recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
***Second Sight*** er et action-eventyrspill utviklet av Free Radical Design til GameCube, PlayStation 2, Xbox og Windows som kom ut i 2004.

Handling
--------

Spillet foregår i en verden hvor parapsykologi eksisterer, og hemmelige forskningsprosjekter avdekket bevis på at kraftige psykiske evner kunne overføres genetisk til andre områder. Spillets viktigste antagonist er et fiktivt amerikansk byrå kalt National Security Executive (NSE) som ønsker å bruke denne parapsykologiske forskningen til deres egne formål. Den amerikanske parapsykologi-forskeren John Vattic våkner inne i en celle ved et medisinsk anlegg i Virginia, uten noen minner om hans fortid eller identitet. Spilleren oppdager at han besitter kraftige psykiske evner av ukjent opprinnelse, som han bruker for å komme seg løs og utforske anlegget han blir holdt fanget ved.

Etter hvert opplever han også tilbakeblikk, som lar ham huske sin egen identitet. Spilleren husker at han ble rekruttert av Pentagon seks måneder tidligere, for å hjelpe til med et viktig oppdrag som ble utført av WinterICE - en spesiell gruppe soldater ledet av oberst Joshua Starke, og hans rådgiver Jayne Wilde. De hadde fått ordre om å reise til Sibir for å få tak i Victor Grienko, en anerkjent russisk vitenskapsmann som søkte om politisk asyl i USA, som hadde utført omfattende forskning på parapsykologi. Tilbake i nåtiden får Vattic tilgang til anleggets pasient-journaler, bare for å finne ut at Jayne Wilde hadde dødd under oppdraget på grunn av et bakholdsangrep fra russiske tropper.

Referanser
----------

1. 1 2   Redump.org[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Castro, Juan (17. september 2004). «Second Sight». *IGN* **(engelsk)**. Besøkt 13. mai 2023.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Second Sight* på Steam Rediger på Wikidata

* (en) *Second Sight* på GOG.com Rediger på Wikidata

* (en) *Second Sight* hos MobyGames Rediger på Wikidata

* (en) *Second Sight* på Metacritic Rediger på Wikidata

* (en) *Second Sight* hos Internet Game Database Rediger på Wikidata

* (en) *Second Sight* hos GameFAQs Rediger på Wikidata

* (en) *Second Sight* hos GameFAQs Rediger på Wikidata

* (en) *Second Sight* hos GameFAQs Rediger på Wikidata

Portal: Videospill
**Æthelbert** (også skrevet *Aethelbert* og *Ethelbert*; født ca. 552, død 24. februar 616) var konge av Kent i dagens England fra ca. 580 eller 590 og til sin død. Han ble etter sin død regnet som helgen.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Han var sønn av forgjengeren Eormenric, ifølge *Den angelsaksiske krønike*. Det er noe uklart når han kom til makten; Gregorius av Tours nevner ham som «en mann fra Kent», og ikke som konge, og derfor er det mulig at det var såpass sent som ca. 590.

### Konge

Æthelbert forsøkte omkring år 590 uten hell å fravriste Ceawlin av Wessex overherredømmet over det sørlige England iog bli ny bretwalda, angelsaksisk overherre. Han marsjerte inn i området mellom *Andredsweald* og Themsen (sør for London), men led nederlag for Ceawlin og hans bror Cutha ved *Wibbandune* (Wimbledon ?) og forfulgt tilbake til Kent.

Hans ekteskap med Bertha, datter av merovingerkongen Karibert I styrket så hans posisjon, og førte til en allianse med Europas mektigste rike. Senere i sin regjeringstid lyktes han med å bli *bretwalda*.

Bertha var kristen, og hadde tatt med seg en kapellan til Kent. Det var antagelig på grunn av hennes ønske at Æthelbert, som selv var hedning, ba pave Gregor den store sende misjonærer fra Roma. 

Paven sendte Augustin og andre munker, som steg i land på Thanet i 597. Æthelbert skal ha hatt sitt første møte med Augustin under et eiketre, i den tro at treet ville nøytralisere enhver magi presten kunne prøve å bruke mot ham. Ifølge tradisjonen skal Æthelbert ha latt seg døpe innen året var omme, men det er mulig at det ikke skjedde før i 601. Det året ble Augustin erkebiskop.

Æthelbert etablerte skrevne lover for Kent, de første i noe angelsaksisk kongedømme. Blant lovene som er kjent er noen som ga beskyttelse for kristne, og et komplisert bøtesystem. 

Etter sin død ble han helligkåret for sin rolle i kristningen av England. Hans fest ble tradisjonelt feiret 25. februar, dagen etter dødsdagen som var på festen for apostelen Mattias.

Referanser
----------

1. ↑   La Préhistoire des Capétiens, side(r) 75[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   The Peerage person ID p15026.htm#i150255, besøkt 7. august 2020[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Kirby, D. P. (2000): *The Earliest English Kings*, Routledge, ISBN 978-0415242110, s. 46.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Æthelberht of Kent – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* «Æthelberht 3» hos *Prosopography of Anglo-Saxon England*
* «The Laws of Æthelberht» hos *Mediaeval Sourcebook*


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Eormenric av Kent** | **Konge av Kent**(ca. 580/590–616) | Etterfølger:**Eadbald** |
| Forgjenger:**Ceawlin av Wessex** | **Bretwalda**(ca. 591–616) | Etterfølger:**Raedwald av East Anglia** |

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Deutsche Biographie **·** Encyclopædia Universalis **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** GND
 |
***Teslagrad*** er et videospill utviklet og utgitt av den norske spillutvikleren Rain Games. Spillet kom ut på Steam desember 2013, på Nintendo eShop for Wii U i september 2014 og på PlayStation Store på PlayStation 3 og PlayStation 4 i desember 2014 i Europa. *Teslagrad* bruker Unity game engine, som gjør det enklere for utviklere å gi ut spillet på ulike plattformer.

*Teslagrad* er et plattform-hjernetrimspill i den såkalte metroidvania-stilen, med action-elementer der magnetisme og andre elektromagnetiske krefter må brukes for å komme videre i spillet.
 Spilleren styrer en ung gutt som skal avdekke mysteriene om det lenge forlatte Tesla Tower. Han havner plutselig midt i en sammensvergelse, som involverer en despotisk konge som har regjert nasjonen med jernhånd i flere år. Spillet inneholder noen kampsegmenter, kombinert med gåter og presis plattforming. Det foregår i en steampunk-inspirert versjon av det gamle Europa, i en ikke-lineær verden med mer enn hundre håndtegnede miljøer. Spillet introduserer ulike oppgraderinger og hjelpemidler etter hvert som handlingen skrider frem.

Referanser
----------

1. ↑   GOG.com[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   PlayStation Store[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Humble Store[Hentet fra Wikidata]
4. ↑  «ANMELDELSE: Teslagrad». Gamer.no. Besøkt 22. september 2018.
5. ↑  «Teslagrad review». Eurogamer. Besøkt 22. september 2018.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Teslagrad* på Steam Rediger på Wikidata

* (en) *Teslagrad* på GOG.com Rediger på Wikidata

* (en) *Teslagrad* hos MobyGames Rediger på Wikidata

* (en) *Teslagrad* på Metacritic Rediger på Wikidata

* (en) *Teslagrad* på OpenCritic Rediger på Wikidata

* (en) *Teslagrad* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Teslagrad* hos Giant Bomb Rediger på Wikidata

* (en) *Teslagrad* hos Internet Game Database Rediger på Wikidata

* (en) *Teslagrad* hos GameFAQs Rediger på Wikidata

* (en) *Teslagrad* hos GameFAQs Rediger på Wikidata

* (en) *Teslagrad* hos GameFAQs Rediger på Wikidata
**Ingenio et arti** er en dansk medalje innstiftet 31. august 1841 av kong Christian VIII til belønning av vitenskapsmenn og kunstnere. Medaljen ble gjenopptatt 3. juni 1906 under kong Frederik VIII. Medaljen tildeles fremstående danske og utenlandske forskere og kunstnere. Den ble tidligere tildelt i gull og sølv, men tildeles under dronning Margrethe II kun i gull.

Utforming
---------

Forsiden av *Ingenio et arti* bærer regjerende monarks portrett omgitt av navn og tittel på latin. Medaljen som utdeles nå bærer innskriften «MARGARETA II REGINA DANIÆ». Baksiden har et motiv, tegnet av Bertel Thorvaldsen og som viser en vinget figur med en fakkel i hånden og et musikkinstrument ved siden. Ved innstiftelsen var medaljen ikke til å bære og var således ikke slik utstyrt at den skulle være opphengt i bånd. Båndet tilkom senere, er rødt med hvitt kors, en henvisning til Danmarks flagg. Mottagerens navn inngraveres i randen av medaljen.[]

Tildeling
---------

*Ingenio et arti* ble under Christian VIII i hovedsak tildelt utenlandske forfattere, som et tegn på kongens personlige verdsettelse. Også andre kunstnere og forskere ble tildelt medaljen. Under Frederik VII ble virkefeltet for tildeling kraftig utvidet, men under Christian IX opphørte tildeling helt. Først i 1906 ble medaljen gjenopptatt av Frederik VIII, som første gang tildelte medaljen i 1907.[]

Den første tildeling av medaljen til en kvinne fant sted i 1860. Fordi *Dannebrogordenen* inntil 1951 var forbeholdt menn, ble *Ingenio et arti* i stor grad benyttet for å hedre fortjente kvinner, særlig kvinnelige kunstnere. I perioden fra gjenopptakelsen i 1906 til 1951 var 80 % av dem som ble hedret med medaljen kvinner.[]

Tildeling av *Ingenio et arti* finner sted sjelden. Det er bare sju levende innehavere av medaljen.

Mottakere
---------

### Norske

Også nordmenn er hedret med *Ingenio et arti*, blant disse Johanne Dybwad.[]

Referanser
----------

1. ↑  Medaljen Ingenio et arti (M.i.&a.)[*død lenke*], borger.dk.

Litteratur
----------

* (da) Poul Ohm Hieronymussen og Jørgen Lundø: *Europæiske ordner i farver*, København: Politikens forlag, 1966.
* (da) Lars Stevnsborg: *Kongeriget Danmarks ordener, medaljer og hederstegn. Kongeriget Islands ordener og medaljer*, Syddansk Universitetsforlag, 2005, s. 327–333.

Portal: Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Gyldendals Teaterleksikon
 |
I informatikk er **Bogosortering** (en. *bogosort*) en særdeles ineffektiv sorteringsalgoritme. Dersom den brukes for å sortere en kortstokk vil den bestå i å kaste kortstokken i luften, plukke opp kortene tilfeldig, og etterpå sjekke om de ble liggende i rekkefølge. Prosedyren må gjentas inntil rekkefølgen viser seg å være riktig. Algoritmen er også kjent under navn som *stupid sort*, *apesortering* (en. *monkey sort*) og *fyllesortering* (en. *drunk man sort*).

BlitzMax kode
-------------

```
Function Bogosort:Int[](n:Int[])
 iter=0
 sortert = False
 
 While( Not sortert)
 iter:+1
 sortert=True
 
 For index=0 To n.length-2
 If(n[index] > n[index+1]) sortert=False
 
 If(Not sortert) 'bytt plass på to tilfeldige tall
 Local tilfeldig:Int = Rand(0,n.length-1)
 Local swap:Int = n[index]
 n[index] = n[tilfeldig]
 n[tilfeldig]=swap;
 EndIf
 Next
 Wend
 Print "sorteringen brukte "+iter+" iterasjoner"
 Return n
End Function

```

Tidsforbruk og terminering
--------------------------

Denne sorteringsalgoritmen er tilfeldig i natur. Hvis alle elementene som skal sorteres er forskjellige er antall forventede sammenlikninger ekvivalent til (e-1)\* n!, og antall forventede vekslinger (swaps) er i gjennomstitt lik *(e-1)*× *n!*. Forventet antall vekslinger øker fortere enn forventet antall sammenlikninger. Dersom elementene ikke er i rekkefølge kan dette oppdages etter bare noen få sammenlikninger uavhengig hvor mange elementer som finnes. Dog er arbeidet som må til for å blande elementene proporsjonal til samlingens størrelse. I verste fall er antall sammenlikninger og vekslinger begge ubegrensede, akkurat som en mynt kan lande på samme side uendelig mange ganger.

Det beste tilfellet er når listen allerede er sortert. Da er antall forventede sammenlikninger *n-1*, og innen vekslinger gjøres. Ved sortering av lister med to elementer er Bogosort blant de beste sorteringsmetodene. En sammenlikning og algoritmen avslutter eller gjør en veksling og en til sammenlikning.

Den eksakte kjøretiden avhenger av hvormange forskjellige elementer forekommer og hvor ofte hver av dem oppstår. En kan forvente at for ikke trivielle tilfeller er kjøretiden super-eksponentiell i *n* da *n!* overgår *an* for hver konstant *a*. Algoritmen termineres av samme grunn som «setningen om uendelig mange aper» holder; det er en viss sannsynlighet for å få riktig permutasjon. Så gitt ubegrenset antall forsøk må listen til slutt bli sortert. For at dette skal gå må veksleprosessen aldri gjenta samme mønster, noe som vil skje om det brukes en algoritme for tilfeldighet som ikke er perfekt. Alle psudo-tilfeldige algoritmer er utilstrekkelige.

Referanser
----------

1. ↑  H. Gruber, M. Holzer and O. Ruepp: *Sorting the Slow Way: An Analysis of Perversely Awful Randomized Sorting Algorithms Arkivert 19. juli 2011 hos Wayback Machine.*, 4th International Conference on Fun with Algorithms, Castiglioncello, Italy, 2007, Lecture Notes in Computer Science 4475, pp. 183-197.
Denne artikkelen omhandler parkområdet i Bergen.  For det kristne leirstedet i Bærum, se Fredens bolig (Bærum).
**Fredens bolig**, eller **Graven** som den ofte kalles, er et parkområde på Eidemarken i Bergen og ligger rett nord for og nedenfor Krohnengen skole, ovenfor Ladegårdsgaten og nedenfor Krohnengsgaten. 

Utsnitt av kart fra 1864 med gravplassen Fredens bolig som femkantet område midt på bildet øverst. Fløyfjellet til høyre, Skuteviken oppe til venstre, Bryggen nederst.
Navnet skriver seg fra «assistenskirkegården» for Korskirkens landsogn (Sandviken) som ble opparbeidet i 1809. Svenske krigsfanger ble sendt fra Østlandet for å være med på opparbeidelsen av kirkegården, som hadde plass til 2200 graver. Da kommunen kjøpte Krohnengen i 1866 ble det vurdert å utvide Fredens bolig slik at den kunne bli gravplass for hele byen. Kirkegården var i bruk til 1928 og en del av området ble omgjort til park ved at en god del av gravene ble slettet på 1920-tallet. Det var ialt 2200 graver. Området ble formelt nedlagt som gravplass i 1968 da fredningstiden på 40 år var ute.

Oline Felle, *Madam Felle*, ble begravet her i 1908.

I 1985 ble parken anlagt omtrent i sin nåværende form. Rundt årtusenskiftet ble det også anlagt ballbinge, og noen år senere en rullebrettrampe.

Referanser
----------

1. 1 2 3  *Krohnengen skole, 1880-1980*. Bergen: Skolen. 1980. ISBN 8299066905.
2. 1 2 3  Hartvedt, Gunnar Hagen (1918-2002) (1999). *Bergen byleksikon*. Oslo: Kunnskapsforl. ISBN 8257310360.
3. ↑  *Norske hager og parker*. [Ås]: Landbruksforlaget. 1990. ISBN 8252913504.
4. ↑  «*«100 år siden madam Felle døde»* s.12 - Sandviksgutten nr.1 2008» (PDF). Arkivert fra originalen (PDF) 7. mai 2021. Besøkt 9. desember 2020.

Eksterne lenker
---------------

* Bergen byleksikon på nett, om Fredens bolig
* Fredens bolig: Kart og historie Arkivert 15. november 2018 hos Wayback Machine.
* Bergen kommune: Fredens bolig Arkivert 27. oktober 2020 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Bergen byleksikon
 |
**Kjell Erling Bardal** (født 1951 i Sandnessjøen) er en norsk forfatter. Bardal vokste opp i Sandnessjøen, og har bodd i Brønnøysund og Mosjøen. Han flyttet tilbake til Sandnessjøen, der han etter hvert jobbet som regnskapsleder i Alstahaug kommune. Han skrev lenge på en roman, men ikke før han ble pensjonist i 2014 gikk han helhjertet inn for å ferdigstille den. Og senere i 2014 kom *Et blått sjal av bly*. Handlingen i boken tar utgangspunkt i Rigel-katastrofen, bombingen av blant annet to fangeskip på Helgelandskysten under 2. verdenskrig, men forfatteren dikter inn en skatt om bord i det senkede skipet MS «Rigel», og handlingen foregår i vår tid.

Bibliografi
-----------

* *Et blått sjal av bly* – kriminalroman, Fair forlag, 2014
* *Portåpneren* – kriminalroman, Fair forlag, 2018

Referanser
----------

1. ↑   www.birthday.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Kriminelt poetisk»; Helgelands Blad, 12.12.2014
3. ↑  «Krim-debuterer»; Brønnøysunds Avis, 23.12.2014

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** SUDOC
 |
***Psalistus*** er en slekt av biller i familien snutebiller (Curculionidae). Slekten omfatter bare én kjent art.

Utseende
--------

Små, ovale, brunlige snutebiller. Snuten er lang, fasettøynene store, beina forholdsvis lange og kraftige.

Levevis
-------

For de fleste av de tropiske artene er lite kjent om biologien, men disse billene ser ut til å være tallrike i trekronesjiktet i tropisk regnskog. Man finner ofte billene på død ved og løvverk. Det er kjent at larvene kan utvikle seg i død ved, i bladstilker (på tropiske planter med store blader, blant annet slekten *Cecropia*), som bladminerere og i frø. Noen få arter er kjent som skadedgjørere, blant annet på bomull. Hos noen arter kjemper hannene om hunnene, de har da gjerne spesielle strukturer (spydlignende pigger, lange bein) som de bruker i denne kampen. Et uvanlig trekk er at de voksne billene av noen arter er svært kjappe og løper rundt på en måte som minner om enkelte fluer. Det vanlige hos snutebiller er at de voksne billene er ganske trege.

Utbredelse
----------

Arten er beskrevet fra Afrika (Zanzibar).

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
	+ Underordenen Polyphaga Emery, 1886
		- Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
			* Overfamilien snutebiller, Curculionoidea Latreille, 1802
				+ Familien snutebiller, Curculionidae Latreille, 1802
					- Underfamilien sandsnutebiller, Conoderinae (= Zygopinae)
						* Stammen **Sphadasmini** Lacordaire, 1865
							+ Slekten ***Psalistus*** Gerstäcker, 1871 - én art
								- *Psalistus sordidus* Gerstäcker, 1871

Referanser
----------

1. ↑  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 16. oktober 2020. Besøkt 16. oktober 2020.
2. ↑  Gerstaecker, A. (1871). Beitrag zur Insektenfauna von Zanzibar. III. Coleoptera. *Archiv für Naturgeschichte* 37 (1): 42-86, 345-363.

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen er ikke koblet til Wikidata*
En **kjernebasert virtuell maskin** (KVM) (engelsk: *Kernel-based Virtual Machine*) er en Linux kjerne-infrastruktur for å støtte virtualisering. KVM støtter i øyeblikket full virtualisering gjennom Intel VT eller AMD-V. Begrenset søtte for paravirtualisering er også tilgjengelig for Linux-gjester og Windows i form av en paravirtuell nettverksdriver, en ballongdriver for å påvirke operasjonen av gjestens virtuelle minnekontroller, og CPU optimalisering for Linux-gjester. KVM er i dag implementert som en lastbar kjernemodul, selv om fremtidige versjoner sannsynligvis vil bruket et systemkall-grensesnitt og bli integrert direkte i kjernen.

Arkitektur emulering blir foreløpig utviklet for s390, PowerPC og IA64. Den første versjonen av KVM var inkludert i Linux 2.6.20.

Mange forskjellige gjesteoperativystemer virker med KVM, inkludert forskjellige Linux, BSD, Solaris, Windows, Haiku, ReactOS og AROS.

Alene utfører ikke KVM noen form for emulering. I stedet bruker et brukernivåprogram /dev/kvm-grensesnittet for å sette opp gjestens virtuelle minneområde, fore det med simulert input/output og sende grafikk tilbake til verten.

KVMs komponenter er lisensiert under forskjellige GNU-lisenser.:

* KVM kjernemodul: GPL v2
* KVM brukermodul: LGPL v2
* QEMU virtuell-CPU hovedbibliotek (libqemu.a) og QEMU PC system-emulator: LGPL
* Linux brukernivå QEMU-emulator: GPL
* BIOS filer (bios.bin, vgabios.bin og vgabios-cirrus.bin): LGPL v2 eller senere

KVM blir utviklet av Avi Kivity og blir finansiert av Qumranet, en oppstartsbedrift i tekonolgibransjen.

Se også
-------

* Virtualisering

Referanser
----------

1. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 29. september 2007. Besøkt 16. juli 2007.
2. ↑
3. ↑  
gmane.comp.emulators.kvm.devel Arkivert 2007-09-29, hos Wayback Machine.
4. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 29. september 2007. Besøkt 7. mai 2007.
5. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 29. september 2007. Besøkt 7. mai 2007.
6. ↑  «KVM wiki: Guest support status». Arkivert fra originalen 10. juli 2007.
7. ↑  Licensing info from Ubuntu 7.04 /usr/share/doc/kvm/copyright
8. ↑  Interview: Avi Kivity on KernelTrap

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Kernel-based Virtual Machine – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Første omtaler av KVM
* (en) Linux: 2.6.20 Kernel Released
* (en) Linux: Forbedret KVM Ytelse, Vista-støtte

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND
 |
**Alexander Nyhagen** (født 7. august 1983 i Oslo) er en norsk programleder og journalist. Han er utdannet fra Journalisthøgskolen i Oslo og Universitetet i Oslo. Som journalist har han jobbet i blant annet *Aftenposten* og *VG*, og som researcher i *Senkveld med Thomas og Harald*. I 2011 var han programleder i TVNorge, og ledet *Gøy på landet* sammen med Fridtjof Nilsen.

*Gøy på landet* var en serie i 44 episoder hvor byjenter sendes ut i distriktene «på jakt etter drømmebygda og drømmemannen». Byjentene kjører landet rundt i buss som stopper i kommuner som er utvalgt fordi de har et overskudd av menn, og jenter som faller for noen av bygdejentene kan bli igjen i bygda. Første sesong av programmet ble nominert til Gullruten i kategorien "Beste nyskapning". Andre sesong av Gøy på Landet ble sendt i 2012, og samtidig ble rettighetene til konseptet videresendt til bl.a Danmark, Tyskland og Frankrike.

Nyhagen og Nilsen var også programledere for *Damene først* på TV Norge, hvor de hjalp seks mannfolk å bli bedre ektemenn for konene sine. I 2012 begynte de også med "Alex og Fridtjofs podcast", Norges første TV-Podcast som kommer ut hver torsdag.

Referanser
----------

1. 1 2  Mer TV-sjekking fra Bygde-Norge Arkivert 11. juni 2011 hos Wayback Machine. - *Nationen*, 9. juni 2011.
2. ↑  Bygdesjekk av byjenter - *Verdens Gang*, 8. juni 2011.
3. ↑  150 millioner kan se gøy på landet Arkivert 18. oktober 2012 hos Wayback Machine. - *Klar tale*, 19. september 2012.
4. ↑  Sender TV-program på radio Arkivert 31. august 2012 hos Wayback Machine. - *NA24*, 30. august 2012.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Alexander Nyhagen på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
***Wilfred*** er en amerikansk komiserie som gikk på FX fra 2011 til 2014. Serien handler om en deprimert advokat som vurderer å begå selvmord. Han blir bedt om se til naboens hund, Wilfred, men som den eneste ser han Wilfred som en virkelig person utkledd som en hund. De blir venner og Wilfred lærer Ryan om livet, mennesker, kjærlighet og hvordan å leve. Hovedrollen spilles av Elijah Wood, mens seriens medskaper Jason Gann spiller rollen som hunden «Wilfred», som serien har navn etter.

Serien er basert på en australsk serie med samme tittel som gikk fra 2007 til 2010. Den amerikanske utgaven ble tilpasset amerikansk fjernsyn for TV-kanalen FX av David Zuckerman, kjent fra *Family Guy*.

Referanser
----------

1. ↑  «Wilfred: Hysterisk seriøs hundegalskap». 730. 2009. Arkivert fra originalen 18. november 2016. Besøkt 17. november 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* (en) *Wilfred* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Wilfred* på The Movie Database – TV Rediger på Wikidata

* (en) *Wilfred* på Metacritic Rediger på Wikidata
*Se også Determinativ. For kvinnenavnet, se Vår (navn).* 
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet.
**Vår**, eller **forår**, er en av de tradisjonelle fire årstidene. Våren består på den nordlige halvkule av månedene mars, april og mai, og på den sydlige halvkule av månedene september, oktober og november.

Den astronomiske våren varer fra vårjevndøgn til sommersolverv.

Innen meteorologien defineres våren gjerne som den perioden da normal døgnmiddeltemperatur for det aktuelle stedet er mellom 0 og 10 ℃ og stigende.[]

Tradisjonelt er våren positivt ladet. Våren er et symbol for barndom, for å våkne opp av dvalen og for oppblomstring.

Se også
-------

* Aprilvær

| * v
* d
* r
Vær |
| --- |
| Årstider | 
* Vinter
* Vår
* Sommer
* Høst
* Tropiske årstider
	+ Tørketid
	+ Regntid

 |  |
| Stormer | 
* Tordenvær
* Supercelle
* Fallvind
* Lyn
* Tornado
* Skypumpe
* Tropisk syklon
* Ekstratropisk syklon
* Snøstorm
* Sandstorm
* Ildstorm
* Sky

 |
| Nedbør | 
* Yr
* Regn
* Snø
* Graupel
* Underkjølt regn
* Hagl

 |
| Temaer | 
* Meteorologi
* Klima
* Værvarsling
* Luftforurensning
* Kuldebølge
* Hetebølge

 |

  


|  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Vår | Sommer | Høst | Vinter | Tørketid | Regntid | Monsun |
|  |  |  |  |  |  |  |
| Årstidene i temperert klima | Årstider i tropisk klima |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC **·** BBC Things
 |
**Tore Juell** (født 15. oktober 1942 i Kragerø) er en norsk maler og grafiker. 

Tore Juell henter ofte motiver fra hjemtraktene i Telemark, fra Jomfruland og Marbella i Spania der han bor deler av året. Han har portrettert mange norske og utenlandske berømtheter, blant andre kong Harald, pianisten Kjell Bækkelund, skuespilleren Toralv Maurstad, spelemannen Knut Buen, sentralbanksjef Hermod Skånland og politikerne Anders Lange, Einar Gerhardsen, Thorvald Stoltenberg, Lars Korvald, Gro Harlem Brundtland, Thorbjørn Jagland og Carl I. Hagen. Arbeidene hans er innkjøpt til blant andre Nationaltheatret, Stortinget og Regjeringsbygningen. 

Juells billedstil er figurativ og tradisjonell.

Tore Juell er bror av avdøde astrofysiker og lærer Per Iuell.

Referanser
----------

1. ↑   Norsk kunstnerleksikon, Norsk kunstnerleksikon ID Tore\_Juell, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   KulturNav, KulturNav-ID 7cfd05c6-481c-4384-a932-3bb17205300a, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Hjemmesider med biografi og bildeeksempler
* Dagbladet 17.9.2008: *Kunstkritikere slakter Hagen-bildet på Stortinget*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk kunstnerleksikon **·** BIBSYS **·** Kunstindeks Danmark **·** VIAF **·** ISNI **·** KulturNav
 |
Marlboro sigarett.
**Marlboro** er et sigarettmerke som produseres av Philip Morris International (PMI).

Historie
--------

Marlboro ble for første gang lansert i 1902.[] I 1955, da man ble mer klar over skadevirkningene av tobakk, startet Philip Morris å produsere Marlboro slik røykere kjenner den i dag, med filter, for å minske de skadelige stoffene. I begynnelsen av 1960-årene startet Philip Morris å markedsføre merket med den velkjente *The Marlboro Man* (den tøffe, barske cowboyen), både på TV og i ukeblader. Philip Morris vant raskt markedsandeler, og hadde en økning på 5 000 prosent i løpet av en 8 måneders periode med annonsekampanjen, The Marlboro Man.[] Marlboro har vært verdens største sigarettmerke siden 1972. I dag rangeres Marlboro også som en av verdens aller sterkeste forbruker-merkevarer omtrent på nivå med Coca-Cola og McDonald's. Sigaretten er oppkalt etter Great Marlborough Street, London, der den opprinnelige fabrikken lå. Den største fabrikken i dag er i Richmond, Virginia.

Fra 1972 og frem til 2007 solgte Conrad Langaard AS Marlboro i Norge.[] Fra 1. januar 2008 tok Philip Morris Norway AS over salget.[]

Marlboro har vært verdens sigarettmerke nr. 1 siden 1972.

Varianter
---------

Marlboro finnes i flere varianter:

* **Marlboro Red** – nikotinstyrke 0,8 mg/sigarett[]
* **Marlboro Gold** – nikotinstyrke 0,6 mg/sigarett[]
* **Marlboro Gold Advance** – nikotinstyrke 0,8 mg/sigarett[]
* **Marlboro Silver** – nikotinstyrke 0,4 mg/sigarett[]
* **Marlboro White Menthol**- nikotinstyrke 0,5 mg/sigarett[]
* **Marlboro Flavor Plus** – nikotinstyrke 0,3 mg/sigarett[]
* **Marlboro Blend-29** (uten tilsetningsstoffer) – nikotinstyrke 0,8 mg/sigarett[]
* **Marlboro Blue Fresh** – nikotinstyrke 0,7 mg/sigarett[]

Referanser
----------

1. ↑  «Marlboro on the Forbes World's Most Valuable Brands List». *Forbes* **(engelsk)**. Besøkt 10. november 2019.

Eksterne lenker
---------------

* Philip Morris Norway
* Philip Morris International
* Marlboro – World's Most Valuable Brand
* Hvor ble det av Marlboro-Mannen? Arkivert 24. april 2005 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** MusicBrainz
 |
Denne artikkelen inneholder en liste over kilder, litteratur eller eksterne lenker, men enkeltopplysninger lar seg ikke verifisere fordi det mangler konkrete kildehenvisninger i form av fotnotebaserte referanser. Du kan hjelpe til med å sjekke opplysningene mot kildemateriale og legge inn referanser. Opplysninger uten kildehenvisning i form av referanser kan bli fjernet. Se Mal:Referanseløs for mer informasjon.

**Fordham University** er et privat katolsk universitet under jesuittordenens ledelse i New York City. Det ble grunnlagt i 1841 som *Saint John's College*m og fikk sitt nåværende navn i 1907. Skolepengene er på US$ 30 655.[]

Universitetet er vokst ut av sin opprinnelige *campus*, og har nå tilhold flere steder, The Bronx, Manhattan og i Tarrytown.

Fordham University er medlem av Association of Jesuit Colleges and Universities.

Fakulteter
----------

* *Arts and Sciences* (1916)
* Rettsvitenskaper (1905)
* Religion og religionspedagogikk (1969)
* *Social Services* (1916)
* Økonomiske vitenskaper (1969)

Referanser
----------

1. ↑   *Intergrert IT-system for akademisk utdannelse*, Wikidata Q6042926,
2. ↑  .

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Fordham University – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NLA **·** NKC **·** GeoNames
 |
**Kvarkteorien** sier at hadronene, de sterkt vekselvirkende elementærpartiklene,
har *kvarker* som byggestener. Kvarkene som selv er elementærpartikler, har den egenskapen at kreftene
mellom dem øker med avstanden. Dette fører til at kvarkene ikke enkeltvis kan trekkes ut av de hadronene
vi kan observere som frie partikler. Protoner og nøytroner er for eksempel bygget opp av tre kvarker hver
og mesonene av en kvark og en antikvark. En kan ikke trekke en kvark ut av protonet; dersom en
forsøkte dette, ville energien til slutt bli så stor at det ble dannet et kvark-antikvarkpar, og en
står igjen med et meson og et proton eller nøytron.

De elementærpartiklene vi kan observere som frie partikler har alle en elektrisk ladning som er
et heltallig, positivt eller negativt multiplum av elektronets elementærladning {\displaystyle e}. 
Men kvarkene har ladninger som er {\displaystyle \pm e/3} og {\displaystyle \pm 2e/3}.
De frie hadronenene er da bygget opp således at summen av ladningene til de kvarkene de
består av, kun blir {\displaystyle 0,\pm e,2e,} o.s.v.

Kreftene mellom kvarkene blir imidlertid svakere jo nærmere de kommer hverandre, og på meget korte avstander merker de nesten ikke noen krefter. Denne egenskapen kalles asymptotisk frihet.
Ifølge Heisenbergs uskarphetsrelasjon tilsvarer korte avstander store verdier av kvarkenes
mekaniske impuls. Det betyr at kvarkene i hadroner som beveger seg med en hastighet som nærmer
seg lyshastigheten, vil bevege seg så å si uavhengig av hverandre og at frie kvarker derfor kan
iakttas i forbindelse med slike høyhastighetshadroner. Det var dette som dannet grunnlaget for
partonmodellen.

Murray Gell-Manns opprinnelige kvarkmodell hadde 3 kvarker, som hadde navnene «up», «down» og «sideways»,
eller {\displaystyle u}, {\displaystyle d} og {\displaystyle s}. Senere ble ordet *sideways* byttet ut med *strange* eller *sær*
der *strangeness*, dvs. særtall var et kvantetall som allerede var blitt brukt i andre sammenhenger.

Tidlig på 1970-tallet fant man ut at en fjerde kvark var nødvendig for å forklare visse prosesser.
Denne ble kalt *sjarmkvarken*, og hadroner bestående av sjarmkvarker ble oppdaget i 1974. Siden
har ytterligere to kvarker, kalt «beauty» eller «bottom» (b) og «top» ({\displaystyle t}), blitt oppdaget.
**Pseudomanga** er en betegnelse for tegneserier som i tegnestil er inspirert av mangaserier. Pseudomanga er vanligvis laget i Europa eller USA. Også koreanske manhwa og kinesiske manhua kan sies være typer av pseudomanga.

Noe som ofte skiller en manga fra en pseudomanga er at mange av skapere av den siste kategorien bare benytter en japanskinspirert tegnestil og ikke den klassiske japanske grafiske fortellerteknikken.

Svensk manga
------------

Termen "svensk manga" er et begrep benyttet på folkemunne for pseudomanga laget i Sverige.

Begrepet er omdiskutert blant Japan-inspirerte tegneserietegnere og en del hevder at ordet brukes feil. Kritikerne mener at *manga* bare er et synonym for *tegneserie*, og man like gjerne skulle kunne kalle det en *svensk comic* eller *svensk tegneserie*. 

En annen vanlig kritikk mot begrepet er mer formmessig og går ut på at manga av disse seriene er tradisjonelt "svenske" serier med japanskinspirerte figurer, men med vestlig fortellerteknikk o.s.v.

Kjente pseudomanga
------------------

* Usagi Yojimbo – av japanskamerikaneren Stan Sakai.
* W.I.T.C.H. – italiensk Disneyserie av Elisabetta Gnone.
* Monster Allergy – italiensk serie av Katja Centomo.
* Deadboy Detectives og Death: at Death's Door – Sandman-spinoffer av amerikaneren Jill Thompson.
* Kylion – italiensk science fiction-serie av Francesco Artibani.
* Ninja Highschool – amerikansk serie av Ben Dunn.

### Svensk pseudomanga

* Kick Off! – av Yokaj Studio.
* stål mot blått – av Soya fra Yokaj Studio.
* Kishako, sportreportern – svensk sportsserie av Pidde Andersson og Åsa Ekström.
* Lova – av Natalia Batista.
* Tokyo by Night – svensk serie av Åsa Ekström.
* Stall Norrsken – svensk romanserie med serieinnslag av Noomi Hebert, Lena Ollmark og Åsa Ekström.
* Tegnerkollektivene Yokaj Studio, Nosebleed Studio og ReYa.

Se også
-------

* Manga
* Manhwa
* Manhua
**Nero Redivivus-legenden** var den tro med røtter i den siste del av den første århundre etter Kristus, om at keiser Nero (død år 68) en dag skulle vende tilbake. Legenden levde helt frem til 400-tallet. Den var et resultat av - eller et oppgav til - at det var en rekke pretendenter som utgav seg som Nero og som ledet opprør mot Romerriket.

Det finnes en rekke variasjoner av legenden, som spiller på det håp eller den frykt at Nero kunne vende tilbake.

Den eldste skriftlige versjon av legenden er å finne i de sibylliske orakler. Her hevdes at Nero ikke døde, men i virkeligheten flyktet til Partia, hvor han skulle stille opp en stor hærstyrke, og hvorfra han ville vende tilbake til Roma for å knuse byen. Dion Chrysostomos, er gresk filosof og historiker, skrev at man kunne «se at mange enn i dag ønsker at [Nero] fremdeles skulle leve. Og det store flertall tror at han faktisk gjør det, skjønt på en viss måte død han ikke bare én gang, men ofte, likesom dem som var fast overbevist om at han fortsatt var i live.» Augustin av Hippo skriver at noen trodde «han nå lever i det skjulte i den samme vigør som han var i da han skulle ha gått til grunne, og at han vil leve slik tid da hans tid er kommet for å bli gjeninnsatt i sitt rike.»

I senere utforminger av legenden, som blant noen av de tidlige kristne, gikk dette over til den overbevisning at Nero var selveste Antikrist.

Det fremstod i det minste tre Nero-pretendenter som opprørsledere. 

* Den første, som sang og spilte på sitar eller lyre og hvis ansikt lignet på den avdøde keiser, fremstod i år 69 under keiser Vitellius' regjering.
* Under keiser Titus (ca 79-81) var det en annen som fremstod i provinsen Asia og som også sang til lyrespill, og så ut som Nero, men også han ble avslørt.
* Tyve år etter Neros død, under keiser Domitians styre, var det en tredje pretendent, og som hadde støtte fra parterne som ikke lot seg overtale til å utlevere ham, og dette utløste nesten krig.

Noen bibelforskere antar at den beskrivelse man finner av dyret i Åpenbaringen som såres og så helbredes (jfr Åpenbaringsboken 13,3), sammenholdt med den åttende konge som også er en av en av de syv konger nevnt i Åp 17,8-11, er allusjoner til *Nero redivivus*-legenden.

Referanser
----------

1. 1 2 3  Augustine of Hippo, City of God XX.19.3
2. ↑  The Sibylline Oracles, IV, 119-124; V.137-141; V.361-396
3. ↑  AntiChrist(avrixpu ros)
4. ↑  Dion Chrysostomos, Discourse XXI, On Beauty
5. ↑  Tacitus: Histories II.8
6. ↑  Dio, LXVI.19.3
7. ↑  Suetonius, LVII
8. ↑  Tacitus, I.2
9. ↑  (Die Offenbarung des Johannes [Tübingen: J.C.B.Mohr, 1926; «Handbuch zum NeuenTestament»], s. 115-15)
**Vars** er et samisk etternavn. Slekten Vars har utviklet seg fra slekten Guttorm.

Slekten het før Nicki. Stamfaren for Nicki-Vars-slekten i Kautokeino er Nils Person Nicki (1663−1756). Han ble begravet tre uker før påske 1756, 88 år gammel.

Navnet har vært skrevet Vares, Vare, Varsa, Varts, Wards, Wares, Warts og Warch. Etternavnet ble til ved at en av slekten ble kalt Varsa (samisk for unghest, føll) og senere benyttet det som sitt etternavn. Ifølge Adolf Steen er Aslak Person Nicki den første som et oppført som «Nicki el.r Varsa» (1752) og skal visstnok være første gang Vars-navnet ble tatt i bruk av Nicki-slekten.

Ifølge Strømstad/Fors er det i 1736 første gang Warsi er brukt i domsbøkene. På tinget i 1736 i en sak i Utsjok om grensene mellom Avjovarre og Enare, ble Warsi første gang brukt. For Nils Person Nicki møtte sønnen Aslak, som her bruker etternavnet Warsi. I svenske domsbøker brukes Warsi, i norske domsbøker Vars.

Flere i familien tok etterhvert i bruk Vars, og Vars som etternavn brukes idag av slekten i Kautokeino. I Tana brukes Varsi. Etternavnet Nicki er ikke lenger i bruk.

Personer
--------

* Isak Ailo Gaup Vars, medlem av den samiske hip-hop gruppa Áivan. Reineier.
* Ellen Marie Vars, forfatter
* Haakon Isak Vars, journalist, filmskaper, reineier
* Láilá Susanne Vars, politiker
* Jovvna Levi Joks Vars, billedkunstner. Reineier.

Eksterne kilder
---------------

* Adolf Steen: Kautokeinoslekter, revidert utgave Ola Aarseth, 1986
* Alf Strømstad /Kristian Fors: Slekter i indre Finnmark, 2006
Levninger av bysantinske butikker i Sardis
**Sardis**, eller **Sardes** (lydisk: *Sfard*; gresk: Σάρδεις, *Sardeis*; persisk: سارد, *Sārd*) var en oldtidsby på samme lokalisering som dagens Salihli (Sartmahmut før 19. oktober 2005) i Tyrkias provins Manisa. Sardis var hovedstaden i oldtidskongedømmet Lydia, en av de viktigste byene i det persisk riket, setet for en prokonsul under Romerriket, og metropolis i provinsen Lydia i senere romersk og bysantinsk tid. 

Som en av de syv kirkene i Asia ble den adressert av forfatteren av Johannes' åpenbaring i *Det nye testamente* hvor den synes å antyde at dens befolkning var åpenbart veike og fryktsomme. Byens betydning var grunnet først og fremst til dens militære styrke, deretter til dens lokalisering ved den viktige handelsvegen som ledet fra det indre av Lilleasia og ut til kysten av Egeerhavet, og sist til at den lå ved den vide og fruktbare sletten langs elven Gediz (i antikken kalt for *Hermos*). En av de tidligste referansene til Sardis er i dramaet *Perserne* av den greske tragedieforfatteren Aiskhylos (472 f.Kr.).

Arkeologi
---------

På 1800-tallet e.Kr. lå Sardis i ruiner som viste konstruksjoner hovedsakelig fra den romerske perioden. Den første storstilte arkeologiske undersøkelsen i Sardis ble ledet av en gruppe fra det amerikanske Princeton University, ledet av Howard Crosby Butler, i årene 1910-1914. Disse avdekket et tempel for Artemis, og mer enn et tusen lydiske graver. Verdenskrigen forhindret videre undersøkelser, og deretter av den tyrkiske frigjøringskrigen, skjønt den kortvarig kom i gang igjen i 1922. En del bevarte oldtidsgjenstander fra Butler-undersøkelsen ble lagt til samlingen til Metropolitan Museum of Art i New York.

De undersøkelser som i dag pågår (per 2012) er under ledelse av Nick Cahill, professor ved Universitetet i Wisconsin–Madison. Dagens juridiske lover for arkeologiske undersøkelser i Tyrkia sikrer at funn også blir værende i Tyrkia. En del viktige funn fra Sardis er i dag huset i det arkeologiske museum i Manisa, blant annet senromersk mosaikk og skulptur, en hjelm fra midten av 500-tallet f.Kr. og keramikk fra ulike perioder.

Referanser
----------

1. ↑   Rhodes, P.J. (2010): *A History of the Classical Greek World 478-323 BC.* 2. utg. Chichester: Wiley-Blackwell, s. 6.

Litteratur
----------

* Hanfmann, George M.A. et al.: *Sardis from Prehistoric to Roman Times: Results of the Archaeological Exploration of Sardis 1958-1975*, Harvard University Press. ISBN 0-674-78925-3

Eksterne lenker
---------------

* De arkeologiske undersøkelsene av Sardis Arkivert 21. februar 2009 hos Wayback Machine. hos Harvard University Art Museums
* «The Search for Sardis», historien til de arkeologiske utgravningene ved Sardis, i Harvard Magazine
* «Sardis», hos Metropolitan Museum of Art, New York
* «Sardis Turkey», en omfattende fototur ved stedet
* «Sardis», The Princeton Encyclopedia of Classical Sites
* «Sardes», bilder, *Livius.org*

Portal: Arkeologi

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** World History Encyclopedia **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Encyclopædia Universalis **·** VIAF **·** GND
 |
Et **datterselskap** er innen selskapsretten et selskap som er stiftet, eid og/eller kontrollert av et annet selskap («morselskapet»). Morselskapet, eller holdingselskapet, eier en del av aksjekapitalen, normalt over 50 %, så holdingselskapet kan sikre en bestemmende innflytelse over datterselskapet. Selskapene kan, men trenger ikke, inngå i et konsern. Når et morselskap har flere datterselskaper, omtales disse innbyrdes som «søsterselskaper». 

Et eksempel er det kjente morselskapet Tryg Forsikring. Under Tryg Forsikring finner man datterselskapet Enter Forsikring. Til tross for at de begge er innenfor forsikringsbransjen, har Enter Forsikring hovedsakelig fokus på, og har spesialisert seg på, bilforsikring. På denne måten kan man gjennom et datterselskap utvide sitt sortiment, men samtidig bevare sine gamle kunder.

Norge
-----

I 2006 var 4 278 norske foretak med 248 453 ansatte kontrollert fra utlandet. De fleste hadde eierskap fra Sverige og Danmark. Kleskjeden Wagner Savoy er et eksempel på et utenlandskeid datterselskap. Med base i Danmark, går kleskjeden under PWT Group, som også eier den danske kleskjeden Tøjeksperten - altså et søsterselskap til Wagner Savoy.

Referanser
----------

1. ↑  «Lov om aksjeselskaper §1-3». lovdata.no. Besøkt 16. mai 2016.
2. ↑  «Tabell 4 Utenlandskontrollerte foretak, etter land til ultimate eier.2006». Statistisk sentralbyrå. Besøkt 8. juli 2009. [*død lenke*]
3. ↑  «Datterselskap av dansk virksomhet». Wagner Savoy. Besøkt 16. mai 2012.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** GND **·** NDL **·** NKC
 |
***Now or Never*** er en amerikansk stumfilm fra 1921, regissert av Hal Roach og Fred C. Newmeyer.

Handling
--------

En ung kvinne, som blir ansatt som barnepike for et ensomt lite barn som heter Dolly, planlegger en ferie som skal inkludere et etterlengtet gjensyn med barndomskjæresten sin. Arbeidsgiverne hennes er et travelt ektepar som ikke har tid til den lille datteren deres, så barnepiken bestemmer seg – uten å søke om tillatelse – for å ta Dolly med seg på ferie. I mellomtiden skynder den unge mannen hun skal møte seg gjennom landsbygda med bil for å rekke avtalen hans. Han krasjer inn i en låve, mister alle pengene sine til en landstryker, og må gjennomføre reisen av reisen sin som blindpassasjer på et tog.

Etter at paret møtes, setter de og barnet seg på et tog. Kvinnen har skaffet billetter til seg selv og Dolly, men mannen har ingen billett og ingen penger. Den unge kvinnen oppdager til sin forskrekkelse at faren til Dolly også befinner seg på det samme toget. Hun vil ikke at han skal se henne sanne med Dolly, så hun forlater den lille jenta hos kjæresten sin. Men den unge mannen er ingen erfaren barnevakt, og omsorgen for barnet byr på en rekke utfordringer for ham - spesielt når han også må unnslippe konduktøren.

Skuespillere
------------

* Harold Lloyd
* Mildred Davis
* Anna Mae Bilson
* William Gillespie
* Noah Young
* Roy Brooks
* Sammy Brooks
* Wallace Howe
* Mark Jones
* Gaylord Lloyd

Referanser
----------

1. ↑  «Now or Never (1921)» **(engelsk)**. Besøkt 6. juni 2023.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Now or Never* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Now or Never* hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (en) *Now or Never* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) *Now or Never* på Silent Era Rediger på Wikidata
Ruiner av det gamle Thyatira
Apostelen Paulus' tredje reise
**Thyateira** eller **Thyatira** (gresk: τὰ Θυάτειρα) er det antikke navn på den tyrkiske byen Akhisar. Den ligger langt vest i Tyrkia, sør for Istanbul, omkring 80 km fra Middelhavet.

Byen het opprinnelig **Pelopia** (gresk: *Πελοπία*), men ble kalt Thyateira (*Θυάτειρα*) av kong Selevkos I Nikator i 290 f.Kr. Den var i krig med Lysimakhos da han fikk vite at kona hadde født ham en datter. Ifølge Stefanos av Bysantium kalte han byen «thuateira» fra gresk «θυγατήρ» (*thugater*), som betyr «datter», men det er mer trolig at det er et eldre lydisk navn. I antikken lå Thyatira på grensen mellom Lydia og Mysia. Den var kjent for farging og var et senter for indigohandel. Man har blant annet funnet inskripsjoner i ruinene av den antikke byen som vitner til farging.

I tidlig kristendom var det en viktig kristen kirke i Thyateira, nevnt som en av De syv åpenbaringskirkene i Johannes' åpenbaring. Ifølge Åpenbaringen skal en kvinne kalt Jesabel ha kalt seg selv profet i Tyatira, «men som med det hun lærer, lokker mine tjenere til å drive hor og spise avgudsoffer.»

Referanser
----------

1. ↑  Stefanos av Bysantium, *De Urbibus*
2. ↑  Θυγάτηρ, 
Henry George Liddell, Robert Scott, *A Greek-English Lexicon*, at Perseus project
3. ↑  Apostlenes gjerninger 16,14.
4. ↑  Johannes' åpenbaring 1,11; 2,18-28.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Thyatira (Türkei) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
* Münzen von Thyateira
* Sacred Destinations