recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Sørlandsbadet med utsikt mot Rosfjorden
**Sørlandsbadet** er et 4 000 kvadratmeter stort badeanlegg i Lyngdal med både inne og uteanlegg. Sommeren 2010 stod den 1 000 kvm store kunstige badeøya Salto ferdig. Denne er formet som logoen til Sørlandsbadet. Sørlandsbadet ligger innerst i Rosfjorden, et par kilometer fra Lyngdal sentrum. Badet ble åpnet 1. februar 2007. Badet er saltvannsbasert og uten klor og består av badeland og idrettsbasseng med stupetårn og vannsklier. Sørlandsbadet har også treningssenter, cafè, fysioterapi og velværeavdeling.

Lyngdal ligger sentralt til på Sørlandet og Sørlandsbadet er Norges sørligste badeland. Veien er kort til andre attraktiviteter og opplevelser. Lindesnes fyr, Lista fyr, Utsikten Golfbane, Skatepark i Farsund, Gokart, surfing, trampolinepark på Lista. Undervannsrestauranten Under er bare et lite utvalg som er innenfor 30 minutters kjøring fra Sørlandsbadet.

Attraksjoner
------------

* Bølgebasseng med strømkanal, vanntemperatur på 31 grader.
* Barnebasseng, vanntemperatur på 31 grader
* Idrettsbasseng med stupetårn på 1, 3 og 5 meter, vanntemperatur på 27 grader
* Varmtvann/velværebasseng med bobleseng, massasjedyser og motstrømsanlegg, vanntemperatur på 34 grader, 18 års aldersgrense. Barn 0-3 år kan være med fra 13.00 - 14.00 og 16.00 - 18.00 i ukedager (ikke onsdag 16.00 - 18.00), og hele dagen i helg/ferie. Rolig sone.
	+ Kaldkulp hvor det kontinuerlig blir pumpet inn saltvann som renner direkte ut i fjorden igjen. Midt vinters holder denne 4 grader. Denne er en del av Velværeavdeling.
	+ Tørr- og dampbadstue, en del av Velværeavdelingen.
* Dropsklie - hurtig, går ut i idrettsbassenget.
* 60 m lang sklie med tidtaking ,
* Boblebad - utendørs og innendørs, vanntemperatur på 38 grader. Alltid åpent
* Saltos badeøy, uteanlegg,
	+ 4 sklier, vannbøtte som skyller vann ut i bassenget, dusjer og fontener.
	+ 100 solsenger og stoler og bord.
	+ Vanntemperaturen ute er 26 til 28 grader.
	+ Et fantastisk ute område for lek og soling.
	+ Saltos badeøy holder åpent under skoleferien. Men utendørs vannsklier holdes åpent fra påske til høstferien, i helgene..

Sørlandsbadet Turpark
---------------------

Det er også en egen Turpark med oppmerkede løyper for å gå på tur, mosjonere, løpe eller sykle. Noen av løypene er tilrettelagt for barn med skilt med fakta informasjon og noen spørsmål. Fakta opplysningene er relatert til naturen. På Turparkens hjemmeside finner en opplysninger og utskriftsvennlige websider. Turparken er et samarbeid med Lyngdal Kommune, KVS-Lyngdal og Rosfjord Strandhotell.

Turparken har også en utendørs treningspark som er levert av Uniqa.

Eksterne lenker
---------------

* Sørlandsbadets hjemmesider
* Sørlandsbadet Trening
* Sørlandsbadet turpark
**Stein Sturla Steinsvik** (født 9. februar 1942), fra Fræna, bosatt i Molde, er en norsk forretningsmann. Han er grunnlegger av bedriften Hustadmarmor, der han var administrerende direktør fra 1978 til 2007. Under hans ledelse har bedriften utviklet seg til å bli verdens største mineralbaserte pigmentfabrikk. Steinsvik har vært sterkt engasjert i regional næringsutvikling og har vært en pådriver for utbygging av gasskraftverk. Steinsvik har også vært daglig leder i Norsk Mineral AS.

Kongen utnevnte i 2007 Steinsvik til ridder av 1. klasse av Den Kongelige Norske St. Olavs Orden «for hans innsats for norsk næringsliv». Steinsvik ble i 2006 utnevnt til æresdoktor ved Høgskolen i Molde. I 1995 fikk han *Bergmannstaven*, som er Norsk Bergforenings høyeste utmerkelse.

Referanser
----------

1. 1 2  *Aftenposten*, 9. februar 2012, del 2 s. 14.
2. ↑  «Utnevnelser til St. Olavs Orden», kongehuset.no, 25. oktober 2007.
3. ↑  «Høytidelig doktorpromosjon ved Høgskolen i Molde» Arkivert 17. januar 2013 hos Wayback Machine. Høgskolen i Molde, 12. desember 2006.
4. ↑  «Bergmannstaven - Norsk Bergforenings høyeste utmerkelse», Norsk Bergforening.
Fantasyfilmen *Conquest of the Pole* fra 1912.
**Fantasyfilm** er en filmsjanger som omhandler fantastiske temaer som magi, mytologiske vesner, overnaturlige hendelser, og eksotiske og fremmede fantasiverdener. Sjangeren skiller seg fra science fiction-sjangeren og skrekksjangeren, selv om de på flere områder overlapper hverandre. Fantasy som litterær sjanger er ikke veldig godt definert, og det samme gjelder for filmsjangeren. For å kunne kategorisere en film som en fantasyfilm må man undersøke filmens tematikk, handling, fortellerteknikk og andre strukturelle elementer ved den. Eksempler på filmer som er vanskelig å kategorisere, er Star Wars-filmene. Mye i filmene, som magien, heller filmen mer mot fantasysjangeren, men samlet sett vil filmen bli kategorisert som en science fiction-film. Et motsatt eksempel er filmen Time Bandits fra 1981, hvor filmen inneholder mange science fiction-elementer, men likevel er kjent som en fantasyfilm.

Blant de mest kjente fantasyfilmene finner man for eksempel Ringenes Herre-serien, Harry Potter-serien og Narnia-filmene.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND **·** LCCN **·** NKC **·** NKC
 |
**Sørlandets Kompetansefond** er organisert som en stiftelse og ble opprettet 27. september 2000 av de 15 kommunene i Vest-Agder. Fondets midler ble reist gjennom en donasjon av aksjer i det fusjonerte kraftselskapet Agder Energi AS. Aksjeposten i Agder Energi ble i desember 2002 solgt til Statkraft Holding AS. Salgssummen fratrukket omkostninger utgjør Kompetansefondets grunnkapital. Stiftelsens grunnkapital var 612 millioner pr. 31. desember 2010.

Vedtektene
----------

Vedtektene fastslår at fondet skal tjene Vest-Agders innbyggere på lang sikt ved å bidra til kompetanseheving i fylket til sikring og etablering av arbeidsplasser og gode levekår. Med kompetanse menes evnen til å etablere og anvende kunnskap til praktiske formål. Fondet skal bidra til å utvikle Universitetet i Agder. Støtte kan gis til offentlige eller private forsknings- og utdanningsinstitusjoner, offentlige og private foretak. Det gis ikke støtte til enkeltpersoner

Historikk
---------

Sørlandets Kompetansefond har frem til 2010 bevilget ca. 280 mill. kr. til kompetanseprosjekter i Vest-Agder. Av viktige resultater kan det trekkes frem at Høgskolen i Agder (HiA) fikk universitetsstatus 1. september 2007. Kompetansefondet bevilget i alt ca. 50 mill. kr. direkte til prosjekt «Universitetsbygging». I tillegg ble det bevilget ca. 30 mill. kr. i perioden 2003 – 2006 til understøttende tiltak ved HiA. Fondet har etter 2007 fortsatt å bevilge betydelige beløp til Universitetet i Agder (UiA), men til mer fokuserte prosjekter i henhold til fondets strategi. Kompetansefondet har i perioden 2001 til 2009 bevilget 23 mill. kr. til forskning ved Sørlandet Sykehus (SSHF), noe som har bidradd til at institusjonen har en forskningsaktivitet som langt overstiger FoU-satsingen ved de andre ikke-universitetssykehusene i landet. Av bevilgningene til privat sektor er det gitt 25 mill. kr. til forskning ved Elkem Solar AS og til sekretariatet for offshoreindustrien i regionen (NODE) som i 2009 fikk status som Norwegian Centre of Expertise (NCE).

Satsingsområder
---------------

Sørlandets Kompetansefond legger opp til å tildele 20–25 millioner kroner i året til ulike kompetanseprosjekter. Tildelingene rettes mot fire satsingsområder. Det er Maritim sektor / offshore, prosessindustri/materialteknologi, fornybar energi og opplevelsesøkonomi.

Administrasjon og styre
-----------------------

Administrerende direktør er Peter Klemsdal, og administrasjonen holder til i Vestre Strandgate 27 i Kristiansand. Styret består pr 2020 av: Torger Reve (styreleder), Roy Mersland (nestleder), Inger Marethe Egeland, Siren Marcussen Neset, Jan Oddvar Skisland, Margrethe Handeland og Erik Løkke Øwre.

Referanser
----------

1. ↑  kompetansefond.no - *Om oss - Styret*

Eksterne lenker
---------------

* Hjemmesidene til Sørlandets Kompetansefond

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** Brønnøysundregistrene
 |
Enkel kaldtvannsrakett av plastflaske. Den er utstyrt med hjemmelaget dyse i flaskehalsen for å forlenge skyvetiden.
En **vannrakett** er en rakett der indre overtrykk presser vann ut av en beholder og skaper skyvekraft. Den fungerer som alle andre raketter etter reaksjonsprinsippet. I praksis finnes både kaldtvanns- og varmtvanns/dampraketter. Mens de enkle selges som leketøy eller kan lages «på gutterommet», er damputgaven laget for seriøs forskning. For begges vedkommende gjelder at energien må medbringes i fysisk form og ikke som kjemisk, og som for kaldtvannsutgaven også må tilføres fysisk som trykkluft.

Kaldvannsrakett
---------------

Denne er i prinsippet en enkel beholder som fylles delvis med vann, og fylles videre med trykkluft. Når utløpsdysen åpnes, støtes vannet ut, og raketten stiger av reaksjonskraften. Siden effektiviteten er liten, har den kun anvendelse som leketøy eller som demonstrasjon og anskueliggjøring av reaksjonskraft.

Selveksperimentering kan foregå ved å bruke mineralvannsflasker, som skal tåle trykk inntil 42 bar for gjenbruksflasker «med fus». Forholdet mellom luft og vann er optimalt når 1 av 3 deler er vann. Halsen i flasken er ikke noen optimal dysekonstruksjon, så store høyder er ikke å vente.

Risikoen for å skade noen ved retur til bakken er minimal, mens skyvekraften og tyngden de første metrene etter start er sterk nok til å skade.

Varmtvannsrakett
----------------

Varmtvannsraketten eller damptrykkraketten er en vannrakett, som oftest med innebygd varmeelement, som støter fra seg overopphetet vann, som blir til damp ved passering av dysen. Konstruksjonen må tåle stort trykk og høye temperaturer, og dysen er konstruert etter vanlige prinsipper for optimal effekt.

Denne raketten ble utviklet som starthjelp og til eksperimentformål. Den er mer effektiv enn kaldtvannsutgaven ved at skyvekraften holder seg tilnærmet konstant hele tiden. Disse rakettene er vanligvis utstyrt med fallskjermretur, og kan normalt brukes flere ganger. Kjemisk drevne raketter er de beste m.h.t. ytelse, men er vesentlig dyrere i drift og vedlikehold.

Eksterne lenker
---------------

* Prinzipien des Wasserraketenfluges – Theoretische Betrachtung (PDF) (Kaltwasserraketen)
* AQUARIUS Heißwasserraketen-Projekte
**George Jobey** (født 1885 i Newcastle, Tyne and Wear, England, død 9. mai 1962 i Chaddesden, Derbyshire, England) var en engelsk fotballspiller og -manager. Han spilte for fem engelske fotballklubber, og han var manager for fire engelske fotballklubber.

Biografi
--------

George Jobey startet sin fotballkarriere i Newcastle United i 1906, og han ble ligamester med klubben i 1908/09 sesongen. I 1911 var han med på å spille FA-cupfinalene mot Bradford City der Newcastle tapte 1-0 i omkampen etter å ha spilt 0-0 i det første møtet. I 1913 gikk Jobey til Arsenal der han gjorde seg bemerket ved å bli klubbens første spiller som scoret på Highbury. Det skjedde i en ligakamp mot Leicester City som på den tiden het *Leicester Fosse*. 

Året etter ble Bradford Park Avenue hans tredje klubb, men på grunn av første verdenskrig ble det med en sesong i Bradford Park Avenue. I 1919 gikk han til Leicester City før han i 1920 ble spillende manager i Northampton Town. To år senere overtok han som manager for Wolverhampton Wanderers, og han var sjef i denne klubben fram til 1924 da han overraskende sa opp jobben i Wolverhampton for å jobbe med hotelldrift.

Etter å ha vært i hotellbransjen et år takket Jobey ja til et tilbud om å bli manager for Derby County i 1925, og han ledet *the Rams* i hele 16 år. Årsaken til at han måtte trekke seg fra managerjobben i Derby var at han i 1941 ble beskyldt for å ha betalt penger under bordet til forskjellige spillere for å få dem til å skrive under for Derby County. Englands fotballforbund nedsatte en granskningskommisjon som i mai 1941 konkluderte med at George Jobey var skyldig i tiltalen og han ble derfor utestengt fra fotball på livstid. 

Utestengelsen av Jobey ble opphevet i 1945, men det tok sju år før han igjen ble manager for en engelsk klubb. Klubben var Mansfield Town, og han var manager der fra januar 1952 til han fikk sparken i mai 1953.

George Jobey døde i sitt hjem i *Bangor Street*, Chaddesden i mai 1962.

Karriere som fotballmanager
---------------------------

### Klubblag

| Klubb | Periode | Kamper | Seire | Uavgjort | Tap |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Englands flagg Northampton Town | 05/1920 - 1922 | ? | ? | ? | ? |
| Englands flagg Wolverhampton Wanderers | 06/1922 - 05/1924 | 91 | 36 | 26 | 29 |
| Englands flagg Derby County | 08/1925 - 05/1941 | 629 | 273 | 140 | 216 |
| Englands flagg Mansfield Town | 01/1952 - 05/1953 | 70 | 28 | 17 | 25 |

Meritter
--------

### Spiller

* Ble ligamester med Newcastle United i 1908/09 sesongen.
* Spilte FA-cupfinalen for Newcastle United i 1911.
* Ble den første som scoret mål for Arsenal på Highbury den 6. september 1913.

Referanser
----------

Kilder
------

* Mortimer, Gerald (2006): *DERBY COUNTY The Complete Record*.   
 Breedon Books Publishing, Derby. ISBN 1-85983-517-1

Eksterne lenker
---------------

* (en) George Jobey – Soccerbase.com (manager) Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** LCCN
 |
**George Alfred Christian Knudson** (født 28. juni 1937, død 24. januar 1989) var en canadisk golfspiller av  norsk avstamning. Han har fortsatt den canadiske rekorden for flest seire på PGA-touren, med åtte turneringsseire.

Knudson var født og oppvokst i Winnipeg i Manitoba og lærte å spille golf ved St. Charles Golf and Country Club. Mellom 1961 og 1972 vant han åtte turneringer på den amerikanske PGA-touren. Han vant det canadiske PGA-mesterskapet fem ganger og vant World Cup of Golf med Al Balding i 1968. Knudson skrev en bok, *The Natural Golf Swing* (ISBN 0-7710-4534-4) med Lorne Rubenstein.

I 1988 ble han medlem av æresgalleriet i Royal Canadian Golf Association og tildelt Order of Canada.

Knudson var kjederøker og fikk lungekreft. Etterhvert ble imidlertid formen hans bedre, og han skulle til å gjøre comeback i *Legends of Golf*-turneringen, men trakk seg fordi han følte seg svak. Kreften hadde spredd seg til hjernen, og han døde 51 år gammel.

Han ble begravet på Mount Pleasant Cemetery i Toronto.

Meritter
--------

### Seire på PGA-touren

* 1972: Robinson Open, Kaiser International Open
* 1968: Phoenix Open; Tucson Open
* 1967: New Orleans Open
* 1964: Fresno Open
* 1963: Portland Open
* 1961: Coral Gables Open

Referanser
----------

1. 1 2   Find a Grave, Find a Grave 10427, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) George Knudson – Canada Sports Hall of Fame Rediger på Wikidata

* (en) George Knudson – Manitoba Sports Hall of Fame Rediger på Wikidata

* (en) George Knudson – Ontario Sports Hall of Fame Rediger på Wikidata

* (en) George Knudson – PGA-touren Rediger på Wikidata

Portal: Golf

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Canadian Encyclopedia **·** Prabook **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Sørlandske Krigsforsikring A/S** var et norsk sjøforsikringsselskap som ble opprettet 30.10.1915 som et søsterselskap av Arendals Søforsikringsselskab A/S. 
Formålet med etableringen var å avlaste Arendal Søforsikringsselskab A/S for risikable engasjementer og vanskelig plasserbare reassuranser. 

Selskapet var det første private krigsforsikringsselskapet som ble stiftet under 1. verdenskrig. Selskapet endret navn i 23.08.1916 til Sørlandske Forsikringsselskab A/S og utvidet fra 1917 virksomheten til å omfatte direkte og indirekte forsikring av en hver art, herunder ordinær sjøforsikring.

Opphør
------

Selskapet ble besluttet oppløst i 1924. Selskapet ble endelig avviklet 31.01.1930.

Arkivet
-------

Arkivet etter Sørlandske Krigsforsikring A/S befinner seg ved KUBEN i Arendal. Arkivet består av en styreprotokoll, dokumenter angående dannelsen og avviklingen avselskapet, regnskaper, samt en beretning om selskapets virksomhetshistorie.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Arkiv etter Sørlandske Krigsforsikring på Arkivportalen
**Gränspolisen** (grensepolitiet) er avdelingen innen Sveriges politi som har ansvar for bevoktningen av Sveriges grenser. Det er imidlertid ikke en nasjonal ressurs, men hvert len har sitt eget grensepoliti.

Oppgavene varierer avhengig blant annet av lenenes geografiske forhold. I første hånd utføres indre utlendingskontroller, innreisekontroller og spaning mot etterlyste utlendinger. Systematisk kontroll av innreisende og utreisende skjer bare for reisende til/fra plasser utenfor schengenområdet. Siden 2007 er landene på den andre siden av Østersjøen med i schengenområdet, så sådanne kontroller finns i første hånd på Arlanda og Landvetter lufthavner, knapt lengre i fergehavner. En del andre lufthavner har charterflyvninger ut av schengenområdet, ofte ganske glest mellom flyvningene. I Stockholms län har grensepolitiavdelingen (475 ansatte) også ansvar for orden og sikkerhet på Arlanda lufthavn og området rundt.

Tullverket er den myndighet som håndterer bevoktning mot smuggling av varer ved grensen, inklusive narkotika.

Referanser
----------

1. ↑  Om Gränspolisen Arkivert 20. desember 2014 hos Wayback Machine.
**Johan Larsson** (født 25. februar 1985, Moss) er en norsk plateprodusent, låtskriver og gitarist fra Rakkestad. Han har vært aktiv musiker siden 1998 da han startet bandet Half The Truth. I 2001 ga bandet ut albumet *Nation of You* og turnerte med blant andre Voodoo Glow Skulls og Rufio i USA i 2002. 

Gan gikk på musikklinjen ved Risum videregående skole i Halden og startet bandet All Friday sammen med Knut-Oscar Nymo. Bandet nådde syvendeplass på VG-lista med låten «One Last Try» i 2006. Etter All Friday ble oppløst i 2008, startet han punkrock-bandet The Supervisors sammen med Stian Nilsen, Thomas Hansen og Simen Stensland. 

I 2013 startet han rap-rock-gruppen OnklP & De Fjerne Slektningene sammen med OnklP og medlemmer fra Oslo Ess. Ved siden av å være gitarist er Larsson bandets produsent og skriver de fleste låtene og akkompagnementene sammen med tekstforfatter OnklP. Gruppen slapp sitt første album, *OnklP & De Fjerne Slektningene*, i mai 2014 og oppfølgeren *Slekta II* oktober samme år. Fra den sistnevnte platen kom singelen «Styggen på ryggen», som VG omtalte som årets beste norske låt i 2014.

«Styggen på ryggen» ble kåret til *Årets låt*, og OnklP & De Fjerne Slektningene ble kåret til *Årets liveartist* under P3 Gull 2014. Låten ble dessuten nominert til *Årets hit* under Spellemannprisen 2014 mens *Slekta II* ble nominert i klassen *Urban*. Bandets tredje album, *Slekta III,* ble sluppet oktober 2015. 

1. oktober 2016 hadde OnklP & De Fjerne Slektningene urpremiere på TV3 av låten «Endelig Hjemme» som ble laget til ære for Cecilia Brækhus som bokset for første gang på norsk jord under arrangementet The Homecoming i Oslo Spektrum. 

Larsson startet som produsent tidlig i 2000-årene med plateselskapet SkullStar Records og åpnet først sitt eget studio, Kick Ass Produksjoner, i 2012.

Referanser
----------

1. ↑  «Låtanmeldelse: OnklP & De fjerne slektningene - «Styggen på ryggen»». *VG* **(norsk)**. Besøkt 22. juli 2017.
2. ↑  «Rakkestad Avis - Larsson rir på «Slektas» suksess». *www.r-a.no* **(norsk)**. Besøkt 22. juli 2017.
3. ↑  «Dette er årets vinnere!». *NRK P3* **(norsk)**. 29. november 2014. Besøkt 22. juli 2017.
4. ↑  «OnklP om Brækhus-låta: – Poenget er å få blodet til å bruse litt». *VG* **(norsk)**. Besøkt 22. juli 2017.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Johan Larsson på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
| Medaljeoversikt |
| --- |
| VM i turn |
| Gull | VM 1950 i Basel |  Tropp, håndapparater |
| Olympiske leker |
| Gull | OL 1952 i Helsingfors |  Tropp, håndapparater |

**Göta Elisabeth Pettersson** (født 18. desember 1926 i Stockholm, død 9. oktober 1993 samme sted) er en tidligere svensk turner. Hun representerte turnforeningene *Gymnastik- och Idrottsklubben Stockholmsflickorna*, senere *Östermalms Idrottsförening*.

Hun deltok i OL i 1948 og 1952, første gang 21 år gammel. Sverige kom på 4.-plass av de 11 lagene som stilte ved lagkonkurransen i 1948. To år senere, i 1950, vant Sverige gull i troppskonkurransen med håndapparater under VM i turn, med Lindberg på laget. Ved det påfølgende OL forsvarte Sverige VM-gullet sitt fra 1950, og vant gull i troppskonkurransen; de hadde et program der de brukte baller. Sovjetunionen på andreplass brukte ringer, på samme måte som i moderne rytmisk gymnastikk. I lagkonkurransen sammenlagt kom Sverige på 4.-plass. Individuelt kom hun på 37.-plass sammenlagt.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Göta Pettersson – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Göta Pettersson – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Göta Pettersson – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Göta Pettersson – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Göta Pettersson – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

* (sv) Göta Pettersson – Sveriges olympiske komité Rediger på Wikidata
* Profil med bilde hos Sveriges Olympiska Kommitté

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Svenskt kvinnobiografiskt lexikon **·** Prabook
 |
**Johan Kristian Heitmann** (født 7. desember 1865 i Alta, død 12. januar 1947 samme sted) var en norsk gårdbruker og politiker for Arbeiderpartiet.

Heitmann hadde i yngre år et allsidig yrkesliv innen jordbruk, fiske, transport, bygg og anlegg. Etter hvert dreiv han eget småbruk, og i perioden fra 1908 til 1916 dreiv han dessuten en offentlig skysstasjon.

Han var medlem av Alta herredsstyre 1905–1913 og 1917–1928, hertil ordfører 1917–1919 og 1926–1928. Han hadde mange andre verv i herredet og også i partiet lokalt. Videre var han takstmann for Hypotekbanken.

Heitmann var vararepresentant til Stortinget fra Vestfinmarken krets i Finmarkens amt i perioden 1916–1918. Han møtte en måned i 1916.

Referanser
----------

1. 1 2   Stortinget og statsrådet : 1915–1945. B. 1 : Biografier, side(r) 304[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3 4  Vilhelm Haffner: *Stortinget og statsrådet 1915–1945*, bind 1, Oslo 1949, side 304–305.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Johan Kristian Heitmann hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister
 |
**San Bartolomé de Tirajana** er den største og sørligste kommunen på øya Gran Canaria, i fylket Las Palmas, som er en del av Comunidad Autónoma de Canarias i Spania.

Kommunens areal er på 335 km² med en befolkning på 53 000 (2008). Kommunensenteret ligger på 890 moh. og høyeste punkt er 1949 meter, ved Pozo de Las Nieves, som også det høyeste punkt på Gran Canaria. Kommunens administrasjonssentrum heter San Bartolomé de Tirajana (av lokalbefolkningen kalt Tunte) og ligger ca. 23 km fra kysten. 

San Bartolomé de Tirajana er mest kjent for turiststedene langs kysten, Playa del Inglés, Maspalomas og San Agustín. Kommunen dominerer turismen på Gran Canaria, og ca. 37 % av øyas hotelsenger og 57 % av øyas overnattingssteder utenfor hotell ligger i kommunen. Dette skyldes det jevne og behagelige klimaet, med milde vintre og somre uten for sterk hete.

Mange skandinaver har valgt å bosette seg i kommunen. I San Fernando de Maspalomas antar man det bor rundt 4 000 dansker. I San Agustín bor det rundt 8 000 svensker.

Referanser
----------

1. ↑  Instituto Nacional de Estadística (16. mai 2022) (på en), *Municipal Register of Spain of 2022*, **90**, s. 1,235, Wikidata Q111983091

Eksterne lenker
---------------

* (es) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) San Bartolomé de Tirajana – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
**San Bernardino-passet** er et fjellpass i Sveits som forbinder de graubündneriske dalene Rheinwald og Val Mesolcina. Passet ligger på Alpenes hovedvannskille (mellom Nordsjøen og Middelhavet) og språkskille (mellom tysk og italiensk).

San Bernardino-passet
Passet har vært brukt minst siden romertiden. Passets betydning økte sent på 1400-tallet etter at Via Mala – «den dårlige veien» mellom Hinterrheindalen og Rhindalen – hadde blitt bygget ut. Dermed ble ruten over San Bernardino-passet et attraktivt alternativ til passene lenger øst (Septimer- og Julierpasset). Selv om veien ble plastret, var den bare passerbar med pakkdyr. Den første kjerreveien ble åpnet i 1770, mens dagens passvei ble bygget fra 1818 til 1823. 1967 ble den 6,6 km lange San Bernardino-tunnelen under passet åpnet. Europavei 43 går gjennom tunnelen, som ble rehabilitert i 2006.

San Bernardino-passet må ikke forveksles med fjellpassene Store- eller Lille Sankt Bernhard, som ligger mye lenger vest og er oppkalt etter Bernhard av Menthon, mens San Bernardino-passet er oppkalt etter Bernadinus av Siena.

Eksterne lenker
---------------

* (en) San Bernardino Pass – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** HDS **·** GeoNames
 |
Göteborgs-Postens hus i Göteborg
***Göteborgs-Posten*** (kjent som **GP**) er en svensk uavhengig liberal dagsavis som utgis i Göteborg. Avisens viktigste dekningsområde er Vest-Sverige. Avisen er den nest største morgenavisen i Sverige etter *Dagens Nyheter* og foran *Svenska Dagbladet*.

Historie
--------

Før dagens GP fantes "Götheborgs-Posten" som ble utgitt med to nummer i uken, fra 23. mars 1813 og frem til 1832, av boktrykkeren og redaktøren Geo Löwegren.

Avisen gjenoppsto den 3. desember 1859. Bokhandleren David Felix Bonnier (1822–1881) sto bak utivelsen av avisens to nummer i uken, onsdag og lørdag. Avisens første redaksjonslokale lå på Smedjegatan. Deretter ble GP utgitt regelmessig. Først i 1939 begynte avisen å bli gitt ut syv dager i uken. I 1995 ble GP på internett lansert, og 5. oktober 2004 gikk avisen i sin helhet over til tabloidformatet.

### Fakta

* Opplag per utgivelsesdag: 252 700 (2002)
* Lesere: ca. 600 000
* Omsetning (konsernet): ca. 1,5 milliarder SEK (2002)
* Antall ansatte: ca. 675

Eksterne lenker
---------------

* Göteborgs-Posten

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** OCLC **·** ISSN **·** ISNI
 |
**Monument Valley** (navajo: ***Tsé Biiʼ Ndzisgaii***, «steinenes dal») er et område på Coloradoplatået, beliggende på grensen mellom delstatene Utah og Arizona i USA. Dalen består av flere opp til 300 meter høye sandsteinformasjoner («butter»). Hele Monument Valley ligger innenfor indianerreservatet Navajo Nation. Den ligger dessuten innenfor den Navajo Nation-eide parken *Monument Valley Navajo Nation Tribal Park*, som fungerer likt som en amerikansk nasjonalpark.

Monument Valley er kjent for å ha vært innspillingssted for mange westernfilmer, enkelte andre filmer, samt tv-serier og videospill. Dalen er kanskje mest kjent for innspillingen av flere av John Fords filmer, disse inkluderer blant annet *Siste vogn til Lordsbury*, *Fort Apache*, *Storm over prærien* og *På sporet*. Filmer som *Easy Rider* og *Forrest Gump* har også brukt Monument Valley som innspillingssted.

  

* Monument Valley.Monument Valley.
* Monument Valley i Utah ved soloppgang.Monument Valley i Utah ved soloppgang.

Referanser
----------

1. ↑  «Filmer spilt inn i Monument Valley». IMDb. Besøkt 25. juni 2019.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Monument Valley – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Monument Valley – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* «Monument Valley». American Southwest Guide.
* «Monument Valley Tribal Park». Navajo Nations Park and Recreation.
* «Innspillinger i Monument Valley». IMDb.
* «Bilder av Monument Valley». Monument Gallery. Arkivert fra originalen 10. oktober 2019. Besøkt 25. juni 2019.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** VIAF **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** GeoNames **·** BBC Things **·** GNIS **·** GNIS
 |
Kartet med San Bernardino-stredet (San Bernardino Strait) i Østen.
**San Bernardino-stredet** (tagalog: *Kipot ng San Bernardino*, engelsk: *San Bernardino Strait*) er et strede mellom den filippinske øya Samar og Bicol-halvøya som er sørøstre del av øya Luzon.

Stredet forbinder Samarsjøen i sør med Filippinerhavet i nordøst. På det trangeste er det mindre enn 20 km bredt. I søndre del ligger øyene Calintaan, Capul, Dalupiri og Burabud, i nordøst blant annet øyene Langub og San Bernardino Island. I overgangen til Samarsjøen ligger Naranjoøyene.

Historiske hendelser
--------------------

I 1543 nådde Ruy López de Villalobos' ekspedisjon de filippinske øyer og dro gjennom San Bernardino-stredet. Ekspedisjonen var utsendt av visekongen av Mexico etter ordre fra keiser Karl V for å få etablert en spansk koloni nær de portugisisk-okkuperte Krydderøyene. Det gikk ikke så bra for ekspedisjonen. Ett av skipene, det lille *San Juan de Letran* med et reduret mannskap på tyve mann, tilbakela mer enn 5.000 kilometer i filippinske farvann, blant annet San Bernardino-stredet, og San Juanico-stredet mellom Samar og Leyte.

USS Essex passerer Mount Bulusan på sin ferd gjennom San Bernardino Strait.
*San Juan* seilte også hele veien rundt Mindanao, forsøkte å nå Mexico, men ble blåst tilbake til Marianene av en storm i det nordlige Stillehavet. Det fant veien tilbake til *Filipinas* (som Samar og Leyte var blitt navngitt av Villalobos), og den 3. januar 1544 gikk det på grunn på grunn av de lumske havstrømmene i San Bernardino-stredet («just as dozens of Spanish vessels were to do for the next three centuries»).

Under annen verdenskrig løp en japansk flåtestyrke gjennom stredet til det som skulle bli kjent som slaget ved Samar som del av slaget ved Leytebukten.

Referanser
----------

1. 1 2 3  Wiliam Henry Scott (1985) 
Cracks in the parchment curtain and other essays in Philippine history*. New Day Publishers. ISBN 971-10-0074-1, s 49–52*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** GeoNames
 |
Rio Paraíba på venstre side
*For andre betydninger av Santa Catarina, se Santa Catarina (peker)*
**Santa Catarina** er et tidligere fort i byen Cabedelo i Paraíba, Brasil. Fortet er idag under administrasjonen av en egen organisasjon kalt *Fundação Fortaleza de Santa Catarina*. Fortet ble bygget ved innløpet til elven Paraíba for å beskytte regionen mot invasjoner og angrep.

Historie
--------

I 1589 ble fortet sannsynligvis påbegynt under ordre av guvernøren av Pernambuco for å legge under seg regionen og dermed grunnlegge kommandoen av Paraíba. Fortet ble konstruert av leire og var ment å stoppe andre nasjoners invasjoner i regionen. Konstruksjonen ble ledet av tyskeren Cristovão Linz som hadde under seg 110 soldater fra det spanske kavaleriet fra Olinda, 700 indianere og 100 negere. Fortet ble kalt *Cabedelo*, et sammensatt geografisk uttrykk som består av *liten* og *endepunkt*.

Franskmennene angrep i 1597 fortet med en flåte på 13 skip og 350 menn samt hjelp fra indianerne i regionen, men ble nedkjempet. Senere gikk fortet over til å kalle seg *Santa Catarina* som en hyllest til den portugisiske grevinnen *Dona Catarina de Bragança*. Kapellet på fortet var allerede dedikert til *Sta Catarina de Alexandria*.

Det første nederlandske invasjonsforsøket skjedde i 1631. 1300 mann fra 13 skip gikk i land. Etter 12 dager med mye kjemping klarte portugiserne å holde igjen nederlenderne som slo retrett etter å ha lidt et tap på 200 soldater og 150 sårede.

Det andre nederlandske forsøket skjedde den 25. februar 1634. De nederlandske styrkene kom med 24 skip og 1600 menn. Fortet svarte med tung beskytning med artilleriet og tvang nederlenderne tilbake til Recife den 28. februar. Den 4. desember kom nederlenderne for tredje gang med en skvadron på 29 skip med 2354 mann under kommandoen av kaptein Sigemundt von Schkoppe. Fortet klarte ikke å stå imot denne styrken og ga seg dermed. Kommandøren av fortet, João de Matos Cardoso, forlot fortet med hele sitt innhold. Ved fortet ble det avholdt den første protestantiske gudstjenesten i Paraíba rett etter overtakelsen av fortet. I 1637 ble fortet utbedret og utvidet etter ordre fra greven Johan Maurits van Nassau-Siegen og skiftet dermed navn til Margarida til ære for hans søster.

Det nederlandske styret av de nordøstlige delene av Brasil falt i 1654 og fortet ble igjen tatt over av portugiserne som utførte flere utbedringer på dette.

I 1859 ble fortet besøkt av keiseren Dom Pedro II.

* Krutthuset på venstre side og soldatforlegning på høyre side
* Soldatforlegning, kommandanthus og offisersfengsel.
**Lars Hammerseng** (født 30. oktober 1983) er en norsk tidligere ishockeyspiller som spilte back/defensiv forward fra sesongen 2001-2002 for Lillehammer Ishockeyklubb fram til han la opp i 2012. 
Foran 2008/09-sesongen gikk han til Sparta Sarpsborg der han ble seriemester samme sesong.

Hammerseng, med kallenavnet «Hammers», har Gjøvik Hockey som sin moderklubb, men har spilt for Lillehammer Ishockeyklubb det meste av sine yngre år. Hammerseng er en spiller som liker å bruke sin 189 cm / 93 kg) på isen og har med den spillestilen vært en del skadeforfulgt i sin hockeykarriere. Han har gått på ishockeylinjen på Norges Toppidrettsgymnas på Lillehammer, og har representert Norge både på U18- og U20-nivå.

Etter jul 2006 ble han kaptein for LIKs A-lag og var det resten av 2006/2007-sesongen. Han var også lagkaptein for laget i sesongen 2007/2008. I februar 2007 fikk Hammerseng sin A-landslagsdebut, da Norge spilte mot Danmark og Slovenia i København.

Lars Hammerseng er bror av Gro Hammerseng, som er landslagsspiller i håndball.

Referanser
----------

1. 1 2   Elite Prospects, Eliteprospects.com spiller-ID 17135, besøkt 22. august 2021[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Stolte av søster'n». *Oppland Arbeiderblad*. 16. desember 2010.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Lars Hammerseng – Eurohockey.com Rediger på Wikidata

* (en) Lars Hammerseng – Eliteprospects.com Rediger på Wikidata
Lars var sjef ved Rosenbergs asyl i Bergen fra 1876 til 1880.
**Lars Hannibal Sommerfeldt Stoud Platou** (født 2. september 1848 i Bergen, død 12. november 1923 i Kristiania) var en norsk lege og psykiater. 

Etter *laud* fra Bergen katedralskole i 1866 ble han cand.philos. 1867 og cand.med. i 1874. Fra 1872 var han assistentlege på Gaustad Asyl. I 1874 var han skipslege på emigrantskipet D/S «Kong Sverre» som gikk til New York City. Han var forøvrig utnevnt marinelege 1877 til 1881.

Etter ett knapt års distriktsopphold i indre Møre og Romsdal 1875–1876 og noen måneder ved Rikshospitalet i Kristiania, var han fra 1876 til utgangen av 1880 bestyrer ved Rosenbergs asyl i Bergen. Fra 1. januar 1881 var Platou reservelege ved Gaustad, og var tidvis dets bestyrer. Han foretok også en lengre studiereise til europas asyler i 1881, med besøk til Østerrike (fire måneders opphold i Wien), Tyskland (en måned i Berlin), Sveits, Frankrike og England.

Stoud Platou ble 11. november 1882 tilsatt som direktør ved Eg Asyl i Kristiansand, etter at direktør Axel H. Lindboe ble kalt tilbake til Gaustad etter bare ett år. Platou bygde opp Eg sykehus fra en nyetablert institusjon med 45 ansatte og knappe 50 pasienter. Han hadde studert "asyler" i hele Europa, og viet hele resten av sin karriere til oppbyggingen på Eg. Da Platou ga seg i 1920 hadde sykehuset 300 pasienter. For alt dette hadde han i 1897 fått St. Olavs Orden (Ridder).

Han døde i 1923. Lars var sønn av Carl Nicolai Stoud Platou (1809–1888) og Christence Dorothea Plade Nielsen (1817–1889). Faren var jurist og borgermester både i Kristiansand og i Bergen. Søstera Valborg Platou (1839–1928) ble bibliotekar i Bergen. I 1878 hadde han Lars giftet seg i Ullensaker med kusinen, ho Karen Emilie (Mimi) Marie Platou (1852–1928) som var datter av jurist og revisjonsminister Frederik Christian Stoud Platou.

*Se Platou for mer om farsslekta.*

Referanser
----------

1. ↑  S. H. Finne-Grønn (1953). *Slekten Platou i Norge og Danmark*. Det Mallingske boktrykkeri.  [2. utgave]
2. ↑  Michelsen, Paul Güttner og Ernst Pettersen. 1981. *Eg sykehus 100 år, 1881-1981*. Kristiansand, 1981.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister **·** Geni
 |
Fantasy of Flights flyplass
En av to gjenværende Stinson Trimotor.
Standard J-1
**Fantasy of Flight** er en fly-relatert fornøyelsespark i Polk City i Florida i USA som tar de besøkende tilbake til flyets pionertid og de tidlige flyvninger, fra tiden før og under første verdenskrig og andre verdenskrig. Parken ble åpnet i november 1995, og er en av verdens største private samlinger av fly med mer enn 60 utstilte fly. Parken ble det nye hjemmet for Kermit Weeks samling av fly som tidligere var samlet i Weeks Air Museum i Tamiami i Florida og som ble skadet i ulik grad under orkanen Andrew som rammet i april 1992. Den 6. april 2014 ble parken stengt for oppgradering. Den er planlagt gjenåpnet en gang mellom 2017 og 2020.

Referanser
----------

1. ↑  «General aviation in the marketplace». General Aviation News/. Besøkt 14. mars 2013.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Fantasy of Flight – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
**Lars Harald Alstadsæter** (født 6. september 1957) er assisterende distriktsdirektør i NRK. Han var distriktsredaktør i NRK Østafjells fra 1991 til 2010. Han er utdannet journalist og samfunnsplanlegger.

Alstadsæter har arbeidet som journalist i flere NRK-redaksjoner. I 1991 ble han ansatt som redaktør i NRKs nyopprettede distriktskontor i Vestfold. Da NRK i 2003 slo sammen distriktskontorene i Buskerud, Telemark og Vestfold til et felles regionalt kontor, ble han redaktør for NRK Østafjells. NRK Østafjells er NRKs største distriktskontor. I 2010 ble Alstadsæter ansatt i distriktsdirektørens ledergruppe ved NRKs hovedkontor på Marienlyst i Oslo og er pr 2017 assisterende distriktsdirektør.

Alstadsæter er cand. mag med spesialisering innen offentlig administrasjon og planlegging, og medier og kommunikasjon fra Høgskulen i Volda.

Han bor i Andebu kommune i Vestfold.

Referanser
----------

1. ↑  «NRKs organisasjonskart» (PDF). NRK. s. 2. Besøkt 13. januar 2017.
2. ↑  Havnaas, Torun (17. september 2010). «NRK-sjef slutter» **(norsk)**. Drammens Tidende. Arkivert fra originalen 22. januar 2016. Besøkt 22. januar 2016.
**Væleren biotopvernområde** (106 daa, hvorav cirka 16 daa landareal) ble fastsatt ved kgl. res. 22. juni 2018 med hjemmel i lov 19. juni 2009 nr. 100 om forvaltning av naturens mangfold (naturmangfoldloven) § 34, jf. § 38 og § 62. Fremmet av Klima- og miljødepartementet. Området ligger i innsjøen Væleren i Holleia, nær Tyristrand i Ringerike kommune, Buskerud, og inngår i Tyrifjorden våtmarkssystem IBA.

Biotopvernområdet dekker holmene Geitøya, Flatøya, Lomøya med Nordre, Midtre og Søndre Lomøyskjæret, Smalskjæret og Gåseskjæret i Væleren og en sone på 50 m rundt hver holme. Sør for Søndre Lomøyskjæret, mot Høgøya, går grensen for verneområdet midt i sundet. Vest for Gåseskjæret, mot fastlandet, går grensen for verneområdet midt i sundet.

Biotopvernområdet skal bevare et område som har særskilt betydning som økologisk funksjonsområde i form av hekkelokalitet for makrellterne, hettemåke, fiskemåke og storlom. Det er en målsetting å beholde verneverdiene i best mulig tilstand, og eventuelt videreutvikle dem.

Se også
-------

* Naturvernområder i Ringerike

Referanser
----------

1. ↑  Klima- og miljødepartementet (2018) Kart over Væleren biotopvernområde. *Klima- og miljødepartementet*, juni 2018
2. 1 2 3  Klima- og miljødepartementet (2018-06-22) Forskrift om vern av Væleren biotopvernområde, Ringerike kommune, Buskerud fylke[*død lenke*]. *Klima- og miljødepartementet*, 22. juni 2018

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Naturbase
 |
**Grå buemåler** (*Macaria alternata*) er en sommerfugl i gruppen av de egentlige målere (Geometridae). I Norge er den funnet langs kysten til Rogaland og dessuten i Sør-Trøndelag. Den ligner sterkt på gul buemåler (*Macaria notata*), men skiller seg fra denne på at forvingens ytterkant er dypere innbuktet og innbuktningen er kantet med svart, og at bakvingens uttrukne spiss er lengre.

Utseende
--------

En middelsstor (vingespenn 27 – 32 mm), slank, grå måler. Kroppen er lys grå, hodet og den fremste delen av brystet ("kragen") er brunlige. Vingene har spredte, korte, gråbrune tverrstreker. **Forvingen** er ganske sterkt innbuktet bak spissen og ser dermed sigdformet ut, innbuktningen er kantet med svart. Langs forvingens fremkant er det fire brune flekker, den ytterste er stor og smalt rektangulær. Fra hver av flekkene går det ut et brunlig tverrbånd, disse er vanligvis noe mer tydelige enn hos gul buemåler. Bak den ytterste flekken er det en litt uregelmessig, rund, svart flekk som gjerne er delt i to. **Bakvingen**s bakhjørne er trukket ut til en ganske lang spiss.

Larven er lang og slank, glatt og sterkt varierende i fargen.

Levevis
-------

Grå buemåler lever i løvskog og kratt, gjerne ute ved sjøkanten. Larven lever på vier (*Salix* spp.), svartor (*Alnus glutinosa*), slåpetorn (*Prunus spinosa*) og tindved (*Hippophae rhamnoides*). De voksne sommerfuglene flyr om natten i mai – juni og kommer gjerne til lys. Denne arten skremmes ikke så ofte opp om dagen.

Utbredelse
----------

Grå buemåler lever i Europa. I Norge er den funnet langs kysten til Rogaland, dessuten i Sør-Trøndelag.

Litteratur
----------

* Aarvik, Leif, Berggren, Kai, Hansen, Lars Ove. 2000. *Norges Sommerfugler. Catalogus Lepidopterorum Norwegiae.* Norsk entomologisk forening. 192 sider. ISBN 82-995095-1-3
* Aarvik, Leif, Hansen, Lars Ove, Vladimir Kononenko. 2009. *Norges Sommerfugler. Håndbok over Norges dagsommerfugler og nattsvermere.* Norsk entomologisk forening, Naturhistorisk museum, Universitetet i Oslo. 432 sider. ISBN 978-82-996923-2-8

Eksterne lenker
---------------

* (en) *grå buemåler* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *grå buemåler* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *grå buemåler* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *grå buemåler* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *grå buemåler* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Macaria alternata* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Macaria alternata* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Macaria alternata* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* Nettsiden *Svenska Fjärilar*, med bildegalleri
* www.nhm.uio.no/fakta/zoologi/insekter/norlep/ Norges sommerfugler – Et norskspråklig nettsted om norske sommerfugler.
* Bilde av larven, fra Kimmo's Lep site Arkivert 22. juli 2019 hos Wayback Machine.
**Einar Hagbarth Martin Lea** (født 11. mars 1887 i Stavanger, død 9. juni 1969 i Oslo) var en prisbelønt norsk marinbiolog, mest kjent for sin forskning på sild.

Etter examen artium 1906 fra Kongsgaard skole i Stavanger, studerte han kjemi, zoologi og botanikk ved Det Kongelige Frederiks Universitet i Kristiania, uten at dette resulterte i noen universitetsgrad.[] I Bergen var Lea medlem av havforskningsgruppen til fiskeridirektør Johan Hjort i perioden 1909–1917, og oppdaget nye måter for å fastsette fiskens alder, viste hvordan bestanden varier. «Lea-Dahls metode» brukes for å fastsette alderen på skjell. I 1929 lanserte Lea også en metode for å bestemme hvor fisk kommer fra. 

Hjort hadde forlatt Bergen i 1919 og flyttet til Kristiania. Lea flyttet etter i 1930, og ble Hjorts assistent ved biologilaboratoriet på Universitetet i Oslo. Der fant han opp nye metoder for å merke fisk.

I 1944 ble Einar Lea ny sjef ved Havforskningsinstituttet i Bergen. Han holdt foredraget *Foran vintersildfisket* i NRK Radio.

Verv og utmerkelser
-------------------

* 1943: innvalgt i Det Norske Videnskaps-Akademi
* 1956: mottok Fridtjof Nansens belønning for fremragende forskning

Referanser
----------

1. 1 2   Norsk biografisk leksikon, oppført som Einar Hagbarth Martin Lea, Norsk biografisk leksikon ID Einar\_Lea, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Digitalarkivet, www.digitalarkivet.no, besøkt 20. juli 2021[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  (no) Einar Lea i Store norske leksikon
4. ↑  Stavanger Aftenblad: "Utfaldet af examen artium", 19. juni 1906 s.2.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** VIAF **·** ISNI
 |
Djurstens fyr vest på Gräsö
**Gräsö** er en øy i Östhammar kommune i Uppsala län i Roslagen. 

Øya er cirka 95 km² stor som gjør den til Sveriges 10. øy etter overfalte. Totalt fantes det 736 fastboende innbyggere på øya pr. 2000. Den kan nås fran Öregrund med ferje. Nord for Gräsö finns Örskär som er en mindre øy med en fyr. Nordvest for Gräsö ligger Gräsbådan som er en mindre skogkledd øy. Ved den sørlige delen av Gräsö ligger Idö naturreservat. Fran Äspskärsbrygga ved sydspitsen kan man med passbåt ferdes til den idylliske øyen Rävsten.

Ved Gräsö kirke er bebyggelsen så tett at den regnes som et tettsted med navnet Gräsö av Statistiska centralbyrån. Tettstedet kallas også Gräsö kyrktrakt (kirkedistriktet). Til og med Sör Boda som ligger i den nordlige delen teller som et tettsted.

På øya ligger Gräsö gårds naturreservat.

Øya er kjent for sin særegnede dialekt, gräsömål. Den har bevart mange gamle trekk som ellers er borte fra uppsaladialektene.

Se også
-------

* Gräsö sogn
* Gräsö kyrktrakt

Referanser
----------

1. ↑  «SCB - De 50 största öarna». 18. desember 2014. Arkivert fra originalen 3. mars 2016.
2. ↑  «Statistiska centralbyrån – Öar i Sverige» (PDF). Arkivert fra originalen (PDF) 12. januar 2009. Besøkt 24. august 2009.
3. ↑  A. Schagerström (1945). *Grammatik över Gräsömålet i Uppland*. Skrifter utgivna genom Landsmåls- och Folkminnesarkivet i Uppsala: Ser. A:6. Uppsala: A.-B. Lundequistka Bokhandelen. Arkivert fra originalen 10. januar 2018. Besøkt 10. januar 2018.

Eksterne lenker
---------------

* Gräsö.nu Arkivert 10. august 2018 hos Wayback Machine.
* Gräsö Turism.se

| * v
* d
* r
Sveriges største øyer |
| --- |
| Gotland 2 994 km² **·** Öland 1 347 km² **·** Orust 346 km² **·** Hisingen 199 km² **·** Värmdö 181 km² **·** Tjörn 148 km² **·** Väddö og Björkö 128 km² **·** Fårö 113 km² **·** Selaön 95 km² **·** Gräsö 93 km² |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** GeoNames
 |
**Simen Standerholen** (født 15. oktober 1993) er en norsk fotballspiller som spiller for Fredrikstad.

Karriere
--------

Simen Standerholen kom til Fredrikstad FK sitt juniorlag i 2009, og siden utviklet seg stort som fotballspiller. Hans eminente teknikk blir ofte sammenlignet med Ronaldo. Simen tok 19. juni 2011 over drakt nr.19 i FFK, en drakt som Andreas Tegström sist hadde i klubben. Han fikk også debutere da han kom inn med ti minutter igjen å spille mot Odd Grenland samme dag, i en kamp som FFK tapte 0-1. 

Simen ble for alvor kjent da han løp fra egen banehalvdel og scoret mot Stabæk 16. mai 2013. 

I 2012-sesongen var Simen utlånt til Østsiden IL, for å få spilletid.

Etter nedrykket til Adeccoligaen med Fredrikstad FK i 2012 har det blitt vesentlig mer spilletid for kantspilleren i den nest øverste divisjonen i 2013. Med kreativitet og gode dribleferdigheter har han vært et friskt pust på kanten til laget som har slitt stort denne sesongen. 

Simen Standerholden har vært involvert i omtrent samtlige kamper for rødbuksene denne sesongen, og i tillegg scoret ett mål. 

Etter å ha vist seg frem for FFK i 2013-sesongen, ble det klart at flere klubber var interessert i å hente han når kontrakten utløp. FFK svarte med å signere to nye år med den dribleglade gutten.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Simen Standerholen – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) Simen Standerholen – FBref Rediger på Wikidata
* Simen spillerprofil på ffksupporter.net
* Simen sin spillerprofil på fredrikstadfk.no[*død lenke*]
* Simen sitt intervju etter debutkampen for FFK
* Simen sitt første mål for FFK[*død lenke*]
* Standerholen signerer to nye år