recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Ministeriet for offentlig sikkerhet, Beijing
**Ministeriet for offentlig sikkerhet i Folkerepublikken Kina** (kinesisk: 中华人民共和国公安部, forkortet 公安部, pinyin: *Gōngānbù*) inngår i Folkerepublikken Kinas statsråd og er det viktigste politiorganet i Folkerepublikken Kina. Det ledes av ministeren for offentlig sikkerhet. Ministeriet kontrollerer blant annet landets politistyrker og leder også Folkets bevæpnede politi sammen med Den sentrale militærkommisjon.

Ministeriet ble opprettet 6. juli 1949 og het først *Ministeriet for offentlig sikkerhet under Det kinesiske kommunistpartis sentrale revolusjonære militærkommisjon* (中央人民革命军事委员会公安部). I og med Folkerepublikken Kinas grunnleggelse senere samme år byttet det den 19. oktober 1949 navn til *Folkerepublikken Kinas sentrale folkeregjerings ministerium for offentlig sikkerhet* (中央人民政府公安部). Sitt nåværende navn *Folkerepublikken Kinas ministerium for offentlig sikkerhet* (中华人民共和国公安部) har det hatt siden den 10. november 1954.

Liste over ministre for offentlig sikkerhet
-------------------------------------------

* Luo Ruiqing: oktober 1949 – september 1959
* Xie Fuzhi: september 1959 – mars 1972
* Li Zhen: 1972-1973
* Hua Guofeng: 1973 – mars 1977
* Zhao Cangbi: mars 1977 – april 1983
* Liu Fuzhi: mai 1983 – august 1985
* Ruan Chongwu: september 1985 – mars 1987
* Wang Fang: april 1987 – november 1990
* Tao Siju: desember 1990 – mars 1998
* Jia Chunwang: mars 1998 -2002
* Zhou Yongkang: desember 2002 – oktober 2007
* Meng Jianzhu: oktober 2007- desember 2012
* Guo Shengkun: desember 2012 -

Referanser
----------

1. ↑  Wang Zhongfang: «Gonganbu shi zemyang chenglide» (Hvordan ble ministeriet for offentlig sikkerhet til?), i Zhu Chunlin, red. *Lishi shunjian* (*Historiens øyeblikk*), vol. 1, Beijing: Qunzhong chubanshe, 1999, si. 3-16.

Litteratur
----------

* Børge Bakken: *Crime, Punishment, and Policing in China*, Rowman & Littlefield, Lanham, MD 2005, Asia/Pacific/Perspectives. ISBN 0-7425-3574-6

Eksterne lenker
---------------

* (zh) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Ministry of Public Security of the People's Republic of China – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** ISNI **·** NKC
 |
**Maranhão** er en delstat nordøst i Brasil, med São Luís som hovedstad. Nabodelstater er Piauí, Tocantins og Pará. Delstaten hadde i 2015 et beregnet folketall på 6 904 241.

Rakettoppskytningsfeltet Alcântara ligger nord i delstaten, ikke så langt fra São Luís.

Andre byer er Imperatriz, Timon og Caxias.

Historie
--------

Franskmennene etablerte i 1612 en koloni i det som i dag er Maranhão hvor São Luís var hovedsete.[] Til tross for de franske grunnleggerne blir det hevdet at São Luís er en av byene i Brasil som mest likner på en portugisisk by.[] Tre år senere ble byen overtatt av portugisere som igjen tapte den til hollenderne året etter, i 1641. Portugiserne fikk endelig kontroll over byen i 1617. Byen ble inkludert i UNESCOs verdensarvliste i 1997.

Delstatene Ceará, Maranhão og Pará ble forent under navnet Estado do Maranhão i 1621.[] Området forble uavhengig frem til 1774, da det kom under administrasjon av kolonien Brasil.[]

Maranhão deltok ikke i den brasilianske uavhengighetserklæringen fra 1822.[] Året etter ble imidlertid portugiserne fordrevet ut av admiral Lord Cochrane og delstaten ble dermed en del av keiserdømmet Brasil.[]

Geografi
--------

Det er en rekke elver i delstaten, slik som Parnaíba, Gurupi og Grajaú. Elvene gjør at delstaten ikke er like utsatt for tørke som de andre delstatene nordøst i Brasil.

Referanser
----------

1. ↑  *Estimativas da população residente no Brasil e Unidades da federação com data de referência em 1º de julho de 2015*, Instituto Brasileiro de Geografia e Estatística, 2015.

Eksterne lenker
---------------

* (pt) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Maranhão – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Maranhão – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Turistinformasjon om Maranhão

| * v
* d
* r
Brasils delstater |
| --- |
| Nord | 
* Acre
* Amazonas
* Amapá
* Pará
* Rondônia
* Roraima
* Tocantins

 | Brasils flagg |
| Nordøst | 
* Alagoas
* Bahia
* Ceará
* Maranhão
* Paraíba
* Pernambuco
* Piauí
* Rio Grande do Norte
* Sergipe

 |
| Sentralt vest | 
* Goiás
* Mato Grosso
* Mato Grosso do Sul
* Distrito Federal

 |
| Sørøst | 
* Espírito Santo
* Minas Gerais
* Rio de Janeiro
* São Paulo

 |
| Sør | 
* Paraná
* Rio Grande do Sul
* Santa Catarina

 |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** NKC **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
**Julius Forsaa** (født 1893 i Forsan, da i Hamarøy, nå Steigen, død 1978 i Bodø) var en norsk tegner.

Forsaa begynte som kolportør for et forlag i Bergen, og sendte samtidig tegninger til forskjellige vitseblader og forlag. Noen av tegningene ble publisert i vittighetsbladet Hvepsen og andre blader, og Forsaa ble ansatt i Hvepsen i 1916. Han gjorde det godt som karikaturtegner i Oslo, og tegnet også for avisen Social-Demokraten. Tegningene hans ble også publisert i utenlandske vittighetsblader.

Julius Forsaa vant en tegnekonkurranse utlyst av en Osloavis, der førstepremien var et års studier ved Kunst- og håndverksskolen i Oslo. I 1924 reiste han hjem til Hamarøy og overtok familiegården, etter at broren Karl hadde fått tuberkulose og faren plutselig var blitt syk og døde. Fra 1928 tegnet og skrev han i avisen Nordlandspostens lørdagstillegg. Mens han bodde i Forsan, laget han også en del akvareller som han solgte.

Han ble boende i Forsan fram til sine eldre dager, da han måtte flytte på aldershjem i Steigen.

Kilder
------

* Innhavet.no: Julius Forsaa – nordlandstegneren[*død lenke*] (skrevet av Svein Fygle med kommentarer av Per Høivaag)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
Skisse av Citybanans trasé gjennom det sentrale Stockholm  Foto: Holger Ellgaard, basert på www.openstreetmap.org 

**Citybanan** er en seks kilometer lang jernbanestrekning i tunnel under sentrum av Stockholm i Sverige. Forbindelsen er med dobbeltspor samt en service- og redningstunnel og er beregnet på å adskille trafikk med pendeltog fra annen togtrafikk gjennom byen. I prosjektet inngår de underjordiske stasjonene Stockholm City og Stockholm Odenplan samt en 1,4 km lang jernbanebro i Årstaberg. Knutepunktene med dagens jernbanenett er stasjonene Tomteboda og Stockholms södra.

I prosjektet inngår også en 1,4 km lang jernbanebro over Årstaberg stasjon og Älvsjö godsstasjon. Den blir bygd for å føre fjerntrafikk fra Älvsjö stasjon til østre plattform på Stockholm södra slik at det unngås at fjern- og lokaltrafikk må krysse der.

Hele prosjektet er anslått til å koste 16,3 milliarder svenske kroner etter 2007-verdi. Offisiell byggestart var 24. januar 2009 og Trafikverket åpnet tunnelen for trafikk 10. juli 2017.

Linjekart
---------


|  |
| --- |
| Tegnforklaring |
|  |
|  |  | Ostkustbanan fra Uppsala C |
|  |  | Mälarbanan fra Västerås–Örebro |
|  |  | Tomteboda Ostkustbanan til Stockholm C |
|  |  |  |
|  |  | Stockholm Karlberg skal nedlegges når Odenplan tas i bruk |
|  |  | Stockholm Odenplan overgang til T-bane (grønn linje) |
|  |  | Stockholm City overgang til T-bane (alle linjer) |
|  |  | Stockholm C  |
|  |  | Västra stambanan fra Stockholm C |
|  |  | Riddarfjärden |
|  |  |  |
|  |  | Stockholm södra  |
|  |  |  |
|  |  | Årstabroarna |
|  |  |  |
|  |  | Årstaberg  |
|  |  |  |
|  |  | ny jernbanebru |
|  |  | Älvsjö  |
|  |  | Västra stambanan til Katrineholm C–Göteborg C |
|  |  | Pendeltog |

Referanser
----------

1. ↑  «Citybanan i Stockholm». Trafikverket. Arkivert fra originalen 2. august 2017. Besøkt 3. august 2017.

Eksterne lenker
---------------

*Artikkelen har ingen egenskaper for offisielle lenker i Wikidata*

* Trafikverket: Citybanan i Stockholm (sv)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Nationalencyklopedin
 |
Sanmenxia-prefekturet i Henan
**Sanmenxia** (kinesisk: 三门峡; pinyin: *Sānménxiá*) er en kinesisk by på prefekturnivå i provinsen Henan i det sentrale Kina. Befolkningen anslås (2010) til 2 233 872.

Administrative enheter
----------------------

Sanmenxiademningen er den eldste demningen langs Den gule flod
Administrativt består Sanmenxia av ett bydistrikt, tre fylker og to byfylker:

* Bydistriktet Hubin (湖滨区), 164 km², 280 000 innbyggere, administrasjonshovedsete;
* Fylket Mianchi (渑池县), 1 421 km², 330 000 innbyggere;
* Fylket Shan (陕县), 1 763 km², 340 000 innbyggere;
* Fylket Lushi (卢氏县), 4 004 km², 370 000 innbyggere;
* Byfylket Yima (义马市), 112 km², 160 000 innbyggere;
* Byfylket Lingbao (灵宝市), 3 011 km², 720 000 innbyggere.

Økonomi og samferdsel
---------------------

I prefekturet ligger Sanmenxia-demningen som utvides til hele 2 870 MW effekt, og således blir et meget kraftig vannkraftverk selv i kinesisk sammenheng. Av langt nyere dato er Sanmenxia kullkraftverk på 1 800 MW. Fylket Lushi er kjent for sin utvinning av stibnitt, et antimonmineral.

I Sanmengxia stanser togene på Longhaibanen, Kinas viktigste jernbanelinje i øst-vest-retning, som går fra Lianyungang til Lanzhou via blant annet Xuzhou, Kaifeng, Zhengzhou, Luoyang og Xi'an.

Kinas riksvei 209 har sitt løp gjennom området. Den begynner i Hohhot i Indre Mongolia, krysser gjennom provinsene Shanxi, Henan, Hubei, Hunan og ender i havnebyen Beihai i Guangxi.

Kinas riksvei 310 går gjennom området. Denne viktige trafikkåren begynner i Lianyungang i Jiangsu, går vestover og ender i Tianshui i provinsen Gansu. Den går innom større byer som Xuzhou, Shangqiu, Kaifeng, Zhengzhou, Luoyang og Xi'an.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** VIAF **·** LCCN **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
**Saint George's Parish** er ett av ni *parishes* (distrikter, «prestegjeld») på Bermuda. Ved folketellingen i 2010 hadde distriktet en befolkning på 6 422.

Geografi
--------

Saint George's ligger nordøst på Bermuda. Det består av et lite område av hovedøya (rundt Tucker's Town), St. George's øy (med unntak av byen St. Georges) og flere mindre øyer. 

Teknisk sett tilhører også St. David's øy distriktet, men denne øya blir ofte sett på som en egen enhet. St. David's ble slått sammen med omliggende øyer under andre verdenskrig for å lage Kindley Field, en delt RAF/USAAF flybase, senere en USAF-base og frem til 1995 Naval Air Station Bermuda for US Navy. I dag er øya Bermudas internasjonale lufthavn, L.F. Wade internasjonale lufthavn.

Referanser
----------

1. ↑  *2010 Census Population and Housing Report*[*død lenke*], Hamilton: Department of Statistics, 2012, s. 50.

Eksterne lenker
---------------

* (en) St. George's Parish, Bermuda – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
Bermudas administrative inndeling |
| --- |
| *Parishes* | Devonshire **·** Hamilton **·** Paget **·** Pembroke **·** St George's **·** Sandys **·** Smith's **·** Southampton **·** Warwick | Bermudas flagg |
| *Municipalities* | Hamilton (city) **·** St. George's (town) |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
St. Eysteins kirke
St. Eystein skole
**St. Eysteins menighet** er Den katolske kirkes menighet i Bodø. Den er underlagt Tromsø katolske stift, og har ansvar for kommunene i Salten, Rødøy, Meløy samt øyene Værøy og Røst.

Menighetens navn kommer fra den hellige Eystein, erkebiskop av Nidaros 1157–1188.

Mariakloster
------------

Kirken har knyttet til seg nonner fra dominikanerordenen gjennom Mariaklosteret. Nonnene i klosteret har siden opprettelsen i 1953 bidratt til samfunnsutviklingen i Bodø med blant annet ballettskole og ungdomsklubb (og da spesielt etter at den profesjonelle danseren søster Ruth kom til byen i 1958).

Opprinnelig huset Mariaklosteret søstre fra *Stone-kongregasjonen*. Denne kongregasjonen var i klosteret i drøye femti år før de forlot menigheten. I 2005 ankom dominikanersøstre fra den filippinske bispedømmekongregasjonen *Dominican sisters of Our Lady of Remedies*. Disse fikk i 2007 eneansvar for dominikanerklosteret.

Nonnene deltar i den daglige aktiviteten i menigheten og St. Eystein skole som er tilknyttet menigheten.

Se også
-------

* St. Eystein skole

Eksterne lenker
---------------

* Menigheten
* Skolen

| * v
* d
* r
Kirker, klostre og kapell i Tromsø katolske stift |
| --- |
| St. Lorenzo Ruiz' kapelldistrikt (Øst-Finnmark): | St. Lorenzo Ruiz' kapell (Bjørnevatn)  **·** Den hellige Treenighets kapell (Vadsø) |
| St. Mikael menighet (Hammerfest): | St. Mikael kirke **·** St. Elisabethsøstrenes kapell (Hammerfest) |
| St. Josef kapelldistrikt (Alta): | St. Josef kirke **·** |
| Vår Frue menighet (Tromsø): | Vår Frue kirke **·** St. Olav-kapellet  **·** St. Elisabethsøstrenes kapell (Tromsø) **·** Karmelittklosteret Totus Tuus |
| St. Sunniva menighet (Harstad): | St. Sunniva kirke |
| Den hellige families menighet (Storfjord ved Stamsund, Lofoten): | Den Hellige Families kirke **·** Cistercienserklosteret Fjordenes dronning |
| Kristus Konge menighet (Narvik): | Kristus Konge kirke |
| St. Eystein menighet (Bodø): | St. Eystein kirke **·** Mariaklosteret |
| Den hellige ånds menighet (Mosjøen): | Den hellige Ånds kirke **·** Vår Frelsers kirke (Mo i Rana) |
**St. Georg** er en bydel distriktet Mitte i Hamburg. Bydelen har sitt navn fra grunnleggelsen av leprasykehuset grunnlagt på stedet i 1194, opprinnelig oppkalt etter St. Jürgen (senere St. Georg), vernehelgen for de spedalske.

Geografi
--------

Bydelen St. Georg begrenses i nordvest av Aussenalster. Denne delen av området inneholder en blanding av offentlige bygninger og mindre, for det meste eldre bolighus. I vest markerer jernbanen og Hamburg Hauptbahnhof grensen mot bydelen Hamburg-Altstadt. I sør og sørøst danner jernbanesporet til Leipzigbanen med få unntak grensen mot bydelene Münzviertel og Borgfelde. Den nordlige grensen mot bydelen Hohenfelde, dannes av sykehusanlegget til St. Georg-hospitalet.

I St. Georg finner man morsomt krimskrams fra forskjellige deler av verden i en rekke butikker, samt restauranter som tilbyr både eksotiske og hjemmehørende retter. Innvandrerandelen på 40 % er relativt høyt for Hamburg.[]

Kultur
------

I St. Georg finnes kulturinstitusjoner som teatret (*Deutsches Schauspielhaus*) og Hamburg museum for kunst og industri (*Museum für Kunst und Gewerbe*), et av de mest populære statlige museer i Hamburg. I bydelen finnes Hamburgs største moské. Lohmülenpark tilbyr mulighet for rekreasjon.

Samferdsel og næringsliv
------------------------

Som følge av gunstig beliggenhet har flere internasjonale konserner sine hovedkvarterer i bydelen.[] Bydelen er lett å nå med S-Bahn-, U-bahn- og buss, i tillegg til jernbanestasjonen i nærheten. Bydelen er et meget trafikkert område, og bydelens urbane preg går på bekostning av grønne områder. 

Algemeine Krankenhaus St. Georg, Hamburgs eldste sykehus, sysselsetter mer enn 1800 personer.[]

Referanser
----------

1. ↑  «Internettside til *Statistische Amt für Hamburg und Schleswig-Holstein*». Arkivert fra originalen 11. oktober 2010. Besøkt 17. juni 2013.
2. ↑  «*Gesichtswerkstatt St. Georg*». Arkivert fra originalen 23. juli 2013. Besøkt 17. juni 2013.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** GeoNames
 |
**Associação Atlética Ponte Preta**, alminnelig omtalt som **Ponte Preta**, er en brasiliansk fotballklubb, som holder til i Campinas i delstaten São Paulo. Klubben ble stiftet 11. august 1900, og er med det en av de aller eldste fotballklubbene i Brasil. Klubbens kallenavn er *Macaca*, og de spiller hjemmekampene sine på *Estádio Moisés Lucarelli*, som har en kapasitet på rundt 20 000 tilskuere. Erkerivalen er Guarani, som kommer fra samme by.

Ponte Preta har til tross for sin lange historie aldri vunnet noen titler av stor betydning. De kom nær ved å vinne delstatsmesterskapet i São Paulo i 1977, men måtte til slutt se seg slått 2-1 av Corinthians i finalen. Klubben rykket ned til Série B foran 2007-sesongen etter å ha blitt nummer 17 i Série A i 2006.

En norsk futsalklubb fra Stavanger er oppkalt etter Ponte Preta.

Referanser
----------

1. ↑  «Ponte-preta.com». Arkivert fra originalen 12. mai 2007. Besøkt 23. februar 2007.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Associação Atlética Ponte Preta – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Lebus** eller **Lubusz bispedømme** var et bispedømme på begge sider av elven Oder, som eksisterte fra 1125 til 1598. Den ble del av maktkampen mellom hertugdømmet Polen og markgrevskapet Brandenburg om det tysk–polske grenseforløpet.

Bispedømmet ble grunnlagt i Lubusz (tysk *Lebus*) av hertug Bolesław III av Polen. Målet med grunnleggelsen var å komme den tysk-romerske keiseren i forkjøpet med å gjøre krav på dette området. Lebus’ metropolitanbispedømme var derfor det polske erkebispedømmet Gniezno.

Våpenet til Lebus bispedømme
1248 falt imidlertid det verdslige herredømmet over bispedømmet Lebus til markgrevskapet Brandenburg og fyrsterkebispedømmet Magdeburg (som kondominium). Dermed havnet biskopen i en lojalitetskonflikt mellom hans geistlige overhode og verdslige hersker. Den langvarig tautrekning om innflytelsen over biskopen av Lebus resulterte bl.a. i at bispesetet ble flyttet østover til Górzyca (tysk *Göritz*) i 1276, der det ble lagt i grus i 1325; at biskopen etter mange års eksiltilværelse returnerte til Lebus i 1354; og at bispesete ble flyttet nordvestover til Fürstenwalde (polsk *Przybór*) i 1373 etter at også domkirken i Lebus hadde blitt ødelagt.

1424 lyktes Brandenburgs markgrever med å få løst Lebus fra Gniezno erkebispedømme. Lebus ble dermed suffraganbispedømme under Magdeburg erkebispedømme.

Bispedømmet ble reformert i 1555. Inntil 1598 fungerte den protestantiske administratoren for Magdeburg erkebispedømme også som Lebus’ administrator; så ble bispedømmet sekularisert.

  


| * v
* d
* r
Katolske bispedømmer i Tyskland |
| --- |
| Nåværende bispedømmer: | 
* Aachen
* Augsburg
* **Bamberg**
* **Berlin**
* Dresden-Meißen
* Eichstätt
* Erfurt
* Essen
* **Freiburg**
* Fulda
* Görlitz
* **Hamburg**
* Hildesheim
* **Köln**
* Limburg
* Magdeburg
* Mainz
* **München-Freising**
* Münster
* Osnabrück
* **Paderborn**
* Passau
* Regensburg
* Rottenburg-Stuttgart
* Speyer
* Trier
* Würzburg

 | Kart over Tysklands katolske bispedømmer og kirkeprovinser |
| Bispedømmer som historisk lå helt eller delvis i dagens Tyskland: | 
* Brandenburg
* **Bremen**
* Cammin
* Chiemsee
* Corvey
* Freising
* Halberstadt
* Havelberg
* Konstanz
* Lebus
* Lübeck
* Lüttich
* Meißen
* Merseburg
* Metz
* Minden
* Naumburg
* Ratzeburg
* **Salzburg**
* Schleswig
* Schwerin
* Straßburg
* Verden
* Worms

 |
| (erkebispedømmer i fet) |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** CatolicDiocese
 |
Ministranter
En **ministrant** (også kalt **altertjener**) er særlig i Den katolske kirke, men også i Den anglikanske kirke og enkelte lutherske kirkesamfunn, såvel som i det antroposofiske Kristensamfunnet en person som bistår presten under feiringen av liturgiske handlinger. De forbindes spesielt med messefeiringen, men kan også hjelpe til ved andre anledninger.

Den katolske kirke
------------------

De fleste ministranter er under 18 år gamle, men det er ingen øvre aldersgrense og det er ikke uvanlig at godt voksne personer utfører denne tjenesten. Det er heller ingen absolutt nedre aldersgrense, men normalt mener man at barn bør ha mottatt førstekommunion, noe som skjer i syvårsalderen, før de ministrerer. Dette for at de skal forstå alvoret i handlingene. 

Tidligere kalte man ofte ministranter for *altergutter*, men i nyere tid har det også blitt åpnet for at piker kan ministrere, og man velger derfor heller et kjønnsnøytralt ord. Dette har vært omstridt mange steder, og det er stedets biskop som bestemmer om det skal tillates. I de katolske stift i Norge tillater man at piker ministrerer. Årsaken til at oppgaven har vært forbeholdt gutter ligger i at det blir sett på som en måte å prøve ut muligheten for om man har et prestekall, noe som i Den katolske kirke ikke er en aktuell problemstilling for piker.

De katolske ministrantenes nasjonale organ i Norge er Ministrantutvalget.

### Ulike ministranter

* Asperferar
* Ceroferar
* Cruciferar
* Libriferar
* Signiferar
* Thuriferar

Kristensamfunnet
----------------

Det er normalt voksne som ministrerer. Ministrantene deltar i liturgien på vegne av menigheten og rekker presten nadverdselementene, flytter og holder bøker og kommer med rituelle svar.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND **·** GND **·** LCCN
 |
**Minister** er en tittel som brukes på medlemmer av en regjering, og diplomater med rang under ambassadør (se Minister (diplomati)).

I politikken
------------

En minister som er medlem av en regjering, har ofte ansvar for et bestemt saksområde, som ofte inkluderer et ministerium (eller departement) og underliggende etater. En minister uten et slikt fastsatt ansvarsområde kalles minister uten portefølje. I mange land er kun høytstående ministre medlem av kabinettet.

I Norge har formelt kun to av regjeringens medlemmer tittelen *minister*: statsministeren og utenriksministeren. I dagligtale brukes likevel tittelen også om de øvrige medlemmene av statsrådet. Grunnloven omtaler «statsminister», «medlemmer av statsrådet» og den enkelte «statsråd» (del B om den utøvende makt). Stortingets forretningsorden omtaler statsminister, utenriksminister, forvarsminister, justisminister og «statsråder».

I diplomatiet
-------------

En minister i diplomatisk tjeneste har nest høyeste rang, under ambassadør, og opptrer ofte som ambassadørens medhjelper. Tidligere (langt inn i det 20. århundre) ble ambassadører kun sendt av mektige stater til andre mektige stater, mens diplomatiske sendemenn til og fra mindre mektige stater hadde tittelen *minister*.

I andre sammenhenger
--------------------

Ordet **minister** kan også anvendes om prester eller andre som har en lederfunksjon i en menighet, som f.eks. er meget vanlig i unitarmenigheter i USA.

Referanser
----------

1. ↑  Statsministerens kontor (februar 2010). «Om statsråd (PDF)» (PDF). Regjeringen. Besøkt 29.05.2011.  *«Tradisjonelt er en av statsrådene også blitt utnevnt som utenriksminister. De øvrige utnevnes formelt til statsråder, men kalles i dagligtale også ministrer. Ofte benyttes en tilføyelse av hvilket hovedansvarsområde den enkelte er satt til å ivareta i regjeringen, for eksempel justisminister, finansminister, nærings- og handelsminister m.m.»*
2. ↑  «Stortingets forretningsorden - Lovdata». *lovdata.no*. Besøkt 17. november 2015.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** HDS **·** NKC **·** NKC **·** BNE
 |
**Astra Jekabovna Biltauere** (russisk: Астра Екабовна Билтауэр født 9. oktober 1944 i Riga i nåværende Latvia) var en sovjetisk volleyballspiller som deltok i de olympiske leker 1964 i Tokyo.

Biltauere vant en olympisk sølvmedalje i volleyball under OL 1964 i Tokyo. Hun var med på det sovjetiske laget som kom på andreplass i volleyballturneringen for damer bak Japan. Seks lag deltok, det ble spilt en enkeltserie der alle lagene møttes én gang. Sovjetunionen vant fire tapte én kamp. Biltauere spilte én kamp i turneringen.

OL-medaljer
-----------

* 1964 Japans flagg Tokyo - Sølv Sølv i volleyball damer Sovjetunionens flagg Sovjetunionen

Eksterne lenker
---------------

* (en) Astra Biltauere – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Astra Biltauere – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (lv) Astra Biltauere – Latvias olympiske komité Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
Vendetermometer
**Vendetermometer** er et oseanografisk og limnologisk termometer for å foreta temperaturmålinger i dypet. I motsetning til vanlige analoge termometre, kan en lese av en temperaturmåling i ettertid. Termometret blir snudd opp ned (vendt) på den dybden en ønsker å måle temperaturen i, og temperaturen kan vises helt til termometret blir snudd tilbake. Instrumentet har vært viktig for forståelsen av havstrømmer og dynamikken i innsjøer, men er i dag erstattet av elektroniske instrumenter.

Prinsippet ble første gang beskrevet i 1878. Metoden var i aktivt bruk fram til 1990-tallet.

Termometeret er basert på kvikksølv. Når termometeret snur rundt blir kvikksølvstrengen slitt av på et bestemt punkt, og den avslitte kvikksølvstrengen faller ned i den andre enden av termometeret. Lengden av den avslitte kvikksølvstrengens er et mål for temperaturen der termometeret ble snudd.

Ofte var vendetermometret festet til en Nansenflaske, så en kunne måle temperaturen i vannet på samme sted som der vannprøven ble tatt.

Referanser
----------

1. ↑  «A new deep-sea thermometer». Nature. 25. juli 1878.
2. ↑  «Målemetoder». Havforskningsinstituttet. Besøkt 3. juni 2016.
3. ↑  «Samling av gamle instrumenter» (PDF). Geofysisk institutt, Universitetet i Bergen. 2005. s. 7. ISBN 82-8116-003-9. Arkivert fra originalen (PDF) 1. juli 2016. Besøkt 3. juni 2016.

Eksterne lenker
---------------

* *Introduction to Physical Oceanography* av **Robert H. Stewart**

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Maratha-Mysore krigen** var en konflikt på det indiske subkontinent mellom Kongedømmet Mysore og Marathariket. Den begynte i februar 1785, og endte med undertegnelsen av traktaten i Gajendragad i april 1787. I kjølvannet av den andre engelsk-mysoriske krig (1780–1784), søkte den mysoriske herskeren Tipu Sultan å hindre offensive trekk fra Marathariket, som hadde etablert en militær allianse med nizamen av Hyderabad for å gjenerobre territorier som begge hadde tapt til Mysore i tidligere konflikter.[] I store deler av disse territoriene ble det utført framrykninger, tilbaketrekninger og beleiringer av befestede steder. Marathariket forsøkte også å trekke Det britiske ostindiske kompani inn i den ulmende konflikten, men en nøytralitetspolitikk som ble gjennomført av den nye generalguvernøren, Charles Cornwallis, gjorde deltagelsen umulig.[]

Fredsavtalen som endte krigen ga begge sider noen territoriale gevinster. Mysore måtte også betale et engangsbeløp.

Viktige hendelser
-----------------

* Beleiringen av Nargund, februar 1785
* Beleiringen av Badami, mai 1786
* Beleiringen av Adoni, juni 1786
* Slaget ved Gajendragad, juni 1786
* Beleiringen av Bahadur Benda, august 1786
* Det første slaget ved Savanur, 1. oktober 1786
* Det andre slaget ved Savanur, 3. desember 1786

Kilder
------

* Duff, James Grant. *A history of the Mahrattas*, Volume 2
* Kumar, Raj. *Essays on modern India*
* Sen, Sailendra Nath. *Anglo-Maratha relations, 1785-96*

Portal: Militærhistorie
**Sandviksbatteriet** / **Sandviken batteri** var en befestning fra 1898 i Sandviken i Bergen.

Anlegget besto opprinnelig av Øvre og Nedre Sandviken batteri, også omtalt som Sandviksfjellets batteri. I øvre batteri ser en fortsatt standplass for to 24 cm L/13 M1898 St. Chamond-haubitzer i sokkellavett. Kanonene ble trolig fjernet på 1950-tallet. Mellom disse en mindre oval dekningsgrop i betong. Dette kan være for to orografer, lyskastere eller tysk luftvern. Bak stillingen ligger et moniermagasin. Det er rester etter flere grunnmurer i nærheten og en mindre stilling langs *«permisjonsstien»* ned mot Fjellveien.

Nedre batteri ble bestykket med to 65 mm bestrykningskannoner. Disse ble i 1916 bygget om til luftvernartilleri og flyttet til Færøy luftvernbatteri. Med dette ble nedre batteri i praksis nedlagt og området, 
ca 20 mål, ble i 1932-33 omgjort til boligformål og solgt. 

Det er oppsatt en bautastein på området med Norges riksvåpen og innskriften: *«Jeg vil værge mit land - Nøitralitetsvakten 1.8.1914»* - og øverst - *«7.6.1905»*. Det er også oppstilt en granatsplint etter 2.verdenskrig, dette selv om Sandviksbatteriet ikke var mye i bruk da.

Friluftsliv
-----------

Området er nå et kulturminne og yndet utfartsted med flott utsikt over Sandviken og byen. Man følger turveien opp Munkebotn fra Sandviken sykehus eller fra nordre ende av Fjellveien, men tar til høyre på en ny turvei før man når toppen. Det er også mulig å følge en sti opp fra Fjellveien noen hundre meter nord for Stoltzekleiven. Fra Sandviksbatteriet går det en sti videre til vindpilen på Sandviksfløyen på Sandviksfjellet hvor det er flott utsikt over byen langs eggen på fjellet.

Bildegalleri
------------

* Utsikt mot byen fra Sandviksbatteriet  Foto: Svein HarkestadUtsikt mot byen fra Sandviksbatteriet  Foto: Svein Harkestad
* Utsikt mot byen fra Sandviksbatteriet  Foto: Svein HarkestadUtsikt mot byen fra Sandviksbatteriet  Foto: Svein Harkestad

Referanser
----------

1. ↑  «Sandviken batteri» - Bergen byleksikon

Eksterne lenker
---------------

* «Bergen festning» - Bergen byleksikon
* «Nøytralitetsvakt under den første verdenskrig» - Forsvarsbygg

  


| * v
* d
* r
Bergen festning |
| --- |
| Færøy luftvernbatteri  **·** Hellen batteri  **·** Herdla fort  **·** Håøy fort **·** Kvarven fort **·** Lerøy fort  **·** Sandviksbatteriet |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Bergen byleksikon
 |
Foto: Axel Lindahl (1880–1890) 
Sandvikselva ved Olsens Sykkelverksted.
Sandvikselva ved Sandvika sentrum.  Foto: C. Hill, 2007 
**Sandvikselva**, opprinnelig **Løxa**, i Bærum er en elv som dannes der Lomma og Isielva møtes ved Vøyen. Elva munner ut 4,5 km nedenfor i Oslofjorden ved Kadettangen i Sandvika. Ved utløpet går det flere bruer over elva: Nederst E18-brua, deretter Nybrua (Sandvika) i Sandvika Sentrum og så Løkke bro fra 1829.

Elva var tidligere drivkraft for industri; blant annet ved Franzefoss der Frantzefoss Bruk nå ligger. Den gamle  Kalkmølla ved Fransefoss er nå innredet til konsert- og selskapslokale.

Sandvikselva har et nedbørsfelt på 225 km² og er ei flomelv. Spesielt utsatt for flom er Vøyenenga og elvestrekningen nedenfor. Ras har forekommet ved Bjørnegårdsvingen.

Ved Bjørnegårdsvingen ligger Olsens Sykkelverksted som tidligere var et sosialt samlingspunkt i Sandvika. Der drev Olsen sykkelverksted og kultivering av ørret og laks. Elva er lakseførende. Andre observerte fiskeslag er abbor, gjedde, mort, ørekyt, brasme, stingsild (trepigget og nipigget), ål, elveniøye, havniøye og skrubbe.

Sandvikselva er også vurdert som en viktig viltkorridor. Her finnes bever, og en av våre største populasjoner av vintererle. Det finnes også uvanlige fugler som dvergdykker og isfugl. Hensynet til dyrelivet tilsier at det er viktig å bevare kantsonene til elva.

Forurensning
------------

Ved Bjørnegårdsvingen er en målestasjon for vannføring og forurensning.

Sandvikselva er sterkt forurenset nedenfor Vøyenenga. Forurensningen omfatter både organisk materiale og miljøgift. Avrenning fra landbruk og veinettet utgjør de største forurensningskildene, og dessuten forekommer lekkasje fra kloakknettet.

Den 19. september 2005 ble det sluppet ut rundt 1000 liter ammoniakkholdig vann i en overvannsledning som drenerer ut i Sandvikselva. Utslippet skjedde i forbindelse med reparasjonen av kjøleanlegget i et bakeri.

Se også
-------

Elva er en del av Sandviksvassdraget.

Referanser
----------

1. ↑  (no) Sandvikselva i Miljødirektoratets nettsted Naturbase
2. ↑  Ammoniakkutslipp i Sandvikselva[*død lenke*] Miljøkrim

Eksterne lenker
---------------

* Kalkmølla ved Fransefoss

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Sentralt stedsnavnregister **·** Naturbase
 |
**Sæby** er en havneby i det tidligere Sæby kommune, nå en del av Frederikshavn kommune etter kommunalreformen i 2007. Sæby ligger øst i Vendsyssel i Region Nordjylland, Danmark. Byen har 8.392 innbyggere (2006), og ligger ved Kattegat 12 km sør for Frederikshavn. Nær Sæby ligger herregården Sæbygaard og ca. 15 kilometer mot sørvest finner man slottet Voergaard med sitt karakteristiske åttekantede tårn.

Sæbys segl fra 1584
Sæby oppstod som fiskerby på 1200-tallet, og ble i middelalderen ofte kalt *Mariested* etter byens kloster. Biskopen av Børglum brukte den gode havnen i Sæby Å til utskipning av sine jordbruksprodukter.

I 1462 fikk byen et karmelitterkloster som fikk pavelig bekreftelse i 1475. Dette var et tigger-munkekloster innstiftet for *Sta Maria av Karmelfjellet*, og deres kirke var også sognekirke for stedet. Klostret ble nedlagt med reformasjonen i 1536.

Borgere av Sæby nevnes i 1466. Byen fikk byrettigheter av biskopen først i 1524, trolig på bakgrunn av eldre privilegier.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** VIAF **·** GND **·** GeoNames
 |

Portal: Danmark
***Sånn er livet*** er et norsk radioprogram som gikk på NRK Radio fra 1985 til 2011. Programmet var faktaorientert og handlet om aktuelle samfunnsforhold og mennesker. Innslagene bestod ofte av intervjuer og utdypende debatter. Et gjennomgangstema var etiske veivalg som enkeltmennesker ble stilt overfor. Programmet ble sendt på P2 og gikk alle hverdager mellom klokka 10 og 11. 

I 2011 ble programmet nedlagt og innholdet delvis videreført til det nye samfunnsmagasinet *Ekko*.

I 2006 ble programmet tildelt prisen for Årets radioprogram.

Programmet hadde opp gjennom årene en rekke programmedarbeidere, blant annet Olga Meyer, Astrid Brekken, Kristin Moksnes, Nils R. Ringdal, Anne Skard, Elisabet Steiro, Jan Erlend Leine, Jan Birger Arentz, Lise Borchgrevink, Øystein Rakkenes og Rikke Eckhoff. Programmet forbindes også med radiolegenden Wenche Margrethe Myhre.

Første program gikk på lufta den 3. januar 1985. Siste program gikk fredag 28. januar 2011.

Referanser
----------

1. ↑  «Endrer sendeplanen igjen». *Klassekampen*. 4. januar 2011. Besøkt 23. januar 2019.
2. ↑  NRK (20. oktober 2006). «Ble årets programleder». *NRK*. Besøkt 23. januar 2019.
**Såpe** er stoffer, nærmere bestemt alkalisalter, som brukes til å løsne smuss fra overflater som hud og klær. Natriumsalter brukes til å lage faste såper, mens kaliumsalter brukes til å lage flytende såper.

Historie
--------

Ved å legge bladene av såpenellik (Saponaria officinalis) i vann får man såpe. Såpe kan lages ved å blande fett, for eksempel planteolje eller dyrefett, med aske og vann. De eldste kjente bevisene for bruk av såpe er 4800 år gamle, fra datidens Babylon. En babylonsk oppskrift på produksjon av såpe, skrevet på en leirtavle, er 4200 år gammel. Under utgravingene etter vulkanutbruddet i Pompei i år 79 fant man en såpefabrikk. 

Ordet 'såpe' har sammenheng med protogermansk 'saipo', som ble til latinsk 'sapo'.

Produksjon
----------

### Syrekatalysert hydrolyse

Ved syrekatalysert hydrolyse av triglyserider dannes fettsyrer som ved nøytralisering med lut gir såpe. For eksempel:

stearinsyre + lut → såpeløsning → fast såpe (natriumstearat)

C17H35COOH(l) + NaOH(aq) → C17H35COO-(aq) + Na+(aq) → C17H35COONa(s)
Hydrokulose er det som skaper reaksjonen mellom atomene.

### Basisk hydrolyse

Ved basisk hydrolyse av triglyserider dannes fettsyrers alkalisalter (såpe) og glyserol. For eksempel:

Virkning
--------

Når en fast såpe løses i vann får vi en løsning med natriumioner og fettsyreioner. For eksempel:

C17H35COONa(s) → C17H35COO-(aq) + Na+(aq)

Vann er et godt løsemiddel, men det er polart og løser derfor ikke upolart smuss. Fettsyreionene, *såpeanionene*, derimot, har en hydrofob upolar del og en hydrofil polar del:

Såpeanionene kiler seg inn mellom vannmolekylene i overflaten og reduserer derfor overlatespenningen i vannet. Da preller ikke vannet av, men fukter tøyet. Etter hvert som konsentrasjonen av såpe øker, dannes det et enmolekylært lag av såpeanioner på overflaten og i løsningen dannes det *miceller*. En micelle er en gruppe såpeanioner som er gått sammen i en kuleliknende form der hydrokarbon-halene peker innover mot sentrum av kulen, og de polare hodene ligger ytterst og danner hydrogenbindinger med vann. En micelle inneholder 50-100 såpeanioner så illustrasjonen er ikke helt nøyaktig :

Den upolare delen av såpeanionene søker seg vekk fra det polare vannet og fester seg på smuss. De trenger seg også inn mellom fibrene og mellom fiber og smuss slik at smusset løsner. Den upolare delen av såpeanionene binder seg til fettet slik at de (såpeanionene) ligger som en film rundt hver enkelt fettdråpe. Filmen gjør at dråpene ikke slår seg sammen og ikke fester seg til tøyfibrene igjen. Såpeanionene som festet seg til fibrene har den polare delen ut mot vannet, og vil derfor frastøte filmen rundt det frigjorte fettet.

Se også
-------

* Vaskemidler

Eksterne lenker
---------------

* Miljødirektoratet: Kjemikalie
* Miljøstatus i Norge: Miljøgifter

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** GND **·** LCCN **·** NDL **·** NKC
 |
**Markus Rotvold** (født 2. oktober 1914 I Tromsø, død 30. mars 2012 samme sted) var fra Tromsø, deltok i kampene rundt Narvik i 1940 under andre verdenskrig og var en av dem som loset den jødiske familien Smith over til Finland fra Signaldalen i 1940. Denne hendelsen gjorde at han fikk medaljen Righteous Among the Nations (Rettferdige blant nasjonene) av den israelske ambassadøren Miryam Shomrat i august 2006. Han mottok samme år Tromsø kommunes kulturpris.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Markus Rotvold ble fødi i Storgatbakken i Tromsø. Han var på båt på Ishavet allerede som 14-åring. Han har også vært aktiv i Tromsøs revyliv siden ungdommen. I sin ungdom var Markus Rotvold dessuten politisk aktiv i AUF. Før krigen var han sekretær i de arbeidsløses forening.

### Innsatsen under krigen

Markus Rotvold begynte motstandsarbeide allerede før krigen. Han gikk ombord i tyske trålere som lå i havn i Tromsø for å fortelle hva Hitler stod for. 9. april ble han arrestert av tyskerne i Narvik, men klarte å rømme.[] Han deltok senere i kampene rundt Narvik.

Sammen med Kåre Kleivan var Markus Rotvold senere på tur til Finland. På fjellet traff de den jødiske familien Smith fra Tromsø, som hadde ligget i skjul i Balsfjord og nå prøvde å komme seg til Finland. Kleivan og Rotvold tok ansvaret for å hjelpe familien frem. Rotvold bar en av de minste i familien i ryggsekken.

### Etter krigen

Etter krigen vervet han seg i marinen i noen år. Rotvold avsluttet sitt yrkesaktive liv som kioskeier da han overtok kiosken ved fryseriet på Strandvegen etter sin tante. 

Hans innsats i Tromsøs revy- idretts- og yrkesliv, samt hans heltemodige innsats under krigen, dannet bakgrunnen for kulturprisen han mottok av Tromsø kommine i 2006. Pengene Rotvold fikk med kulturprisen, ga han til Tromsø Sanitetsforening, Tromsø Bymisjon, Bjørg Karin Macks innsamlingsaksjon til kapellet, og til Frelsesarmeen.

Referanser
----------

1. 1 2   The Righteous Among the Nations Database[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Markus Rotvold er død Nordlys 30. mars 2012

Eksterne lenker
---------------

* Kulturprisen fra Tromsø kommune
* Hedret med den israelske medaljen Righteous Among the Nations

Portal: Andre verdenskrig
**Sulitjelma-affæren** er ettertidens betegnelse på en konflikt mellom arbeidere og politi i gruvesamfunnet Sulitjelma i 1918. Lensmannen ble forhindret da han skulle pågripe en av Sulis-arbeiderne, og det hele utviklet seg over tid til aksjoner med væpnet politi, politisk strid - og fengselsstraffer for flere.

Stridens kjerne var arbeideren Johan Medby fra Rognan, som var dømt i en tidligere sak, men ennå ikke hadde sonet. Våren 1918 jobbet han i Sulitjelma, der den lokale lensmannen troppet opp for å pågripe ham. Rett etter den russiske revolusjonen rådde det imidlertid sterke antimilitaristiske strøminger blant norske arbeidere, med tilsvarende liten respekt for ordensmakten. Lensmannen måtte i første omgang returnere med uforrettet sak.

Han kom selvsagt sterkere tilbake. Neste gang møtte han sammen med underlensmannen, politimesteren i Bodø og en sersjant fra Fauske. Alle stilte uniformert og bevæpnet. De fant også Medby, som frivillig fulgte med. Hans arbeidskamerater grep imidlertid inn, avvæpnet øvrigheten og plasserte de uniformerte på jernbanen fra Sulis ...

Nå ble det hele en sak for offentligheten, med avisoppslag, politisk strid og krav om at regjeringen måtte gripe inn. Denne gangen ble det bestemt at underoffisersskolens elever i Trondheim skulle sendes til Sulis. Nå ble det imidlertid mobilisert i Trondheim, der aksjonerende arbeidere ville forhindre at «bondeskolegutter» med våpen skulle sendes mot ubevæpnede arbeidere. Da ekspedisjonen skulle av gårde ble det regelrette kamper mellom politi og arbeidere på Brattøra i Trondheim. To av de involverte ble i ettertid idømt fengselsstraffer.

Da denne siste ekspedisjonen endelig nådde Sulis fant de heller ikke noen Medby. Han hadde trolig «tat apostlenes heste fat og vandret over de høie fjelde».

I ettertid ble elleve Sulitjelma-arbeidere tiltalt i denne saken. Seks fikk til sammen 256 dagers fengsel, de andre betinget dom.

Kilder
------

* Side 338-339. Arvid G. Hansen: *Den Røde Ungdom*, NKUs Forlag, Kristiania 1923
**Maxwells demon** er en benevnelse på et fysikalsk paradoks beskrevet av blant andre James Clerk Maxwell.

Premisser
---------

Termodynamikkens andre hovedsetning sier at entropien i et lukket system aldri kan minke med tiden. Om det finnes to lukkede gassbeholdere ved samme temperatur og en ventil i mellom, så kommer temperaturen til å forbli den samme.

Selvmotsigelsen
---------------

Vi forestiller oss nå en liten intelligent skapning, kalt Maxwells demon, som kan åpne og lukke ventilen. Demonen slipper gjennom de raske gassmolekylene fra beholder A til B, og de langsomme fra B til A. Etter tilstrekkelig lang tid kommer partiklenes middelhastighet, og altså temperaturen, til å være høyere i beholder B enn A. Dette skulle innebære at den totale entropien har blitt redusert.

Løsningen
---------

For at Maxwells demon skal vite når det er på tide å åpne og stenge ventilen må den ha informasjon om de innkommende gassmolekylene. Informasjon kan betraktes som «negativ entropi». For å få denne informasjonen ville demonen være tvunget til å interagere med molekylene, for eksempel ved å beskyte dem med fotoner. Denne interaksjonen ville gi en nettoøkning av entropien, og således er en entropiminskende demon en umulighet.

Kilder
------

* (no) Maxwells demon i Store norske leksikon

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica
 |
**Apache OpenOffice Writer** (tidligere OpenOffice.org Writer) er tekstbehandlingsdelen av Apache OpenOffice-programvaren. Writer er en tekstbehandler som kan sammenlignes med Microsoft Word, med omtrent de samme funksjonene.

Som med hele Apache OpenOffice-pakken kan Writer brukes på mange plattformer, inkludert MacOS, Microsoft Windows, Linux, FreeBSD og Solaris.

Funksjoner
----------

Writer kan åpne og lagre i mange formater, inkludert OASIS Open Document Format (standardformat siden versjon 2.0), Microsoft Words DOC, RTF og XHTML.

Writer har en del funksjoner som ikke finnes i Word, hvorav en av de mest brukte er muligheten til å eksportere til PDF direkte i programmet.

Se også
-------

* Apache OpenOffice
* Microsoft Word

Referanser
----------

1. ↑  «Announcing Apache OpenOffice 4.1.14». 27. februar 2023. Besøkt 2. mars 2023.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (it) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) OpenOffice.org Writer – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) OpenOffice.org Writer – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (no) Writers Ofte Spurte Spørsmål

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | NKC
 |
**Walsum kraftverk**  er et omfattende varmekraftverk med flere historiske byggetrinn, i Duisburg i delstaten Nordrhein-Westfalen i det vestre Tyskland. Det har en installert produksjonskapasitet på 710 MW, fordelt på 3 fortsatt operative blokker levert av MAN og Siemens. Innen 2010 bygges en ny Hitachi-blokk ***Walsum-10*** på 750 MW, og anlegget når 1 460 MW effekt.

Anlegget ble påbegynt omkring 1959 og stod ferdig i 1988, mens *Walsum-ao* gjennomførte sin første kokertest for det nye anlegget i 2009. Brenselkilden er kull. Operatør er energiselskapet STEAG AG. 

De totale CO2-utslippene i 2008 var ca. 2 024 500 tonn, mens det samme årets kvote var 1,543 mill tonn.

Se også
-------

* Liste over verdens største kullkraftverk

Referanser
----------

1. ↑   transparency.entsoe.eu, besøkt 1. mai 2021[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  EU – liste over CO2-utslipp per installasjon.

Eksterne lenker
---------------

* IndustCards – «Coal-Fired Plants in Nordrhein-Westfalen».

Portaler: Tyskland | Energi
**Walter «Walt» Lloyd** er en fiktiv figur som ble spilt av skuespilleren Malcolm David Kelley i den amerikanske TV-serien *Lost*. Denne serien følger livene til over førti overlevende etter et flykrasj på en mystikk øy i Stillehavet. Walt er introdusert i første episode. Han er den 10 år gamle sønnen til Michael Dawson (spilt av Harold Perrineau).

Walt opptrer i over tretti episode av Lost, hovedsakelig i seriens innledende del, og er deretter mer ujevnt opptreden, og opptrer på nytt i epilogen, «The New Man in Charge». Gjennom hele serien er han kun sønnen til en hovedfigur. Innledningsvis har Walt og Michael et dysfunksjonelt forhold, noe som får Walt til å danne vennskap med andre overlevde som Locke og Sun. Walt forlater øya på en flåte med Michael og to andre overlevende i løpet av episode «Exodus», men blir kidnappet av en gruppe fiendtlige øyboere kjent som «de andre». Walt er deretter løslatt av de andre i episode «Live Together, Die Alone», som hevder at han var «mer enn de kunne håndtere», og han og Michael forlater øya på nytt ved slutten av sesong to.

Da serien opprinnelig ble utviklet hadde manusforfatterne av *Lost* sett for seg at Walt skulle ha overnaturlige evner, slike som eksempelvis å tilkalle ville dyr med telepati, men det ble forkastet senere. Da skuespilleren hadde blitt eldre og han i liten grad kunne framstille en ti år gammel gutt, ble figuren skrevet ut av serien.

Referanser
----------

1. ↑   Bender, Jack (24. mai 2006): «Live Together, Die Alone». *Lost. Season 2. Episode 23*. ABC.

Se også
-------

* Liste over rollefigurer i Lost

Eksterne lenker
---------------

* «Walt Lloyd»[*død lenke*] på *Lostpedia*[*død lenke*], en egen wiki for serien
* *Walt Lloyd* på *Lost Wikia*
* Promoteringsfoto av Walt Lloyd på *Lost-Media*