B Pimenta[*død lenke*] hos clubworldranking.com
**Giovanni Battista Peruzzo** C.P. (født 14. juli 1878 i Molare i Italia; død 20. juli 1963 samme sted) var en italiensk geistlig og katolsk erkebiskop av Agrigento.

Liv og virke=
-------------

### Pasjonist, prest

Giovanni Battista Peruzzo trådte inn i pasjonistordenen, avla profess den 26. juli 1894, og alle presteviet 13. januar 1901.

### Hjelpebiskop i Mantova

Pave Pius XI utnevnte ham den 5. januar 1924 til hjelpebiskop i Mantova og titulærbiskop av *Euroea in Epiro*. Han ble bispeviet av sekretæren for Konstitorialkongregasjonen. kardinal Gaetano De Lai, den 10. februar samme år; medkonsekratorer var visegerent i Roma Giuseppe Palica og hjelpebiskop i Sabina-Farfa, Antonio Micozzi.

### Biskop av Oppido Mamertina

Paven unevnte ham den 19. oktober 1928 yil biskop av Oppido Mamertina. 

### Biskop av Agrigento

Den 15. januar 1932 ble han utnevnt til biskop av Agrigento. Pave Pius XII gjorde ham den 29. mars 1952 til erkebiskop *ad personam*. 

Han deltok på første sesjon av Det andre Vatikankonsil.
**Ali MacGraw** (født 1. april 1939 i Westchester County i New York) er en amerikansk skuespillerinne. 

Hennes mor hadde ungarsk jødisk bakgrunn og hennes far var av skotsk avstamning. Hun har en bror, Dick, som er artist. MacGraw har i voksen alder beskrevet sin far som voldelig. Hun er best kjent for sin rolle i *Love Story*, som hun vant en Golden Globe og mottok en Oscar-nominasjon for. MacGraw hadde sin debut på Broadway-teateret i New York City i 2006 der hun spilte en dysfunksjonell matriark i dramaet *The Celebration*.

Den 12. oktober 2010 deltok MacGraw opp i The Oprah Winfrey Show. MacGraw har uttalt at hun tok en ulovlig abort da hun var tidlig i 20-årene. Fra 1961 til 1962 var hun gift med bankmann Robin Hoen. Den 24. oktober 1969 giftet MacGraw seg med filmprodusenten Robert Evans, som den tredje av hans til sammen syv koner. Deres sønn, Josh Evans, ble født den 16. januar 1971. Paret skilte seg i 1972 etter at hun hadde en affære med Steve McQueen på settet til *The Getaway*. MacGraw giftet seg med McQueen 13. juli 1973. McQueen søkte om en skilsmisse i 1978 etter at han innledet et forhold med Barbara Minty. MacGraw giftet seg ikke igjen etter dette. MacGraw bytter på å bo i Santa Fe, New Mexico og i Los Angeles, California.

Filmografi (utvalg)
-------------------

* 1970 – *Love Story*
* 1978 – *Convoy*

Referanser
----------

1. ↑   FemBio-Datenbank, FemBio-ID 18201, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Internet Broadway Database, Internet Broadway Database person-id 412873, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Internet Movie Database, IMDb-nummer nm0532298, besøkt 13. august 2015[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Ali MacGraw på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) Ali MacGraw i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) Ali MacGraw på Filmdatabasen Rediger på Wikidata

* (da) Ali MacGraw på Filmdatabasen Rediger på Wikidata

* (da) Ali MacGraw på Scope Rediger på Wikidata

* (fr) Ali MacGraw på Allociné Rediger på Wikidata

* (en) Ali MacGraw på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) Ali MacGraw hos Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) Ali MacGraw hos Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

* (en) Ali MacGraw hos The Movie Database Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Deutsche Biographie **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NLA **·** NKC **·** CiNii
 |
Graffiti med det engelske tabuordet «fuck». (BUPA er en helsevirksomhet)
**Tabuord** er en type ord man ikke kan bruke i visse sammenhenger, gjerne kulturelt eller religiøst betinget, fordi de vil støte folk. Alle språk har slike ord som er tabu. Det kan variere ut fra situasjonen om et ord er tabu eller ikke.

Ordforråd
---------

Tabuord kan komme fra område det er vanskelig å snakke om, de kan skildre noe samfunnet ser på som urent, eller de kan være tilsluttet andre forbud, som navnetabu. Typiske norske tabuord har ofte med sex eller religion å gjøre. 

Ordene kan også ha med sårbare saker å gjøre, som rase (for eksempel det amerikanske «N-ordet», *nigger*), eller man kan være redd for ordmagien, som for eksempel troen på at man kunne påkalle ulven ved å nevne navnet hans.

For å unngå tabuord kan man benytte omskrivinger. Dersom et tabu rundt et begrep er sterkt, vil omskrivingen også kunne bli et nytt tabuord.

Bruk
----

Dersom ord er totalt tabu, slik at de aldri mer kan uttales, vil de etter hvert gå ut av språket. De fleste tabuordene har derimot en lang historie bak seg, og er langt fra glemte. Dette er fordi de blir brukte trass i tabuet.

Tabuord kan brukes i uformelle situasjoner, for eksempel om man er sammen med jevnaldrende eller folk av samme kjønn. De kan brukes for å uttrykke sterke følelser, som sinne, da gjerne i form av banning.

For mange er tabuord også tiltrekkende nettopp fordi de er forbudte. Små unger som lærer at noen ord er stygge vil ofte gå rundt og si akkurat disse stygge ordene. For mange forsvinner ikke denne impulsen med alderen. Tabuord er blitt skriblet ned i tusenvis av år; det er for eksempel funnet graffiti med tabuord i Pompeii og på runepinner fra norrøn tid.

Eksterne lenker
---------------

* Ungdom sjokkerer med tabuord – Bruk av tabuord blant dagens norske ungdom (adressa.no)
En **medløper** er en som sympatiserer med en politisk organisasjons ideologi, uten å være medlem av selve organisasjon. 

Opprinnelig myntet Lev Trotskij det russiske begrepet *poputsjik* (en som reiser samme vei) i verket *Literature and Revolution*[*klargjør*] i 1923, for å identifisere russiske intellektuelle som støttet oktoberrevolusjonen, men som ikke var aktive revolusjonære. Betegnelsen forsvant i Sovjetunionen ettersom stalinismen la ytterligere begrensninger på ytringsfriheten i landet. Det ble deretter adoptert av Vesten, hvor det har blitt oftest anvendt nedsettende om intellektuelle, akademikere og politikere i Vesten som sympatiserte med Sovjetunionen, men som ikke meldte seg inn i sin egen nasjons kommunistiske parti.

Betegnelsen har fått nasjonale oversettelser i en rekke land: *Fellow traveller* i USA og Storbritannia; *compagnon de route*, *sympathisant* eller *progressiste* i Frankrike; *Mitläufer* i Tyskland; *compagno di viaggio* eller *di strada* i Italia. I Tyskland ble betegnelsen *Mitläufer* brukt i kjølvannet av det tredje rikets nederlag om personer som til tross for ikke å bli formelt dømt for å ha deltatt i krigsforbrytelser, var såpass involvert i regimet at allierte styresmakter ikke kunne rettslig frikjenne dem fra å assosieres med Wehrmachts krigsforbrytelser. Under mccarthyismen rådet det en sterk antikommunistisk stemning i USA. I boken *Masters of Deceit: The Story of Communism in America and How to Fight It* (1958), definerte FBI direktør John Edgar Hoover fem potensielt farlige grupper som promoterte kommunistiske ideer, hvor medløper var en av dem.

Referanser
----------

1. ↑  Caute, David (1988): *The Fellow-Travellers: Intellectual Friends of Communism*. Yale University Press. S. 1-2
2. ↑  Bullock, Alan og Stephen Trombley (red.) (1999): *The New Fontana Dictionary of Modern Thought*, third edition. HarperCollinsPublishers. S. 313
3. ↑  Caute, David (1988): *The Fellow-Travellers: Intellectual Friends of Communism*. Yale University Press. S. 2
4. ↑  Hoover, J Edgar (1958). *Masters of Deceit: The Story of Communism in America and How to Fight It*. Kessinger Publishing.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
***Gutta på tur*** er en norsk reise- og kokkeprogram med Arne Hjeltnes, Arne Brimi, Vegard Ulvang og Bjørn Dæhlie som gikk på TV 2 fra 1996 til 2002. Konseptet gikk ut på at de reiste til forskjellige steder rundt om i verden. Reisene strakk seg fra Alaskas villmark til diverse vintersportssteder i Europa og videre til Midtøsten, Øst-Asia og Afrika. Turene gikk også til forskjellige steder i Norge. Å fange sin egen mat var sentralt i serien. Serien ble avsluttet i 2002, men de lagde noen spesialprogrammer i 2010 og 2017.

Arne Hjeltnes var programleder i Gutta på tur.  Foto: Jarle Vines 
Programmet utviklet seg fra andre programmer og opptredener som Brimi, Dæhlie, Hjeltnes og Ulvang gjorde i 1995. Blant annet hadde de en opptreden sammen i NRKs barne- og ungdomsprogram *Heia Norge*. En av de første egenproduserte sendingene med de fire hadde tittelen «Vegards villmark», der Brimi, Hjeltnes og Dæhlie ble invitert hjem til der Ulvang bodde. Dette var et spesialprogram på rundt 50 minutter som ble sendt på TV 2 torsdag 21. desember 1995.

Serien fikk prisen beste underholdningsprogram under Gullruten 2000 for episoden *Gutta på tur til Tanzania* mens Arne Hjeltnes vant klassen for beste programleder under Gullruten 1998 og 2000.

Slutt
-----

Serien ble avviklet i 2002, da Bjørn Dæhlie og Vegard Ulvang brøt samarbeidet med TV 2. Dette skjedde i etterkant av kanalens dokumentarprogram Rikets tilstand med Gerhard Helskog som programleder. I et av programmene som kom høsten 2002 gjaldt det avdekking av bestillinger av dopingmedikamenter til norske langrennsutøvere under Vinter-OL 1994 på Lillehammer. I programmet ble det sådd tvil rundt hvorvidt profilerte norske toppidrettsutøvere hadde vunnet på ærlig vis. Deriblant ble både Bjørn Dæhlie og Vegard Ulvang mistenkeliggjort. Dæhlies navn ble knyttet til hundrevis av artikler rundt doping, publisert på internett. Dæhlie hevdet at dette var skader som i utlandet var så å si helt uopprettelige.

Gutta gjorde imidlertid et comebackprogram i desember 2010. Hvor de var på fisketur med Kong Harald V i Vefsna-vassdraget i Nordland. 

Høsten 2017 ble det sendt fire nye episoder. Blant gjestene var Dronning Sonja og Petter Northug.

Bøker
-----

* Hjeltnes, Arne; Brimi, Arne; Dæhli, Bjørn; Ulvang, Vegard (1997). *Gutta på tur*. Samlaget. ISBN 8252149901.  [2. utgave gitt ut i 1999 med ISBN 8252155200]

Referanser
----------

1. ↑  VG (15.10.1995)
2. ↑  «Populær retur for «Gutta på tur»». *VG* **(norsk)**. Besøkt 7. september 2017.

Eksterne lenker
---------------

* Mer på lur fra gutta på tur (Dagbladet, 2000)
* Penger på tur (Dagbladet, 2001)
* (en) *Gutta på tur* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Gutta på tur* hos Filmfront Rediger på Wikidata
**Valerij Serdjukov** (født 9. november 1945 i landsbyen Horosjevka i Homjel voblasts i Hviterussland) er guvernør i Leningrad oblast. 

Serdjukov har bergverksutdanning fra Leningrad Plekhanov gruveinstitutt, med spesialisering innen økonomi og organisasjon i gruveindustrien. Han begynte i 1962 som arbeider ved fabrikken Gomseljmasj og fra 1967 i kullgruver i Vorkuta. Fra 1970 var han aktiv politiker i SUKP (Sovjetunionens Kommunistiske parti) og Komsomol (det kommunistiske ungdomsforbundet). I en periode var han førstesekretær i Vorkuta SUKP og folkevalgt i Vorkuta Sovjet av folkets deputerte, og i Statsrådet i republikken Komi. I 1990 ble han utnevnt som visegeneraldirektør i gruveselskapet Vorkutaugolj.

I 1996 ble Valerij Serdjukov viseguvernør i Leningrad oblast (Leningrad fylke), med ansvar for industri, energi, skog og naturressurser. I desember 1997 ble han utnevnt til første viseguvernør i Leningrad oblast. I ett år, fra 1998 til 1999, var han fungerende guvernør i Leningrad oblast på grunn av at daværende guvernør Vadim Gustov ble medlem i regjeringen Primakov. 

19. september 1999 ble Valerij Serdjukov valgt som guvernør i Leningrad oblast. I september 2003 ble han gjenvalgt. Senere er han «utnevnt» til guvernør av president Vladimir Putin.

Valerij Serdjukov er gift, har to voksne sønner og tre barnebarn, to gutter og en jente.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Perspektivet Museum** (PEM) er en stiftelse i Tromsø opprettet i 1996, med formål å formidle og utvikle kunnskap som basis for forståelse for sammenhenger i tilværelsen, skape toleranse for kulturelt mangfold og bidra med alternative perspektiver på kultur og samfunn. Huset var hjemmet til den norske forfatteren Cora Sandel. 

Museet er en del av det nasjonale museumsnettverket, og deltar i nettverk for minoriteter og kulturelt mangfold og i nettverk for samtidsdokumentasjon og forskning..

Ved opprettelsen ble Troms Folkemuseum og samlingene ved Tromsø bymuseum tatt opp i den nye stiftelsen. I tillegg til hovedbygningen i sentrum av Tromsø, eier museet to friluftsanlegg med til sammen 24 antikvariske bygg som inngår i sommersesongens formidlingsprogram. Samlingenes omfang og innhold gjenspeiler derfor Tromsø og omegns museumshistorie fra 1950-tallet og framover.

I 2004 åpnet museet i Storgata 95, et fredet patrisierhus fra 1838 som fra 1911 og 90 år framover fungerte som Folkets Hus. I 2005 ble PEM eier av trebygningen som ligger nord i Gågata.

Formidling av fotografi innen den dokumentariske sjangeren er et viktig virksomhetsfelt ved museet som inngår i et internasjonalt samarbeid.

I 2017 fikk museet 25 malerier malt av Cora Sandel som testamentarisk gave etter Sandels sønn Erik Jönsson.

Bilder
------

* Utsikt fra BispegataUtsikt fra Bispegata
* MuseumstrapperMuseumstrapper
* Museumsinteriør, permanent utstillingMuseumsinteriør, permanent utstilling
* Museumsinteriør, midlertidig utstillingMuseumsinteriør, midlertidig utstilling
* KvitnesgårdenKvitnesgården
* MortengårdenMortengården
* StraumenStraumen

Referanser
----------

1. ↑  «Sara Fabricius malerier ankommet Tromsø - Perspektivet Museum». *Perspektivet Museum*. Besøkt 24. juli 2017.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Perspektivet Museum
* (no) «Perspektivet Museum». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
* (no) Perspektivet Museums fotoarkiv på Flickr

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Riksantikvaren kulturminne
 |

Portal: Tromsø
Inngangen til Radisson Blu-hotellet i Tromsø Foto: Saibal Mitra 
Radisson Blu hotel sett fra Fjellheisen Foto: Saibal Mitra 
**Radisson Blu Hotel Tromsø** er et hotell i Tromsø under Radisson Hotels. Hotellet har 269 rom og ligger i Sjøgata i sentrum av byen.

Det har vært kafé- og pensjonatdrift i kvartalet i over femti år. I 1960 starta Egil Kjær Central gjestgiveri i bygget, som tidligere hadde romma Hotell Jahnson. Etter noen år lanserte Kjær planer om et nytt storhotell i byen, og han fikk myndighetenes aksept for å rive hele kvartalet i Sjøgata mellom Fredrik Langes gate og Bankgata. Her ble Central Hotell reist over ni etasjer. Det stod ferdig i 1969. I 1971 inngikk Kjær en samarbeidsavtale med SAS-hotellene, en kjede som seinere blei overtatt av Radisson.

Poul-Henrik Remmer har vært hotellsjef siden 2011. Dag Høybakk overtok som direktør ved hotellet i 2012.

Hotellet har flere skjenkesteder, blant annet puben Rorbua, som i mange år var åsted for NRKs humorprogram *Du skal høre mye*.

Referanser
----------

1. ↑  Halvard Tjelmeland: *Tromsø gjennom 10000 år*, bind 4: «Fra byfolk og bona til tromsøværing», Tromsø 1996, side 91–92.
2. ↑  «Lun danske styrer Radisson Blu Hotel Tromsø». Boarding.no. 9. juni 2011. Arkivert fra originalen 8. januar 2014. Besøkt 8. januar 2014.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
Tilbud innen spesialpsykiatri er lokalisert til Åsgård i Tromsø (tidligere Åsgård sykehus).  Foto: Siri Uldal 
Åsgård, Universitetssykehuset Nord-Norge HF - Psykiatriske avdelinger Foto: Harald Groven 
**Åsgård sykehus** i Tromsø i Troms er et psykiatrisk sykehus. Det er i dag en psykiatrisk avdeling av Universitetssykehuset Nord-Norge HF.

Historie
--------

Troms og Tromsø sykehus startet tidlig i 1950-årene sin psykiatriske avdeling i to moderniserte tyskerbrakker ("Brakka" og "Skattøra"), samt noen senger ved St. Elisabeth Hospital fra 1949. St. Elisabeth ble nedlagt i slutten av 1950-årene, mens de øvrige psykiatriske tilbudene ("Brakka" og "Skattøra") ble nedlagt da klinikkavdelingen ved Åsgård sykehus ble tatt i bruk i 1966.

I 1948 kjøpte staten eiendommen Åsgård, gnr. 118, bnr. 1, i Tromsøysund. I 1961 var sykehuset ferdig bygget og klar for delvis drift og overført fra staten til Troms og Finnmark fylkeskommuner og bykommunene Harstad, Tromsø, Hammerfest, Vadsø og Vardø.

Portal: Tromsø

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
Cafébygget tegnet av Peter Zumthor for det nye museet om Allmannajuvets gruvehistorie.
**Allmannajuvet** er et juv mellom Sauda og Hellandsbygda i Rogaland. På slutten av 1800-tallet drev Sauda Grubekompani sinkgruver på stedet i en årrekke, men etter en lang periode uten aktivitet og tomme bygninger som stod til forfall, bestemte Sauda kommune seg for å rive dem. Anlegget fikk en liten opprustning på slutten av 1980-tallet da kommunen sammen med lokale entusiaster restaurerte og åpnet stien inn til gruveåpningene.[] Gangvei for besøkende til gruvene ble åpnet i 2018.

I 2005 ble det planlagt en rasteplass i forbindelse med prosjektet Nasjonale turistveger. Planen ble utvidet og førte til et mer omfattende prosjekt en hva som originalt ble forespeilet. Der gikk en bort fra en enkel rasteplass, til ett anlegge med museum og opplevelse i tilknytning til de gamle gruvene. Den sveitsiske arkitekten Peter Zumthor fikk oppdraget med å designe bygningene, og etter en utviklingsperiode åpnet anlegget den 8 september 2016. Statens vegvesen har brukt 175 millioner kroner på tilretteleggingen. Anlegget ble nominert til arkitekturprisen for 2017.

Anlegget består av en parkeringsplass med servicetilbud, et cafébygg og galleri. Når det er foretatt ras-sikring av stien vil det også være muligheter for omvisning i de gamle sinkgruvene.

Referanser
----------

1. ↑  «Inn i Saudas mørke og 136 år gamle attraksjon». *Aftenbladet*. Besøkt 25. august 2018.
2. ↑  «Nasjonale turistveger Allmannajuvet». Statens vegvesen. Arkivert fra originalen 25. august 2018. Besøkt 25. august 2018.
3. ↑  «Tror 10.000 vil besøke Allmannajuvet». *Aftenbladet*. 15. mars 2017. Besøkt 25. august 2018.
4. ↑  «Nominert til Arkitekturprisen 2017». *www.h-avis.no* **(norsk)**. 5. juli 2017. Besøkt 25. august 2018.
**Askjum** er en matrikkelgard i Nordlia i Østre Toten (gnr. 138). Eiendommen var fram til ca. 1900 den klart største i Nordli skolekrets, med et totalareal på ca. 1 300 mål og ei matrikkelskyld på over 33 mark. Mens husa lå på rundt 325 meters høyde, strakte eiendommen seg helt ned til Mjøsa, 200 meter lavere. Rundt forrige århundreskifte begynte ei omfattende oppstykking, der mesteparten av skauen og enga ble solgt til nyoppretta småbruk. I 1997 hadde hovedbølet (bnr. 8) igjen ca. 230 mål dyrka jord og 380 mål skau og annet areal, men i 1999 ble rundt 80 mål av *Nordskauen* hogd og lagt ut til byggefelt (Askjumlia). 

I Askjums velmaktstid var blant annet en av Østre Totens ordførere eier av garden, nemlig sakfører Jacob Brager (ordfører 1862-65). Ei av Bragers døtre var forlova med Axel Fahlstrøm, drivkraft innafor Gjøviks kulturliv rundt 1880. Ei anna datter, *Karoline*, ble gift med kunstmaleren Eivind Nielsen.

De to våningshusa er gamle, etter tradisjonen fra ca. 1750, men sterkt ombygd. I 1929 var det eierskifte på garden, og i den forbindelse holdt selgeren igjen tomt til *Askjumvillaen*, den første frittliggende villaen i Nordlia. Huset er bygd i tilnærma jugendstil.

Gardsnavnet er etter Rygh en sammensetning av treslaget *ask* og *heim*. På garden er det fruktbar jord, og edellauvtreet ask trives godt der. Askjum er et vanlig gardsnavn på flatbygdene på Østlandet og finnes blant annet i nabobygdene Vardal, Eidsvoll og Brandbu.

Småbruk under Askjum
--------------------

* *Ask* (husa ligger like ved den gamle husmannsplassen *Lund*)
* *Askeli*
* *Bakkeli*
* *Gropen/Sørli*
* *Nyland*
* *Solheim* (som husmannsplass kalt *Askjumstuggua*)
* *Vilberg*

Kilder og litteratur
--------------------

* Breilid, Ludvik Olsen: *Askjums historie* (utrykt manuskript), Breilid 1941.
* Norske Gardsbruk (1997)

Eksterne lenker
---------------

* Norske Gaardnavne
***Varangeren*** var en ukeavis som ble utgitt i Vadsø i Finnmark. Avisa kom første gang ut 8. august 2007. Dekningsområdet var Vadsø kommune, og der konkurrerte den særlig med avisa *Finnmarken*.

Initiativtaker og styreleder var Torbjørn Nordgård. Nordgård er også styreleder i Østhavet i Vardø og nestleder i styret i Sør-Varanger Avis i Kirkenes. *Varangeren* ble trykket hos *Sør-Varanger Avis*, som også var med på eiersiden, sammen med avisa *Østhavet* og lokalt næringsliv i Vadsø. *Varangeren* opphørte i juni 2012 etter å ha slitt økonomisk lenge på grunn av lave annonseinntekter.

Ansvarlig redaktør
------------------

* Gry Johanin 2008–2012
* Torbjørn Ittelin 2007–2008

Se også
-------

* Aviser i Finnmark

Opplag
------

Bekreftede netto opplagstall fra Norsk Opplagskontroll og Landslaget for Lokalaviser.

* 2007: 1 071
* 2008: 1 176
* 2009: 1 236
* 2010: 1 219
* 2011: 1 188

Referanser
----------

1. 1 2  «Varangeren legges ned». *Finnmarken*. 6. juni 2012. Besøkt 27. oktober 2012.
2. ↑  Årets tall publiseres på 
LLAs nyhetssider, eldre tall er tilgjengelige på nett: 2008[*død lenke*], 2009[*død lenke*], 2010[*død lenke*] (Besøkt 27. februar 2011)

Eksterne lenker
---------------

* *Varangeren*
* Ny avis i Vadsø[*død lenke*]
* Ny lokalavis i Vadsø

Portal: Litteratur
**Berg-Kragerø Museum** er en avdeling av Telemark Museum og ble opprettet som museum i Kragerø i 1955. I 1979 kom et nytt bygg, som ble utvidet i 1998. Her finnes utstillinger, kontorer, bibliotek, arkiv samt en liten kafé og souvernirbutikk. «Lystgården» var den opprinnelige museumsbygningen og tjente som sommerhus for familien Homan på 1800-tallet.

Parken i området er en del av museet, og her ligger hytta "Solhaug", «Matroshuset» (også kjent som «Bestas hus»), «Kornbua» og «Riggerbua». For tiden er Nybygget, Lystgården og Solhaug de eneste bygningene som åpne for besøkende i sommersesongen. Ellers på året er Nybygget åpent ved arrangement og særutstillinger.

Berg-Kragerø Museum kom til da testamentet til den siste eieren, Henriette Marie «Jeia» Homan (1866-1943) ble kjent etter andre verdenskrig. Hun ønsket lenge å gjøre eiendommen til museum, og samlet i sin levetid mye av kulturhistorisk verdi. Hun hadde stor gjeld, og først i 1955 ble eiendommens kulturelle verdi verdsatt da museet endelig åpnet.

Bygningene
----------

**Hytta** er fra 1947 og sto tidligere på Brønnholmen i Kragerøskjærgården. Den ble åpnet for publikum i 2005 og er innredet med gjenstander fra tidlig etterkrigstid. Hele hytta ble flyttet uten at den ble tatt fra hverandre, og utenfor finner man en tradisjonsrik utedo, komplett med bilde av kronprinsparet.

Bygget er en del av museets prosjekt «Hytteliv i endring». Ideen med prosjektet er å vise hvordan hyttelivet i Kragerøskjærgården har utviklet seg, og ønsket er å utvide utstillingen med hytter fra andre perioder.

**Kornbua** er fra vestre Øya i Kragerø og ble bygget som en del av et større anlegg for kjøpmann Georg Dahll. Den er første gang nevnt i branntakstbeskrivelsen av 20. oktober 1823. Med til anlegget hørte en vindmølle ved navnet Fornyet Haab, som brant ned i 1829. Kornbua kom til Berg i 1949.

**Matroshuset** er ett bygg som ligger i parkområdet på Berg i Kragerø, og er fra andre halvdel av 1800-tallet. Huset er en typisk representant for boliger til sjøfolk og arbeidere i denne perioden. Huset sto opprinnelig på Kammerfoss og ble flyttet til Berg i 1983. Navnet Bestas Hus har det fått etter sin siste eier, Sofie Langtvedt, som bodde i huset til sin død.

**Riggerbua** fra Rømerverven hørte opprinnelig til en skuteverv som i sin tid sto på Marienlyst, ytterst på odden ved sundet mot Valberg, der sykehuset ligger i dag. I Riggerbua ble master, rær og rundholter med tilhørende tauverk stelt og reparert. Bygget ble flyttet til Berg i 1976.

Utenom anlegget på Berg omfatter museet **Kittelsenhuset** i Kragerø sentrum, som viser en del av samlingene etter tegneren Theodor Kittelsen.

Litteratur
----------

* Welle-Strand, Erling (1916-2013) (1974). *Museums in Norway*. Oslo: Royal Ministry of Foreign Affairs. ISBN 8271770039.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** VIAF **·** LCCN **·** KulturNav
 |
**Pascale Marie-Pierre Cécile Baudonnel**
(født 1960)
er en fransk-norsk yster og bonde,
prisbelønt for sine produkt og for sitt
arbeide med tradisjoner.

Hun gikk på Fosen folkehøgskole.
Siden hun flyttet til bygda Undredal i Aurland (1983)
har hun virket ved Ivar-Bjarne Undredals familiebedrift
og senere bygdesameiet *Undredal Stølsysteri* 
som med den iboende bakteriekultur tilvirker
brimost og hvitost av geit. Dette produktet
ble første norske som av den internasjonale 
bevegelsen Slow Food ble erklært utrydningstruet (*Presidium*).

Baudonnel er utdannet ysteteknolog
fra franske ENILIA (Ecole Nationale d'Industrie Laitière et des Industries Agroalimentaires) i Surgères, og
ble i 1988 viden kjent i
arbeidet for å påvise de kvalitetsforringende sider ved
pasteurisering. 
Hun etablerte den landsomfattende organisasjonen 
Norsk Gardsost (1997), som 
organiserer de fleste som jobber med småskala melkeforedling i Norge. 

På andre fronter har hun blant annet bidratt til fornying av
Sognebunaden, dog i tråd med Bunad- og folkedraktrådets 
retningslinjer.

Utmerkelser
-----------

* Seterprisen 2005
* Ingrid Espelid Hovigs matkulturpris 2006
* Bygdeutviklingsprisen 2007 for Sogn og Fjordane, fra Innovasjon Norge
* Økopris Vestlandet 2010

Referanser
----------

1. ↑  BU-prisen 2007 til Undredal stølsysteri BA[*død lenke*]
2. ↑  Brimost frå Sogn, Slow Foods første norske presidium Arkivert 28. mai 2006 hos Wayback Machine.
3. ↑  Tradisjonsmat må produseres etter tradisjonelle metoder Arkivert 18. april 2012 hos Wayback Machine. fra Bunadsmagasinet 2/04
Husmannsplassen Hola på Heddal Bygdetun.
Vengebur fra Nord-Sem og loft fra Graver-Tveiten på Heddal Bygdetun.
**Heddal bygdetun** er et friluftsmuseum i Notodden kommune i Telemark fylke. Bygdetunet består av en samling verneverdige bygninger og inventar helt fra middelalderen og opp til 1930. 

Ca. 300 meter fra bygdetunet ligger Heddal stavkirke. Kulturstigen – en kultursti der besøkende via elektroniske informasjonspunkter kan oppleve stavkirkeområdet – er et samarbeid mellom Heddal stavkirke og Heddal og Notodden museumslag. 

I 2010 overtok Norsk Industriarbeidermuseum driften av Heddal bygdetun. Heddal og Notodden museumslag eier bygningene og samlingene.

Bygdetunet har åpent hver sommer fra 15. juni til 15. august.

Referanser
----------

1. ↑  Pedersen, Jarle (11. mars 2010). «Sikrer fremtiden». *Telemarksavisa* **(norsk)**. Besøkt 23. april 2023. «Heddal bygdetun konsolideres med Norsk Industriarbeidermuseum.»

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Heddal bygdetun – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Heddal bygdetun
* Heddal bygdetun på notodden.no

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | KulturNav
 |
**Jurij Nikolajevitsj Sapega** (russisk: Юрий Николаевич Сапега født 1. januar 1965 i Hrodna i nåværende Hviterussland, død 29. september 2005 i Moskva) var en sovjetisk volleyballspiller som deltok i de olympiske leker 1988 i Seoul.

Sapega vant en olympisk sølvmedalje i volleyball under OL 1988 i Seoul. Han var med på det sovjetiske laget som kom på andreplass i volleyballturneringen for menn bak USA. Sovjetunionen vant semifinalen mot Argentina med 3 - 0 men tapte finalen med 1-3 mot USA. Sapega spilte fire kamper i OL-turneringen.

OL-medaljer
-----------

* 1988 Sør-Koreas flagg Seoul - Sølv Sølv i volleyball menn Sovjetunionens flagg Sovjetunionen

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Jurij Sapega – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Jurij Sapega – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (it) Jurij Sapega – Lega Pallavolo Serie A (menn) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Esten Oddmund Sæther** (født 13. februar 1955 i Oslo) er en norsk pressemann og fotballtrener. Han er utdannet historiker fra Universitetet i Oslo og begynte som journalist i *Vårt Land* (1981–1984). Siden 1984 har Sæther vært tilknyttet *Dagbladet*, først som sportsreporter, deretter som sportsredaktør, politisk reporter, redaksjonssjef, nyhetsredaktør og første redaktør for *dagbladet.no* fra 2000 til 2008. Han er nå avisas sportskommentator .

Sæther var trener for landslaget i futsal (2009-2015), og er også mangeårig trener for KFUM-Kameratene Oslo i 2. divisjon.

I 2015 ble han tildelt Norske Idrettsleder-Veteraners sportsjournalistpris.

Familie
-------

Esten Sæther er gift med Elin Toft og far til den tidligere fotballspilleren og frilansjournalisten Eivind Sæther, samt KFUMs tidligere toppscorer Jon Andre Sæther og lærer Line Sæther.

Referanser
----------

1. ↑  «2015; Esten O. Sæther». Norske Idrettsleder-Veteraner. 9. november 2015. Besøkt 2. januar 2016.

| * v
* d
* r
Vinnere av Norske Idrettsleder-Veteraners Sportsjournalistpris |
| --- |
| 
* 2008: Dag Vidar Hanstad (Aftenposten)
* 2009: Mette Bugge (Aftenposten)
* 2010: Truls Dæhli (VG)
* 2011: Kjetil Kroksæter (Adresseavisen)
* 2012: Reidar A. Sollie (Arbeiderbladet / Dagsavisen)
* 2013: Ola Bernhus (Aftenposten)
* 2014: Davy Wathne (TV2)
* 2015: Esten O. Sæther (Dagbladet)
* 2016: Arne Hole (Aftenposten)
* 2017: Ole Kristian Strøm (VG)
* 2018: Karen-Marie Ellefsen (NRK)
* 2019: John Rasmussen (Dagbladet)

 |
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Algeries flagg Algerie |
| Friidrett: |
|  Paralympiske leker |
| Gull | Rio de Janeiro 2016 | 1500 m T13 |
| Gull | London 2012 | 800 m T13 |
| Friidrett Para-VM i friidrett |
| Gull | London 2017 |  1500 m T13 |
| Sølv | London 2017 |  800 m T13 |
| Sølv | Doha 2015 |  800 m T13 |
| Sølv | Doha 2015 |  1500 m T13 |
| Gull | Lyon 2013 |  800 m T13 |
| Gull | Lyon 2013 |  1500 m T13 |

**Abdellatif Baka** (født 7. mai 1994 i El Eulma) er en algerisk handicapidrettsutøver, som konkurrerer i friidrett. Han konkurrerer i klassene T12 og T13, som er for synshemmede utøvere. Han har to VM-gull fra 2013 og har også gull fra Paralympics i 2012 og 2016. 

Han begynte med friidrett 11 år gammel. Hans bror, Fouad Baka, er også paralympisk friidrettsutøver, og deltok ved Paralympiske sommerleker 2016.

Idrettskarriere
---------------

2012
Baka deltok ved Paralympiske sommerleker 2012 i London. Der vant han 800 meter i klassen T13, med ny personlig rekord på 1:53,01. Han deltok også på 1500 meter, og satte personlig rekord i innledningsheatet med 3:58,72, men gikk ikke videre til finalen. 

2013
Ved Para-VM i friidrett 2013 i Lyon vant han både 800 og 1500 meter. På 1500 meter satte han ny mesterskapsrekord med tiden 3:53,05.

2015
Han deltok igjen ved Para-VM i friidrett 2015 i Doha, og fikk to nye internasjonale medaljer. Han fikk sølv på 800 meter, ca et sekund bak russiske Egor Sharov, og han fikk også sølv på 1500 meter, bak marokkanske Abdelillah Mame. 

2016
Ved Paralympiske sommerleker 2016 i Rio de Janeiro vant han 1500 meter i klassen T12/13, der han satte ny verdensrekord i klassen T13 med tiden 3:48,29. Han deltar også på 400 meter, der han hadde nest raskest tid i kvalifiseringen, og gikk til finalen. 

2017
Han deltok i Para-VM i friidrett 2017, og fikk der gull på 1500 meter i T13-klassen, og sølv på 800 meter, bak Fouad Baka.

Referanser
----------

1. ↑  IPC - *2013 IPC Athletics World Championships Lyon*, besøkt 15. september 2016.
2. ↑  Rio 2016 - *Men's 1500m - T12/13 - Standings* Arkivert 15. september 2016 hos Wayback Machine. besøkt 15. september 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Profil og resultater hos IPC
* (en) Rio 2016 - Abdellatif Baka (arkivert)
* (en) London 2012 - Abdellatif Baka (arkivert)
Bayburt festning.
**Bayburt** er en by nordøst i Tyrkia, ved elven Çoruh. Den er provinshovedstad i provinsen Bayburt og hadde 35 654 innbyggere i slutten av 2011.

Navnet Bayburt kommer fra den armenske endelsen *-pert* eller *-bert*, som betyr «fort».[] Bayburt var en gang et viktig stoppested på silkeveien. Det antas at byen ble grunnlagt omkring 100 f.Kr. mens det historiske fortet har aner fra 2000 f.Kr.[]

Byen ble besøkt av Marco Polo og av den tyrkiske reisende Evliya Celebi. Bayburt har flere historiske moskéer, tyrkiske bad (*hammam*) og gravsteiner. Ruiner av den gamle middelalderfestningen kan fortsatt sees på toppen av en høyde nord for byen. Festningen tilhørte Bagratuni-dynastiet i tre århundrer før den gjennomgikk en fullstendig ombygging under Saltuk-herskeren Mugis-al-Din Tugrul Sah i perioden 1200-1230. En innskrift på festningsmurene vitner om denne ombyggingen. Tidlig på 1700-tallet ødela russiske tropper festningen, som imidlertid ble gjenoppbygd under osmanene før den igjen ble ødelagt i 1829.

Referanser
----------

1. ↑   Türkiye istatistik Kurumu; Adrese Dayalı Nüfus Kayıt Sistemi, Nüfus Sayımı Sonuçları Arkivert 20. september 2015 hos Wayback Machine. Adressebasert folkebokføringssystem. Lest 29. januar 2012.

Eksterne lenker
---------------

* *Baburt* Wikisource: Encyclopediae Britannica (1911), Ninth Edition
* *Baburt* Wikisource: Encyclopediae Britannica (1911), Eleventh Edition

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** GeoNames
 |
Benådning av Joe Arpaio i 2017.
**Benådning** er fullstendig eller delvis ettergivelse av straff etter falt dom.

Norge
-----

I Norge gis benådning etter Grunnloven § 20 («Kongen har rett til i statsrådet å benåde forbrytere etter at dom er falt.») av Kongen.

Sakene forberedes av Justisdepartementet og fremmes i Statsråd. Departmentet har fått delegert fullmakt til å avslå benådning, men anledningen til å gi benådning tilligger Kongen, det vil si Kongen i statsråd etter konstitusjonell statsrett.

Benådningsinstituttet fikk fornyet oppmerksomhet høsten 2005 da det ble hevdet at kriminelle hadde kjøpt legeerklæringer for å få benådning.

I Norge var frem til 2010 benådningen unntatt offentligheten, og per oktober 2017 er saksdokumentene i en benådningssak hemmelige. Hverken avslag eller benådning begrunnes. Benådning kan innebære at straffen ettergis i sin helhet eller at den blir gjort betinget med 2 års prøvetid.

Referanser
----------

1. 1 2 3  «Benåding - Kriminalomsorgen.no». *www.kriminalomsorgen.no*. Besøkt 21. juli 2022.
2. ↑  «Selger falske legeerklæringer til kriminelle». *www.dn.no* **(norsk)**. Besøkt 10. oktober 2017.
3. 1 2  «Det kan ikke utelukkes at Odd Nerdrum ble benådet fordi han er Odd Nerdrum | Andreas Slettholm». *Aftenposten*. Besøkt 10. oktober 2017.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC **·** BBC Things
 |
Fra Qinghui-parken i Shunde
Kart over administrative enheter
Også fra Qinghui-parken
**Shunde** (kinesisk: 顺德区; pinyin: *Shùndé Qū*, kantonesisk: *Seuhn Dak*) er et bydistrikt i byprefekturet Foshan i provinsen Guangdong i Folkerepublikken Kina. 

Befolkningen var på 24 641 068 426 innbyggere i 1999.

Det store kjøkkenindustrikonsernet Midea har hovedkontor i Shunde, likeså klimaanleggprodusenten Galanz.

Administrative enheter
----------------------

| Navn | Kinesisk (forenklet kinesisk) | hanyu pinyin |
| --- | --- | --- |
| Daliang subdistrikt | 大良街道 | Dàliáng Jiēdào |
| Ronggui subdistrikt | 容桂街道 | Róngguì Jiēdào |
| Leliu subdistrikt | 勒流街道 | Lēiliú Jiēdào |
| Lunjiao subdistrikt | 伦教街道 | Lúnjiào Jiēdào |
| Beijiao storkommune | 北滘镇 | Běijiào Zhèn |
| Lecong storkommune | 乐从镇 | Lècóng Zhèn |
| Jun'an storkommune | 均安镇 | Jūn'ān Zhèn |
| Xingtan storkommune | 杏坛镇 | Xìngtán Zhèn |
| Chencun storkommune | 陈村镇 | Chéncūn Zhèn |
| Longjiang storkommune | 龙江镇 | Lóngjiāng Zhèn |

Samferdsel
----------

### Jernbane

Høyhastighetsbanen Guangzhou–Zhuhai Intercity Mass Rapid Transit betjener byen.

### Vei

Kinas riksvei 105 løper gjennom fylket. Denne viktige trafikkåren begynner i Beijing, løper sørover og ender ved kysten i Zhuhai. Den går innom større byer som Tianjin, Dezhou, Jining, Shangqiu, Jiujiang, Nanchang og Guangzhou.

Referanser
----------

1. ↑  National Population Statistics Materials by County and City – 1999 Period, *i* China County & City Population 1999, Harvard China Historical GIS

Eksterne lenker
---------------

* Lokalregjeringens side Arkivert 22. juli 2009 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** GeoNames
 |