recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Leonid Kharitonovitsj Tibilov** (ossietisk: Тыбылты Харитъоны фырт Леонид, Tybylty Xarithony fyrt Leonid), født 28. mars 1951, er en politiker fra Sør-Ossetia som var president i utbryterrepublikken fra 2012 til 2017 etter å ha vunnet presidentvalget 25. mars 2012.

Biografi
--------

Fra 1992 til 1998 var Tibilov sikkerhetsminister i Sør-Ossetia. Han var også første visestatsminister og varamedlem i den georgisk-ossetiske fredskommisjonen. Han stilte som presidentkandidat ved valget i 2006, men tapte mot den sittende presidenten Eduard Kokojty som fikk 98% av stemmene.

Han stilte på nytt som kandidat i presidentvalget i 2012, og han hadde da distansert seg fra Kokojtys politikk. Han ble betraktet som lojal mot Russland og kunngjorde at han ville konsultere russerne før han utnevnte en regjering hvis han vant valget. I første valgomgang fikk Tibilov 42,5% av stemmene. I andre valgomgang fikk han 54,1% og slo sin motkandidat David Sanakojev.

I desember 2015 foreslo Tibilov at landet skulle skifte navn til «Republikken Sør-Ossetia – Alania». Dette skulle tjene to formål: For det første å harmonisere navnet med Republikken Nord-Ossetia – Alania for å signalisere en mulig forening mellom de to Ossetia-territoriene inn i Den russiske føderasjonen. For det andre å betone folkeslaget alanere framfor befolkningen av ingusjere og balkarer i andre stater i regionen. En folkeavstemning om navnet ble avholdt 9. april 2017, samme dag som presidentvalget. Ca. 80% støttet navneendringsforslaget, men paradoksalt nok tapte samtidig Tibilov valget. I første valgomgang fikk han flest stemmer, 40,7%, men i andre valgomgang fikk han bare 33,7% og ble slått av Anatolij Bibilov som fikk 54,8%.

Referanser
----------

1. ↑  «Q&A: South Ossetian separatist presidential election». BBC News Online. 22. mars 2012.
2. ↑  «Third Attempt to Elect New Leader in Breakaway S.Ossetia». Civil Georgia. 24. mars 2012. Arkivert fra originalen 3. desember 2013. Besøkt 29. mars 2022.
3. ↑  «Ex-KGB man wins South Ossetia presidential election». Reuters. 9. april 2012.
4. ↑  «South Ossetia's Bibilov Wins Election, Puts Moscow In A Bind». RadioFreeEurope/RadioLiberty. 12. april 2017.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Vadim Brovtsev** | **President i Sør-Ossetia**(2012–2017) | Etterfølger:**Anatolij Bibilov** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Harriet Elisabeth Berg** (født 21. februar 1964) er en norsk politiker (V) og embetskvinne.

Berg var statssekretær i Nærings- og handelsdepartementet under næringsminister Lars Sponheim fra oktober 1997 til 2000 og hun har hatt sentrale posisjoner i Telenor, blant annet som direktør for myndighetskontakt.

Hun studerte internasjonal politikk og statsvitenskap ved Columbia University 1989–91, og fikk deretter ansettelse i Utenriksdepartementet, og gikk en tid tilbake til UD før hun i 2001 fikk ansettelse i Telenor som leder for Brüssel-kontoret fram til 2008, og deretter som ansvarlig for myndighetskontakt globalt.

Berg har vært leder for NHOs handelspolitiske utvalg, og har blant annet vært styremedlem i E-CO Energi og Civita. Hun har vært norsk generalkonsul i New York.

Fra 2024 er hun direktør i Direktoratet for eksportkontroll og sanksjoner.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Harriet Elisabeth Berg – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Kjell Magne Bondeviks første regjering på Regjeringen.no.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Walter Meyer** (født 14. september 1904 i Tangermünde i keiserriket Tyskland, død 5. desember 1949 i Speziallager Nr. 2 Buchenwald) var en tysk forretningsmann og roer som deltok i de olympiske leker 1932 i Los Angeles.

Meyer ble olympisk mester i roing under OL 1932 i Los Angeles. Han var med på den tyske båten som vant firer med styrmann foran en italiensk båt. Mannskapet var roerne; Meyer, Hans Eller, Horst Hoeck, Joachim Spremberg og Carlheinz Neumann som var styrmann.

Etter Hitlers maktovertakelse i 1933 ble han medlem av nazistpartiet (NSDAP). Han ble direktør for en sukkerfabrikk. Etter at Tyskland i 1945 hadde tapt annen verdenskrig, ble han som ledd i denazifiseringspolitikken internert av den sovjetiske okkupasjonsmakt, i det som tidligere hadde vært konsentrasjonsleiren Buchenwald, og der døde han av tuberkulose.

OL-medaljer
-----------

* 1932 USAs flagg Los Angeles - Gull **Gull** i roing, firer med styrmann

Referanser
----------

1. 1 2   sports-reference.com, «Walter Meyer», Sports-Reference.com olympisk utøver-ID me/walter-meyer-1, besøkt 31. januar 2020[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   World Rowing athlete database, «Walter Meyer», World Rowing-ID efe8d0bb-8dd7-4453-ae4d-dce9e7838262, besøkt 8. mars 2021[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Walter Meyer – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Walter Meyer – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Walter Meyer – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Walter Meyer – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Walter Meyer – FISA Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Nasjonalhjelpens fond for krigens ofre** også kjent som **Nasjonalhjelpen** (uttales: nasjonˈalhjelpen), er en vanlig betegnelse på institusjonen i Norge som under krigen i 1940–1945 og i de første etterkrigsårene stod for innsamlinger og utdeling av hjelp til skadelidte etter krigen. Fondet ble opprettet i 1940 og avsluttet med styrets nedleggelse i 1952. Instansens viktigste oppgave under okkupasjonen ble å koordinere hjelp til krigsrammede i Norge, både under og etter krigen.

Historie
--------

### Under krigen

Den 25. april 1940 ble Fellesutvalget for humanitært hjelpearbeid opprettet av Administrasjonsrådet. Den første formann i nasjonalhjelpen var Johan Holst. Som var professor i kirurgi ved Rikshospitalet i Oslo. Noen uker etter utnevnelsen opprettet han *Nasjonalhjelpen til de Skadelidte Distrikter*. Med formålet «å skape et systematisk samarbeide mellom alle de mange organisasjoner, komiteer og personer som arbeider med å skaffe humanitær hjelp til nødlidende i de skadelidte distrikter». Fellesutvalget satte i juni 1940 i verk en landsinnsamling som samlet inn vel over 29 millioner kroner, blant annet ved salg av frimerker med tilleggspris. Fellesutvalget ble avsatt av SS-obersturmführer und Obertleutnant der Polizei, Henrick Fehlisi i september 1941, men arbeidet ble holdt gående så lenge det kunne skje på saklig basis. Dens viktigste oppgave under okkupasjonen ble å koordinere hjelp til krigsrammede i Norge.

### Etter krigen

Lodd i Nasjonalhjelpens lotteri
Nasjonalhjelpens Fond for Krigens ofre ble i sin nåværende form etablert som egen stiftelse under Sosialdepartementet den 2. mai 1947. Fondets styre, som var oppnevnt av Kongen, besluttet at det skal utarbeides en kortfattet beretning om Fondets virksomhet. Etter frigjøringen satte Nasjonalhjelpen i verk en innsamling til frihetskampens ofre, blant annet gjennom det såkalte H7-lotteriet.
Det ble samlet inn 103,7 millioner kroner, hvorav 32,3 millioner etter hvert ble utbetalt, delvis til avhjelp av nød og hjelp til selvhjelp. Resten, rundt 71 millioner, ble overført til Nasjonalhjelpens fond for krigens ofre, som ble opprettet i 1947. Organisasjonen ble så avviklet i 1952.

Bibliografi
-----------

* Ottosen, Kristian (1921-2006) (1997). *Nasjonalhjelpen: et lys i mørket*. [Oslo]: Aschehoug. ISBN 8203222188.

Referanser
----------

1. 1 2 3  Sættem, Odd (25. april 2017). «Nasjonalhjelpen». *Store norske leksikon*. Besøkt 20. juni 2019.
2. ↑  Ottosen 1997, s. 10. sfn error: no target: CITEREFOttosen1997 (help)
3. ↑  Ottosen 1997, s. 11. sfn error: no target: CITEREFOttosen1997 (help)
4. ↑  Ottosen 1997, s. 13. sfn error: no target: CITEREFOttosen1997 (help)
5. ↑  Ottosen 1997, s. 21. sfn error: no target: CITEREFOttosen1997 (help)
6. ↑
7. ↑  Ottosen 1997, s. 5. sfn error: no target: CITEREFOttosen1997 (help)

Eksterne lenker
---------------

* Nasjonalhjelpens propagandatur 1946 (video)
* Bev. av tilskott til Nasjonalhjelpen, øyeblikkelig hjelp til krigens ofre: For 1945—46

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
***Konstabelens drøm*** er en norsk reklamefilm for Freia konfekt fra 1922 regissert av Ottar Gladtvet. Den ble distribuert av Sverdrup Dahls annoncebureau.

Handling
--------

Filmen er spilt inn på Stortorvet i Kristiania. Statuen av kong Christian IV står sentralt i bildet. Det er morgen i Karl Johans gate. En politikonstabel er sliten etter nattens vakt. Han støtter seg til en stolpe og sovner. I drømme ser han kongen stige ned fra sin sokkel. Han spør så konstabelen om hvor han kan få kjøpt snaps. Konstabelen svarer at det er forbudstid, men at han kan anbefale noe bedre. Kongen og konstabelen går en tur nedover Karl Johans gate til Freia-utsalget, hvor de kjøper konfekt. Deretter går de tilbake til Stortorvet hvor Christian IV går opp på sin sokkel og deler ut konfekt til Kristianias barn.

Medvirkende
-----------

* Harald Steen - Christian IV
* Gotfred Johansen - Konstabelen

Kilder
------

* *Konstabelens drøm : kinospøk i 1 akt* i Nasjonalbiblioteket

Eksterne lenker
---------------

* Skretting, Kathrine: *Reklamefilm : norsk reklame i levende bilder 1920-1990* Oslo : Universitetsforlaget, 1995, s. 211-212, ISBN 8200039218
**Gunvor Øwre Havrevold** (født 7. april 1910 i Bergen, død 29. juni 1977), også kjent som **Gunvor Øwre**, var en norsk journalist, dramatiker og kvinnesaksforkjemper.

Bakgrunn og virke
-----------------

Hun tok vokste opp i Stavanger og tok examen artium ved Kongsgård skole i Stavanger i 1930 og studerte jus ved Det Kongelige Frederiks Universitet 1930–1932, men avbrøt studiet på grunn av sykdom. I stedet satset hun på journalistikken og tok Hallings journalistkursus 1936–1937 og hadde et studieopphold i Paris 1938–1939. Hun ble gift med arkitekt, forfatter og dramatiker Finn Havrevold i 1939. Hun var aktiv som journalist, skribent, oversetter og bokanmelder. I 1975 debuterte hun som dramatiker med *Marta: et spill i tre avdelinger*, som i hennes dødsår ble satt opp på Det Norske Teatret og fikk mye oppmerksomhet.

Politikk
--------

Hun var aktivt engasjert i kvinnesaken og var landsstyremedlem i Norsk Kvinnesaksforening 1956–1960 og leder i Oslo Kvinnesaksforening 1956–1957. Hun var medlem av redaksjonen i *Kvinnesaksnytt* 1956–1962, fra 1961 betegnet redaktør.

Hun var medstifter av Sosialistisk Folkeparti og var vararepresentant til Stortinget for valgkretsen Oslo i perioden 1961–1965.

Bibliografi
-----------

* *Marta: et spill i tre avdelinger* (1975)
* *Marta: eit spel i tre akter* (1977)

Referanser
----------

1. 1 2   www.stortinget.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Norsk biografisk leksikon, nbl.snl.no[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Stavanger Aftenblad: "Årets 25 års studenter om atom-eksperimenter og kjærlighet", 29.aug ust 1955 s.3.
4. ↑  *Studentene fra 1930*. Oslo: (Tryggve Juul Møller). 1955. s. 138.
5. ↑  *Gjennom kvinneøyne*. Tromsø: Universitetsforlaget. 1982. ISBN 8200057879.
6. ↑  Gunvor Øwre Havrevold
7. ↑  Middelthon, Carsten (1977). «Gunvor Øwre (Havrevold) in memoriam». *Kvinnesaksnytt*. 28 (1–2): 16.
8. ↑  «Gunvor Øwre Havrevold». Stortinget.no.

Eksterne lenker
---------------

* Finn Havrevold med kona Gunvor Øwre og deres to døtre (1966), Digitalt Museum

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Stortinget **·** Geni **·** WikiTree **·** VIAF
 |
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet. Helt uten kilder. *(10. okt. 2015)*
Brønnhenger med hydraulisk avtakbar svanehals, produsert av T.N. Vangs Mekaniske Verksted
Globe brønnhenger opplastet med en dumper
En **brønnhenger** (brønnsemi) er en semitrailer hvor den midtre delen (lastebordet) ligger lavere enn både akselseksjon og svanehals. Dette er praktisk for å kunne transportere høye gjenstander uten å bli for mye hindret av tunneler og underganger, og gir dessuten et lavere tyngdepunkt og dermed høyere stabilitet enn en standard maskinhenger. Brønnhengere kan ha fast eller avtakbar svanehals. Om svanehalsen kan kobles fra resten av hengeren, kan en kjøre opp på lastebordet i front. Brønnhengere brukes ofte til transport av anleggsmaskiner.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Low loaders – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND
 |
**Reto Capadrutt** (1912–1939) var en sveitsisk sportsutøver som deltok i de olympiske leker 1932 i Lake Placid og 1936 i Garmisch-Partenkirchen.

Capadrutt vant en olympisk sølvmedalje i bobsleigh under Vinter-OL 1932 i Lake Placid. Sammen med Oscar Geier kom han på andreplass i toerbob bak Curtis Stevens og Hubert Stevens fra USA.

Fire år senere, under Vinter-OL 1936 i Garmisch-Partenkirchen vant han en olympiske sølvmedalje i firerbob.

Capadrutt omkom under VM-konkurransen i firerbob 1939 i italienske Cortina d'Ampezzo.

OL-medaljer
-----------

* 1932 USAs flagg Lake Placid – Sølv Sølv i bobsleigh, toerbob Sveits’ flagg Sveits
* 1936 Tysklands flagg Berlin – Sølv Sølv i bobsleigh, firerbob Sveits’ flagg Sveits

Eksterne lenker
---------------

* (en) Reto Capadrutt – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Reto Capadrutt – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Reto Capadrutt – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Reto Capadrutt – TheSports.org Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | WikiTree
 |
**Scipione Rebiba**  (født 3. februar 1504 i S. Marco d'Alunzio ved Messina i kongedømmet Sicilia, død 23. juli 1577 i Roma) var en av den katolske kirkes kardinaler.

De fleste av de katolske biskoper som lever i dag kan føre sin apostoliske suksesjon tilbake til kardinal Rebiba.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Han fikk sin utdannelse i Palermo, og arbeidet der inntil han dro til Roma der han fikk engasjement i husholdet til kardinal Gian Pietro Carafa, erkebiskop av Chieti. Han var generalvikar av Napoli, og i 1549 regjerte han erkebispedømmet Napoli for kardinal Carafa, som var blitt forflyttet dit.

### Biskop

Han ble titulærbiskop av Amiclea og utnevnt til hjelpebiskop av Chieti i 1541. I 1551 ble han forflyttet til Motula. Mellom 5. juli og 20. desember 1555 var han guvernør av Roma.

### Kardinal

Han ble utnevnt til kardinal i 20. desember 1555 av pave Paul IV.

Han ble erkebiskop av Pisa i 1556, men fratrådte i 1560 til fordel for kardinal Giovanni de' Medici og ble i stedet biskop av Troia. Denne bispestolen fratrådte han etter få måneder til fordel for sin nevø Prospero Rebiba.

Han ble på pave Pius IVs ordre innesperret i Castel Sant'Angelo mistenkt for å ha vært en av Carafaenes medsammensvorne, men ble funnet uskyldig og løslatt. Han var imidlertid så krenket av beskyldningene at han nektet ethvert senere oppdrag fra paven under hans pontifikat. Under de senere paver tok han imidlertid på seg arbeid i den romerske kurie igjen, og ble suburbikarbiskop av Albano i 1573.

Han døde i Roma 23. juli 1577. På graven hans i San Silvestro nel Quirinale er det feilaktig skrevet at han døde 24. juli (*OBIIT. DIE. XXIV. IVLII. MDLXXVII.*).

Bibliografi
-----------

* Basilio Rinaudo, *Il cardinale Scipione Rebiba (1504–1577). Vita e azione pastorale di un vescovo riformatore*, Patti, L'Ascesa, 2007. ISBN 978-88-903039-0-6.

Referanser
----------

1. 1 2   webdept.fiu.edu[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Giovanni Ricci** | **Kardinalbiskop av Sabina**(1574–1577) | Etterfølger:**Giacomo Savelli** |
| Forgjenger:**Giovanni Ricci** | **Kardinalbiskop av Albano**(1573–1574) | Etterfølger:**Fulvio Giulio della Corgna** |
| Forgjenger:**Ranuccio Farnese** | **Latinsk patriark av Konstantinopel**(1565–1573) | Etterfølger:**Prosper Rebiba** |
| Forgjenger:**Ferrando Pandolfini** | **Biskop av Troia**(1551–1556) | Etterfølger:**Prosper Rebiba** |
| Forgjenger:**Onofrio Bartolini de' Medici** | **Erkebiskop av Pisa**(1556–1560) | Etterfølger:**Giovanni de' Medici** |
| Forgjenger:**Angelo Pasquali** | **Biskop av Mottola**(1551–1556) | Etterfølger:**Cesare Gesualdo** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Catholic-Hierarchy **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** BNE
 |
Eksamensceller tidlig på 1900-tallet
**Et åttebent essay** (kinesisk: 八股文章, pinyin: *Bāgǔ wénzhang*) var et sterkt ritualisert og reglementert essay som under Ming- og Qing-dynastiet frem til 1902 var et av de grunnleggende bestanddeler av den kinesiske embedsmannseksamen. Strukturen i mye av essayet var preget av utpregede parallellismer og redundans, retoriske trekk som har overlevd inn i moderne kinesisk tekstskrivning.

Det åttebente essay-formatet stammer fra sosialreformatoren Wang Anshi (Song-dynastiet). Men det er ikke heltr klart når det ble foreskrevet eller standardisert for embedsmannseksamenene. En annen essatmodell ble etablert av keiser Taizu av Ming i 1370, og den var mye løsere enn det som skulle komme etterhvert. Ifølge Gu Yanwu ble essayformen mer standardisert ut over 1400-tallet. Selve uttrykket *åttebent essay* dukker ikke opp før i perioden 1465–1487, og essayformen ble ikke ufravikelig krav ved prøvene før i perioden 1487–1496.

Tema for essayene var fra Konfucius' lære. Hvert av de åtte avsnittene hadde en bestemt funksjon (som innledning, begynnende diskusjon, abstraksjon, etc.), og det fantes egne regler for hvert av dem, som antall setninger, format og stil, rimregler, symmetriregler og lignende.

Ettersom essayet skulle utlegge konfucianske sitater,slik at de talte på vegne av de gamle lærde, kunne man ikke benytte seg av ord, uttrykksmåter eller hendelser som stammet fra tiden etter filosofen Mencius' død (298 f.Kr.). 

Det åttebente essay hadde ingen sammenheng med den aktuelle virkelighet og var dermed bare av interesse i eksamensøyemed. Sjangeren ble senere ansett som pedantisk og banal..

Referanser
----------

1. ↑  Lui, Adam Yuen-Chung (1974). «Syllabus of the Provincial Examination (hsiang-shih) under the Early Ch'ing (1644–1795)». *Modern Asian Studies*. Cambridge University Press. 8 (3): 391–396. JSTOR 311740. doi:10.1017/S0026749X00014694.
2. ↑  Wilson, Thomas A. (1995). *Genealogy of the Way: The Construction and Uses of the Confucian Tradition in Late Imperial China*. Stanford University Press. s. 53. ISBN 0-8047-2425-3.

Eksterne lenker
---------------

* Examination Essays: Timely and Indispensable Reading for Students in the Ming (Internet Archive copy)
* Abolish the eight-legged essay.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
***Kvinden bak alt*** er en norsk reklamefilm for Freia bakepulver, regissert av Ottar Gladtvet.

Handling
--------

Den forholder seg til Georges Méliès-tradisjonen gjennom bruk av trickfilm. *Kvinden bakom alt* kan være inspirert av Méliès' stumfilm *Les affiches en goguette* fra 1906. En arbeider klistrer opp en reklameplakat for Freia bakepulver på en vegg. Den forestiller en ung, pen og kokkeluekledd kvinne, som holder fram en kake. Når plakatklistreren er ferdig med jobben og snur seg rundt for å legge fra seg kosten, blunker kvinnen skøyeraktig. Deretter klatrer hun ut av plakaten og ned på fortauet bak mannens rygg. Hun prikker ham på ryggen. Mannen snur seg rundt og blir forbauset når han får se den tomme plakaten. Han ser ikke den unge kvinnen, for hun befinner seg fremdeles bak hans rygg. Kvinnen prikker på ham nok en gang. Da benytter hun tilfellet til å smette inn i plakaten igjen. Når mannen snur seg er plakaten akkurat slik den skulle være, med kokkeluekvinnen på plass. Han går hoderystende derfra.

Merknad
-------

Ifølge filmarchives online ble filmen produsert i 1926. Kathrine Skretting skriver i boka *Reklamefilm : norsk reklame i levende bilder 1920-1990* at det ikke lot seg gjøre å finne fram til presise opplysninger om produksjonsår.

Kilder
------

* filmarchives online
* Skretting, Kathrine: *Reklamefilm : norsk reklame i levende bilder 1920-1990* Oslo : Universitetsforlaget, 1995, s. 211-212, ISBN 8200039218
***Prinsessen som ingen kunde maalbinde*** er en norsk reklamefilm for Freia bakepulver, regissert av Ottar Gladtvet.

Handling
--------

Det blir naturligvis mange tekstplakater i stumfilmversjonen av et eventyr, som har hele poenget liggende i dialogen. Man har forkortet eventyrets midtparti. Etter at replikkene om glohaugens varme, muligheten for steking av skjæreunge og den om bukkehornenes likhet er sagt, får eventyret en ny slutt.

Når prinsessen spør Askeladden om hva de har i kakene når de baker på kongsgården, svarer han at det er Freia bakepulver, for norske skal kakene være i kongens gård.

Svaret målbinder prinsessen. Askeladden understreker i sin sluttreplikk: *«Ja, nå er du målbundet og nå er du min, og aldri skal det brukes annet enn Freia bakepulver i kakene her i gården.»*

Medvirkende
-----------

* Einar Sissener - *Askeladden*
* Unni Torkildsen - *Prinsessen*
* Hauk Aabel - *Kongen*

Merknad
-------

Ifølge filmarchives online ble filmen produsert i 1924. Kathrine Skretting oppgir 1929 i boka *Reklamefilm : norsk reklame i levende bilder 1920-1990.*

Annen film
----------

Det finnes også en annen reklamefilm, basert på det samme eventyret, for Tiedemanns tobakk fra 1935.

Kilder
------

* filmarchives online
* Skretting, Kathrine: *Reklamefilm : norsk reklame i levende bilder 1920-1990* Oslo : Universitetsforlaget, 1995, s. 67, ISBN 8200039218
**«Fire salmer frit efter gamle norske kirkemelodier»** ofte kun omtalt som **«Fire salmer»**, er et musikkverk for blandet kor a cappella og barytonsolo, av Edvard Grieg (opus 74). Verket som var komponistens siste, ble skrevet i 1906 og utgitt i 1907. «Fire salmer» er bygget over gamle norske folketoner fra samlingen til Ludvig Mathias Lindeman.

Tre av salmene ble til på Troldhaugen sommeren 1906. Den siste av dem, som i den endelige rekkefølge ble den første («Hvad est du dog skjøn»), ble til på Hotel Westminster i Kristiania. Grieg bodde på hotellet fra september 1905 til april 1906, og fra oktober 1906 til april 1907

Verket ble tilegnet kapellan Johann A. Budtz Christie, en jevnaldrende, fjern slektning av Grieg.

Salmene
-------

1. «Hvad est du dog skjøn». Tekst av Brorson.
2. «Guds Søn har gjort mig fri». Tekst av Brorson.
3. «Jesus Kristus er opfaren». *Tekst av Hans Thommissøn.*
4. «I himmelen hvor Gud, vor Herre bor». Tekst av Laurentius Laurentii.

Mottakelse
----------

> Ennu en siste gang er det norsk folkemusikk som er forløseren for krefter som lå bundet i hans vesen. Ennu en siste gang er det den som er midlet hvorved Grieg kan gi oss et bud om en indre rikdom, indre skjønnhet og kraft. Ennu en siste gang er det møtet med den norske folkesjel og alle dens dulgte krefter som så og si [sic] driver frem det skjønneste og rikeste blomsterflor i Griegs kunst. Selv sammenstillet med de ypperste verkene fra hans frodigste skaperperiode, viser de fire salmer en stigning i den kunstneriske kraft, en større fordypelse i emnet, en ennu mangfoldigere belysning av stoffet, og en rikere differensiering av uttrykksmidlene.
> 
> 
> David Monrad Johansen i sin bok *Edvard Grieg* (Gyldendal Norsk Forlag, Oslo 1934)
> 
>

Referanser
----------

1. 1 2  *Edvard Grieg*. Oslo: Dreyer. 1973. s. 216.
2. ↑  *Edvard Grieg*. Oslo: Dreyer. 1973. s. 113.
3. ↑  *Edvard Grieg*. Oslo: Gyldendal. 1934. s. 431.
4. ↑  *Edvard Grieg*. Oslo: Gyldendal. 1934. s. 424.
5. ↑  *Edvard Grieg*. [Oslo]: Aschehoug. 1990. s. 215.

Eksterne lenker
---------------

* Erling Dahl jr.: *Opus 74. Fire salmer*, Grieg minutt for minutt, NRK.
* *Fire salmer for blandet kor og barytonsolo av Edvard Grieg* , tv.nrk.no
Dette navnet følger spansk navneskikk og alfabetiseres derfor etter det første av de to etternavnene.
Denne artikkelen inneholder en liste over kilder, litteratur eller eksterne lenker, men enkeltopplysninger lar seg ikke verifisere fordi det mangler konkrete kildehenvisninger i form av fotnotebaserte referanser. Du kan hjelpe til med å sjekke opplysningene mot kildemateriale og legge inn referanser. Opplysninger uten kildehenvisning i form av referanser kan bli fjernet. Se Mal:Referanseløs for mer informasjon.

**Imanol Erviti Ollo** (født 15. november 1983 i Pamplona) er en tidligere profesjonell, spansk landeveissyklist. Han sykler la opp etter 2023-sesongen etter 19 år i samme lag.

Han vant den 18. etappen i Vuelta a España 2008, og den 10. etappen i Vuelta a España 2010.

Meritter
--------

2004
6. etappe, Vuelta a Navarra
2007
1. etappe (TTT), Tour Méditerranéen
1. etappe (TTT), Catalonia rundt
2008
18. etappe, Vuelta a España
2009
4.-plass sammenlagt, Tour Méditerranéen
2010
10. etappe, Vuelta a España
2011
Vuelta a La Rioja

Referanser
----------

1. ↑  «Imanol Erviti and Tony Gallopin end lengthy careers at Il Lombardia and Paris-Tours». *cyclingnews.com* **(engelsk)**. 10. oktober 2023. Besøkt 18. mars 2024.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Imanol Erviti – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Imanol Erviti – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Imanol Erviti – UCI Rediger på Wikidata

* (en) Imanol Erviti – ProCyclingStats Rediger på Wikidata

* (en) Imanol Erviti – Cycling Archives Rediger på Wikidata

* (en) Imanol Erviti – Cycling Quotient Rediger på Wikidata

* (en) Imanol Erviti – CycleBase Rediger på Wikidata

* (en) Imanol Erviti – TheSports.org Rediger på Wikidata

* (es) Imanol Erviti – as.com Rediger på Wikidata
Mal:Reelvans

Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet. Helt uten kilder. *(10. okt. 2015)*
**Brooke Penolope Davis** er en av hovedrollene i serien *One Tree Hill*, spilt av den amerikanske skuespillerinnen Sophia Bush. 

Brooke er kaptein på cheerleading-laget "Ravens" og er veldig populær. Hennes bestevenn er Peyton Sawyer (spilt av Hilarie Burton), som hun har vært bestevenn med hele livet. De blir uvenner flere ganger i serien, og hovedgrunnen til dette, er på grunn av Lucas Scott (spilt av Chad Michael Murry) som de havner opp i trekantdrama med.

I starten av serien er Brooke en typisk tenåring. Hun fester dagen lang, men etterhvert som tiden går i serien, blir hun mer og mer voksen. 

Brooke er designer og har sitt eget klesmerke; *Clothes over Bros*. Som hun senere i serien mister, grunnet av moren Victoria. 
Brooke Davis har problemer med å bli gravid som er hennes største ønske etter Jamie ble født. Hun gifter seg med Julian Barker (Austin Nichols) i sesong 8.
Jutulhogget ble skapt da iskanten løsnet
**Nedre Glomsjø** var en innsjø nord på Østlandet i Norge ved avslutningen av siste istid for 11.000 år siden. Innsjøen var en bredemt sjø og lå mellom iskanten ved Atneosen og Åkrestrømmen i sør til vannskillet mot Trøndelag i nord, der den hadde utløp gjennom Rugldalen til Gaula. 

Den var en av flere bredemte sjøer i Østlandsområdet- Mens den Nedre Glomsjø hadde et areal på over 1 500 km2,. Dette arealet kan en sammenligne med arealet til Mjøsa, som er 365 km2, og dermed blir den Nedre Glomsjøens areal over 4,11 ganger større enn Mjøsas areal. Den nedre glomsjøen hadde et volum på ca. 100 km3, som kan sammenlignes med volumet til Mjøsa på 56 km3 og Vänern sør i Sverige på 153 km3. Noe som gjør den Nedre Glomsjøens volum 1,79 ganger større enn Mjøsas volum, mens Vänerns volum blir da 1,53 ganger større enn den Nedre Glomsjøens. Sporene etter en tidligere innsjø ble oppdaget allerede mot slutten av 1800-tallet, da geologen Andreas Hansen fant terrasser i terrenget øverst i Østerdalen og Rendalen samt videre oppover mot Røros som ble mistenkt å være gamle strandlinjer.

For om lag 10 400 år siden på tampen av den siste istid brast isdemmningen mot sør, og en megaflom oppstod etter at en ispropp løsnet og skylte ned over Østlandet, hvor den ifølge nyere forskning kan ha hatt en maksimal flomstørrelse på 1 til 1,5 millioner kubikkmeter vann per sekund i det den passerer forbi dagens Elverum. I området mellom Rendalen og Østerdalen grov vannet seg ned i den sprø sandsteinen og skapte Jutulhogget på kun få dager. Langs Glomma sør for Elverum ble det avsatt store sandterrasser og nedover Glåmdalen fortsatte en 90 meter høy flombølge med slam og is i retning av Kongsvinger. Her delte flommen seg i to retninger, hvor mesteparten tok retning vestover mot Groruddalen og avsatte et 1,5 meter tykt lag med slam over Romerike, det som i dag kalles Romeriksmjelen.

Referanser
----------

1. 1 2  Høgaas og Longva (2019) & s. 661. sfn error: no target: CITEREFHøgaas\_og\_Longva\_(2019)s.\_661 (help)
2. 1 2  Høgaas og Longva (2019) & s. 662. sfn error: no target: CITEREFHøgaas\_og\_Longva\_(2019)s.\_662 (help)
3. ↑  NGU.no – Gigantsjøen i Østerdalen Arkivert 18. mai 2021 hos Wayback Machine. (Av Fredrik Høgaas. Publisert 25. mars 2019, besøkt 18. mai 2021)
4. ↑  Forskning.no – Jutulhogget ble til på et blunk (Av Bård Amundsen. Publisert 14. mai 2021, besøkt 18. mai 2021)

Litteratur
----------

* Høgaas, Fredrik; Longva, Oddvar (24. februar 2019). «The early Holocene ice-dammed lake Nedre Glomsjø in Mid-Norway: an open lake system succeeding an actively retreating ice sheet». *Norwegian Journal of Geology*. 98 (4): 661–675. doi:10.17850/njg98-4-08. Arkivert fra originalen 27. september 2022. Besøkt 27. september 2022.

Eksterne lenker
---------------

(no) «Nedre Glomsjø» i *Store norske leksikon* (Av Inge Bryhni og Lars Mæhlum)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Forbedringspotensial:** Denne artikkelen har forbedringspotensial. Mangler som har blitt anført: *Mangler WD og kategorier, språkmessig en del "fluff", jf. WP:NPOV*
**Sandtransport ANS** var et ledende norsk selskap som opererte fra 1959 til 1993. Selskapet var eid av Lars Røgenes, Leif Bertelsen, Johannes Hetland, og Bjarne Østebbe.

Historisk Bakgrunn
------------------

Historien til Sandtransport A/S begynte i 1948 med anleggstransport på Flørlifjellet, der de håndterte utstyr for tunnelutgraving. Etter kontraktsarbeid for Lyse Kraft fra 1950 til 1964, utvidet selskapet virksomheten til sanduttak på Krågedal i 1955, senere utvidet til Åreskjold i 1956/1957. Dette ga opphav til navnet "SANDTRANSPORT."

I 1965 kjøpte Sandtransport eiendom på Helle, muliggjørende byggingen av et nytt knuse- og foredlingsanlegg. Dette anlegget, operativt fra juli 1967, hadde betydelige kapasiteter med syv betongsiloer og en imponerende transportinfrastruktur. Selskapet oppnådde milepæler med betydelige forsendelser, inkludert en 5000-tonns singellast til Tyskland.

I 1970 kjøpte Sandtransport eiendom på Hommersåk, diversifiserte med produksjon av betongvarer og ferdigbetong. Kontrakten ble avsluttet den 31. desember 1993, og bedriften solgte eiendom, rettigheter og anlegget til NCC, markeringen av en betydelig avslutning for Sandtransport A/S. 

Samtidig, i Espedalen og på Fossanmoen, spilte Sandtransport A/S en avgjørende rolle i den tradisjonelle sandindustrien. Etablert etter andre verdenskrig, opplevde selskapet navneendringer og eierskifter, inkludert perioder med Fjordstein som driftsansvarlig, før NCC overtok i dagens drift.

Referanser
----------

1. 1 2  Todnem, Brit Sissel (2009). *Industri og næringsliv i Riska*. Hommersåk: Commentum Forlag AS. ISBN 9788282330138.  `|fornavn2=` mangler `|etternavn2=` i Authors list (hjelp)
2. 1 2  Tjelta, Ivar; Thoring, Erik; Rugland, Egil; Skjærpe, Reid (2001). *Historiske glimt fra betongindustrien i Sør-Rogaland*. Rogaland: Ivar Tjelta.
**Museum Berlin-Karlshorst** (tidligere **Tysk-russisk museum Karlshorst**) er et museum i Karlshorst i Lichtenberg, Berlin som beskriver den felles tysk-russiske historien på 1900-tallet.

Wilhelm Keitel underskriver Tysklands kapitulasjon i Karlshorst 8 mai 1945.
Museet finnes i bygningen hvor Wilhelm Keitel i 1945 skrev under den tyske kapitulasjonen under den andre verdenskrigen. Offisersmessen der Keitel skrev under kapitulasjonen finnes i samme stand som i 1945 og er åpen for besøkere. Frem til 1990-tallet var hovedvekten på den sovjetiske seieren over det nazistiske Tyskland, men museet er siden bygget ut og beskriver forholdene mellom de to land både før og etter krigen.

Offentlig transport
-------------------

Undergrunnsbanen (U-Bahn) linje U5 mot Hönow undergrunnsstasjon går til Tierpark undergrunnsstasjon. Fra Tierpark tar man buss den siste strekningen til museet. Man kan også ta S-Bahn til stasjonen Karlshorst stasjon. Derfra går det buss til museet.

| Linje | Stasjon |
| --- | --- |
| **U5** | Tierpark |
| **S3** | Karlshorst stasjon |

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) German-Russian Museum Berlin-Karlshorst – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

Portal: Tyskland

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** CiNii
 |
**Vestfjorddalen naturreservat** består av et område ved Rjukan i Tinn kommune. Området ble vernet 17. desember 2010 og inngår i verneplan for skogvern. Bøen naturreservat som ble vernet i 2005 og Ingulfsland naturreservat som ble vernet i 2009 er begge inkludert i dette naturreservatet.

Verneforskriften sier at formålet med vernet er 

«å bevare et område som har særskilt naturvitenskapelig verdi som et eksempel på eldre barblandingsskog med stor høydegradient og med innslag av produktiv sørboreal blandingsskog og rike vegetasjonstyper. Området er egenartet i form av stort innslag av død ved og med stor artsrikdom, herunder flere sjeldne og sårbare arter av sopp og lav.»

Referanser
----------

1. ↑   Common Database on Designated Areas, besøkt 26. juni 2021[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   (på en) *Nationally designated areas (CDDA)*, Wikidata Q1116062,
3. 1 2  «Forskrift om vern av Vestfjorddalen naturreservat, Tinn kommune, Telemark». Lovdata. Besøkt 28. februar 2024.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Naturbase
 |
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet. Helt uten kilder. *(10. okt. 2015)*

**Ð** (minuskel **ð**), også kalt **Edd** eller **stungen D**, er en bokstav som ble brukt i gammelengelsk, og som i dag er i bruk i det islandske, älvdalske og færøyske alfabetet. Den var også i bruk i middelalderens Skandinavia, men ble erstattet av *dh* og senere *d*. Lyden har derimot vært i live på somme deler av Sunnmøre og Nordfjord i nyere tider.

  

I islandsk uttales den som første lyd i engelsk *them*, mens i færøysk er den stum (med få unntak). Bokstaven brukes aldri i starten av ord, og majuskelen opptrer dermed utelukkende når et ord skrives med bare majuskler for eksempel i logoer eller på kart: *SUÐUROY*.

Majuskelen ser ut som en latinsk D med en strek gjennom. Minuskelen ser ut som en bøyd latinsk d med en strek gjennom toppen.   
 «ð» brukes i tillegg som et fonetisk symbol i lingvistikken (IPA) for å symbolisere den stemte dentale nonsibilante frikativen.

I Unicode kodes ð som U+00D0 (Ð) og U+00F0 (ð).

Se også
-------

* Thorn (Þ, þ)

| * v
* d
* r
Det latinske alfabetet |
| --- |
| Grunnbokstaver | 
* Aa
* Bb
* Cc
* Dd
* Ee
* Ff
* Gg
* Hh
* Ii
* Jj
* Kk
* Ll
* Mm
* Nn
* Oo
* Pp
* Qq
* Rr
* Ss
* Tt
* Uu
* Vv
* Ww
* Xx
* Yy
* Zz

 |
| Modifiserte bokstaver | 
* Áá
* Ââ
* Àà
* Ăă
* Ää
* Ǟǟ
* Ãã
* Ąą
* Ą̊ą̊
* Ⱥⱥ
* Ɓɓ
* Ḇḇ
* Ƀƀ
* Ƈƈ
* Ćć
* Ĉĉ
* Čč
* Çç
* Ċċ
* Ȼȼ
* Ɗɗ
* Ḓḓ
* Ďď
* Ḑḑ
* Đđ
* Ðð
* Ɖɖ
* Ḏḏ
* Éé
* Èè
* Êê
* Ěě
* Ëë
* ‌Ẽẽ
* Ęę
* Ėė
* Ẹẹ
* Ɇɇ
* Ƒƒ
* Ɠɠ
* Ḡḡ
* Ǵǵ
* Ĝĝ
* Ǧǧ
* Ğğ
* Ģģ
* Ǥǥ
* Ġġ
* Ĥĥ
* Ȟȟ
* Ḧḧ
* Ħħ
* ‌Ḥḥ
* İi/Iı
* Íí
* Ìì
* Îî
* Ïï
* Ĩĩ
* Įį
* Ịị
* Ɨɨ
* Ĵĵ
* J̌ǰ
* Ɉɉ
* Ƙƙ
* Ḱḱ
* Ǩǩ
* Ķķ
* Ĺĺ
* Ḽḽ
* Ľľ
* Ļļ
* Ḷḷ
* Łł
* Ƚƚ
* Ɫɫ
* Ⱡⱡ
* Ṃṃ
* Ŋŋ
* Ńń
* Ṋṋ
* Ňň
* Ṅṅ
* N̈n̈
* Ññ
* Ɲɲ
* Ņņ
* Ōō
* Ơơ
* Őő
* Óó
* Òò
* Ôô
* Ŏŏ
* Ȯȯ
* Ȱȱ
* Öö
* Õõ
* Ȭȭ
* Øø
* Ǫǫ
* Ọọ
* Ƥƥ
* Ᵽᵽ
* Ɽɽ
* Ŕŕ
* Řř
* Ŗŗ
* Ɍɍ
* Śś
* Ŝŝ
* Šš
* Şş
* Șș
* Ṣṣ
* Ťť
* Ṱṱ
* T̈ẗ
* Ţţ
* Țț
* Ŧŧ
* Ⱦⱦ
* Ūū
* Úú
* Ùù
* Ûû
* Ŭŭ
* Ưư
* Űű
* Üü
* Ųų
* Ůů
* Ũũ
* Ụụ
* Ʉʉ
* Ʋʋ
* Ṽṽ
* Ŵŵ
* Ƴƴ
* Ýý
* Ŷŷ
* Ÿÿ
* Ỹỹ
* Y̨y̨
* Ɏɏ
* Źź
* Ẑẑ
* Žž
* Żż
* Ƶƶ

 |
| Ligaturer | 
* Åå
* Ææ
* @
* ȸ
* &
* Ƕƕ
* Œœ
* Ȣȣ
* ȹ
* ß
* ᵺ

 |
| Uvanlige bokstaver | 
* Ɐɐ
* Ƃƃ
* Ƅƅ
* Ↄↄ
* Ƌƌ
* Ǝǝ
* Əə
* Ⅎⅎ
* Ƣƣ
* Ɣɣ
* Ⱶⱶ
* Ɩɩ
* ĸ
* Ɯɯ
* Ƞƞ
* ŉ
* Ɔɔ
* Ɵɵ
* Ƿƿ
* Ɋɋ
* ſ
* Ʃʃ
* Ʊʊ
* Ƨƨ
* Ƽƽ
* Ʌʌ
* Ȝȝ
* Ʒʒ
* Ǯǯ
* Þþ
* ʘ
* ǀ
* ǁ
* ǂ
* ǃ

 |
| Digrafer | 
* CHch
* C'Hc'h
* DZdz
* DŽdž
* GBgb
* GĦgħ
* Ĳĳ
* LJlj
* LLll
* ḶḶḷḷ
* L·ll·l
* LYly
* NJnj

 |
| Spesielle tegn | 
* ¶
* °
* !
* ?
* ;
* %
* \*
* "
* '
* ©
* ®
* ɔ:
* ฿
* ¢
* €
* ₭
* £
* ₦
* $
* ₩
* ¥

 |
| Diakritiske tegn | 
* ´
* ˝
* `
* ^
* ˇ
* ˘
* ¨
* ¨
* ¸
* ~
* ˛

 |
***En velkjent melodi***, (originaltittel: *On connaît la chanson*) er en fransk spillefilm fra 1997 regissert av Alain Resnais.

Filmen benytter et uvanlig grep hvor hovedpersoner kan avbryte handlingen og mime til kjente pop-sanger som spilles over lydsporet, istedenfor å synge selv.

Handling
--------

Odile, en forretningsleder, er gift med Claude. Tidligere var Odile i omgangskretsen av den vellykkede forretningsmannen Nicolas, nå gift med barn og tilbake til Paris etter åtte års fravær. Hun er på jakt etter en ny, større leilighet med hjelp fra eiendomsmegler Marc. Hennes yngre søster Camille, har nettopp fullført sin doktorgrad i historie, og arbeider som reise-leder i Paris.

Simon forsøker ofte å reise med Camilles reiser fordi han er tiltrukket av henne, selv om han påstår å reise veldig mye for å forske på sine historiske radio-sendinger. Camille har etter hvert fått romantiske følelser for Marc, og de begynner en affære. Nicolas leter også etter en leilighet, fordi han håper at familien hans skal flytte sammen med ham til Paris.

Medvirkende
-----------

* Pierre Arditi - Claude Lalande
* Sabine Azéma - Odile Lalande, Claudes kone
* Jean-Pierre Bacri - Nicolas
* André Dussollier - Simon
* Agnès Jaoui - Camille, Odiles lillesøster
* Lambert Wilson - Marc Duveyrier, Simons sjef
* Jane Birkin - Jane, Nicolas' kone

Referanser
----------

1. ↑  «Filmen på filmweb.no» **(norsk)**. Besøkt 14. januar 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *En velkjent melodi* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *En velkjent melodi* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *En velkjent melodi* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *En velkjent melodi* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *En velkjent melodi* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *En velkjent melodi* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
Denne artikkelen omhandler den franske filmen fra 1939.  For den engelske poeten John Miltons dikt, se Det tapte paradis.

***Det tapte paradis*** , (originaltittel: *Paradis perdu*) er et fransk spillefilm fra 1939 regissert av Abel Gance. Filmen er et tragisk kjærlighetsdrama om et ungt par i Paris under første verdenskrig.

Handling
--------

Kort tid før første verdenskrig bryter løs i Paris, forelsker en spirende kunstner - Pierre Leblanc - seg og gifter seg med Janine. Pierre har sans for å designe klær, men når krigen bryter løs og han begynner som soldat. Janine dør under en fødsel. Fordi han ikke lenger ønsker å leve, melder Pierre seg frivillig til en farlig patrulje bak fiendtlige linjer.

Han havner etter hvert på sykehuset etter å ha blitt skadet, bruker Pierre tiden sin på å tegne skisser av kjoler. Han blir både velstående og berømt etter krigen. Men flere år senere ønsker Pierre et ekteskap med en ung kvinne som ikke er stort eldre enn hans egen datter. En konflikt utvikler seg, og for å sikre datterens lykke, ofrer Pierre sine egne planer.

Rolleliste
----------

* Fernand Gravey som Pierre Leblanc
* Elvire Popesco som Sonia Vorochine
* André Alerme som Raoul Calou
* Monique Rolland som Laurence Aubujan
* Robert Le Vigan som Édouard Bordenave
* Robert Pizani som Bernard Lesage.
* Jane Marken som Madame Bonneron

Referanser
----------

1. ↑  «filmen på filmweb.no» **(norsk)**. Besøkt 1. juni 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Det tapte paradis* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) *Det tapte paradis* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (en) *Det tapte paradis* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Det tapte paradis* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Det tapte paradis* på MovieMeter Rediger på Wikidata
***Fetterne***  (fransk: *Les Cousins*) er en fransk langfilm fra 1959 regissert av Claude Chabrol.

Filmen ble vist under Filmfestivalen i Berlin i 1959, hvor den vant Gullbjørnen.

Handling
--------

Paul er bosatt i Paris og tar inn sin naive og idealistiske fetter Charles i leiligheten sin samtidig som de begge skal studere juss. Paul tar med Charles til en klubb hvor han møter den vakre Firenze, som har rykte på seg for å være en ludder fordi hun har hatt sex med med hver eneste mann Paul kjenner. Firenze viser interesse for Charles, som ikke vet noe om fortiden hennes. De kysser, og han blir snart veldig forelsket i henne. Paul nekter å studere før en eksamen, og påstår at han er smart nok til å bestå den uten å åpne en eneste lærebok. Men Charles studerer hektisk for å være sikker på at han ikke kommer til å skuffe moren sin, som han skriver brev til hver dag.

Men en dag, på grunn av en misforståelse, kommer Firenze hjem til Pauls leilighet. De eneste som er der var Paul og Clovis, en korrupt venn av Paul som arbeider som hallik. Firenze her sex med Paul, og de blir oppdaget av Charles i det han kommer hjem. Paul, uten å studere i det hele tatt, består likevel eksamen for å begynne som jurist. Men Charles stryker på sin eksamen. På grunn av alle problemene med både kvinnen han elsker, og rundt studiene sine, fører til hans store sammenbrudd.

Medvirkende
-----------

* Gérard Blain - Charles
* Jean-Claude Brialy - Paul
* Juliette Mayniel - Florence
* Guy Decomble - bokselger
* Geneviève Cluny - Geneviève
* Michèle Méritz - Yvonne
* Corrado Guarducci - grev Minerva
* Stéphane Audran - Françoise
* Paul Bisciglia - Marc
* Jeanne Pérez - vaskedame
* Françoise Vatel - Martine

Referanser
----------

1. ↑  «Filmen på filmweb.no» **(norsk)**. Besøkt 16. februar 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Fetterne* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) *Fetterne* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) *Fetterne* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata

* (en) *Fetterne* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Fetterne* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Fetterne* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Fetterne* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *Fetterne* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN
 |
**Nettverk for dyrs frihet** (NDF) er en norsk dyrevernsorganisasjon som jobber mot artssjåvinisme og utnyttelse av dyr. Organisasjonen ble stiftet i 2007. Deres formål er å kjempe for et samfunn der alle dyr, også de ikke-menneskelige, har rett til liv, og til å leve i frihet. NDF benytter ikke-voldelige aksjonsformer som sivil ulydighet.

Filmen *Pelsbransjens løgner*
-----------------------------

I 2008 produserte nettverket dokumentaren *Pelsbransjens løgner* om forholdene i norsk pelsdyroppdrett. Jostein Pedersen er kommentator i filmen. Filmen markerte startskuddet for nettverkets «Forby Pels»-kampanje.

Opptakene i filmen stammer fra inspeksjoner av 100 pelsfarmer i Norge, under perioden mars til oktober 2008. Alle pelsfarmene ble senere anmeldt til politiet av organisasjonen. Organisasjonen sendte i tillegg bekymringsmeldinger til Mattilsynet vedrørende mulige lov- og forskriftsbrudd som ble registrert på samtlige av pelsfarmene. Inspeksjonen av pelsfarmene ble foretatt uten eiernes samtykke. Pedersen uttalte i forbindelse med filmen at han hadde stilt opp som kommentator til filmen uten å ta betaling og at han syntes det var «en sjokkerende og grundig film».

Fra faghold og pelsdysfarmene blir det sagt at filmen ikke er representativ for norsk pelsdyrhold, men støtter anmeldelsene av farmene som har brutt forskriftene.[*klargjør*]

Dokumentaren *Griseindustriens hemmeligheter*
---------------------------------------------

I 2021 overleverte nettverket video og bilder fra 60 gårder spredt ut over store deler av landet til NRK som viste forholdene i griseindustrien fra 2019 til 2021. Bildene skapte reaksjoner, spesielt da industrien lovet å rydde opp etter utgivelsen av Brennpunkt-dokumentaren *Griseindustriens hemmeligheter* ble utgitt i 2019.

I tiden etter den første NRK-artikkelen fulgte det flere artikler og kronikker. Blant annet ble det avslørt at en med lederrolle i slakteriet Fatland hadde levert døde dyr til slakteriet.

Referanser
----------

1. ↑   w2.brreg.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Nettverk for dyrs frihet – Om Nettverk for dyrs frihet Arkivert 30. desember 2016 hos Wayback Machine.
3. ↑  Se og Hør – 11. november 2008
4. ↑  Adresseavisen – Skrekkeksemplene må bort
5. ↑  TV 2 Nyheter – Anmelder dyreplageri
6. ↑  Moland, Annemarte (5. juni 2021). «Bilder fra innsiden avslører: Her er griseindustriens løftebrudd». *NRK*. Besøkt 29. november 2021.
7. ↑  Isungset, Odd (24. august 2021). «Leverte døde dyr til slakteriet der han selv har lederrolle». *NRK*. Besøkt 29. november 2021.

Eksterne lenker
---------------

* Nettverk for dyrs frihet
* Forbypels.no kampanje Arkivert 23. desember 2008 hos Wayback Machine.
* Pelsvarslerne.no kampanje
**Espen Larsson** (født 1989) er en norsk filmregissør og manusforfatter. kjent for sin mangfoldige og eksperimentelle tilnærming til filmskaping, som spenner over komedie, thriller og andre sjangere.

Bakgrunn og utdannelse
----------------------

Larsson ble født i Finnmark. Han har samisk og kvensk bakgrunn.[]

Han begynte å lage kortfilmer som trettenåring. Etter fullført skolegang på hjemstedet gikk han et årsstudium i regi, manus og klipping ved Westerdals filmskole i Oslo. 

Han studerte deretter bachelor-programmet ved Bond University Film School i Australia, fra 2015 til 2017.

Filmkarriere
------------

I 2020 grunnla han filmproduksjonsselskapet Finnmark Productions, hvor han (per 2024) jobber som regissør, manusforfatter og kreativ leder. 

Larssons første spillefilm som regissør er *De Gjenvendte*, som hadde premiere 26. januar 2024 i Oslo. 

De Gjenvendte mottok god kritikk fra blandt annet NRK's Filmpolitiet med terningkast 4.

Filmografi
----------

* 2013: *Home For Christmas* (kortfilm)
* 2016: *Ikke Blunk* (kortfilm)
* 2017: *Spøken* (kortfilm)
* 2024: *De Gjenvendte* (spillefilm)

Referanser
----------

1. 1 2  «Espen Larsson | Director, Writer, Actor». *IMDb* **(engelsk)**. Besøkt 10. desember 2023.
2. ↑  «Verk Spøken». Vimeo. 30. september 2013. Besøkt 21. desember 2023.
3. ↑  «IMDB». IMDB. Besøkt 21. desember 2023.
4. ↑  «Home For Christmas». *YouTube*. Besøkt 10. desember 2023. «Dette er en kortfilm jeg bestemte meg for å lage når jeg skulle hjem til jul. | Jeg har ikke rettighetene til denne låten, den tilhører Maria Mena.»
5. ↑  «Don't Blink». *YouTube*. Besøkt 10. desember 2023.
6. ↑  Espen Larsson. «Spøken». Besøkt 10. desember 2023 – via vimeo.com.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Espen Larsson på Internet Movie Database Rediger på Wikidata