recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Boris Kustodjevs maleri *Bolsjevik* (1920)
**Bolsjevik** (russisk: *большевик*, *bolsjevik*, «flertallsmann»; flertall: *большевики*, *bolsjeviki*; det russiske ordet for «flertall» er *большинство,* *bolsjinstvo*) var opprinnelig et medlem av «majoritetsfraksjonen» i det russiske arbeiderpartiet ledet av Vladimir Lenin. Den andre fraksjonen var kjent som mensjeviker («minoritetsmenn»). Partiet ble splittet under partikongressen i 1903. Kort etter at bolsjevikene kom til makten gjennom den russiske revolusjonen i 1917, endret de partiets navn til «Det all-russiske kommunistpartiet (bolsjevikene)». Det var først i 1952 at «bolsjevikene» ble strøket fra partinavnet.

Bolsjevikene, som ble grunnlagt av Vladimir Lenin, var i 1905 en masseorganisasjon bestående hovedsakelig av arbeidere under et demokratisk indre hierarki styrt av prinsippene for demokratisk sentralisme som betraktet seg selv som ledere av den revolusjonære arbeiderklassen i Russland. Deres overbevisning og praksis ble ofte referert til som bolsjevisme. Den bolsjevikiske revolusjonære lederen Lev Trotskij benyttet vanligvis begrepene «bolsjevisme» og «bolsjevik» etter hans landflyktighet fra Sovjetunionen for å skille mellom hva han anså var sann leninisme og det regime innenfor staten og partiet som vokste fram under Josef Stalin.

Referanser
----------

1. ↑  Søk etter *Bolsjevik* i Bokmålsordboka og Nynorskordboka eller i Det Norske Akademis ordbok
2. ↑  Mensjevik er avledet fra *men'shinstvo*, «minoritet», som kommer fra *men'she*, «mindre».
3. ↑  Suny, Ronald Grigor (1998): *The Soviet Experiment*. London: Oxford University Press. ISBN 9780195081053. ss. 57

Eksterne lenker
---------------

* *Bolshevism, the Road to Revolution*, av Alan Woods
* Chronology of the Bolshevik Party World History Database
* The Bolsheviks and Workers Control, av Maurice Brinton

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** VIAF **·** LCCN **·** SUDOC **·** NKC
 |
**Arnt Severin Ulstrup** (født 24. september 1862 i Brekkestø, død 14. juli 1922) var en norsk politiker og stortingsrepsresentant for Høyre. Han representerte Østerrisør på Stortinget i periodene 1910-1912 og 1913-1915. Utenom politikken var han lege. Han var sønn av skipsfører og gårdbruker Andreas Gertinius Axelsen og Severine Kristine Ulstrup.

Ulstrup ble student i 1883 og var ferdig utdannet cand.med. i 1890. Han praktiserte først som lege i Lillesand i 1890, men flyttet til Risør i 1891 og ble bylege der i 1910. Fra 1. januar 1914 var han stadslege i Risør. Han var en aktiv organisasjonsmann med mange verv. Han var blant annet en periode direktør i sparebanken i Risør, samt stifter og formann i en foreninger som Risør havfiskefond og Risør og omegns fiskeriførening.

Stortingskomiteer
-----------------

* Næringskomiteen 1910-1912
* Næringskomiteen 1913-1915 (tidvis som nestleder)

Referanser
----------

1. ↑   Stortinget og statsraadet: 1814–1914. B. 1 D. 2 : Biografier L-Ø : samt tillæg, side(r) 915[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Stortinget og statsrådet : 1915–1945. B. 1 : Biografier, side(r) 54[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Vestlandske Tidende, utgitt 14. juli 1922[Hentet fra Wikidata]
4. ↑  Norsk samfunnsvitetenskapelig datatjeneste: Arnt Severin Ulstrup

Eksterne lenker
---------------

* (no) Arnt Severin Ulstrup hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Historisk befolkningsregister
 |
**Danmarks Kommunistiske Parti** (DKP) er et dansk politisk parti som ble stiftet 9. november 1919 som Danmarks Venstresocialistiske Parti. Partiet skiftet navn i 1920. Stiftelsen av partiet hadde utspring i den radikalisering av venstresiden i dansk politikk, som fant sted under og etter første verdenskrig og som tok inspirasjon av den russiske revolusjon i 1917.

Historie
--------

I august 1941 vedtok det danske Folketinget kommunistloven som innebar at DKP ble forbudt. I årene 1945 til 1990 utga kommunistene en dagsavis, *Land og Folk*. 

I 1989 dannet kommunistene sammen med Venstresocialisterne og Socialistisk Arbejderparti partiet Enhedslisten, som i 1994 kom inn på Folketinget.

Partiformenn:

* Aksel Larsen (1932–58)
* Knud Jespersen (1958–77)
* Jørgen Jensen (1977–87)
* Ole Sohn (1987–91).

Etter 1991 har partiet hatt en kollektiv ledelse fram til 2003 da Henrik Stamer Hedin (2003 – ) ble formann.

Referanser
----------

1. ↑  .
2. ↑  .
3. ↑  103982@au.dk. «Danmarks Venstresocialistiske Partis Program 1919». *danmarkshistorien.dk* **(dansk)**. Besøkt 26. august 2021.

Litteratur
----------

* Ib Nørlund: *Det knager i samfundets fuger og bånd*, Rids af dansk arbejderbevægelses udvikling, 1959, 3. udg. 1972

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Danmarks Kommunistiske Parti – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

Portal: Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** NKC
 |
**Boas** (hebraisk: בֹּעַז – *Bṓʿaz*, «styrke»; gresk: Βόες – *Bóes*) er i Det gamle testamentet en rik mann som giftet seg med Rut. De to ble foreldre til Obed og gjennom ham ble de kong Davids oldeforeldre.

**Boas** er også den nordlige av to tvillingsøyler som sto ved den vestlige porten eller inngangen til Salomos tempel, det første tempelet i Jerusalem. Det sydlige het Jakin. Kapitélet på toppen av søylene hadde form av liljer og representerte harmoni og balanse.

Andre Krønikebok i Bibelen forteller om Salomos tempel og de to store søyler foran tempelet:

*Så reiste han søylene foran templet, den ene på høyre side og den andre på venstre side; den til høyre kalte han Jakin og den til venstre Boas.*

Referanser
----------

1. ↑  Johnstad, Gunnar; Det Norske bibelselskap (1983). *Navn i Bibelen* (2. oppl. utg.). Oslo: Det Norske bibelselskap. ISBN 9788254100547.

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** GND **·** LCCN
 |
**Holckenhus** er en eiendom i Københavns Indre By tegnet av arkitekten Philip Smidt (1855–1938).

Bygningen er fra 1893 og støter opp til Dantes Plads, H.C. Andersens Boulevard, Vester Voldgade og Stormgade. Den er oppført med inspirasjon fra fransk renessanse, hvilket særlig kan ses i de tårnaktige hjørner med franskinspirerte tårntak.

Historie
--------

Eieren av Ny Carlsberg Glyptotek, brygger og kunstmesen Carl Jacobsen, solgte grunnen til byggherren Schioldann rett før eiendommens oppførelse i årene 1891–1893. Bygningen ble oppkalt etter kommandat *Holcks Bastion* på Vestervold og har en etasje mot gatenivå, stue, beletasje, tre normaletasjer og taketasje. Fasadene ble opprinnelig utført i røde mursten med dekorasjoner i malt sement, senere fikk overflaten en kraftig rød og gullig bemaling. Etasjen i gatenivå og beletasjen har hjørnekvadre i granitt.

Kunstnerboliger
---------------

Fra Holckenhus stod ferdig har tårnatelierene huset ca. 70 malere deriblant Emil Nolde, Harald- og Agnes Slott-Møller, Bertha Wegmann, Peder Severin- og Marie Krøyer. Kristian Zahrtmann drev på begynnelsen av 1900-tallet en malerskole i Holckenhus.

Atelierleilighetene er bygget med seks meter takhøyde, og har godt utsyn over Indre Bys tak. Opprinnelig var det kun beboelsesleiligheter i Holckenhus, men siden er også butikker og kontorleiemål kommet til.

Referanser
----------

1. 1 2  «Holckenhus». *kbhbilleder.dk* **(dansk)**. Besøkt 26. mai 2019.
2. ↑  «Politikere magtesløse i sag om kunstnerhus». *minby* **(dansk)**. 19. september 2018. Arkivert fra originalen 26. mai 2019. Besøkt 26. mai 2019.
3. ↑  W, Maria; W, el Kaspar Bonnén Anette Birck Jesper Egevang Maria; form, el er billedkunstner i Holckenhus Kaspar Bonnén er billedkunstner i Holckenhus Anette Birck er; Holckenhus, for Holckenhus’ beboerrepræsentation Jesper Egevang er beboer i (26. mai 2019). «Red Københavns kronjuvel». *Politiken* **(dansk)**. Besøkt 26. mai 2019.
4. ↑  «Holckenhus, København V». *web.archive.org*. 26. juni 2018. Archived from the original on 26. juni 2018. Besøkt 26. mai 2019. CS1-vedlikehold: Uheldig URL (link)
5. ↑  «Foreningen kunsten i Holckenhus». *Foreningen kunsten i Holckenhus* **(dansk)**. Besøkt 26. mai 2019.
6. ↑  «For godt til at være sandt». *borsen.dk*. Besøkt 26. mai 2019.

Portal: Danmark
**Agnes «Agga» Frich** (født 13. juni 1880 i Bergen, død 21. april 1952 i København) var en norsk skuespillerinne, operasangerinne og sangpedagog.

Familie
-------

Agga Frich var datter av bakermester David Frich og Engel Carolina «Lena» Jürgensen. Hun ble 20. mai 1911 gift med bladbestyrer i København Ferdinand Ludvig Sørensen (1873-1947).

Liv og virke
------------

Agga Frich debuterte ved Den nationale Scene i fødebyen Bergen 26. desember 1897 i rollen som *Fanchon* i *En liden Hex*. Hun var ansatt ved dette teatret til år 1900.

I 1908 opptrådte Frich ved en konsert i Greifswald, der hun fremførte flere arier, blant annet fra Carmen og flere norske folkesanger. Hennes opptreden vekket betydelig begeistring, og i den lokale pressen skrev man blant annet at i «Habaneraen fra *Carmen* bød frøken Frich en fint gjennemtenkt karakteristisk Ytelse og lagde fremfor alt for Dagen et temperament, som rev Publikum med, og en ægte inderlig Lidenskab».

I 1912 medvirket hun i stumfilmen *Alt for Norge*. Denne filmen regnes som tapt.

En periode ga Agga Frich sangundervisning i fødebyen Bergen. Mot slutten av livet livnærte Frich seg gjennom bridgeundervisning i København.

Roller i utvalg
---------------

* *Fanchon* i *En liden Hex* av George Sand (Den nationale Scene, 1897)
* *Ellen* i *Hr. Tanquerays anden Kone* av Arthur Pinero (Den nationale Scene, 1898)
* *Annette* i *Theatret* av Gustav Esmann (Den nationale Scene, 1899)
* *Helga* i *Geografi og Kærlighed* av Bjørnstjerne Bjørnson (Den nationale Scene, 1899)
* *Regina* i *Prinsessen af Trapezunt* (Den nationale Scene, 1903)

Filmografi
----------

* 1912: *Alt for Norge*

Referanser
----------

1. ↑  *Morgenbladet 1908.01.19*. Norge, Oslo. 1908. s. 2.
2. ↑  *Arbeidet 1912.02.27*. Norge, Hordaland, Bergen. 1912. s. 3.
3. ↑  *Bergens tidende 1909.02.18*. Norge, Hordaland, Bergen. 1909. s. 3.
4. ↑  Wiers-Jenssen, H. (1926). *Nationale scene*. John Griegs forlag. s. 395.
5. ↑  Wiers-Jenssen, H. (1926). *Nationale scene*. John Griegs forlag. s. 400.
6. ↑  *Bergens tidende 1899.04.06*. Norge, Hordaland, Bergen. 1899. s. 2.
7. ↑  *Bergens tidende 1903.06.15*. Norge, Hordaland, Bergen. 1903. s. 2.

Kilder
------

* Jensson, Liv (1981). *Biografisk skuespillerleksikon*. Universitetsforl. s. 56. ISBN 8200056228.
***Hold hodet kaldt : sannheter og skrøner i klimadebatten*** (originaltittel på engelsk: *Cool It: The Skeptical Environmentalist's Guide to Global Warming*) er en bok skrevet av den danske professoren og forfatteren Bjørn Lomborg. Lomborg argumenterer i denne boken at mange av de utarbeidede og dyre tiltakene som er foreslått for å stoppe den global oppvarmingen vil koste hundrevis av milliarder dollar uten at dette vil gi ønsket avkastning, og at dette ofte er basert på følelser heller enn stringente vitenskapelige antagelser, og vil ha veldig liten effekt på temperaturen i mange tiår fremover.

Omtaler
-------

The New York Times sier

> In his short new book, "Cool It: The Skeptical Environmentalist’s Guide to Global Warming," Mr. Lomborg reprises his earlier argument with a tighter focus. He tries to puncture more of what he says are environmental myths, like the imminent demise of polar bears.
> 
> 
> The New York Times
> 
>

Litteratur
----------

* *Cool It: The Skeptical Environmentalist's Guide to Global Warming*, Knopf Publishing Group (2007-09-04), ISBN 9780307266927 (ib, 272 sider)

Se også
-------

* Bjørn Lomborg
* Verdens sande tilstand

Referanser
----------

1. ↑  Revkin, Andrew C. (13. november 2007). «Challenges to Both Left and Right on Global Warming». The New York Times. Arkivert fra originalen 5. juni 2015.

Eksterne lenker
---------------

* Omtale i Morgenbladet (Erik Tunstad)

Portaler: Litteratur | Danmark
**Aggada** eller **Aggadah** (arameisk אגדה: fortellinger, tradisjon; pl. *Aggadot* eller (askenasisk) *Aggados*) er jødiske religiøse tekster.

Selv om tekstene har vært nedskrevne siden 400/500-tallet, regnes de som en del av jødedommens «muntlige tradisjon», i motsetning til den skriftlige tradisjonen. Den muntlige tradisjonen representerer den autoritative tolkningen av og undervisningen om tanakh, som er jødenes navn på det gamle testamente. Aggada-tekster finnes både innenfor Talmud og i Midrashsamlinger.

Aggada er det episk fortellende stoffet i den jødiske religiøse litteraturen, i motsetning til Halakha, som inneholder resonnerende tekster om lovene og de religiøse forpliktelsene. Enkelt sagt er Aggada en samling av rabbinske prekener som har inkorporert i seg et allsidig innhold av folklore, historiske anekdoter, moralske formaninger og praktiske råd for mange av livets situasjoner, fra forretningsliv til helselære.

Eksempler på slike tekster er utgitt på norsk i antologien *Jødiske skrifter*, 2002.

Referanser
----------

1. ↑  Groth, Bente (2000). *Jødedommen*. Oslo: Pax. s. 67-68. ISBN 8253022077.
2. ↑  *Blant skriftlærde og fariseere: jødedommen i oldtiden*. Oslo: Verbum. 1984. s. 44. ISBN 8254302480.
3. ↑  Rian, Dagfinn (1993). *Kort innføring i jødedommen*. Oslo: Den norske israelsmisjon. s. 24. ISBN 8290808089.
4. ↑  Bente Groth i innledningen til antologien *Jødiske skrifter*, 2002

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF **·** BNF (data) **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** SUDOC **·** BNE
 |
**«Hold My Hand»** er en amerikansk populærmusikksang med melodi og tekst av Jack Lawrence og  Richard Myers. Den ble skrevet i 1950, men først publisert i 1953.

Hitversjonen i 1953 var en innspilling med Don Cornell. Produsent var Bob Thiele.

Sangen var med i spillefilmen *Susan lå her i natt* (*Susan Slept Here*)og var nominert til 1954 Academy Award for Best Original Song.

Den har blitt spilt inn på plate av Stanley Black, Vicki Carr, Nat King Cole og Enoch Light.

Larry Cross med orkester har også spilt inn «Hold My Hand».

Arild Andresen, piano med gitar og bass spilte den inn i Oslo 11. mars 1955 som første melodi i medleyen «Klaver-Cocktail Nr. 2» sammen med «Just One More Chance» og «Dedicated to You». Medleyen ble utgitt på 78-platen His Master's Voice A.L. 3513.

Norsk versjon
-------------

Arne Bendiksen har skrevet en norsk tekst. På norsk bærer den tittelen «Hånd i hånd». I Norge ble den utgitt på 78-paten Harmoni 601.

### Innspilling

* Sølvi Wang med orkester. Utgitt på 78-platen His Master's Voice A.L. 3502 i 1955.

Referanser
----------

1. 1 2   Rice, Jo (1982): *The Guinness Book of 500 Number One Hits* (1st ed.). Enfield, Middleserx. Guyiness Superlatives. Side 15 ISBN 0-85112-250-7
2. ↑  Susan Slept Here – Soundtracks hos Internet Movie Database
3. ↑  Susan Slept Here – Awards hos Internet Movie Database
4. ↑  Se plateetiketten

Eksterne lenker
---------------

* Jack Lawrences fortelling om sangens historie
**Rasmus Guldhammer Poulsen** (født 9. mars 1989 Vejle) er en dansk syklist. Han har blant annet vunnet Liège – Bastogne – Liège for U23, og syklet for det amerikanske ProTour laget Team HTC-Columbia i 2010-sesongen. Etter den sesongen valgte han å gå droppe proffsatsingen.

Karriere
--------

Rasmus Guldhammer utmerket seg som syklist allerede i 2007 da han vant flere sykkelritt for Juniorer. I 2008 fikk han signerte han en kontrakt med sitt første profflag. Team Designa Køkken var laget han syklet for under hele 2008 sesongen, men han hadde en svak sesong med kun en seier i et nasjonalt ritt i Danmark. I 2009 syklet han for et annet dansk lag, Team Capinordic. Han syklet bra og fikk flere gode resultater blant annet i U23 ritt. Han vant Liège – Bastogne – Liège og ble nummer to i Flandern rundt i U23 klassen. Senere gjorde han også en god innsats i Danmark rundt der han til slutt endte opp med en fjerdeplass sammenlagt og som vinner av ungdomskonkurransen. Så gikk turen videre til det amerikanske ProTour laget Team HTC-Columbia.

Resultater
----------

2009
Liège – Bastogne – Liège U23
2.-plass, Ronde van Vlaanderen U23
4.-plass sammenlagt og ungdomskonkurransenPost Danmark Rundt
1. og 2. etappe, Grand Prix du Portugal
2014
Hadeland Grand Prix

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Rasmus Guldhammer – UCI Rediger på Wikidata

* (en) Rasmus Guldhammer – ProCyclingStats Rediger på Wikidata

* (en) Rasmus Guldhammer – Cycling Archives Rediger på Wikidata

* (en) Rasmus Guldhammer – Cycling Quotient Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
Faksimile av *Aggershusiske Acter*.
**Aggershusiske acter** eller **Aggershusiske acters første quartaels summariske beskriffelse paa nerverende aar 1644 flitteligen samlet oc forfattet** regnes som det første forsøk på å etablere en periodisk presse i Norge.

Det er allment antatt at sokneprest og humanist Kjeld Stub må ha vært den anonyme utgiver (Myhre 1944:76). Et opptrykk utkom på Thronsens forlag i 1883, basert på det eneste kjente eksemplarer. Dette befinner seg på Kungliga biblioteket i Stockholm, og er ikke komplett, men består av 12 upaginerte blad i mindre kvartformat. En privat hånd har senere nummerert sidene fortløpende fra 1 til 58, og ender i april 1644.

Hva intensjonen med utgivelsen kunne være, er uklart, og denne uvissheten er førte også til at overbibliotekar Egil A. Tveterås i *Norsk tidsskriftindeks* reiste en viss tvil, og spurte retorisk om utgivelsen egentlig burde kvalifisere til betegnelsen periodisk?

Eksterne lenker
---------------

Gjenutgivelsen i 1883 av hva som finnes bevart av *Aggershusiske Acter*.
[Faksimilieutgave ]

Litteratur
----------

* Myhre, Olav 1944: *Svunne tiders sensasjoner. Streiftog gjennem norsk pressehistorie*. Oslo: Jacob Dybads forlag.

Portal: Litteratur
**Agglutinerende språk** (fra latin: *lime til*) brukes i språktypologien om syntetiske språk der de grammatiske morfene føyes til de semantiske morfene på en slik måte at grensa mellom morfene er noenlunde tydelig. Termen ble introdusert av Wilhelm von Humboldt i 1836 for å klassifisere språk morfologisk.

I agglutinerende språk har hver av de grammatiske morfene en identifiserbar mening, de grammatiske morfene føyes til uten at det skjer en indre bøying i rotmorfemet, og uten at de enkelte morfene blander seg med hverandre eller påvirker hverandre. I tyrkisk står *-ler* for flertall, *-den* er ablativ (frastedskasus), *-im* er eieform i førsteperson entall. Rotmorfemet *ev* («hus») kan da forbindes med disse til *evlerimden*, «fra mine hus». I ungarsk blir hvert grammatikalsk forhold uttrykt ved tilføyelse av et nytt klart adskilt bøyningsledd. For eksempel *mann* er på ungarsk i nominativ *ember* (entall) og *emberek* (flertall), mens akkusativ er *emberet* og *embereket*

Syntetiske språk som ikke er agglutinerende kalles flekterende eller *fusjonerende språk*. Det er ikke et skarpt skille mellom agglutinerende og flekterende språk, men glidende overganger. For eksempel har norsk preg av begge systemer, idet vi både har svake verb med en tempusending tilføyd den uforandra rota, og sterke verb med indre bøying.

Referanser
----------

1. 1 2  Aikhenvald, A. Y. (2007). Typological distinctions in word-formation. *Language typology and syntactic description,* 3, 1-65.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** GND
 |
**Carlos Soria** (født 1. mars 1949, død 1. januar 2012) var en argentinsk advokat og politiker. Han døde 1. januar 2012, fra et skuddsår, under ikke-fastsatte omstendigheter. 

Soria ble immatrikulert ved Universitetet i Buenos Aires og han tok sin juridiske embetseksamen i 1973. Soria ble gjenvalgt som ordfører i General Roca i 2007, da han fikk overveldende 73% av stemmene. Soria døde 1. januar 2012, under nyttårsfeiringen med sin familie. Han ble skutt i ansiktet og ble umiddelbart fraktet til et nærliggende sykehus, hvor han døde få minutter etter ankomst. Politiet har fremdeles ikke fastslått om dødsfallet var forårsaket av en ulykke eller om det var et attentat. Hans kone ble først mistenkt etter å ha blitt sett kranglende med ektemannen tidligere på dagen. Den 61 år gamle Soria hadde få uker tidligere tatt over som guvernør i delstaten Río Negro. Viseguvernør Alberto Weretilneck, som tok over som guvernør etter Soria, uttalte i et intervju at det er opp til rettssystemet å finne ut hva som skjedde.

Referanser
----------

1. ↑   directoriolegislativo.org[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   «BBC News - Argentine governor Carlos Soria killed by gunshot», besøkt 16. oktober 2012[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted for Río Negro-provinsen
* Soria/Weretilneck 2011
**Keith Raymond Christiansen** (født 14. juli 1944 i Fort Frances i Ontario i Canada, død 5. november 2018 i Duluth) var en amerikansk ishockeyspiller som deltok i De olympiske vinterleker i 1972 i Sapporo.

Han gikk på skole i International Falls i Minnesota.

Christiansen vant en olympisk sølvmedalje under Vinter-OL i 1972 i Sapporo. Han var med på det amerikanske laget som kom på andreplass i ishockeyturneringen bak Sovjetunionen. Det var seks lag som spilte i A-gruppen, det ble spilt en enkeltserie der alle lagene møttes én gang. Sovjetunionen vant serien med ti poeng foran USA og Tsjekkoslovakia som begge fikk seks poeng. USA kom foran Tsjekkoslovakia til tross for svakere målforskjell fordi de vant kampen mot Tjekkoslaovakia 5–1.[] Christiansen spilte alle seks kampene, inklusive kvalifiseringskampen til A-gruppen, og scoret ett mål i OL-turneringen.

OL-medaljer
-----------

* 1972 Japans flagg Sapporo - Sølv Sølv i ishockey USAs flagg USA

Referanser
----------

1. 1 2   www.startribune.com[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   (på en) *Olympedia*, 2006, Wikidata Q95606922,
3. ↑  «Former Fighting Saint, UMD, Olympic star Keith Christiansen dies at 74». *Star Tribune*. Besøkt 5. november 2018.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Keith Christiansen – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Keith Christiansen – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Keith Christiansen – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Keith Christiansen – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Keith Christiansen – Hockeydb.com Rediger på Wikidata

* (en) Keith Christiansen – Hockey-Reference.com Rediger på Wikidata
Kathe Lasniks plass, med DoGA til venstre. Foto: Helge Høifødt 
**Kathe Lasniks plass** er en parkaktig plass i bydel Grünerløkka i Oslo. Plassen ligger mellom Norsk Design- og Arkitektursenter (DogA) og Akerselva like ved Ankerbrua.

Plassen er oppkalt etter *Kathe Lasnik* (1927–1942), ei ung jødisk jente som blei drept i konsentrasjonsleiren Auschwitz-Birkenau. Hun er blitt kjent gjennom Espen Søbyes bok *Kathe, alltid vært i Norge*. Lasnik vokste opp i strøket og gikk på Møllergata skole. Kathe Lasnik gikk på Fagerborg skole da hun ble arrestert og deportert i 26. november 1942. Området har flere jødiske kulturminner: Jødisk museum ligger i nærheta, og det har tidligere vært synagoge i Østre Elvebakke 4 like ved.

Plassnavnet blei vedtatt av Grünerløkka bydelsutvalg 14. april 2011 som del av en pakke for å øke antall gater og plasser oppkalt etter kvinner.

Snublestein til minne om Kathe Lasnik er i Hertzbergs gate på Fagerborg

Referanser
----------

1. ↑  NRK (28. november 2003). «Den norske Anne Frank». *NRK*. Besøkt 5. mars 2023.

Kilder
------

* Protokoll og sakspapirer fra bydelsutvalgets møte (sak 46/11)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Kathe Lasniks plass, Oslo – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Oslo Byleksikon **·** Lokalhistoriewiki
 |
**Nicci French** er et pseudonym for det britiske ekteparet **Nicci Gerrard** (født 10. juni 1958) og **Sean French** (født 28. mai 1959), som skrev romaner innenfor spenningssjangeren psykologiske thrillere sammen.

Privat
------

Nicci og Sean ble gift i 1990 og siden 1999 har de levd i Suffolk i East Anglia, England. Nicci har to barn, Edgar og Anna, fra hennes første ekteskap, og paret har to døtre sammen, Hadley og Molly.

Skrivestil (som Nicci French)
-----------------------------

Forfatterne benytter seg av selvpåførte restriksjoner: hovedfiguren er alltid en sterk og samtidig sårbar kvinne, uavhengig og sta. De benytter seg ikke av virkelige fakta, kun personlige anekdoter, møter eller reiser. De skriver vekselvis, og deretter skriver om hverandres tekster.

Romaner som Nicci Gerrard
-------------------------

* *Things we knew were true* (2003)
* *Soham* (2004)
* *Simple in the Moonlight* (2006)
* *The Middle Place* (2008)
* *The Winter House* (2009)
* *Missing Persons* (2011)

Romaner som Nicci French (utvalg)
---------------------------------

* *Hvem drepte Natalie?*
* *Min elskede, min morder*
* *Kanalmorderen*
* *De levendes verden*
* *God natt, Miranda*
* *Å dø to ganger*
* *Datter savnet*

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Nicci French – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Offisiell nettsted for Nicci French hos Penguin Books

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** NLA **·** NDL **·** NKC **·** MusicBrainz
 |
**Nicaginae** er en underfamilie av biller som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea). De lever i løvskog. De ligner ikke på typiske hjortebiller, men er ganske små uten spesielt store kjever.

Utseende
--------

Små, avlange, brunlige hjortebiller. Hannene har ikke forstørrede mandibler, ulikt de fleste andre hjortebiller.

Levevis
-------

Lite er kjent om biologien til disse små billene. Slekten *Ceratognathus* har trolig larver i morken, død ved, mens *Nicagus*-artene finnes i sandete strandområder og det er trolig at larvene lever på undersiden av oppskylte drivved-stokker.

Utbredelse
----------

*Ceratognathus*-artene er utbredt i Australia, mens slekten *Nicagus* lever i Nord-Amerika og Japan.

Systematisk plassering
----------------------

Disse slektene har tradisjonelt vært plassert i underfamilien Aesalinae.

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
			* Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
				+ Underfamilien Nicaginae LeConte, 1861
					- Slekten *Ceratognathus* Westwood, 1838 – 14 arter
					- Slekten *Nicagus* LeConte, 1861 – 3 arter
					- Slekten *Protonicagus* Cai, Yin, Liu & Huang, 2017 - fossil slekt fra kritt-tiden

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Nicaginae* hos Fossilworks Rediger på Wikidata

* (en) *Nicaginae* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Aesalinae* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata
**George Coleman Eads III** (født 1. mars 1967) er en amerikansk skuespiller, best kjent for sin rolle som Nick Stokes i TV-serien *CSI: Crime Scene Investigation*.

Personlige liv
--------------

Eads ble født i Fort Worth i Texas og vokste opp i Belton, 60 miles nord for Austin, Texas sin hovedstad. Hans far er Arthur Coleman «Cappy» Eads og hans mor er Vivian Baker. Eads har en søster, Angela Eads Tekell, som er advokat i Waco i Texas. Eads' stefar, Dudley Baker, er en gynekolog. George ble uteksaminert fra Belton High School i 1985 og fra Texas Tech University i 1990 med en grad i markedsføring. Før han startet på sin skuespillerkarriere arbeidet han som selger av kopimaskiner samt selger av førstehjelps- og sikkerhetsrekvisita for Cintas.

Karriere
--------

For å satse på en skuespiller karriere flyttet Eads til Los Angeles i California i en pickup som han lånte av sin stefar. Når han ankom Los Angeles kunne han bare kjøre om dagen da begge hovedlysene ikke fungerte. Han fikk sitt store gjennombrudd i såpeoperaen *Savannah*. Selv om hans rollefigur døde i åpningsepisoden var han så populær at produsentene fortsatte å bruke han i tilbakeblikk og tilslutt skrev han inn i en fast rolle som den opprinnelige rollefigurens identiske tvilling.

Deretter hadde Eads gjesteroller på *ER*, samt at han arbeidet på fjernsynsfilmer som *Crowned and Dangerous* med Yasmine Bleeth i 1997.

I 2000 ble Eads en av hovedskuespillerne i CBS-serien *CSI*, hvor han spiller Las Vegas kriminalteknikkeren Nick Stokes.

Parallelt med *CSI*, har Eads arbeidet på noen flere fjernsynsfilmer, slik som 2003-filmen *Monte Walsh*, med Isabella Rossellini og 2004-filmen *Evel Knievel*, hvor han spiller Evel Knievel.

Filmografi
----------

### Hovedrolleinnehaver

* *Evel Knievel* (2004, TV) som Evel Knievel
* *Monte Walsh* (2003, TV) som Frank «Shorty» Austin
* *Second String* (2002, TV) som Tommy Baker
* *Just a Walk in the Park* (2002) som Adam Willingford
* *CSI: Crime Scene Investigation* (2000 – *d.d*, fjernsynsserie) som Nick Stokes
* *Grapevine* (2000, fjernsynsserie) som Thumper Klein
* *The Spring* (2000, TV) som Gus
* *Crowned and Dangerous* (1997, TV) as Riley Baxter
* *The Ultimate Lie* (1996, TV) som Ben McGrath
* *Savannah* (1996, fjernsynsserie) som Travis Peterson (pilot episode); som Nick Corelli (i serien)
* *Dust to Dust* (1994) som Black Wolf

### Gjesteroller

* *Two and a Half Men*

Referanser
----------

1. ↑  George Eads Biografi på TVGuide.com

Eksterne lenker
---------------

* George Eads Bio på CBS - CSI: Crime Scene Investigation
* (en) George Eads på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) George Eads i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (fr) George Eads på Allociné Rediger på Wikidata

* (en) George Eads på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) George Eads hos The Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) George Eads hos Behind The Voice Actors Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** BNE
 |
**Aulus Didius Gallus** var guvernør i romersk Britannia fra 52 til 57.

Han var konsul i 36 og ledet antagelig kavaleriet under invasjonen av De britiske øyer i 43. Deretter ledet han et felttog på Krim og ble prokonsul for Asia.

Gallus ble utnevnt til guvernør i Britannia i 52 på et tidspunkt hvor situasjonen var alvorlig på grunn av keltiske opprør. Han fokuserte på å slå ned disse opprørene, framfor å forsøke å utvide provinsen. Historikeren Tacitus mente at han var reaktiv og defensiv, men Gallus handlet antagelig etter ordre fra keiser Claudius. Keiseren mente at det ikke var verdt risikoen å forsøke å erobre resten av dagens Wales og områder i dagens Skottland, da dette kunne bety at de romerske styrkene forstrakk seg og ikke kunne forsvare provinsen effektivt. Gallus prioriterte derfor blant annet å bygge veier som tillot legionene å flytte seg raskt, samt grensefort som blant annet de ved Usk.

I hans tid som guvernør gjorde carvetieren Venutius opprør mot brigantenes dronning Cartimandua, som han tidligere hadde vært gift med. Fordi hun tidligere hadde utlevert opprørslederen Caratacus til romerne sendte Gallus styrker for å hjelpe henne. 


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Publius Ostorius Scapula** | **Romersk guvernør i Britannia**(52–57) | Etterfølger:**Quintus Veranius** |
**Damsgårdsfjellet** (317 moh.) er et av de syv fjell rundt Bergen og ligger vest for sentrum og rett nord for Olsokfjellet (353 moh.). Damsgårdsfjellet har navnet sitt fra Store og Lille Damsgård, gnr. 153 og 154 i Bergen. I eldre tid het gården Hásteinar og var trolig oppkalt etter fjellet.

På Bergen Turlags årlige syvfjellstur er Damsgårdsfjellet det andre fjellet man går over. Da har man fra før gått over Lyderhorn og har igjen Løvstakken, Ulriken, Fløyen, Rundemanen og Sandviksfjellet.

Panorama
--------

Damsgårdsfjellet i midten sett fra Fløyvarden på Fløyfjellet. Løvstakken til venstre og Lyderhorn bakerst til høyre.  Foto: Svein Harkestad

Se også
-------

* Damsgård
* Damsgård hovedgård

Eksterne lenker
---------------

* Bergen byleksikon på nett, om Damsgårdsfjellet

Strøk og boligområder i Bergen kommune

| * v
* d
* r
Laksevåg bydel |
| --- |
| 
* Alvøen
* Bjørndal
* Damsgård
* Godvik
* Gravdal
* Hetlevik
* Håkonshella
* Kjøkkelvik
* Kringsjå
* Loddefjorddalen
* Lyngbø
* Mathopen
* Melkeplassen
* Nygård
* Olsvik
* Vadmyra
* Damsgårdsfjellet
* Lyderhorn

 |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Bergen byleksikon **·** GeoNames
 |
**Norpipe** er navnet på to rørledninger fra Ekofisk, én for transport av naturgass, og én for transport av NGL og råolje fra norsk kontinetalsokkel.

Norpipe oljerørledning
----------------------

Oljerørledningen som eies av Norpipe Oil AS, krysser britisk kontinentalsokkel og har sitt landingssted i Teesside i Storbritannia. 

Ledningen er om lag 354 kilometer lang med en diameter på 860 mm (34 "). Ledningen starter på Ekofisk-komplekset der tre pumper er plassert på Ekofisk 2/4J. Om lag 50 km nedstrøms Ekofisk er det et innkoblingspunkt for britiske felt. To stigerørsplattformer, hver med tre pumper har tidligere vært tilknyttet oljerørledningen, men ble forbikoblet i henholdsvis 1991 og 1994.

 Oljeutskipningshavnen i Teesside og fraksjoneringsanlegget for utskilling av NGL eies av to britisk registrerte selskaper (Norsea Pipeline Ltd og Norpipe Petroleum UK Ltd). Disse selskapene drives av Phillips Petroleum Company U.K.

Rørledningen transporterer olje og NGL fra Ekofiskområdet (Ekofisk, Eldfisk, Embla og Tor), fra feltene Valhall, Hod, Ula, Gyda og Tambar, og fra de britiske feltene Fulmar, J-Block, Gannet, Auk, Clyde, Janice, Orion, Jade og Halley.

SDØE fikk en andel på 5 prosent i Norpipe Oil AS fra 15. oktober 2005 gjennom en reduksjon av Statoils andel i Norpipe Oil AS på 5 prosentpoeng.

Norpipe gassrørledning
----------------------

Gassrørledningen går fra Ekofisk til Emden i Tyskland. Den er 440 kilometer lang med diameter på 910 mm (36 "). Norpipe gassrørledning ble satt i drift i 1977 og ble konstruert for en levetid på 30 år. Rørledningen transporterer også gass fra feltene Valhall, Hod og Ula. 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Gamzigrad** (serbisk: Гамзиград) er et arkeologisk sted, spa og verdenarvsted i Øst-Serbia, nær byen Zaječar. Ved Gamzigrad ligger ruinene etter et stort romersk kompleks kalt Felix Romuliana. På grunn av ruinenes størrelse og de mange tårn trodde man lenge at ruinene var etter en romersk militærforlegning, men systematiske utgravinger etter 1953 avdekket at stedet har vært et romersk palass.

Historie
--------

I 1984 ble inskripsjonen «Felix Romuliana» oppdaget og mysteriet til Gamzigrad ble løst. Inskripsjonen fra 360 avslørte det fulle navnet til komplekset, som er nevnt i «Epitome» (skrevet 553-555 av Aurelius Victor and Procopius’ De Aedificiis). I «Epitome» finnes det opplysninger om at den romerske keiser Galerius ble født og begravet i Dacia, på stedet som heter Romulianum, oppkalt etter hans mor Romula.

Keiserpalasset ble bygget ved fødestedet til av en av tetrarkene, keiser Galerius (ca. 260- 311), den adopterte sønnen og svigersønn til keiser Diocletianus. Byggingen startet år 289, etter en seier over perserne som ga Galerius ære og berømmelse. Navnet Felix Romuliana ble gitt til minne om hans mor Romula, som også var prestinne i en hedensk kult. Galerius fikk bygget et storslått palass med murer og 20 tårn.
Komplekset med tempel og palass hadde tre hovedformål: et sted for å dyrke morens guddommelighet, et monument for hans gjerninger som keiser, og en luksusvilla der han kunne trekke seg tilbake etter at han hadde abdisert.

Galerius og hans mor er begravd på en høyde nær Felix Romuliana, kalt «Magura».

Palasset ble aldri bygget ferdig og det ble gitt til den kristne kirken på 300-tallet. Senere ble det ødelagt av hunere, før keiser Justitian I gjorde palasset om til en grensefestning på 500-tallet. Etter angrep fra slavere på slutten av 500-tallet ble stedet forlatt. I det 11. århundre ble det på nytt liv i komplekset, da slaviske bosetninger ble etablert på stedet.

Arkeologiske utgravinger har avdekket restene av et palassområde med mosaikker, bad og dører. Blant de mest betydningsfulle funnene er portrettet av romerske keisere laget av egyptisk lilla stein (porfyr) og mynter som hjelper arkeologene til presise dateringer.

Gamzigrad er et av de mest betydningsfulle romerske stedene i Europa. Integritet og ekthet dokumenteres ved at det har blitt foretatt relativt få utgravninger på stedet og at man ikke har forsøkt å restaurere de sterkt forringede gjenstandene.

I 2007 ble Gamzigrad-Romuliana, Galerius’ palass tatt med i UNESCOS verdensarvliste.

Bilder
------

* PorterPorter
* Mosaikk av gresk gud DionysusMosaikk av gresk gud Dionysus
* Ruiner av østportenRuiner av østporten
* Galerius' hode, funnet på stedetGalerius' hode, funnet på stedet
* MosaikkgulvMosaikkgulv
* Detalj av mosaikkDetalj av mosaikk
* Modell av Felix RomulianaModell av Felix Romuliana

Referanser
----------

1. ↑  Visit Serbia. *Felix Romuliana, home of the last Roman god*.
2. ↑  UNESCO. *Gamzigrad-Romuliana, Palace of Galerius*.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Gamzigrad – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** SUDOC **·** NKC
 |
**Gammelsei** er moden saltet sei på tønne. Seien fiskes i sommerhalvåret og saltes uten å bløgges, og den skal ha en viss modningstid. Gammelsei har vært en velkjent del av sjølberging langs kysten, men produktet har i mindre grad vært markedsført ut over det regionale. Bare i begrenset grad er denne svært varierende skikken dokumentert. I dag markedsføres gammelsei som tradisjonsfisk.

Flere navn
----------

Gammelsei er et produkt som er basert på konserveringsmetoder fra før moderne fryseteknikk. Det dreide seg også om rasjonelle arbeidsmetoder når store fangster ble brakt på land, og har store likheter til handtering av sild, som også ble tatt i store fangster, noe betegnelsen *spekasei* går på.

Saltet sei på tønne hadde mange ulike navn: Saltsei, rausei eller rødsei, spikkjesei eller spekasei, gammelsei, gammelsalta sei.

Seifiske
--------

Langs hele norskekysten har det foregått seifiske i sommerhalvåret. Dette var et svært variert fiske, fra små robåter der det ble fisket med trover, til notlag som fisket med søkkenot.

Om sommeren beitet seien på rauåte, og dette skapte karakteristiske variasjoner i produktet.

For salting har sei av en viss størrelse blitt foretrukket.

Salting
-------

I sommerhalvåret var tørking av fisk en usikker metode fordi insektangrep kunne gjøre store skader. Kun i Troms og Finnmark ble sommerseien hengt til tørrfisk fordi den, fram til 1920, kunne selges til Russland gjennom pomorhandelen. Lenger sør på kysten måtte fisken saltes om kvaliteten skulle bli akseptabel. Den kunne da saltes og tørkes som klippfisk, eller den kunne bli liggende i tønna og modnes. Det ble gjerne gjort på den måten at fisken ble flekket og lagt lagvis med grovt salt.

Fisken skal ikke bløgges, for blodet skal være med. Den skal ikke sløyes straks, men ligge fem-seks timer før innmat og hode fjernes. Fisken skal ikke vaskes, og må heller ikke komme i berøring med jord.

Kildene har ulik opplysning om sporen skal være med, og om en del av ryggbeinet skal fjernes.

Gammelsei i tønne trenger et helt år for å oppnå den rette smaken, og den regnes som best to år gammel. Men gammelseien kunne bli liggende i opptil fire år uten å ta skade. dersom en klarte å holde oppbevaringstemperaturen lav nok i sommervarmen.

Markedsføring
-------------

Salt sei, rødsei og gammelsei har ikke vært et fiskeprodukt for eksport. Det har vært hverdagsmat for folk langs kysten og for de mindre velstående i byene. Saltseien har også inngått i et varebytte mellom folk på kysten og fjordfolket. I dag markedsføres gammelsei som tradisjonsmat i kystnorge, både på spisesteder og som vakumpakket dagligvare.

Litteratur
----------

Astrid Riddervold: Innenfor fellesskapet. Dagliglivet på gården i Indre Salten i gammel tid. Skjerstad og Fauske bygdeboknemnd 1996. s. 122 - 126.

Referanser
----------

1. 1 2 3  Astrid Riddervold: Innenfor felleskapet. Dagliglivet på gården i Indre Salten i gammel tid. Skjerstad og Fauske bygdeboknemnd 1996. s. 122 - 126.
2. ↑   Kokt gammelsei

Eksterne lenker
---------------

* Astrid Riddervold .. i Bokhylla.no
* Kokt gammelsei, oppskrift
Saliha Dilâşub Sultans sarkofag er i Suleiman den stores mausolum tilliggende Suleymaniemoskéen i Istanbul.
Mausoleet sett utenfra
**Saliha Dilâşub Sultan**, opprinnelig *Katarina* (født i 1627 i Serbia i Det osmanske rike, død 3. januar 1690 i Edirne), var en validesultan i Det osmanske rike under sin sønn sultan Süleyman II fra 1687 til 1689.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Hun var født i Serbia og het Katarina eller Alexandra innen hun falt offer for den osmanske slavehandelen. Hun kom til det keiserlige osmanske harem som slavekonkubine til sultan Ibrahim I i 1640, der hun i pakt med seden konverterte til islam og fikk et persisk navn, *Saliha Dilâşub*. 

Da Ibrahim i 1648 ble myrdet med støtte fra sin mor Kösem Sultan og ble erstattet med hennes sønn, forårsaket den påfølgende konflikten mellom Kösem og Turhan Sultan og regentskapet rykter om at Kösem planla å erstatte Turhan og hennes sønn med Saliha Dilâşubs sønn isteden, fordi hun oppfattet Saliha Dilâşub som lettere å kontrollere enn Turhan. Kösem tapte imidlertid atriden og ble istedet selv drept og erstattet av Turhan i 1651. 

Saliha Dilâşub beskrives som enkel, men likevel vanskelig å håndtere. Etter Ibrahims død ble hun ført til Eski Saray (*det gamle palass*) for pensjonerte konkubiner der hun tilbragte nesten førti år.

### Validesultan

Da, i 1687, besteg hennes sønn tronen, og hun som hans mor fikk tittelen validesultan. I juli 1688 fulgte hun etter sin sønn til Edirne, en ble slik gjenforent med ham etter 39 års med adskillelse, med bare anledning til å møte ham ved visse festiviteter to ganger i året. Sønnen tok imot henne med en storslagen prosesjon og med et stort antall kostbare jyvelser, blant annet et par øreringer med perler og diamanter.

Hun døde imidlertid knapt to år etter i Edirne; etter ett års sykeleie døde hun i Edirnepalasset den 3. januar 1690. Hun ble gravlagt Suleiman den stores mausoleum i anlegget rundt Suleymaniemoskéen i Istanbul.

Litteratur
----------

* Uluçay, M. Çağatay (2011). *Padişahların kadınları ve kızları*. Ötüken. ISBN 978-9-754-37840-5.
* Sakaoğlu, Necdet (2008). *Bu Mülkün Kadın Sultanları: Vâlide Sultanlar, Hâtunlar, Hasekiler, Kandınefendiler, Sultanefendiler*. Oğlak Yayıncılık. ISBN 978-6-051-71079-2.

Referanser
----------

1. ↑  Uluçay, M. Çağatay (2011). Padişahların kadınları ve kızları. Ötüken. ISBN 978-9-754-37840-5.
2. ↑  Sakaoğlu 2008, s. 349-50
3. 1 2  Sakaoğlu 2008, s. 350
4. ↑  Uluçay 2011, s. 97

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Peugeot e-Legend** er en elektrisk konseptbil produsert av den franske bilprodusenten Peugeot og presentert på Paris Motor Show 2018.

Peugeot e-Legend-konseptet er en neo-retro coupé som hyller Peugeot 504 Coupé som feiret sitt 50-årsjubileum i 2018. Den ble avduket 20. september 2018, før dens offentlige utstilling på Paris Motor Show 2018.

Den har en opplyst logo, i grillen og rattet, som minner om logoen til Peugeot fra 1960-tallet. Det er mange referanser til 504, for eksempel den spesielle støtfangeren, firkantet doble lykter og med med fløyelsseter, som på den originale modellens tid.

I anledning Paris Motor Show ble det lansert en underskriftskampanje på nettet for å be produsenten om å starte masseproduksjon av Peugeot e-Legend. Men i april 2019 kunngjorde Carlos Tavares, administrerende direktør i Peugeot, på produsentens generalforsamling at e-Legend ikke ville bli serieprodusert. Å sette den i produksjon vil koste 250 millioner euro, og for at prosjektet skal være økonomisk levedyktig, må det lages 20 000 kopier med en pris på 80 000 euro.

Konseptbilen ble også utstilt i mai 2019 på Concorso d'Eleganza Villa d'Este i Italia.

Dashbordet består av en digital skjerm 49 tommer (1200 mm) diagonal, som gir tilgang til kjøretøyinnstillinger, instrumentering og navigasjon, og kompletteres med 29 tommer (740 mm) skjermer i dørene, mens solskjermene hver er utstyrt med en 12 tommers (300 mm) skjerm. Konseptbilen har totalt 16 skjermer.

* 
* 
* 
*

Referanser
----------

1. ↑  Src=', <img Alt='' ;='' #038;d='blank;' Mortier,='' #038;r='g'' class='avatar avatar-24 photo' height='24' width='24' data-eio='l' /> Francois. «Rencontre avec Christophe Pialat, designer intérieur du Peugeot E-Legend concept - Le Nouvel Automobiliste» **(fransk)**. Besøkt 7. januar 2022.
2. ↑  «Peugeot e-LEGEND Concept > Peugeot e-LEGEND concept : le come back de la 504 coupé». *La revue automobile* **(fransk)**. 20. september 2018. Besøkt 7. januar 2022.
3. ↑  «Peugeot e-Legend Concept : quand le passé se conjugue au futur - VIDEO». *Auto moto : magazine auto et moto* **(fransk)**. 20. september 2018. Besøkt 7. januar 2022.
4. ↑  «Peugeot e-LEGEND Concept > L’e-Legend portera le nom de Peugeot 504 Legend». *La revue automobile* **(fransk)**. 4. mai 2019. Besøkt 7. januar 2022.
5. ↑  Caradisiac.com. «Peugeot e-Legend : c'est confirmé, il n'y aura pas de production». *Caradisiac.com* **(fransk)**. Besøkt 7. januar 2022.
6. ↑  Lemaur, François (26. april 2019). «Peugeot e-Legend : Le concept car de Peugeot n'entrera pas en production». *L'Automobile Magazine* **(fransk)**. Besøkt 7. januar 2022.
7. ↑  «Peugeot : quand on reparle du e-Legend sur les rives du lac de Côme». *Autonews Green* **(fransk)**. 21. mai 2019. Besøkt 7. januar 2022.
8. ↑  Maroselli, Yves (20. september 2018). «MONDIAL DE L'AUTO. Peugeot e-Legend Concept : passé recomposé». *Le Point* **(fransk)**. Besøkt 7. januar 2022.
**Gaupen skole** er barneskole for Gaupen-området i Ringsaker. Skolen ble åpnet 23. februar 2009 og er bygd for 185 elever. I 2010-åra har imidlertid elevtallet ligget på ca. 105.

Historie
--------

Gaupen skole har egen skog, ballbinge, lekeområde med husker, klatrestativ, grillhytte og dokkestuer, og i samarbeid med Ringsaker idrettsforening disponerer skolen gras- og kunstgrasbane. Da den åpna, erstatta Gaupen de fire grendeskolene Solheim, Fredheim, Saugstad og Jølstad. Gaupen skole ligger på tomta til den gamle Saugstad-skolen, som ble revet etter at nyskolen sto ferdig.

Foreldrene i de gamle kretsene var sentrale i arbeidet med å opprette en moderne barneskole. Det var diskusjoner om stedsvalget, men i 2002 vedtok oppvekstutvalget i Ringsaker at ny skole skulle bygges på Saugstad. Så seint som i 2007 ville enkelte politikere i Ringsaker stoppe hele vedtaket om ny barneskole i Gaupen, men flertallet i kommunestyret sto fast på at området trengte et nytt skolebygg.

Eksterne lenker
---------------

* Gaupen skole

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Nasjonalt skoleregister **·** Brønnøysundregistrene
 |