recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Stortingets skog- og vassdragskomite** var en av det norske Stortingets fagkomiteer fra 1917 til 1950. 

Komiteen blei oppretta i januar 1917 i hovedsak for å lette arbeidet til den daværende landbrukskomiteen. Den nye komiteen fikk følgende ansvarsområder: skogvesenet, bergvesenet, Kongsberg Sølvverk, senknings- og uttappingsarbeider, innkjøp og utbygging av vannfall, vassdragsvesenet, elektrisitetsvesenet og konsesjonsvesenet.

Sakene omkring vannfall og elektrisitet hadde tidligere tilhørt jernbanekomiteen, mens vassdragsvesenet hadde ligget under veikomiteen. Konsesjonssaker hadde gjerne blitt behandla i spesialkomiteer for den enkelte sak.

Gjenværende saker i landbrukskomiteen var da saker som vedkom jordbruket og utskiftnings-, myr- og torvvesenet.

Under Stortingets behandling av komitespørsmålet foreslo representanten Hornsrud at skogvesenet fortsatt skulle være i landbrukskomiteen. Dette forslaget fikk 75 stemmer, men blei ikke vedtatt.

I 1950 fikk komiteen navnet *skog-, vassdrags- og industrikomiteen* med følgende arbeidsfelt: «skogbruk, vassdrags- og elektrisitetsvesen og konsesjonssaker, bergvesen, Kongsberg Sølvverk, industri og håndverk».

Referanser
----------

1. 1 2 3  Indstilling fra Stortingets præsidentkollegium angaaende forandring i forretningsordenen (oprettelse av flere komiteer), *Indst. S. XXXXI (1917)*, datert 2. desember 1916.
2. ↑  Referat fra møte i Stortinget 17. januar 1917, *Stortingstidende* side 35–37.
3. ↑  Vedtak i Stortinget 19. januar 1950, *Stortingstidende* side 58.
***La Cardeuse de matelas*** er en fransk stumfilm fra 1906, regissert av Georges Méliès.

Handling
--------

Noen madrass-produsenter tar en pause fra arbeidet, og går til et spisested for å slappe av. Men samtidig som de er borte fra arbeidsplassen kryper en landstryker ned i madrassen, for å varme seg. Når madrass-produsentene kommer tilbake på jobb syr de landstrykeren inn i madrassen, men uten å legge merke til at han fremdeles er der.

Dette fører til en rekke katastrofale situasjoner hvor landstrykeren løper vilt rundt, samtidig som han fremdeles er inni madrassen, noe som forårsaker stor forvirring blant folk han møter.

Referanser
----------

1. ↑   (på en) *Internet Movie Database*, IMDb-nummer tt0222938, Wikidata Q37312,
2. ↑  Philippe Rège. *Encyclopedia of French Film Directors, Volume 1*
3. ↑  THE TRAMP AND THE MATTRESS MAKERS

Eksterne lenker
---------------

* (en) *La Cardeuse de matelas* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (da) *La Cardeuse de matelas* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata
**Janne Rønningen** (født 1969)[] er en norsk komiker, reporter og programleder. 

Janne Rønningen vokste opp i Stavern i Vestfold.men flyttet til Oslo for å gå på Forsøksgymnaset i Oslo. 1991 begynte Rønningen i lokalradioen Radiorakel i Oslo, og i 1994 gikk hun over til NRK Radio, der hun hadde innslag både i *Herreavdelingen,* *XL*, Hybel, Holger Nielsens metode og en rekke andre radioprogremmer i ungdomskanalen P3. Fra 1998 til 2000 var hun programleder og reporter i ungdomsprogrammet *Smørøyet* på TV-kanalen NRK1. I 2002 hadde hun sitt eget talk show på TVNorge : *Helt privat* (sammen med Kristin Skogheim). I 2004–2005 var hun programleder for Rom 24 i radiokanalen Kanal24, 

Rønningen har også en karriere som komiker for Stand Up Norge.

Hun er utdannet adjunkt og faglærer i kunst, design og håndverk. I 2014 bygget hun på utdannelsen med spesialpedagogikk. Hun jobbet i flere år som spesialpedagog og som faglærer i kunst og håndverk, blant annet på Nyskolen i Oslo.[].

Idag[*når?*] deltar hun i hun podcasten *Unnskyld* sammen med Sofie Frøysaa for Podimo, i samarbeide med produksjonsselskapet Klynge.

TV-opptredener
--------------

* 1998 XLTV
* 2000 Helt privat
* 1998–00 Smørøyet

Eksterne lenker
---------------

* (en) Janne Rønningen på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) Janne Rønningen hos The Movie Database Rediger på Wikidata
* (no) Janne Rønningens offisielle hjemmeside

  

Portal: Litteratur
**Raballder Trondheim** er et idrettslag for homofile og lesbiske i Trondheim og Trøndelag. Klubben driver med håndball og volleyball.

Raballder Trondheim ble grunnlagt i 2001, og formålet var da å stille håndball-lag til Raballder-Cup i Oslo på etterjulsvinteren 2002. Turneringen ga såpass mersmak at laget meldte seg på i bedriftsserien. Dette ble en umiddelbar suksess med opprykk fra 3. til 2. divisjon allerede første sesong. Siden har laget kjempet i toppen av det nest høyeste nivået, helt fram til laget rykket opp til 1. divisjon våren 2007.

Raballder Trondheim har sølv i NM fra 2006 og 2007, samt bronse fra 2003, 2009 og 2010. Klubben deltok i NM 2007 med to damelag satt sammen for anledningen, og disse sikret gull og bronse.

Laget består av spillere fra både Sør- og Nord-Trøndelag, med et aldersspenn fra slutten av tenårene til midten av trettiårene.

Raballder Trondheim trener i Nidarøhallene.

I 2006 fikk klubben også en avdeling for volleyball.

Referanser
----------

1. ↑  «Raballder Volleyball Trondheim». *w2.brreg.no*. Nøkkelopplysninger fra Enhetsregisteret - Brønnøysundregistrene. Besøkt 15. november 2020.

Eksterne lenker
---------------

* Klubbens hjemmeside
**Janne Marie Kokkin** (født 12. februar 1961) er skuespiller ved Trøndelag Teater. Kokkin vokste opp i Oslo, og er utdannet ved Statens Teaterhøgskole 1981–1984.

På Trøndelag Teater har Janne Kokkin spilt mange sterke kvinneskikkelser, blant annet Rita i *Educating Rita*, Rebekka West i *Rosmersholm*, tittelrollen i *An-Magritt* etter Johan Falkbergets roman, og Siv i *Lasso rundt fru Luna* av Agnar Mykle. Blant andre stykker hun har medvirket i er *Snart kommer tiden*, *Knivskarpe polaroider*, *24 mislykte nordmenn*, *Kranes konditori* og *Geita – eller hvem er Sylvia*.

Kokkin har også jobbet med film, og ble bl.a nominert til Amandaprisen 1995 i klassen beste kvinnelige skuespiller for sin rolle i *Mørketid – kvinners møte med nazismen*. Hun har også spilt i filmene *Fengslende dager for Christina Berg*, *Glasskår* og *Bare Bea*.

Hun har jobbet ved flere av landets store teatre, og lest inn flere bøker for Lydbokforlaget, blant annet av Vera Henriksen, Nini Roll Anker og Sigrid Undset.

Rolleliste
----------

### Teater

* Silje i *Folkehelsa* av Carl Frode Tiller
* Rita i *Educating Rita* av Willy Russell
* Rebekka West i *Rosmersholm* av Henrik Ibsen
* An-Magritt i *An-Magritt* etter Johan Falkbergets roman
* Siv i *Lasso rundt Fru Luna* av Agnar Mykle
* *Kranes konditori* av Cora Sandel
* *Snart kommer tiden*
* *Knivskarpe polaroider*
* *24 mislykte nordmenn*
* *Geita – eller hvem er Sylvia*

### Film

* *Fengslende dager for Christina Berg* (1988)
* *Mørketid – kvinners møte med nazismen* (1995)
* *Glasskår' etter Harald Rosenløw Eegs roman (2002)*
* *Bare Bea* (2004)

### TV-serier

* *Hos Martin* (2005) – Mette Halvorsen
* *Hjem* (2012–13) – Astrid
* *Halvbroren* (2013) – Edith
* *Nede* (2022) – Mia

Referanser
----------

1. ↑   snl.no[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Janne Kokkin på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) Janne Kokkin hos Sceneweb Rediger på Wikidata

* (en) Janne Kokkin hos The Movie Database Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** BIBSYS **·** VIAF
 |
**Thora Amalie Holm** (født 21. mars 1804 i København) var en dansk-norsk skuespillerinne.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Thora Holm var datter av musiker Andreas Holm og Anne Marie Leegaard. Hun fikk datteren Marie Caroline Christiane med teaterlederen Jacob Mayson. Datteren ble senere oppfostret i Skien.

### Karriere

Thora Holm var tilknyttet flere omreisende teaterselskaper i Norge 1820- og 1830-årene. Hun reiste med Julius Olsens selskap i 1828-1833, opptrådte Trondheim med Carl Wilhelm Orlamundt i 1833-1834, i Bergen i 1834-1835 under teaterdirektørene Ditlev Staal og Peter Nielsen, før hun igjen reiste med Orlamundts selskap 1. mai till 13. august 1835, med en turné fra Stavanger til Kristiansand. I 1835-1836 reiste hun på turne i Norge med Jacob Mayson, en mann hun innledet et forhold til. Hun opptrådte også med Maysons selskap i Trondheim i 1838-1839.

Som alenemor og omreisende skuespiller slet hun med dyp fattigdom, og i 1834, da hun led under «græsselige Sjels- og Legems-lidelser», ble det av en gruppe velyndere samlet inn 38 1/2 Speciedaler til henne.

Thora Holm fikk 19. juli 1839 utstedet et pass i Bergen, hvor hun en tid hadde vært arbeidssøkende, for en reise østover i Norge. Hennes senere skjebne er ukjent.

Roller i utvalg
---------------

* *Caroline* i vaudevillen *De Uadskillelige* av Johan Ludvig Heiberg (Fredrikshald, 1838)

Referanser
----------

1. ↑  *Trondhjems borgerlige Realskoles alene-priviligerede Adressecontoirs-Efterretninger 1834.06.03*. Norge, Trøndelag,Trondheim. 1834. s. 2-3.
2. ↑  *Bergens Adressecontoirs Efterretninger 1838.07.21*. Norge, Hordaland, Bergen. 1838. s. 4.
3. ↑  Parmer, Vidar (1988). *Fredrikshalds teater 1838-1988*. Samlingene. s. 35.

Kilder
------

* Jensson, Liv (1981). *Biografisk skuespillerleksikon*. Universitetsforl. s. 77. ISBN 8200056228.
Luftangrep over havnen i Rabaul under 2. verdenskrig.
**Rabaul** er en by i provinsen East New Britain i Papua Ny-Guinea. Byen var hovedstaden i provinsen, helt til byen ble ødelagt av vulkanutbrudd i 1994. Regnet av aske fikk 80% av bygningene til å kollapse. Som følge av dette, ble hovedstaden flyttet til Kokopo, som ligger omtrent 20 kilometer unna.

Historie
--------

Ved utbruddet av første verdenskrig ble fokus satt på Papua Ny-Guinea på en ny måte. Australske soldater kastet tyskerne ut fra Rabaul, og i de neste sju årene ble tysk Ny-Guinea drevet av australske militære. I 1920 overtok Australia mandatet offisielt. Slik ble det fram til andre verdenskrig. I sør hadde Australia Papua, hvor de måtte bidra med midler for å holde ting i gang, for å fungere som buffer mot fienden i nord, som ikke lenger var der. I nord var Ny-Guinea som var mer økonomisk interessant. Det ble blant annet funnet gull i Wau. 

I andre verdenskrig ble stedet tatt av japanerne i 1942. Rabaul ble hovedbasen til deres militær- og marineaktivitet i det sørlige Stillehavet. Ikke før i 1945 var japanerne helt borte. New Ireland, New Britain og Bougainville ble ikke overtatt av Australia før etter bombingen av Hiroshima og Nagasaki.

Bosetninger og militære installasjoner i området rundt krateret, blir ofte kollektivt referert til som Rabaul.

Før vulkanutbruddet i 1994, var Rabaul et populært turistmål for dykking. Det er fortsatt turister der, men stedet har ikke kommet tilbake til gamle høyder. Økonomisk motgang har ført til at det er en del kriminalitet. Mye av denne retter seg mot turistene.

Referanser
----------

1. ↑  Statistikk for Rabaul

Eksterne lenker
---------------

* (en) Rabaul – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Rabaul – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** NDL **·** GeoNames
 |
**Wollmar Filip Boström** (født 15. juni 1878, død 7. november 1956) var en svensk kammerherre, diplomat, kabinettssekreterare og tennisspiller.

Biografi
--------

Boström var sønn av landshövding Filip Boström (1843-1908) og Pauline Sterky, nevø av statsminister Erik Gustaf Boström og filantropen Ebba Boström. Slekten Boström er en gren av slekten Laestadius. Moren døde i 1883, og faren giftet seg på nytt med Augusta Sofie Tersmeden. Wollmar Boström giftet seg i 1907 med Gertrud Wennerberg, datter av oberst Sune G:son Wennerberg og friherrinne Ellis Rehbinder.

Etter at Wollmar Boström ble jur.kand. ved Uppsala universitet i 1903 ble han ansatt ved Utrikesdepartementet. Hans første store oppdrag var som attaché i Paris 1905. Året etter ble han utnevnt til andresekretær i UD, og i 1908 til førstesekretær. 1910-1913 var han kong Gustaf Vs *handsekreterare* og han var 1912-1914 også sekretær i UDs opptakskommisjon. I 1913 ble han utnevnt til legasjonssekretær ved ambassaden i London, tre år senere ble han legasjonsråd. Han vendte tilbake til Sverige i 1918 som kabinettssekreterare og hadde denne posisjonen til 1922, da han ble Sveriges sendemann i Madrid og Lisboa 1922-1925 og i Washington, D.C. 1925-1945.

I 1914 ble han utnevnt til kammerherre. Han var æressdoktor ved University of Delaware, University of Pennsylvania, New York University, Rutgers University i New Jersey, Augustana College og Upsala College.

Boström som tennisspiller
-------------------------

Wollmar Boström var i sin tid en av Sveriges beste tennisspillere. Han tok bronse i innendørsturneringen i double i OL 1908 i London, og var svensk mester i singel utendørs i 1902 og 1909, singel innendørs i 1905 og 1909, og double utendørs 1912. Hans medspiller var Gunnar Setterwall. Boström var styreleder i Svenska Tennisförbundet 1909-13.

OL-medaljer
-----------

* 1908 Storbritannias flagg London - Bronse Bronse i tennis, double innendørs sammen med Gunnar Setterwall.

Referanser
----------

1. 1 2   Autorités BnF, oppført som Wollmar Filip Boström, BNF-ID 177415610[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* *Vem är det 1953* - Bo Enander och Gösta Törnblom i SMoK 1 Sthlm 1942
* *Sveriges dödbok 1947-2006*

Eksterne lenker
---------------

* (en) Wollmar Boström – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Wollmar Boström – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (sv) Wollmar Boström – Sveriges olympiske komité Rediger på Wikidata

* (en) Wollmar Boström – ATP-touren Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Geni **·** VIAF **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data)
 |
***Thora* Juliane Margrethe Lund** (født Heyerdahl 30. april 1853 i Furnes, død 11. desember 1937) var en norsk lærer, politiker, kvinnesakskvinne, dyrevernsaktivist og forfatter.

Liv og virke
------------

Thora Lund ble uteksaminert som guvernante fra Nissens skole for voksne i 1873, før hun drev privatundervisning hjemme, og i perioden 1884-1889 var lærer ved privatskoler i Kristiania. Hun hadde også et studieopphold i Tyskland.

Fra 1894 var hun formann i Barneforeningen til dyrenes beskyttelse, som hun også var medstifter av. Hun var hovedstyremedlem i Norsk Kvinnesaksforening fra 1901. I 1907 ble hun innvalgt i både Kristianias bystyre og Norske Kvinners Nasjonalråds styre. I bystyret satt hun i perioden 1907–1916, og i nasjonalrådets styre i årene 1907–1910. Hun var også styremedlem i Hjemmenes vel.

Thora Lund var en aktiv skribent, med en lang rekke bidrag i tidsskrifter og dagspressen, i vensentlig grad omhandlende sosiale spørsmål. I 1915 og 1917 utga hun to samlinger av barnefortellinger om dyr.

Hun ble bisatt 15. desember 1937 fra det gamle krematorium på Vestre Gravlund.

Familie
-------

Thora Lund var datter av overrettssakfører og stortingsmann Harald Heyerdahl av slekten Heyerdahl og Anne Lithander, og søster av politiker og forfatter Ragna Hørbye og komponist og pianist Vally Heyerdahl. Hun ble 23. juni 1890 gift i Kristiania med bokhandler og forlegger Marius Fredrik Lund.

Bibliografi
-----------

* 1915: *Litt om venner fra dyrenes verden*, Luthersk bokmission, Bergen
* 1917: *Litt om venner fra dyrenes verden – anden samling*, Luthersk bokmission, Bergen
* 1925: *Litt om venner fra dyrenes verden*, Mallingske bogtrykkeri, Oslo

Referanser
----------

1. ↑  *Arbeiderbladet 1937.12.14*. Norge, Oslo. 1937. s. 8.
2. ↑  *Illustrert biografisk leksikon over kjendte norske mænd og kvinder*. Withs forl. 1920. s. 564.
3. ↑  *Nylænde*. 1901. s. 14.
4. ↑  *Aftenposten 1937.12.17*. Norge, Oslo. 1937. s. 18.

Kilder
------

* *Dette skrev kvinner*. Oslo: Skolen. 1984. s. 144. ISBN 8257900109.
* Daae, Aagaat (1918). *Stamtavle over presteslegten Lund fra Stod*. Trondhjem: Brun. s. 85.

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni
 |
**Dean Parks** er en amerikansk gitarist og studiomusiker fra Los Angeles, mest kjent for sine mange bidrag på album av Steely Dan. Han var gift med en annen musiker, Carol Parks, og de har to døtre sammen, Acacia og Amanda.

Parks har skrevet sanger og musikk til filmene *The Care Bears Movie II: A New Generation* (sammen med kona Carol), *Bowfinger*, *Mitt store, fete, greske bryllup*, *The Big Bounce* og *Dreamer: Inspired by a True Story*.

Dean Parks kan høres på over 800 album av andre musikere. Noen eksempler på artister er Chet Atkins, Michael Bolton, Toni Braxton, Larry Carlton, Al Jarreau, Leonard Cohen, Natalie Cole, The Corrs, Celine Dion, Phil Driscoll, David Foster, Art Garfunkel, Michael Jackson, B.B. King og Joe Cocker.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* (en) Dean Parks på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
* Cat Beach

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |


1. ↑   *Montreux Jazz Festival Database*, Wikidata Q99181182
2. ↑   *Montreux Jazz Festival Database*, Montreux Jazz Festival konsert ID 4375, Wikidata Q99181182
**Wollert August Hvide** (født 7. mai 1930 på Minde i Bergen, død 1. november 2005) var en norsk skipsreder.

Han vokste opp på Onarheim, Tysnes, under den andre verdenskrig. Etter handelsgymnasium i Bergen utdannet han seg til dispasjør og tok cand.disp. i 1953. Han arbeidet flere år i rederier og meglerkontorer i Norge, London og USA, og i 1960 opprettet han sitt eget firma, Hvide & Schøtt. I 1970 startet han Seatrans sammen med Bjarne Kyrkjebø og ble daglig leder for rederiet som ble bygget opp til å omfatte 27 skip med virksomhet innen transport av kjemikalier og papir så vel som linjefart i Nordsjøen og en stab på knapt 500 seilende og 75 i administrasjonen på land.

Han var gift med Kerstin Margrethe Hvide (født Kerstin M. Magnus den 24. september 1931) og hadde fem sønner og en datter.

Hvide hadde en rekke styreverv i næringslivet, blant annet i Det Bergenske Dampskibsselskab, Mjellem & Karlsen Verft og andre. Han var president i Norges Rederiforbund 1984-1985, formann i Bergens Rederiforening i 1982-83, styremedlem i Skipsfartens Arbeidsgiverforening og medlem av hovedstyret og sentralstyret i Norges Rederiforbund. I 1989 ble han ridder 1. klasse av St. Olavs Orden for fortjeneste av norsk skipsfart.

Referanser
----------

1. 1 2 3   Slekt og Datas Gravminnebase, «Minneside basert på bilder og gravminnedata for Wollert Hvide, (07.mai 1930 - 01.november 2005).», besøkt 26. oktober 2022[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Dagsavisen, «Ridder av St. Olav», utgitt 7. februar 1989[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  BN-info 3, 2004 Arkivert 17. desember 2007 hos Wayback Machine.

Kilder
------

* Hvem Hva Hvor 1990 ISBN 82-516-1267-5
**Ra Sanglag** er et blandakor som holder til ved Åsgårdstrand i Horten kommune. Koret er medlem av Norges Korforbund. Koret startet i 1916. Ra Sanglag eier sitt eget hus.

Ra Sanglags ble stiftet 26. januar 1916 med 26 medlemmer, de fleste bønder fra Ra. I 1925 ble Furuhaug, korets sanglokale, reist på dugnad. Et av medlemmene gav gratis tomt, andre gav tømmer til kledning, mens alle bidro til byggingen. Sand til murene ble hentet med hest og kjerre fra strandområdet Fuglesangen nord for Åsgårdstrand. Navnet Furuhaug gav seg selv etter ei 250 år gammel furu på tomten, som Veivesenet skar ned uten tillatelse og forvarsel omkring 1980. Bygningen har vært renovert flere ganger, bygd på, og mesteparten blir gjort på dugnad. Hver høst arrangeres det loppemarked.
Idag er Ra Sanglag et av Vestfolds største blanda kor med om lag 60 medlemmer.

Koret reiser ofte på utenlandsturer, sist i 2010 gikk til Irland. Koret har et vennskapskor i Danmark, Hals Sangkor. Nåværende dirigent er Inga Kjæraas.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
Stortings plass ved Karl Johans gate i Oslo, vis-à-vis Stortingsbygningen. Foto: 2012 
Tostrupgården ved Stortings plass. Foto: 2009 
Per Hurums og ektefellen Asbjørg Borgfelts statue av Christian Krohg på Stortings plass. Foto: 2012 
**Stortings plass** er en stenlagt og terrassert plass i portugisisk granitt i Oslo, langs Karl Johans gate vis-à-vis Stortingsbygningen. Navnet **Dasslokket** brukes også, etter det tidligere offentlige, underjordiske toalettet under plassen.

Plassen ble anlagt i forbindelse med opparbeidelsen av Karl Johans gate fra Egertorget vestover mot Slottet i 1841–43.

Lille Grensen og Arbeidergata munner ut på plassen. 

Ved plassen ligger Tostrupgården (Karl Johans gate 25), en forretningsgård fra 1898 i nybarokk stil, men med bærende stålkonstruksjoner som var nytt for den tid. Ved vestenden av plassen ligger Grand Hotels tilbygg fra 1975, tegnet av Torp & Torp, med forretninger i første etasje, hotellets lokaler i taketasjene og for øvrig kontorer. 

Plassen har en statue av Christian Krohg, utført 1960 i bronse av Asbjørg Borgfelt og Per Hurum. Skulpturen ble flyttet i 2005, slik at skulpturen av Christian Krohg nå ser i retning av Pipervika, slik som den opprinnelig var tiltenkt.

* Bymotiv fra plassen ved Stortinget 1885. Akvarell: Henrik Laurentius HelliesenBymotiv fra plassen ved Stortinget 1885. Akvarell: Henrik Laurentius Helliesen
* Stortings plass ca. 1940 mot Lille Grensen til høyre og Arbeidergata til venstre. Tostrupgården til høyre Foto: Anders B. Wilse/Oslo MuseumStortings plass ca. 1940 mot Lille Grensen til høyre og Arbeidergata til venstre. Tostrupgården til høyre Foto: Anders B. Wilse/Oslo Museum

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  Oslo byleksikon, side 540-541, Kunnskapsforlaget 2010, ISBN 978-82-573-1760-7

Eksterne lenker
---------------

* (en) Stortings plass – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* «Stortings plass (Oslo)». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Oslo Byleksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Riksantikvaren kulturminne
 |
**Rekommandert post** er et begrep som brukes om brevpost. For rekommanderte brev gir Posten kvittering for når det innleveres. Mottakeren av brevet må legitimere seg og kvittere for brevet for å få det utlevert.

Ordningen fungerer over hele verden, og er mye brukt for forsendelse av viktige dokumenter, eller dokumenter som det er viktig å få kvittering for.

Rekommandert post i Norge
-------------------------

Dersom et slikt brev kommer bort, gis erstatning med inntil kr 1000. Rekommanderte brev som ikke er hentet på utleveringsstedet innen tre uker returneres avsender. Det sendes en påminnelse (duplikatmelding) til brevets mottaker etter sju dager.

Rekommandert post skal leveres inn til betjening på postkontoret, i Post i Butikk, eller direkte til landpostbudet.
Rekommandert post skal ikke legges i innleveringspostkasser.

Utenlands kan man ikke sende mynter, pengesedler, gull, sølv, platina, edelstener eller andre verdigjenstander. Dette gjelder også mynter og pengesedler til samlebruk. 

Leveringstid for rekommandert post er typisk én dag lenger enn A-post.

Ny prisstruktur fra juli 2008
-----------------------------

Fra juli 2008 er det formatet som bestemmer prisen på rekommanderte brev. Det skilles mellom små (mindre enn B5), store (mindre enn B4) og maxi (større enn B4 eller tykkere enn 2CM).

Eksterne lenker
---------------

* Posten

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Britannica **·** GND
 |
Piktogrammet for skadelige stoffer i det globalt harmoniserte systemet for klassifisering og merking av kjemikalier.
**Globalt Harmonisert System for klassifisering og merking av kjemikalier** ofte forkortet som **GHS** er en internasjonalt vedtatt standard administrert av FN som ble satt opp for å erstatte utvalget av klassifiserings- og merkingsordninger for farlige stoffer som tidligere ble brukt over hele verden. Kjerneelementer i GHS inkluderer standardiserte kriterier for faretesting, universelle advarselspiktogrammer og harmoniserte sikkerhetsdatablader som gir brukere av farlig gods en mengde informasjon. Systemet fungerer som et supplement til det FN-nummererte systemet for regulert transport av farlig materiale. Gjennomføringen styres gjennom FN sekretariatet. Selv om adopsjon har tatt tid, fra 2017, har systemet blitt vedtatt i betydelig grad i de fleste store land i verden. Dette inkluderer EU og Norge, som har implementert FNs GHS i EU-lovgivningen som CLP-forordningen, og USAs standarder for arbeidssikkerhet og helse (OSHA).

Historie
--------

Før det globalt harmoniserte systemet for klassifisering og merking av kjemikalier (GHS) ble opprettet og implementert, var det mange forskjellige forskrifter om fareklassifisering i bruk i forskjellige land, noe som resulterte i flere standarder, klassifiseringer og etiketter for samme fare. Gitt den internasjonale handelen på 1,7 billioner dollar per år med kjemikalier som krever fareklassifisering, er kostnadene ved overholdelse av flere systemer for klassifisering og merking betydelige. Å utvikle en verdensomspennende standard akseptert som et alternativ til lokale og regionale systemer ga en mulighet til å redusere kostnader og forbedre ettergivenhet.

GHS-utviklingen begynte på Rio-konferansen om miljø og utvikling i 1992 av FN, også kalt Earth Summit (1992) da Den internasjonale arbeidsorganisasjonen (ILO), Organisasjonen for økonomisk samarbeid og utvikling (OECD), ulike regjeringer og andre interessenter ble enige om at "En globalt harmonisert fareklassifisering og kompatibelt merkesystem, inkludert materialsikkerhet datablad og lett forståelige symboler, bør være tilgjengelige hvis mulig innen år 2000".

Den universelle standarden for alle land var å erstatte alle de forskjellige klassifiseringssystemene; det er imidlertid ikke en obligatorisk bestemmelse i noen traktat. GHS gir en felles infrastruktur for deltakende land å bruke når de implementerer en fareklassifisering og farekommunikasjonsstandard.

Referanser
----------

1. ↑  «GHS implementation | UNECE». *unece.org*. Besøkt 30. mars 2023.
2. 1 2  «Hazard Communication - Overview | Occupational Safety and Health Administration». *www.osha.gov*. Besøkt 30. mars 2023.
3. ↑  «Chemical classification - HSE». *www.hse.gov.uk*. Besøkt 30. mars 2023.
4. ↑  «GHS: What's Next? | Visual.ly». *visual.ly* **(engelsk)**. Besøkt 30. mars 2023.
**Stortingets forretningsorden** er et reglement for Stortingets arbeid. Forretningsordenen har sitt grunnlag i Grunnloven § 66 som fastetter at «Etter den der vedtatte orden er enhver pliktig til å rette seg».

Den fastsetter blant annet hvilke saker som skal behandles i hvilke komitéer.

Energi- og miljøkomitéen skal for eksempel behandle saker som omhandler olje, energi, vassdrag, miljøvern og regional planlegging. Finanskomitén skal blant annet behandle saker om økonomisk politikk, penge- og kredittpolitikk, finans- og kredittvesen og skatter og avgifter til statskassen.

Behandlingen av statsbudsjettet og nasjonalbudsjettet følger særskilte regler i forretningsordenen og Stortingets bevilgningsreglement.

Eksterne lenker
---------------

* Stortingets forretningsorden
* Innst.S.nr.188 (2004–2005) Innstilling fra Stortingets presidentskap om endringer i Stortingets forretningsorden – komitéstrukturen, spørreinstituttet, arbeidsordningskomiteen, arbeidet i komiteene mv.
	+ Dokument nr. 22 (2004–2005) Innstilling til Stortingets presidentskap fra utvalg oppnevnt av Presidentskapet for å vurdere Stortingets komitéstruktur
		- Saksopplysninger
	+ Dokument nr. 7 (2004–2005) Innstilling fra et utvalg oppnevnt for å vurdere Stortingets spørreinstitutt, inkludert interpellasjoner
		- Saksopplysninger
* Bevilgningsreglementet
* Saksopplysninger nytt bevilgningsreglement
**TA** er en forkortelse for ***T**iré par l'**A**rtiste*, (også forkortet **TplA** og varianten **TPLA**) som er fransk for at kunstneren selv har utført alle deler av den grafiske prosessen fra å lage en trykkplate, til å kjøre trykket gjennom den grafiske pressen og sett over det bestemte eksemplaret før h\*n signerer og nummererer det. 

Norske grafiske trykk kan også finnes med bokstavene **E.T.** (eget trykk). 

***K.E.**(kunstnerens eksemplar)* er benevnelse for trykk som kunstneren har rett på utenom ordinær nummerering. Prøvetrykk skal være merket *Prøvetrykk* eller tilsvarende, og regnes som av mere usikker verdi i forhold til ordinære.

Enkelte kunstnere er kjent for alltid å utføre dette arbeidet selv, og vil sjelden skrive noe utover serienummer, tittel og signatur. Andre finner prosessen med å fremstille eksempelvis 250 like arbeider noe ensformig, og overlater platen til et firma som har dette som spesialitet. Dersom kunstneren så har deltatt i forberedelsen av de første prøvetrykkene, og ikke særlig lengre, vil noen få eksemplarer kunne bli merket med TA.

Både nummerering og slik merking er en del av et kvalitetssikringssystem, som var ment å gi en kjøper bedre mulighet til å vurdere om verket var eller kunne bli av større eller mindre verdi.
**Rekonstruksjon** innebærer en tilstand der en juridisk person – som vurderes å ha en god forretningsidé, men som av noen grunn har havnet i økonomiske vanskeligheter – kan rekonstruere gjelden uten en konkurs med likvidering av eiendeler. Begrepet anvendes iblant som en allmenn betegnelse på store forandringer av foretak i problemer, men i mange land finnes et særskilt juridisk förfarande for foretaksrekonstruksjon, som innebærer at et foretak kan få en beskyttelse mot konkurs i en viss tid.

I Sverige styres rekonstruksjoner av lov om foretaksrekonstruksjon, som trådte i kraft i september 1996. Foretak søker hos tingretten om rekonstruksjon. Om tingretten bevilger dette utnevnes en *rekonstruktør*. Rekonstruksjon bevilges normalt for en periode på tre måneder, og kan deretter forlenges med opp til tre måneder om gangen, men aldri til mer enn tolv måneder.

Kapittel 11 i den amerikanske skattelovgivningen åpner for en slik konkursmulighet for amerikanske bedrifter.

I Norge utføres konkurser som likvideringer hvor kreditorer fordeler de gjenværende eiendelene. Det er ingen adgang for rekonstruksjoner.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND **·** LCCN
 |
**Grå lundmåler** (*Perizoma hydrata*) er en sommerfugl i gruppen av de egentlige målere (Geometridae). Den er sjelden og er funnet spredt nord til Møre og Romsdal i Norge.

Utseende
--------

En nokså liten (vingespenn 18 – 21 mm), slank, grå måler. Den kan kjennes fra andre lundmålere blant annet på at fargen er nøytralt grå uten brunskjær, ellers ligner den på mange andre små, grå målere. **Forvingen** er grå, i midten med en jevnbredt, ujevnt bølgete, litt mørkere grått tverrbånd, utenfor dette med et skittenhvitt tverrbånd, langs ytterkanten med en smal, bølgete, hvit tverrstripe. Mønsteret kan ofte være nesten utvisket. **Bakvingen** er gråhvit. Larven er blekt rosa, hodekapselen og ryggplaten på det fremste kroppsleddet brunsvarte.

Levevis
-------

Grå lundmåler er avhengig av tørre enger der det vokser gode bestander av næringsplantene tjæreblom (*Lychnis viscaria*) eller nikkesmelle (*Silene nutans*). Hunnen legger egg i blomstene på disse plantene og larvene utvikler seg på de modnende frøemnene. Angrepne frøkapsler kan kjennes på at de har et silkespinn foran åpningen. De voksne målerne flyr en ganske kort periode i vertsplantenes blomstringstid, i mai – juni, lengst i nord inntil juli. Artens livsmiljø er truet av gjengroing og overbeiting og den er derfor regnet som truet ([*død lenke*]).

Utbredelse
----------

Arten forekommer i det meste av Europa og videre østover til Sibir og Mongolia. I Norge finnes den mest rundt Oslofjorden, men den er også funnet i indre fjordstrøk på Vestlandet nord til Møre og Romsdal.

Litteratur
----------

* Eliasson, C.U. 1996. Faktablad *Perizoma hydrata* – glimfältmätare. (pdf)[*død lenke*]
* Aarvik, Leif, Berggren, Kai, Hansen, Lars Ove. 2000. *Norges Sommerfugler. Catalogus Lepidopterorum Norwegiae.* Norsk entomologisk forening. 192 sider. ISBN 82-995095-1-3
* Aarvik, Leif, Hansen, Lars Ove, Vladimir Kononenko. 2009. *Norges Sommerfugler. Håndbok over Norges dagsommerfugler og nattsvermere.* Norsk entomologisk forening, Naturhistorisk museum, Universitetet i Oslo. 432 sider. ISBN 978-82-996923-2-8

Eksterne lenker
---------------

* (en) *grå lundmåler* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *grå lundmåler* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *grå lundmåler* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *grå lundmåler* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *grå lundmåler* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *grå lundmåler* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Perizoma hydrata* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata
* Nettsiden *Svenska Fjärilar*, med bildegalleri
* www.nhm.uio.no/fakta/zoologi/insekter/norlep/ Norges sommerfugler – Et norskspråklig nettsted om norske sommerfugler.
* Bilde av larven, fra Kimmo's Lep site Arkivert 4. mars 2016 hos Wayback Machine.
**Gräns- och sjöbevakningsskolan** er en finsk lære- og forskningsinstitusjon innen grensekontroll og sjøredning, underlagt Gränsbevakningsväsendet. Institusjonens virksomhet er fordelt på to læresteder, i Esbo og Imatra. Den marine opplæringen skjer ved Porkala sjøovervåkningsstasjon.

Internasjonal virksomhet
------------------------

Gräns- och sjöbevakningsskolan deltar i internasjonalt opplæringssamarbeid. Skolen er en samarbeidslæreanstalt (*Partnerskap Academy*) for EUs grensebyrå Frontex. Skolen deltar i planlegging og gjennomføring av den utdannelse og forskning innen grensesikkerhetsområdet som koordineres av Frontex. Skolen har et særskilt ansvar for lærerutdannelse og opplæring av inspektører som vurderer anvendelsen av Schengen-regelverket.

Vernepliktopplæring
-------------------

Gräns- och sjöbevakningsskolan har ansvar for opplæringen av vernepliktige til spesialgrensejegere. Spesialgrensejegerkompaniets mangesidige og utfordrende utdannelse gir vernepliktige beredskap til å arbeide i krisetid, innen de mest krevende grensesikkerhets- og stridsoppgavene ved Gränsbevakningsväsendet.

Referanser
----------

1. ↑  «Gräns- och sjöbevakningsskolan». Gräns- och sjöbevakningsskolan. Arkivert fra originalen 28. april 2012. Besøkt 10. september 2016.

Eksterne lenker
---------------

* Grenseoverskridende og sjöbevakningsskolan
***Moving Soldiers – Soldaten i bevegelse*** er en skriftserie som utgis av Norges idrettshøgskole Forsvarets institutt (NIH/F).

Skriftseriens intensjon er å fremme en arena for interdisiplinær tenkning og debatt som er av interesse for NIH/F. Målgruppen for serien er primært militære ledere og sivile forskere som er interessert i utviklingen av militære ferdigheter og soldatenes prestasjoner og deres enheter i en verden i stadig endring.

NIH/F har som ambisjon å utgi to til seks nummer av serien i året. Serien er primært basert på norske bidrag, men publiserer på engelsk når emnet er av interesse for et internasjonalt publikum. Serien er også åpen for bidrag fra forfattere uten tilknytning til Forsvarets institutt. Selv om skriftserien utgis av NIH/F er de faglige synspunkter som fremmes i *Moving Soldiers - Soldaten i bevegelse* et uttrykk for de forfattere som publiseres og således ikke et uttrykk for NIH/F sitt syn i de temaer som reises.

*Moving Soldiers - Soldaten i bevegelse* ble første gang utgitt i 2010. Ansvarlig redaktør er Anders Mcdonald Sookermany.

Bibliografisk informasjon
-------------------------

* Utgiver: Norges idrettshøgskole Forsvarets institutt
* Redaksjon: Anders McD Sookermany (red.)
* Grafisk design: commandogroup.no
* ISSN: 1891-8751
* Trykk: 07 Media - 07.no

Referanser
----------

1. ↑

Eksterne lenker
---------------

* Utgivelser i serien
* Commandogroup
* 07 Media
**Göteborg havn** ligger langs nordre stranden av Göta älvs munning og langs begge strendene av elvens løp gjennom Göteborg. Havnen er en kombinert elve- og kysthavn med en total kailengde på 13,1 kilometer (kailengden i 1905 var 4,8 km).

Göteborg havn er Skandinavias største havn med et handelsvolum på 39,9 millioner tonn (2006). Volumene domineres av olje (60 prosent) fulgt av containergods og skogsprodukter. Det er også betydelig passasjertrafikk. Havnen drives av det kommunale selskapet Göteborgs Hamn AB. I tillegg til gods- og fergetrafikk er det hvert år ca. 20 anløp av cruiseskip. 

I dag[*når?*] ligger havnene for fraktefartøy utenfor Älvsborgsbron. Lengst ute ligger havnen for råolje, Torshamnen. Innenfor ligger Skandiahamnen, for containere og rorofartøyer. Nærmest utenfor ligger oljehavnen, for utskiping av oljeprodukter som bensin, diesel og fyringsolje. To av Sveriges tre raffinerier ligger i nærheten.

Historie
--------

De nåværende havneanleggene har stort sett vokst fram siden 1850-årene.

Referanser
----------

1. ↑  Göteborgs Stad: Statistisk Årsbok
2. ↑  *Göteborgs hamn genom tiderna: med 409 illustrationer efter originalfotografier*, Leo Bonsdorff, Elanders Boktryckeri, Göteborg 1931 s. 6

Eksterne lenker
---------------

* Göteborgs hamn: Offisielt nettsted

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** MarineTraffic
 |
**Økonomi- og Indenrigsministeriet** var et dansk ministerium med ansvar for saker vedrørende økonomi, statistikk og innenriksområdet.

Ministeriet ble opprettet i forbindelse med Helle Thorning-Schmidts regjerings tiltreden 3. oktober 2011 ved overførsel av saker fra de Økonomi- og Erhvervsministeriet, Indenrigs- og Sundhedsministeriet, Finansministeriet og fra It- og Telestyrelsen. Det ble nedlagt 28. juni 2015 og oppgavene ble flyttet til Finansministeriet, Social- og Indenrigsministeriet, Energi-, Forsynings- og Klimaministeriet og Skatteministeriet.

Minister var Morten Østergaard (R). Departementssjef i ministeriet var Sophus Garfiel.

Ministeriets saksområder
------------------------

Bortsett fra de saker som ble ført med over i Ministeriet for Sundhed og Forebyggelse, så overtok Økonomi- og Indenrigsministeriet alle de saksområder som tidligere hørte under Indenrigs- og Sundhedsministeriet.

Fra Økonomi- og Erhvervsministeriet overtok det nye ministeriet alle saker om statistikk og makroøkonomi, herunder Danmarks Statistik og Det Økonomiske Råd.

Fra Finansministeriet overtok det nye ministeriet saker vedrørende utarbeidelse av konjunkturovervåkning og -vurdering, internasjonal økonomi, bortsett fra EUs budsjett og finansielle perspektiver.

Fra Ministeriet for Videnskab, Teknologi og Udvikling har det nye ministeriet overtatt en stor del av It- og Telestyrelsen.

Institusjoner under ministeriet
-------------------------------

* Anvendt KommunalForskning
* Danmarks Statistik
* Det Økonomiske Råd
* KREVI
* Statsforvaltningerne

Referanser
----------

1. ↑  «Kongelig resolution af 28. juni 2015» (PDF). Statsministeriet. 28. juni 2015.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
Danmarks ministerier |
| --- |
| Beskæftigelsesministeriet **·** Erhvervsministeriet **·** Finansministeriet **·** Forsvarsministeriet **·** Justitsministeriet **·** Ministeriet for Ligestilling og Kirke **·** Klima-, Energi- og Forsyningsministeriet **·** Kulturministeriet **·** Miljø- og Fødevareministeriet **·** Ministeriet for Børn, Undervisning og Ligestilling **·** Skatteministeriet **·** Social- og Indenrigsministeriet **·** Statsministeriet **·** Sundheds- og Ældreministeriet **·** Transport-, Bygnings- og Boligministeriet **·** Uddannelses- og Forskningsministeriet **·** Udenrigsministeriet **·** Udlændinge- og Integrationsministeriet |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |
Rittmester **Max Emil Friedrich von Stephanitz** (født 30. desember 1864, død 22. april 1936) er kjent for å ha lagt grunnlaget for den populære hunderasen schäferhund, mot slutten av 1800-tallet.

Max von Stephanitz og en annen tysker med navnet Artur Meyer hadde i flere år fulgt med på utviklingen av hyrdehunder gjennom ulike stevner som ble arrangert i Tyskland på siste halvdel av 1800-tallet. I 1889 ble det for første gang arrangert en utstilling for alle raser, og der ble det vist en hund som vakte stor begeistring hos von Stephanitz og Meyer. De var enige om at denne hunden, som het «Hektor von Linkrshein», representerte en type som ville være optimal som stamfar for den typen hyrdehund de hadde som ideal. Dette var etter datidens ideal en stor hannhund. Kort tid etter fikk de kjøpt hunden, som siden gikk under navnet «Horand von Grafrath», siden det var tradisjon at hunder på den tiden fikk navn etter sine eiere. Hunden har siden blitt regnet som stamfar til den moderne schäferhunden.

Under en hundeutstilling den 22. april 1899 i Karlsruhe i Tyskland gikk Max von Stephanitz og Artur Meyer sammen med 12 andre oppdrettere av hyrdehunder i sammen om å danne schäferhundklubben *Verein für Deutsche Schäferhunde (SV) e.V.*, og den første rasestandarden for schäferhund ble presentert 20. september samme året. «Horand von Grafrath» ble stambokført som nummer 1 i stamboka.

Referanser
----------

1. 1 2   Gemeinsame Normdatei, besøkt 9. april 2014[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 10. desember 2014[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 30. desember 2014[Hentet fra Wikidata]
4. ↑  Norsk Schäferhund Klub (2019) Rasens historie. Besøkt 2020-08-30
5. ↑  SV (2020) An idea finds its organization. Verein für Deutsche Schäferhunde (SV) e.V. Besøkt 2020-08-30

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** ISNI
 |
Denne artikkelen omhandler vogntog som består av trekkvogn og tilhenger.  For betydningen bare tilhenger, se semitrailer (tilhenger).
En **semitrailer** er et vogntog som består av ei trekkvogn med en tilhenger koplet til (faglig brukes semitrailer bare om tilhengeren, se semitrailer-tilhenger). Ordet er satt sammen av *semi*, lat. ‘halv’, og trailer, eng. ‘tilhenger’, altså ‘halvtilhenger’. Dette fordi den framre delen av tilhengeren hviler på trekkvognens bakre akslinger, og at kun den bakre delen av tilhengeren har egen aksling.

Se også
-------

* Modulvogntog
* Vekselsbeholder, type konteinerbrukt på tog og lastebiler

Referanser
----------

1. ↑  «Oppslagsord Ordbokartikkel: semitrailer». *Bokmålsordboka Nynorskordboka* **(norsk)**. Universitetet i Bergen og Språkrådet. Besøkt 30. oktober 2017.

Eksterne lenker
---------------

* Lovdata.no – Forskrift om tekniske krav og godkjenning av kjøretøy, deler og utstyr (kjøretøyforskriften).
* Søk etter *Semitrailer* i Bokmålsordboka og Nynorskordboka eller i Det Norske Akademis ordbok

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Brockhaus Enzyklopädie **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data)
 |
**Semjon Konstantinovitsj Tsarapkin** (russisk: *Семён Константинович Царапкин*, født 4. juni 1906 i Mykolajiv, død 17. september 1984 i Moskva) var en sovjetisk diplomat.

Tsarapkin studerte ved Institutt for orientalske studier i Moskva. Blant språkene han talte var persisk og japansk. Han gikk i 1937 inn i den sovjetiske utenrikstjenesten. Som sjef for avdelingen for Det fjerne østen var han i 1941 involvert i forhandlingene om en ikkeangrepsavtale mellom Sovjetunionen og Japan. I 1944 deltok han i Dumbarton Oaks-konferansen, som ledet fram til dannelsen av De forente nasjoner, og i 1945 var han med ved selve ved grunnleggelseskonferansen for FN i San Francisco. Samme år var han også til stede ved Potsdamkonferansen. Fra 1947 til 1949 var han ved ambassaden i Washington, DC og deretter til 1954 sovjetisk viserepresentant i FNs sikkerhetsråd. Han var i august 1949 formann i Sikkerhetsrådet.. Fra 1966 til 1971 var han ambassadør i Vest-Tyskland. Han var også involvert i nedrustningsforhandlinger.

Referanser
----------

1. ↑  «Semjon K. Zarapkin», Munzinger Archiv.
2. ↑  «Presidents of the Security Council: 1946-1949», Department of Public Information (DPI), Dag Hammarskjöld Library.
3. ↑  «Semyon K. Tsarapkin; Soviet Career Diplomat», *New York Times, 20. september 1984.*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** ISNI **·** Munzinger (iba)
 |
**Økomuseum** er et museum hvor natur- og kulturhistoriske samlinger fremdeles befinner seg i sine opprinnelige omgivelser. Begrepet ble introdusert av den franske museologen Hugues de Varine i 1971, og skulle vise hvordan mennesket og miljøet påvirker hverandre gjennom tidene. I den franske forståelsen legges det vekt på at «Et økomuseum er et instrument etablert, formet og drevet i fellesskap av en offentlig myndighet og en lokalbefolkning.» John Aage Gjestrum ved Toten Økomuseum var en av aktørene som utviklet økomuseumstanken i Norge.

Økomuseum-tenkningen berører hvordan det enkelte museum organiseres. Man går bort fra konstruerte *tun* på friluftsmuseer, og ønsker å bevare verneverdige anlegg i sin opprinnelige kontekst. Et økomuseum er ikke nødvendigvis et museum tilknyttet en bestemt bygning eller utstilling. Det kan for eksempel dreie seg om natur- og kulturformidling gjennom vandringer eller lokalhistorie formidlet gjennom oppslagstavler.

Begrepet er mye misbrukt og det er fremdeles et kontroversielt tema innen samtidens museologi. Mange museologer har forsøkt å definere økomuseenes egenart. Nyere definisjoner baserer seg mer på *hva de gjør* enn *hva de er*.

Referanser
----------

1. ↑  Økomuseum; denstoredanske.dk
2. ↑  John Aage Gjestrum. «Fra folkemuseum til økomuseum, Økomuseumsbegrepet – en fornyelse av museumsinstitusjonen og et viktig instrument for lokalsamfunnet1». I: *Nordisk Museologi*; 2001, nr 1–2. Først trykt i *Heimen*, nr 1, 1993. (pdf Arkivert 10. april 2018 hos Wayback Machine.)
3. ↑  *Økomuseumsboka: identitet, økologi, deltakelse : ei arbeidsbok om ny museologi*. Tromsø: Norsk ICOM. 1988. ISBN 8290002602.

Eksempler fra Skandinavia
-------------------------

* Kystmuseet i Øygarden
* Toten Økomuseum
* Helgeland Museum
* Eidskog Museum
* Søhøjlandets Økomuseum, Danmark
* Samsø Økomuseum, Danmark
* Ekomuseum Bergslagen, Sverige

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL **·** NKC
 |

Portal: Museum
**Göte Blomqvist** (født 11. januar 1928, død 28. februar 2003) var en svensk ishockeyspiller som deltok i de olympiske vinterleker 1952 i Oslo.

Blomqvist vant en olympisk bronsemedalje i ishockey under vinter-OL 1952 i Oslo. Han spilte på det svenske ishockeylaget som kom på tredjeplass i turneringen bak Canada og USA.

Ishockeyturneringen ble avviklet som en enkeltserie med ni lag, der alle lagene møttes en gang. Canada vant serien med femten poeng foran USA som fikk tretten poeng, Sverige og Tsjekkoslovakia fikk begge tolv poeng og samme målforskjell +29. De møttes i en kamp om bronsemedaljene 25. februar, Sverige vant kampen med 5-3.

Blomqvist ble verdensmester i ishockey 1953. Han spilte 67 landskamper for Sveriges herrelandslag i ishockey i perioden 1947–1957.

OL-medaljer
-----------

* 1952 Norges flagg Oslo - Bronse Bronse i ishockey Sveriges flagg Sverige

VM-medaljer
-----------

* 1953 Sveits’ flagg Zürich/Basel - Gull **Gull** i ishockey Sveriges flagg Sverige
* 1954 Sveriges flagg Stockholm - Bronse Bronse i ishockey Sveriges flagg Sverige

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Göte Blomqvist – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Göte Blomqvist – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (sv) Göte Blomqvist – Sveriges olympiske komité Rediger på Wikidata

* (en) Göte Blomqvist – Eurohockey.com Rediger på Wikidata

* (en) Göte Blomqvist – Eliteprospects.com Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |