recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Johan Peter Rønningen** (22. april 1925 i Stjørdal i Nord-Trøndelag, død 3. august 2013 samme sted) var en norsk skolemann, lokalhistoriker, klokker, organist og misjonsvenn.

Han var sønn av snekker og småbruker Johan Kornelius Rønningen og Petrine Folvik på Mælasrønningen i Stjørdal. Han giftet seg i 1953 med sykepleier Dagrun Fiskvik, datter av gårdbruker og sparebankkasserer Ragnvald Fiskvik og Petrine Olausdatter Vågan på Skatval. En søster av Dagrun, Ingegjerd, var allerede gift med Johan Peters bror, Nikolai.

Etter eksamen ved Levanger lærerskole i 1953 var han lærer i Budal samt klokker og organist i Budal kirke 1953–1957. Han var lærer ved Øfsti skole i Stjørdal 1957–1959, deretter lærer ved Moen skole på Skatval frem til han gikk av med pensjon. I de 14 siste årene var han også rektor ved skolen. Rønningen vikarierte som organist i kirker i Stjørdal, Meråker, Åsen og Malvik, og var også klokker i Værnes kirke.

Han la ned et stort arbeid i kristelige organisasjoner, blant annet som medlem av kretsstyret for Det Norske Misjonsselskap, styremedlem i Misjonsbibelskolen i Trondheim, senere Olavsgården. Han satt i menighetsrådene i Skatval og Nedre Stjørdal og ledet Stjørdal Misjonsforening og menighetens misjonsutvalg. Han var redaktør i *Menighetsbladet* i Nedre Stjørdal prestegjeld.

Rønningen var ansvarlig for beretninger om Skatval kirke ved 90- og 100-årsjubileene i 1991 og 2001. Han var medforfatter av Værnes kirkes beretning ved 900-årsjubileet i 1985 og en bok om Folvik-slekten i 1994.

Rønningen ble tildelt Kongens fortjenstmedalje i 2002.

Referanser
----------

1. ↑  *Stjørdalsboka. Gards- og slektshistorie. Band 2, del 1: Stjørdal herad*. Stjørdal. 1950. s. 259.
2. ↑  «Kunngjøringer». *Adresseavisen*: 3. 10. juli 1953.
3. ↑  Røkke, Olav (1954). *Stjørdalsboka. Gards- og slektshistorie. Band 4: Skatval herad*. Stjørdal. s. 700–701.
4. 1 2 3 4  «80 år: Johan Peter Rønningen». *Adresseavisen*: 11. 22. april 2005.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni
 |
**Storm Willads Weinholdt** (født 11. januar 1920, død 17. mars 1945) var en norsk motstandsmann under andre verdenskrig som ble henrettet av den tyske okkupasjonsmakten på Akershus festning. Han var født i Oslo og bodde på Kampen

Under okkupasjonen av Norge ble Hansson medlem av Milorg der han var nestlagsjef i Milorg D13. Den 13. februar 1945 skulle Weinholdt planlegge en sabotasjeaksjon i hjemmet sitt sammen med Adolf Bogstad og Frank Olsen. Før noen av de tre ankom leiligheten hadde to Gestapo-offiserer, en tysk og en norsk, ankommet for å sjekke Storms bror Kjell. Da Kjell heller ikke var hjemme, ventet Gestapo-offiserene i stuen. Da Bogstad og Storm ankom leiligheten ble Gestapo-offiserene mistenksomme, men Bogstad og Storm forklarte at de skulle planlegge en tur. De ble ransaket og visste at de måtte komme seg unna før Frank Olsen kom, siden han hadde på seg viktige dokumenter som ville avsløre dem. Da Olsen omsider ankom skjønte Gestapo-offiserene situasjonen og de tre ble holdt i leiligheten. Men da Adolf Bogstad forsøkte å rømme og ble drept, ble Storm Weinholdt, hans far Sverre, broren Kjell og Frank Olsen arrestert. De ble utsatt for tortur i Møllergata 19.

Storm Willads Weinholdt ble dømt til døden den 15. mars av en SS domstol der Siegfried Wolfgang Fehmer var aktor. Han ble skutt på Akershus festning 17. mars 1945. Dette var den nest siste gangen nordmenn ble henrettet av tyskerne under krigen. Den siste var en *SS-Jäger* som ble henrettet for desertering (*Fahnenflucht*) den 19. april.

Minnesmerke på Sarabråten over lokale Milorg-jegere som falt under krigen.
Sammen med 8 andre Milorg-jegere er Weinholdt hedret på et minnesmerke på Sarabråten i Østmarka.
Han er også hedret på en minnestein på Akershus festning.

Hans bror Kjell overlevde krigen etter å ha sittet på Møllergata 19 frem til 11. april 1945, deretter på Grini frem til krigens slutt. Faren Sverre satt på Møllergata 19 frem til 22. mars og deretter på Grini frem til krigens slutt.

Referanser
----------

1. 1 2 3  *Våre falne*: 1939-1945, bind 4, side 515 Grøndahl, Oslo 1951
2. ↑  Øyen, Odd, red. (2007). *Milorg D13 i kamp. Fra det hemmelige militære motstandsarbeidet i Oslo og omegn 1940–1945* (2nd utg.). Oslo: Orion. s. 164. ISBN 978-82-458-0839-1.
3. ↑  Øyen, ed, 2007: side 164–168
4. ↑  Øyen, ed, 2007: side 175
5. 1 2  Nøkleby, Berit (1996). *'Skutt blir den...'. Tysk bruk av dødsstraff i Norge 1940–45*. Oslo: Gyldendal. s. 228. ISBN 82-05-22173-1.
6. ↑  «Tale ved Milorgbautaen i Østmarka». regjeringen. Besøkt 25. oktober 2015.
7. ↑  Giertsen, Børre R. red. (1946). *Norsk fangeleksikon. Grinifangene*. Oslo: Cappelen. s. 667.
8. ↑  Giertsen, ed, 1946: side 656

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Lokalhistoriewiki **·** Prabook **·** Fangeregisteret **·** Våre falne

 |

Portal: Andre verdenskrig
**Bjørge ASA** var et norsk teknologiselskap med hovedkontor i Rogaland. Gjennom sine datterselskaper var de en leverandør av produkter og tjenester til olje- og gass-, landbasert- og maritim industri. Høsten 2010 ble selskapet solgt og splittet opp i de tre selskapene Stream, Align og Naxys, og Bjørge-navnet forsvant.

Historie
--------

Bjørge ble opprettet i 1977 for å utføre mekanisk vedlikehold i olje- og gassindustrien. I 2004 ble selskapet notert på Oslo Børs. I 2005 kjøpte selskapet opp flere mindre bedrifter, blant andre undervannsteknologiselskapet Naxys som fikk navnet Bjørge Naxys. Andre selskaper som ble oppkjøpt var Reime og Holta & Håland. I 2009 kjøpte investeringsselskapet HitecVision opp Bjørge. I 2010 ble Bjørge tatt av børs, og ble splittet i tre deler: Stream, Align og Naxys. De nye eierne (investorselskapene HitecVision og Converto Capital) solgte Naxys i 2012, og i 2013 ble Stream solgt til det Texas-baserte konsernet MRC Global.

Referanser
----------

1. ↑  Offshore.no: Bjørge splittes i Stream og Align (publisert 6. januar 2011)[*død lenke*] Besøkt 31. mai 2015
2. ↑  Bergens Tidende: Gjør oppkjøp for 130 millioner (publisert 9. november 2005) Besøkt 31. mai 2015
3. ↑  Stavanger Aftenblad: Bedrifter som salgsvare (publisert 11. desember 2013) Arkivert 5. mars 2016 hos Wayback Machine. Besøkt 31. mai 2015
4. ↑  HitecVision: HitecVision sells Stream AS to MRC Global Inc for a total consideration of $260 million (publisert 10. 12 2013) Arkivert 5. mars 2016 hos Wayback Machine. Besøkt 31. mai 2015

Eksterne lenker
---------------

* Align - Offisielt nettsted Besøkt 31. mai 2015
* Naxys - Offisielt nettsted Besøkt 31. mai 2015
**Bjørg Wallevik** (født 22. oktober 1941) er en norsk politiker. Hun representerer Høyre. Wallevik har vært kommunepolitiker i Kristiansand, først representant i Kristiansand bystyre. Fra 1991 til 2003 var hun ordfører i Kristiansand. Hun er utdannet lærer og har vært undervisningsinspektør. Etter perioden som ordfører i kommunen fikk Wallevik en stilling som rådgiver tilknyttet rådmannens stab.

Som kommunalpolitiker har hun vært engasjert i en rekke saker. Mest kjent er hennes interesse for kultur, som for Quartfestivalen og for Universitetet i Agder. Hun var 1994–2003 leder for Agderrådets universitetskomité. Hun var vararepresentant til Stortinget i perioden 1997 til 2001.

Ved flere kommunevalg var hun den som høstet flest stemmer i Kristiansand.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Bjørg Wallevik hos Stortinget Rediger på Wikidata

* (no) Bjørg Wallevik hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Stortinget
 |
***Om morgenen den 25. februar 1848*** er ei samling «essays og notater» av Rune Christiansen, utkommet på Oktober i 2002. Samlinga består av i alt 34 tekster over 110 sider; de fleste tekstene er følgelig korte, noen kan rubriseres som essay, andre må heller kalles fragmenter. Dikt eller prosadikt forekommer også. De fleste tekstene er opptrykk eller omarbeidde versjoner av tekster som tidligere har vært publisert i ulike antologier og tidsskrifter i perioden 1994 til 2002.

Åpningsessayet «I min tid» viser hvordan det for forfatteren ikke eksisterer noen samtid; den som befinner seg i litteraturen lever i mange ulike tidsaldre på en gang. Christiansen framsetter det paradokset at den forfatteren som ønsker oppmerksomhet i sin tabloide samtid og være synlig i nyhetsbildet, er dømt til å forlate litteraturen.

«På jorden» inneholder deler av en poetikk, der Christiansen drøfter erindringens og minnets betydning for den poetiske praksisen. Her bruker han eksempler fra de to franske poetene James Sacré og Claude Royet-Journoud. Også «Uvirkelighet i begge tilfeller» er et essay om poesi – Stéphane Mallarmés *For en grav til Anatole*.

I «Ingens psykoanalyse» hyller han den engelske dramatikeren og nobelprisvinneren Harold Pinter, og forsøker å sette ord på hva som gir stykkene hans «en så ubønnhørlig og urovekkende kraft».

«Noe av noe mer» er et kort essay om Kjell Askildsens to novellesamlinger *Et stort øde landskap* og *Hundene i Tessaloniki*. «Shane og jeg» oppgis å være notater under arbeidet med *Motormelkeveien* (diktsamling fra 1995). Her slår han til lyd for dikt som tar utgangspunkt i det konkrete bildet, og tar avstand fra en abstraherende poesi.

«Kubricks vei» er en omtale og vurdering av den engelske filmskaperen Stanley Kubricks produksjon. Christensen holder *Paths of Glory* fra 1957 for å være Kubricks beste; i motsetning til i de ekstremt estetiserende seinere filmene som han er mest kjent for, viser han her et sant engasjement.

I «To steder, ett sted» sammenlikner han den argentinske forfatteren Julio Cortázars novellekunst med Michelangelo Antonionis film *Blow-Up*, som bygger på en Cortázar-novelle. Han mener at de begge lar en indre og en ytre virkelighet flyte over i hverandre, og at det er den ytre som kommer i drift når de ikke kan forenes.

«I farvellet» og «Alt samtidig alle steder» handler om to romanforfattere som Christiansen setter høyt – henholdsvis Marguerite Duras og J.M.G. Le Clézio.

Tittelen på denne essaysamlinga er et sitat fra Gustave Flauberts roman *Bouvard og Pécuchet*.

Eksterne lenker
---------------

* Omtale på Oktober forlags nettsider

Portal: Litteratur
|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Altertavle i Jukkasjärvi kirke, malt av Bror Hjorth (1894-1968). Venstre halvdel viser Lars Levi Læstadius som formaner menigheten. I høyre halvdel kneler Læstadius foran samekvinnen Milla Clementsdotter, som var en inspirasjon for ham. Til høyre for ham er lekmannspredikanten Johan Raattamaa (1811-1899) portrettert med gult hår og skjegg. |  | Altertavle i Jukkasjärvi kirke, malt av Bror Hjorth (1894-1968). Venstre halvdel viser Lars Levi Læstadius som formaner menigheten. I høyre halvdel kneler Læstadius foran samekvinnen Milla Clementsdotter, som var en inspirasjon for ham. Til høyre for ham er lekmannspredikanten Johan Raattamaa (1811-1899) portrettert med gult hår og skjegg. |
| Altertavle i Jukkasjärvi kirke, malt av Bror Hjorth (1894-1968). Venstre halvdel viser Lars Levi Læstadius som formaner menigheten. I høyre halvdel kneler Læstadius foran samekvinnen Milla Clementsdotter, som var en inspirasjon for ham. Til høyre for ham er lekmannspredikanten Johan Raattamaa (1811-1899) portrettert med gult hår og skjegg. |

**Johan Johansson Raattamaa** (på finsk Juhani Raattamaa, født 14. september 1811 i Kuttainen i Karesuando sokn i Sverige, død 7. mars 1899 i Saivomuotka i Karesuando) var en svensk predikant.

Liv og virke
------------

Raattamaa var åndelig leder for læstadianerne etter Lars Levi Læstadius død i 1861. Raattamaa var født i et velstående hjem, hadde 3 søstre og 2 brødre. Han var sønn til nämndemannen Johan Persson Raattamaa (1777–1854), husbonde på Raattamaa gård i Kuttainen, og hans hustru var Anna Johansdotter Kunnari (1781–1866). I en alder av 15 år fikk han seg arbeid som dreng i Kätkesuando, på finsk side. I 1830 ble han lærer. Etter sitt første ekteskap bosatte han seg i Saivomuotka. Han var i likhet med sin bror Per Johansson Raattamaa (født 1804, bosatt i Kummavuopio, Karesuando sokn) virksom som skolemester i Karesuando sokn.
Gift med Eva Larsdotter Altalo 1832, giftet seg på nytt i 1885, etter første hustruens død, med Karolina Larsdotter fra Gällivare.

Se også
-------

* Læstadianske prekensamlinger

Bibliografi
-----------

* Raattamaa, Johan: *Brev och skrivelser*, ble gitt ut av Biblioteca Laestadiana i 2000, 492 sider.

Referanser
----------

1. 1 2   Svenskt biografiskt lexikon, «Juhani (Juho) Raattamaa», Svensk biografisk leksikon-ID 7478[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Målat porträtt föreställande Raattamaa

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Svenskt biografiskt lexikon **·** Nationalencyklopedin **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** ISNI
 |
**Omaheke** er en region i Namibia. Ved folketellingen i 2011 hadde regionen en folkemengde på 71 233.

Omaheke ligger øst i Namibia. Navnet er herero-ordet for Sandveld (sandslette) som også en stor del av området er kjent som. Gobabis er hovedsenteret i området og også dets viktigste forretningssenter siden den er forbundet med Windhoek ved en jernbane og asfalterte veier. Denne infrastrukturen tjener som den viktigste forsyningslinjen for regionen.

Alle de andre befolkningssentrene i regionen er forbundet med Gobabis med vei. Mange andre tjenester blir drevet fra Gobabis for regionen, som politiets hovedkvarter. Klinikker i regionen betjenes av praktiserende i Gobabis som består av to sykehus og en klinikk.

Landbruksmønsteret i regionen er i svært stor grad homogent. De fleste av de 900 kommersielle og 3500 kommunale landbrukene er kvegoppdrettere. 

Regionen består av seks valgkretser:

* Otjinene
* Otjozondjou
* Steinhausen
* Gobabis
* Buitepos
* Aminuis

Referanser
----------

1. ↑  *Namibia 2011 population and housing census indicators* Arkivert 2. oktober 2013 hos Wayback Machine. Namibia Statistics Agency, s. 10.

  


| * v
* d
* r
Namibias regioner |
| --- |
| Caprivi **·** Erongo **·** Hardap **·** Karas **·** Kavango **·** Khomas **·** Kunene **·** Ohangwena **·** Omaheke **·** Omusati **·** Oshana **·** Oshikoto **·** Otjozondjupa | Namibias flagg |
| ISO 3166-2:NA |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Johan (Classon) Risingh** (født 1617, død april 1672 i Stockholm) var en svensk økonomisk tenker og forfatter, og tilhenger embetsmann. Han studerte ved Uppsala universitet under Johannes Loccenius, og var fra 1646 selv lærer samme sted. Han reiste i Holland, England og Frankrike, og fikk fra 1651 stilling som sekretær i det svenske Kommerskollegium under direktør Erik Oxenstierna. Tre år senere ble han guvernør i Nya Sverige i Nord-Amerika, men etter det nederlandske angrepet på kolonien året etter (1655) dro ham hjem og ble etterhvert tollsjef for handelen med Preussen og Pommern. Fra 1660 hadde han ulike embetsstillinger i Stockholm.

Det utpreget merkantilistiske verket *Itt Uthtogh om kiöphandelen eller commercierne med thess bestånd nytta och vesentelige deelar* utkom i 1669, finansiert av Magnus Gabriel De la Gardie. Skriftet anviste en økonomisk politikk for Sverige med Holland som ideal. Risingh var en både original og selvstendig økonomisk tenker og forfatter. Han understreket betydningen av befolkningsvekst og importsubstitusjon, særlig angrep han importen av frukt og andre varer som lett kunne produseres i Sverige. Derimot var han skeptisk til merkantilismens omfattende tollbarrierer, handelshindre og innenlandske monopoler. Risingh forsvarte tollfri handel, men dog forsvarte han visse eksportmonopoler fordi han mente at en uhemmet eksport av enkelte basisvarer bare ville øke markedet for svenske varer og dermed presse prisene nedover. Derimot så han den store nytten av en regulert kompanihandel med de svenske koloniene, etter hollandsk mønster.

Risingh fikk ingen varig innflytelse på svensk økonomisk tenking. Hans påvirkning strakk seg ikke lengre enn hans egen levetid. Mens han fullførte *Itt Uthtogh* fikk den tyske filosofen Samuel von Pufendorf i 1688 et professorat i rettsfilosofi ved Lunds universitet, og svensk økonomisk tenking lot seg prege av moralfilosofiske og naturrettslige betraktninger og spekulasjoner, inntil økonomifaget ble gjenreist i fornyet, merkantilistisk ånd i den såkalte «frihetstiden» 1718–1772.

Risingh forfattet også en rapport om det hollandske overfallet på *Nya Sverige*-kolonien.

Referanser
----------

1. ↑   Svenskt biografiskt lexikon, «Johan Risingh», Svensk biografisk leksikon-ID 6775[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Bo Sandelin (red), ''*Det ekonomiska tänkandets historia*, Stockholm 1995, side 24-25.
3. ↑  Bo Sandelin (red), ''*Det ekonomiska tänkandets historia*, Stockholm 1995, side 25.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Svenskt biografiskt lexikon **·** Nationalencyklopedin **·** BIBSYS **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC
 |
**microSPARC**, med kodenavnet «Tsunami», var en 32-bit mikroprosessor som ble lansert av Sun Microsystems i 1992. microSPARC var en implementasjon av spesifikasjonen *SPARC Versjon 8*, og ble konstruert for innebygde systemer og de minst kostbare arbeidsstasjonene fra Sun Microsystems.

Mikroprosessoren ble utviklet av Sun, og produsert av Texas Instruments under benevnelsen *TI TMS390S10*. Koprosessoren for desimaltallsberegninger ble lisensiert fra *Meiko Scientific*. microSPARC hadde en størrelse på 225 mm², og inneholdt 800,000 transistorer som ble produsert av Fujitsu med en 0,8 µm CMOS-prosess. Den hadde 5 Volt intern spenning, og en effekt på 2,5 Watt.

Prosessoren hadde 2 Kb nivå-1 cache for data og 4 Kb nivå-1 cache for instruksjoner.

microSPARC II
-------------

**microSPARC II**, med kodenavnet «Swift», var en viderutvikling av microSPARC, som ble lansert av Sun Microsystems i 1994.

microSPARC II var en svært integrert mikroprosessor med integrert DRAM-kontroller, samt integrert logikk for grafikk, feilsøking, strømforbuk og endring av klokkefrekvensen. Mikroprosessoren ble brukt i Sun SPARCstation 4, Sun SPARCstation 5, Voyager arbeidsstasjoner og JavaStation.

Mikroprosessoren ble lansert i 60, 70, 85, 110 og 125 MHz, og ble produsert av Fujitsu.

Utgavene i 70 og 110 MHz hadde benevnelsene Sun Microsystems microSPARC II STP 1012 og Fujitsu MB86904. Utgaven i 85 MHz hadde benevnelsen Sun Microsystems microSPARC II STP 1012A og Fujitsu MB86905.

microSPARC II hadde 8 Kb nivå-1 cache for data, og 16 kb nivå-1 cache for instruksjoner.

mikroSPARC II hadde en størrelse på 233 mm², og bestod av 2,3 millioner transistorer som ble produsert av Fujitsu med en 0,5 µm CMOS-prosess. Den hadde 3.3 Volt intern spenning, og en effekt på 5 Watt.

En versjon med enda mer integrert logikk ble lansert under navnet microSPARC-IIep. Den hadde en integrert PCI-kontroller, 24 Kb nivå-2 cache og kjørte i 100 Mhz. MicroSPARC-IIep ble produsert av LSI Logic og ble benyttet i Sun JavaStation Network Computer.

Eksterne lenker
---------------

* Sun Microelectronics: microSPARC Iiep tm. Introduction to JTAG Boundary Scan, White Paper, Januar 1997 (pdf)

| * v
* d
* r
SPARC mikroprosessorer |
| --- |
| SPARC versjon 732-bit | SPARC |
| SPARC versjon 832-bit | SPARCLite **·** microSPARC **·** microSPARC II **·** SuperSPARC **·** SuperSPARC II **·** hyperSPARC **·** TurboSPARC **·** LEON |
| SPARC versjon 964-bit | UltraSPARC **·** UltraSPARC II **·** UltraSPARC IIe  **·** UltraSPARC IIi  **·** UltraSPARC IIe+ **·** UltraSPARC III **·** UltraSPARC III Cu  **·** UltraSPARC IIIi  **·** UltraSPARC IV **·** UltraSPARC T1 **·** UltraSPARC T2 **·** SPARC T3 **·** SPARC T4 **·** SPARC T5 **·** SPARC T6 **·** SPARC T7 **·** SPARC T8 **·** SPARC M5 **·** SPARC M6 **·** SPARC M7 **·** SPARC M8 **·** SPARC64 **·** SPARC64 II **·** SPARC64 III **·** SPARC64 IV **·** SPARC64 V **·** SPARC64 VI **·** SPARC64 VII **·** SPARC64 VIIIfx **·** SPARC64 IXfx **·** SPARC64 X |
| – |
**Astor Fotballklubb** er en fotballklubb med geografisk nedslagsfelt på midtre Byåsen i Trondheim. Klubben ble etablert i 1963, opprinnelig som en utbryterklubb fra Byåsen IL. Klubben er ifølge Idrettsrådet i Trondheim (2014) byens største rene fotballklubb for barn og unge, og har over 40 % jenteandel blant sine om lag 650 spillere under 25 år. I tillegg til aldersbestemte lag, har klubben seniorlag for menn og kvinner, samt Oldboyslag (M34/39). 

Astor FK sitt motto er «Aldersbestemt fotball i fokus», har fostret en rekke gode spillere gjennom tidene, og er moderklubb for Steffen Iversen, Michael Jamtfall, Børge Hernes og Christian Steen, som alle har spilt på Rosenborg. Klubben har egen kunstgressbane, Astorbanen Havstad kunstgress, med nytt kunstgressdekke høsten 2014, og har i tilknytning til anlegget sitt eget klubbhus på Havstad.

Eksterne lenker
---------------

* Astor Fotballklubb
* Klubbens historie

| * v
* d
* r
6. divisjon fotball for menn, Trøndelag Fotballkrets, avdeling 5, 2020 |
| --- |
|  | 
* Astor
* Flerkulturelt
* Frøya 2
* Heimdal 2
* Kattem
* Kolstad 3
* Malvik 2
* Nationalkameratene 2
* Orkanger 2
* Skaun

 | Norges flagg |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Wikistrinda **·** VIAF
 |
***Om mysteria*** eller ***Om dei egyptiske mysteria*** (*De Mysteriis Aegyptiorum*) eller egentlig **Mester Abamons svar på Porfyrios' brev til Anebo og Løsningene på Problemene det inneholdt** er en religiøs-filosofisk tekst fra ca år 300, som av mange tilskrives Jamblikos (ca 245-330), en nyplatonsk filosof. 

Brevet, eller traktaten, er stilet til Porfyrios, som senere ble Jamblikos' lærer, og er en drøfting av forholdet mellom teurgiens riter og en filosofisk tilnærming, som et svar på innvendinger fra Porfyrios. Brevet er i form svar på et brev fra Porfyrios til Abamons elev Anebo; Jamblikos oppholdt seg på denne tiden i Alexandria som lærer, og «Mester Abamon», et navn som indikerer at forfatteren er en egyptisk prest, ble valgt som et psevdonym. Det var Proklos (410–85) som først knyttet Jamblikos' navn til teksten. Forfatterskapet er imidlertid omdiskutert, fordi skrivestilen og noen teologiske detaljer avviker fra Jamblikos' andre verk. Innholdet er imidlertid i samsvar med budskapet fra Jamblikos' skole.

Innholdet i teksten er ulike tilnærninger til arbeidet med å harmonisere læresystemet i den religiøse åpenbaringslitteraturen med nyplatonismens filosofiske system: Dette omfatter både å gi de teurgiske ritualene et rasjonelt filosofisk forsvar, og å poengere hvordan filosofien og teurgien er ulike tilnærmingsmåter: «Filosofien nyttar dialektisk tenking for å nærme seg stadig høgare kunnskap og erkjenning, medan den innsikta som er nødvendig for å forstå teurgien, ikkje kan kome gjennom ei slik rasjonell tenking. Han er overrasjonell og kjem berre gjennom ei intuitiv religiøs erfaring.» Teksten presenterer både de ulike nivåene av guddommer, deres hjelpere englene og de ulike typer av engler, spådomskunst og orakeltradisjoner. Den hermetiske påvirkningen er tydelig i teksten, med flere sitat fra de hermetiske traktatene. Påvirkningen fra *De kaldeiske orakler* er mer indirekte.

Teksten er oversatt til norsk i antologien *Nyplatonismen*, 2010.

Referanser
----------

1. 1 2 3  Ingemund T. Askeland i innledningen i antologien *Nyplatonismen*, 2010

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** VIAF **·** VIAF **·** VIAF **·** GND **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** SUDOC
 |
**Aston Martin V8** er en todørs coupé produsert i Storbritannia av Aston Martin fra 1969 til 1990.

**DBS V8** fra 1969 (serie 1) var en Aston Martin DBS (som hadde 6 sylindre) med Tadek Marek (1908–1982) sin nye V8-motor på 5.3 liter og i overkant av 300 hestekrefter. En slik ble brukt av James Bond i TV-serien *The Persuaders*, selv om den bare hadde 6 sylindre. I 1971 ble DBS-modellen lagt ned.

**Aston Martin V8** (serie 2, 288 eks.) fra 1971 fikk bensininnsprøytning fra tyske Bosch, i stedet for forgassere.

Serie 3 (1973 til 1978) gjeninnførte forgassere, grunnet problemer med både regelverket i California og med selve innsprøytningen. 

Serie 4, også kalt Oscar India (1978 til 1985, 352 eks.) tok i bruk tre i interiøret. Fra 1978 fikk man **Volante**, en cabriolet. 

**V8 Vantage** (1977–89) hadde mye kraftigere motor (opp under 400 hk) og kunne fås som **V8 Vantage Volante** også fra 1986.

Serie 5 (1986–89) var den siste. Samtidig laget de **V8 Zagato** (1986–90, 52 eks.) med karosseri fra italienske Zagato både som coupe og cabriolet.

* DBS V8 fra 1971 DBS V8 fra 1971
* V8 fra 1973 V8 fra 1973
* V8 fra 1975 V8 fra 1975
* V8 Volante fra 1981 V8 Volante fra 1981
* V8 Vantage fra 1978 V8 Vantage fra 1978
* V8 Zagato V8 Zagato

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|   | Search Wikimedia CommonsSearch Wikimedia Commons |   |  Wikimedia Commons har media  relatert til (kategori): ***Aston Martin V8***  eller  ***Aston Martin V8 Vantage Zagato***
 |

 |

James Bond
----------

James Bonds bil ("B549 WUU") i filmen *The Living Daylights* fra 1987 er noe forvirrende. I begynnelsen av filmen er bilen en V8 Vantage Volante (cabriolet). Bilen brukt i disse scenene er en tidlig produksjonsmodell av Vantage Volante som er eid av Aston Martin Lagondas styreformann Victor Gauntlett. Senere i filmen er bilen utstyrt med en hardtop av Q og hans menn. Men denne bilen er ikke en Vantage, men har de samme nummerskiltene og utførelse som den opprinnelige bilen.

Eksterne lenker
---------------

* Side om James Bond og V8
**Tormod Vislie** (født 14. juli 1901 i Elverum, død 23. september 1928) var en norsk journalist og forfatter.

Han var født på Elverum mens faren Vetle Vislie var rektor på Elverum lærerskole, men var like preget av foreldrenes slektsbakgrunn fra Telemark. Moren Gunhild Bergve var barnebarn av Tormod Knudsen Borgejorde. Deler av oppveksten hadde han i Telemark, dels som rekonvalesent etter at sykdom fikk ham til å avbryte studier ved Hamar lærerskole. Fra 1924-25 var han redaktør av avisen *Austland* på Hamar, som var organ for ungdomslagsbevegelsen og Austmannalaget.

Allerede 14 år gammel fikk han de første tekstene på trykk, i bladet *Folkets Venn*, som var utgitt av Julius From i Sandefjord. Det var fortellinger og eventyr. Han dobbeldebuterte i 1922 med eventyrsamlinga *Offer til solguden* og romanen *Dagrun*, og utga i tillegg bare én roman til – *Ungdomsdraumen* (1923), og to lengre tekster som ble trykte som føljetonger i aviser: *Kross og sverd* i *Austland* og *Logande ljoske* i avisen *Norig*. Begge romanene handler om forspilt kjærlighet.

> Ingen veit kva vi miste i Tormod Vislie. Han nådde ikkje så langt at han fekk klårlegge evnene sine fullt ut. Han var berre ein snarvisitt innom litteraturen før han vart riven bort. Vi som var unge den gongen, tykte at tapet var stort, fordi han var ein av dei som vi sette voner til.
> 
> 
> Olav A. Loen
> 
>

Referanser
----------

1. 1 2  Olav A. Loen. *Bygda gav diktarsyn*. Rune forlag, 1970 (ebok)

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister **·** VIAF
 |
**Akademika forlag** var et norsk akademisk forlag opprettet i 2012 som en følge av en sammenslåing av Tapir Akademisk Forlag og Unipub. Det inngikk som en del av Akademika-konsernet som ble eid av Studentsamskipnaden i Trondheim (SiT) og Studentsamskipnaden i Oslo (SiO). I 2014 ble forlaget oppkjøpt av Fagbokforlaget og fusjonert inn i dette forlaget.

Forlaget utga lærebøker, forskningslitteratur og sakprosa – på papir og i elektronisk form – og samarbeidet med norske fagmiljøer. Akademika forlag produserte også doktoravhandlinger og kompendier for universitet og høyskoler. Forlaget utga omkring 160 nye titler i året, hadde 32 ansatte og en omsetning på nærmere 40 millioner kroner i 2012. 

Forlagets viktigste produktområder var:

* Lærebøker for høyere utdanning
* Fagbøker for profesjonsmarkedet
* Sakprosa
* Forskningslitteratur og tidsskrift

Referanser
----------

1. ↑  Bok & samfunn: *Tapir og Unipub er historie Arkivert 8. desember 2015 hos Wayback Machine.* (21. mai 2012)

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
Eksempel på båndpassfiltrert bilde av stormbaner på den nordlige halvkule.
En **stormbane** er en relativt smal sone i Atlanterhavet og Stillehavet der de aller fleste ekstratropiske sykloner går. Stormbanen begynner i den vestligste delen av Atlanteren og Stillehavet, der det er store temperaturkontraster mellom hav og land. Disse temperaturforskjellene er med på å danne disse lavtrykkene, særlig om vinteren, da temperaturforskjellen er størst. Friksjon fra landoverflaten gjør at lavtrykkene som regel raskt dør ut når de går innover land i den østlige enden av havbassengene. Den østlige enden av stormbanen i Atlanterhavet er området rundt Storbritannia og Norge. 

Et annet eksempel på en stormbane er den cirkumpolare stormbanen rundt Antarktis, men her spiller ikke temperaturforskjellen mellom land og hav noen rolle. 

Innenfor et gitt geopotensielt høydefelt kan en finne stormbanen ved å tegne konturer av det gjennomsnittlige standardavviket etter at en har båndpassfiltrert.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Tornbergssjön** er en liten innsjø i den delen av Hanveden som ligger i Haninge kommune på Södertörn, sør for Stockholm, og innenfor det svenske landskapet Södermanland.

Innsjøen ligger i Natura 2000-området *Hanveden* som omfatter, utenom Tornbergssjön og myren Odonrumpan vest for innsjøen, også innsjøene Svartsjön, Trehörningen og Långsjön, samt myren Storflagen, som ligger lengre øst. Natura 2000-området *Hanveden* utgjør kun en liten del av det relativt store skogområdet Hanveden, som ligger i kommunene Haninge og Huddinge.

På sørsiden av Tornbergssjön, som for det meste er omgitt av mose, ligger det en klippe som er egnet som rasteplass. Sörmlandsleden passerer der, og fører videre opp til Tornberget, som er Södertörns og hele Stockholms läns høyeste punkt, med 111 meter over havet, ca 300 meter nordøst for Tornbersgssjön. Ved toppen av Tornberget passerer også *Tornbergsslingan*, som er en turløype i Paradisets naturreservat.

Vil man nå Tornbergssjön, kan man gjøre det fra torpet Paradiset, hvor det er parkering; derfra er det ca to og en halv times gange langs Sörmlandsledens Nynäshamns-gren til toppen av Tornberget, og noen hundre meter til langs samme løype, fram til innsjøen.
**Akademisk grad** er en kvalifikasjon en person oppnår som følge av studier og avleggelse av eksamener eller gjennom forsvar av en avhandling ved et universitet. I de fleste land er akademiske grader inndelt i lavere grader (f.eks. bachelorgrader), høyere grader (for eksempel kandidatgrader og mastergrader) og forskningsgrader (doktorgrader av ulike slag, lisensiatgrad, magistergrad m.fl.). Forskningsgrader bygger utelukkende på forskningsarbeid som holder vitenskapelig nivå. Akademiske grader er et av flere elementer som avgjør akademisk kompetanse, men stort sett på lavere- og mellomnivå.

Akademiske grader føres før eller etter innehaverens navn. Det er mest vanlig å «føre» akademiske grader på denne måten hvis man har en høyere grad eller en doktorgrad. I skandinavisk tradisjon er det vanligst å bruke tittelen foran navnet (cand.philol. Kari Nordmann), men det går også an å bruke den etter navnet (Kari Nordmann, cand.philol.). I engelskspråklig tradisjon føres graden som regel etter navnet (for eksempel *Bob Bobson, PhD*). Personer med doktorgrad kan føre den fulle tittelen (dr.philos. Jens Jensen) eller bare doktortittelen (dr. Jens Jensen). I Norge er det mindre vanlig å bruke bare doktortittelen og mer vanlig å bruke den formelle graden, mens det i engelskspråklig tradisjon er forholdsvis vanlig å bruke bare doktortittelen foran navnet (*Dr Bob Bobson*). I noen land, for eksempel Danmark, gir ikke ph.d.-grad rett til å bruke tittelen doktor/dr.

Språkrådet anbefaler å skrive akademiske titler med små bokstaver og uten mellomrom, det vil si som *ph.d.*, *dr.philos.* og *cand.jur.*

Utenfor Norge
-------------

Det er vanlig, spesielt i utlandet, å bruke («føre») den akademiske graden eller tilhørende tittel i sosiale og/eller profesjonelle sammenhenger, særlig når det dreier seg om høyere grader og doktorgrader. For eksempel vil en ingeniør med doktorgrad i de fleste tilfeller bli titulert som *Dr John Smith*. I noen land, deriblant Tyskland, brukes en doktortittel ofte også i sosiale sammenhenger, og den kan også føres i innehaverens pass (*dr.med. Max Mustermann*).

Referanser
----------

1. ↑   «Akademiske grader i høyere utdanning», *Utdanning.no*
2. ↑  
«Ny skrivemåte ph.d.». Tidsskrift for Den norske legeforening. Besøkt 14. februar 2020.

Se også
-------

* Akademiske grader i Norge
* Bologna-prosessen

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Nationalencyklopedin **·** GND **·** LCCN **·** NDL **·** NKC
 |
**Tornadoen i Forbygda i 1967** oppsto 11. juli 1967 i Budal og Singsås i Midtre Gauldal kommune. Tornadoen startet ved Storrø fellesseter i Budal og endte på østsida av Forbygda i Singsås. Det er en avstand på ca. 20 km i luftlinje. Øyenvitner anslo at tornadoen gikk fra Storrø fellesseter over Svardal, Bakkløkkja, oppover i Bakkmarka, Buslettkjølen og Svartåsen. Det vistes ei bred gate på ca 20–30 meter der skogen var vridd og meid ned.

Uværet oppsto om ettermiddagen. På gården Langrødstrø i Singsås ble alle de fire bygningene rasert av uværet. *Adresseavisen* skrev at det begynte å tykne til i 16-tida. Dette er gjenfortalt i tidsskriftet *Far tå folk* 2016. En halv time senere kom haglbygene, og like etter ble det enda verre. På Langrødstrø oppholdt tre personer seg. De måtte ta seg ut av det skjevslåtte huset ved å krype ut gjennom et vindu. Et vitne som oppholdt seg på den andre siden av dalen, fortalte til *Adresseavisen* at virvelvinden var grå som en sky og beveget seg med stor fart. Alle takene på Langrødstrø ble skrellet av. Skypumpen tok ferden videre ned gjennom dalen et stykke oppover elva og krysset denne og kom mot gårdene på den andre siden. I den bratte stigningen mistet imidlertid skypumpen mye av sin kraft. Bølgeblikkplater, ukeblader og klær falt ned omkring gårdene, 1 km fra der vinden hadde hentet det. 

Tornadoen gjorde stor skade på skog og bygninger i løpet av den korte tiden den varte. Haglbygene inneholdt hagl store som plommer ifølge vitnefortellinger gjengitt i *Far tå folk*. Ingen personer kom til skade.

Ødeleggelsene på Langrødstrøa vakte stor oppmerksomhet i både lokale og riksdekkende medier. NRK hadde en reportasje i Dagsrevyen 12. juli, altså dagen etter, og *Adresseavisen*, *Arbeideravisa* og *Aftenposten* hadde førstesideoppslag med bilde samme dag. Flere artikler fulgte i andre aviser i dagene etterpå.

Det ble satt i gang pengeinnsamling til de som ble rammet av uværet. Også Midtre Gauldal kommune bisto med penger.

Referanser
----------

1. 1 2  Terje Fagereng (2017). «50 år siden Tornadoen». *Far tå folk* (2017): 17–22.
**Akademisk kompetanse** omfatter formaliserte systemer for å vurdere forskeres kompetansenivå i akademisk sammenheng. Dette omfatter dels akademiske grader, dels kompetansebedømmelser som er uavhengige av grad. I grove trekk er de akademiske kompetansenivåene sammenlignbare mellom de fleste land i den vestlige verden og mange andre land, men måten å oppnå dem på kan variere. Det finnes i de fleste vestlige land bare akademiske grader opp til et visst mellomnivå, og høyere kompetansenivåer tildeles ved bedømmelser basert på forskningspublikasjoner, f.eks. bedømmelse som professorkompetent eller kompetent som *Associate Professor* (norsk: førsteamanuensis) eller lignende.[] En bedømmelse på et høyere nivå går alltid foran, slik at f.eks. en person med professorkompetanse uansett er høyere kompetent enn en person uten professorkompetanse, uavhengig av hvilke akademiske grader de har.

I en amerikansk sammenheng er det vanlig å begynne en forskerkarriere med å avlegge en *PhD*-grad, som kvalifiserer for stilling som *Assistant Professor* (tilsvarende universitetslektor), for deretter senere å oppnå bedømmelse som kompetent som *Associate Professor* (tilsvarende førsteamanuensis) og senere ev. som *Professor* (tilsvarende professor).[] Det amerikanske systemet har de senere årtiene i stadig større grad etablert seg som en internasjonal standard som andre land orienterer seg etter.[]

I noen land, særlig i Øst-Europa, finnes det fortsatt formaliserte grader på et høyere nivå. I Russland kreves det f.eks. en doktor nauk-grad for å bli professor. Doktor nauk tas etter at man har tatt graden kandidat nauk, som uformelt anses som omtrent tilsvarende PhD av amerikansk type.

Det amerikanske systemet
------------------------

| Kompetansenivå | Mulige tildelingsmåter |
| --- | --- |
| Kompetanse som professor (*Professor*) | Professorkompetanse tildelt ved bedømmelse |
| Kompetanse som førsteamanuensis (*Associate Professor*) | Førsteamanuensiskompetanse tildelt ved bedømmelse |
| Kompetanse som universitetslektor (*Assistant Professor*) | Normalt avlagt forskningsgrad med rundt 3 års omfang (f.eks. PhD), totalt 7-8 års utdannelse etter et normert løp. Ofte kreves det ytterligere meritterende aktiviteter, f.eks. forskningspublikasjoner, utover dette. |

Kvalifikasjoner på lavere nivå oppnås ved å avlegge en grad (vanligvis en bachelorgrad og deretter en form for mastergrad eller M.Phil.)

Forholdene i andre land kan avvike noe fra dette. Den tidligere norske dosentstillingen og den britiske Readerstillingen innebar et kompetansenivå mellom professor og førsteamanuensis, og et tilsvarende nivå finnes ikke i det amerikanske systemet.[] Høyere doktorgrader (f.eks. danske doktorgrader eller britisk D.Sc. D.Litt.) kan heller ikke direkte innplasseres i det amerikanske hierarkiet.[]

Referanser
----------

1. ↑  Encyclopedia of Soviet Life, s. 278

Litteratur
----------

* S Kyvik, TB Olsen, E Hovdhaugen, *Opprykk til professor. Kompetanse eller konkurranse*, NIFU-rapport, 2003
**Arne Bugge** (1887–1968) var statsgeolog og dr. philos fra Gloppen og senere Stabekk. Han utdannet seg til cand. min. 1909 og til dr. philos. i 1928 med en avhandling om forkastninger i det sørnorske grunnfjellet. Bugge var geolog ved Kongsberg sølvverk fra 1909 og markskeider fra 1912, driftsleder ved Værdalen Gruber fra 1915 og Bamble Nikkelverk fra 1918. Han hadde embetet statsgeolog i Norges geologiske undersøkelse fra 1921 til 1952. 

Etter at han gikk av som statsgeolog, ble han geologisk konsulent for Sivilforsvaret. For dette arbeidet fikk han i 1960 Kongens fortjenstmedalje i gull. Han var også konsulent for underjordsanlegg i Oslo kommune. Bugge var formann i Norsk geologisk forening 1926–1927 og i Bergingeniørenes avdeling i NIF 1928-1933. Han var formann i Fonnvernutvalget 1946-1951. Han skrev flere avhandlinger om geologiske emner.

Referanser
----------

1. 1 2   Digitalarkivet, www.digitalarkivet.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   urn.nb.no[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  «Dødsfall». *Porsgrunn Dagblad*: 7. 22. januar 1968.
4. ↑  «Arne Bugge 75 år». *Arbeiderbladet*: 5. 24. april 1962.
**Arne Frithjof Børresen**
(født 29. desember 1907 i Fredrikstad, død 14. desember 1947 i Halden) var en norsk fotballspiller.

Han spilte i angrepet for Fredrikstad FK i perioden 1928-37, og ble vinner av Norgesmesterskapet (en scoring), 1935 (en scoring) og 1936.
For landslaget spilte han 25 kamper og scoret ett mål. Han debuterte (sammen med Sten Moe og Karl Pedersen) i kampen mot Tyskland i 1928, og ble i 1937 Fredrikstads første mottaker av Gullklokka.

I det private var han modellør. Han flyttet til Halden i 1934 og arbeidet for skofabrikken der, samt spilte for Kvik Halden etter den andre verdenskrig inntil hans tidlige bortgang av lungebetennelse.

Referanser
----------

1. ↑  kort artikkel i Store norske leksikon
2. ↑  *Arne Børresen død* i VG (15.12.1947)
3. ↑  fyldig omtale og bilder fra ffksupporter.net

Eksterne lenker
---------------

* (en) Arne Børresen – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) Arne Børresen – WorldFootball.net Rediger på Wikidata

* (en) Arne Børresen – EU-Football.info Rediger på Wikidata

* (no) Arne Børresen – Norges Fotballforbund Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Prabook
 |
**Jani Beg** eller **Janibek** (død 1357) var khan over Den gylne horde fra 1342 til sin død, den siste legitime hersker av denne stat. I hans regjeringstid ble Den gylne horde hardt rammet av den store pesten 1346–49.

Liv og virke
------------

Han var sønn av Usbek Khan og kom til makt etter farens død og etter å ha ryddet av veien to brødre (Ny-)Sarai. Trass i brodermordene gikk han for å være rettskaffen, gudfryktig og fortjenstfull. Han var særlig kjent for å ha fremmet lærdommens menn og samlet dem rundt seg.

Jani Beg kommanderte en massiv krimtatarisk styrke som angrep den genovesiske havnebyen Kaffa sør på Krimhalvøya i 1343. Beleiringen ble brutt ved at en italiensk unnsetningsstyrke nådde frem i februar. I 1345 beleiret Jani Beg på nytt Kaffa. Angrepet slo feil ettersom pesten brøt ut blant hans troppestyrker. Det fortelles at Jani Begs hær sendte infiserte lik med katapult inn i Kaffa i et forsøk på å få pesten til å svekke byens forsvarere. Infiserte genovesiske sjøfarere bragte så sykdommen med seg fra Kaffa til Genova, og slik kom pesten til det vestlige Europa.

Pesten (svartedauden) gjorde at Krim-handelen og sendeferdene til Egypt gikk sterkt tilbake. Likevel var ikke Jani Beg uvirksom: I Russland undergravde han Simeon av Moskvas stilling ved omfordeling av skatteinnkrevingen som hadde muliggjort moskovittenes sterkere stilling. Khan måtte åpenbart kjempe mot indre forfall, det var tegn på svekkelse av forbundspolitikken med underordnede tartarfyrster overfor Polen og Litauen (1356). 

Kort før sin død inntok Jani Beg den allerede av hans forgjengere ettertraktede byen Tabriz, men trakk seg så raskt tilbake til Sarai, der han døde i 1357. 

Hans sønn Berdi Beg forsøkte ved flere brodermord å holde seg ved makten, men ble forgiftet i 1359, og dermed ble Den gylne horde brutt opp og emir Mamai kunne styrke seg.

Referanser
----------

1. 1 2   China Biographical Database[Hentet fra Wikidata]

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Britannica
 |
**Cité Internationale des Arts Paris** (CIA) er en fransk almennyttig stiftelse som eier og driver et atelier- og boliganlegg ved samme navn som ble innviet i 1965. Anlegget, som ligger i Paris, er opprettet for å tjene som oppholdssted for kunstnere som oppholder seg i byen for å studere eller videreutdanne seg i faget sitt. Stiftelsen støttes av en rekke nasjonale og utenlandske skoler, institutter, universiteter og regjeringer. Enkelte institusjoner og land, deriblant Norge, disponerer et gitt antall plasser i anlegget. Oppholdet ved Cité varer vanligvis seks måneder.

Anlegget skal betjene kunstnere som allerede har oppnådd en viss anerkjennelse.

Cité betjener rundt 300 kunstnere fra hele verden med boliger og arbeidsplasser. Hoveddelen av anlegget med omtrent 240 boligplasser befinner seg i Rue de l'Hôtel de Ville i nærheten av Notre-Dame. Siden åpningen har omtrent 18 000 kunstnere benyttet seg av fasilitetene.

Referanser
----------

1. ↑  Cité Internationale des Arts *Grunnleggere Arkivert 24. oktober 2007 hos Wayback Machine.* (Fransk) (Besøksdato: Januar 2007)
2. ↑  *Kanton Basel-Landschaft:* *Forordning om bruk av kunstneratelierene Arkivert 27. september 2013 hos Wayback Machine.* (Tysk) (Besøksdato: Januar 2007)

Eksterne lenker
---------------

* (fr) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Cité Internationale des Arts – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
**Tornadoutbruddet i Texas i 1997** var et uvanlig tornadoutbrudd i de sentrale delene av Texas som inntraff den 27. mai 1997. F5-tornadoen som rammet byen Jarrell drepte 27 mennesker av en befolkning på 1319. Tornadoen var 1,2 kilometer bred og tilbakela en distanse på 12,2 kilometer. Double Creek Estates, en bydel i Jarrell, ble bokstavelig talt utslettet idet 38 hus og husvogner ble ødelagt.

Meteorologisk hendelsesforløp
-----------------------------

Tidlig om morgenen den 27. mai utviklet et stort stormsystem seg over østre deler av Oklahoma og vestre deler av Arkansas. Vindforhold den dagen førte til at supercellen bevegde seg mot sørvest, hvilket er veldig uvanlig. Enda en ting som var uvanlig denne dagen var den ekstreme ustabiliteten i atmosfæren i dette området.

Bekreftede tornadoer
--------------------

|  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **Bekreftet Totalt** | **Bekreftet F0** | **Bekreftet F1** | **Bekreftet F2** | **Bekreftet F3** | **Bekreftet F4** | **Bekreftet F5** |
| **21** | **6** | **6** | **3** | **3** | **1** | **2** |

F5-tornadoen i Jarrell
----------------------

Denne tornadoen var i begynnelsen en svak og tynn tornado som dannet seg i nærheten av Bell-Williamson County, men utviklet seg ganske raskt til en 1,2 kilometer bred tornado cirka klokken 3:45 PM CDT. 

De første ødeleggelsene skjedde tre minutter senere klokken 3:48 PM CDT nordvest i Jarrell idet tornadoen traff Double Creek Estates. Senere bevegde den seg inn i en skog før den forsvant etter å ha ødelagt flere trær. 

Gress og jord i åkrer i nærheten av Jarrell ble revet ut av bakken ned til en dybde av 50 cm. Idet tornadoen krysset veiene utenfor Jarrell, så ble 150 meter med asfalt revet opp. 

Omtrent 40 bygninger ble fullstendig ødelagt av tornadoen og dusinvis av biler ble løftet opp og kastet mer enn en kilometer gjennom luften. Mange forskere, etter å ha sett på skadene fra luften, vurderte Jarrell-tornadoen til å være den mest voldsomme tornadoen de hadde sett, med tanke på skadeomfanget. Mesteparten av hjemmene i tornadoen sin bane var godt konstruert og boltet til fundamentene sine, men til tross for det så ble bare grunnmuren til husene stående igjen. Flere familier ble fullstendig utslettet i tornadoen.

27 mennesker døde i bydelen Double Creek, og i tillegg til det ble 300 storfe drept i stormen. 

Omtrent 10 minutter før den største tornadoen inntraff, så rapporterte øyenvitner om flere tornadoer nord og vest for Jarrell.

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 25. februar 2010. Besøkt 17. april 2010.
3. ↑
**Janicke Elisabeth Brynildsen** (født 18. juni 1850 i Bergen, død 6. oktober 1931 i Bergen) var en norsk skuespillerinne.

Familie
-------

Janicke Brynildsen var datter av skreddermester John Brynildsen og Kristine Andrea Moe. Hun ble 28. mars 1873 gift med stadsfiskeveier Randulf Danielsen.

Liv og virke
------------

Janicke Brynildsen var i 1870 elev hos den danske teaterdirektøren Frederik Adolph Cetti i fødebyen Bergen. Hun opptrådte ved hans forestillinger inntil hun ble gift og trakk seg tilbake fra scenen. Hun gjorde segspesielt bemerket i rollen som *Bruden paa Staburet* i vaudevillemonologen *Bruden paa Staburet* av Hans Schulze (Bergen, 1870)

Roller i utvalg
---------------

* *Bruden paa Staburet* i vaudevillemonologen *Bruden paa Staburet* av Hans Schulze (Bergen, 1870)

Kilder
------

* Jensson, Liv (1981). *Biografisk skuespillerleksikon*. Universitetsforl. s. 33. ISBN 8200056228.

Referanser
----------

1. 1 2  Wiers-Jenssen, H. (1926). *Nationale scene*. John Griegs forlag. s. 23.