recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Type 80** er en kinesisk stridsvogn med 105 mm kanon. I motsetning til tidligere kinesiske stridsvogner som var basert på sovjetisk design, var Type 80 en nyskapning.

Hovedforbedringene i forhold til den tidligere Type 69 var blant annet nytt digitalt ildledningssystem, laser-avstandsmåler, stabilisering av kanonen, ny 105 mm riflet kanon, nattsikte, mer motorkraft og bedre hjuloppheng.

Historie og utvikling
---------------------

Norinco startet en studie av et nytt stridsvognkonsept i 1978, og de første prototypene var klare i 1985. Utviklingsprosessen var ferdig i 1988, og kjøretøyet ble kalt Type 80, selv om det også har blitt referert til som Type 88 og Type 69-III.

Teknisk
-------

Vognføreren sitter framme til venstre i skroget. Vognkommandøren sitter til venstre i tårnet, med skytteren foran seg. Laderen sitter på høyre side.

Pansringen er sveiset stål, med muligheter for oppgraderinger av fronten og tårnet med komposittmaterialer.

Kanonen er en riflet 105 mm som kan fyre av både kinesisk og vestlig ammunisjon. Den har elevasjon fra -4,5 til +18 grader. Norinco leverer APFSDS-T, HEAT-T, HESH og HE. En 7,62 mm mitraljøse er montert koaksialt med hovedskytset, og en 12,7 mm mitraljøse står ved laderens luke.

Motoren er en kompressormatet utgave av Type 12150L-7BW V-12 diesel som er installert i Type 69. To tønner kan monteres bak på skroget for å øke rekkevidden. Diesel kan sprøytes inn i eksoses for å legge et røykteppe.

Standardutstyr inkluderer et automatisk brannslukkingsanlegg, vern mot ABC-våpen, lysforsterkere for vognkommandør, vognfører og skytter og et digitalt ildledningssystem med laser avstandsmåler og stabiliserte sikter og kanon.

Varianter
---------

* Type 80-II – nesten identisk, men litt tyngre med blant annet forskjellig radio- og ildledningsutstyr.

Kilder
------

* *Jane's Armour and Artillery*, ISBN 0-7106-1542-6

Eksterne lenker
---------------

* Federation of American Scientists (engelsk)
**Irving Taylor** (født 13. august 1919, død desember 1991) var en canadisk ishockeyspiller som deltok i de olympiske vinterleker 1948 i St. Moritz.

Taylor ble olympisk mester i ishockey under vinter-OL 1948 i St. Moritz. Han var med på det canadiske laget som vant turneringen foran Tsjekkoslovakia og Sveits.

Ishockeyturneringen ble avviklet som en enkeltserie med ni lag, der alle lagene møttes en gang. Både Canada og Tsjekkoslovakia vant sju kamper og spilte en uavgjort. Kampen mellom Canada og Tsjekkoslovakia endte 0-0 og begge lagene fikk 15 poeng. Canada vant serien på bedre målforskjell, +64 mål 69-5 mot Tsjekkoslovakias + 62 mål 80-18.

Taylor ble verdensmester i ishockey i 1948, OL-turnering i St. Moritz var også det 15. verdensmesterskapet i ishockey.

OL-medaljer
-----------

* 1948 Sveits’ flagg St. Moritz - Gull **Gull** i ishockey Canadas flagg Canada

Eksterne lenker
---------------

* (en) Irving Taylor – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Irving Taylor – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Irving Taylor – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Irving Taylor – Eliteprospects.com Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
***Stenostoma*** er en slekt av lange og slanke biller som vanligvis er lite sklerotiserte, dvs. myke. De voksne billene kan ofte finnes på blomster, mens larvene lever inne i plantestengler eller i morken, død ved.

Utseende
--------

Små til middelsstore (5 – 20 mm), slanke biller, kroppen vanligvis mer eller mindre myk. På farge er de ofte metallisk grønne eller blå, men det finnes også en del brunlige eller brokete arter. Oversiden er fint og kort hårete. **Hodet** er ganske lite, med utstående, nyreformede fasettøyne, foran uttrukket til en smal snute. Antennene er 11-leddete, trådformede eller sagtakkede, og omtrent halvparten så lange som kroppen. **Brystskjoldet** (pronotum) er omtrent så langt som bredt, mye smalere enn dekkvingene, hvelvet, ofte med knøler eller groper. **Dekkvingene** er langstrakte og parallellsidige, vanligvis myke, ofte med lengdefurer eller opphøyde ribber. **Beina** er lange og slanke, hos mange arter er hannenes baklår sterkt fortykkede og bakleggene krumme. For- og mellomføttene har fem ledd, bakføttene fire. **Larvene** er langstrakte og tynnhudete.

Levevis
-------

Bløtbukkenes larver lever enten inne i plantestengler eller i fuktig, råtten, død ved. De vanlige, metallgrønne artene av slekten *Oedemera* utvikler seg i tørre stengler av storvokste urter. De voksne billene finner man ofte på blomster, særlig i kurvplantefamilien, der de spiser pollen. De er aktive i solskinn.

Utbredelse
----------

Slekten er utbredt rundt Middelhavet.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Gruppen (infraorden) Cucujiformia
			* Overfamilien heteromerer, Tenebrionoidea Latreille, 1802
				+ Familien **Bløtbukker**, Oedemeridae Latreille, 1810
					- Underfamilien **Blomsterbløtbukker**, Oedemerinae Latreille, 1810
						* Stammen Stenostomatini Mulsant, 1858
							+ Slekten ***Stenostoma*** Latreille, 1810 - 4 arter
								- *Stenostoma cossyrense* Bologna, 1995
								- *Stenostoma lowei* (Wollaston, 1854)
								- *Stenostoma melitense* Cameron, 1907
								- *Stenostoma rostratum* (Fabricius, 1787)

Referanser
----------

1. ↑  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 17. oktober 2020. Besøkt 17. oktober 2020.

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen er ikke koblet til Wikidata*
**Irwell** er en elv i Lancashire og Stor-Manchester i England. Den skiller Manchester og Salford fra hverandre, og renner ut i Mersey. Irwell var en sentral transportåre under den industrielle revolusjon. 

Elven har sitt utspring på heiene ved Cliviger. Den renner sørover gjennom Bacup, Rawtenstall, Ramsbotton og Bury. Nær Radcliffe renner Roch inn i Irwell, som så dreier vestover. Utenfor Farnworth kommer enda en bielv, Croal, og Irwell dreier igjen sørover og svinger seg gjennom Manchester. I byen renner også Irk og Medlock inn i Irwell. Fra Salford dreier elven igjen mot vest, og holder denne retningen inntil den møter Mersey sør for Irlam. Det siste stykket av elven ble lagt om noe mot slutten av det 19. århundre for å gjøre den til en del av Manchester skipskanal. 

Kart over Irwells løp
Mot slutten av det 17. århundre hadde forretningsmannen Thomas Patten gjort Mersey farbar opp til sin hjemby Warrington. Han mente at det kunne ligge betydelig profitt i å gjøre det samme med Irwell opp til Manchester. I 1721 autoriserte Parlamentet dette gjennom *Mersey and Irwell Navigation Act*. Arbeidet var fullført i 1736 med åtte sluser på den omkring 32 km lange strekningen. Dermed kunne fartøy på opptil 50 tonn seile opp til Warrington. Elven ble dermed viktig for bomullsindustrien under den industrielle revolusjon. 

Da James Brindley anla Bridgewater-kanalen var kryssingen av Irwelldalen en av de vanskeligste utfordringene. Løsningen var å legge kanalen på en bro over elven, på verdens første kommersielle akvedukt. Broen har tre buer, er tolv meter høy, 200 meter lang og elleve meter bred. Den ble åpnet i 1761, og fikk kallenavnet «castle in the air». 

Utover i det 19. århundre ble det behov for stadig større transportfartøy, og Liverpool begynte å etablere seg som viktigste havn i området. Dermed ble Manchester skipskanal åpnet i 1894. Den kom for sent til å redde bomullsindustrien, men gjorde Manchester til landets tredje største havn, til tross for at byen ligger omkring 65 km fra kysten. 

Det ble under byggingen av skipskanalen klart at Brindleys bro måtte rives, ettersom den var for lav for skipene. Lokalmyndighetene i Eccles klarte å få bevart den, ved å betale for flyttingen til stedet hvor den nå står. Bridgewater-kanalen blir i stedet ført over dalen på Barton Swing Aqueduct, en form for svingbar bro med slusefunksjon.

Eksterne lenker
---------------

* (en) River Irwell – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** GeoNames **·** GeoNames
 |
**Irvinestown** (irsk: *Baile an Irbhinigh*) er en landsby i Fermanagh i Nord-Irland. Den ble grunnlagt i 1618 av Gerard Lowther, og het opprinnelig *Lowtherstown*. Senere ble området overdratt til Irvine-slekten fra Dumfries, og navnet ble da endret. 

Den mest fremtredende bygningen er en ødelagt kirke fra det 18. århundre. I nærheten av Irvingestown finner man Necarne Castle, hvor det er opprettet en rideskole. 

Hvert år avholdes *Lady of the Lake Festival*, en ti dager lang festival som begynner på fredagen etter 12. juli. Dette er den største festivalen som omfatter alle befolkningsgrupper i Nord-Irland. Festivalen har navn etter en mytisk figur som skal ha åpenbart seg glidende over vannet på Lough Erne, en kvinne i blå kjole med en blomsterbukett i hendene. Hun sies å være et varsel om gode tider. 

Castle Archdale Country Park ligger ved Lough Erne. Naturparken har gang- og sykkelstier, hageanlegg, en campingplass, serveringssted og en marina, samt andre tilbud.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Irvinestown – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** GeoNames **·** BBC Things
 |
***Die Geschlossene Kette*** er en tysk drama-stumfilm fra 1920, regissert av Paul L. Stein.

Handling
--------

Arbeideren Anselm Pichler står tiltalt for å ha begått en voldelig forbrytelse, men han er uskyldig. Dommer Villany mener imidlertid at han har en hel kjede av bevis foran seg, og dømmer den tiltalte til fire år i fengsel. Det viser seg at Villany ofte var en velkommen gjest hjemme hos oberstløytnant Trautmannsdorf, og ble over tid forelsket i hans kone Cäcilie. De ønsket begge å stikke av sammen, men når Trautmannsdorf plutselig dør blir Villany snart mistenkt for å ha myrdet ektemannen hennes.

Både Villany og Cäcilie blir først løslatt når studenten Werneking tilstår at det egentlig var han som stod bak dødsfallet. Men Villany velger likevel å gi avkall på et kjærlighetsforhold til Cäcilie som nå er blitt mulig, hvorpå sistnevnte tar sitt eget liv.

Skuespillere
------------

* Carl Ebert som Richter Villany
* Aud Egede-Nissen som Cäcilie
* Pola Negri
* Rudolf Klein-Rhoden
* Boris Michailow
* Greta Schröder
* Lotte Stein
* Albert Steinrück

Referanser
----------

1. ↑  Die Geschlossene Kette

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Die Geschlossene Kette* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (de) *Die Geschlossene Kette* på filmportal.de Rediger på Wikidata
**Irving «Toots» Meretsky** (født 27. april 1912 i Windsor i Ontario, død 18. mai 2006) var en canadisk basketballspiller som deltok i de olympiske leker 1936 i Berlin.

Meretsky vant en olympisk sølvmedalje i basketball under OL 1936 i Berlin. Han var med på det canadisk laget som kom på andreplass i basketturneringen. Det var første gang som basketball var olympisk sport. Tjuetre lag deltok i turneringen som ble avviklet i perioden 7. og 14. august. Canada vant over Polen med 42-15 i semifinalen, men tapte finalen mot USA med 8-19. Meretsky spilte to kamper i OL-turneringen.

OL-medaljer
-----------

* 1936 Nazi-Tysklands flagg Berlin – Sølv Sølv i basketball Canadas flagg Canada

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Irving Meretsky – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Irving Meretsky – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Irving Meretsky – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni
 |
**Biobankregisteret** drives av Nasjonalt folkehelseinstitutt. Registrering av diagnostikkbiobanker, behandlingbiobanker og forskningbiobanker, er regulert i Lov av 21. februar 2003 nr. 12 om biobanker (biobankloven) og i Lov av 20. juni 2008 nr 44: Lov om medisinsk og helsefaglig forskning (helseforskningsloven)

Diagnostikk- og behandlingsbiobanker skal meldes til Biobankregisteret, Folkehelseinstituttet og reguleres av Biobankloven. Fra 1. juli 2009 skal forskningsbiobanker meldes til De regionale komiteer for medisinsk og helsefaglig forskningsetikk (REK). Ansvaret for å godkjenne forskningsbiobanker ble overført fra Helsedirektoratet til REK fra samme dato. REK skal melde alle forskningsbiobanker videre til Biobankregisteret.

Formålet med Biobankregisteret er å: 

* Gi informasjon og oversikt over eksisterende biobanker
* Gjøre det enklere å føre kontroll med at virksomheten drives forsvarlig og i samsvar med loven
* Øke mulighetene til å utnytte materiale til helsemessige formål
* Øke mulighetene til å koordinere den faglige virksomheten
* Rydde opp i gamle og utdaterte biobanker

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
Denne artikkelen omhandler fagområdet.  For den alternative behandlingsmetoden, se Bioenergetikk (alternativ behandlingsmetode).
**Bioenergetikk** eller **biologisk termodynamikk** er et fagområde som bruker termodynamikk for å studere kvantitativ energioverføring i og mellom levende organismer, samt beskrive de bakenforliggende kjemiske prosessene. Fagområdet ligger under cellebiologi og biokjemi, og har en historie som går tilbake til Hans Adolf Krebs' bok *Energy Transformations in Living Matter* fra 1957 (skrevet sammen med Hans Kornberg).

Ikke-likevektstermodynamikk er brukt for å forklare hvordan (ordnede) biologiske organismer kan utvikle seg fra uorden. Ilya Prigogine utviklet metoder for termodynamisk behandling av slike systemer, som han kalte dissipative systemer, fordi de er dannet og vedlikeholdt av dissipative prosesser som utveksler energi mellom systemet og dets miljø, og fordi de forsvinner hvis denne utvekslingen opphører. Det kan sies at de lever i symbiose med sitt miljø.

De fleste biologiske prosesser er direkte eller indirekte avhengig av fotosyntese. Fotosyntese i grønne planter fanger opp rundt 2 x 1023 joule per år, ca 4 % av den totale solinnstrålingen. Et unntak fra regelen er hydrotermiske skorsteiner, som henter energi fra kjemosyntese i stedet for fotosyntese.

Referanser
----------

1. 1 2  «Bioenergetikk». *Botanisk- og plantefysiologisk leksikon*. UiO. Besøkt 3. juli 2017.
2. ↑  (no) Bioenergetikk i Store norske leksikon
3. ↑  Akihiko Ito. «Global Mapping of Terrestrial Primary Productivity and Light-Use Efficiency with a Process-Based Model». I M. Shiyomi; m.fl. *Global Environmental Change in the Ocean and on Land* (PDF). s. 343–358. Arkivert fra originalen (PDF) 6. oktober 2019. Besøkt 3. juli 2017.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
Portal: Alternativ behandling

**Biofotonterapi** eller **biontologi** er en form for alternativ behandling basert på bruk av lysenergi som er nær beslektet med kvantemedisin. Det finnes ingen vitenskapelig dokumentasjon som tilsier at denne behandlingsformen har effekt utover placebo.

Det var den nederlandske heilpraktikeren Johan Boswinkel som først tok i bruk biofotonterapi. Hans hypotese er at de lyssignaler som cellene sender og mottar både kan registreres og manipuleres, og at man ved å gjøre dette på korrekt måte kan påvirke kroppen på cellenivå. Han har utviklet en rekke elektroniske instrumenter som benyttes til diagnostikk og behandling. Slike instrumenter har også blitt markedsført med påstander om at man skal kunne avlese kroppens nivå av antioksidanter.

Behandlingsformen nevnes ofte å kombinere prinsipper fra akupunktur og homeopati. Den hevdes å være effektiv mot en lang rekke sykdommer, deriblant malaria, borreliose, multippel sklerose og schizofreni. Det finnes imidlertid ikke vitenskapelig dokumentasjon for verken diagnostikk eller behandling med biofotonterapi, og metoden regnes derfor å være pseudovitenskapelig.

Boswinkel driver skolen *Health Angel Academy* hvor det utdannes biofotonterapeuter. Denne ble første etablert i Nederland, men i 2009 flyttet til Drammen.

Referanser
----------

1. ↑  Nyetablerte biofoton-terapeuter, Nedre Glomma Avis 16.06.2010
2. ↑  Antioxidants and Related Phytochemicals: Current Scientific Perspective Quackwatch
3. ↑  Drammens engleskole Drammens Tidende


| * v
* d
* r
Helsemessige forbehold |
| --- |
| Helsenotis | Du bør aldri bruke informasjon fra internett, inkludert Wikipedia, som eneste kilde til avgjørelser eller tiltak i helsemessige spørsmål. Ved legemiddelspørsmål bør du rådspørre apotek eller lege, ved helsespørsmål relevant autorisert helsepersonell, og ved dyresykdom bør du rådspørre veterinær. Bruk aldri reseptbelagte legemidler uten etter råd fra lege. Søk råd på apoteket ved bruk av reseptfrie legemidler, kosttilskudd og naturmidler, spesielt om du også bruker reseptbelagte midler. Bruk av flere legemidler samtidig kan gi utilsiktede effekter. |
***Colosseum*** var et norsk gameshow som gikk på TVNorge i 1997 og som ble ledet av Anne Marie Ottersen og Stein Johnsen. Programmet ble en seermessig fiasko og fikk også meget dårlig mottakelse av anmelderne.

*Colosseum* tok utgangspunkt i folk som utmerket seg på en eller annen måte (for anledningen kalt gladiatorer), enten det var en motorsag-sjonglør, sverdsluker, utbryterkonge, såpeboblemester, gummimann, verdensrekordholder i raping – eller andre ferdigheter som ikke var fullt så vanlig. I tillegg skulle to lag kjendiser kjempe mot hverandre. Lagene fikk utdelt hver sin gladiator, som de måtte hjelpe fram til flest mulig poeng – som ble gitt av publikum. 

I første program var kveldens hovedgjester Tine Skolmen og Jon Skolmen, som skulle kjempe mot polfarerne Erling Kagge og Sjur Mørdre. Episodens gladiatorer var Csaba Forras - mester med kniver, Madelene Strøm, Tho, Per Melander, Jens Jepsson og Arpad Nick.

Mottakelse og seertall
----------------------

Programmet ble dårlig mottatt av Aftenpostens anmelder som beskrev det som kjedelig, rotete og lite engasjerende. VGs anmelder gikk enda lengre og beskrev det som noe av det dummeste han hadde sett på norsk TV.

Seermessig hadde programmet en brukbar start, men endte dårlig. Drøyt 180 000 så programmet i begynnelsen, deretter falt seertallet og ble liggende på mellom 115 000 og 140 000. Etter en måneds tid krøp seertallet til under 100 000 og hadde et notert bunnivå på 66 000.

Referanser
----------

1. 1 2  Aftenposten aften - Colosseums kolossale seersvikt (3.2.1997, s.35)
2. ↑  Aftenposten aften - Premiere for Colosseum (6.1.1997, s.47)
3. ↑  Aftenposten aften - Collosalt stort gjesp (7.1.1997, s.39)
4. ↑  VG - Dummere enn pinlig (07.01.1997)
5. ↑  VG (14.01.1997)
6. ↑  VG (25.02.1997)
7. ↑  VG (25.03.1997)
**Ingeborg Haug Steinholt** (født 16. juni 1986 i Sandnessjøen) er gruppeleder for Rødt (tidligere Rød Valgallianse) i Nordland fylkesting og sitter i partiets sentralstyre. Hun har tidligere vært sentralstyremedlem i Rød Ungdom. Ved stortingsvalget i 2009 var Steinholt 1. kandidat for Rødt i Nordland. Det er hun igjen ved stortingsvalget i 2013.

I 2006 ble Steinholt valgt inn i Rød Ungdoms sentralstyre som organisasjonssekretær. I 2007 ble hun nominert på 2.-plass i fylkestingsvalget for Rødt i Nordland. Ved valget gikk Steinholt imidlertid forbi veteranen Einar Jetne på grunn av svært mange personstemmer, og ble valgt inn på fylkestinget som yngste representant.

Steinholt studerer i dag medisin ved Universitetet i Tromsø.

Referanser
----------

1. ↑  Rollepresentasjon Arkivert 6. oktober 2014 hos Wayback Machine. på Nordland fylkeskommunes nettsted; besøkt 27. juni 2013.
2. ↑  «– Ikke så mye action som SV», *Avisa Nordland 10. februar 2013; besøkt 27. juni 2013.*
3. ↑  «Jetne "detronisert" av ungdommen», *Helgeland Arbeiderblad* 1. oktober 2007; besøkt 27. juni 2013.

Kilder
------

* «10 milliarder mer til kommunene», NRK Nordland 2. juli 2009; besøkt 27. juni 2013.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisiell blogg Rediger på Wikidata

* (en) Ingeborg Steinholt – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (no) Ingeborg Steinholt på Twitter Rediger på Wikidata
**Kennedy-slekten** er en kjent amerikansk politisk familie. 

Joseph Kennedy (1888–1969), USA-ambassadør i Storbritannia på 1930-tallet, ble i 1914 gift med Rose Fitzgerald (1890–1995), datter av Boston-borgermester John F. Fitzgerald (1863–1950) og Josephine Hannon (1865–1964).

Barn:

* Joseph Kennedy, jr (1915–1944), som døde i en flyulykke under en krigstokt i Europa
* John F. Kennedy (1917–1963), som i 1960 ble USAs 35. president
* Rosemary Kennedy (1918–2005)
* Kathleen Kennedy Cavendish (1920–1948)
* Eunice Kennedy Shriver (1921–2009)
* Patricia Kennedy Lawford (1924–2006)
* Robert Kennedy (1925–1968), som ble politiker og senator
* Jean Ann Kennedy Smith (1928–2020), som i 1993 ble utnevnt til USAs ambassadør til Irland
* Edward Kennedy (1932–2009), som i en årrekke var senator

Joseph og Rose Kennedy sørget for at barna fikk en god skolegang, slik de selv hadde fått av sine foreldre. Joseph Kennedy var sønn av Patrick Kennedy (1858–1929), som var politiker i Boston. Selv om mange av barna gjorde suksess innen politikken var det like mye på grunn av alle tragediene i familien at Kennedy-navnet ble kjent. Joseph og Rose opplevde å miste to barn i flyulykker, og to andre ble offer for attentat (henholdsvis i 1963 og 1968). Et femte barn, datteren Rosemary, var født lettere tilbakestående og ble under krigen offer for en mislykket lobotomering, noe som førte til at hun tilbrakte resten av livet på institusjon. I 1961 ble Joseph rammet av slag og kom seg aldri helt igjen. Han døde i 1969, 81 år gammel. 

Rose Kennedy hadde arvet morens sterke helse (moren ble 98) og rakk å bli innpå 105 år før hun døde i 1995. Da hadde hun også mistet fire svigerbarn og flere barnebarn.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** VIAF **·** VIAF **·** GND **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** ULAN **·** NLA **·** BNE **·** BBC Things
 |
**Colours** var et plateselskap med base i Skien, som eksisterte mellom 1989 og 1994. Selskapet oppsto med utgangspunkt i platesamlerbladet Vinyl. Den første utgivelsen var med det lokale bandet Utopian Fields, med Bård Tufte Johansen på vokal. Utgivelsene var først og fremst progrock, men selskapet ga også ut plater med folkrock-bandet Shine Dion og det Deep Purple-inspirerte Disciples of Love, begge disse lokale band. 

Ved siden av å gi ut plater med ny musikk, både fra Norge og Sverige, ga Colours også ut plater med gamle opptak av for lengst oppløste band. Alle selskapets utgivelser kom på vinyl og bare få av disse kom i tillegg på CD. Flere av utgivelsene er imidlertid utgitt på CD på andre selskap. 

Platene fra Colours var kjent for å være forseggjort, med mye arbeid lagt ned i omslagene, i tillegg til plakater, historiehefter og enkelte historiske godbiter på visse utgivelser. Flere av utgivelsene kom også i svært begrenset opplag og er i dag ettertraktede samlerobjekter. 

Colours hadde gravøl den 11. mai 1996 og ga i den anledning bort selskapets eneste vinylsingle til de fremmøtte. Av plateselskapets siste penger ble det presset 56 nummererte eksemplarer av Shine Dions CDEP som kom ut i 1994. Singelen har imidlertid en låt mindre enn CD-en, men til gjengjeld har singelens B-side en lengre versjon enn tilsvarende låt på CD-en.

Colours drev også import- og bruktplatehandelen *Octopus* i Skien.

Diskografi
----------

* Utopian Fields – *Utopian Fields* (LP, COSLP 001, 1989)
* Thule – *Natt* (LP, COSLP 002, 1990)
* Utopian Fields – *White Pigeons, You Clean...* (LP, COSLP 003, 1990)
* St. Helena – *Hello Friends* (Mini-LP, COSMLP 004, 1991)
* Universe – *Universe* (LP, COSLP 005, 1991)
* Disciples of Love – *Disciples of Love* (LP, COSLP 006, 1992)
* Hades – *Hades* (Mini-LP, COSMLP 007, 1992)
* Prudence – *The Legendary Lost Prudcence Tapes Vol. 1* (LP/CD, COSLP/COSCD 008, 1992)
* Fafner – *Jak spelar dik matt* (LP, COSLP 009, 1993)
* Landberk – *Riktigt äkta* (LP, COSLP 010, 1993)
* Tangle Edge – *Entangeled Scorpio Entrance* (Trippel-LP, COTLP 011, 1992)
* Änglagård – *Hybrid* (LP, COSLP 013, 1993)
* Fantasy – *Beyond the Beyond* (LP, COSLP 014, 1993)
* Universe – *The Wheel* (LP, COSLP 015, 1993)
* Kerrs Pink – *A Journey on the Inside* (Dobbel-LP, COSLP 016, 1993)
* Anekdoten – *Vemod* (LP, COSLP 017, 1993)
* Smell of Insence – *All mimsy were the borogoves* (LP/CD, COSLP/COSCD 018, 1994)
* Thule – *Frostbrent* (LP, COSLP 020, 1994)
* Shine Dion – *Berkana* (CDEP CCDS 1, 1994/ 7" vinylsingle CS1, 1996)

I tillegg var følgende plater planlagt, men aldri utgitt:

* Random Factory – *Random Factory* (LP, COSLP 012)
* Tangle Edge – *Avyayah* (LP, COSLP 019)
| Campagne du Maroc |
| --- |
| Konflikt: Fransk-marokkanske konflikter |
| Fransk artilleri i Rabat i 1911. |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Dato | 1907–1914 |
| Sted | Marokko |
| Resultat | Fransk seier. Marokko blir et fransk protektorat i 1912. |

 |
| Stridende parter |
| Marokkos flagg Sultanatet Marokko | Frankrikes flagg Den franske republikk |
| Kommandanter og ledere |
| Marokkos flagg ʿAbd al-Ḥafīẓ av Marokko | Frankrikes flagg Hubert Lyautey |
| Tap |
| ~400+ døde | Liten |

**Den andre fransk-marokkanske krig** (fransk: *Campagne du Maroc*; «Marokkofelttoget») fant sted fra 1907 til 1914, og endte med at Marokko ble et fransk protektorat. I 1908 avsatte ʿAbd al-Ḥafīẓ av Marokko den daværende sultanen ʿAbd al-ʿAzīz, og han regjerte fram til franskmennene erstattet ham med Yūsuf i 1912. Felttoget ble igangsatt etter angrep på franskmenn i Marokko i 1907, og etter Agadir-krisen i 1911 beleiret marokkanske styrker den franskokkuperte byen Fāz, men franskmennene brøt beleiringen etter omtrent én måned.

30. mars 1912 undertegnet sultan ʿAbd al-Ḥafīẓ Fèstraktaten, hvor Frankrike formelt overtok Marokkos suverenitet. 17. april gjorde de marokkanske infanteristene i den franske garnisonen i Fās mytteri, men marokkanerne klarte ikke å ta tilbake byen, og ble slått tilbake av en fransk unnsettelsesstyrke. I slutten av mai 1912 forsøkte marokkanske styrker å angripe Fās-garnisonen, men mislyktes. Pasifiseringen av Marokko varte helt fram til 1914.
**Camilla Nilsson** (født 3. august 1967 i Östersund) er en tidligere, svensk alpinist. På slutten av 1980-tallet var hun blant de ledende slalåmkjørerne i verdenscupen.

I løpet av karrieren oppnådde hun én førsteplass, én andreplass og én tredjeplass. I januar 1987 ble hun første svenske kvinne til å vinne et verdenscuprenn i alpint da vant hun slalåmrennet i Maribor foran sveitserne Vreni Schneider og Corinne Schmidhauser. I begynnelsen av sesongen 1987/88 ble hun nummer to i Leukerbad, slått av Ida Ladstätter, og tidlig i sesongen 1988/89 ble hun nummer tre i Schladming, bak Vreni Schneider og Blanca Fernández Ochoa.

I OL 1988 i Calgary lå hun på andreplassen i slalåmrennet etter første omgang, bare 1/100 sekund bak ledende Vreni Schneider. Nilsson kjørte imidlertid ut i andre omgang. I VM 1987 i Crans-Montana ble hun nummer åtte i storslalåm. I hennes siste verdenscuprenn (mars 1990), slalåmrennet i Åre, kom hun på 9.-plass.

Referanser
----------

1. ↑  «Anja jagar rekord i Maribor». *gp.se* **(svensk)**. 21. januar 2005. Besøkt 28. februar 2022.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Camilla Nilsson – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Camilla Nilsson – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (sv) Camilla Nilsson – Sveriges olympiske komité Rediger på Wikidata

* (en) Camilla Nilsson – FIS (alpint) Rediger på Wikidata

* (en) Camilla Nilsson – ski-db.com Rediger på Wikidata
**Ingeborg Schübeler Mogstad Gillebo** (født 6. mai 1983) er en norsk mezzosopran fra Øyer i Oppland.

Bakgrunn
--------

Hun er utdannet ved Norges musikkhøgskole og Operaakademiet i København. Hun vant Toneprisen i 2007, og gjorde sin operadebut på Det Kongelige Teater i København i 2010 som Margret i *Wozzeck*. Kort tid etter gjorde hun sin debut på Den Norske Opera som Cherubino i *Figaros bryllup,* og har siden opptrådt ved en rekke ledende operahus og festivaler, som Metropolitan Opera i New York, Oper Zürich, Theater an der Wien, Theater Kiel, Festival d'Aix en Provence, Flanders Festival Antwerp og Drottningholms-festivalen i Stockholm.

Hun er en etterspurt konsertsanger og blant høydepunkter kan nevnes en konsert til ære for Plácido Domingo i Amsterdam, opptreden på den årlig Richard Tucker-gallaen i Carnegie Hall i New York, Mozarts C-moll messe med Orchestre de Chambre de Paris og en konsertant fremføring av Wagners opera *Parsifal* med City of Birmingham Symphony Orchestra.

I august 2011 vant hun 2.-plass i Dronning Sonja Internasjonale Musikkonkurranse, og i juni 2015 representerte hun Norge i verdens største sangkonkurranse; BBC Cardiff Singer of the World. I 2015 ble hun tildelt Tom Wilhelmsens opera- og ballettpris etter Dronning Sonja-konkurransen.

Ingeborg Gillebo har samarbeidet med prominente dirigenter som Christian Badea, Fabio Biondi, Michael Boder, Daniele Callegari, Jonathan Darlington, John Helmer Fiore, James Levine, Marc Minkowski, Henrik Nánási, Andris Nelsons, Sir Robert Norrington, George Petrou og Emmanuel Villaume.

Referanser
----------

1. 1 2  «Tidligere vinnere». Toneprisen. Arkivert fra originalen 5. januar 2017. Besøkt 4. januar 2017.
2. ↑  Terje Mosnes (19. oktober 2010). «Figaro med ung norsk gnist». Dagbladet. Besøkt 4. januar 2016.
3. ↑  Nina Rundsveen (14. oktober 2014). «Debuterer på Metropolitan: – Det største en operasanger kan oppleve». NRK. Besøkt 4. januar 2016.
4. ↑  Maren Ørstavik (1. oktober 2012). «Ingeborg Gillebo til New York». ballade.no. Besøkt 4. januar 2017.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** GND
 |
**Camilla Edvarda Theodora Vedøe** (født 12. februar 1843 i Jelsa, død 19. mars 1900 i Kristiania) var en norsk forfatter, lyriker, feminist og politisk aktivist.

Liv og virke
------------

Camilla Vedøe engasjerte seg tidlig i Kristiania Arbeidersamfund, og regnet seg som en disippel av Eilert Sundt. I samfunnet opptrådte hun i 1880-årene som taler, der hun talte kvinnenes og de fattiges sak. I 1886 deltok hun i «Socialisternes Fanetog» i Kristiania. Hun var også medlem av *Foreningen Nemesis*, som ble stiftet av Asta Hansteen i 1875.
Hennes politiske engasjement kom også til syne i flere av hennes dikt.

Hun kom med noen små skjønnlitterære utgivelser i 1870-årene. Hennes *Tornerosen – en samling lyriske Digte og Andet* utkom i Kristiania i 1877, og senere samme år kom den sterkt utvidene utgaven *Tornerose – Lyrik*. Boken *Boheme-spørgsmaalet* fra 1886 er dessuten tilskrevet henne. Hun forfattet dessuten er rekke såkalte leilighetssanger, som *Nora taler*, *Mindedigt over Paul Botten Hansen* og 'Mindedigt over Eilert Sundt*.*
Camilla Vedøe benyttet også navnet *Kamilla Wergeland* som forfatter. 

Hun virket en tid som musikklærer i Kristiania, og tonesatte blant annet Henrik Wergelands dikt *Smaafuglene paa Juleneget*.

Hun døde i Kristiania av blodforgiftning.

Familie
-------

Camilla (Kamilla) Vedøe var datter av teolog og sogneprest Edvard Wilhelm Vedøe (1805-1895) og Augusta Antoinette Wergeland (1810–1874) av slekten Wergeland. Moren var søster av dikter og riksarkivar Henrik Wergeland (1808–1845), jurist og gårdbruker Harald Titus Alexis Wergeland (1811–1893), forfatter, essayist og kvinnesaksforkjemper Camilla Collett (1813–1895) og offiser og karttegner Joseph Frantz Oscar Wergeland (1815–1895). Camilla Vedøe forble ugift.

Bibliografi
-----------

* 187x: *Nora taler*, Kristiania
* 1877: *Tornerosen – en samling lyriske Digte og Andet*, Kristiania
* 1877: *Tornerose – Lyrikk* af Kamilla Wergeland, Kristiania
* 1886: *Boheme-spørgsmaalet* av *En Kvinde*, tilskrevet Camilla Vedøe, Oulie, Kristiania

Referanser
----------

1. ↑  SAST, Jelsa sokneprestkontor, IV: Ministerialbok nr. A 6.1, 1828-1853, s. 113
2. ↑  Nordheim, Otto (1968). *Folk og hendinger*. Eidsvoll. s. 125.
3. ↑  *Furier er også kvinner*. Universitetsforlaget. 1984. s. 115. ISBN 8200072681.
4. ↑  *Norsk kvinnelitteraturhistorie*. Oslo: Pax. 1988. s. 138. ISBN 8253014309.
5. ↑  Halvorsen, J.B. (1908). *Norsk Forfatter-Lexikon 1814-1880*. Kristiania: Den Norske Forlagsforening. s. 96.
6. ↑  *Dagbladet 1884.03.26*. Norge, Oslo. 1884. s. 1.
7. ↑  *Aftenposten 1877.03.17*. Norge, Oslo. 1877. s. 1.
8. ↑  Nordheim, Otto (1968). *Folk og hendinger III*. Eidsvoll. s. 125.

Kilder
------

* *Dette skrev kvinner*. Oslo: Skolen. 1984. s. 225. ISBN 8257900109.
* *Norsk kvinnelitteraturhistorie*. Pax. 1990. s. 284. ISBN 8253014988.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni
 |

Portal: Litteratur
**Den alpine fjellkjedefolding** er en folding (orogenese) som fant sted i tertiær for om lag 60-80 millioner år siden, og som blant annet skapte fjellkjeden Alpene, ved siden av en rekke andre fjellkjeder som ligger i en bue nord for Afrika, Arabia og India. 

Den vestlige delen av den alpine fjellkjedefolding
Disse fjellene omfatter (fra vest til øst) Atlasfjellene, Riffjellene, Cordilleras Béticas, Pyreneene, Alpene, Appenninene, Karpatene, De dinariske alper, Pindos, Balkanfjellene, Taurusfjellene, De pontiske fjell, Kaukasus, Alborz, Zagros, Kopet Dag, Hajarfjellene, Hindu Kush, Pamir, Karakorum og Himalaya. Enkelte ganger forekommer andre navn for å beskrive dannelse av separate fjellkjeder: for eksempel karpatisk orogenese for Karpatene, hellenisk orogenese for Hellenidene eller himalayisk orogenese for Himalaya.

Den alpine fjellkjedefoldingen foregikk da kontinentene Afrika og India og den lille kimmerisk plate kolliderte (fra sør) med Eurasia i nord. Motgående bevegelse mellom de tektoniske platene begynte alt tidlig i krittiden, men hovedfasene av fjellkjededannelse begynte i paleocen til eocen og den er ennå ikke helt avsluttet. 

Den alpine fjellkjedefoldingen er regnet som en av tre orogeneser som definerer Europas geologi:

* Kaledonske fjellkjedefolding som dannet Old Red Sandstone-kontinentet da kontinentene Baltica og Laurentia kolliderte i tidlig paleozoikum. Dette bevegelsen skapte blant annet de norske Langfjella, De kaledonske fjellene i Skottland, Appalanchene på østkysten av USA, og fjellkjedene øst på Grønland og Vest på Svalbard.
* Hercynske (varisciske) fjellkjedefolding som dannet Pangea da Gondwana og Old Red Sandstone-kontinentet kolliderte i midten til sen paleozoikum. Denne bevegelsen skapte blant annet Ardennene i Belgia, Taunus og Hunsrück i Tyskland, og deler av Karpatene i Øst-Europa.
* Alpine fjellkjedefolding.

Se også
-------

* Alpene

Eksterne lenker
---------------

* (en) Alpine orogeny – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica
 |
**Ung Kreft** er en landsdekkende, ideell organisasjon for unge kreftrammede og pårørende mellom 15 og 35 år.

Formål
------

* Arrangere likepersonsaktiviteter lokalt og sentralt.
* Spre kunnskap om unge berørt av kreft.
* Jobbe politisk for å fremme unge berørt av kreft sine interesser.

Aktiviteter arrangert (utvalg)
------------------------------

* Sjukt Sprek – treningstilbud
* Ung Pårørende – gruppesamlinger for unge pårørende
* Ung Kontakt – snakk med andre i samme situasjon
* Fylkesgruppene – hyggelig aktiviteter i regi av lokallaget

Ung Kreft har også digitale tilbud, blant annet podcasten *Bekreftet – en prat om kreft og sånn.*

Historie
--------

Organisasjonen ble startet i 1983 under navnet **Ungdomsgruppen i Den Norske Kreftforening***.* I 2004 ble det endret til **Ungdomsgruppen i Kreftforeningen**. I 2015 fikk organisasjonen sitt nåværende navn, Ung Kreft. Til tross for at navnet tidligere har involvert Kreftforeningen, har Ung Kreft alltid vært en selvstendig organisasjon.

Ung Kreft har et sekretariat som arbeider på oppdrag fra Hovedstyret. Hovedstyret velges på Landsmøte som er det høyeste organet i Ung Kreft. Landsmøte avholdes annethvert år.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* Ung Kreft på Twitter Rediger på Wikidata

* Ung Kreft på Facebook Rediger på Wikidata

* Ung Kreft på Instagram Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Den andre gjæslingulykken** var en ulykke som fant sted i Foldafjorden i Nord-Trøndelag den 2. mars 1906 etter at 1400 fiskere dro ut på havet for å fiske.
Et uvær førte til at båtene mistet kontakten med hverandre, men en del av båtene klarte å ta seg over Folda til Abelvær. Totalt 25 fiskere mistet livet denne dagen: en mann fra Kolvereid, to menn fra Gravvik, to menn fra Fosnes, en mann fra Høylandet, en mann fra Klinga, en mann fra Namsos, en mann fra Overhalla, åtte menn fra Bindal, tre menn fra Vikna og fem menn fra Nærøy.

En minnebauta ble reist på Gjæslingan i 1956 for å minnes dem som mistet livet denne dagen 50 år tidligere.

Se også
-------

* Den første gjæslingulykken
* Norske katastrofer og store ulykker

Referanser
----------

1. ↑  
«Stor ulykke befrygtes. 1200 a 1400 fiskere ude i storm». *Aftenposten*. 47. årgang (Nr. 124, morgennummer): 1. 3. mars 1906.
2. ↑  
«Ulykken ved Gjæslingerne. Endnu ingen har oversigt». *Aftenposten*. 47. årgang (Nr. 125): 1. 3. mars 1906.
3. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 20. oktober 2021. Besøkt 18. desember 2014.
Kalsiumkarbid
Et **karbid** er en kjemisk forbindelse mellom karbon (karbon) og et annet grunnstoff, hvor forbindelsen i fast form *ikke* danner molekylgitter. Stoffer som CH4, CO2, CS2 og CCl4 regnes derfor *ikke* til karbidene. Karbidene kan være bygget opp enten i ionegittere og atomgittere eller metallgittere (se molekylgittere).

Av saltaktige karbider kan nevnes kalsiumkarbid, CaC2. Dette og andre acetylider inneholder C22-, som er en sterk base, og disse saltene gir C2H2 ved reaksjon med en så svak syre som H2O (vann er en amfolytt, hvilket betyr at det både kan ha syre- og baseegenskaper). Det kjennes også karbider som med H2O gir CH4, f.eks. aluminiumkarbid, Al4C3, som også er bygget opp av ioner.

De karbidene som er bygget opp i atomgittere eller metallgittere, hører nærmest hjemme i den uorganiske kjemien. De er svært harde stoffer, og en del av disse karbidene er kjemisk meget inaktive. Disse karbidenes formler svarer ikke alltid til det forventede utfra det tradisjonelle valensbegrepet, f.eks. har *cementitt* – det jernkarbidet som kan forekomme i karbonholdig stål – formelen Fe3C.

Karbider fremstilles ofte ved kraftig oppvarming av en blanding av det tilsvarende oksid og koks.

Se også
-------

* Kalsiumkarbid
* Silisiumkarbid

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL **·** NKC
 |
| Artikkelen inngår i serien om
**Valg** |
| --- |
| Norsk stemmeurne |
| **Grunnleggende** |
| Representativt demokrati
Valgkrets
Stemmerett  **·** Stemmeplikt
Tilbakekallingsvalg |
| **Valgordning** |
| Direkte valg
Indirekte valg  **·** Valgkollegium
Flertallsvalg
Personvalg
Forholdstallsvalg
Sainte-Laguës metode
Listevalg
Preferansevalg
Kumulasjon
Sperregrense
Utjevningsmandat
Overskuddsmandat |

**Tilbakekallingsvalg** (engelsk: *recall election*) er en form for folkeavstemning hvor innbyggere kan stemme over hvorvidt en valgt politiker eller embetsmann skal miste jobben. For at et tilbakekallingsvalg skal holdes må et visst antall av innbyggerne ønske det. Dette skjer oftest gjennom underskriftskampanjer. Valgformen er mest kjent i USA, men finnes også i Canada, Sveits, Peru, Filippinene og Venezuela. 

Tilbakekallingsvalg forekom allerede i det gamle Athen. Blant de mest kjente tilfellene i nyere tid, er tilbakekallingsvalget av Californias guvernør Gray Davis i 2003, og det mislykkede tilbakekallingsvalget av Venezuelas president Hugo Chávez i 2004. I Davis' tilfelle var det samlet inn 1 356 408 gyldige underskrifter for et tilbakekallingsvalg. Kravet var litt under 900 000 stemmer. I selve valget stemte 55% av 9,5 millioner stemmende at Davis ikke fikk beholde jobben. 44,6% ønsket at han ikke skulle tilbakekalles. I det samme valget ble Arnold Schwarzenegger valgt til ny guvernør.

For å tilbakekalle Hugo Chávez måtte det samles inn rundt 2,4 millioner underskrifter. Etter en lang prosess og flere rettssaker hvor underskriftenes validitet ble vurdert ble det til slutt avholdt et valg. I valget stemte 58% nei til tilbakekalling av presidenten.

I 2012 ble det reist krav om tilbakekallingsvalg på guvernør Scott Walker i Wisconsin. Republikaneren Walker vant valget som ble avholdt 5. juni 2012 med 53,2 % av stemmene mens Demokratenes utfordrer Tom Barrett fikk 46,3 %.

Referanser
----------

1. ↑  Aristotle, Athenian Constitution 43.4 – www.perseus.tufts.edu
2. ↑  Stephen C. Webster (16. januar 2012). «Walker recall petition overshoots requirement by nearly 200,000 signatures». *The Raw Story*.
3. ↑  Viktig seier for republikanerne – NRK

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Carl Fredrik Edmund Neupert** (født 1. april 1842 i Norge, død 22. juni 1888 i New York) var en norsk pianist og komponist.

Biografi
--------

Hans far Hermann Neupert ble født inn i en adelig tysk familie i Schleswig, og kom til Christiania som ung mann. Der drev han musikkhandel, og underviste i klaverspill.

Edmund Neupert var lærer ved Sternsches Konservatorium i Berlin årene 1866-1868. Deretter reiste han til København, der han hadde en lærerstilling ved byens konservatorium i to år. I 1881 dro han til Moskva, og året etter flyttet han til Oslo (den gang Christiania), hvor han underviste ved en pianoskole for barn. I 1883 bodde han i New York.

Neupert var ansett for å være en formidabel pianist og klaverpedagog, ofte sammenlignet med Franz Liszt. Han er i dag best kjent for sin rolle som solist under urframføringen av Griegs Klaverkonsert i a-moll med *Det Kongelige Kapel* dirigert av Holger Simon Paulli i Casino Store Sal i København, 3. april 1869. Klaveret som ble benyttet denne kvelden, var utlånt av Anton Rubinstein, som selv var til stede under konserten. Grieg selv var forhindret fra å komme. Neupert var også dedisert den andre utgaven av konserten.

Av Neuperts egne komposisjoner er spesielt de 24 *Concert-Etüden* og de 24 *Octav-Etüden* høyt verdsatt. 

Neupert er gravlagt på Vår Frelsers gravlund i Oslo.

Bildegalleri
------------

* Fra venstre Johan Svendsen, Edvard Grieg og Edmund Neupert.Fra venstre Johan Svendsen, Edvard Grieg og Edmund Neupert.
* Edmund Neuperts grav på Vår Frelsers gravlund i Oslo.Edmund Neuperts grav på Vår Frelsers gravlund i Oslo.

Referanser
----------

1. 1 2   Autorités BnF, BNF-ID 16771877p[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Store norske leksikon, Store norske leksikon-ID Edmund\_Neupert[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   Norsk biografisk leksikon, oppført som Carl Fredrik Edmund Neupert, Norsk biografisk leksikon ID Edmund\_Neupert, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
4. 1 2   International Music Score Library Project, IMSLP-identifikator Category:Neupert,\_Edmund, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
5. ↑  Morgenbladet 26. februar 1882.

Eksterne lenker
---------------

* *Death of a Noted Pianist*, nekrolog på trykk i The New York Times, 24. juni 1888

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Store Danske Encyklopædi **·** Dansk biografisk leksikon **·** Prabook **·** Deutsche Biographie **·** Nationalencyklopedin **·** Historisk befolkningsregister **·** BIBSYS **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC **·** KulturNav **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
**John James «Jimmy» Rimmer** (født 10. februar 1948) er en tidligere engelsk fotballspiller som spilte keeper. Han vant Serievinnercupen med både Manchester United og Aston Villa, men spilte totalt bare ni minutter i den ene finalen.

Biografi
--------

Han begynte som skolegutt i Manchester United i 1963 og ble profesjonell to år seinere. Til tross for at han var i United i 11 år, ni år som profesjonell, spilte han bare 46 kamper for klubben. Han debuterte først i april 1968 i en kamp mot Fulham. Alex Stepney var Uniteds førstevalg som keeper og Rimmer fikk sjelden muligheten til å spille annet enn da Stepney var skada. Rimmer satt på benken da United vant Europacupen i 1968.

Etter et låneopphold i Swansea City i 1973, ble han i februar 1974 kjøpt av Arsenal som erstatning for Bob Wilson som la opp noen måneder seinere. Det var mens han var i Arsenal at han spilte sin eneste landskamp for England. Da Arsenal i 1977 kjøpte Pat Jennings, ble Rimmer solgt videre til Aston Villa.

Rimmer var Villas førstekeeper de neste seks åra. I Aston Villa vant Rimmer ligagull i 1981 og enda en europacupmedalje i 1982, selv om finalen ble en trist affære for 34-åringen. Han ble skadd etter bare ni minutter og måtte erstattes av Nigel Spinks. Villa vant finalen 1–0 mot Bayern München, noe som betydde at han ble den andre spilleren til å vinne Europacupen med to forskjellige klubber (etter Saul Malatrasi som vant med Internazionale i 1965 og AC Milan i 1969).

Gikk tilbake til Swansea i 1983 og var der til 1986. Rimmer var en kort periode manager i Swansea på midten av 1990-tallet. Har også vært keepertrener i klubben og for Kina.

Meritter
--------

### Manchester United

* Serievinnercupen (1): 1968

### Aston Villa

* Ligamester (1): 1981
* Serievinnercupen (1): 1982
* Charity Shield (1): 1981
* Supercupen (1): 1982

Referanser
----------

1. ↑   transfermarkt.com, Transfermarkt spiller-ID 176338, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Spillerprofil hos StretfordEnd

Eksterne lenker
---------------

* (en) Jimmy Rimmer – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) Jimmy Rimmer – national-football-teams.com Rediger på Wikidata

* (en) Jimmy Rimmer – WorldFootball.net Rediger på Wikidata

* (en) Jimmy Rimmer – EU-Football.info Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Tilbudets priselastisitet** (**Els**), ofte kalt bare **tilbudselastisitet**, er i samfunnsøkonomi et mål på hvor responsivt, eller elastisk, tilbudet etter et gode er når prisen på godet endres, alt annet like. Et gode kan her forstås som en vare eller tjeneste. Tilbudets priselastisitet er et relativt mål, nærmere bestemt hvor stor prosentvis endring det er i tilbudet av godet når prisen på varen endres med 1 %. Verdien av tilbudets priselastisitet vil i praksis alltid være positiv: Jo høyere pris, desto mer vil produsentene være villig til å tilby av varen.

Tilbudet av et gode kalles *elastisk* (eller *relativt elastisk*) når verdien av Els er større enn 1. Elastisk tilbud tilsier at den prosentvise endringen i tilbudet vil være større enn den prosentvise endringen i pris.

Tilbudet av et gode kalles *nøytralelastisk* når verdien av Els er lik nøyaktig 1. Da vil den prosentvise endringen i tilbudet være lik den prosentvise endringen i pris.

Tilbudet av et gode kalles *uelastisk* (eller *relativt uelastisk*) når verdien av Els er mindre enn 1. Uelastisk tilbud vil si at den prosentvise endringen i tilbudet vil være mindre enn den prosentvise endringen i pris.

Den tilsvarende størrelsen på etterspørselssiden av markedet kalles etterspørselens priselastisitet.

Referanser
----------

1. ↑  Oslo Economics. *Konkurranseanalyse av godstransportmarkedet*. s. 11. Arkivert fra originalen 19. april 2017. Besøkt 23. april 2017.
2. 1 2 3 4 5 6  McConnell, Brue og Flynn, s. 122.
3. 1 2  McConnell, Brue og Flynn, s. 120.
4. ↑  McConnell, Brue og Flynn, s. 115.

Litteratur
----------

* McConnell, Campbell R.; Brue, Stanley L.; Flynn, Sean M. (2009). *Economics: Principles, Problems, and Policies* (18. utgave). New York: McGraw-Hill. ISBN 9780697797537.