recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Laryngoskopi i forbindelse med intubasjon av en øvelsesdukke.
Et **laryngoskop** (av ordene *larynx* og *scope*) er et medisinsk instrument som benyttes for å få oversikt over stemmebåndene og glottis (hulrommet mellom stemmebåndene) ved å presse bakre del av tunga til siden og nedover/fremover i forhold til pasienten. Det første laryngoskopet ble oppfunnet i 1854 av Manuel Patricio Rodríguez García. 

Et Macintosh laryngoskop
Det finnes mange typer laryngoskoper. Det som vanligvis benyttes av anestesipersonel for intubasjon består av et håndtak med batteri, samt et blad med lyskilde. De fleste laryngoskopblader i dag har en noe kurvet form, bortsett fra de som benyttes til spedbarn som har rett blad. 

Øre-nese-hals leger benytter ofte indirekte laryngoskopi eller direkte fleksibel laryngoskopi via nesen.

Ved bruk av laryngoskop er det viktig at riktig teknikk benyttes siden trykk på tennene kan skade, eventuelt knekke dem.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** NDL
 |
**Nestekjærlighet** er omsorg for andre mennesker og det å føle seg ansvarlig for ethvert medmenneskes velferd uten hensyn til religion, kjønn eller politisk standpunkt. Mens noen betrakter det som et element i sosial kontroll, ser andre på det kun som en form for altruisme. Nestekjærligheten er et eksempel på en aktiv, utadvendt kjærlighet.

Nestekjærlighet er i Vesten ofte knyttet til begreper og sitater fra Bibelen. I Lukas 10,27-28 står det: *«Han svarte: Du skal elske Herren din Gud av hele ditt hjerte og av hele din sjel og av all din kraft og av all din forstand, og din neste som deg selv. Da sa Jesus: Du svarte rett. Gjør det, så skal du leve.»* I Romerne 13,9 sier Paulus: *«For budene: Du skal ikke bryte ekteskapet, Du skal ikke slå i hjel, Du skal ikke stjele, Du skal ikke begjære, eller hvilket bud det kan være, de sammenfattes i dette: Du skal elske din neste som deg selv.»*

Noter
-----

1. John Bossy, *Christianity in the West 1400-1700*, 1985 ISBN 0-19-219174-8

Se også
-------

* Agape
* Altruisme
* Dāna
* De tre monoteistiske religioner
* Diakoni
* Filantropi
* Karitas
* Kristen nestekjærlighet
* Medlidenhet
* Mosaisk nestekjærlighet
* Muslimsk nestekjærlighet
* Solidaritet
* Tzedakah
* Zakat

Eksterne lenker
---------------

* *Catholic Encyclopedia* "Love (Theological Virtue)"
* *Catholic Encyclopedia* "Charity and Charities"
* Thomas Aquinas: *Summa Theologica* "Anden del af den anden del" Se spørgsmål 23-46
* *Jewish Encyclopedia* "Alms"
* *Jewish Encyclopedia* "Charity and Charitable Institutions"
* Næstekærlighed i jødedommen

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** GND
 |
Nessekongen Zahls Kjerringøy handelssted  Foto: Harald Groven 
**Nessekonge** er et politisk ladet navn brukt på såkalte «privilegerte handelsmenn» eller væreiere på kysten av Nord-Norge fra siste halvdel av 1700-tallet. Det å være «privilegert handelsmann» betyr at de hadde fått tillatelse fra kongen til å drive handel. Det skal ha vært rundt 200 – 300 nessekongestyrte handelssteder eller fiskevær fra Brønnøysund i sør til Vardø i nord. Nessekongene hadde sin storhetsperiode fra siste halvdel av 1800-tallet og fram til 1910. Etter dette gjorde utviklingen av fiskeflåten og offentlig transport med dampskip fiskerne mindre avhengige av de lokale fiskekjøperne, fangsten kunne nå omsettes der det gav best fortjeneste.

Nessekongene hadde en dominerende stilling i lokalmiljøet, både økonomisk, sosialt og politisk. De drev lokalhandel, råfiskekjøp og fiskeproduksjon og eide ofte det lokale jordegodset. De siktet etter å forsyne lokalbefolkningen med alt de behøvde av varer utenfra, og omsetningsmonopolet resulterte i at det ikke ble rom for konkurrenter. De dekket alle behov fra mat og brensel til båter og ferdiglaftede hus. Ofte var salg av varer og kjøp av fisk koblet sammen, slik at handelen mer var et varebytte, og nessekongen tjente både på kjøp og salg. Siden det var lite penger i omløp, skjedde ikke bare handelen på bok, men også befolkningens andre utgifter ble bokført hos nessekongen. Dette kunne for eksempel være skatter eller medisinsk behandling. Fiskernes lottoppgjør skjedde også ofte gjennom nessekongen, så han fungerte på mange måter som bank. Dette gjaldt også for kreditt, både driftskreditt for fiske, forbrukskreditt og lån til hus og jord, redskap og båter. Ofte var det små sjanser til å få gjelden nedbetalt. Nessekongen sikret gjelden ved at de som var skyldig penger, måtte pantsette eiendom. Hvis så folk ikke kunne betale gjelden sin, kunne det føre til tvangsinndrivelse eller tvangsauksjon av båt, hus og eiendom, som var eksistensgrunnlaget for befolkningen. Det var forskjellig praksis på hvordan inndrivelse av gjeld ble gjort, noen lot de gamle eierne bli boende på gården som leilendinger, mens andre kastet folk ut og tok nye brukere inn. Ofte hadde nessekongene i tillegg til handelsmonopol, politisk makt som ordførere og i andre verv, noe som i mange tilfeller undergravde kommuneinstitusjonen.

Den kanskje mest kjente nessekongen var Erasmus Benedigt Kjerschow Zahl på Kjerringøy, som var modell for Knut Hamsuns handelsmann Mack i hans romaner.

Litteratur
----------

* Nils Magne Knutsen (red.) (1988). *Nessekongene: [de store handelsdynastiene i Nord-Norge]*. Oslo: Gyldendal. ISBN 8205162999.
* Narve Fulsås *Hushaldsøkonomi og kapitalistisk økonomi i Nordland, 1850-1950* Historisk tidsskrift 1987 66: 28-52
**Tungt væpnet pansret kampvogn** (engelsk: forkortet HACV - *heavy armament combat vehicle*)
er en pansret kampvogn sammen med stormpanservogn og pansret personellkjøretøy. Ifølge CFE-avtalen skal den ha en direkteskytende kanon med et kaliber på minst 75 millimeter, og veie minst 6 tonn uten nyttelast. Vogna skal ikke falle inn under definisjonene for pansrede personellkjøretøy, stormpanservogn eller stridsvogn. Nyttelast i denne sammenhengen er vekten av ammunisjon (avdam), drivstoff, smøreolje og hydraulikkolje, reservedeler, verktøy og eventuell snorkel for dypvading samt mannskap og utstyr.

Eksempel på tungt væpnet pansret kampvogn er: 
PT-76

* AMX-10RC
* ERC 90 Sagaye
* SU-76
* BMR-625-90
	+ Scorpion
	+ JPK-90
* M-24
* AMX-13
* EBR-75
* Panhard

Referanser
----------

1. ↑  . Besøkt 28. oktober 2018. «The term "heavy armament combat vehicle" means an armoured combat vehicle with an integral or organic direct fire gun of at least 75 millimeters calibre, weighing at least 6,0 metric tons unladen weight, which does not fall within the definition of an armoured personnel carrier, or an armoured infantry fighting vehicle or a battle tank.»  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)
**Andreas Skjellum Tønnesland** (født 1989) er en norsk improvisatør og skuespiller fra Jevnaker. 

Han har utdannelse fra NISS og Teaterhøgskolen (2015-2017) ved Khio. I senere tid[*klargjør*] har han undervist mye innen improteater og revy, og han har vært delaktig ved Det Andre Teatret. Han er best kjent for en rolle i TV-programmet Løvebakken. 

Andreas begynte å jobbe ved Trøndelag Teater 2017, hvor han blant annet har spilt i oppsetninger som «Jesus Christ Superstar», «Den hemmelige hagen» og «Jul i Teatergata».

Fra 2015 var Tønnesland et av medlemmene i spillpodkasten Samspill sammen med blant andre Mikkel Niva og Mats Eldøen

Filmografi
----------

* 2011 - : *Løvebakken*

Referanser
----------

1. ↑   www.proff.no, besøkt 4. august 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Andreas Skjellum Tønnesland – 1 roller i norsk næringsliv». *www.proff.no*. Besøkt 4. august 2017.
3. ↑  «Detandreteatret.no: Anders Tønnesland». Arkivert fra originalen 2. august 2016. Besøkt 11. februar 2016.
4. ↑  Andreas Tønnesland på Trøndelag Teaters nettsted

Eksterne lenker
---------------

* (en) Andreas Tønnesland på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) Andreas Tønnesland hos Sceneweb Rediger på Wikidata
***The Silent Mystery*** er en amerikansk stumfilm fra 1918, regissert av Francis Ford.

Handling
--------

Når hun besøker Egypt, stjeler fru Graham en berømt juvel kalt "The Eye of the World" fra en sarkofag til en mumie. Hun returnerer snart til USA, og planlegger å bruke den verdifulle perlen som sikkerhet for et lån. Kah, prestinnen med ansvar for å beskytte gravene, er snart på sporet av henne - fast bestemt på å få tilbake edelstenen.

Mrs. Grahams attraktive datter, Betty, går med på å gifte seg med en frier i håp om å få tilgang til pengene hans, for å støtte farens sviktende virksomhet. Men etter at brudgommen blir myrdet i løpet av parets bryllupsnatt, og liket hans forsvinner, bestemmer Phil Kelly seg for å hjelpe til med å løse forbrytelsene.

Skuespillere
------------

* Francis Ford som Phil Kelly
* Mae Gaston som Betty Graham
* Rosemary Theby som Prestinne Kah
* Jerome Ash som Van Berg
* Philip Ford som Chick
* Elsie Van Name som Mrs. John Graham
* Olive Valerie
* Hap Ward
* Peter Gerald
* Lionel Bradshaw

Referanser
----------

1. 1 2  ; besøksdato: 27. mai 2016.
2. ↑  The Silent Mystery

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Silent Mystery* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Silent Mystery* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) *The Silent Mystery* på Silent Era Rediger på Wikidata
**Tunisia erkebispedømme** er et romersk-katolsk erkebispedømme som omfatter hele Tunisia. Befolkningen er overveiende muslimsk, og Tunisias ca. 20 000 katolikker utgjør dermed bare en liten minoritet i landet.

Historie
--------

Tunis erkebispedømme kan ses på som gjenopprettelsen av **Karthago bispedømme**, som ble grunnlagt på 200-tallet og opphøyet til erkebispedømme på 400-tallet. Det fikk senere også rang som (titulært) patriarkat med ansvar for hele Nord-Afrika (Africa, Mauritania, Numidia og Tripolitania), men forble underlagt Vestens patriark i Roma (dvs. paven). Karthagos kirkeprovins omfattet mange bispedømmer, noe som går frem av at den katolske kirke fører opp 340 titulære bispeseter i dagens Tunisia.

I løpet av Nord-Afrikas islamisering ble patriarkatet oppgitt rundt 650. Arabiske dokumenter tyder likevel på at det alltid fantes enkelte kristne menigheter og kirker. Selv om det nevnes en biskop i siste halvdel av 1000-tallet og en apostolisk vikar i siste halvdel av 1600-tallet, skjedde nygrunnleggelsen som **apostolisk vikariat Tunis** først i 1843. Det skiftet i 1881 navn til **apostolisk vikariat Tunisia** og ble tre år senere opphøyet til **Karthago erkebispedømme**. Etter en periode som **territorialprelaturet Tunis** (fra 1964) ble det på nytt opphøyet til bispedømme i 1995 og til erkebispedømme i 2010.

Internasjonale forbindelser
---------------------------

Pavens nuntius til Tunisia og Algerie er Thomas Yeh Sheng-nan.

Erkebiskopen av Tunis er medlem i den nordafrikanske bispekonferansen.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Roman Catholic Archdiocese of Tunis – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Tunis erkebispedømme (fransk, italiensk, engelsk, tysk)
* «Giga-Catholic Information» om Tunisia (engelsk)

  


| * v
* d
* r
Den katolske kirke i Afrika |
| --- |
| 
* Algerie
* Angola
* Benin
* Botswana
* Burkina Faso
* Burundi
* Djibouti
* Egypt
* Ekvatorial-Guinea
* Elfenbenskysten
* Eritrea
* Etiopia
* Gabon
* Gambia
* Ghana
* Guinea
* Guinea-Bissau
* Kamerun
* Kapp Verde
* Kenya
* Komorene
* Kongo-Brazzaville
* Kongo-Kinshasa
* Lesotho
* Liberia
* Libya
* Madagaskar
* Malawi
* Mali
* Marokko
* Mauritania
* Mauritius
* Mosambik
* Namibia
* Niger
* Nigeria
* Rwanda
* São Tomé og Príncipe
* Senegal
* Den sentralafrikanske republikk
* Seychellene
* Sierra Leone
* Somalia
* Sudan
* Swaziland
* Sør-Afrika
* Sør-Sudan
* Tanzania
* Togo
* Tsjad
* Tunisia
* Uganda
* Zambia
* Zimbabwe

 | Den hellige stols våpen |
| Avhengige områder | 
* Ceuta
* Mayotte
* Melilla
* Réunion
* St. Helena
* Vest-Sahara

 |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | CatolicDiocese
 |
**Andreas Tews** (født 11. september 1968 i Rostock), tysk bokser som deltok i de olympiske leker 1988 i Seoul og 1992 i Barcelona.

Tews vant en olympisk sølvmedalje i boksing under Sommer-OL 1988 i Seoul. Han kom på andreplass i den nest letteste vektklassen fluevekt, opp til 51 kg, i semifinalen beseiret han Mario González fra Mexico og i finalen tapte han til Kim Kwang-sun fra Sør-Korea.

Fire år senere, under sommer-OL 1992 i Barcelona, ble han olympisk mester i boksing, han vant vektklassen fjærvekt, opp til 57 kg.

OL-medaljer
-----------

* Gull 1992 Spanias flagg Barcelona - **Gull** i boksing fluevekt Tysklands flagg Tyskland
* Sølv 1988 Sør-Koreas flagg Seoul - Sølv i boksing fjærvekt Øst-Tysklands flagg Øst-Tyskland

Eksterne lenker
---------------

* (de) Andreas Tews – Munzinger Sportsarchiv Rediger på Wikidata

* (en) Andreas Tews – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Andreas Tews – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Munzinger (sport)
 |
***The Show Down*** er en amerikansk stumfilm fra 1917, regissert av Lynn Reynolds.

Handling
--------

Den hensynsløse millionæren John Benson, filantropen Oliver North, den modige Langdon Crane, den velstående lediggangeren Robert Curtis, og Lydia Benson, er blant passasjerene på et skip som blir senket av en tysk ubåt. De skipbruddene havner deretter på en tropisk øy, og alle vanskelighetene de opplever får frem deres sanne natur.

Benson blir snillere og langt mer hensynsfull, under hans barske ytre. Men North blir derimot mer ondskapsfull enn tidligere. Crane blir til en feig slappfisk, når han blir konfrontert med hardt fysisk arbeid under tøffe forhold. Curtis blir derimot langt mer aktiv, og hans nye styrke og omtanke får etter hvert Lydia til å bli forelsket i ham.

Skuespillere
------------

* Myrtle Gonzalez som Lydia Benson
* George Hernandez som John Benson
* Arthur Hoyt som Oliver North
* George Chesebro som Robert Curtis
* Edward Cecil som Langdon Curtis
* Jean Hersholt som Parkes

Referanser
----------

1. ↑  The Show Down
2. ↑  THE SHOW DOWN

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Show Down* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Show Down* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *The Show Down* på Silent Era Rediger på Wikidata
**Yuxian** var en kinesisk embedsmann og general i siste del av Qing-dynastiet. 

Han var magistrat og guvernør i provinsen Shandong da bokseropprøret var i emning i 1898 og tok av i 1899. Blant annet hadde han bidratt til å styrke Storsverdbrorskapet, som var med på å påvirke og oppildne det som skulle bli den boksergruppe som antente opprøret der i det vestlige Shandong.

Yuxian overtok som guvernør i Shandong i mars 1899, fordi det ble ansett at hans forgjenger hadde sviktet i det viktige flomforebyggende arbeidet. Sommeren ble det også hans oppgave å forsøke å mildne den store nød og reparere dikene etter at Guleelven sommeren 1898 hadde en av denne tidens mest katastrofale oversvømmelser, som særlig rammet det vestlige Shandong og noen deler av provinsen Zhili. Yuxian var preget av en sterk motvilje mot kristendommen, og var generelt fremmedfiendtlig. Han grep ikke inn mot de opprørske boksere i nordøstre Shandong, og de oppfattet guvernøren som en forbundsfelle særlig da de begynte å gyve løs på kristne kinesere. Imidlertid var Yuxian ikke på deres parti da bokserne eskalerte angrepene kraftig, og i november 1899 grep hans styrker inn mot et lederskikt. 

I Beijing mante man imidlertid at Yuxians innsats ikke var overbevisende. Han ble så erstattet som guvernør av general Yuan Shikai. Selv ble han i desember forflyttet til Taiyuan der han ble guvernør for provinsen Shanxi. 

Sommeren 1900 sendte han troppeforsterkninger til Beijing, der boksere og de regjeringsstyrker ledet av de mest fremmedfiendlige elementer ved hoffet veleiret ambassadekvarteret. Selv beordret han og var personlig med på å utføre et massemord av kristne misjonærer i Taiyuan. Massakren, som fant sted i hans embedsgård den 9. juli, rammet katolske biskoper og flere prester og ordenssøstre, og et enda større antall protestantiske misjonærer og misjonærfamilier. De ble halshugget den ene etter den andre, 44 i alt. Mødre ble halshugget mens de holdt sine barn i hendene.

Påstander om at Yuxian utførte massakren på ordre av eller i samforstand med enkekeiserinne Cixi oppstod raskt, men må betraktes som del av den generelle bakvaskelse av enkekeiserinnen som ble bedrevet av personer i det utenlandske miljø i Beijing. 

Massakeren gjorde et uutslettelig inntrykk, og bidro antagelig til at omfanget og grusomheten til de vestlige intervensjonsstyrkers senere straffeekspedisjoner i det man mente var boksernes kjerneområder ble større. 

Kinesiske myndigheter entlediget Yuxian. Enkekeiserinne Cixi dekreterte tidlig i november 1900 at han skulle forvises på livstid til Kinas grensetrakter i Øst-Turkestan der han skulle utføre hardt straffearbeid. Dette ble imidlertid ikke ansett som strengt nok av åttenasjonsalliansen, som krevde henrettelse. Det var noen uker før blitt meldt at han hadde begått selvmord. 

Sannheten om hvordan han forlot historien og endte sitt liv, er ikke blitt avklart. I Bokserprotokollen av september 1901 hevdes det at han var blitt henrettet den 22. februar1901.

Referanser
----------

1. ↑   China Biographical Database[Hentet fra Wikidata]
Tungning (grått) på Taiwan
**Kongedømmet Tungning** (tradisjonell kinesisk: 東寧王國, forenklet kinesisk: 东宁王国, pinyin: *Dōngníng Wángguó*) var en hankinesisk regjering på Taiwan mellom årene 1661 og 1683. Det var det første hankinesiske styret på øya. Regjeringen var tro mot Ming-dynastiet og forsøkte å gjenopprette Mingstyret på fastlandet, som noe tidligere var blitt fortrengt av det mandsjuiske Qing-dynastiet. 
Kongedømmet ble opprettet av piraten Koxinga, som beseiret de hollandske kolonistene etter en beleiring av Fort Zeelandia. Hollenderne hadde innen da kontrollert øya i knapt 40 år. Koxinga døde av malaria i 1662, da 39 år gammel. Hans sønn, Zheng Jing, arvet styret etter farens død. Under de følgende nitten årene forsøkte han å yte tilstrekkelig til den lokale befolkningen og organisere sine militære styrker i Taiwan. Han forsøkte å forsvare Xiamen, Jinmen og Pescadorene, men uten hell. Under de tre føydalherrers opprør angrep han Fujian. Hans styrker ble beseiret, og han vendte tilbake til Taiwan, der han døde en tid senere etter en tids sykdom. 

Det var imidlertid uklart hvem Zheng Jings etterfølger skulle være. Kongerikets generaler og ministre fylket seg i to leirer om Jings to sønner. Etter en strid overtok hans yngre sønn, 12-åringen Zheng Keshuang, tronen. I 1683, etter slaget vid Penghu gikk Keshung med på Qing-keiserens ønske og fratrådte. Kongedømmet gikk opp i Qing-riket som en del av Fujian. Men på grunn av Taiwans politiske situasjon har det fortsatt stor symbolsk betydning.
**Andreas Suttner** (født 25. september 1876, død 5. juli 1953) var en østerriksk fekter som deltok i de olympiske leker 1912 i Stockholm.

Suttner vant en olympisk sølvmedalje i fekting under OL 1912 i Stockholm. Han var med på det østerrikske laget som kom på andreplass i lagkonkurransen i sabel bak Ungarn. Det var elleve lag som deltok og i finalerunden som besto av fire lag vant Østerrike to kamper og tapte en, mot gullmedaljevinnerne Ungarn. Deltakerne på det østerrikske sabellaget var Albert Bogen, Rudolf Cvetko, Friedrich Golling, Otto Herschmann, Andreas Suttner, Reinhold Trampler og Richard Verderber. I den individuelle konkurransen i florett ble Suttner utslått i første runden.

OL-medaljer
-----------

* 1912 Sveriges flagg Stockholm - Sølv Sølv i fekting, sabel lag Østerrike Østerrike

Eksterne lenker
---------------

* (en) Andreas Suttner – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Andreas Suttner – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Andreas Suttner – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
Et trekkspill er en aerofon klasse 41.
Fløyter er aerofoner klasse 42.
En **aerofon** er ethvert musikkinstrument som lager lyd først og fremst ved å få et luftlegeme til å vibrere, uten hjelp av strenger eller membraner og uten at vibrasjon fra selve instrumentet legger vesentlig til lyden. Det er en av de fire hovedinndelingene (klasse 4) av instrumenter i det originale Hornbostel-Sachs-systemet for klassifisering av musikkinstrumenter.

Hornbostel-Sachs inndeler aerofoner etter om lufta som vibrerer er holdt inni selve instrumentet eller ikke.

Den første klassen (41) inkluderer instrumenter hvor den vibrerende lufta *ikke* er omsluttet av selve instrumentet, slik som brummeren. Slike instrumenter kalles *frie aerofoner*. Denne klassen inkluderer instrumenter med fritt rør slik som munnspill, men også mange instrumenter som neppe ville bli kalt blåseinstrumenter i det hele tatt av de fleste mennesker, slik som sirener og pisker.

Den andre klassen (42) inkluderer instrumenter hvor den vibrerende lufta *er* omsluttet av instrumentet. Denne klassen inkluderer nesten alle de instrumenter som generelt kalle blåseinstrumenter i vesten, sånn som fløyte, obo og trompet.

I tillegg kan svært kraftige lyder lages ved hjelp av eksplosjoner rettet inn i, eller detonert inni, resonnerende tomrom. Instrumenter som damporgelet (og dampfløyta), og dessuten pyrofonen kan også regnes som instrumenter i klasse 42, til tross for det faktum at det er damp eller en luft-brennstoffblanding som utgjør den vibrerende «lufta».

Klassifisering
--------------

Hornbostel-Sachs system for klassifisering av musikkinstrumenter deler inn membranofoner i følgende klasser, avhengig av hvordan lyd blir produsert:

* 41: den vibrerende luften er utenfor instrumentet (som pisker og sirener, også trekkspill og liknende hører hjemme her)
* 42: den vibrerende luften er inni instrumentet (rene blåseinstrumenter, med mange undergrupper)

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  «Revision of the Hornbostel-Sachs Classification of Musical Instruments by the MIMO Consortium» (PDF) **(engelsk)**. Musical Instrument Museums Online. 8. juli 2011. s. 16–21. Besøkt 19. november 2015.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|   | **Hornbostel-Sachs system for klassifisering av musikkinstrumenter** |   |
| Idiofon | Membranofon | Kordofon | **Aerofon** | Elektrofon
Liste over musikkinstrumenter etter Hornbostel-Sachs-nummer |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Nationalencyklopedin **·** GND
 |
**Tomáš Špidlík** (født 17. desember 1919 i Boskovice i Tsjekkoslovakia (nå i Tsjekkia), død 16. april 2010 i Roma i Italia) var en av Den katolske kirkes kardinaler.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Špidlík studerte 1938–1939 filosofi ved Universitetet i Brno. I 1939 ble universitetet stengt på grunn av okkupasjonen av Tsjekkoslovakia, og studiene ble dermed brått avbrutt.

### Jesuitt

I 1940 sluttet han seg til jesuittene, og begynte i novisiatet i Benesov, nær Praha. Novisiatet måtte i 1942 flyttes til Velehrad i Morava. Han avla der sine ordensløfter i september samme år.

Fra 1942 til 1945 studerte han videre i Velehrad. Deretter måtte han igjen avbryte studiene, nå på grunn av tvunget ungdomsarbeid først under tyskerne, så under rumenerne og til slutt under russerne. Han ble så prefekt ved den videregående skolen i Velehrad, og underviste i tsjekkisk og russisk språk. I 1946 ble han sendt til Maastricht for å studere teologi.

### Prest

Han ble presteviet i 1949, i Maastricht. og fullførte sin tredje prøveperiode /(tertiaratet) i Firenze 1950–1951. I 1951 ble han så kalt til Roma for å arbeide i Vatikanradioen med sendinger til østblokklandene. Hans prekener over radio, holdt på tsjekkisk, ble svært populære, og er publisert på bokform både på originalspråket og i polsk, rumensk og italiensk oversettelse.

Špidlík virket som åndelige veileder for Det pavelige seminaret Nepomuceno i 38 år, og ble professor i patristikk og østlig åndelig teologi ved flere universiteter.

I 1995 holdt han fasteretrett for pave Johannes Paul II og Den romerske kurie, og oppfordret der paven til å skrive en encyklika om økumenikk. Dette resulterte i encyklikaen *Ut unum sint*. Han ble senere i 1990-årene konsultor for Kongregasjonen for helligkåringer og Kongregasjonen for institutter for konsekrert liv og selskaper for apostolisk liv.

### Kardinal

Ved konsistoriet oktober 2003 ble han kreert til kardinal av Johannes Paul II. Han var en av fire eldre teologer som ble utnevnt ved dette konsistoriet. Da han var over 80 år gammel søkte han om dispensasjon fra kravet om å være bispeviet for å bli kardinal, og dette ble innvilget.

Referanser
----------

1. 1 2   Gemeinsame Normdatei, besøkt 28. april 2014[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2 3   Archive of Fine Arts, cs.isabart.org, abART person-ID 32953, besøkt 1. april 2021[Hentet fra Wikidata]
4. 1 2 3   Records of persons of interest, svazky.cz[Hentet fra Wikidata]
5. 1 2 3   Tsjekkias nasjonale autoritetsdatabase, NKC-identifikator jn19990218115, besøkt 23. november 2019[Hentet fra Wikidata]
6. ↑   www.boskovice.cz[Hentet fra Wikidata]
7. ↑  Tsjechische curiekardinaal kreeg priesteropleiding in Maastricht –

Eksterne lenker
---------------

* Fyldige kardinalsbiografier på norsk – katolsk.no
* Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Catholic-Hierarchy **·** Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** ICCU **·** BNE
 |
**Antonius «Ton» Maria Richter** (født 16. november 1919 i Blaricum, død 10. august 2009) var en nederlandsk landhockeyspiller som deltok i de olympiske leker 1948 i London.

Richter vant en olympisk bronsemedalje i landhockey under OL 1948 i London. Han var med på det nederlandske laget som kom på tredjeplass i landhockeyturneringen bak India og Storbritannia. Nederland tapte semifinalen med 1-2 til India som siden vant finalen og ble olympiske mestere. I bronsefinalen møtte de Pakistan og første kampen endte uavgjort 1-1 og i neste kamp vant Nederland med 4-1. 
Richter spilte alle sju kampene i OL-turneringen.

OL-medaljer
-----------

* 1948 Storbritannias flagg London - Bronse Bronse i landhockey Nederlands flagg Nederland

Eksterne lenker
---------------

* (en) Ton Richter – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Ton Richter – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Ton Richter – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
Kanontårn fra et slagskip med 16 tommers kanoner.
Et **kanontårn** er som regel en dreibar kabin utstyrt med våpen. Vanligvis finnes disse på et skip eller et pansret kampkjøretøy utstyrt med en eller flere kanoner eller andre våpen.

Bruk
----

### Skip

Automatisert lading av kanon
Et av de tidligste fartøyene med kanontårn var USS «Monitor», som var i tjeneste under den amerikanske borgerkrigen. Kanontårn ble deretter vanlig inntil rundt slutten av andre verdenskrig, hvor skipenes hovedbevæpning ble missiler.

På skip navnes tårnene på forskjellige måter: Britene bruker bokstaver, og første tårnet fra baugen er da A-tårnet, neste B-tårnet og så videre. Tårn bak på skipet fikk bokstaver fra slutten av alfabetet. Den tyske marinen bruker bokstaver bakfra og forut, og gjerne det fonetiske alfabetet, som Anton, Bruno, Caesar, Dora og så videre.

### Fly

På 1930-tallet hadde også fly fått tårn for å beskytte seg mot fiendtlige fly. Disse inneholdt som regel mitraljøser. Britene forsøkte også jagerfly med tårn, for eksempel Boulton Paul Defiant. Dette fungerte greit når flyet angrep bombefly, men var til hinder for manøvreringen ellers. I jetalderen forsvant tårnene stort sett fra fly.

### Stridsvogner

De første stridsvogner hadde ikke kanontårn, men kanoner montert i skroget. Det ble raskt innsett at kanontårn var viktige for vognas stridsevne. Før andre verdenskrig ble det også eksperimentert med vogner med flere tårn, for eksempel den sovjetiske T-35. Dette viste seg upraktisk.

I moderne stridsvogner er tårnet oftest bemannet med 2 eller 3 soldater (vognkommandør, skytter og som regel lader), og kan roteres 360°. Det er bevæpnet med en kanon (som regel 105–125 mm) og har sikter og andre observasjonsmekanismer, samt ytre panser for å beskytte mannskapet. Noen tårn (som oftest fra 30-40 tallet) var kun bemannet med 1 soldat som for eksempel i den franske Char B1 bis.

Bildegalleri
------------

* Framre tårn på det amerikanske slagskipet USS «Missouri».Framre tårn på det amerikanske slagskipet USS «Missouri».
* Tårnet på en M47E2 Patton stridsvogn.Tårnet på en M47E2 Patton stridsvogn.
* To Boulton Paul Defiant med tårn.To Boulton Paul Defiant med tårn.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GND
 |
**Carl Allan Carlsson-Ekbäck** (født 8. november 1910 i Örebro, død 17. november 1983) var en svensk bokser som deltok i de olympiske leker 1932 i Los Angeles.

Carlsson vant en olympisk bronsemedalje i boksing under Sommer-OL 1932 i Los Angeles. Han kom på tredjeplass i vektklassen, fjærvekt opp til 52,7 kg, bak argentinske Carmelo Robledo og Josef Schleinkofer fra Tyskland.
Det var ti boksere fra ti nasjoner som stilte i fjærvektsklassen som ble avviklet i perioden 9. til 13. august 1932.

OL-medaljer
-----------

* Bronse 1932 USAs flagg Los Angeles - Bronse boksing, fjærvekt Sveriges flagg Sverige

Referanser
----------

1. ↑   sok.se[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Allan Carlsson – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Allan Carlsson – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Allan Carlsson – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

* (sv) Allan Carlsson – Sveriges olympiske komité Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
Kanonhallen fotografert i 2012
**Kanonhallen** er en teaterscene på Løren i Oslo som driftes av Nationaltheatret.

Hallen, som ligger mellom Peter Møllers vei (adresse til nr 2) og Lørenparken, ble bygget av tyskerne i Løren leir under andre verdenskrig for produksjon og vedlikehold av artilleri og tyngre våpen, som store kanonløp. Området ble rekvirert av okkupasjonsmakten i 1941, som etablerte en leir på området og det ble reist flere bygninger på stedet, herunder Kanonhallen. Hallen ble tegnet av arkitekter i Tyskland og oppført ved hjelp av sovjetiske krigsfanger. I tilknytning til hallen var det en fangeleir for sovjetiske krigsfanger.

Hærens Våpentekniske korps overtok leiren og Kanonhallen etter krigen, og denne ble brukt til produksjon og reparasjon av ammunisjon, samt skole for artilleribefal. Leiren fikk navnet Løren leir, og fra 1970 var ble anlegget brukt av Hærens forsyningskommando (HFK), som hadde laboratorievirksomhet og tekstil- og næringsmiddelsavdeling i leieren til slutten av 1990-årene. HFK flyttet til Kolsås, nå under navnet Forsvarets logistikkorganisasjon og Fellesskapasiteter.

Kanonhallen ble fredet av Riksantikvaren i 2002.

De siste årene er Kanonhallen utviklet til scene og kulturhus midt i Lørenbyen. Høsten 2021 overtok Nationaltheatret lokalene, og har etablert en topp moderne teaterscene med plass til 350 publikummere. I tillegg til å tilby teaterforestillinger og ulike formidlingsarrangementer, har teatret også åpnet kafé og bar i de nyoppussede lokalene.

Galleri
-------

* Kanonhallen  Foto: Trond StrandsbergKanonhallen  Foto: Trond Strandsberg
* Hovedinngangen  Foto: Trond StrandsbergHovedinngangen  Foto: Trond Strandsberg
* Historikk  Foto: Trond StrandsbergHistorikk  Foto: Trond Strandsberg

Referanser
----------

1. ↑  Våre scener, Nationaltheatret

Eksterne lenker
---------------

* Nationaltheatrets hjemmeside. Om Kanonhallen.
* Kanonhallens hjemmeside Arkivert 29. oktober 2020 hos Wayback Machine.
* «Kanonhallen». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Riksantikvaren kulturminne
 |
Phở
Bánh cuốn
*Vårrull (chả giò)*
**Vietnamesisk mat** er mat som tilberedes og spises i Vietnam. Hva som er vietnamesisk mat varierer sterkt. På kysten er fisk vanlig, mens kjøttretter er mer vanlig i innlandet. Buddhismen har ført til at landet også har lang tradisjon for vegetarisk mat, mens gjennomsnittsvietnameseren spiser mye kjøtt, og ser ikke-animalske matvarer som et tegn på fattigdom. Det er også betydelige forskjeller mellom de nordlige og sørlige delene av landet.

Det vietnamesiske kjøkken kan deles i tre regioner: Nord-, Sentral- og Sør-Vietnam. Den nordlige regionen er vietnamesisk kjerneland og noen av de mest kjente rettene kommer herfra, som f.eks nudelsuppen Phở som serveres overalt, og mer eksotiske kjøtt, som hundekjøtt, spises mer i nord. I det sentrale Vietnam er maten mer krydret og et måltid består ofte av flere sideretter. Maten i den sørlige delen av landet er mer inspirert av ytre påvirkninger på grunn av den lange perioden under fransk styre og tidligere også en stor kinesisk minoritet.

Kjente retter
-------------

* *Phở]*
* *Bánh cuốn*
* *Vårrull (chả giò)*
* *Bánh chưng*
* *Bún bò Huế*
* *Hủ tiếu*
* *Balut*
* *Bánh mì*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NDL
 |
**Muṣṭafā‎ bin Ǧa‘far** (arabisk: مصطفى بن جعفر; fransk: *Mustapha Ben Jaafar*; født 8. desember 1940 i Tunis, Fransk Tunisia) er en tunisisk lege (radiograf) og politiker. Han grunnla partiet *Forum démocratique pour le travail et les libertés* (*at-Takattul ad-Dīmuqrāṭī min ajl il-‘Amal wal-Ḥurriyyāt* ), som han fremdeles er generalsekretæren til. Etter president Zayn al-‘Ābidīn bin ‘Alīs fall i 2011 holdt han en kort periode stillingen som helseminister.

Biografi
--------

Ben Jafar ble født i 1940 i Tunis. Han gikk på Sadiki College fra 1950 til 1956, studerte deretter medisin i Frankrike for å bli radiolog. I 1970 vendte han tilbake til Tunis, begynte på University of Tunis' medisinske fakultet og jobbet også på universitetssykehuset. I 1976 var han en av grunnleggerne av et ukentlig meningsmagasin og en organisasjon som utviklet seg til Tunisian Human Rights League (LTDH).

I 1978 sluttet han seg til andre for å starte et politisk parti, Movement of Socialist Democrats (MDS). MDS var det største opposisjonspartiet i 1991 og det regjerende partiet gjorde tilsynelatende et forsøk på å samarbeide med MDS som en «deltakende opposisjon». Ben Jafar var generalsekretær for MDS i 1992, og stilte til valg for det øverste MDS-kontoret, men tapte for Mohamed Moadda, og trakk seg fra partiet fordi det så ut til å ha samarbeidet med det regjerende partiet (mottatt et statlig tilskudd og overnattingssteder) og oppnådd så lite. [1]

I 1994 grunnla Ben Jafar partiet Demokratisk Forum for Arbeid og Friheter (forkortet FDTL og også kalt Ettakatol). Det ble ikke anerkjent juridisk før i 2002. Han forsøkte å stille til valg ved presidentvalget i 2009 som FDTL-kandidat, men ble diskvalifisert og ble under alle omstendigheter bredt ansett å ikke ha noen sjanse til å vinne mot den etablerte autoritære sittende president Ben Ali.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Mundir az-Zinaydi** |  **Tunisias minister for offentlig helse**(17. januar–27. januar 2011) | Etterfølger:**Habibia az-Zahi bin Ramadhan** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** SUDOC
 |
***Phenomena 1: Profetiens utvalgte*** er en norsk fantasyroman for barn og unge skrevet av Ruben Eliassen og første gang utgitt av Gyldendal Tiden i 2002. Boka ble en stor salgssuksess og har kommet i flere opplag, også som lydbok. Det er fram til 2010 blitt utgitt i alt sju bøker i Phenomena-serien. 

Da barn i Norge skulle stemme fram årets beste barnebok 2002, ble ARK Barnebokpris tildelt Ruben Eliassen for Phenomena.

Handling
--------

Den første boken handler om to alvebarn som skal fri verden fra den onde makten. Sammen med trollmannen Sha-ra og vinterbjørnen Arol, drar Alk og Ilke for å kjempe mot ondskapens hersker, Tarkan. På veien dit, forsøker Tarkan og Sherpa å gjøre alt som står i deres makt for å hindre dem.

Tarkan er egentlig en tanke som har livnæret seg på negative tanker og følelser fra mennesker. Tarkan har evnen til å besette andre mennesker, og nå har tanken tatt bolig i Sha-ra's bror, Mentor. Mentor lar seg besette av Tarkan fordi han er sjalu på broren, Sha-ra, som skulle arve slottet og profetiboka Phenomena etter deres felles læremester Arkin. Alk og Ilke møter Tarkan flere ganger på sin ferd for å redde landet Aldra fra ondskapen. Tarkan har en spesiell makt på voksne som ikke fungerer på barn, fordi barn har mer rene tanker. Derfor kan bare barn oppfylle profetien, og dette blir da opp til søskenparet Alk og Ilke.

Tarkan møter dem første gang som en omstreifer der han prøver å ta amuletten til Ilke, som hun fikk av Sha-ra etter at frostfyrsten Hisj prøvde å ta henne. Amuletten skal beskytte henne mot varme siden Ilke ikke tåler så stor hete.
De møter på Tarkan igjen når de reiser til Efraiberkilden for å stanse regnet.

Andre bøker i Phenomena-serien
------------------------------

* 2 *Parados øye*
* 3 *Det tapte hjerte*
* 4 *Utfrielsen*
* 5 *Enigma*
* 6 *Trollmannen*
* 7 *Frostens datter*

Eksterne lenker
---------------

* Bokanmeldelse på barnebokkritikk.no
* Forlagets presentasjon av boka Arkivert 5. oktober 2007 hos Wayback Machine.
**Allan Davis** (født 27. juli 1980 i Ipswich i Queensland i Australia) er en australsk, tidligere profesjonell landeveissyklist. Han er en typisk sprinter

I Tour de France 2005 kom han på femteplass i kampen om den grønne poengtrøyen. I 2006 var han en av fem ryttere på Astana-Würth som var ble satt i forbindelse med Operación Puerto, men ble frikjent av spanske myndigheter. I 2007 syklet han for Discovery og kom på andreplass i Milano–Sanremo. Da Discovery-laget ble lagt ned, fikk han problem med å skaffe seg nytt lag, men fikk til slutt kontrakt med *Mitsubishi-Jartazi* i mars 2008. I september 2008 ble han frigitt for å gå til Quick Step.

I 2009 tok han sammenlagtseieren og tre etapper i Tour Down Under. 

Hans eldre bror, Scott, har også vært profesjonell syklist.

Meritter
--------

2002
Etappeseier Giro del Capo
2003
Trofeo Manacor
Etappeseier Circuit Cycliste de la Sarthe
2004
Etappeseier Tyskland rundt
Etappeseier Polen rundt
Giro del Piemonte
Trofeo Alcudia
Trofeo Manacor
2005
Etappeseier og poengkonkurransen i Eneco Tour
Etappeseier og poengkonkurransen i Vuelta a Aragón
To etappeseire i Vuelta a Murcia
2.-plass sammenlagt i Tour Down Under
3.-plass i Paris-Tours
3.-plass i HEW Cyclassics
2006
To etappeseire i Tour Down Under
Bronse – Commonwealth Games, landeveisritt
2007
Etappeseier i Catalonia rundt
Fem etappeseire og poengkonkurransen i Tour of Qinghai Lake
2.-plass Milano-Sanremo
2008
Etappeseier og 2.-plass sammenlagt i Tour Down Under
Etappeseier og poengkonkurransen i Polen rundt
2009
Sammenlagt og tre etappeseire i Tour Down Under
2010
Bronse, VM i landeveissykling, landeveisritt

Referanser
----------

1. ↑  «Astana 5’ cleared by Spanish courts». VeloNews. 26. juli 2006. Besøkt 26. januar 2009.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Allan Davis – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Allan Davis – UCI Rediger på Wikidata

* (en) Allan Davis – ProCyclingStats Rediger på Wikidata

* (en) Allan Davis – Cycling Archives Rediger på Wikidata

* (en) Allan Davis – Cycling Quotient Rediger på Wikidata

* (en) Allan Davis – CycleBase Rediger på Wikidata

* (en) Allan Davis – TheSports.org Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Kanonprisen 2004** var den første utdelingen av Kanonprisen og ble delt ut under filmfestivalen Kosmorama 16. april 2005. Prisen gjaldt alle norske filmer med ordinær kinodistribusjon som hadde premiere i 2004.

Det ble delt ut priser i åtte kategorier. Vinneren i syv av klassene ble kåret ved hjelp av avstemning blant medlemmer av de ulike fagforbundene tilknyttet filmbransjen mens vinneren av klassen beste film ble kåret av Adresseavisens lesere gjennom avstemning på avisens nettsider. Alle norske filmer fra 2004 var nominert til prisen. Filmen *UNO* fikk flest priser med fem, to av de til Aksel Hennie for manus og hovedrolle. 

Utdelingen ble arrangert i Royal Garden i Trondheim med Harry Guttormsen som konferansier.. Under utdelingen ble også tre av Kosmoramas øvrige priser delt ut: festivalens hovedpris, som gikk til meksikanske *Andejakt*, debutantprisen til Mike Mills for *Thumbsucker* og pitchekonkurransen som ble vunnet av Kathrine Haugen for *Forandring fryder*.

Vinnere
-------

Beste hovedrolle
* Aksel Hennie, *UNO*

Beste birolle
* Stig Henrik Hoff, *Hawaii, Oslo*

Beste regi
* Hans Petter Moland, *The Beautiful Country*

Beste manus
* Aksel Hennie, *UNO*

Beste produksjon
* Jørgen Storm Rosenberg, *UNO*

Beste foto
* John Andreas Andersen, *UNO*

Beste klipp
* Einar Egeland, *Hawaii, Oslo*

Beste film
* *UNO*

Referanser
----------

1. ↑  «Fem priser til UNO». *bt.no*. 17. april 2005. Besøkt 7. mars 2021.
2. ↑  «Kanonene på Kosmorama». *adressa.no*. 17. april 2005. Besøkt 25. februar 2023.

Kilder
------

* «Kanonpriser til Moland og Hennie». *aftenposten.no*. 17. april 2005. Besøkt 25. juli 2020.
* «Numero uno». *vg.no*. 17. april 2005. Besøkt 7. mars 2021.

| * v
* d
* r
Kanonprisen  **·** Kosmorama |
| --- |
| 2004 **·** 2005 **·** 2006 **·** 2007 **·** 2008 **·** 2009 **·** 2010 **·** 2011 **·** 2012 **·** 2013 **·** 2014 **·** 2015 **·** 2016 **·** 2017 **·** 2018 **·** 2019 |
**Buorm** (*Natrix natrix*) er en av de tre slangeartene som lever fritt i Norge. Buormen er den lengste av slangene i Norge, ca. en meter lang. Den kan bite, men er ikke giftig. Buormen er flink til å svømme og spiser helst fisk og amfibier, og defineres som en vannsnok.

Beskrivelse
-----------

Buormen kan gjenkjennes på de karakteristiske gule flekkene i nakken. Ellers er buormen grå eller gråbrun. Enkelte individer kan være helt svarte, men de er sjeldne. Buormen er slank. I motsetning til hoggormen har buormen mange buktninger når den kryper. Buormen er den største av slangene som lever fritt i Norge. Den kan bli mer enn 1 meter lang, den lengste buormen som er rapportert i Norge var 135 cm. Pupillen er rund.

Adferd
------

Buormen er en glimrende svømmer og liker seg godt ved vann. Der kan den ligge på bredden og varme seg i solen, klar til å unnslippe i vannet hvis det skulle bli nødvendig. Den lever også i myrer, eller i nærheten av bondegårder, der den legger egg i gjødselkjellere. Buormen blir kjønnsmoden når den er 3-5 år gammel. Paringen foregår i mai, og de ca. 20 eggene som legges i juni/juli klekkes etter omtrent en måned.

Buormen biter sjelden eller aldri, og den er ikke giftig. Hvis den føler seg truet kan den hvese kraftig og sprøyte ut illeluktende væske fra analåpningen. Andre ganger spiller den død ved å ligge stille på ryggen.

Slanger i Norge
---------------

De to andre slangeartene som lever fritt i Norge er hoggormen (*Vipera berus*) og slettsnoken (*Coronella austriaca*). Stålormen (*Anguis fragilis*) blir ofte tatt for å være en slange, men det er en øgle. Alle frittlevende slanger i Norge er fredet etter viltloven.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Buorm* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Buorm* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *Buorm* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *Buorm* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *Buorm* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *Buorm* hos Fossilworks Rediger på Wikidata

* (en) *Buorm* hos Reptile Database Rediger på Wikidata

* (en) *Buorm* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Buorm* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Natrix natrix* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Natrix natrix* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata
* Fakta om buorm - Folkehelseinstituttet
* Norsk Zoologisk Forening

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Uppslagsverket Finland **·** Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** GND
 |
**«Den lille gaten»** er et oljemaleri fra ca. 1657–58 av den nederlandske maleren Johannes Vermeer. Motivet forestiller en liten idyllisk gate i Vermeers hjemby Delft og er en del av samlingen på Amsterdam Rijksmuseum.

I forgrunnen ses en brostensbelagt gate, i bakgrunnen på høyre side et hus sett forfra og på venstre side to innganger til hus og andre bygninger. Huset til høyre har en fasade av mursten, trappegavl og utskjæringer langs taket. Den venstre siden av fasaden leder i lav høyde over til nabohuset. De fleste av husets skodder er lukket slik at det bare er gjennom den åpne døråpningen beskueren kan få et glimt av det som skjer innenfor. I døråpningen sitter en kvinne som arbeider på sine kniplinger. Foran huset kneler to barn opptatt i lek. Gjennom åpningen til gården ses en tjenestepike som henter noe fra en tønne. 

Vermeer har skapt et idyllisert bilde av hjemlig ro hvor kvinnesysler og lek beskjeftiger kvinner og barn i sikker nærhet av hjemmets trygge favn. Det føyer seg dermed inn i samtidens huslige ideal hvor kvinner flittig og arbeidsomt beskjeftiger seg med håndarbeide eller vedlikehold av hjemmet, mens de skaper et trygt og kjærlig fristed for barna i sin varetekt.

Mange forslag har fremkommet når det gjelder å identifisere gaten Vermeer har malt. Muligheten er stor for at gaten er en imaginær kombinasjon av arkitektur fra forskjellige steder som Vermeer har satt sammen for å skape en harmonisk komposisjon. Muligens har to av hans egne barn posert som de to lekende barna i forgrunnen.

Vermeers mesén Pieter van Ruijven fikk maleriet, sannsynligvis direkte fra Vermeer. Etter van Ruijvens død gikk det i arv til hans ektefelle Maria de Knuijt og deretter til deres datter Magdelene van Ruijven (1655–1681) og hennes mann Jacob Dissius (1653–1695). Jacob Dissius solgte det for 72 eller 48 gylden sammen med andre Vermeer malerier i 1696 til en ukjent kjøper. 

8. april 1800 dukket maleriet opp i et salg hos kunstsamleren Pieter van Winter og etter hans død gikk det over i Lucretia Johanna van Winters (1785–1845) omfattende kunstsamling. van Winter giftet seg i 1822 med Hendrik Six og etter deres død (1845 & 1847) gikk maleriet i arv til deres to sønner. Kun den yngste, Jan Pieter, av de to sønnene giftet seg og stiftet familie og da han døde i 1899 gikk maleriet i arv til hans sønn Jan Six. Jan Six satte maleriet på auksjon den 12. april 1921, men oppnådde ikke sin fastsatte minstepris på en millioner gylden. I stedet besluttet Jan Six seg for å stille ut maleriet på Louvre i Paris for å tiltrekke potentielle kjøpere, men denne taktikken lyktes ikke. I 1921 kjøpte den nederlandske oljemagnaten Henri Deterding maleriet for 625 000 gylden og donerte det til den nederlandske nasjonen. Det er stilt ut på Rijksmuseum i Amsterdam.

Eksterne lenker
---------------

* Den lille gaten på Rijksmuseum Arkivert 23. oktober 2011 hos Wayback Machine.
* Den lille gaten på Essential Vermeer
* Den lille gaten på Essential Vermeer

Portaler: Nederland | Kunst

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** SUDOC
 |