recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Kart over Christianopolis
Kristianopels bymur
Kristianopels kirke med det danske og svenske flagg
**Kristianopel** på svensk, eller **Christianopel** på dansk, ligger i nåværende Karlskrona kommune, i nærheten av den tidligere byen Avskær.

Historie
--------

Christianopel ble grunnlagt 1599 av Christian IV som et festningverk til beskyttelse av Danmarks østlige grense i Blekinge, og var Nordens første renessanseby. Den fikk navnet Christianopel, latin for Christians by, og er oppkalt etter kongens nyfødte sønn Christian, men navnet ble senere forsvensket til Kristianopel. Byen ble grunnlagt på en lang og smal øy ved sørenden av Kalmarsund og hadde en 3 kilometer lang bymur av stein. 

Som Christianstad i Skåne og Varberg i Halland utgjorde Christianopel et militært støttepunkt som skulle fastholde dansk suverenitet over Skåne, Blekinge og Halland. Lavere skatter og tollsatser var noen av de fordelene som byen kunne lokke med, for å få håndverkere og handelsfolk til å slå seg ned. Christianopel hadde byrettigheter i perioden 1622–1677. 

Under Kalmarkrigen 1611-13 ble byen inntatt og brent ned av de svenske troppene under den 16 år gamle kronprins Gustav Adolf. Sivilbefolkningen hadde samlet seg i kirken i håp om at de svenske troppene ville respektere kirkefreden. Men kronprinsen lot såvel kirke som by brenne ned, og foruten presten ble alle innbyggerne drept. Det tok omkring 10 år før byen var gjenoppbygget med en ny kirke. 

I 1677 under den skånske krig 1675-79 ble byen igjen inntatt, og den danske garnison overga seg til svenskene. Offiserene fikk en god behandling, men de omkring 70 snapphanene ble straffet med hjul og steile. Svenskene rev heretter ned ringmuren for å bruke stenene til oppbygging av Karlskrona.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Kristianopel – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Kristianopel – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Kristianopel på Sydsverige
* Hjemmeside om Kristianopel
* Dansk-skaansk forening

Portaler: Danmark | Sverige

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** VIAF **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** GeoNames
 |
**Syverstad** i Skjeberg er et landlig område i Skjeberg i Sarpsborg kommune som består av flere gårder,, bl.a Nordre, Mellom, og Søndre Syverstad, men også andre gårder tilknyttet som Syverstadholtet, Syverstadkleva, Syverstadmoen.

Navnet Syverstad tilhører én av de store klassiske navneklassene, gårdsnavn med opprinnelig staðir-ledd, viser et tydelig analogi-mønster. Det sies, ubekreftet, at navnet stammer fra «Skjulested» eller «Skjulstad» og skal komme fra en gruppe som benyttet dette området som skjulested fra svenskene.[] Det offentlige benytter navnet *Skjulstadveien* på hovedgaten dette området. Syverstad er også et etternavn, og mange av de som bor i dette området har nettopp dette etternavnet.

Området Syverstad øst ligger i skogsterreng mellom Syverstadgrenda i Sarpsborg og Torp-gårdene i Halden.[] Skogsområdet Syverstadmarka ligger i nærheten, hvor også Syverstadtjernet er, ligger øst for gårdene. På Hjerteråsen finnes et utsiktstårn. På Hjerteråsen nord for Syverstadvannet finnes det en bygdeborg.[]

Viktige næringsområde er korn og skogproduksjon. Det er nylig investert større beløp til oppgradering av skogsveinettet i området.[]

Referanser
----------

1. 1 2 3  Leif André Løkke. «Stedsnavn fra Rønneldfjerdingen i Skjeberg» (PDF). Besøkt 10. mars 2021.
2. ↑  «Skjulstadveien». Gule sider. Besøkt 10. mars 2021.
3. ↑  «Syverstadmarka i Skjeberg. Turen går innom Tulletjern og utsiktstårnet på Hjerterås». ut.no. Besøkt 10. mars 2021.
4. ↑  «Syverstadvannet rundt, med avstikker til bronsealderrøysa på Hjerterås». ut.no.

Kilder
------

* Sarpsborg Kommune Arkivsak-dok. 18/01224-11 - Nasjonal ramme for vindkraft - høring
**Barokkanerne** er et oslobasert tidligmusikkensemble som har spesialisert seg på barokkmusikk på tidsriktige instrumenter.

Ensemblet ble opprettet i 1989, benytter barokkinstrumenter og konserterer både som kammergruppe og orkester. Ensemblet har gjestet Israel og Litauen, deltatt ved blant annet Oslo Kammermusikkfestival, Oslo Internasjonale Kirkemusikkfestival og har gjort produksjoner for NRK TV og radio.

Ensemblet består av profesjonelle musikere, fast ansatte i Oslo-Filharmonien og KORK samt frilansere. Kunstnerisk ledelse blir hentet inn fra inn- og utland: Kati Debretzeni (fast gjesteleder, også konsertmester i English Baroque Soloists og Orchestra of the Age of Enlightenment) Catherine Martin (konsertmester i Gabrieli Consort), Walter Reiter (konsertmester i The Sixteen), Clare Salaman, Rodolfo Richter (Palladians), Rolf Lislevand, Peter Spissky (konsertmester i Concerto Copenhagen), Maria Lindal, Dagny Bakken, Laima Olsson, Karolina Radziej og Sigurd Imsen.
Kunstnerisk råd består av Mari Giske, Torun Kirby Torbo, Christian Kjos og Johan Nicolai Mohn.

Barokkanerne opptrer jevnlig sammen med kor og vokalensembler. De siste årene har orkesteret samarbeidet med: Borg Domkor, Bærum Bachkor, Collegium Vocale, Det Norske Solistkor, Ensemble Energico, Frogner Kammerkor, Grex Vocalis, Hamar Domkor, Jeløy Kammerkor, Kristiansand Domkor, Lommedalenkoret, Norske Kammersangere, Oslo Chorale Selskap, Sofiemyr Kirkekor, Sofienbergkoret og Uranienborg Vokalensemble

I 2008 samarbeidet Barokkanerne med sopranen Tone Wik om CD-utgivelsen «Bellezza Crudel».

Eksterne lenker
---------------

* Barokkanerne

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |
**Kayser-Fleischer ringer** er mørke ringer i ytterkant av regnbuehinnen i øyet.

Utseende
--------

Ringene som består av kobber avsetninger 

 
i overgangen, Limbus corneae, der cornea møter sclera i Descemets membran. De manifesterer seg først som en halvmåne i overkant av cornea, deretter ytterligere en månesigd i underkant for til slutt å danne en hel sirkel.

På et sent stadium kan ringene observeres uten hjelpemidler. I tidlig stadium kan en spaltelampe være nødvendig for å avdekke forekomsten av de gyldenbrune eller grønn-gule månesigdene.

Lignende tilstander
-------------------

Kayser-Fleischer rings er tegn på Wilsons sykdom som på grunn av abnormal funksjon i leveren, resulterer i en opphopning av kobber i kroppen og karakteriseres ved cerebral degenerative endringer, lever cirrhose (skrumplever), splenomegali (forstørret milt), ukontrollerte bevegelser, muskelstivhet, psykiske forstyrrelser, dystoni (muskelspenningsforstyrrelser], og dysphagia (svelgevanskeligheter). 

Kayser-Fleischer ringer opptrer også ved kronisk kobberforgiftning som kan forekomme dersom barn får melk oppvarmet i en kobber eller messingkopp eller fra drikkevann som kan inneholde oppløst kobber.

Vedvarende kobberforgiftning fremkaller symptomer som ligner på Wilsons sykdom, så som anemi og lever og nyreskader. Symptomer på kobberforgiftning kan manifestere seg ved forekomst av oppkast, kvalme og brekninger og diare og kan være dødelig.

Det forekommer sammenblanding av begrepene «Fleischer ringer» og «Kayser-Fleischer ringer». Kayser-Fleischer ringer skyldes altså kobberavsetninger, og er indikasjon på Wilsons sykdom, mens Fleischer ringer skyldes jernavsetninger.

Referanser
----------

1. ↑  
McDonnell G, Esmonde T (1999). «A homesick student». *Postgrad Med J*. 75 (884): 375-8. PMID 10435182.

Eksterne lenker
---------------

* Bilde fra chemgapedia.de
* Bilde (snitt) fra Digital reference on Ophthalmology, Columbia University (New York City)
* Bilder på Wilson's Disease Association International
* Større bilde
**Den norske antarktisekspedisjonen 1956–1960** (NAX) var en vitenskapelig ekspedisjon til Antarktis som ble arrangert i forbindelse med det internasjonale geofysiske år 1957/58. Norsk Polarinstitutt var ansvarlig for gjennomføringen av ekspedisjonen. Polarinstituttets direktør Harald Ulrik Sverdrup ledet forberedelsene til ekspedisjonen, mens Sigurd Helle var ekspedisjonsleder. Det ble først planlagt med en toårig overvintringsekspedisjon, men det ble senere besluttet å utvide ekspedisjonen til tre år.

14 deltakere og 42 grønlandshunder ble fraktet til Kronprinsesse Märtha Kyst i Dronning Maud Land med selskutene «Polarbjørn» og «Polarsirkel» i november 1956. Basen til ekspedisjonen ble anlagt 35 km fra kysten og fikk navnet Norway Station, blant deltagerne kalt *Fimbul*.

Vitenskapelig innhold
---------------------

Forskningsaktivitetene omfattet:

* Meteorologiske målinger og observasjoner
* Kartlegging av fjellområdet Fimbulheimen sørøst for Norway Station
* Glasiologiske undersøkelser
* Geologiske undersøkelser
* Ozonmålinger
* Polarlysundersøkelser
* Jordmagnetiske målinger
* Tidevannsmålinger

Resultat
--------

I tillegg til at det ble samlet inn store mengder forskningsdata, hadde ekspedisjonen stor politisk betydning. Norges territorialkrav i Antarktis kunne bare opprettholdes ved å vise tilstedeværesle. Ekspedisjonen sikret også Norge en viktig posisjon i forhandlingene i forkant av Antarktistraktaten, som ble signert i desember 1959.

Kong Olav innstiftet 3. februar 1960 Antarktismedaljen til minne om ekspedisjonen. Denne ble tildelt 37 personer som var knyttet til ekspedisjonen på ulike måter.

Eksterne lenker
---------------

* Hans-Martin Henriksen: «Den Norske Antarktisekspedisjon 1956-60 – Norway Station»

Portal: Antarktis
**Nils Larsen** (født 7. juni 1888 i Kristiania, død 5. november 1937) var en norsk pianist, komponist og pedagog, kjent som en av landets ledende i tiden før den andre verdenskrig og viktig eksponent for den norske klaverstil.

Som ung gikk han i lære hos Martin Knutzen (1906–09) og debuterte som komponist med fire stykker (1908) og pianist i Logen (1909).
I Berlin lærte han av da Motta og Ganz (1910–14), i USA oppholdt han seg (1919–20), og med fiolinisten Leif Halvorsen turnerte
han landet med meget suksess, inntil sin siste konsert (1924). Denne tidlige tiden avstedkom et fåtall komposisjoner, mindre stykker, som fremdeles benyttes i undervisning.

Han var også tilknyttet Oslo Filharmoniske Orkester og drev *Nils Larsens klaverskole* i Parkveien 75.
Han førte over førti elever frem til debut. Blant elevene finner vi
Robert Levin, Robert Riefling, Tore Sinding, Elisabeth Reiss, Eline Nygaard, Kristian Hauger, Sølvi Wang, Gunvor Mjelva, Ester Skogsrud, Ruth Lagesen, Ingebjørg Gresvik, Hans Solum, Hildegunn Reuter,
Kåre Siem, Klaus Egge og Ivar Johnsen.
Etter hans tidlige bortgang ble ansvaret for klaverskolen overtatt av hans tidligere elev Ingebjørg Gresvik.

Utgivelser
----------

* *Bøljan blå, sjømannsviser og bygdesanger med musikk* (1930). Bokutgivelse.

Referanser
----------

1. 1 2   Store norske leksikon, Store norske leksikon-ID Nils\_Larsen\_-\_norsk\_pianist[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   imslp.org, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Riemann's Music Dictionary, 12th Edition[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Harald Glattre: «Nils Larsen som pianist, pedagog og menneske», i *Jeg kunne det da jeg gikk hjemmefra*, Norsk Musikforlag AS 2005, s 151 – 168.
* Øyvind Norheim: «Larsen, Nils» i *Norsk biografisk leksikon*, bind 5, Oslo 1999, s 475 – 476.
* Hanna-Marie Weydahl: «Nils Larsen» i *Norsk Musikktidsskrift*, 1977 nr 1, s 41 – 44.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** BIBSYS **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** NKC
 |
**Den norske forening for Nationernes Liga** var en norsk forening som ble opprettet i 1918 for å bidra til opprettelsen av en fredsliga mellom nasjonene etter første verdenskrig.

Mot slutten av første verdenskrig, som endte i november 1918, vant den amerikanske presidenten Woodrow Wilsons fjorten punkter stor oppsikt over hele verden, også i Norge. Tanken om å få i stand et forbund mellom statene som skulle hindre en ny verdenskrig, ble ivrig diskutert. På denne bakgrunnen ble «Den norske forening for Nationernes Liga» stiftet i oktober 1918. Fridtjof Nansen holdt hovedtalen på stiftelsesmøte og ble foreningens formann. Blant styremedlemmene var Johan Castberg, Johan Bredal, Ole Olsen Lian og Arnold Ræstad, mens Christoffer Hornsrud, Wilhelm Keilhau og Halvdan Koht var blant medlemmene. Foreningen gikk straks i gang med å skrive et forslag til prinsipper som et slikt forbund skulle bygge på. Resultatet var utgivelsen «Pincipper for Nationernes Liga», som var ferdig 30. januar 1919 og ble trykt på flere språk. Her ble det fremsatt en rekke krav medlemslandene i en slik liga måtte oppfylle. Den øverste myndigheten for ligaen skulle være en verdenskongress, og den utøvende myndigheten skulle innehas av et råd med 15 medlemmer. Wilhelm Keilhau kaller de norske prinsippene «det mest demokratiske og følgeriktige av alle de forslag om et folkeforbund som blev utarbeidet i disse adventsmånedene, da menneskeheten håpet på at den nye tid skulde bli født.»

Nansen reiste til London for å legge frem prinsippene, og talte for en tilsvarende engelsk forening, *League of Nations Union* i Criterion Hall. På samme tid var de allierte seierherrenes delegasjoner på fredskonferansen i Paris i ferd med å planlegge Folkeforbundet. Nansen fløy derfor dit for å benytte seg av sin innflytelse på fredskonferansen. Siden planene for Folkeforbundet alt var lagt, fikk han ikke utrettet stort, men han vant likevel gehør for at de nøytrale statene skulle få anledning til å uttale seg før planene om forbundet ble fastsatt i fredstraktaten.

Referanser
----------

1. ↑  Keilhau (1938), s. 348.

Litteratur
----------

* Keilhau, Wilhelm: *Det norske folks liv og historie i vår egen tid*. Oslo: Aschehoug, 1938.
* Ørvik, Nils: *Sikkerhetspolitikken 1920–1939* I. Oslo: Tanum, 1960.
Horse Guards Parade med London Eye i bakgrunn.
Trooping the Colour, 1956
**Horse Guards Parade** er en stor paradeplass ved Whitehall i London. Plassen var tidligere åsted for ridderturneringer, og har vært brukt for en rekke parader, inspeksjoner, mønstringer og andre seremonier siden 1600-tallet.[]

Plassen er åsted for den årlige faneparaden som markerer monarkens offisielle fødselsdag. Denne paraden, kalt *Trooping the Colour*, er en seremoni utført av regimenter fra Storbritannia og Commonwealth-landene. Tradisjonen er mange hundre år gammel.[]

Paradeplassen er åpen mot vest, hvor den møter Horse Guards Road og St. James's Park. Den er omgitt i nord av det gamle admiralitetet og Admiralitetscitadellet, i øst av Horse Guards–bygningen (hærens hovedkvarter) og i sør av bakveggen til Downing Street 10, den britiske statsministerens offisielle residens.

Flere militærmonumenter og -trofeer omgir utsiden av paradeplassen, deriblant statuer av feltmarskalkene Horatio Kitchener, Frederick Sleigh Roberts og Garnet Wolseley; en tyrkisk kanon laget i 1524 og erobret i Egypt i 1801; og Cádiz-monumentet, et minnesmerke over slutten på beleiringen av Cádiz i Spania i 1812.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Horse Guards – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
Arenaer under Sommer-OL 2012 |
| --- |
| Olympiaparkområdet | 
* Aquatics Centre
* Basketball Arena
* BMX Circuit
* Eton Manor
* Copper Box
* London Velopark
* Olympiastadion
* Riverbank Arena
* Water Polo Arena

 |
| Elveområdet | 
* ExCeL
* Greenwich Park
* North Greenwich Arena
* Royal Artillery Barracks

 |
| Sentralområdet | 
* All England Lawn Tennis and Croquet Club
* Earls Court Exhibition Centre
* Hampton Court Palace
* Horse Guards Parade
* Hyde Park
* Lord’s Cricket Ground
* Regent’s Park
* Wembley Arena
* Wembley Stadium

 |
| Utenfor London | 
* Dorney Lake
* Hadleigh Farm
* Lee Valley White Water Centre
* Weymouth and Portland National Sailing Academy

 |
| Fotballarenaer | 
* City of Coventry Stadium
* Hampden Park
* Millennium Stadium
* Old Trafford
* St James’ Park

 |
| 
* Kategori **Kategori**
* **Commons**

 |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GeoNames
 |
**Johan Waage** (født 14. april 1912, død 8. mars 1975) var en norsk forfatter av triviallitteratur. 

Waage var fra Bergen. Han arbeidet i reiselivsbransjen i mange år før han slo seg på journalistikken og forfatterskapet.

Etter at bladet *Luftens helter* ble etablert i 1956 ble Waage bladets flittigste skribent de første årene. Under psevdonymene Ken Brennan, John Bay og Jeff Parker skrev han en lang rekke hovedfortellinger. Han hadde tidligere skrevet artikler og oversatt for *Vår tid*, og også bidratt med helsides vitsetegninger for denne publikasjonen. I 1954 begynte *Detektiv-Magasinet* å trykke western-historier, og mange av dem var skrevet av Waage. Senere ble han en flittig medarbeider i magasinet *Western*, der han skrev både hovedfortellinger og kortere artikler.

Han utga i 1955 pocketboken *Robin Hood* på forlaget Bladkompaniet, og skrev senere kriminalromanen *Satans horn*, krigsbøkene *Kampene om Narvik* og *Den høyeste heder* samt *Fra brigg til bulk*. Waage var i en periode redaktør av *Alle Menns Blad*.

Referanser
----------

1. ↑  Gravferdsetaten i Oslo kommune
2. ↑  Arnesen, Finn (1932-) (1990). *Fra Rudolf Muus til Margit Sandemo: 75 års folkelesning fra Bladkompaniet A.S ; [bilderedaksjon ved forfatteren]*. [Oslo]: Bladkompaniet. s. 92. ISBN 8250924762.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** ISNI **·** SUDOC
 |
«Adresse» har flere betydninger.
En **adresse** betyr i utgangspunktet det samme i IT- og telekomverdenen som i dagligspråket: den angir hvor noe befinner seg. Innen IT og telekommunikasjon skiller man mellom fysiske og logiske adresser.

Fysisk adresse
--------------

Fysiske adresser angir hvor noe rent fysisk/geografisk befinner seg. I dagligtalen brukes begrepet bare om litt større avstander, man ville for eksempel ikke si at "hylle nr 3 ovenfra, bok nr 7 fra venstre" er adressen til en bestemt bok i bokhylla. Men innen IT og telekom er det nettopp innen fysisk små områder man trenger adresser. Man trenger for eksempel å angi hvor noe er lagret i et dataminne, eller identifisere en bestemt inngangs-/utgangsport i en datamaskin. 

I dagliglivet angis gjerne adresser som en kombinasjon av veinavn, tall og stedsnavn. Innen IT og telekom er en fysisk adresse i praksis en *nummerert posisjon*. Den kan derfor angis med *kun ett tall*, posisjonsnummeret. Dette er en meget presis, kortfattet og effektiv måte å uttrykke seg på, bare man har klart definert hvordan man har nummerert. I bokhylleeksemplet over kunne man for eksempel angitt bokas adresse som 0307, hvis man først hadde definert at de to første sifrene sto for hyllenummeret regnet ovenfra, og de to neste sifrene var posisjonsnummeret regnet fra venstre. Slike adressesystemer er lite leservennlige for mennesker, men godt tilpasset datamaskiner og derfor velegnet innen IT og telekommunikasjon. (En lignende måte å definere adresser på brukes likevel faktisk for leiligheter i boligblokker.)

Fysiske adresser innen IT og telekommunikasjon omtales gjerne på heksadesimal form. Dette er en enkel, mer leservennlig konvertering av formen adressene har inni eller mellom datamaskiner, binær form.

Logisk adresse
--------------

Logiske adresser brukes også til å identifisere og finne frem til en adressat, men de må oversettes til fysiske adresser for å kunne angi detaljert fysisk plassering. 

Et telefonnummer er et eksempel på en logisk adresse. Det brukes til å identifisere en abonnent utenfor telenettet, og når en telefonsentral omtaler abonnenten overfor andre deler av telenettet. Internt i tilknytningssentralen trenger man i tillegg å vite hvor denne abonnenten er fysisk tilknyttet. I en fasttelefonsentral har man derfor en tabell med oversikt over hvilken port i sentralen (fysisk adresse) det enkelte telefonnummer (logisk adresse) er koblet til. Man sier at slike tabeller *oversetter* mellom logiske og fysiske adresser.

En IP-adresse er et annet eksempel på en logisk adresse.

En kombinasjon av fysiske og logiske adresser gjør IT- og telesystemer enklere og mer fleksible å administrere. Hvis for eksempel en telefonabonnent flytter innen sentralens geografiske område, endrer man bare i tabellen over fysisk-logisk adresse. Abonnenten trenger ikke kables om eller bytte telefonnummer.

I praksis administreres fasttelefonnummer via nummerplanen på en slik måte at de kan gi inntrykk av å være fysiske adresser, ikke logiske adresser. For eksempel tilhører telefonnummer som starter med 22 stort sett fasttelefonabonnenter i Oslo-området. Dette har historiske, teknologiske årsaker.
**Den norske kirkes gudstjenestebok 2011** ble innført i sammenheng med gudstjenestereformen i Den norske kirke første søndag i advent 2011. Den inneholder som den tidligere gudstjenesteboken for Den norske kirke, forordninger rundt gjennomføringen av høymessen, nå kalt hovedgudstjenesten. Den nye ordningen ble i utgangspunktet tatt i bruk av alle menigheter fra og med første søndag i advent 2011, med en siste frist første søndag i advent 2012. Gudstjenesteboken brukes sammen med den nye liturgiske musikken som følger reformen. Hovedgudstjenestens uttrykk og gjennomføring skal kunne variere fra den ene menighet til den andre, men en grov skisse vil være gjeldende for alle. 

Den nye gudstjenesteboken ble innført sammen med ny tekstbok med søndagens lese- og prekentekster. En ny salmebok, som erstattet Norsk Salmebok og Salmer 1997, ble tatt i bruk i 2013. 

Det har blitt utarbeidet flere liturgiske serier med musikk skrevet av Egil Hovland, Kjell Mørk Karlsen, Trond Kverno, Peter Sandwall, Andreas Utnem, Henrik Ødegaard og Tore W. Aas. Disse seriene har blitt utprøvd i flere høringsmenigheter rundt om i landet etter at et høringsdokument med noter fra de åtte komponistenes bidrag blei utgitt i desember 2008.

Se også
-------

* Gudstjenestereformen i Den norske kirke
* Høymesse
**Tidslinje over Vietnams historie**:

**Tidlig 1800-tall:** Nguyen-dynastiet søker fransk støtte i kampen for å ta kontrollen over hele landet.

**1886:** Innlemmes offisielt i Fransk Indokina.

**Andre verdenskrig:** Okkupert av Japan. Hồ Chí Minh samler en rekke motstandsgrupper med selvstendighet som mål under navnet Viet Minh. Viet Minh deltar etter hvert i kamphandlinger mot Japan.

**1945:** Etter Japans kapitulasjon erklærer Ho Chi Minh Vietnam for uavhengig. Det bryter ut langvarige kamper mellom Viet Minh og franske styrker.

**1954:** Franskmennene trekker seg ut av landet, og Ho Chi Minhs styrker får kontroll i nord. Landet deles i Republikken Vietnam og den kommuniststyrte Den demokratiske republikken Vietnam i nord.

**1960-tallet: Vietnamkrigen**: USA støtter regjeringen i sør mens Ho Chi Minh støtter frigjøringsfronten FNL som kjemper for å få kontroll i sør. I 1964 går USA aktivt inn i krigen mot FNL og Ho Chi Minhs styrker.

**1973:** Etter en våpenhvile trekker USA ut alle sine styrker. Våpenhvilen tillater at kommunistene får beholde sine styrker i Sør-Vietnam.

**1975: Saigons fall**: Nord-Vietnam erobrer Sør-Vietnam, og i 1976 samles landet under ett kommunistisk styre.

**1978:** Som en reaksjon mot etnisk rensing av vietnamesere i Kambodsja og grenseovertredelser utført av Røde Khmer, invaderer Vietnam Kambodsja og fjerner Pol Pot fra makten. Vietnamesiske styrker blir i landet til 1989.

**1979: Den sino-vietnamesiske krig**: Som en straffeaksjon mot at vietnameserne fjernet Pol Pot – Kinas allierte – fra makten, invaderer Kina Vietnam. En måned etter trekker kineserne seg tilbake.

**1986:** Regjeringen starter en forsiktig desentralisering av makten og åpner for noe privat næringsvirskomhet. I det følgende tiåret vokser økonomien betydelig.

**1992:** En ny grunnlov åpner for økonomiske reformer, men kommunistpartiet fortsetter å være det eneste lovlige partiet. Utover 1990-tallet tar regjeringen grep for å bedre forholdet til andre land, spesielt USA og Kina, for å gjøre handel dem imellom mulig.

**1997:** Økonomisk krise i Asia rammer Vietnam hardt. Den økonomiske utviklingen bremses kraftig og myndighetene beveger seg bort fra markedsøkonomien. Store demonstrasjoner bryter ut som reaksjon på rekordlave rispriser, korrupsjon og myndighetenes konfiskering av en rekke landområder.

**1998:** Uten noen offisiell begrunnelse frigis flere tusen fengslede personer, blant dem mange politiske og religiøse fanger. Men fremdeles er regjeringens økonomiske tiltak heller tafatte, og kommunistpartiet fortsetter å kontrollere samfunnet bl.a. ved overvåking og diskriminering av minoriteter og grupper som anses som opposisjonelle.

**2005:** Vietnam kan vise til stor økonomisk vekst og stabilitet de senere år.
**TidsBanken** er et programvaresystem for budsjettering, planlegging og registrering av tidsforbruk. 
Programvaren inneholder funksjonalitet for administrering av personell, prosjekter og logistikk. 
TidsBanken utvikles av Tresam Data.

Planleggingsmodulen inneholder en turnusplanlegger utviklet for handelsbransjen, sykehjem og andre som arbeider etter en fast plan. 
Turnusplanleggeren er adskilt fra bemanningsplanleggeren, som benyttes for å planlegge enkeltvakter, eller til planlegging av prosjekter i entreprenør- og produksjonsbedrifter.

TidsBanken brukes også som et web-basert stemplingsur hvor forbrukt tid kan registreres i sanntid med tastatur, kortleser, strekkodeleser eller andre inndata-enheter.
De innsamlede timeopplysningene blir så sammenlignet med de planlagte. 
Eventuelle avvikende stemplinger (overtid, fravær, etc.) blir behandlet etter bedriftens regler.

Timefordeling på ordre, avdeling, lønnsart og lignende skjer fortløpende etter hvert som timene registreres.
Resultatene tas ut som ferdige rapporter eller eksporteres til et annet program.
TidsBanken kan integreres med flere CRM- ERP- og lønnsystemer, blant annet Mamut, SuperOffice, Visma og systemer basert på SQL-databaser.

TidsBanken i media
------------------

Den 19. februar 2007 ble programmet nevnt i en episode av Hotel Cæsar (episode 26, sesong 24) på TV 2, da rollefiguren «Benedicte Brubak» ville innføre TidsBanken for å øke effektiviteten på hotellet.

Eksterne lenker
---------------

* www.tidsbanken.no Nettsted
Horrocks BlockHorrocks BlockHorrocks Block
**Horrocks Block** er et stort klippeframspring, rektangulært i fasongen. Det består hovedsakelig av sandstein og ligger på nordsiden av Venusbreen, 3,5 km sørvest for Keystone Cliffs, på østsiden av Aleksanderøya i Antarktis Det ble kartlagt av Directorate of Overseas Surveys fra satellittbilde tatt av amerikanske NASA i samarbeid med U.S. Geological Survey og ble navnsatt av UK Antarctic Place-Names Committee i forbindelse med plasseringen nær Venusbreen etter Jeremiah Horrocks, den britiske astronomen som forutså og først observerte en Venuspassasje i 1639.

Horrocks Block virker å ha noe tilknytting til den nærliggende Bandstone Block, siden begge er firkantede framspring av sandstein.

Referanser
----------

1. ↑  «Horrocks Block». Geographic Names Information System, U.S. Geological Survey. Besøkt 22. januar 2014.

Kilder
------

* *Denne artikkelen inneholder stoff som er offentlig eiendom fra nettside eller dokument fra United States Geological Survey-artikkelen* (innhold fra Geographic Names Information System).

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** GNIS **·** SCAR

 |

Portal: Antarktis
**Johan Wilhelm Michelet** (født 16. mai 1877 i Kristiania, død 7. februar 1964) var en norsk diplomat.

Virke
-----

Michelet var utdannet cand.jur. i 1900 og jobbet noen måneder som politiassistent ved Romerike politikammer. I 1901 ble han sekretær ved det norsk-svenske generalkonsulatet i Hamburg. I 1905 ble han konstituert generalkonsul samme sted og etter at Norge fikk sitt eget utenriksvesen etter unionsoppløsningen, ble Michelet legasjonssekretær ved Norges legasjon i Berlin. Han tjenestegjorde før første verdenskrig ved Norges legasjon i Paris og Norges legasjon i London. I 1919 ble han sendemann og generalkonsul ved legasjonen i Beijing sideakkreditert til Tokyo. I 1928 ble han sendt til legasjonen i Rio de Janeiro. Fra 1936 til 1941 var Michelet Norges sendemann ved legasjonen i Helsingfors, med sideakkreditering i Estland, Latvia og Litauen. Michelet ble pensjonert i 1946.

Utmerkelser
-----------

Michelet mottok i løpet av sitt diplomatiske virke en rekke ordener. Han var kommandør med stjerne av St. Olavs Orden. Michelet hadde storkors av den danske Dannebrogordenen, den svenske Nordstjerneordenen, den kinesiske Det gylne aks' orden og den brasilianske Sydkorsordenen. Han var innehaver av 1. klasse av de japanske Den hellige skatts orden og Den oppadstigende sols orden og var kommandør av Italias kroneorden, offiser av den franske Æreslegionen, hadde 3. klasse av den prøyssiske Den røde ørns orden og 4. klasse av den prøyssiske Kroneordenen.

Familie
-------

Han var sønn av Johan Christian August Michelet (1844–1926) og Sofie Augusta Collett Steenstrup (1850–1936). I 1908 giftet han seg med den vest-prøyssiske Ingeborg Frieda von Benda (født 1884). Han var da stasjonert i Berlin. Etter å ha pensjonert seg i 1946, kjøpte de Klahammar gård i Södermanland i Sverige der de forpaktet bort det meste, men holdt i gang et større handelsgartneri.

Referanser
----------

1. ↑   The Peerage[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3  Harald Gram og Bjørn Steenstrup: *Hvem er Hvem? 1950*, Oslo: Aschehoug, 1950, s. 411–412.
3. ↑  *Dødsfall* i Aftenposten den 8. februar 1964.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister
 |
***Den dansende venus*** (originaltittel: *Dancing Lady*) er en amerikansk filmmusikal fra 1933 regissert av Robert Z. Leonard med Joan Crawford og Clark Gable i hovedrollen. 

Dette var den fjerde av åtte filmer Crawford spilte inn med Gable.

Handling
--------

Janie Barlow (spilt av Joan Crawford) er en ung danserinne som har begynt med stripping ved et burlesk show. Etter å ha blitt arrestert for usømmelig eksponering, blir Janie hjulpet av millionær-playboyen Tod Newton (spilt av Franchot Tone) som ble tiltrukket av henne, etter at han tidligere hadde observert en oppvisning ved et teater sammen med vennene hans. Når hun forsøker å få en rolle i en Broadway-musikal, hjelper Tod henne ve å snakke med regissør Patch Gallagher (spilt av Clark Gable) som snart innser talentet hennes, etter å ha sett Janie danse.

Janie, etter masse hardt arbeid og utholdenhet, blir etterhvert tildelt hovedrollen og erstatter dermed Vivian Warner (spilt av Gloria Foy) ved den neste oppvisningen deres. Men Tod blir mer og mer redd for at han kan miste enhver mulighet til å få hennes kjærlighet hvis hun blir en større stjerne. Så han avslutter hele showet, og Janie - nå uten jobb - forlater ham kort tid senere. Janie oppdager snart at Tod har narret henne og manipulert hendelsene bak kulissene. Hun dumper ham deretter for godt, og slår seg heller sammen med sin nye kjæreste, Patch, for å sette opp showet igjen.

Medvirkende
-----------

 

|  |  |
| --- | --- |
| * Joan Crawford - Janie "Duchess" Barlow
* Clark Gable - Patch Gallagher
* Franchot Tone - Tod Newton
* May Robson - Dolly Todhunter
* Winnie Lightner - Rosette LaRue
* Fred Astaire - seg selv
* Robert Benchley - Ward King
* Art Jarrett - seg selv
* Grant Mitchell - Jasper Bradley, Sr.

  | * Ted Healy - Steve, Patch sin assistent
* Moe Howard - Moe, scene-tekniker
* Curly Howard - Curly, scene-tekniker
* Larry Fine - Harry, en pianist
* Nelson Eddy - seg selv
* Maynard Holmes - Jasper Bradley, Jr.
* Sterling Holloway - Pinky
* Gloria Foy - Vivian Warner
* Eve Arden - skuespillerinne (ikke kreditert)

  |

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Den dansende venus* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Den dansende venus* hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (sv) *Den dansende venus* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (en) *Den dansende venus* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Den dansende venus* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Den dansende venus* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Den dansende venus* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *Den dansende venus* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *Den dansende venus* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

Portal: Film

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**El Alto** (stiftet 6. mars 1985) er en by i Bolivia med 890 533 innbyggere (2008) som er vokst sammen med byen La Paz. Byen begynte som en forstad oppe på altiplanoet over La Paz, men fikk status som eget politisk område 6. mars 1985. I 1987 fikk området status som egen by. I byen finnes Universidad Pública de El Alto og El Alto internasjonale flyplass. Byen ligger i departamentet La Paz. El Alto betyr «høyden» på spansk og ligger på rundt 4 000 meter over havet.

Historie
--------

Området var ubebodd frem til 1903, da togterminalen for La Paz til toglinjene fra Lake Titicava og Arica ble bygget der sammen med bebyggelse for togarbeidere. En bane ned til La Paz ble åpnet i 1905. I 1925 ble flyplassen bygget for det nye flyvåpenet. Dette førte til økt bebyggelse og boområder. I 1939 ble den første skolen i El Alto åpnet. Byen fikk en voldsom vekst på 1950-tallet, da den ble koblet på vannettet til La Paz.

Norge og El Alto
----------------

Den norske bistandsorganisasjonen SAIH har prosjekter i El Alto med partneren Centro de Apoyo al Desarrollo Local (CEADL), en lokal ungdomsorganisasjon. 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
Den canadiske medaljen for fredsbevarende tjeneste utstilt i Royal Canadian Regiment Museum
**Den canadiske medaljen for fredsbevarende tjeneste** (engelsk: *Canadian Peacekeeping Service Medal*, fransk: *Médaille canadienne du maintien de la paix*) er en canadisk medalje innstiftet i 1988 til påskjønnelse av deltagelse i FNs fredsbevarende styrker. Medaljen ble bestemt innført i forbindelse med at FNs fredsbevarende styrker i 1988 ble tildelt Nobels fredspris, men ble ikke satt i produksjon. I 1996 vedtok Canadas parlament at medaljen skulle deles ut. Den tildeles også for deltagelse i annen fredsbevarende tjeneste enn den som direkte utføres av FN-styrker.

Utforming
---------

Den canadiske medaljen for fredsbevarende tjeneste er i sølvfarget metall og er 36 mm i diameter. På avers har den tre FN-soldater, et motiv som er hentet fra Fredsbevaringsmonumentet i Ottawa. En due i flukt finnes over soldatene, som er flankert av lønneblad på hver side ved medaljekanten. Langs kanten står innskriften «PEACEKEEPING» i en bue øverst og «SERVICE DE LA PAIX» i en bue nederst. På reversen finnes et lønneblad med dronning Elisabeth IIs monogram. Motivet omgis av laurbærkvister. Nederst langs kanten står innskriften «CANADA».

Medaljen har et rektangulært oppheng som medaljebåndet løper gjennom. Opphenget har et lønneblad, motivet fra Canadas flagg. Medaljebåndet har en bred lys blå midtstripe flankert av striper i hvitt. Lyst blått er hovedfargen i FNs flagg og gjenfinnes i medaljebåndene for FN-medaljen. Utenfor dette er det striper i rødt og grønt. Hvitt symboliserer fred og grønt tjeneste. Rødt og hvitt er Canadas farger siden 1921.

Bruce W. Beatty har utformet medaljen.

Tildeling
---------

Den canadiske medaljen for fredsbevarende tjeneste tildeles for 30 dagers tjeneste. Også tjeneste i andre FN-innsatser enn FN-styrker, politioperasjoner og operasjoner ledet av andre internasjonale organisasjoner som NATO, Organisasjonen for sikkerhet og samarbeid i Europa, Organisasjonen av amerikanske stater, International Commission for Supervision and Control i Indokina, Multinational Force and Observers i Midtøsten, European Community Monitor Mission i det tidligere Jugoslavia, Den høye representant for Bosnia-Hercegovina, INTERFET i Øst-Timor og ulike andre observatørgrupper. Deltagelse i Koreakrigen, Gulfkrigen, ISAF i Afghanistan og flere NATO-operasjoner kvalifiserer ikke til medaljen. Medaljen kan tildeles posthumt og overlates da til nærmeste pårørende.

Omkring 125 000 canadiere kvalifiserer til medaljen og inntil juni 2010 var den utdelt til 74 221 mottagere.

Referanser
----------

1. 1 2  Christopher McCreery: *The Canadian Honours System*, Toronto: Dundurn Press, 2005s, s. 181–183.
2. 1 2 3 4 5  Canadian Peacekeeping Service Medal (CPSM), National Defence and the Canadian Forces.
3. ↑  Canadian Peacekeeping Service Medal. Eligible Service, National Defence and the Canadian Forces.
4. ↑  Canadian Peacekeeping Service Medal. Non-Eligible Service, National Defence and the Canadian Forces.
5. ↑  «Canadian Peacekeeping Service Medal»[*død lenke*], *Salute!*, vinterutgaven 2002.
**Tidligpoteter** er en samlebetegnelse på poteter som i Norge dyrkes for å kunne tilby ferske nypoteter allerede tidlig på sommeren. Få strøk i Norge har klima for slik dyrking, så en del dyrkes i drivhus. Men det har nærmest blitt en tradisjon blant annet på Jæren, i Rogaland og på Sørlandet å konkurrere om tidligste leveranse av nypoteter dyrket på friland. Hvis våren kommer tidlig nok kan potetene settes i jorda i mars, og det forekommer at avisene melder om de første nypotetene allerede før 17.mai. Ofte blir disse, med full mediadekning, overrakt den kongelige husholdning.

I 2009 ble de første nypotetene overrakt Slottet den 18. mai, fra en potetdyrker fra Reddal ved Grimstad.

Dyrkingsmetode
--------------

I motsetning til alminnelig potetdyrking, er dyrking av tidligpotet avhenging av mye spesialbehandling. Siden årets første nypoteter oppnår langt høyere priser enn normalavlingen i september/oktober, legges mye arbeid ned for å være først. Settepotetene legges ut i et rom eller drivhus hvor temperatur, luftfuktighet og lys er nøye regulert. Dette skal sørge for groing (spiring) av potetene, slik at de etter fem til åtte uker har 8–10 cm lange groer. Ved planting/setting av potetene blir de håndtert varsomt og manuelt slik at de kommer i jorden med groene opp. Dermed har man spart minst fem uker av vekstperioden.

Typer
-----

Juno er regnet som den tidligste av potetsortene. En annen mye brukt type er Rutt.
Ostara og Snøgg er også vanlige nypotetsorter.

De har høyt tørrstoffinnhold. De bør kokes og serveres med skallet på.

Referanser
----------

1. 1 2  «Slottet får årets første nypotet». Byggeindustrien.no. [*død lenke*]

Eksterne lenker
---------------

* Settepotet[*død lenke*]
**Sommarland** er en matrikkelgård i Bø kommune i Nordland. Stedet ligger på Langøya, ved Sommarlandskjosen innerst i botnen av Møklandsfjorden, ca. 1,5 km sør for nabogården Kråkberget. Sommarland tilhørte opprinnelig Øksnes Vestbygd og var en av sju matrikkelgårder som ble overført fra Øksnes til Bø kommune i 1964.

I bokverket *Gård og slekt i Øksnes* nevner forfatter Johan Borgos to teorier om hva navnet på gården kan komme av. En mulig forklaring er at området kan ha blitt brukt som seter av fiskerbøndene på gårdene lenger ute, eller som sommerboplass av samer som bodde lenger inne på Langøya. Navnet ligner også på det sørsamiske *sabmere-laande*, som betyr «uslett moseland eller mosemyr».

Gården må ha hatt bosetning på 1500-tallet, men er oppført som ødegård i kildene tidlig på 1600-tallet. Rundt 1785 fikk gården samiske leilendinger. Sommarland lå på nytt øde ei tid fra 1816 til ca. 1830, da gården igjen ble bygslet av samer. Siden har gården vært kontinuerlig bebodd, fra 1854 av norske brukere.

Sommarland hadde gårdsnummer 6 i Øksnes kommune. Etter endringa av kommunegrensene ble det gnr. 71 i Bø.

Fylkesvei 820, åpnet i 1980, passerer Sommarland.

Kilder
------

* Johan Borgos: *Gård og slekt i Øksnes. Bind I*. Øksnes Historielag, Myre 1990. ISBN 82-992259-1-4 (s. 118-119, digitalisert av Nasjonalbiblioteket)
* Bø kommune: Gnr. 71 - Sommarland[*død lenke*] (skrevet av Arve Elvik, besøkt 15. mai 2017)
El Aaiún flyktningleir i august 2009. I forgrunnen kan en se geiteinnhegninger.  Foto: Jørn Sund-Henriksen (2010) 
**El Aaiún flyktningleir** (opprettet 1975) er en av De saharawiske flyktningleirene i Tindouf, og er oppkalt etter hovedstaden i Vest-Sahara. Det eksakte antallet flyktninger i leiren er ikke kjent, men det er beregnet til å være godt over 30 000 mennesker. Leirene i Tindouf ble opprettet etter Marokkos invasjon av Vest-Sahara og den påfølgende krigen. El Aaiún flyktningleir er en av de fire hovedleirene i flyktningleirene rundt Tindouf. Leirene styres av flyktningene selv og er en del av Den saharawiske arabiske demokratiske republikk (SADR), selv om leiren ligger i Algerie. I leiren velger de både representanter til frigjøringsorganiasjonen Polisario som styrer SADR, til ledelse av flyktningleiren og ledelse av de ulike underavdelingene i El Aaiún flyktningleir.

Befolkningen i leirene er stort sett arbeidsledige, men holder ofte geiter og kameler. Geitene brukes hovedsakelig til produksjon av melk, mens kamelene brukes til både melk, transport og kjøtt. 


Portal: Vest-Sahara
**Sommen** er et tettsted i Tranås kommune i Jönköpings län i Småland i Sverige. Det ligger like ved grensen til Östergötlands län. I 2010 hadde tettstedet 772 innbyggere.

Sommen oppstod da Södra stambanan ble ført gjennom bygden. Stasjonen ble åpnet i 1874. Ved jernbanestasjonen var det også en havn ved innsjøen Sommen, og dette ble omlastingspunkt for varer fra hele området omkring Sommen. Dette innebar at samfunnet vokste kraftig, og på slutten av 1800-tallet var det boligmangel. Jernbanestasjonen er i dag nedlagt.

Referanser
----------

1. ↑  «Sveriges tätorter 2010» (PDF). Statistiska centralbyrån. Arkivert fra originalen (PDF) 16. juni 2011. Besøkt 13. mars 2016.

Eksterne lenker
---------------

* Sommens samhälle[*død lenke*]
* Tranåslist AB Arkivert 7. januar 2019 hos Wayback Machine.
* Arona Hundfoder
* Sommens camping

  


| * v
* d
* r
Tranås kommune i Jönköpings län i Sverige |
| --- |
|  | Gripenberg **·** Sommen **·** Tranås |  |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
El-Ghriba-synagogen innvendig.
**El-Ghriba-synagogen** er en svært gammel synagoge rett ved Hara Seghira, noen kilometer sørvest av Houmt Souk på den tunisiske øya Djerba. El-Ghriba-synagogen er mer enn 2 000 år gammel, og var dermed over 600 år gammel da Tunisia ble muslimsk. Dermed er dette den eldste synagogen i Afrika og en av de eldste i verden.[]

Opprinnelsen (myte)
-------------------

Et sagn sier at en gruppe jøder flyktet etter ødeleggelsen av Det første tempelet i Jerusalem og kom til øya Djerba, hvor de så bygde denne synagogen.[]

Valfartssted
------------

I flere århundrer har jødiske Pilegrimer valfartet til El-Ghriba-synagogen i tiden etter pesachfesten.

Terrorangrep
------------

Den 11. april 2002 gikk en selvmordsbomber til angrep på El-Ghriba-synagogen med en naturgass-tankbil lastet med sprengstoff. 21 mennesker ble drept i dette terrorangrepet, inkludert 14 tyske turister, seks tunisiere og en franskmann. Mer enn 30 mennesker ble såret. Angrepet ble først omtalt som en ulykke, men etterforskingen viste at dette var et planlagt angrep.[]

Referanser
----------

1. ↑  Gilbert, Martin (2010). *In Ishmael's House: A History of Jews in Muslim Lands*. McClelland & Stewart. s. 345. ISBN 9781551993423.
2. ↑  Meddeb, Abdelwahab; Stora, Benjamin, red. (2013). *A History of Jewish-Muslim Relations: From the Origins to the Present Day*. Princeton University Press. s. 926. ISBN 9781400849130.

Eksterne lenker
---------------

* (en) El Ghriba Synagogue (Djerba) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
**Jessica Hendricks** (født i Alaska, USA) er en amerikansk hundekjører fra Two Rivers, Alaska, USA. 

Hendricks startet med hundekjøring da hun var 9 år, og hun har deltatt i flere sprintløp for juniorer. Før hun ble senior var hun også deltager en gang i Quest Jr, mens hun var med i Iditarod Jr. to ganger.

I 2003 debuterte hun i Iditarod med en 19.-plass, og ble dermed *beste førstegangskjører* dette året. Totalt har hun deltatt 3 ganger i verdens lengste hundesledeløp, og hennes beste plassering kom i 2005 da hun ble nummer 15.

Plasseringer i Iditarod
-----------------------

| År | Plassering | Tid |
| --- | --- | --- |
| 2003 | 19 | 11 døgn, 02 timer og 40 minutter |
| 2005 | 15 | 10 døgn, 03 timer og 20 minutter |
| 2006 | 24 | 10 døgn, 12 timer og 04 minutter |

Eksterne lenker
---------------

* (en) Jessica Hendricks – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Jessica Hendricks – Iditarod Trail Sled Dog Race Rediger på Wikidata
* Biografiside fra Cabela
**Pedro Escartín Morán** (født 8. august 1902, død 21. mai 1998) var en spansk fotballtrener og -dommer, journalist og forfatter fra Madrid.

Escartín var internasjonal dommer fra 1928 til 1948, og medlem av FIFAs disiplinærkomité i 27 år. Han var i tillegg trener for Spanias herrelandslag i fotball i to perioder. Samtidig som dette var han journalist i hjemlandet i mesteparten av sin karriere. Hans kommenater om reglene i fotball ble trykket opp i ti opplag, og var lenge populære.

Escartín var trener for landslaget to perioder. Først i 1952–1953, da han ledet Spania i fem treningskamper. Hans første kamp med Spania var mot Argentina, og den endte med tap 0–1. Spania spilte deretter uavgjort mot Vest-Tyskland, slo Belgia og Chile og tapte igjen mot Argentina. Han ble erstattet av Luis Iribarren Cavanilles, som ikke lyktes i å kvalifisere Spania til VM i fotball 1954.

Escartíns andre periode var i 1961. Først vant Spania 2–0 mot Frankrike før kvalifiseringen til VM i fotball 1962 startet. Spania slo Wales hjemme og spilte uavgjort borte, og kvalifiserte seg videre til spill mot Marokko om plass i VM. Spania vant først borte og så hjemme mot Marokko, og dermed var Spania kvalifisert til VM. Ettersom Escartín var ansatt for å få Spania til VM, trakk han seg etter at dette var gjort. Helenio Herrera fikk ansvaret for Spania under selve mesterskapet.

Referanser
----------

1. ↑   Spansk biografisk leksikon, oppført som Pedro Escartín Morán, Spanish Biographical Dictionary ID 65824/pedro-escartin-moran[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   BOE ID BOE-A-1961-14713[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Reglamento de fútbol asociación / comentarios y aclaraciones por Pedro Escartín Morán[*død lenke*] Catàleg de les Biblioteques Especialitzades de la Generalitat de Catalunya

| * v
* d
* r
Spanias landslagstrenere i fotball |
| --- |
|  | 
* Francisco Bru
* José Berraondo
* Ruete
* Berraondo
* González
* Mateos
* Iraola
* Brage
* Parages
* Cernuda
* Álvarez
* Rubiera
* Videa
* Alzaga
* Montalt
* Román
* García
* Lopez
* Quincoces
* Pasarín
* Coronado
* Eizaguirre
* Quesada
* Iceta
* Alcántara
* Zamora
* Escartín Morán
* Iribarren
* Bartolomé
* de Valle
* Millas
* Jurjo
* Meana
* Costa
* Lasplazas
* Gabilondo
* Herrera
* Villalonga
* Balmanya
* Toba
* Molowny
* Artigas
* Muñoz
* Kubala
* Santamaría
* Suárez
* Miera
* Clemente
* Camacho
* Sáez
* Aragonés
* Del Bosque
* Lopetegui
* Hierro
* Luis Enrique
* Moreno

 |  |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND
 |
**Morgendagpartiet** (arabisk:حزب الغد *Hizb al-Ghad* eller *al-ghad*) er et politisk parti i Egypt som ble offisielt godkjent i oktober 2004. Al-ghad er et liberalt sentrumsparti som arbeider for å utvide den politiske deltakelsen og for fredelig maktskifte. 

Partiet har noen representanter i det egyptiske parlamentet (maglis al-shaab, folkeforsamlingen). Det har ingen representanter i det egyptiske overhuset, (Maglis al-shura, rådgivningsforsamlingen) og boikottet valgene til overhuset våren 2007. 

Ved det første landsmøte som ble holdt i oktober 2004 ble Ayman Nour, et parlamentsmedlem og praktiserende advokat valgt til partileder. Partiet ble grunnlagt av tidligere medlemmer av partiet wafd. Det ble opprettet for å representere et liberalt demokratisk perspektiv med fokus på menneskerettighetsspørsmål. Partiformannen ble fengslet 24. desember 2005, men fortsetter formelt som partiformann.

Aktiviteter
-----------

Partiet har langt færre medlemmer enn de andre offisielle egyptiske partiene, men tiltrekker seg unge aktivister og ser på seg selv som en del av den egyptiske demokratibevegelsen. I Kairo arrangerer unge medlemmer og sympatisører ofte mindre punktmarkeringer der de blant annet krever løslatelse av Ayman Nour. Mange av de yngre medlemmene er også aktive i demokratibevegelsen kifaya, selv om partiet deltok i presidentvalget i 2005, som demokratibevegelsen aktivt boikottet.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN
 |