recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Knut Valstad** (født 20. september 1922, død 2. desember 1976) var en norsk orienteringsløper og motstandsmann fra andre verdenskrig.

Valstad var opprinnelig Kampen-gutt. Han ble på tross av sin unge alder troppssjef for Milorg-gruppe 13132, som opererte i Østmarka, Oslo og Aker. Han deltok blant annet i aksjoner mot Shells bensinlager i Schwensens gate og mot Arbeidstjenestens registreringskontor, og i sprengningsaksjonen på Grorud i 1944. I februar 1945 ble gruppe 13132 rullet opp av Gestapo, men Valstad klarte å flykte til Sverige før han ble arrestert.

Valstad var orienteringsløper på landslagsnivå på 1950-tallet. Han var også i norgestoppen i feltsport (skyting, kartlesing og orientering), og var med på å stifte Oppsal Idrettsforening. Oppsal Orientering arrangerer årlig *Knut Valstads Minneløp*.

Knut Valstads vei i Bydel Østensjø i Oslo er oppkalt etter Valstad, og fikk navnet sitt vedtatt i 1982.

Referanser
----------

1. ↑   De er døde – men lever fortsatt i Oslo![Hentet fra Wikidata]
2. ↑   www.begravdeioslo.no, besøkt 31. august 2019[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2  Svensgam, Arild (1993). *De er døde - men lever i Oslo!: gateskiltene i Oslo oppkalt etter avdøde personer*. Oslo: Galehuset forl. s. 116. ISBN 8299289408.
4. ↑  Christensen, Trygve (1993). *Marka og krigen: Oslomarka 1940-1945*. Oslo: T. Christensen. s. 202. ISBN 8299291607.
5. 1 2  «Litt historikk om Knut Valstad». opn.no. 3. juni 2013. Besøkt 8. november 2015.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister
 |

Portal: Andre verdenskrig
**Gamla bankhuset** i Umeå er en gul toetasjes steinbygning i nyrenessansestil bygd i 1877 i Storgatan 34, ved Tegsbrons nordlige landfeste. På grunn de avrundede hjørnene har bygningen fått kjælenavnet **Smörasken**.

Bygningen
---------

Bygningen er oppført i stein i tidstypisk nyrenessansestil etter tegninger fra 1877 av Axel Cederberg ved *Väg- och vattenbyggnadskåren*. Cederberg var på denne tiden byens tekniske rådgiver. Bygningen har to etasjer og er gul. Opprinnelig var banksalen og arbeidsrommene i første etasje, og andre etasje var en større leilighet med seks rom for bankdirektøren.

Historie
--------

Bygningen ble oppført i 1877 og var da *Westerbottens enskilda banks* første banklokale. Etter bybrannen i Umeå i 1888 åpnet det seg mulighet for å bygge en ny bankbygning som lå mer sentralt og med en mer representativ beliggenhet. I 1894 flyttet banken virksomheten til det nya bankhuset, nåværende Handelsbanken ved Rådhusparkens østside. Det gamle bankhuset fungerte i en periode som utleiehus. Bygningen har opp gjennom årene huset forskjellige virksomheter, blant annet som midlertidig magasin for Västerbottens museums samlinger 1936-1946 og som Umeås bybibliotek 1936-1954. Huset er fra 1980 byggnadsminne, og eies av Umeå Energi, som i 1992 gjorde omfattende restaureringer i bygningen.

Kilder
------

### Litteratur

* *Umeå stads historia 1888-1972*. Umeå: Umeå kommunfullmäktige. 1972. s. 21.

### Referanser

1. 1 2  «"SMÖRASKEN"». *www.vbm.se*. Västerbottens Museum. Arkivert fra originalen 3. mai 2014. Besøkt 2. mai 2014.
2. ↑  Dahlberg, Jannike. «Smörasken - inte bara till smörgåsen». Arkivert fra originalen 3. november 2013. Besøkt 12. januar 2013.
3. ↑  Eriksson, Karin (1974). «Hus med historia i Umeå». *Västerbotten (Umeå. 1920)*. 1974:4,: 229. ISSN 0346-4938. Libris 10258935.
4. ↑  «GAMLA BANKHUSET, "SMÖRASKEN"». *Kringla*. Riksantikvarieämbetet. Besøkt 2. mai 2014.
5. ↑  «Kulturbyggnader». *www.umeaenergi.se*. Umeå Energi. Besøkt 2. mai 2014.
**Tahiti Nui TV** eller **Tahiti Nui Télévision** (TNTV) er en allmennkringkaster i Fransk Polynesia. Fjernsynskanalen ble etablert i 2000 av franskpolynesiske selvstyremyndigheter. TNTV holder til i Papeete. TNTV oppgir å sende om lag 19 timer om dagen med 40 % egenproduserte programmer.

Kanalen ble etablert etter at Gaston Flosse, Fransk Polynesias regjeringssjef, ble misfornøyd med de eksisterende fjernsynskanalene, særlig den private stasjonen Telefenua. TNTV skulle være et alternativ. Etter mange år med økonomiske problemer, bidro selvstyremyndighetene i 2011 til å gjøre opp kanalens gjeld, samtidig som det ble iverksatt nedbemanning.

Referanser
----------

1. ↑  *La vie quotidienne en Polynésie française*[*død lenke*], Haut-Commissariat de la République en Polynésie française, s. 280 (pdfdokumentets s. 17).
2. ↑  «TNTV: La Chaine 100% Fenua» Arkivert 20. juni 2013 hos Wayback Machine. TNTV.
3. ↑  von Strokirch, Karin: «French Polynesia», *The Contemporary Pacific*, bd. 13, nr. 1, 2001, s. 232-233.
4. ↑  «TAHITI: Government bails out Tahiti Nui TV» Arkivert 24. januar 2015 hos Wayback Machine. Pacific Media Centre.

Eksterne lenker
---------------

* TNTV
**Monclairhuset** i Møhlenprisbakken 12 er en verneverdig trebygning i bydelen Møhlenpris i Bergen. Huset er også kjent som «Husmorskolen» og «huset under broen», sistnevnte grunnet sin plassering under Puddefjordsbroen i Bergen.

Historikk
---------

Monclairhuset ble bygget ca. 1760 av Jean Nichlas Monclair (1708–1772). Han kom til Bergen fra Frankrike som hugenott-flyktning og løste borgerbrev som urmaker i Bergen i 1735. Eiendommen var i familiens eie til den ble solgt til skipper August C. Mohr i 1851. 

Huset ble senere solgt til Bergen kommune som drev Bergen kommunale husmorskole der fra 1914–1972. Denne ble overført til Hordaland fylkeskommune i 1972 og endelig flyttet til nye lokaler i 1977.

Fra 1983 ble Monclairhuset restaurert og ombygget til bydelshus for Møhlenpris inntil Vitalitetssenteret på Møhlenpris ble etablert i 2003. 

I dag benyttes huset til Miljømarked bruktbygg i Bergen, drevet av Norges Miljøvernforbund.

Referanser
----------

1. ↑  «Oppslagsverk for Bergen Byarkiv». Arkivert fra originalen 5. mars 2016. Besøkt 29. april 2009.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Monclairhuset – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* «Monclairhuset». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Bergen byleksikon **·** Riksantikvaren kulturminne
 |
**Flisbyen Ballklubb** (stiftet 6. juni 1991) er en fotballklubb. I 2011 spiller A-laget i 3. divisjon, og har med seg flere kjente eliteseriespillere som blant annet Tom Buer og Marius Gullerud. FBK har også ett B-lag dette spiller i 6.div 2011, samt et C-lag som ble startet opp i 2011 og spiller i 9. div.. I tillegg har de et damelag og herrelag som spiller sjuerfotball. FBK har ikke noe eget idrettsanlegg, men spiller sine hjemmekamper på Lillestrøm Stadion.

Seriehistorikk
--------------

### 1993-1999 Opp- og nedrykk

Klubbens første sesong var i 1992 og det hele startet i 7. divisjon. I 1993 var klubben klar for 6. divisjon og så 5. divisjon i 1995. Det ble to sesonger i 5. divisjon før det ble klubbens første nedrykk. FBK spilte i 6. divisjon i 1996 til 1999, før klubben gikk på et nytt nedrykk og måtte spille i 7. divisjon i år 2000. 

### 2000- Sportslig framgang

Med en 3.-plass i sin 7. divisjonsavdeling i år 2000 var Flisbyen igjen klar for 6. divisjon – og rykket rett opp til 5. divisjon foran 2002-sesongen. Det ble 5 sesonger i 5. divisjon før klubben ble klar for 4. divisjon. I den fjerde sesongen i 4. divisjon vant de sin avdeling og var for første gang klar for nasjonal liga og 3. divisjon foran 2011.

Flisbyen Ultras Casuals Kamikaze
--------------------------------

Flisbyen Ultras Casuals Kamikaze (F.U.C.K), som er Flisbyens supporterklubb, er kjent for sine «kjendis-FUCKers». På FBKs hjemmeside er kjendisene LL Cool J, Rob Lowe, Christina Milian, Kevin Dillon, Peter Mueller, Håvard Bøkko og Dan Eggen avbildet med Flisbyen-drakter.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
**Taha Yasin Ramadan** (også: Taha Yasin Ramadan Al-Jizrawi) (født 22. februar 1938 i Mosul, død 20. mars 2007) var Iraks visepresident fra mars 1991 til Saddam Husseins fall i april 2003. 

Han var opprinnelig bankansatt, men vervet seg senere i militæret, og i 1956 ble han medlem av Ba'athpartiet, der han traff Saddam første gang. Ramadam og Saddam sine veier var etter dette nært knyttet til hverandre, og i 1991 ble Ramadam Iraks visepresident. Han var fra Kurdistan-regionen i Irak, og snakket flytende kurdisk. 

På listen over ettersøkte personer («Kortstokken») som ble publisert etter at den USA-ledede koalisjonen invaderte Irak i 2003 var Ramadan plassert som *ruter 10*. 

19. august 2003 ble han fanget i Mosul, av soldater fra Kurdistans patriotiske union (PUK), og overlevert amerikanske styrker, og var en av de anklagede i rettssaken mot Saddam og hans regime. 

8. november 2005 ble en av hans forsvarere, Adel al-Zubeidi, snikmyrdet av tre gjerningsmenn. 

5. november 2006 ble han dømt til livsvarig fengsel. Ankedomstolen sendte imidlertid saken tilbake til domstolen med beskjed om at dommen var for mild, og krevde dødsstraff.

12. februar 2007 ble han dømt til døden ved henging. Dødsdommen ble iverksatt før daggry 20. mars 2007.

Referanser
----------

1. ↑   «Bush: Iraq pullout could spill 'contagion of violence'», arkiv-URL web.archive.org, publisert i CNN.com, utgitt 19. mars 2007[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Find a Grave, oppført som Taha Yasin Ramadan, Find a Grave 18530133, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  «Iraqi court upholds Saddam's death sentence». MSNBC.com. 28.12.2006. Besøkt 20.03.2007.
4. ↑  «Top Saddam aide sentenced to hang». BBC News. 12.02.2007. Besøkt 20.03.2007.

Eksterne lenker
---------------

* Pressefoto på Iraqi Tribunal

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Monba**, eller *monpa*, *moinba* eller *menba* (kinesisk: 门巴族, pinyin: *Ménbāzú*), er et minoritetsfolk i India, Bhutan og i Folkerepublikken Kina. I den indiske delstaten Arunachal Pradesh er det rundt 42.000 monba. De bor i de to vestlige distrikter Tawang og West Kameng. I Folkerepublikken Kina er de en av de mindre av de 55 offentlig anerkjente etniske minoritetsfolk. Ved folketellingen i 2000 fantes det knapt 9.000 av dem i KIna, i den autonome region Tibet.[]

Språk
-----

Monba i Kina taler, alt etter hvor de bor, to språk som er nokså forskjellige. Begge tilhører den sinotibetanske språkgruppe:

* Tshangla, også kalt *Cangluo-Monba* (仓洛门巴语), er et bodisk språk, en underenhet av de tibetoburmanske språk, som igjen er en prinærgren av de sinotibetanske språk. Tshangla tales også av monbaene i Bhutan.
* Cona-Monba (错那门巴语) tilhører den østkirantiske gren av mahakirantispråkene, som også er en underenhet av de tibetoburmanske. Cona-Monba tales også i Arunachal Pradesh.

Referanser
----------

1. ↑  Census of India 2001: *Arunachal Pradesh. Data Highlights: The Scheduled Tribes*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN **·** LCCN **·** GeoNames
 |
Bildet viser at en *gho* slås om kroppen omtrent som en slåbrok.
**Gho** er den tradisjonelle mannsdrakten i Bhutan, den består av en kne-lang frakk som knyttes i livet med et belte kalt *kera*. Til festbruk brukes drakten med skjerfet kabney.

Drakten har opphav i folkegruppen drukpa (fellesnavn for Ngalop og Sharchopka), og bruken av drakten ble aktivt fremmet i offentlig politikk på 1980-tallet, gjennom initiativet driglam namzha («nasjonale skikker»). Positivt sett kan initiativet sees som et kulturelt selvforsvar og et styrking av indre nasjonal identitet i en situasjon hvor landet var i ferd med å åpne seg mot omverdenen. Negativt sett innebar driglam mamzha en uniformering av bhutansk kultur, hvor minoritetsgrupper måtte innordne seg flertallets skikker, språk og klær.

Se også
-------

* Kira; den tradisjonelle kvinnedrakten; en ankelsid kjole.

Referanser
----------

1. ↑  Bhutanese dress Arkivert 23. april 2016 hos Wayback Machine.; tourism.gov.bt
2. ↑  Bartholomew, Mark (1985). *Thunder Dragon Textiles from Bhutan: the Bartholomew Collection*. Shikōsha. s. 38. Besøkt 16. oktober 2011.
3. ↑  Gyurme Dorje. *Footprint Bhutan*. London: Footprint books, 2004. ISBN 1-903471-32-X. Side 43
4. ↑  Wearing a Gho; raonline.ch
**Erik Røed** (født 1966)[] er en norsk filmarbeider, stillsfotograf, journalist og forfatter.

Røed begynte sin karriere som lydtekniker etter videregående skolegang ved Tønsberg Gymnas i 1985. Først for den lokale friteatergruppen (Thesbiteateret), hvor samarbeidet med komponist og musiker Lars Martin Myhre brakte ham i kontakt med kjente musikere og artister som Odd Børretzen og Arild Nyquist. På slutten av 1980-tallet arbeidet han som assistent for skulptøren Olav Orud og Ivo Caprino. 

Mellom 1989 og 1994 jobbet Røed som lydtekniker ved Det norske teatret i Oslo, med oppsetninger som *Merlin*, *Sweeney Todd*, *Jesus Christ Superstar*, *Draumkvedet* og *Det er hardt å være mainn*. Her samarbeidet han blant andre med regissøren Allan Edwall og multikunstneren Arne Nøst. Senere var han lydansvarlig for en rekke farse- og revyoppsetninger på ABC-teateret og Chat Noir i Oslo.

Fra 2004 har Røed drevet filmlydselskapet Egg & bacon as i Oslo, og vært lydansvarlig for en lang rekke fjernsynsproduksjoner, blant annet *Hotel Cæsar*, *Sommerøya* og den internasjonale mat- og reiseserien *New Scandinavian cooking*. Av kinofilmarbeid som lyddesigner kan nevnes *Get ready to be Boyzvoiced*, *Snarveien*, *Kill Buljo* og *Tomme Tønner*, samt kinodokumentarene *Jenter* og *Sannhetsjegeren*.

Røed har arbeidet som freelancejournalist, stillsfotograf og forfatter siden 2005, og vært fast skribent og fotograf for *Seilas* og matmagasinene *Nord* og *Ren mat*. I 2007 ga han ut kokeboken *Båtmat -på to bluss i ferien*, og i 2011 kom kokeboken *Brød og brødbaking*, begge utgivelsene på forlaget CappelenDamm. Hele denne tiden har han vært i et nært samarbeid med journalist og forfatter Andreas Viestad, både med fjernsynsserier og annet. Røed er også tilknyttet Geitmyra matkultursenter for barn, som skribent og kursholder.

I november 2012 var Røed delprosjektleder for Nordisk ministerråds program *Ny nordisk mat*, ved dens konferanse på Mathallen Oslo.

Utgivelser
----------

* *Båtmat -på to bluss i ferien*, CappelenDamm, 2007
* *Brød og brødbaking*, CappelenDamm, 2011
* *Barnas aller beste kokebok*, Forlaget Press, 2021

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5 6  Om Erik Røed, fra Internet Movie Database
2. ↑  «Mat om bord - Kokkens pølser og potetstappe»[*død lenke*], artikkel i *Seilas* nummer 4, 2005
3. ↑  «På Geitmyra matkultursenter har vi en vedfyrt bakerovn stående på tunet. Den er vi og barna som bruker den i undervisningen veldig glade i, - og vi skal tillegge Eriks entusiasme mye av æren for at den kom på plass!», om Erik Røed[*død lenke*], fra nettstedet geitmyra.no
4. ↑  «New Nordic Food Conference 2012 Oslo» Arkivert 22. desember 2015 hos Wayback Machine. brosjyre, Erik Røed er oppgitt som en av journalistene (PDF)

Eksterne lenker
---------------

* Om Erik Røed[*død lenke*], fra CappelenDamm

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** ISNI
 |
Alterbilde og fresker i Slagen kirke i Tønsberg malt av Kåre Øijord da kirken ble restaurert 1955–1958. Foto fra en bisettelse i 2015.
**Kåre Øijord** (født 18. april 1921 i Bergen, død 21. juni 2016 i Drammen) var en norsk maler og grafiker. Etter påbegynt studium ved Norges Tannlegehøyskole, ble han elev ved Statens Håndverks- og kunstindustriskole i 1946. Samme år debuterte han på Høstutstillingen med «Vedkommando Buchenwald», en radering med motiv fra fangenskapet i konsentrasjonsleiren Buchenwald i 1944. I 1950 debuterte han som maler med det store arbeidet «Vårdikt». Dette året flyttet han til Drammen der han var bosatt siden. Øijord har blant annet dekorert Slagen kirke i Tønsberg kommune, Holmsbu kapell og Drammen teater. I 1996 viste Drammen kunstforening «Kåre Øijord 75 år : en retrospektiv jubileumsutstilling». 2021 vises en stor utstilling på Drammen museum, «Kåre Øijord : En mann, hans tid og hans landskap».

Referanser
----------

1. ↑   Artists of the World Online, AKL Online kunstner-ID 00323335[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   KulturNav, KulturNav-ID e91f9586-c14d-4de1-9e37-dea5be32d430, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Minneside Arkivert 9. august 2016 hos Wayback Machine.
4. 1 2 3 4  Intervju med bildeeksempler i *Drammens Tidende* 19. mai 2001
5. ↑  Katalog fra «Kåre Øijord 75 år : en retrospektiv jubileumsutstilling»
6. ↑  «Drammen museum».

Eksterne lenker
---------------

* Omtale i *Norsk kunstnerleksikon* (utgitt 1982–1986)
* lokalhistoriewiki.no om Kåre Øijord

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Norsk kunstnerleksikon **·** Drammen byleksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** KulturNav
 |
**Asbjørn Oluf Erik Skram** (født 10. mars 1847 i København, død 21. november 1923 samme sted) var en dansk journalist og forfatter.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Han var sønn av jernbanedirektør Gustav Skram (tidligere Schram) og Ida Johanne Hoë. Han var også lillebroren til Henriette Skram (født 1841, død 1929). 

i 1864 utbrøt Andre slesvigske krig. mellom Danmark og Tyskland. Erik Skram gikk da fra skolen som frivillig ut i krigen, ble såret og tatt til fange i kampene på Als. Han avsluttet sin utdannelse fra Metropolitanskolen i 1866 og tok sitt *filosofikum* i 1867.

### Forfatter

Erik Skrams første roman var *Herregaardsbilleder* fra 1877. Romanen *Gertrude Coldbjørnsen* fra 1879 ble den mest kjente romanen han skrev. Utover den skrev han kun et par romaner og skuespill og en enkelt reiseskildring. *Gertrude Coldbjørnsen* ble en offentlig skandale da den utkom, men Georg Brandes skrev pent om den i *Det moderne Gjennembruds Mænd* (1883). *Gertrude Coldbjørnsen* handler om en ganske ung pike som på grunn av sin strenge religiøse oppdragelse ikke tør si nei da en meget eldre mann frir til henne. Romanen er i tidens stil et skarpt angrep på miljøet, men samtidig er den en spennende kærlighetshistorie hvis utfordrende budskap er at det ingen unnskyldning gis for å velge feil i kjærlighet.

Skram var ansatt som stenograf i Rigsdagen fra 1868 til 1918, fra 1894 som protokollsekretær. I tillegg leverte han politiske kommentarer og artikler til
*Morgenbladet* og *Politiken*, samt skrev teateranmeldelser i *Illustreret Tidende* og *Tilskueren*. Han var en del av kretsen bak det moderne gjennombrudd.

Han giftet seg med Amalie Müller, kjent som Amalie Skram, i 1884. Sammen fikk de datteren Ida Johanne i 1889. Amalie og Erik Skram ble separert i januar 1900. De ble aldri skilt, men hun døde i 1905. Etter dette giftet Erik Skram seg med skuespillerinnen Caroline Kirstine Aagaard (1872-1932).

Erik Skram ble ridder av Dannebrog i 1908 og fikk Dannebrogordenens hederstegn i 1918.

Han er begravet på Bispebjerg Kirkegård.

I 2002 ga Janet Garton ut samlingen *Elskede Amalie : brevvekslingen mellom Amalie og Erik Skram*, i tre bind på Gyldendal Norsk Forlag.

Referanser
----------

1. ↑  ; *Autorités BnF*; besøksdato: 10. oktober 2015; BNF-ID: 13524360h.
2. ↑  Erik Skram fra Litteraturpriser.dk
3. 1 2 3  Erik Skram i Dansk biografisk leksikon / Den Store Danske
4. ↑  Informasjon på Det kongelige bibliotreks nettside, lest 29. februar 2020
5. ↑  Erik Skram i Den Store Danske

Eksterne lenker
---------------

* Informasjon om Erik Skram fra Det Kongelige Bibliotek (dansk)
* Romanen «Gertrude Coldbjørnsen» fra Det Kongelige Bibliotek (dansk)
* 

* (no) Publikasjoner av Erik Skram i BIBSYS

Portaler: Litteratur | Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Dansk biografisk leksikon **·** Nationalencyklopedin **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC
 |
**Haugesund Popensemble** er et norsk band, som ble startet høsten 2004. Bandet har signert kontrakt med MajorStudio.

Bandet har siden den tid gjort seg svært bemerket i hjembyen Haugesund. Med tekster på dialekt og fengende låter har de lagt et bra grunnlag for en videre karriere. Bandet holdt i mai 2005 slippfest for sitt selvfinansierte og selvtitulerte minialbum med 500 betalende tilskuere til stede. Minialbumet høstet flotte kritikker i lokalpressen og solgte ut hele førsteopplaget på 1000 eksemplarer.

Låten «Siden» toppet Radio102s Topp40-liste i to uker sommeren 2006, og var i en periode den mest spilte låten på kanalen. Flere andre låter spilles fortsatt mye i lokal radio, som NRK Rogaland, Radio102 og Radio Haugaland.

Deres foreløpig største spillejobb var på Den norske filmfestivalen i Haugesund, hvor en konsert sammen med et annet band fra Haugesund, Vamp, trakk over fem tusen tilskuere.

Medlemmer
---------

* Odd Martin Skålnes
* Odin Aarvik Staveland
* Øystein Eide
* Aril Løge Håvik
* Jarle Strømsvold
* Lars Eirik Støle.

Utgivelser
----------

* *Haugesund Popensemble* (2005)
* *Skyld på meg* (2006)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Haugesund Popensemble på MusicBrainz Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** MusicBrainz
 |
**Prešov erkeeparki** er ett av den slovakisk-katolske kirkens fire eparkier, og kirkens eneste erkeeparki. Erkeeparken av Prešov betraktes derfor som overhode for den slovakisk-katolske kirke. Det lever om lag 137 000 slovakisk-katolikker i erkeeparkiet.

Historie
--------

Prešov eparki ble opprettet ved at de vestlige sognene av det rutensk-katolske eparkiet Mukatsjeve ble skilt ut som eget eparki i 1818. Eparkiet lå den gang i (Østerrike-)Ungarn. Etter første verdenskrig ble bispegrensene etter hvert tilpasset til de nye nasjonalstatene. Prešov eparki ble ansvarlig for hele Tsjekkoslovakia, mens de 21 tidligere sognene som fremdeles lå i Ungarn, ble skilt ut som eksarkatet Miskolc. Sistnevnte regnes nå som ungarsk-katolsk, hører altså til en annen katolsk særkirke. Prešov ble samtidig eksemptert (direkte underlagt paven) og dermed løst fra sin tidligere metropolitt, erkebiskopen av Eger.

1996 forlot Prešov eparki den rutensk-katolske kirke og grunnla den slovakisk-katolske. De 23 menighetene i Tsjekkia valgte imidlertid å forbli rutensk-katolske, slik at Tsjekkia ble skilt ut som et eget apostolisk eksarkat. 2008 ble Prešov eparki opphøyet til erkeeparki og metropolitanbispedømme over eparkiene Košice og Bratislava, som hadde blitt skilt ut som egne eparkier i hhv. 1997 og 2008.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Archeparchy of Prešov – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | CatolicDiocese
 |
***Kvinnene*** er en norsk dramafilm fra 1979 regissert og skrevet av Per Blom. Hovedrollene spilles av Bente Børsum, Anna Godenius, Ivar Nørve og Kaare Kroppan. 

Filmen hadde premiere på den internasjonale kvinnedagen.

Handling
--------

To kvinner med svært ulik bakgrunn og livserfaring havner på samme sykehusrom. De har begge vært gjennom vonde
opplevelser som har satt sitt preg på både deres kropp og sjel. De knytter vennskap og drar sammen til et rekonvalesenshjem, hvor de diskuterer sine forskjellige livsproblemer. Det blir starten på et nært vennskap.

Den eldste av dem har operert bort livmoren. Den yngste har født et dødt barn. I sine sykesenger prisgis de ensomheten og seg selv. Det som har hendt må få verke ut av kroppen, finne sin forklaring i de liv de har levd – i barndom, ekteskap, jobb og omgivelser – for at ikke angsten også i fremtiden skal få styre deres liv.

Men innsikten kommer sjelden med én gang for mennesker som har lært å frykte livet. Angsten kan virke for skremmende til å kunne forstås. Derfor svikter de hverandre, igjen og igjen. Til tross for at de ikke vil det, og til tross for den nærhet de føler. For jo nærmere de kommer hverandre, jo tydeligere blir ulikhetene dem imellom. Og jo klarere ulikhetene trer fram, jo større blir betydningen for tilhørigheten i samfunnet. Og jo viktigere tilhørigheten i samfunnet blir, jo større blir kravene på å gjennomskue alle falske forsvar – for å bevare nærheten til hverandre. 

Da den eneste utveien til slutt synes å være å skille lag, driver imidlertid kroppens egen logikk fram et sammenbrudd av alt forsvar.

Om filmen
---------

Filmen fikk brukbar mottakelse av Aftenpostens og Dagbladets anmeldere. Aftenpostens Per Haddal skrev blant annet: «...tankene tvinges i retning av Ingmar Bergman og hans studier i kvinners sjelelige interiører, hans nærbildeteknikk og lengsel etter forløsning. Blom har en følelsesmessig meget sterk innlevelse som virker ekte og sympatisk, et ærend som har sjelden hast». Dagbladets Thor Ellingsen skrev blant annet: «Jeg synes Bloms evner som personinstruktør her blir ganske åpenbare via de små, men pregnante mannsvignettene som Kåre Kroppan, Ivar Nørve og Arne Lindtner Næss». Braaten, Lars Thomas (1995). *Filmen i Norge*. Norge. s. 358. ISBN 82-417-0195-0.

I rollene
---------

* Bente Børsum – Birgit
* Anna Godenius – Karen
* Kaare Kroppan – Birgits mann
* Arne Lindtner Næss – hotellresepsjonist
* Ivar Nørve – Karens mann
* Veslemøy Haslund – fødselshjelper
* Elisabeth Høye – sykepleier

Produksjonsbesetning
--------------------

* Innspillingsleder: Laila Mikkelsen
* Foto: Odd-Geir Sæther og Kjell Vassdal (B-foto)
* Musikk: Matthew Locke
* Klipp: Lars Hagström
* Lyd: Conrad Weyns
* Arkitekt/kostyme: Anne Siri Bryhni
* Dekoratør: Dagfinn Kleppan og Egil Storeide
* Rekvisitør: Ingeborg Kvamme

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Kvinnene* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Kvinnene* i Nasjonalbibliotekets filmografi Rediger på Wikidata

* (no) *Kvinnene* hos Filmfront Rediger på Wikidata
**Grace Nichols** (født 1950 i Georgetown, Guyana) er en britisk-guyansk lyriker og barnebokforfatter, bosatt i England siden 1977 sammen med kollega og ektefelle John Agard. Hun mottok Commonwealth Poetry Prize for debutsamlingen *I is a Long-Memoried Woman* (1983).

Liv
---

Hun har afro-guyansk bakgrunn med lærerforeldre og utdannelse fra University of Guyana; og kan i sitt forfatterskap veksle mellom formell engelsk og karibisk kreol-engelsk. I Guyana arbeidet hun som lærer og journalist. I England har hun blant annet vært «poet-in-residence» hos Tate Gallery.

Bøker
-----

Opplevelser i barndommen, når familien flyttet fra landsbygda til byen, er grunnlaget for hennes første og eneste roman, *Whole of a Morning Sky* (1986); boka gir også inntrykk av et Guyana på vei mot uavhengighet fra det britiske imperiet.

De første bøkene hun utga var barnebøkene *Trust You, Wriggly* (1981) og *Baby Fish and Other Stories from Village to Rain Forest* (1983), begge er novellesamlinger. Både voksen- og barnelyrikken er preget av Karibia og dets kultur og historie. Debutsamlingen for voksne – *I is a Long-Memoried Woman* (1983) – er en skildring i første person av en slavekvinnes erfaringer. Boka er dramatisert for radio og filmet i 1990.

Ved siden av eget forfatterskap har hun redigert antologier som *The Penguin Book of Caribbean Verse* (1986) og *No Hickory, No Dickory, No Dock: A Collection of Caribbean Nursery Rhymes* (1991), flere av dem sammen med ektefellen. 

Hun ble fellow i Royal Society of Literature i 2007.

Referanser
----------

1. ↑   BnFs generelle katalog, catalogue.bnf.fr, besøkt 26. mars 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   rsliterature.org, besøkt 17. desember 2020[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Biografi hos guyanesegirlsrock.com
4. ↑  Julia Eccleshare. *Beatrix Potter to Harry Potter, portraits of children’s writers*. National Portrait gallery, 2002. ISBN 1-85514-342-9
5. ↑  Forfatterportrett[*død lenke*] hos poetryarchive.org
6. ↑  Forfatterportrett Arkivert 15. desember 2013 hos Wayback Machine. hos britishcouncil.org
7. ↑  Forfatterportrett hos curtisbrown.co.uk
8. ↑  wmm.com
9. ↑  «I Is a Long Memoried Woman» **(engelsk)**. Internet Movie Database.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NLA **·** NKC **·** MusicBrainz
 |
***The Magazine of Fantasy and Science Fiction*** (kort ***F&SF***) er et amerikansk litteraturtidsskrift for genrene fantasy og science fiction. Det har blitt utgitt siden høsten 1949, og i tillegg til original fiksjon hatt spalter for bokanmeldelser, filmanmeldelser og vitenskap, samt vitsetegninger. Magasinet ble utgitt av Mercury Press 1949–2001, deretter av Spilogale. Det kom ut en gang i kvartalet de første to årene, så annen hver måned en februar 1951 – august 1952, før det holdt det gående som månedlig helt til 1991. Det kom elleve numre i året 1991–2008. Fra 2009 har det kommet ut annen hver måned. Blant kjente forfattere som har publisert i magasinet er Stephen King, Shirley Jackson, Robert Heinlein, Fritz Leiber og Kurt Vonnegut.

De første to numrene av *Science Fiction-magasinet*, september og oktober 1971, var norske utgaver av *F&SF*, men det norske bladet ble deretter et separat magasin. I tillegg har Bok og Magasinforlaget gitt ut to antologier med noveller fra magasinet, *Jordboere* (1985) og *Nye stjerner* (1988), begge redigert av Johannes H. Berg jr.

Redaktører
----------

* Anthony Boucher og J. Francis McComas, 1949 – august 1954
* Anthony Boucher, september 1954 – august 1958
* Robert P. Mills, september 1958 – mars 1962
* Avram Davidson, april 1962 – november 1964
* Joseph W. Ferman, desember 1964 – desember 1965
* Edward L. Ferman, januar 1966 – juni 1991
* Kristine Kathryn Rusch, juli 1991 – mai 1997
* Gordon Van Gelder, juni 1997 – januar/februar 2015
* C.C. Finlay, mars/april 2015 – januar/februar 2020
* Sheree Renée Thomas, mars/april 2021 –

Referanser
----------

1. 1 2  Oppslag på *The Magazine of Fantasy and Science Fiction* i *The Encyclopedia of Science Fiction*
2. ↑  «Fantasy & Science Fiction Magazine Collection» hos Special Collections Research Center, Syracuse University biblioteker
**Grace Montgomery Reksten Skaugen** (født 11. november 1953) er en norsk fysiker og forretningskvinne. Hun har doktorgrad i laserfysikk fra Imperial College i London, og mastergrad i business administration fra Handelshøyskolen BI. Skaugen har arbeidet som forsker ved Columbia University i New York, og har senere konsentrert seg om arbeid innen forretningslivet i Norge og utlandet. Hun er datter av skipsreder Hilmar Reksten og inngiftet i familien Skaugen.

Skaugen var styremedlem i Statoil ASA fra 2002 til 2015. Hun har også hatt styreverv i Atlas Copco AB, Opera Software og Investor AB. Hun var direktør for «corporate finance» i Orkla Enskilda Securities fra 1994 til 2002. I tillegg var hun styreleder i Entra eiendom fra 2004 til mai 2012. I august 2012 ble hun innvalgt som styremedlem i Orkla ASA, der hun i dag også er nestleder ved siden av styreleder Stein Erik Hagen.

Skaugen driver også konsulentselskapet Infovidi Board Services Ltd og var en av grunnleggerne ved etableringen av Norsk Institutt for Styremedlemmer.

Center for Corporate Diversity kåret i 2004 Skaugen, sammen med Grete Faremo, til Norges mektigste kvinne i næringslivet.
I 2007 ble hun kåret til årets styreleder.

Referanser
----------

1. ↑  Grace Reksten Skaugen innvalgt som nestleder i Orkla ASA
2. ↑  «Norsk Institutt for Styremedlemmer ble stiftet 24. mars 2009 av Grace Skaugen, Turid E. Solvang, Svein Rennemo, Harald Norvik og Olaug Svarva.». Arkivert fra originalen 25. september 2015. Besøkt 23. september 2015.
3. ↑  Grace Reksten Skaugen kåres til Årets Styreleder 2007
Eyolf Soots bilde «Velkommen» er malt hos Erik Skoug på Skog i 1890. Moren Lise Skoug tar imot Erik Skoug selv og hustruen Berthe
**Erik Skoug** (født 27. august 1861 i Brøttum, død 16. mai 1896 i samme bygd) var en norsk bonde og kunstmaler.

Liv
---

Erik Skoug eide gården Skog helt nord i Brøttum. Han interesserte seg for malerkunst og var en ivrig amatørmaler. Sommeren 1886 ble han kjent med maleren Eyolf Soot, som oppholdt seg på Vingnes utenfor Lillehammer. Skoug inviterte ham til Skog, og i de neste årene bodde Soot der i flere perioder. Soot inviterte også andre kunstnere til Skog, som Halfdan Strøm, Fredrik Borgen, Wilhelm Wetlesen, Alf Lundeby, Johannes Müller, Marie Hauge, Anders Sandvig, Frederik Collett og Lars Jorde. Jorde malte det kjente bildet «Julgegilde» på gården vinteren 1895–96. Skoug selv fikk undervisning av Soot og Strøm, og produserte etter hvert egne malerier med motiver fra gården og landskapet ved Mjøsa. I 1890 debuterte han på Høstutstillingen med «Aften ved Mjøsen». Men karrieren hans ble kort, ettersom han døde av lungebetennelse i 1896, 34 år gammel.

Hustruen Berthe Skoug (1857–1936) fortsatte som vertinne for kunstnerne, men etter hvert flyttet de til Lillehammer. Bare Lars Jorde ble værende på Skog i de neste årene.

Erik Skoug og familien hans (hustruen Berthe Skoug og moren Lisa Skoug) er avbildet på flere av bildene som kunstnervennene malte på Skog.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4   nkl.snl.no[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   KulturNav, KulturNav-ID 8851ebdf-7ccf-4b94-8e78-5bceba0b4851, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Johannesen, Ole Rønning (1990). *Lillehammermalerne*. Lokalhistorisk forlag. ISBN 8274040368.

Eksterne lenker
---------------

* Erik Skoug i Norsk kunstnerleksikon

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Norsk kunstnerleksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Historisk befolkningsregister **·** KulturNav
 |
**Lars Anders Myhre** (født 5. juli 1942 i Kopervik) er en norsk fagforeningsmann og lokalpolitiker for Arbeiderpartiet. Han har vært en framtredende fagforeningsmann i olje- og gassektoren i Norge og har også hatt tillitsverv internasjonalt.

Myhre ble politisk aktiv alt som ung og ble 15 år gammel leder av Kopervik og Stangeland AUF. Senere ble han leder i Bergen Arbeidersamfunn og innvalgt i formannskapet i Bergen. Myhre studerte rettsvitenskap og matematikk ved Universitetet i Bergen og arbeidet deretter noen år i videregående skole før han tok hovedfag i marin geologi.

Myhre begynte deretter i oljebransjen. Han arbeidet først for Kontinentalsokkelkontoret i Norges Teknisk-Naturvitenskapelige Forskningsråd, der han blant annet studerte mulighetene for ilandføring av olje fra Ekofiskfeltet til Norge. Han begynte så i Oljedirektoratet. Senere ble Myhre sentral i etableringen av Norsk Olje- og Petrokjemisk Fagforbund (NOPEF). Han var forbundets leder fra stiftelsen i 1977 til 2000. Myhre har også hatt verv i Den internasjonale føderasjonen av kjemi-, energi- og gruvearbeidere (ICEM) og har vært aktiv i Den internasjonale arbeidsorganisasjonen.

Myhre representerer Arbeiderpartiet i Stavanger bystyre.

Det kongelige hoff kunngjorde 23. oktober 2009 at kongen har utnevnt Myhre til ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden «for samfunnsnyttig virke.» Ifølge kunngjøringen la kongen i beslutningen om tildeling «vesentlig vekt på Myhres innsats innen norsk fagbevegelse og særlig innen olje- og petrokjemisektoren».

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  John Økland: «Så hatten passer» Arkivert 1. september 2009 hos Wayback Machine. offshore.no, 28. august 2009, besøkt 25. oktober 2009.
2. ↑  «Dannelsen av NOPEF» Arkivert 5. mars 2016 hos Wayback Machine. Kulturminne Ekofisk, Norsk Oljemuseum, besøkt 25. oktober 2009.
3. ↑  Utnevnelse til St. Olavs Orden, kongehuset.no, besøkt 25. oktober 2009.
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Spanias flagg Spania |
| Boccia |
|  EM i boccia |
| Sølv | Póvoa de Varzim 2009 | BC3, individuelt |

**Sandra Peña Cortes** (født 13. juli 1983 i Madrid) er en spansk handikappet bocciaspiller, som konkurrerer i klassen BC3, som er en av klassene for utøvere med cerebral parese eller andre funksjonshemminger, som ikke greier å holde og kaste ballen selv, men må bruke bocciarenne. 

Hun har individuelt sølv fra EM i boccia 2009 som beste resultat.

Karriere
--------

Peña deltok ved EM i boccia 2009 i Póvoa de Varzim i Portugal. I den individuelle konkurransen spilte hun seg fram til finalen, der hun møtte greske Grigorios Polychronidis. Polychronidis vant finalen 5-1, og Peña fikk dermed sølv i dette europamesterskapet. I parkonkurransen ble Spania slått ut i kvartfinalen, og endte på 5.-plass. Ved VM i boccia 2010 gikk hun videre fra gruppespillet til sluttspillet, men ble slått ut i 16.-delsfinalen der hun tapte 1-5 for singaporske Nurulasyiqah Binte Mohammad Taha. I parkonkurransen tapte Spania 1-5 for Belgia, og endte på 5.-plass. 

I 2011 deltok hun ved Verdenscupen i boccia 2011 i Belfast. Her vant hun alle sine tre kamper i gruppespillet, og gikk videre til sluttspillet. I kvartfinalen møtte hun sørkoreanske Kim Han-soo, og tapte 2-6. Hun endte dermed på 13.-plass i dette verdensmesterskapet. I parkonkurransen spilte hun sammen José Rodriguez og Veronica Pamies, men de gikk ikke videre til sluttspillet, og kom på 10.-plass i sammendraget. Ved utgangen av 2011 var hun dermed rangert som nummer 15 i verden i klassen BC3.

Hun deltok både individuelt og i parkonkurransen ved Paralympiske sommerleker 2012 i London. Individuelt ble hun slått ut i åttendedelsfinalen, der hun tapte 2-8 for Kirsten de Laender. I parkonkurransen tapte Spania alle sine tre kamper i gruppespillet, og ble slått ut av turneringen.

Referanser
----------

1. ↑   web.archive.org[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   ipc.infostradasports.com[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Sports Ulster - CPISRA Boccia World Cup - 18-27 August 2011 - Fixtures & Results Arkivert 14. desember 2013 hos Wayback Machine. besøkt 17. april 2013.
4. ↑  CPISRA - *Boccia World Rank List Friday, Dec 16 2011* Arkivert 16. september 2012 hos Wayback Machine. besøkt 17. april 2013.

Eksterne lenker
---------------

* Profil hos IPC Arkivert 5. mars 2016 hos Wayback Machine.
* Profil hos den spanske paralympiske komité
* London 2012 - Sandra Pena Cortes
**Erik Schlopy** (født 21. august 1972 i Buffalo, New York) er en amerikansk tidligere alpinist. Schlopy er femdobbelt amerikansk mester, og har siden 2000 tilhørt verdenseliten i slalåm og storslalåm.

Hans første internasjonale mesterskap var VM 1993 i Morioka. Et stygt fall i utforrennet ødela nesten karrieren hans. Etter skuffende innsats under OL 1994 på Lillehammer trakk Schlopy seg tilbake fra landslaget og valgte å kjøre for den amerikanske Pro-Tour. Etter fire år vendte han tilbake til landslaget i 1999, og viste klar fremgang. I sesongen 2000/01 kom han på tredjeplass sammenlagt i storslalåmcupen, den beste plasseringen til en amerikansk alpinist siden Phil Mahre i sesongen 1982/83.

Karrierens høydepunkt kom under VM 2003 i sveitsiske St. Moritz med bronsemedaljen i storslalåm. Etter første omgang lå han på en beskjeden 23.-plass, men med dagens beste tid i finaleomgangen kjørte han seg hele 20 plasser opp.

I verdenscupen har Schlopy ikke vunnet noe renn. Hans beste plasseringer, to andreplasser, oppnådde han i desember 2000 i storslalåm i Bormio og i mars 2001 i storslalåmrennet i Åre.

Erik Schlopy er gift med OL-vinneren i svømming Summer Sanders.

Pallplasseringer i verdenscupen
-------------------------------

| Dato | Sted | Disiplin | Plassering |
| --- | --- | --- | --- |
| 21. desember 2000 | Italias flagg Bormio | Storslalåm | 2 |
| 10. mars 2001 | Sveriges flagg Åre | Storslalåm | 2 |

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Erik Schlopy – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Erik Schlopy – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Erik Schlopy – FIS (alpint) Rediger på Wikidata

* (en) Erik Schlopy – ski-db.com Rediger på Wikidata
* Erik Schlopys hjemmeside Arkivert 9. november 2008 hos Wayback Machine.
**Lars Birger (Lasse) Engesæter** er født 13. april 1948 i Skånland kommune i Troms og oppvokst i Årdal i Sogn og i Odda i Hordaland.

Engesæter er cand.med. fra Universitetet i Oslo (1972) hvor han også avla doktorgrad med avhandlingen «Biomechanical and biochemical effects of antibiotics on bone and skin: an experimental study in rats» (1979).

Engesæter var ansatt ved Martina Hansens Ortopediske Hospital 1975-76, ved Institutt for kirurgisk forskning, Rikshospitalet 1977-79, Sophies Minde Ortopediske hospital 1979-80, University of Illinois, Chicago, 1980-81 og Nuffield Orthopaedic Centre, Oxford, 1987-88. Han ble spesialist i generell kirurgi i 1984 og i ortopedisk kirurgi i 1986. Ved Haukeland Universitetssjukehus var Engesæter ansatt i perioden 1981-2017. Ved ortopedisk avdeling som overlege fra 1985, i kortere perioder som avdelingsoverlege, og som seksjonsoverlege i barneortopedi fra 1992. Den kliniske stillingen ble kombinert med professorat ved Universitetet i Bergen fra 1994. Engesæter er hovedforfatter eller medforfatter på rundt 150 vitenskapelige artikler og bøker om ortopediske emner.

Engesæter var en av initiativtagerne for oppstart av Hofteregisteret i 1987. Hofteregisteret var en forløper til Nasjonalt register for leddproteser (NRL), Nasjonalt Hoftebruddregister og senere Nasjonal Kompetansetjeneste for leddproteser og hoftebrudd. Engesæter var leder for NRL i til sammen 4 år og for Nasjonalt Hoftebruddregister i 13 år.

Han fikk Søren Falch og Sigurd Falchs seniorpris 2012 «for fremragende lederskap innen medisinsk vitenskap» og ble æresmedlem i Norsk ortopedisk forening i 2013.

For innsatsen innen ortopedi ble Engesæter i september 2018 utnevnt til Ridder av 1. klasse av den Kongelige Norske St. Olavs Orden.

Referanser
----------

1. ↑  «Falchs seniorpris til Engesæter». Tidsskriftet den Norske Legeforening, Utgave 19. 16. oktober 2012.
2. ↑  «Utnevnelser til St. Olavs Orden». DET NORSKE KONGEHUS.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Publikasjoner av Lars B. Engesæter i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | CRIStin
 |
**Lars Henrik Bakkerud** (født 1. juni 1971 i Larvik) er en tidligere norsk fotballspiller. Han spilte for flere klubber, blant annet svenske Helsingborg, greske Panionios og Hønefoss BK. Tidligere i karrieren spilte han for Fram Larvik.

Bakkerud er mest kjent for sin tid i Sportsklubben Brann hvor han spilte fra 1992 til 1998. Han var en av de viktigste spillerne på Brann på 1990-tallet.

Lars Bakkerud var på sitt aller beste og i landslagsbildet da han pådro seg et stygt beinbrudd. De siste årene i Brann var preget av skader, og han forlot klubben i 1998, til fordel for greske Panionios. Siden spilte han i svenske Helsingborg, der han også ble svensk mester.

Han har også spilt for Fram Larvik og Hønefoss. Bakkerud trente Norheimsund i et drøyt år før han i 2008 fikk tilbud fra sin tidligere arbeidsgiver i Sverige om en jobb som  spillerutvikler i klubben. I Helsingborg jobbet han tett med aldersgruppa 15-19 år i tillegg til A-lagsspillerne. Han har også jobbet med aldersbestemte landslag i Sverige,  før han kom tilbake til samme type arbeid i Brann.

Signerte som hovedtrener for FFK i november 2012, men fikk et kort opphold der før han i november 2013 signerte for Os Turn Fotball som sportssjef i klubben.

Referanser
----------

1. ↑  Os Turn Fotball Arkivert 20. oktober 2014 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Lars Bakkerud – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (no) Lars Bakkerud – Norges Fotballforbund Rediger på Wikidata

* (en) Lars Bakkerud – FBref Rediger på Wikidata
* Lars Bakkerud Arkivert 18. mars 2014 hos Wayback Machine. på historie.brann.no/spillerdatabase/spillerarkiv/

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Lokalhistoriewiki
 |
Hvalbukta
**Hvalbukta** (engelsk **Bay of Whales**) er en naturlig isbukt i Rossbarrieren som ble brukt av Roald Amundsen som havn under hans sydpolekspedisjon 1910-1912.

Isbukten skapes av Roosevelt Island som ligger under isbremmen og bryter opp isens naturlige bevegelse. Bukten ble besøkt av Ernest Shackleton 24. januar 1908 og han navnga den etter alle hvalene som ble observert i bukten.

Ishavnen ble også brukt som utgangspunkt for tre ekspedisjoner ledet av Richard E. Byrd: fra 1928 til 1930, fra 1933 til 1935, og fra 1939 til 1941.

«USS Atka», United States Navy påviste i januar 1955 at havna var blitt ubrukelig som et resultat av isbremmens kalving. Hele bukta forsvant i 1987 da et 159 km langt isfjell brakk av.

Referanser
----------

1. 1 2 3  Bay of Whales SCAR *Composite Gazetteer of Antarctica*. Katalognr. 15944
2. ↑  (en)"Bay of Whales." Encyclopædia Britannica Online

Portal: Antarktis

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN **·** GeoNames **·** GNIS **·** SCAR

 |
**Sandra Ostad** (født 15. oktober 1990 på Veitvet i Oslo) er en norsk turner, flere ganger norsk mester. Hun representerer Oslo Turnforening.

Bakgrunn
--------

Sandra Ostad er født og oppvokst på Veivet i bydel Bjerke i Oslo. I 2006 begynte hun på medier og kommunikasjon ved Bjerke videregående skole, men byttet programområde til idrettsfag, og avsluttet sine studier der våren 2009, sammen med blant andre håndballspillerne Mona Helen Skorstad og Marie Lindvik Jørstad og fotballspillerne Mathis Bolly og Preben Mankowitz. Hun fikk deretter idrettsstipend ved University of Missouri i januar 2010.

Idrettskarriere
---------------

Hun deltok i Verdensmesterskapet i turn 2006 i Århus i Danmark og i Verdensmesterskapet i turn i Stuttgart i Tyskland og i VM i London 2009.

Hun ble norsk mester for seniorer for første gang i 2007, da hun vant skranke og bom. Hun ble nummer tre i hopp, mens hun ble nummer fire i frittstående. Hun vant lagkonkurransen sammen med tvillingsøstrene Kathrine og Julie Hansson i Oslo Turn. På Hamar i 2008 forsvarte hun NM-gullet i skranke, fikk sølv i hopp, og hun ble nummer to sammenlagt, kun 0,150 poeng fra kongepokalen, som tilfalt Lotte Bøe, fra Holmen Tropp og Turnforening.

Referanser
----------

1. ↑  www.columbiamissourian.com[*død lenke*] *Missouri gymnast making quick adjustment to life in America* (4. februar 2010)
2. ↑  
«Overbeviste i bom». Lokalavisen.no. 4. oktober 2007. Besøkt 30. september 2008. [*død lenke*]
3. ↑  
«NM turn i helgen». aftenposten.no. 21. september 2008. Besøkt 30. september 2008.

Se også
-------

* Liste over kjente elever ved Bjerke videregående skole