recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Gustaf Crona** (født 6. november 1979) er en svensk fotballspiller som spilte for Sandefjord Fotball. Inntil årsskiftet 2006/2007 het han *Gustaf Andersson*, men han endret etternavn, sammen med familien, til Crona. 

Han har spilt over 130 kamper i Allsvenskan.

Etter ankomsten til Sandefjord før 2006-sesongen hadde Crona en god treningsperiode før seriestarten, og startet første kamp for Sandefjord. I denne kampen ble han skadet i første omgang, og ble satt ut av spill i nesten et halvt år. Etter dette tok Fredrik Kjølner og Birger Madsen over midtstopperplassene, og Crona klarte ikke å spille seg inn igjen på laget. Han fikk én kamp for Sandefjord.

Etter 2007-sesongen forlot han Sandefjord og signerte ikke for noen ny klubb.

Referanser
----------

1. ↑  Profil på nifs.no

Eksterne lenker
---------------

* (en) Gustaf Crona – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) Gustaf Crona – WorldFootball.net Rediger på Wikidata

* (en) Gustaf Crona – FBref Rediger på Wikidata
**Harry Yven** (født 24. april 1912, død 24. februar 1988) er en av de mest kjente spillere i Sarpsborg Fotballklubb gjennom tidene. Da Sarpsborg slo Fredrikstad 1-0 i finalen i Norgesmesterskapet i fotball for herrer 1948, var det Yven som laget vinnermålet. Første gang han var med i finalen, var som 17-åring i 1929, siste gang var 20 år etterpå, i 1949. I alt var han med på å vinne fire cupfinaler for Sarpsborg Fotballklubb. 

Yven hadde også en ganske merkverdig landslagskarriere. Han debuterte for Norge som 19-åring i 1931, spilte sin neste landskamp åtte år senere, i 1939, og hadde sin tredje og siste opptreden i landslagstrøya som 36-åring i 1948 – over 17 år etter debuten.

Referanser
----------

1. ↑  Fra gamle dager Arkivert 17. januar 2016 hos Wayback Machine. Sarpsborg 08

Eksterne lenker
---------------

* (en) Harry Yven – WorldFootball.net Rediger på Wikidata

* (en) Harry Yven – EU-Football.info Rediger på Wikidata

* (no) Harry Yven – Norges Fotballforbund Rediger på Wikidata
**Trond Kvernland** (født 19. oktober 1941 i Oslo, død 9. september 2021 i Oslo) var en norsk tennisspiller, idrettsleder og økonom.

Kvernland var medlen av Sportsklubben Njård hele sin karriere. Han var blant landets beste juniorspillere på slutten av 1950-tallet. Som senior satset han samtidig som Norge hadde storspillerne Thorvald Moe og Finn Dag Jagge. Han ble likevel norsk mester for lag sammen med Njård i 1965.

Han utdannet seg til siviløkonom i USA og ble senere generalsekretær for Norges Tennisforbund. Kvernland var sentral i byggingen av riksanlegget Oslo Tennisarena på Hasle i Oslo. Forbundet flyttet også sitt hovedkontor hit. Han tok initiativ til utgivelsen av fagbladet Tennis, og fungerte seg som redaktør i en periode.

Referanser
----------

1. 1 2 3  Aftenposten (18. september 2021): Nekrolog Trond Kvernland (s. 57)
2. 1 2 3  aftenposten.no: *Trond Kvernland. 2021-09-18*

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen har ingen egenskaper for sportsdatabaser i Wikidata*
**Kobberstikksamlingen i Berlin** (tysk: *Kupferstichkabinett Berlin*) er del av den tyske delstaten Berlins museer (Staatlichen Museen zu Berlin). Samlingen finnes i kulturkvartalet Kulturforum ved Potsdamer Platz. Det er det største museet for grafisk kunst i Tyskland. I samlingen finnes mer enn 500 000 trykk og ca 110 000 andre *kunstverk på papir*, det vil si tegninger, pasteller, akvareller og oljeskisser.

Historie
--------

Kobberstikksamlingen ble offisielt opprettet i 1831 med en samling av tegninger og akvareller som ble skaffet av kurfyrste Fredrik Vilhelm av Brandenburg i 1652. Samlingen vokste i løpet av 1800- og 1900-tallet med verker fra middelalderen, renessansen og senere verker, inkludert tegninger av Albrecht Dürer og Matthias Grünewald, Sandro Botticellis illustrasjoner til Dantes *Den guddommelige komedie* og godset til Adolph Menzel.

I 1986 overtok Kobberstikksamlingen den grafiske samlingen til Nasjonalgalleriet i Berlin som hadde sitt tyngdepunkt i trykk fra 1900-tallet. Denne del av samlingen inkluderte ekspresjonistisk kunst som Nazi-Tyskland hadde klassifisert som «degenerert» (*Entartete Kunst*) og konfiskert. I 1994 åpnet Kobberstikksamlingen i en ny bygning i Kulturforum, gjenforent med deler av samlingen som hadde blitt delt mellom Øst- og Vest-Berlin, foruten også samlingen til Nasjonalgalleriet.

Samlingen
---------

Tegning av Matthias Grünewald i Kobberstikksamlingen.
Samlingen er konsentrert om europeiske tegninger og grafikk fra middelalderen til vår samtid. Den inneholder verker av bl.a. Mantegna, Botticelli, Dürer, Altdorfer, Matthias Grünewald og Hieronymus Bosch, Pieter Bruegel, Rembrandt og Tiepolo, Daniel Chodowiecki, Caspar David Friedrich, Schinkel og Adolph von Menzel. 

Det klassiske moderne er representert i samlingen med blant annet Edvard Munch, Ernst Ludwig Kirchner og Pablo Picasso. Videre finnes popart med verker av blant annet Richard Hamilton, Andy Warhol, Jasper Johns, Frank Stella, konseptkunst og minimalisme. 

En del av Chodowieckis verker finnes i en fast utstilling i Gemäldegalerie, også det i Kulturforum.

Referanser
----------

1. ↑  Kupferstichkabinett und Kunstbibliothek Arkivert 16. mars 2015 hos Wayback Machine. Kulturforum.
2. 1 2  Kupferstichkabinett, berlin.de

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Kupferstichkabinett (Berlin) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

Portal: Tyskland

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC
 |
**Smeltepunkt** er den temperaturen hvor et stoff endrer fase fra faststoff til væske.

Hvis fasen endres motsatt vei (fra væske til faststoff) brukes betegnelsene **størkningspunkt** om den samme temperaturen. For vann og enkelte andre stoffer brukes betegnelsen **frysepunkt** istedenfor størkningspunkt.

Smeltepunkt er i motsetning til kokepunkt relativt uavhengig av trykk.
Frysepunktet for vann ved 1 bar er definisjonen av null grader celsius (0 ℃).

For de fleste stoffer er smeltepunkt og størkningspunkt like. Vann har smeltepunkt og frysepunkt på 0 ℃. Det finnes imidlertid noen unntak, for eksempel enkelte typer agar smelter ved 85 ℃ og størkner mellom 32 og 40 ℃. Dette fenomenet kalles hysterese. Jod har den særegenheten at det ikke går til flytende form, men fra krystallinsk til gassform. Dette kalles å sublimere.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Britannica
 |
En ***reboot*** er innen fiksjon en omstart av en series etablerte fiktive univers eller andre etablerte kjennetegn. En reboot velger å ignorere en series tidligere koninuitet i håp om å nyskape handligen, bakgrunnshistorien eller figurer innad i en serie. Det er et virkemiddel for å nylage et fiktivt univers slik at en kan fortsette å fungere innenfor relatvivt kjente begrensninger og fortsatt bruke en serie og figurer som publikumet fortsatt er kjent med, men samtidig ikke er for likt det som allerede har blitt gjort med serien.

Begrepet har blitt kritisert for å være vagt og forvirrende, og heller bare et nyord for en nyutgave av et tidligere verk.

Et eksempel på to sett med filmer som viser forskjellem mellom en reboot og en nyutgave er *Skjønnheten og udyret* fra 1991 og *Skjønnheten og udyret* fra 2017, og *Godzilla* fra 2014 sammenlignet med andre Godzilla-filmer. *Skjønnheten og udyret*-filmene forteller i prinsippet samme historie med samme handling og samme figurer, mens i *Gozilla* er den sentrale ideen fortsatt den samme, Godzilla angriper fortsatt menneskeheten, men mye av handlignen og flere av figurene har blitt endret.

Referanser
----------

1. ↑  «To Reboot Or Not To Reboot: What is the Solution?». *www.bewilderingstories.com*. Besøkt 31. mai 2020.
2. ↑  «Top 12 Forthcoming Franchise Reboots - IGN» **(engelsk)**. Besøkt 31. mai 2020.
3. 1 2  Alexander, Julia (15. mars 2017). «The Matrix reboot isn’t a remake: Here’s the difference between the two». *Polygon* **(engelsk)**. Besøkt 31. mai 2020.
4. ↑  Proctor, William. «Reboots and Retroactive continuity». *The Routledge Companion to Imaginary Worlds* **(engelsk)**. Besøkt 31. mai 2020.
5. ↑  Child, Ben (24. august 2016). «Don't call it a reboot: how 'remake' became a dirty word in Hollywood». *The Guardian* **(engelsk)**. ISSN 0261-3077. Besøkt 31. mai 2020.
6. ↑  «Hollywood's 10 Best Reboots - IGN» **(engelsk)**. Besøkt 31. mai 2020.
7. ↑  «In Media Res | A MediaCommons Project». *mediacommons.org*. Besøkt 31. mai 2020.
8. ↑  Staff, Hollywood com (9. august 2012). «The Reboot Glossary: Which Hollywood Buzzword Fits the Bill?». *Hollywood.com* **(engelsk)**. Besøkt 31. mai 2020.
Afghanske soldater feirer dagen i 2007
**Mujahedins seiersdag** er en politisk fridag i Afghanistan som faller på 28. april hvert år. Denne feiringen markerer dagen da afghanske mujahedin-grupper styrtet den sosialistiske regjeringen i Afghanistan i 1992.

Selv om dagen blir feiret som en helligdag av folket i Afghanistan, er mujahedins seiersdag i virkeligheten en blanding av helligdag og vanlig fridag. Dagen feirer kommunistregimets fall i Afghanistan i 1992, rundt tre år etter at den sovjetiske hæren faktisk forlot Afghanistan. Mens utvisningen av de sovjetiske okkupantene i 1989 var en grunn til å feire, markerte regjeringens fall et vendepunkt ettersom det gikk fra å være en borgerkrig mellom den kommunistiske regjeringen og mujahedin-militsen til å bli en krig utkjempet hovedsakelig mellom rivaliserende mujahedin-grupper, som kjempet om makten i det etterlatte vakuumet. Dette var *status quo* inntil Taliban kom til makten med fallet til Kabul i 1996.

Feiringer
---------

* 2007: Afghanistans president Hamid Karzai tildelte medaljer til islamistiske veteraner under feiringen av seiersdagen.
* 2006: Karzai holdt en offentlig tale i Kabuls Chaman-e-Hozori park. Parlamentsrepresentant Malalai Joya møtte opp for å fordømme grusomheter utført av mujahedin, og ble truet på livet av andre parlamentsmedlemmer. Journalisten Omid Yakmanish fra Reportere uten grenser ble banket opp av to parlamentsmedlemmer mens han forsøkte å filme debatten.

Referanser
----------

1. ↑  Daoud Khan Men accused of war crimes by rights group likely to get medals OhmyNews, 25. april 2007
2. ↑  Borhan Younus, Ilyas Wahdat and Naeem Kohistani Taliban steps up spring offensive Arkivert 1. november 2010 hos Wayback Machine. *Asia Times*, 19. mai 2006
3. ↑  Members of parliament beat up cameraman *Reporters Without Borders* 12. mai 2006
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Argentinas flagg Argentina |
| Friidrett: |
| Friidrett Søramerikansk mesterskap i friidrett |
| Gull | Lima 1939 |  Spydkast |
| Gull | Lima 1939 |  Kulestøt |
| Gull | Buenos Aires 1941 |  Spydkast |

**Ruth Caro**, også kjent som **Ruth Politzer** (født 24. mars 1916 i Tyskland, død 20. august 2009) er en argentinsk tidligere friidrettsutøver, som konkurrerte i kastøvelser som kulestøt og spydkast. Hun konkurrerte også i basketball på nasjonalt nivå.

Bakgrunn og familie
-------------------

Hun flyktet fra Tyskland i 1934, da «Det tredje rike» vokste fram. Etter tre år i England flyttet hun videre til Argentina. Både Ruth og søsteren Jean begynte med friidrett. Etter andre verdenskrig flyttet hun og søsteren til Philadelphia i USA, og de flyttet deretter til Elmhurst i Queens i New York der resten av familien bodde. Der giftet hun seg og fikk tre barn. Hennes mann døde i 1967, og da hun pensjonerte seg i 1982 flyttet hun og søsteren til Tom's River i New Jersey, og senere til Glen Mills, i 2007.

Idrettskarriere
---------------

Caro deltok i Søramerikansk mesterskap i friidrett 1939, og vant der spydkast og kulestøt. Hun deltok igjen under Søramerikansk mesterskap i friidrett 1941, og vant der spydkast, foran Ursula Holle og Olga Merino, begge fra Chile.

Etter sin karriere som friidrettsutøver spilte hun basketball for River Plate, og ble nasjonal mester flere ganger.

Referanser
----------

1. 1 2  Jewish Exponent - *Ruth Politzer, 93, Fled Germany, Became Athlete in South America* Arkivert 12. november 2020 hos Wayback Machine. besøkt 12. november 2020.
2. ↑  GBR Athletics - *South American Championships (women)*, besøkt 12. november 2020.

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen har ingen egenskaper for sportsdatabaser i Wikidata*
* (en) Ruth Caro - Athletics Podium
**Recco**, ofte kalt skredrefleks, er en svensk oppfinnelse. Selve refleksen er en liten diode som kan sammenlignes med alarmbrikkene man ofte finner i butikker. Recco-refleksen reflekterer et radiosignal sendt fra en Recco-søker. Flere store alpinanlegg har Recco-søkeutstyr og mannskaper som er trent til søk. Norges Røde Kors Hjelpekorps' skredgrupper har også Recco-søkeutstyr ved  ambulansehelikopter-basene i Tromsø og Ålesund og i helikopteret til  Sysselmannen på Svalbard.

Recco er svært enkelt å bruke for organiserte mannskaper og gir et svært hurtig søk. Ulempen med Recco er at søkeenhetene bare finnes hos den organiserte redningstjeneste og hos noen få skipatruljer. Det kan derfor ta (for) lang tid før man blir funnet med Recco.

Referanser
----------

1. ↑  «Oversikkt over vintersportssteder som bruker utstyret». Arkivert fra originalen 3. desember 2015. Besøkt 9. desember 2015.
2. ↑  Årsmelding 2010 - Longyearbyen Røde Kors Hjelpekorps Arkivert 4. mars 2016 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* Reccos hjemmeside
**Talisker** er et skotsk destilleri som produserer single malt whisky. Destilleriet er lokalisert i landsbyen Carbost på øya Skye, og er det eneste på øya. Det blir drevet av whiskyprodusenten United Distillers eid av det multinasjonale selskapet Diageo. Talisker blir markedsført som del av United Distillers *Classic Malts* serie.

Taliskers destilleribygning.
Talisker er kjent for å ha mer torv i seg enn gjennomsnittet, og har en «salt» karakter. Selv om merket er anerkjent og selger bra, representerer det høye fenol-nivået og den distinkte smaken nok en utfordring for nybegynnere innen skotsk whisky.

Både blended whiskyen Johnnie Walker og likøren Drambuie bruker Talisker som en bestanddel. Tilsettingen av Talisker er nok mest merkbar i *Johnnie Walker Green Label 15 Year Old Pure Malt.*

Destilleriet ble bygd i 1830 av Hugh og Kenneth MacAskill, og utvidet i 1900. I starten ble whiskyen produsert ved trippel destillering, men gikk over til den mer vanlige doble destillasjonsprosessen i 1928. I 1960 ble destilleriet nesten ødelagt av brann, fem eksakte kopier av de opprinnelige destillasjonsapparatene ble laget for å ivareta den opprinnelige Talisker smaken.

Talisker skal ha vært yndlingswhiskyen til forfatterne Robert Louis Stevenson og Henry Vollam Morton.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Talisker distillery – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Talisker på whiskywiki.no
* Diageos maltwhisky side ( Talisker og andre)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Vision of Britain **·** GeoNames
 |
Rebildporten inn til naturparken Rebild Bakker.
Fra den første rebildfest i Rebild Bakker 5. august 1912.
Ved **Rebildfesten** feires hvert år den amerikanske uavhengighetsdagen, 4. juli, i Rebild Bakker. Det menes å være den største feiring av 4. juli utenfor USA.

Første gang Rebildfesten ble holdt, var i 1909 i forbindelse med Landsutstillingen i Aarhus. Siden 1912 har Rebildfesten vært avholdt i Rebild Bakker.

Den første Rebildfesten i nasjonalparken skulle ha gått av stabelen 4. juli 1912, men måtte utsettes til 5. august fordi Frederik 8. døde 14. mai. Christian 10. og dronning Alexandrine stilte på festen i lag med rundt ti tusen deltagere. Av disse kom rundt tusen fra USA, enda reisen var vesentlig dyrere og mer besværlig den gangen, først en lang reise over land og deretter med skip over Atlanten. Blant gjestene telles Thorvald Stauning i 1938, Walt Disney i 1961, Richard Nixon i 1962, Ronald Reagan og Danny Kaye i 1972, Victor Borge i 1987.

Under den tyske okkupasjonen ble det ikke avholdt Rebildfester, men 4. juli 1946 var det mer enn 35.000 fremmøtte. Kronprins Frederik var til stede.

Referanser
----------

1. ↑  «Guldkorn fra Rebild», *Fra Himmerland og Kjær herred 2012* (s. 109)
2. ↑  Opprettelsen av naturparken
3. ↑  Foto fra den første Rebildfest
4. ↑  Deltagere ved Rebildfesten
5. ↑  Californias guvernør Reagan holder tale ved Rebildfesten
6. ↑  Danny Kaye, dronning Margrethe og prins Henrik
7. ↑  Bilder fra Rebildfester gjennom tidene
8. ↑  Kristian Hvidt: *Danske veje vestpå. En bog om udvandringen til Amerika*
9. ↑  Film fra Rebildfesten i 1946

Eksterne lenker
---------------

* Rebildfesten – offisiell hjemmeside.
* Billedkavalkade, *Berlingske Tidende*
***The Man from Funeral Range*** er en amerikansk stumfilm fra 1918.

Handling
--------

Når prospektør Harry Webb kommer tilbake til byen fra Funeral Range, blir han snart forelsket i kabaret-sangerinnen Janice Williams. Mark Brenton, en skruppelløs advokat, lokker Janice til rommet sitt. Men han blir skutt av hans misunnelige tidligere kjæreste Dixie. Harry, som deretter skynder seg inn på rommet, tror at Janice er skyldig i dødsfallet. Han tar snart på seg skylden, i forsøk på å beskytte henne han er glad i.

Under rettssaken holder Mark Brentons partner, Frank Beekman, Janice fanget for å hindre henne fra å vitne under rettssaken. Selvfølgelig blir Harry snart kjent skyldig, og dømt til døden. Men på vei til fengselet rømmer Harry ut i ørkenen, og en stund senere vender han tilbake til byen for å selge en av gruvene sine til Freddie Leighton. Til tross for Harrys forkledning gjenkjenner Beekman ham igjen, og under konfrontasjonen blir en pistol avfyrt. Dixie blir dødelig såret, men før hennes død tilstår hun at det virkelig var hun som stod bak mordet på Brenton.

Skuespillere
------------

* Wallace Reid som Harry Webb
* Ann Little som Janice Williams
* Lottie Pickford som Dixie
* Willis Marks som Joe Budlong
* Tully Marshall som Frank Beekman
* George A. McDaniel som Mark Brenton
* Phil Ainsworth som Freddie Leighton
* Tom Guise som oberst Leighton

Referanser
----------

1. ↑  The Man from Funeral Ridge
2. ↑  THE MAN FROM FUNERAL RANGE

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Man from Funeral Range* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Man from Funeral Range* på American Film Institute Rediger på Wikidata
**Mil Mi-8** (NATO Navn: «Hip C») er et stort transporthelikopter med to turbiner, som også kan fungere som angrepshelikopter. Helikopteret ble introdusert i Sovjetunionen i 1967. 
Det finnes veldig mange varianter av Mi-8, bl.a. **Mi-8T**, som i tillegg til å kunne frakte 24 soldater er bestykket med raketter og panservernmissiler. Man har også marine-versjonen Mil Mi-14.

Varianter:

- HIP C (Mi-8, standard transportutgave)
- HIP D (Kommandoplassversjon kjennelig på D-formet antenne over halen)
- HIP H (Mi-17, Halerotor på venstre side, ofte bevæpnet)
- HIP G (Spesiell kommunikasjonsversjon)

  

Mi-8 er brukt av over 50 land, inkludert India, Kina,Finland, Rwanda og Iran. Den siste varianten kalt Mi-8MT / Mi-17 er en oppgradert versjon med sterkere pansring og som er bedre klargjort for bevæpning. Denne ble introdusert i 1981, og er mindre brukt, av rundt 20 land totalt.

Eksterne lenker
---------------

* Mil Mi-8 (Hip)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND **·** LCCN **·** NKC
 |
Et amerikansk Peacekeepermissil med de enkelte stridshoder med selvstendige målsøk i sluttfasen er merket med rødt.
Diagram over MIRV-fasene.  

1. Missilet skytes ut fra silo eller transportkjøretøy ved første trinns bærerakett (A).   

2. Etter ett minutt tennes andre trinn (B) og første trinn droppes.  

3. Etter 2 minutter antennes tredje trinn (C) og andre trinn adskilles.   

4. 3 minutter etter utskyting adskilles også tredje trinn og bare satellitten eller PBV (Post-boost vehicle) (D) fortsetter flukten.   

5. PBV flyr til nærheten av målet og forbereder adskillelse av det enkelte stridshode (E).   

6. PBV skyter ut det enkelte stridshode (E) sammen med avledningsmål og metallstrimler som forstyrrer radaren til eventuelle anti-missil-missiler.   

7. Det enkelte stridshode kommer inn i atmosfæren i høy fart og avsikrer atomladningen.   

8. Den kjernefysiske ladningen detonerer, enten i gitt høyde over bakken eller ved kontakt med bakken.
Stridshodet MK-21 monteres på et Peacekeepermissil.
**MIRV** (***M**ultiple **I**ndependently targetable **R**eentry **V**ehicle*, - eller «flere stridshoder med selvstendige målsøk i sluttfasen») er en samling stridshoder som bringes fram til nærheten av målet i en ballistisk bærerakett ICBM eller ubåtbasert ballistisk missil SLBM.

Se også
-------

* SS-27

Referanser
----------

1. ↑  «Multiple Independently Targetable Reentry Vehicles (MIRVs)». Besøkt 14. juni 2014.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica
 |
**MIT-lisensen** er en lisensbestemmelse som opprinnelig ble brukt for programvare med åpen kildekode fra Massachusetts Institute of Technology (MIT). Den brukes i dag også av andre organisasjoner og utviklere. Vindussystemet X og Wayland er eksempler på programvare som er lisensiert under MIT-lisensen.

Lisensen er veldig lik BSD-lisensen, blant annet gjør den det mulig å gjenbruke kildekoden uten å gjøre endringene tilgjengelig. Den største forskjellen mellom de to lisensene er at BSD-lisensen inneholder en klausul om at man ikke kan bruke navnet på kopirettinnehaveren eller andre bidragsytere til det originale produktet for å promotere et avledet produkt, uten å ha tillatelse fra disse. MIT-lisensen inneholder ikke denne klausulen.

Lisensen blir også kalt X11-lisensen, siden MIT utgir programvare under flere lisenser. Blant annet Free Software Foundation kaller den X11-lisensen på sin lisensliste .

Lisensteksten
-------------

```
Copyright (c) <year> <copyright holders>

Permission is hereby granted, free of charge, to any person obtaining
a copy of this software and associated documentation files (the
"Software"), to deal in the Software without restriction, including
without limitation the rights to use, copy, modify, merge, publish,
distribute, sublicense, and/or sell copies of the Software, and to
permit persons to whom the Software is furnished to do so, subject to
the following conditions:

The above copyright notice and this permission notice shall be
included in all copies or substantial portions of the Software.

THE SOFTWARE IS PROVIDED "AS IS", WITHOUT WARRANTY OF ANY KIND,
EXPRESS OR IMPLIED, INCLUDING BUT NOT LIMITED TO THE WARRANTIES OF
MERCHANTABILITY, FITNESS FOR A PARTICULAR PURPOSE AND NONINFRINGEMENT.
IN NO EVENT SHALL THE AUTHORS OR COPYRIGHT HOLDERS BE LIABLE FOR ANY
CLAIM, DAMAGES OR OTHER LIABILITY, WHETHER IN AN ACTION OF CONTRACT,
TORT OR OTHERWISE, ARISING FROM, OUT OF OR IN CONNECTION WITH THE
SOFTWARE OR THE USE OR OTHER DEALINGS IN THE SOFTWARE.

```

Se også
-------

* BSD-lisensen
* GNU General Public License
* Apache-lisensen

Eksterne lenker
---------------

* Open Source Initiative: The MIT License
**Sonia Robertson** (født 2. juni 1947 i Burnham Market i Norfolk i Storbritannia), zimbabwisk landhockeyspiller som deltok i de olympiske leker 1980 i Moskva.

Robertson ble olympisk mester i landhockey under Sommer-OL 1980 i Moskva. Hun var med på det zimbabwiske damelaget som vant landhockeyturneringen for damer foran Sovjetunionen og Tsjekkoslovakia. Det var første gangen landhockey for damer var med på det olympiske programmet. På grunn av at mange land boikottet lekene i Moskva var Zimbabwe et av lagene som fikk erstatte de fem opprinnelige som ikke stilte i turneringen. Seks lag deltok og det ble spilt en enkeltserie der alle lagene møttes én gang. Zimbabwe vant tre kamper og to uavgjort, og med åtte poeng toppet de tabellen foran Tsjekkoslovakia med sju. Robertson spilte én kamp i OL-turneringen.

OL-medaljer
-----------

* 1980 Sovjetunionens flagg Moskva - Gull **Gull** i landhockey, damer Zimbabwes flagg Zimbabwe

Eksterne lenker
---------------

* (en) Sonia Robertson – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Sonia Robertson – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata
| Slaget ved Magenta |
| --- |
| Konflikt: Den andre italienske frigjøringskrig |
| Slaget på et maleri av Gerolamo Induno (1825-1890) |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Dato | 4. juni 1859 |
| Sted | Magenta i Lombardia45°27′22″N 8°48′7″Ø |
| Resultat | Seier til den fransk-sardinske alliansen |

 |
| Stridende parter |
| Frankrikes flagg FrankrikeItalias flagg Kongedømmet Sardinia | Habsburg Keiserdømmet Østerrike |
| Kommandanter og ledere |
| Frankrikes flagg Napoleon IIIItalias flagg Viktor Emmanuel II Frankrikes flagg Patrice Mac-Mahon | Habsburg Ferenc Gyulay |
| Styrker |
| 59 100 infanterister91 kanoner | 125 000 infanterister |
| Tap |
| 657 døde3 853 sårede | 1 368 døde4 538 sårede4 500 krigsfanger |

**Slaget ved Magenta** ble utkjempet 4. juni 1859 ved byen Magenta i Lombardia i Nord-Italia. Slaget var en del av Den andre italienske frigjøringskrig. Den fransk-sardinske styrken besto nesten bare av franske soldater.

Beskrivelse
-----------

Napoleon III utmanøvrerte de østerrikske styrkene etter å ha krysset elven Ticino, og tvang slik østerrikerne til å trekke seg tilbake. Den franske seieren viste seg å være avgjørende for utfallet av krigen. Den østerrikske øverstkommanderende ble etter slaget kalt tilbake til Wien og keiser Frans Josef I overtok selv kommandoen av styrkene fram til det endelig nederlaget i slaget ved Solferino. Den franske kommandanten Patrice Mac-Mahon ble adlet og gitt tittelen *hertug av Magenta*.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Battle of Magenta – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** LCCN
 |
**Storavatnet** er en innsjø i Sandnes kommune i Rogaland. Den består av fire separate bassenger, Storavatnet, **Forenesvatnet**, **Lutsivatnet** og **Kyllesvatnet**, som alle ligger på samme høyde, 25 meter over havet, og er adskilt med smale sund. Kyllesvatnet ligger øverst i vassdraget, og har forbindelse til Lutsivatnet i nord ved Hanes bru. Lutsivatnet er knyttet til Forenesvatnet i øst gjennom Forenessunda, og lengst øst ligger det egentlige Storavatnet, som er knyttet til Forenesvatnet gjennom Rennarsundet. Storavatnet har utløp via Straumstjørna og Imsvatnet til elva Imsa. Den viktigste tilløpselva er Svilandsåna, som munner ut lengst sør i Kyllesvatnet

Fotnoter
--------

**Type numrering**
1. ↑  NVE Atlas oppgir arealet i to deler: 3,86 km² for Storavatnet/Forenesvatnet og 4,33 km² for Lutsivatnet/Kyllesvatnet.

Referanser
----------

1. 1 2  «NVE Atlas». *Vassdrag – Innsjødatabase.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 28. mai 2015
2. ↑  «NVE Atlas». *Vassdrag – Nedbørfelt – Regine-enhet.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 28. mai 2015

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Sentralt stedsnavnregister
 |
**Stora Myrvatnet** er en innsjø nordøst for Maudal i Gjesdal kommune i Rogaland. Den ligger øverst i Bjerkreimsvassdraget. Innsjøen har en langstrakt form, og den strekker seg parallelt med Øvstabødalen. Maudal kraftverk bruker Stora Myrvatnet som reguleringsmagasin.

Vatnet er naturlig mye mindre, men etter oppdemming av Myrtjørna, som er et mindre vann nedstrøms Stora Myrvatn, fløt begge vannene sammen til et stort vannmagasin. Demningen ble bygget i 1948, og er en betongdam. Reguleringshøyden er mellom 592 og 614 meter over havet.

I østenden av vannet er det funnet flere steinalderboplasser som skriver seg fra den såkalte pionerbosetningen på slutten av siste istid.

Referanser
----------

1. 1 2 3  «NVE Atlas». *Vannkraft – Utbygd vannkraft – Magasin.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 28. mai 2015
2. ↑  «NVE Atlas». *Vassdrag – Nedbørfelt – Regine-enhet.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 28. mai 2015

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
***Vakre øines makt*** (originaltittel: *Janet of the Chorus*) er en amerikansk stumfilm fra 1915, regissert av Van Dyke Brooke.

Handling
--------

Barry får besøk av onkel John, en millionær, som snart oppdager at Barry har økonomiske problemer. Han lar Barry flytte inn i en av leilighetene hans, samtidig som han selv er i utlandet, og han lover Harry en betydelig inntekt så lenge han aldri gifter seg. Men Barry blir snart romantisk interessert i Janet, og de gifter seg kort tid senere.

Barry tar henne med seg til onkel Johns leilighet for å bo der. Men noen dager senere får Barry vite at onkel John kommer til å vende hjem kort tid senere. Barry får panikk, men Janet ber ham om å introdusere henne som en husholderske for å unngå problemer med onkelen hans. Men det oppstår snart en rekke uforutsette komplikasjoner.

Rolleliste
----------

* Norma Talmadge som Janet Carey
* Van Dyke Brooke som Barrys velstående onkel John
* S. Rankin Drew som Barry Burnett. Janets kjæreste
* Maud Milton som Mrs. Jenkins

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Vakre øines makt* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
**Anna Linda Gröning** er en svensk jurist. Hun er professor ved Det juridiske fakultet ved Universitetet i Bergen og har en deltidsstilling som seniorforsker ved Kompetansesenter for sikkerhets-, retts- og fengselspsykiatri ved Haukeland universitetssykehus. Hun er leder for Straffelovrådet, det permanente sakkyndige rådet for strafferettslige spørsmål i Norge.

Gröning fullførte doktoravhandlingen sin ved Lunds universitet i 2008, og ble rekruttert til Bergen som postdoktor i 2009. Hun leder et prosjekt om strafferettslig utilregnelighet og psykisk sykdom, finansiert av Norges forskningsråd.

Referanser
----------

1. 1 2   www.uib.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   www.karnovgroup.no[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  «UiB-professor er første kvinnelige leder av Straffelovrådet». UiB. Besøkt 20. desember 2022.
4. ↑  «Anna Linda Gröning». *Universitetet i Bergen*. Besøkt 8. desember 2021.

Eksterne lenker
---------------

* Linda Gröning på LinkedIn Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND **·** ORCID **·** CRIStin
 |
***The Buddhist Priestess*** er en amerikansk stumfilm fra 1911.

Handling
--------

En ung misjonær, fylt av religiøs glød, tar med glede imot stillingen for å bringe det kristne evangeliet til et område i Japan - hvor hvite mennesker ikke er særlig kjent. Hans kone og lille datter reiser sammen med ham. Men misjonæren og hans kone blir snart veldig syke av en pest. Deres innfødte eskorte stikker av i frykt, og etterlater paret hjelpeløse og hele alene i en merkelig øde region. Misjonæren og hans kone dør kort tid senere, og etterlater det lille barnet alene i en merkelig villmark. Men den lille jenta ankommer snart et Buddhistisk tempel-tempel.

Området er tilsynelatende forlatt, og utslitt etter sin lange tur sovner hun ved alteret. Når presten og de innfødte kommer tilbake, oppdager de en liten kimono-kledd skapning på alteret - med et merkelig og vakkert hvitt ansikt. De religiøse bestemmer seg med en gang for at dette må være deres gud. I 10 år har den lille utlendingen ubestridt herredømme som tempel-prestinne. Til å begynne med var hun alt for ung til å innse posisjonen eller makten sin.

Men en ung amerikansk marineoffiser, hvis skip er midlertidig ankret i Japans farvann, får permisjon for en dags jakt i Japan. Offiseren skyter mange merkelge og ville fugler han ikke er kjent med, og møter den vakre prestinnen i en hage i nærheten av tempelet. Han forelsker seg raskt i den unge kvinnen, og ønsker å ta henne med til sitt eget hjemland, men blir angrepet av en indignert gjeng med innfødte - som nekter å la prestinnen deres bli tatt fra dem.

Referanser
----------

1. ↑  THE BUDDHIST PRIESTESS

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Buddhist Priestess* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
**Susanne Zeller-Hirzel** (født **Susanne Hirzel** 7. august 1921, død 4. desember 2012) var under andre verdenskrig tilknyttet den tyske motstandsgruppen Den hvite rose.

Hirzel ble født i Ulm, som datter av en luthersk sogneprest. Hun var barndomsvenninne av Sophie Scholl, og kom gjennom henne og broren Hans Scholl i kontakt med Den hvite rose.

I likhet med Sophie Scholl var hun i tidlige år et begeistret medlem av Bund Deutscher Mädel, men begge begynte etterhvert å distansere seg fra nasjonalsosialismen. Mot slutten av 1942 var hun musikkstudent, og ble kontaktet av Sophie Scholl og oppfordret til å delta i motstandsarbeidet. Mot slutten av januar 1943 delte hun sammen med broren Hans Hirzel ut gruppens femte løpeseddel i postkasser i Ulm. Aksjonen ble forberedt i samarbeid med Franz Josef Müller bak orgelet i Martin-Luther-Kirche, hvor faren var sogneprest på det tidspunkt.

Etter at søsknene Scholl ble henrettet i februar 1943 ble Hirzel arrestert. I en ny prosess i Volksgerichtshof ble hun sammen med Kurt Huber, Willi Graf og Alexander Schmorell dømt til døden av Roland Freisler. Dommen ble etterpå omstøtt, fordi det ikke fantes bevis for at hun hadde hatt noen befatning med utdelingen av løpesedler.

Hirzel er portrettert i utstillingen Ulmer DenkStätte Weiße Rose.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Susanne Hirzel på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC
 |

Portal: Andre verdenskrig
**Santali**, et austro-asiatisk språk, tales av mellom fem og ti millioner santaler i områdene nord for Calcutta (delstatene Jharkhand, Bihar og Vest-Bengal) og flere områder i Bangladesh og Nepal. En stor gruppe santaler befolker også delstaten Assam etter at norske og danske misjonærer (bl.a. Lars Olsen Skrefsrud og Hans Peter Børresen) i siste halvdel av 1800-tallet besørget en folkeforflytning til områdene omkring Mornai Tea Estate i Gualpara-distriktet, Assam.

Den norske misjonæren Paul Olaf Bodding forfattet grammatikker og ordbøker for santalspråket på 1920-tallet, og etablerte et skriftspråk for folkegruppen.

Santalene har blitt regnet som kasteløse i sine nærmiljø – og derfor blitt utsatt for massiv undertrykking av hindumajoriteten i India og muslimene i Bangladesh. Den norske Santalmisjon har drevet omfattende arbeid blant folkegruppen siden ca. 1870. Fremtredende santalmisjonærer er foruten Paul Olaf Bodding, Lars Olsen Skrefsrud og Hans Peter Børresen.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Nationalencyklopedin **·** GND **·** NDL **·** NKC **·** UNESCO lang
 |
***Valfångare*** er en svensk film fra 1939, i regi av Anders Henrikson og Tancred Ibsen. Henrikson regisserte studioscenene, mens Ibsen regisserte scenene fra ekspedisjonen til Sørishavet. Manuset ble skrevet av Weyler Hildebrand og Torsten Lundqvist.

Handling
--------

Den norske skipsrederen *Jensens* datter *Sonja Jensen* er ute og morer seg med den svenske løytnant *Allan Blom*. *Blom* har lagt det militære bak seg, fordriver tiden på sin fars, oljedirektør Bloms, kontor og lever et playboyliv. Men nå har unge herr *Blom* forelsket seg i *Sonja* på alvor. Det har også *Olav Lykke*. Han er styrmann på det norske hvalfangstskipet *Kosmos II*, som skal dra til Sørishavet på hvalfangst.

*Lykke* er sjalu. Når *Sonja* meddeler ham om at hun ikke rekker å treffe ham i kveld, den siste kvelden før *Kosmos II* reiser, fordi hennes far - skipsrederen - holder middag for direktør *Blom* med sønn, koker det over for ham. *Lykke* vil hevne seg på sin rival.

*Allan* oppvarter *Sonja* under middagen, men hun gir ham ikke mye respons. Han undres på om hun ikke liker ham, litt? Så si det da. Senere på kvelden dukker *Allan* opp i en havnekneipe og støter der på *Lykke*, som han ikke kjenner. *Lykke* lurer ham og direktør *Bloms* tjener *Nilsson* med seg om bord på *Kosmos II*. Der drikker han dem under bordet og låser dem inn i en lugar, hvoretter *Kosmos II* seiler til sjøs. De to er nå i *Lykkes* vold. Han har dessuten tatt deres identitetspapirer. *Allan* kaller seg i stedet for *Axel Berg*. *Sonja* går hjemme og uroer seg for *Allan*. Kanskje hun liker ham litt likevel?

I rollene (kun krediterte)
--------------------------

* Allan Bohlin - *Allan Blom, løytnant, kallar seg Axel Berg*
* Tutta Rolf - *Sonja Jensen*
* Oscar Egede-Nissen - *Olav Lykke, styrmann*
* Hauk Aabel - *Jensen senior, Sonjas far, skipsreder*
* Karl Holter - *Kaptein på Kosmos II*
* Artur Rolén - *Nisse Nilsson, Bloms tjener*
* Erik «Bullen» Berglund - *Direktør Evert Blom, Allans far, sjef for Oljefabrikerna*
* Arthur Barking - *Store-Knut, besetningsmann*
* Georg Løkkeberg - *Norsk løytnant*
* Lilleba Bouchette - *Solveig, Sonjas venninne*
* Torsten Hillberg - *Jonas, skipper på hvalfangstbåt*
* Johan Hauge - *Presten*
* Carl-Gunnar Wingård - *Kokken*
* Titus Vibe-Müller - *Jensen junior*
* Gunnar Höglund - *Lille-Knut, Store-Knuts sønn*
* Arthur Fischer - *Leif, besetningsmann*
* Magnus Kesster - 'Alfred, besetningsmann'

Kilder
------

* *Valfångare* (1939) i Svensk filmdatabas

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Valfångare* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Valfångare* hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (sv) *Valfångare* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (en) *Valfångare* på AllMovie Rediger på Wikidata
**Lagos** (gresk: Λάγος) (levde på 300-tallet f.Kr.) var far, eller kjent som faren, av Ptolemaios I Soter, grunnleggeren av det ptolemeiske dynasti. Han giftet seg med Arsinoe, en av konkubinene til Filip II, kongen av Makedonia. Det er sagt at hun var gravid da de giftet seg, og makedonerne generelt anså Ptolemaios i realiteten å være sønn av Filip II, men det er også mulig at dette en myte fabrikkert på et senere tidspunkt for å kaste glans over det ptolemeiske dynasti ved å gjøre dem av samme slekt som Aleksander den store.

Ifølge en av Plutarks anekdoter er Lagos en mann med uklar bakgrunn, og da dikteren Theokrit omtaler Ptolemaios som en etterkommer etter Herakles, mener han sannsynligvis som sønn av Filip II.

Referanser
----------

1. ↑  Pausanias: *Description of Greece*, i. 6; Curtius Rufus, *Historia Alexandri Magni*, ix. 8; *Suda*, s.v. «Lagos» Arkivert 24. oktober 2008 hos Wayback Machine.
2. ↑  Plutark: *Moralia*, «Concerning the Cure of Anger. A Dialogue», 9 (42 MB PDF[*død lenke*])
3. ↑  Theokrit: *Idylls*, xvii. 7

Litteratur
----------

* Smith, William (red.) (1867): *Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology*, «Lagus (1)», Boston
**Lagrettemenn** var i unionstiden med Danmark norske bønder som ble utpekt for å være meddommere på tingene, bevitne dokumenter, fordele skattlegging m.m. Disse bøndene måtte møte opp og delta som lagrettemenn under tingsamlingene. Dette var en plikt og den gikk på omgang, selv om ofte de samme personene ble gjenoppnevnt. Det var gjerne mer framstående bønder i bygdene som hadde disse vervene og for en del personer var det antakelig knyttet en viss prestisje til vervet. Alle var ikke like glade for å bruke tiden sin på dette. "Kongen" (dvs. sentralmyndighetene i København) måtte iallfall flere ganger refse lagrettemennene og innskjerpe pliktene

«Lagrettemenn» er noe annet enn dagens medlemmer av «juryen» i straffesaker for lagmannsrettene, det vil si de ikke-jurister som er med og avgjør skyldspørsmålet. Denne juryen kalles lagrette.

Referanser
----------

1. ↑  Anders Bjønnes m.fl. (redaktører): *Segltegninger fra hyllingene i Norge 1591 og 1610*, Norsk Slektshistorisk Forening, Oslo 2010, side 48
**Emil Kvanlid** (født 4. juli 1911 i Målselv, død 1. juni 1998 i Drammen) var en norsk kombinertløper. I 1932 flyttet han til Drammen, hvor han gikk for Drammens Ballklubb. 

Han vant flere ganger Damenes pokal som beste hopper i kombinertrennet i Holmenkollen. Det store gjennombruddet kom i 1938, da vant han kombinertrennet i Holmenkollen og damenes pokal i Norgesmesterskapet på ski i Fageråsbakken i Mo i Rana. I 1940 vant han både Holmenkollrennet og NM. Dette året skulle han ha mottatt Holmenkollmedaljen, men på grunn av krigsutbruddet ble dette glemt. 

Først 53 år senere, i 1993, fikk Kvanlid overrakt Holmenkollmedaljen. I 1996 ble han tildelt Troms Skikrets' hederstegn.

Eksterne lenker
---------------

* Kortbiografi om Kvanlid hos Drammens historie


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forrige mottaker:Jelena Välbe | **Holmenkollmedaljen**(1993) | Neste mottaker:Espen Bredesen, Ljubov Jegorova& Vladimir Smirnov |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
***The Broadway Bubble*** er en amerikansk drama-stumfilm fra 1920, regissert av George L. Sargent. Hovedrollen spilles av Corinne Griffith.

Filmen er antatt tapt.

Handling
--------

Adrienne Landreth, kona til Geoffrey Landreth, er misfornøyd med hennes tilværelse og er fremmedgjort fra ektemannen sin. Når hun blir tilbudt en mulighet til å opptre på Broadway av teater-produsent Fred Corliss, overtaler hun tvilling-søsteren Drina Lynn til å komme til New York og posere som Geoffreys kone - samtidig som hun selv forsøker å skape seg sin egen teater-karriere.

Drina samtykker motvillig til forslaget, og Geoffrey legger snart merke til at hans kone har blitt mer medfølende og forståelsesfull ovenfor ham. I håp om en forsoning overtaler Geoffrey det han tror er hans kone til å gå på teatret, og velger ved en tilfeldighet det samme showet som Adrienne skal opptre ved. Men når hun legger merke til ektemannen sin blant publikum, blir Adrienne så desorientert at hun snubler og faller fra toppen av en lang trapp - og hun dør snart av skadene.

Rolleliste
----------

* Corinne Griffith som Adrienne Landreth / Drina Lynn
* Joe King som Geoffrey Landreth
* Stanley Warmerton som Fred Corliss
* Robert Gaillard som Higginson

Referanser
----------

1. ↑  The Broadway Bubble
2. ↑  THE BROADWAY BUBBLE

Eksterne lenker
---------------

* (en) The Broadway Bubble – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) *The Broadway Bubble* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) *The Broadway Bubble* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (en) *The Broadway Bubble* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) *The Broadway Bubble* på American Film Institute Rediger på Wikidata
**Lagorai** er den sydligste fjellkjeden i Dolomittene (i hvert fall hvis Vicenza-Alpene ikke regnes til Dolomittene). Den ligger i den italienske provinsen Trentino.

Avgrensning
-----------

Lagorai begrenses

* i nord av Avisio, Val di Cembra og Val di Fiemme (mot Latemar),
* i nordøst av Rollepasset (mot Pale di San Martino),
* i øst av Primiero (mot Vette Feltrine),
* i syd av Valsugana (mot Vicenza-Alpene), og
* i vest av Trento (mot Brentafjellene).

*Lagorai* kan også betegne en delgruppe av dette området, nemlig bare den nordøstlige delen. Lagorai sammenfattes til dels med noen angrensende fjell i nordvest (bl.a. Schwarz- og Weißhorn) som *Fiemme-Dolomittene* (*Dolomiti di Fiemme*).

Topper
------

Den høyeste toppen i Lagorai i vid forstand er Cima d'Asta (2847 moh.), mens Cima Cece (2754 moh.) er det høyeste fjellet i den nordøstlige delen (dvs. Lagorai i snever betydning). Monte Croce (2488 moh.) er det viktigste fjellet i den sydvestlige delen av området.

Daler og pass
-------------

Fra hoveddalene som omgir fjellkjeden, strekker det seg mindre daler oppover i Lagorai. Tre av disse er bebodd:

* Valle del Vanoi strekker seg fra Primiero mot vest. Den skiller Cima di Cerce-gruppa i nord fra Cima d'Asta-gruppa i sydvest.
* Castello Tesino og
* Bersntol strekker seg fra Valsugana mot nord.

Det fins to veipass over Lagorai:

* Broconpasset (1616 moh.) forbinder Valle del Vanoi med Castello Tesino, og dermed Primiero med Valsugana.
* Manghenpasset (2047 moh.) danner forbindelsen mellom Val di Fiemme og Valsugana. Dette passer skiller også Monte Croce-gruppa i vest fra resten av fjellkjeden.

Geologi
-------

Selv om Lagorai geo*grafisk* vanligvis regnes til Dolomittene, er kjeden geo*logisk* sett nokså forskjellig fra resten av Dolomittene. Mens Dolomittene hovedsakelig består av kalkholdige sedimenter, er Lagorai oppbygd av såkalt *insubrisk krystallin*, dvs. magmatiske (granitt) og mer eller mindre metamorfe bergarter.

Kultur og historie
------------------

I den isolerte østre siden av Bersntol, mellom 800 og 1400 moh. finner man en av Trentinos språklige minoriteter. Innbyggerne taler her zimbrisk, en gammelmodig tysk «dialekt».


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** GeoNames
 |
**Emil Antoni Ochyra** (født 12. juli 1936 i Rozbórz, død 26. mai 1980 i Warszawa) var en polsk fekter som deltok i de olympiske leker 1960 i Roma, 1964 i Tokyo og 1968 i Mexico by.

Ochyra vant en olympisk sølvmedalje i fekting under Sommer-OL 1960 i Roma. Han var med på det polske laget som kom på andreplass i lagkonkurransen i sabel bak Ungarn. De andre på laget Jerzy Pawłowski, Marek Kuszewski, Ryszard Zub, Wojciech Zabłocki og Andrzej Piątkowski.

Han vant ytterligere en olympisk medalje i lagkonkurranse i sabel, bronse i OL-1964 i Tokyo.

OL-medaljer
-----------

* 1960 Italias flagg Roma - Sølv Sølv i fekting, sabel lagkonkurranse Polens flagg Polen
* 1964 Japans flagg Tokyo - Bronse Bronse i fekting, sabel lagkonkurranse Polens flagg Polen

Eksterne lenker
---------------

* (en) Emil Ochyra – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Emil Ochyra – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Emil Ochyra – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

* (pl) Emil Ochyra – Polens olympiske komité Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
***Body*** (originaltittel: *Body sob 19*) er en thailandsk mysterie-skrekkfilm fra 2007 regissert av Paween Purijitpanya. Hovedrollene spilles av Arak Amornsupasiri, Ornjira Lamwilai, Kritteera Inpornwijit og Patharawarin Timkul.

Filmen er fiksjon, men også delvis inspirert av en virkelig kriminalsak fra Thailand om en lege som drepte og parterte sin kone. *Body* ble en av de mest besøkte filmene i Thailand i 2007.

Handling
--------

Chon er en ingeniørstudent som lever i et leid hus sammen med sin søster, Aye. Etterhvert blir han plaget av mareritt. I dette marerittet opptrer et kvinnelig gjenferd som virker å være partert, for så å ha bli satt sammen igjen. Marerittene vil ikke gi seg og hans søster overtaler ham til å oppsøke psykiater. Etterhvert blir det klart at marerittene har en rot i virkeligheten. Hans psykiater synes også å være involvert i disse hendelsene. Sporene i marerittene leder til et spesielt sted hvor en forbrytelse er begått.

Om filmen
---------

*Body* ble i 2008 tildelt prisen for beste spesialeffekter ved Thailand National Film Association Awards. Den ble ved samme utdeling nominert i en rekke andre kategorier.

Rollebesetning
--------------

* Arak Amornsupasiri .... Chon
* Ornjira Lamwilai .... Aye
* Kritteera Inpornwijit .... Usa
* Patharawarin Timkul .... Dararai

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Body* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (fr) *Body* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Body* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Body* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata