recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Nicholas «Nick» Berry** (født 16. april 1963 i Woodford i Essex) er en britisk skuespiller og musiker.

Karriere
--------

Berry startet som skuespiller i en alder av åtte år.[] Han fikk småroller i TV-serier som senere førte til større roller i TV. Berry spilte bla: Simon 'Wicksy' Wicks i *EastEnders* (1985–90). Senere tok Berry hovedrollen som Nick Rowan i serien *Med hjartet på rette staden* (1992–98). Berry forlot *Heartbeat* i 1998 til fordel for BBC 1s *Harbour Lights*, sentrert rundt Bridport. 

Berry giftet seg i 1994 med Rachel A Robertson og har to sønner, Louis og Finlay. Han bor for tiden i Epping i Essex med kona og de to sønnene.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Nick Berry på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) Nick Berry i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (fr) Nick Berry på Allociné Rediger på Wikidata

* (en) Nick Berry på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) Nick Berry hos The Movie Database Rediger på Wikidata
* Nick Berry – BBC Drama
* Nick Berry as Nick Rowan Arkivert 6. april 2009 hos Wayback Machine. – 'Heartbeat'

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNE **·** BBC Things **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
***Nicias*** er en slekt av biller som hører til familien trebukker (Cerambycidae).

Utseende
--------

En nokså liten, bred, blank, fargerik trebukk. Som vanlig for Anacolini er det betydelig forskjell mellom kjønnene. Hannen er mindre og spinklere, har kraftige, kamformede antenner som er svarte med gulrød rot, hodet er rødgult med en liten, svart flekk i midten. Pronotum er rektangulært, gulrødt på kantene, oftest svart i midten, men dette kan variere. Dekkvingene er parallellsidige med avrundede "skuldre", blanke, med variererende mønstre i gult eller gulrødt og svart. Ofte er de gule med to par store, svarte flekker og svart spiss, men de kan også være gulrøde med en svart flekk rundt scutellum. Beina er gulrøde, korte og kraftige. Hunnen er større og bredere, antennene er tynne og helt svarte, hode og pronotum svarte. Pronotum er traspeformet med noe utstående bakhjørner. Dekkvingene er brede, "skuldrene" helt avrundede, lyst gule med et par svarte tverrflekker i midten og bredt svart spiss. Beina er tynne og svarte.

Utbredelse
----------

Slekten lever i det nordøstlige Sør-Amerika.

Systematisk inndeling
---------------------

Artslisten følger 

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
	+ Underordenen Polyphaga Emery, 1886
		- Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
			* Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
				+ Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
					- Underfamilien sagbukker, Prioninae Latreille, 1802
						* Stammen Anacolini Thomson, 1857
							+ Slekten *Nicias* Thomson, 1857
								- *Nicias alurnoides* Thomson, 1857 - Brasil, Fransk Guyana, Guyana, Surinam

Referanser
----------

1. ↑  Prioninae of the World - Anacolini

Kilder
------

* Liste over artene

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Nicias* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Nicias* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* *Nicias* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* Bilder av arten Arkivert 9. mars 2016 hos Wayback Machine.
**Voksenrett** er en rett for voksne til å få gratis grunnskoleopplæring eller videregående opplæring, veiledning og dokumentasjon på tidligere tilegnet kunnskap.

Hovedinnhold i loven
--------------------

Personer over opplæringspliktig alder og som trenger grunnskoleopplæring, har rett til det. Denne retten er forankret i opplæringsloven §4A-1.

Retten til videregående opplæring gjelder for voksne som ikke har fullført videregående opplæring tidligere. Retten er forankret i opplæringsloven § 4A-3 og gjelder fra det året den voksne fyller 25 år. Det er en forutsetning at grunnskolen er fullført.

Det er kommunen og fylkeskommunen sin plikt til å sørge for grunnskoleopplæring og videregående opplæring for voksne. Opplæring spesielt organisert for voksne er nedfelt i opplæringsloven, kapittel 4A.

Ungdomsrett innebærer rett til videregående opplæring for ungdom mellom 15 og 24 år.

Se også
-------

* Voksenopplæring

Litteratur
----------

* Opplæringslovens kapittel 4A. Opplæring spesielt organisert for voksne

Eksterne lenker
---------------

* *Vilbli.no: Voksenrett (lovfestet rett for voksne)*
Thurø omkring 1900
**Thurø** ligger i det Sydfynske Øhav, rett sør for Svendborg og øst for Tåsinge. Øya er formet som en hestesko og landfast via en demning med Fyn.

På Thurø finnes Rolf Krake-stenen. Det fortelles i *Gesta Danorum*, noe som er unikt for denne fortellingen og ikke gjentatt i andre fortellinger om det samme, at den danske sjøkongen Helge Halvdansson gikk i land på Thurø og kom over en kvinne ved navn Thora som han voldtok. Da han besøkte øya for andre gang tok hun hevn ved å sende hans egen datter Yrsa til ham, og uten å vite at det var hans egen datter avlet han sønnen Rolf Krake med henne.

Thurø Rev, som er på 38,9 ha. danner Thurøs sydvestligste del. Her vokser en del gammel hagtorn-vegetasjon, som kalles «Ellen Marsvins Tjørne». Et sagn forteller at de ble plantet da øyas tidligere eier Fru Ellen Marsvin tapte Thurø i spill til Christian IV.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Thurø – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |

Portal: Danmark
**Marcello Del Duca** (født 31. august 1950 i Roma), italiensk vannpolospiller som deltok i de olympiske leker 1976 i Montréal.

Duca vant en olympisk sølvmedalje i vannpolo under Sommer-OL 1976 i Montréal. Han var med på det italienske laget som kom på andreplass i vannpoloturneringen bak Ungarn. Det italienske laget vant to kamper og spilte to uavgjort og tapte èn i finalerunden som besto av seks lag. Italia fikk seks poeng, samme som Nederland som kom på tredjeplass. Duca spilte åtte kamper og scoret tre mål i OL-turneringen.

OL-medaljer
-----------

* 1976 Canadas flagg Montréal - Sølv Sølv i vannpolo, Italias flagg Italia

Eksterne lenker
---------------

* (en) Marcello Del Duca – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Marcello Del Duca – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Marcello Del Duca – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Marcello Del Duca – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (it) Marcello Del Duca – Italias olympiske komité Rediger på Wikidata

* (en) Marcello Del Duca – FINA Rediger på Wikidata
***Thunnus tonggol*** er en liten tunfiskart.

Den dypeste delen av kroppen er under midten av første ryggfinne. Andre ryggfinne er høyere enn den første. Brystfinnene er korte til moderat lange. Buksiden er sølvhvit med fargeløse, ovale flekker som er ordnet i horisontale rader. 

Rygg-, bryst- og bukfinnene er svarte. Tippene på andre ryggfinne og gattfinnen har et innslag av gult. Gattfinnen er sølvfarget. Småfinnene er gule med grå kanter. Halefinnen er svart med gulgrønne streker. Svømmeblære mangler, eller er svært redusert. Maksimal lengde er 130 cm, og vanlig lengde er 40–70 cm.

*Thunnus tonggol* lever epipelagisk, som regel i kystfarvann. Den unngår elvemunninger og lignende områder med grumset vann og lav saltholdighet. Arten svømmer ofte i stimer med varierende størrelse. Den er en opportunist som jakter på mange ulike arter krepsdyr, blekkspruter og fisker.

Utbredelsen er begrenset til det indopasifiske området. Her finnes arten fra Japan via Filippinene og Ny-Guinea til nordlige deler av Australia. Den finnes ved Sundaøyene, India, sørlige del av Den arabiske halvøy, i Rødehavet og utenfor kysten av Somalia. 

Fisket etter arten har størst betydning i Sørkinahavet utenfor Thailand og Malaysia og i den nordlige delen av Arabiahavet. Det finnes ingen pålitelig fangststatistikk, og arten forveksles ofte med gulfinnetun.

Litteratur
----------

* B.B. Collette og C.E. Nauen (1983). *FAO species catalogue: Vol.2. Scombrids of the world: An annotated and illustrated catalogue of tunas, mackerels, bonitos and related species known to date*. FAO Fish.Synop. s. 92–93. ISBN 92-5-101381-0.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Thunnus tonggol* – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen Rediger på Wikidata

* (en) *Thunnus tonggol* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Thunnus tonggol* hos FishBase Rediger på Wikidata

* (en) *Thunnus tonggol* hos Fossilworks Rediger på Wikidata

* (en) *Thunnus tonggol* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Thunnus tonggol* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Thunnus tonggol* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Thunnus tonggol* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Thunnus tonggol* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* (en) *Thunnus tonggol* (Bleeker, 1851) Longtail tuna - FishBase
* B. Collette m.fl. (2011). «*Thunnus tonggol* (Longtail Tuna)». *IUCN 2012. IUCN Red List of Threatened Species. Version 2012.1*. Besøkt 29. august 2012.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
NS-**ISO 31** (Størrelser og enheter, International Organization for Standardization, 1992) er den mest utbredte og respekterte guiden for bruk av måleenheter. Standarden inneholder blant annet SI-enhetene. Formler som involverer disse måleenhetene brukes i vitenskapelige og utdannelsesdokumenter over hele verden. I de fleste land i verden er det denne notasjonen som brukes i matematikk- og vitenskapsbøker på skoler og universiteter. 

Standarden kommer i 14 deler:

NS-ISO 31-0: Del 0:Generelle prinsipper (*General principles*)
NS-ISO 31-1: Del 1:Rom og tid (*Space and time*)
NS-ISO 31-2: Del 2: Periodiske og beslektede fenomener (*Periodic and related phenomena*)
NS-ISO 31-3: Del 3: Mekanikk (*Mechanics*)
NS-ISO 31-4: Del 4: Varme (*Heat*)
NS-ISO 31-5: Del 5: Elektrisitet og magnetisme (*Electricity and magnetism*))
NS-ISO 31-6: Del 6: Lys og beslektet elektromagnetisk stråling (*Light and related electromagnetic radiations*)
NS-ISO 31-7: Del 7: Akustikk (*Acoustics*)
NS-ISO 31-8: Del 8: Fysikalsk kjemi og molekylfysikk (*Physical chemistry and molecular physics*)
NS-ISO 31-9: Del 9: Atom- og kjernefysikk (*Atomic and nuclear physics*))
NS-ISO 31-10: Del 10: Kjernereaksjoner og ioniserende stråling (*Nuclear reactions and ionizing radiations*)
NS-ISO 31-11: Del 11: Matematiske tegn og symboler for bruk i naturvitenskap og teknikk (*Mathematical signs and symbols for use in the physical sciences and technology*)
NS-ISO 31-12: Del 12: Karakteristiske tall (*Characteristic numbers*)
NS-ISO 31-13: Del 13: Faststoff-fysikk (*Solid state physics*)

Se også
-------

* Liste over ISO-standarder

Eksterne lenker
---------------

* Stewart's corner – ISO 31-0: a standard that may confuse
**Stølen** er et strøk i Bergen i bydelen Bergenhus. Det grenser mot Ladegården langs Ladegårdsgaten og Hans Hauges gate, mot Bergenhus og Bryggen langs Nye Sandviksveien og Øvregaten til Nikolaikirkeallmenningen, opp denne til Steinkjellergaten og langs Steinkjellerbakken (Fjellets grense) til Eidemarkens grense langs Øvre Blekeveien og Henrik Wergelands gate og tilbake til utgangspunktet.

Strøket består for det meste av brostensbelagte smau og trehus. Det omfattes av grunnkretsene Stølen og Steinkjelleren, som hadde til sammen 920 innbyggere 1. januar 2014 og et areal på 0,04 km². I tillegg omfatter strøket de deler av grunnkretsen Bryggen som ligger øst for Øvregaten.

Eksterne lenker
---------------

* Bergen byleksikon på nett, om Stølen (boligstrøk)

Strøk og boligområder i Bergen kommune

| * v
* d
* r
Strøk i Bergen |
| --- |
| Bergenhus **·** Bryggen **·** Eidemarken **·** Engen **·** Fjellet **·** Kalfaret **·** Ladegården **·** Marken **·** Møhlenpris **·** Nordnes **·** Nygård **·**  Nøstet **·** Sandviken **·** Sentrum **·** Skansen **·** Skuteviken **·** Strandsiden **·** Stølen **·** Sydnes **·** Verftet **·** Vågsbunnen **·** Ytre Sandviken |
Den eldste kjente avbildningen av Augustin, fra 500-tallet i Laterankirken i Roma.
***Skaperordenen*** (*De ordine*) er en tekst av kirkefaderen Augustin av Hippo (354-430). Det er et av hans tidlige verker, skrevet høsten 386 mens han oppholdt seg i Cassisiacum nord for Milano, kort tid etter at han omvendte seg til kristendommen.

Augustin skrev verket før han ble døpt våren 387, og han hadde ennå ikke mottatt noen systematisk undervisning i den kristne tro. «Det er derfor en temmelig hjemmesnekret teologi vi møter i Augustins skrifter fra høsten 386. Han er fast bestemt på 'å stille seg under Kristi myndighet', men han har knapt noen dypere forståelse av Kirkens lære.»[1] Teksten er skrevet som en dialog i platonsk stil. Augustin bruker den pedagogiske, målrettede dialogen som form i flere av sine tidlige tekster. 

«Hovedproblemet i 'Skaperordenen' er det onde i verden. De kristne, som hevdet eksistensen av én allmektig Gud, skaffet seg på den måten teoretiske problemer som hadde vært ukjente i den antikke polyteismen. Det hvor det var mange aktører, var det ingen enkeltinstans som satt igjen med det fulle ansvaret for helheten. Men en Gud som er naturens skaper og historiens Herre, vil lett sitte igjen med ansvaret også for verdens lidelse og mangler […] Augustins løsning var platonsk fordi han benektet at det onde var virkelig på samme måte som det gode. Det gode ligger i verdens skapte orden. Det onde er det som er uten orden, og det dermed mangler det karakteristiske ved skaperverket.»[1]

Norsk utgave
------------

* *Tre ungdomsdialoger*. Utvalg og innledende essay ved Trond Berg Eriksen; oversettelse og noter ved Reidar Aasgaard. Bokklubben, 2009. (Verdens hellige skrifter; 57) ISBN 978-82-525-6972-8.   
Inneholder: *Det lykkelige liv*, *Skaperordenen* og *Enesamtaler*

Referanser
----------

1. 1 2  Sitat og resonnement fra Trond Berg Eriksens innledning til *Tre ungdomsdialoger*.
Eldre tegnebord med parallellføringsstag og dreibare linjaler («tegnemaskin»)
Tegnesal ved Horten tekniske skole 1954, med elever ved tegnebord med tegnemaskiner. Foto: Leif Ørnelund 
**Tegnebord** er et solid arbeidsbord som tidligere var nødvendig utstyr for arkitekter og tekniske tegnere.

Konstruksjon
------------

En stor, plan og firkantet plate er festet på en solid sokkel i det dreibart punkt, slik at platen kan stilles i en hvilken som helst vinkel for å oppnå en god arbeidsstilling (fra horisontal til vertikal). Normalt kan sokkelen også heves og senkes for å få riktig arbeidshøyde.

Til denne platen er det festet en tegnemaskin, der det til et dreibart punkt er festet to linjaler som står vinkelrett på hverandre. Det dreibare punktet er igjen festet på en anordning som gjør at det kan flyttes over hele arbeidflaten uten at linjalenes vinkel i forhold til tegnebordets kanter endres. Dette er ordnet på ulike måter, enten ved parallellføringsstag (slik fig. 1 viser), eller hjelp av en vertikal linjal som igjen er festet til en horisontal skinne langs bordets øvre eller nedre kant.

Etterhvert har utviklingen av edb-baserte tegneprogrammer (for eksempel AutoCAD) tilknyttet storformats plottere overtatt tegnebordets funksjon.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Drawing boards – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
**Slottsplassen** (tysk: *Schloßplatz*) er en plass på Spreeinsel i sentrum av Berlin. Den ligger ved Museumsinsel og grenser på nordvestlig side til gaten Unter den Linden.

Historie
--------

Schloßplatz med Schlossbrunnen ca. 1905
Palast der Republik som nå er revet. I bakgrunnen Berliner Dom og Berliner Fernsehturm
Plassen er oppkalt etter Berlins byslott, som stod ved plassen frem til det ble sprengt av kommunistregimet i DDR i 1950. Etter sprengningen av slottet ble plassen i 1951 omdøpt til «Marx-Engels-Platz» av kommunistregimet, og ble brukt til store politiske demonstrasjoner av kommunistene og som park.

I 1976 ble Palast der Republik oppført ved plassen. Etter den tyske gjenforening fikk plassen sitt gamle navn tilbake, og i 2003 ble det bestemt å rive Palast der Republik og gjenoppføre slottet. Det ble gjennomført utgravninger etter 1990 som viste at en del av slottets fundament fremdeles er der.

Adressen Schloßplatz 1 ble i DDR-tiden benyttet av Statsrådet og kaltes deretter «Staatsratsgebäude». Huset har, som en del av fasaden, innebygd slottsbalkongen der Karl Liebknecht utropte den sosialistiske republikk 9. november 1918. I dag huser bygningen to utdanningsinstitusjoner, European School of Management and Technology (ESMT) og Hertie School of Governance.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND
 |
***TEGN*** var et norsk «tidsskrift om og med tegneserier» som ble utgitt mellom 1986 og 2005.

Historie
--------

Tidsskriftet var en profesjonell videreføring av tidsskriftet *Tekst og Tegning*, som hadde noenlunde samme formål, men med mindre ambisjoner og spredning. *Tekst og Tegning* ble stiftet og drevet av Jon Gisle, forfatteren av boken *Donaldismen*, stort sett som et enkelmannsforetak. Jon Gisle var deretter med på å stifte *TEGN* som andelslag. De tre andre andelstakerne var Tor Ødemark, Tore Feiring og Finn Bjørklid som alle dannet kjerneredaksjonen. Både Jon Gisle og Finn Bjørklid var skiftvis redaktører. 

Tidsskriftet utkom kvartalsvis med distribusjon gjennom Narvesen og abonnement og var støttet av Norsk kulturråd under begrunnelsen «overveiende litterær kvalitet». Etterhvert kom også Tor Sandberg, senere journalist i *Dagsavisen*, med i redaksjonen og spilte en betydelig rolle, både som skribent og redaktør.

Tidsskriftet *TEGN* utvidet sitt område med å bli tegneserieforlag, TEGN A/L Bum, og utga to debutanter ettersom redaksjonen mente de hadde «en kulturell plikt», som de uttrykte det, til å utgi dem. Utgivelsene var:

* Steffen Kverneland: *De knyttede never*, 1993
* Jason: *Lomma full av regn*, 1995

Begge kunstnerne har gjort det godt siden og skapt seg et navn med tyngde, også internasjonalt.

Etter mer enn en tiårsperiode trakk sentrale redaksjonmedlemmer seg tilbake for å gi plass til nye krefter, hvilket var heldig for fornyelsen av innholdet og skribentene. Erik Falk tok over som redaktør og Morten Harper, Øyvind Holen og Tor Arne Hegna var av dem som satte sine signaturer på flere artikler i denne perioden.

Fra og med 46 (2001) ble *TEGN* innholdsmessig slått sammen med det svenske tidsskriftet *Bild & Bubbla*, men ble fortsatt utgitt med egen norsk og svensk tittel. Den norske tittelen forsvant med nummer 52 (2002), mens *Bild & Bubbla* fortsatte som eget tidsskrift. En nettutgave av *TEGN* fortsatte fram til april 2005 da tidsskriftet formelt ble nedlagt.

Eksterne lenker
---------------

* Hjemmeside
* (no) BIBSYS

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | ISSN
 |

Portaler: Litteratur | Kunst
**Szombathely bispedømme** er et av Ungarns tolv katolske bispedømmer og ligger i kirkeprovinsen Veszprém lengst vest i landet. Bispedømmets skytshelgen er Martin av Tours, som ble født i Szombathely (den gang *Sabaria*) i 316.

Historie
--------

Området rundt Szombathely hørte opprinnelig til Salzburg erkebispedømme, men ble rundt år 1000 overført til Győr bispedømme. Szombathely bispedømmet ble grunnlagt i 1777 under erkehertuginne Maria Teresia av Østerrike. Sognene kom fra bispedømmene Győr, Veszprém og Zagreb. Området hadde en betydelig andel tysktalende innbyggere, og bispedømmet hadde derfor også det tyske navnet *Bistum Steinamanger*.

Etter første verdenskrig ble i 1922 de vestlige sognene skilt ut som apostolisk administratur Burgenland (Østerrike), mens noen sydlige sogn i 1923 kom til Lavant bispedømme (Jugoslavia).

Eksterne lenker
---------------

* (hu) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Roman Catholic Diocese of Szombathely – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

  


| * v
* d
* r
Katolske bispedømmer i Ungarn |
| --- |
| Debrecen-Nyíregyháza **·** **Eger** **·** **Esztergom-Budapest** **·** Győr **·** HAJDÚDOROG **·** **Kalocsa-Kecskemét** **·** Kaposvár **·** MISKOLC **·** *Pannonhalma* **·** Pécs **·** Szeged-Csanád **·** Székesfehérvár **·** Szombathely **·** Vác **·** **Veszprém** | Ungarns bispedømmer |
| (erkebispedømmer i fet; gresk-katolske bispedømmer i kapitéler; territorialabbedi i kursiv) |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** CatolicDiocese
 |
**Teglrødt engfly** (*Apamea lateritia*) er en sommerfugl som tilhører familien nattfly (Noctuidae). Den er funnet nord til Nordland i Norge.

Utseende
--------

Et middelsstort (vingespenn 37 – 42 mm), kraftig, rødbrunt nattfly. **Forvingen** har noen små, lyse flekker langs framkanten, et tydelig, hvitkantet nyremerke og en buet rad av små, svarte flekker litt utenfor midten som markerer den ytre mellomlinjen, ellers er den vanligvis ensfarget rødlig brun. Ringmerket er lyskantet og mer eller mindre utydelig. Ytterkanten er noe bølgete. **Bakvingen** er gråbrun med lyst rødlige frynser.

Levevis
-------

Arten forekommer på heier og andre åpne områder med gras. Larvene lever på røttene av ulike grasarter, særlig sauesvingel (*Festuca ovina*), smyle (*Deschampsia flexuosa*) og finnskjegg (*Nardus stricta*). De utvikler seg mellom september og mai. De voksne sommerfuglene flyr i juni – september.

Utbredelse
----------

Teglrødt engfly er utbredt i Europa, unntatt lengst i sør, og videre østover gjennom det nordlige Asia til Japan. I Norge er den vanlig nord til Saltdal i Nordland, det finnes spredte funn nord til Alta.

Kilder
------

* Norges sommerfugler – Teglrødt engfly [*død lenke*]
* Aarvik, L. Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) *Catalogus Lepidopterorum Norvegiae*. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe/Norsk Institutt for Skogforskning. ISBN 82-995095-1-3
* Nettsiden *Svenska Fjärilar*, med bildegalleri:

Eksterne lenker
---------------

* (en) *teglrødt engfly* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *teglrødt engfly* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *teglrødt engfly* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *teglrødt engfly* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *teglrødt engfly* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *teglrødt engfly* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *teglrødt engfly* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Apamea lateritia* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata
**Tegneseriens dag** ble stiftet i Norge av Norsk Tegneserieforum i 2005, og er en offisiell markering som feires første lørdag i mai.

I USA kalles dagen Free Comic Book Day og har vært markert siden 2002. I USA gir de bort gratis tegneserier i et ønske å få flere til å lese tegneserier. I Norge brukes dagen hovedsakelig for å øke oppmerksomheten rundt tegneserier som en kunstnerisk og litterær uttrykksform. Det har tidligere vært laget et gratisblad i regi av NTF i 2005 og 2006, hvor det i tillegg er holdt foredrag og utstillinger på folkebibliotek og skoler.

Historie
--------

I 2005 ble det trykket et spesialnummer i 20 000 eksemplarer av Bobla 2/05 *Det er typisk norsk å lese tegneserier*. Inkludert dette ble det holdt arrangementer i Bergen, Brandbu, Oslo, Sarpsborg og Trondheim. Veletablerte skapere tegnet og hadde foredrag, paneldebatter, intervjuer, signering, quiz, utstillinger, og mer. I 2006 trykte NTF igjen et spesialnummer 2/06 i 15 000 eksemplarer av tegneserieskriftet Bobla *Klassikerne kommer*. Det ble holdt arrangementer i Bergen, Brandbu, Bærum, Oslo, Kristiansand, Sarpsborg, Stavanger og Trondheim.

I senere tid har det ikke vært utgitt egne spesialnummer eller plakater med fokus på dagen, men det har vært arrangementer i regi av biblioteker landet rundt og Tegneseriemuseet i Brandbu og Oslo hvor de framhever litteratursjangeren og hvor tegnere lager en hel tegneserie ved bruk på maks 24 timer.

Referanser
----------

1. ↑  «FCBD Throwback: 2002, Where It All Began!». *www.freecomicbookday.com* **(engelsk)**. Besøkt 8. januar 2023.
2. ↑  Freecomicbookday.com Arkivert 7. mai 2013 hos Wayback Machine.
3. ↑  forlag, Serienetts redaksjon, Laksevåg. «6. MAI ER TEGNESERIENS DAG». *Serienett* **(norsk)**. Besøkt 8. januar 2023.
4. ↑  Sa.no: Tegneseriens dag
5. ↑  Serienett.no: Glimt fra tegneseriens dag Arkivert 16. februar 2016 hos Wayback Machine.
6. ↑  Serienett.no: Fornøyd med tegneseriens dag Arkivert 16. februar 2016 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* Offisiell hjemmeside Arkivert 13. juni 2021 hos Wayback Machine.
***John Halifax, Gentleman*** er en amerikansk stumfilm fra 1910, regissert av Theodore Marston.

Handling
--------

John Halifax, en foreldreløs gutt, reiser til storbyen i håp om å tjene mest mulig penger. Der blir han først venn med Ursula March, datteren til den mest velstående mannen i byen, som gir ham mat. Senere møter han Abel Fletcher, en rik kveker. Sønnen til Fletcher sørger for at John blir ansatt ved farens arbeidsplass. Etter fem år med trofast arbeid har John steget i gradene, og blitt utnevnt til arbeidsleder. Han og Fletchers sønn, Phineas, har også blitt veldig gode venner. Mot farens ønsker tar Phineas med seg John til en teater-oppvisning. Turen viser seg imidlertid å bli alt for mye for den invalide Fletcher.

Som et resultat blir Abel Fletcher rasende på John, og driver ham vekk fra huset. Men i mellomtiden vokser det frem stadig større misnøye blant Fletchers fattige arbeidere, og Fletcher bestemmer seg for å stenge hele bruket. Etter seks uker med sult kommer arbeiderne og deres familier som en stor folkemengde til møllen, hvor de krever at de skal få tilgang til alt kornet som blir lagret der. I stedet for å gå med på arbeidernes ønsker, kaster Fletcher alle posene med korn i en elv. Dette gjør folkemengden så rasende at de forsøker å sette fyr på hele møllen, og dermed gjøre en slutt på Fletcher. Men John Halifax hjelper Fletcher og sønnen hans og Ursula med å komme seg unna.

Skuespillere
------------

* Martin Faust som John Halifax
* Frank H. Crane
* William Russell
* Violet Heming

Referanser
----------

1. ↑  JOHN HALIFAX, GENTLEMAN

Eksterne lenker
---------------

* (en) *John Halifax, Gentleman* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
**James Harper-Orr** (født 18. oktober 1878, død 19. mars 1956) var en skotsk sportsutøver som deltok i de olympiske leker 1908 i London.

Harper-Orr vant en olympisk bronsemedalje i landhockey under OL 1908 i London. Han var med på det skotske laget som kom på tredjeplass i landhockeyturneringen bak, England og Irland. Skottland vant sin første kamp over *Uhlenhorster HC* som representerte Tyskland med 4-0, men tapte semifinalen til England med 1 – 6. Det var seks lag som deltok i turneringen, alle medaljene ble vunnet av britiske lag; Gull til England sølv til Irland og bronse til de tapende semifinalistene Wales og Skottland.

OL-medaljer
-----------

* 1908 Storbritannias flagg London - Bronse Bronse i landhockey Storbritannias flagg Storbritannia

Referanser
----------

1. ↑   sports-reference.com, www.sports-reference.com, besøkt 27. januar 2016[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) John Harper-Orr – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) John Harper-Orr – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) John Harper-Orr – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** LCCN
 |
Wellcome trusts hovedkvarter i London 
The **Wellcome Trust** er en ideell forskningsstiftelse i Storbritannia. Stiftelsen ble grunnlagt i 1936 på bakgrunn av testamentert av farmasi-magnaten Sir Henry Wellcome for å finansiere forskning for å forbedre menneskers helse. Stiftelsen disponerer overskuddet til Wellcome Foundation. I desember 2018 var verdien av stiftelsens investeringer verd mer enn 25.9 milliarder pund. 

Stiftelsen har hovedkvarter i London.

Historie
--------

Sir Henry Wellcome ble født i USA i 1853. 1880 flyttet han til Storbritannia og grunnla en farmasøytisk bedrift som snart ble et multinasjonalt foretak. Wellcome testamenterte bedriftens aksjeverdi til en ideel stiftelse, Wellcome Foundation. Overskuddet fra denne skulle brukes, av Wellcome Trust, til å fremme medisinsk forskning og medisinsk historie.

Fra 1952 til 1986 økte omsetningen hos Wellcome Foundation fra 10 millioner britiske pund til mer enn £500 millioner og Wellcome Trust fordelte i 1985 26,5 millioner pund per år.

I 1986 ble Wellcome Foundation børsnotert. Etter aksjesalg og to fusjoner fikk Wellcome Trust sin egen portefølje, som også gikk utenfor medisinsk teknologi, og i 2019 var dem blitt på 26,8 milliarder pund.

Forskning
---------

Stiftelsen har investert blant annet i "Cancer Genome Project" som forsøker å kartlegge variasjonene i kreftutvikling. "Diamond Light Source", som gjør det mulig å studere proteinstrukturer ved bruk av synkrotronstråling, og "The Ebola Emergency Initiative" som leter etter midler mot Ebola. "The Human Cell Atlas" er et prosjekt som har som mål å kartlegge alle menneskekroppens celler. 

Wellcome Trust støtter en rekke forskningsinstitutter og har egne PhD-programmer.

Fra 2017 har de også støttet CEPI  som jobber med utvikling av vaksiner mot smittsommer sykdommer, som MERS, Lassafeber og COVID-19. 

I juni 2023 ble det annonsert at Wellcome Trust og Bill & Melinda Gates Foundation har gått inn og sponset GSK sin fase 3 kliniske studier på ny vaksine mot tuberkulose

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑
6. ↑
7. ↑
8. ↑

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** NKC **·** BBC Things
 |
**«Shine»** er en sang komponert av Hanne Sørvaag, Harry Sommerdahl og Christian Leuzzi. Den ble fremført av Sopo Nizjaradze og representerte Georgia i Eurovision Song Contest 2010. Sangen ble valgt ut 27. februar blant seks sanger, som ble fremført av Nizjaradze, gjennom en titteravstemning og av en profesjonell jury. Forhåndsvisningsvideoen kom ut i midten av mars 2010. Den kom på en niendeplass på finalen.

Dette var Sørvaags tredje bidrag i Eurovision Song Contest etter å ha vært én av opphavspersonene til No Angels' sang «Disappear» (Tysklands bidrag i Eurovision Song Contest 2008) og Norges bidrag i Eurovision Song Contest 2010, «My Heart Is Yours», fremført av Didrik Solli-Tangen.

Sangen ble opprinnelig skrevet til Céline Dion.

Referanser
----------

1. ↑   Grillhofer, Florian (27. februar 2010). «Sofia to sing Shine at the Eurovision Song Contest». *ESCToday*. Besøkt 27. februar 2010.
2. ↑  Brey, Marco (27. februar 2010). «Sofia Nizharadze to sing "Shine" in Oslo!». *European Broadcasting Union*. Besøkt 27. februar 2010.
3. ↑   Georgia: Official video released ESCToday
4. ↑   Nevnt i det norske TV-programmet *Fin fredag*

| Utmerkelser og prestasjoner |
| --- |
| Forgjenger:**«Peace will Come» med Diana Gurtskaja** | **Georgias bidrag i Eurovision Song Contest**(2010) | Etterfølger:**«One more Day» med Eldrine** |
| Artikkelen inngår i serien om
**Sagalitteratur** |
| --- |
| Utsnitt fra Njåls saga i Möðruvallabók (AM 132 fol.13r) omtrent år 1350. |
| **Sagatyper** |
| Islendingesagaer, Tått, Kongesagaer, Fornaldersaga, Biskopsaga, Samtidssaga, Apostelsaga, Skaldekvad |
| **Lister** |
| Liste over islendingesagaene, Liste over fornaldersagaer |
| **Viktige manuskript** |
| Fagrskinna, Flatøybok, Morkinskinna, Möðruvallabók, Codex Regius |
| **Noen kongesagaer** |
| Den eldste saga om Olav den hellige, Ågrip, Fagrskinna, Snorre Sturlasons Heimskringla, Den større saga om Olav Tryggvason, Sverres saga, Sturla Tordssons Håkon Håkonssons saga |
| **Se også** |
| Norrøn litteratur, Landnåmabok, Árni Magnússon, Árni Magnússon-instituttet |

**Árni Magnússon-instituttet** (islandsk *Stofnun Árna Magnússonar*) er et akademisk institutt på Reykjavík, Island. Instituttets hovedoppgave er å oppbevare, bevare og studere islandske manuskripter fra middelalderen som *Landnåmaboka* (*Landnáma*), Heimskringla og islandske sagaer.

Instituttet er oppkalt etter den islandske filologen Árni Magnússon (1663–1730) som dedikerte sitt liv til å finne og ta vare på gamle norrøne manuskripter og skriftsamlinger. Instituttet ligger i bygningen Árnagarður på området til Islands universitet ved Suðurgata i Reykjavík.

Historie
--------

Da Island fikk et visst hjemmestyre fra de danske myndighetene i 1904, krevde det islandske parlamentet, Alltinget, at danskene skulle levere tilbake de islandske manuskriptene som Árni Magnússon hadde funnet, samlet inn og fraktet til København på slutten av 1600-tallet, hvor de befinner seg i Den arnamagnæanske samling. I 1927 ble noen av disse tilbakelevert, og et institutt ble dannet under navnet *Handritastofnun Íslands* (= *Det islandske manuskriptinstituttet*). I 1972 – etter at de fleste manuskriptene ble tilbakelevert – ble instituttets statutter endret. Det endret også navn til *Stofnun Árna Magnússonar á Íslandi*, men blir generelt referert til som *Árnastofnun*. Instituttet er en uavhengig stiftelse, men har tette forbindelser til og blir administrert i assosiasjon med Islands universitet.

Skriftsamlinger
---------------

Instituttet oppbevarer en rekke historiske og kulturelt viktige manuskripter, blant dem:

* AM 113 fol (Íslendingabók)
* AM 132 fol (Möðruvallabók)
* AM 371 4to (Landnámabók)
* AM 738 4to
* GKS 1005 fol (Flateyjarbók)
* GKS 2367 4to (Snorra-Edda)
* SÁM 66

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

Portaler: Litteratur | Island

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
**John Gullichsen** (født 1793 (døpt 22. juni 1793) i Borge i Østfold, død 18. juli 1840 i Skien) var cand.jur. fra 1813. Han ble fullmektig hos byfogden i Fredrikstad, kanselliråd Andreas Michael Heiberg. Da Heiberg var på Eidsvold i 1814, var Gullichsen konstituert byfogd, 21 år gammel. Fra 1824 var han underrettsprokurator i Bratsberg og bosatt i Skien. Gullichsen var gift med Alette Schioldborg. Deres datter Sophie var gift med trelasthandler og skipsreder Jacob Krog Borch i Drammen.

I 1836 ble Gullichsen valgt til stortingsrepresentant for Skien og Porsgrunn etter at han alt i 1827 hadde vært suppleant. I den perioden han var på Stortinget, var han i militærkomiteen.

Referanser
----------

1. 1 2   Stortinget og statsraadet: 1814–1914. B. 1 D. 1 : Biografier A-K, side(r) 312[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  EXAMINATI JURIS 1736-1814 D - H Arkivert 2. desember 2013 hos Wayback Machine.
3. ↑  Tallak Lindstøl: *Stortinget og Statsrådet 1814-1914* side 312
4. ↑  «John Gullichsen hos Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste». Arkivert fra originalen 2. desember 2013. Besøkt 25. november 2013.

Eksterne lenker
---------------

* (no) John Gullichsen hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata
**James Edward Codrington Forsyth** (født 1. juni 1929 i Watford i Storbritannia, død 29. april 2020 i Danderyd i Sverige) var en britisk-svensk arkitekt.

Codrington, som var sønn av commodore Hugh Codrington Forsyth og Kathleen Warren, studerte ved Northern Polytechnic Institute i London 1946–1947 og 1949–1953, Portsmouth School of Architecture 1953–1954, og ble medlem i Royal Institute of British Architects​ i 1955.

Han ble ansatt av London County Council i 1954, hos arkitektene Lennart Uhlin og Lars Malm i Stockholm i 1956, hos arkitekt Ralph Erskine i Drottningholm i 1957 samt hos arkitektene Åke Ahlström og Kell Åström i Stockholm fra 1961. Han var Sverigekorrespondent for arkitekturtidskriftene *Interbuild London* og (sammwn med professor Olle Wåhlström) *Architektoniki Aten*.

Han drev senere egen arkitektvirksomhet i ArkiNova Arkitekter AB og Transark. Han tegnet blant annet Södertälje sjukhus (1966, sammen med Kuldar Parik og Åke Ahlström) og Stenby-Löppinge, stadsplanetevling i Eskilstuna (1966, sammen med Kuldar Parik og Åke Ahlström).

Codrington døde av covid-19.

Referanser
----------

1. ↑  James Codrington, Danderyds begravningsbyrå
2. ↑  Codrington, James E i *Vem är Vem? : Norrland, supplement, register* (2. utgave, 1968)
3. ↑  Codrington, James KulturNav
4. ↑  «Till minne: James Codrington». Dagens Nyheter. 24. juni 2020. Besøkt 24. september 2020.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** KulturNav
 |
**Wenche von der Lippe Sivle** (født Nilsen 20. desember 1856 i Bergen, død 21. oktober 1932 i Oslo) var en norsk kvinnesaksforkjemper, lærer, forfatter, politiker for Venstre og oversetter som var gift med forfatteren Per Sivle.

Liv og virke
------------

Wenche Sivle var elev ved Nikka Vonens skole i Dale i Sunnfjord, og studerte musikk og språk i Frankrike og Tyskland. Hun oppholdt seg årene 1884–1886 i Askov i Danmark, hvor hun underviste i musikk og språk ved Askov højskole. Der møtte hun Per Sivle, som hun senere ble gift med. 

Ektemannen førte en omflakkende tilværelse, mens fru Wenche bodde i Bergen sammen med datteren Susanna, og underviste ved Nicolaysens Pigeskole. I 1898 flyttet familien til Langum ved Drammen. Etter et nytt opphold i Danmark, flyttet familien igjen til Drammen, hvor hun også ble boende etter ektemannens selvmord i Kristiania i 1904. Der engasjerte hun seg i Drammens Kvinnesaksforening og var bystyrerepresentant. Tidligere hadde hun vært varamedlem i Bergens bystyre.

I 1898 utga hun boken *Blaaskrinet*, en liten samling fortellinger for barn. Hun skrev også historier i *Illustreret Tidende for Børn* og oversatter franske føljetonger for *Kristianiaposten*. 
Hun var også forfatter av *10-Aars Beretning for Drammens Kvindesagsforening 1896–1906*.

Wenche Sivle var kjent som en veltalende, skarp og uforferdet foredragsholder. Hun var medlem av den kristne avholdsorganisasjonen Det Hvite Bånd.

Forfatteren Alexander Kielland skal ha benyttet Wenche Sivle og hennes kusine Randi Blehr (f. Nilsen) til modelleringen av skikkelsen Wenche Knorr Løvdahl i romanen *Gift*.

Familie
-------

Wenche Sivle var datter av seilmaker og skipsreder Randolph Nilsen (1826–1909) og Wenche Elisabeth Mowinckel (1830–1905). Hun var kusine av kvinnesaksforkjemperen Randi Blehr, forretningsmannen Conrad Mohr og litteraturhistorikeren Gerhard Gran. Hun ble 1. august 1887 gift i Bergen med forfatteren Per Sivle (1857–1904).

Bibliografi
-----------

* 1898: *Blaaskrinet – barnehistorier*, Nygaard, Bergen
* 1906: *10-Aars Beretning for Drammens Kvindesagsforening 1896–1906*, Drammen

Referanser
----------

1. 1 2   Norsk biografisk leksikon, nbl.snl.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  *Den 17de mai 1932.10.21*. Norge, Oslo. 1932. s. 3.
3. ↑  *Bidrag av og om norske kvinnelige forfattere i norske tidsskrift 1835-1900*. [Oslo]: Forfatterne. 1984. s. 55.
4. ↑  *Norske kvinder*. Kristiania: Berg & Høgh. 1914. s. 63.
5. ↑  Torjusson, Aslak (1977). *norske folkehøgskulen*. Samlaget. s. 164. ISBN 8252106978.

Kilder
------

* *Dette skrev kvinner*. Oslo: Skolen. 1984. s. 201. ISBN 8257900109.
* Birkeland, Bjarte (1961). *Per Sivle*. Oslo: Samlaget.
* Borgen, Per Otto (1996). *De skriveføre drammensere*. Forl. for by- og bygdehistorie. s. 111 ff. ISBN 8291649022.

Eksterne lenker
---------------

* Norsk biografisk leksikon: Per Sivle, besøkt 13/8 2020.

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister
 |
Tre utsnitt av Qingmingrullen
**Qingmingrullen** (kinesisk: 清明上河图, pinyin: *Qīngmīng Shànghé Tú*, «Langs elven under Qingmingfesten») er det mest berømte bilde laget av den kinesiske maler Zhang Zeduan. 

Billedrullen skildrer dagliglivet i byen Kaifeng, hovedstaden i det nordlige Song-dynastiet, under den kinesiske minnehøytiden for de døde, Qingming.

Rullen er 24,8 cm høy og 528,7 cm lang. 

Kunstverket konsentereret seg og Qingming som fest, og gjengir ikke høytidens seremonielle aspekter, som rengjøring av forfedrenes graver og bønnene. Her vises hele samfunnet, både de rike og de fattige, og de økonomiske virksomhetene i hovedstadens forskjellige deler. Det gir et innblikk i samtidens klesdrakt og arkitektur. Kunstverket betraktes som et av kinesisk malerkunsts viktigste og ypperste verker, og er blitt kalt «Kinas *Mona Lisa*»."

Qingmingrullen er en av de få malerier fra de gamle keiserlige samlinger som fremdeles befinner seg i Folkerepublikken Kina. Den ble ikke likesom det meste av det andre transporterbare av samlingene fra Palassmuseet i Beijing tatt med til Taiwan av den flyktende Guomindang-regjeringen. Årsaken var at Manchukuos keiser Puyi var særlig knyttet til denne rullen, som gikk under tilnavnet «Kinas Mona Lisa», og fikk sine allierte, japanerne, til å bringe det fra Beijing og til hans palass. 

Senere kunne da rullen bringes tilbake til Beijing. 

*Qingmingrullen* av Zhang Zeduan, 12. årh.

Billedgalleri
-------------

* TittelTittel
* BroBro
* ByportByport
* GatesceneGatescene

Referanser
----------

1. ↑  Martin Kemp (2011). *Christ to Coke: How Image Becomes Icon*. Oxford University Press. s. 8. ISBN 978-0-19-161988-5. «...an image-making society second to none before the nineteenth century, the most famous painting is *Qingming shanghe tu* (*Along the River During the Qing Ming Festival* or *Spring Festival on the River*) by Zhang Zeduan, an artist working in the eleventh to twelfth century.»
2. ↑  Universität Tübingen. «EASTM, Issue 20, 2003». International Society for the History of East Asian Science, Technology and Medicine, original from Indiana University: 22.
3. ↑  Jose, Nicholas. «Unfamiliar Land: Guan Wei» (PDF). Contemporary Art Centre of South Australia (CACSA).
4. ↑  Bradsher, Keith (3. juli 2007). «‘China’s Mona Lisa’ Makes a Rare Appearance in Hong Kong». *The New York Times*. Besøkt 4. juli 2007.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Along the River During the Qingming Festival – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* „'China's Mona Lisa' makes a rare appearance in Hongkong", The New York Times, 3. juli 2007

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Wells** er en by og verdslig sogn i distriktet Mendip i det seremonielle grevskapet Somerset, England. Den er en av de minste byene i landet som har status som *city*, noe den har ettersom den i middelalderen ble en katedralby. I henhold til folketelling i 2011 har byen en befolkning på 10 536 innbyggere.

Byen er et populært turistmål, både på grunn av sine egne severdigheter og nærheten til Bath, Stonehenge og andre steder. Navnet på byen kommer fra tre brønner dedikert til apostelen Andreas på eiendommen til biskopens palass og Wellskatedralen. Bispesetet ble opprettet i 909, og deler av katedralen er fra 900-tallet. I 1088 ble setet flyttet til Bath, som ligger kort vei unna, men byen beholdt sin katedral og bispedømmet fikk noen år etter flyttingen navnet Bath and Wells.

Byen har sin opprinnelse i en mindre romersk bosetning som vokste i størrelse under angelsakserne da konge Ine av Wessex grunnla en katedralkirke (*minster church*) der i 704. Samfunnet ble et handelssenter basert framstilling av klær. Under den engelske borgerkrigen og Monmouthopprøret på 1600-tallet var byen involvert. På 1800-tallet ble infrastrukturen for transporten bedret med stasjoner på tre forskjellige jernbanelinjer. Imidlertid har byen siden 1964 vært uten direkte jernbaneforbindelse.

Katedralen og byens tilknyttede religiøse og arkitektoniske historie har gjort Wells til et turistmål, noe som har gitt sysselsetting. Byen har et mangfold av kultur- og sportsaktiviteter. Det er flere skoler i byen, blant annet The Blue School som ble opprettet i 1641 og den uavhengige Wells katedralskole som ble opprettet i en tidlig form så langt tilbake som 909, og er den ene av fem etablerte musikkskoler for barn i Storbritannia. Byens historiske arkitektur har blitt utnyttet som lokalisering for spillefilmer og fjernsynsprogrammer.

Vennskapsbyer
-------------

Wells har følgende vennskapsbyer:[]

* Frankrikes flagg Paray-le-Monial, Bourgogne, Frankrike
* Tysklands flagg Bad Dürkheim, Rheinland-Pfalz, Tyskland
* Italias flagg Fontanellato, Emilia-Romagna, Italia

Referanser
----------

1. ↑  «Wells CP - Usual Resident Population, 2011». Neighbourhood Statistics. *Office for National Statistics*.
2. ↑  «The Well House» Arkivert 4. mars 2016 hos Wayback Machine. *Images of England*.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Wells, England – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Wells – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Wells City Council
* Wells Tourist Information
* Wells i Open Directory Project

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Vision of Britain **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC **·** GeoNames **·** GeoNames **·** BBC Things **·** MusicBrainz
 |
**Wenche Steen** (født 4. juli 1952 i Oslo) er en tidligere norsk modell og redaktør. Hun har etter modellkarrieren vært redaktør for flere blader, blant annet i Sten Ture Jensens *Mann* og den norske versjonen av *Playboy*. Senere ble hun daglig leder og redaktør i bladet *Femme*, og etterhvert administrerende direktør i femme.no.

I 1972 ble hun kåret til «Miss Charming». Kåringen foregikk i Thailand, hvor hun konkurrerte med 33 kvinner fra hele verden. I 1974 ble hun kåret til Miss Europa.

I Olsenbanden-filmen *Olsenbanden møter Kongen og Knekten* fra 1974 spilte hun rollen som «Jenny», søsteren til den klønete, korttenkte skurken «Knekten», spilt av Frank Robert. Denne filmen ble spilt inn året etter hun ble kåret til Miss Europa og sendt til Miss World-finalen. Hun hadde få replikker i filmen, og den scenen med henne som man husker best, er hvor hun er filmet bakfra idet hun går naken ned i bassenget i luksussuiten på Grand hotell der de tre forbryterne har tatt inn.

I 2006 var hun jurymedlem i Frøken Norge.

Referanser
----------

1. ↑  Dagbladet – FAKTA Wenche Steen (10.8.2003)
2. ↑  Aftenposten aften – Miss Charming (13. januar, forsiden)
3. ↑  Aftenposten aften – Miss Europa (29. april 1974, s.3)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Wenche Steen på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND
 |
**Tropering** (av gresk *tropos*: figur) er en praksis som ble utviklet innenfor gregoriansk sang. En **yrope** betød et tillegg til den liturgiske sang, enten i form av tekst eller melodi. Innenfor troperingskunsten fant ssngere og komponister i tiden rom for improvisasjon og skaperevne. Tropering ble mest benyttet til festhøytidene, jul og påske.

Den mest liketil form for tropering var et nydiktet teksttillegg i en melisme, der man før ikkje hadde hatt annet enn en vokal å synge på. Særskilt lange melismer i kyrie eller halleluja-sang kunne behandles slik. I sanger utan melismer ble nye melodilinjer lagt til, slik at sangen ble lengre. 

Troperinger i alleluiaen ble oftest kalt sekvenser. Fra disse utviklet det seg et helt sett nye hymner i høymiddelalderen.

### Virkning

Fra den utvidede troperingsteknikken sprang det frem et helt liturgisk drama, som tok utgangspunkt i at tropene skiftet i spørsmål og svar. Dette skjedde alt på 900-tallet. Utover i middelalderen vokste kirkespillet frem av denne praksisen. Med tiden rev spillet seg helt løs fra den faste liturgien og ble en selvstendig sjanger, med forskjellige bibelhistoriske emner.