recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Iasion** (gresk: Ἰασίων; eller stavet **Eetion** (Ἠετίων) muligens i betydningen «åkervindel»)  var i henhold til gresk mytologi en halvgud og en jordbrukshelt. Han er vanligvis framstilt som sønn av nymfen Elektra (en av de sju døtrene til Atlas og Pleione og faren var ektemannen Korythos, men en av mytene forteller at hun ble tatt med vold av Zevs, og fødte deretter Dardanos, og avvikende myter har således også gjort Zevs til far til Iasion. Ytterligere et alternativt opphav er Zevs og Hemera. Etymologien til navnet Iasion er uklart, men kan være forbundet med det greske ordet for åkervindel, en hardfør plante som ble brukt til å bunte sammen innhøstet hvete.

I mysteriene
------------

I mysteriene på Samothraki var Iasion om våren gemal for fruktbarhetsgudinnen Demeter. Med Demeter var han far til to tvillingsønner ved navn Plutos og Filomelos, og ytterligere en sønn ved navn Korybas.

Myten forteller at ved bryllupet til Kadmos og Harmonia ble Iasion lurt av sted av fra selskapet av Demeter. Gudinnen la seg ned på ryggen i nypløyd åker og Iasion i overført betydning pløyde og sådde sin sæd i henne. Da de senere kom tilbake til selskapet forsto Zevs hva som hadde skjedd, og i sjalusi drepte han Iasion med sin tordenstråle. En del versjoner av myten konkluderer med at Iasion og kulturhelten Triptolemos, deretter ble de til stjernebildet *Tvillingene*.

Iasion er kanskje likestilt med Attis, den døende gemalen til den frygiske gudinnen Kybele, og Karmanor, en kretisk halvgud knyttet til innhøstingen, og Demeters gemal på øya Kreta. Dikteren Hesiod synes å se på de to som en og den samme ved at han plasserer Iasion nettopp på Kreta.

Referanser
----------

1. 1 2 3  «Iasion», *Project Theoi*
2. ↑  «Samothracian Mysteries of the Great Gods». Arkivert fra originalen 29. oktober 2014. Besøkt 28. oktober 2014.
3. ↑  *Bibliotheca* 3.138, *Theogonien* 969ff, *Odysseen* 5.125ff.
4. ↑  Shlain, Leonard (1998): *The Alphabet Versus the Goddess*. Viking Penguin. ISBN 0-14-019601-3.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |

Jordbruksguder
**Sjur Torbjørnson Øvsthus** (født 17. desember 1886 død 5. april 1970) fra Norheimsund i Hordaland var en norsk felemaker. Han var født på gården Øvsthus like ved vegen opp til Steinsdalsfossen. Husene med grunnmur ble flyttet til Grønevollen på andre sida av Steinsdalselva og det var her han vokste opp.

Øvsthus lærte å spille da han var 6 år og spilte til dans første gangen da han var 11 år. I 1901 ble han kjent med Ola Mosafinn og det var han som ble Sjur sin læremester. Da Sjur skulle reise til Ola på Voss første gangen ble han ledsaget av sin eldre bror. Reisa begynte med båt fra Norheimsund til Granvin og de gikk til fots til Voss. Det ble mange turer for Sjur, men også noen turer for Ola til gården Grønevollen. Sjur Helgeland lærte bort lydarslåtten «Budeiene på Vikafjell» til Øvsthus og dette er det lydopptak av.[]

I 1906 reiste han til Telemark. Her lærte han mye om produksjon av hardingfeler og ble kjent med flere slåtter etter Torkjell Haugerud, Gunnulf Borgen og broren Hallvor Borgen.

Øvsthus laget sine egne hardingfeler i perioden 1906 til 1938. Han produserte 3 tyskfeler og over 100 hardingfeler.

Litteratur
----------

* Alf Borge: «Spelemenn frå Hardanger og Voss. B. 3». 1996
* Alf Borge: «Spelemenn frå Hardanger og Voss. B. 4». 1997
* Nils Årekol: «Dans no ropte fela: Kvemmingen og spelemenn frå Kvam: fjordaslåttar og fjordaspelemenn». 1996 ISBN 8299403707
* Henrik Skeie: «Spelemannen og bureisingsmannen Sjur T. Øvsthus» et hefte utgitt i 1977.

Eksterne lenker
---------------

* Bok: Spelemenn frå Hardanger og Voss. B. 3
* Bok: Spelemenn frå Hardanger og Voss. B. 4
* Bok: Dans no ropte fela
* Bok: Hardanger spelemannslag 50 år : 1948–1998
* Hardanger og Voss Museum: Haringfele laga av Sjur T. Øvsthus
* Sjur Helgeland - Budeiene på Vikafjellet

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | KulturNav
 |

60°22′15″N 6°06′17″Ø
**Ole Fredrik Bruskeland Stoveland** (født 24. juli 1941 i Mandal) er en norsk arkitekt, som blant annet er kjent for å ha tegnet Ibsenhuset i Skien og Det Norske Teatret i Oslo.

Stoveland er født i Mandal og visste opp i Velfjord i Sør-Helgeland i Nordland fylke. Han er utdannet sivilarkitekt fra NTH (1965). Han startet i 1968 arkitektpraksis sammen med Åsmund Skard, som han tegnet Ibsenhuset i Skien sammen med. Stoveland ble i 1971 medeier i 4B Arkitekter. Stoveland var førsteamanuensis ved Arkitekthøgskolen i Oslo fra 1971 til 1977.

Stoveland er ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden (2011) «for hans innsats innen arkitektur.» For arbeidet med Det norske teatret i Oslo fikk han prisen Betongtavlen. Stoveland er også tildelt Oslo bys kunstnerpris.

Referanser
----------

1. ↑  *Aftenposten*, 24. juli 2001, s. 14.
2. ↑  80 års omtale i Aftenposten 24. juli 2021
3. ↑  «Utnevnelse til St. Olavs Orden», kongehuset.no, besøkt 28. februar 2010.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** ULAN **·** KulturNav
 |
**Fruholmen fyr** er et fyr i Måsøy kommune i Troms og Finnmark. Fyret ligger på Fruholmen nord for Ingøya, og er verdens nordligste fyrstasjon. Det er også det mest værharde fyret i Norge.

Det opprinnelige fyret i støpejern ble bygd i perioden 1864–1866, og tent første gang 25. august 1866. Det fyrtårnet var 33 meter høyt. Opprinnelig ble fyrlyset drevet med fettolje, men fra rundt 1875 ble det brukt parafin. Fyret fikk telefon i 1931. Fruholmen fyr var det eneste i Finnmark som ikke var okkupert av tyskerne under 2. verdenskrig, men i november 1944 ble den daværende fyrfamilien tvunget til å evakuere fyret, og fyrstasjonen ble bombet og jevnet med jorden.

En båt ligger ved kaien til fyrstasjonen i 1980. Foto: Sven Poulsson, Riksantikvaren 
Et nytt fyr i jernbetong ble bygd etter krigen, og fyret ble tent igjen i 1949. Det nye fyret ble drevet med strøm fra dieselaggregater. I 1963 ble en strømkabel lagt fra Ingøy til fyret, og et radiofyr ble montert året etter. I 1973 ble fyret omgjort til tørnstasjon med bare to mann på vakt, og familiebosettingen på fyret ble avviklet. Fruholmen fyr ble automatisert og avfolket i 2006.

Litteratur
----------

* Ellingsve, Eli Johanne (2012): Ishavsfyr

Eksterne lenker
---------------

* Båtbørsen: Fruholmen - verdens nordligste fyrstasjon
* Finnmark Dagblad: Kystverket vil leie ut Fruholmen

| * v
* d
* r
Fyr i Finnmark |
| --- |
|  | Bøkfjord fyr **·** Fruholmen fyr **·** Fuglenes fyr **·** Helnes fyr **·** Kjølnes fyr **·** Makkaur fyr **·** Slettnes fyr **·** Vardø fyr | Norges flagg |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Anders Hansen Kiær** (1769–1838) var en trelasthandler, skipskaptein og skipsreder på Strømsø. Han var sønn av skibskapteinen Hans Nilsen Kiær (1731–1817). Som kaptein på Niels Omsteds galiotskip «Handels Lust» reddet han i 1798 i Smyrna, livene til elleve franskmenn fra tyrkerne. Dette førte til at han i 1803 mottok kong Christian VII’s «store gullmedalje» for «fortjenstfulle handlinger», samtidig med at en lovsang til hans ære ble trykket i København. Han tok i 1812 handelsborgerskap på Strømsø og etablerte firmaet *Anders H. Kiær & Co.* og ble byens nest største trelasteksportør samt skipsreder med to skip. Etter hans død i 1838 overtok hans enke, sønner og svoger firmaet under navnet Hans Kiær & Co. som var oppkalt etter Hans Andersen Kiær. Etter hans død ble han i 1839 slått til ridder av Æreslegionen for sin handling i Smyrna 41 år tidligere.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4   Store norske leksikon-ID Kiær[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Drammen byleksikon-ID kiaer-anders-hansen[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2  «Kiær, Anders Hansen (1767 – 1838) | Drammen Byleksikon». *byleksikon.drmk.no*. Besøkt 26. juli 2023.
4. ↑  Bratberg, Terje (22. januar 2023). «Kiær». *Store norske leksikon* **(norsk)**. Besøkt 26. juli 2023.
5. ↑  «Kiær, Hans & Co. | Drammen Byleksikon». *byleksikon.drmk.no*. Besøkt 26. juli 2023.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Drammen byleksikon **·** Historisk befolkningsregister **·** Geni
 |
William Hogarths satiriske *Ekteskapskontrakten* fra ca. 1745 inngår i hans bildeserie «Mariage à la Mode» og viser inngåelsen av et engelsk (arrangert) overklasseekteskap.
Et **arrangert ekteskap** er et ekteskap der valget av ektefelle blir gjort av foreldrene eller andre familiemedlemmer/bekjente av de to som skal gifte seg. Denne formen for ekteskap er spesielt vanlig i enkelte arabiske land og i India. Også i Europa og vesten var arrangerte ekteskap tidligere vanlig i høyere sosiale lag. Det er en glidende overgang mellom arrangert ekteskap og ekteskap der ektefellene har funnet hverandre selv. Noen ganger brukes uttrykket semi-arrangert ekteskap om ekteskap som hvertfall delvis er inngått med familiens assistanse/godkjennelse. I vestlig tradisjon var det lenge vanlig at en mannlig beiler spurte sin tilkommendes far om tillatelse til å gifte seg med hans datter («anholdt om hennes hånd»), en tradisjon som i en viss grad holdt seg til det 20. århundre, men som i dag er blitt sjelden.

Et arrangert ekteskap som gjennomføres til tross for at minst én av partene er motvillige, kalles tvangsekteskap. I samfunnsdebatten blir ofte disse begrepene blandet, og det kan iblant være vanskelig å skille dem fra hverandre. Et arrangert ekteskap går først over til å være et tvangsekteskap når en eller begge partene utsettes for sterkt press eller tvinges til å inngå ekteskap. Mens tvangsekteskap er forbudt ved lov i Norge og en rekke andre land, er arrangerte ekteskap fullt lovlige.

Se også
-------

* Ekteskap
* Tvangsekteskap
* Barneekteskap

Eksterne lenker
---------------

* (en) Arranged marriage – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Om arrangert ekteskap Arkivert 18. mars 2016 hos Wayback Machine. fra nettstedet tvangsekteskap.net

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** LCCN **·** BBC Things
 |
*Flere personer har hatt samme navn. For artikkel om lensherren på Agder på 1600-tallet, se Palle Rosenkrantz (1588–1651)*

Krenkerup omkring 1870
**Palle Rosenkrantz** (født 28. juni 1587, død 22. februar 1642) var en dansk adelsmann og storgodseier. Han var sønn av Axel Rosenkrantz til Glimminge og Mette Pallesdatter Grubbe til Høgested. 

Palle Rosenkrantz er en av Rosenkrantz-slektens mest fremtredende medlemmer. Faren var Skånes rikeste mann, og storebror Holger fikk tilnavnet "den rike" på grunn av sine mange gods. Selv eide Palle Rosenkrantz åtte herregårder: Krenkerup, Nørregård, Rosenlund, Lungholm, Sædingegaard, Kjærstrup, Høgested og Tunbyholm.

Utdanning og karriere
---------------------

Utdanningen var som mange andre adelsmenn, og han gikk først på skole i Sorø, drog deretter utenlands og besøkte Wittenberg, Genève, Nederland og Paris. Deretter fulgte en lang embedskarriere, både innenfor diplomati og det militære. I perioden 1616–32 var han lensmann på Vordingborg, i 1629–42 lensmann på Ålholm og Nykøbing, i 1620 generalkrigskommissær, i 1630 skoleherre på Herlufsholm, og i 1633 ble han slått til ridder.

Familieliv
----------

Palle Rosenkrantz var gift tre ganger. 

* 1. gang: 1. september 1616 med Helvig Frantzdatter Rantzau (1600–18).
* 2. gang: 30. juni 1622 i København med Elisabeth Olufsdatter Rosensparre (1592–1627).
* 3. gang: 13. september 1629 i Køge med Lisbet Jørgensdatter Lunge (1610–59).

Kilder
------

* Palle Rosenkrantz (1587–1642) i Dansk biografisk leksikon

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Dansk biografisk leksikon **·** Geni **·** WikiTree
 |
«**Tingly Dents**» er en suite i tre satser for janitsjarkorps komponert av Idar Torskangerpoll.

De tre satsene er kontrasterende og har elementer av samtidsmusikkens harmoniske oppbygging og jazzens rytmer samt klare hentydninger til folkemusikken. 1. sats («Largo e Moderato») og 2. sats («Allegretto») er basert på hver sin konstruerte skala og 3. sats («Largo e Allegro Moderato») er basert på en syntese av disse to skalaene.

Tittelen «Tingly Dents» er et anagram over det *gyldne snitt*, et kjent forholdstall i naturen. Dette forholdet er i høyeste grad tilstede i musikken. «Tingly Dents» har ikke en tilsiktet programmatisk mening, det er opp til lytteren selv å finne sin mening i musikken. Komponisten er opptatt av at dette er musikk som skal møtes med følelsene og ikke intellektet.

«Tingly Dents» ble skrevet til 40 års-jubiléet til Nidarvoll Ungdomskorps i 2008 og ble urframført under NM for janitsjarkorps i Trondheim lørdag 8. mars 2008. Verket ble finansiert med støtte fra Norsk kulturråd.
«Tante Ragne» i NRKs barne-TV-program *Du og jeg og vi to* i 1967. Foto: Delphin, Rigmor Dahl / Oslo Museum 
**Ragne Tangen** (født 12. mars 1927, død 9. mai 2015) var en norsk programleder, forfatter og fjernsynspioner.

Ragne Tangen var i likhet med Lauritz Johnson, Ada Haug og Rolf Riktor en pioner innen fjernsynsunderholdning for barn i Norge på 1960-tallet. Som programsekretær i Norsk rikskringkasting (NRK) laget Ragne Tangen og Helge Sverre Nesheim, daværende sjef for barne- og ungdomsavdelinga samme sted, det første, norske barne-TV-programmet i september 1960, bare tre uker etter fjernsynets offisielle åpning i landet. Programmet ble kalt *Kosekroken* og hadde fast sendetid hver fredag. I 1961 laget hun de første episodene med *Pernille og Mr. Nelson*, en serie dokketeaterhistorier der hun både skrev manus og spilte alle rollene med hånddokker. De enkle figurene ble svært populære i et land med bare én TV-kanal og i et medium med voldsom vekst, og serien er sendt i reprise flere ganger.

Siden ble «tante Ragne» programleder for barneprogrammet *Du og jeg og vi to* sammen med «postmannen», spilt av Ulf Wengård, og «vaktmesteren», spilt av Svein Byhring. I 1968 fikk trioen en slager med Kåre Grøttum sin «Tannpussevise» fra dette programmet.

Ragne Tangen fortsatte som programmedarbeider i NRK og var med på å forme barne-TV også i 1970- og 1980-årene. Hun skrev *Pernille og Stjernen*, en spesiallaget juleserie med Pernille og Mr. Nelson, som ble produsert i 1988 og vist på fjernsynet julen 1997.

Tangen døde 9. mai 2015, 88 år gammel.

Referanser
----------

1. ↑   Discogs, Discogs artist-ID 2472728, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Barne-tvs Ragne Tangen er død», nrk.no 9. mai 2015

Litteratur
----------

* Sturle Scholz Nærø: «Takk. tante Ragne. NRK TV 50 år». *Aftenposten* nr. 319. Fredag 20. august 2010.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Ragne Tangen på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
* (en) Ragne Tangen på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Ragne Tangen på MusicBrainz Rediger på Wikidata
* (no) Mimreintervju i Dagbladet
* (no) Barne-TVs barndom Arkivert 7. desember 2017 hos Wayback Machine.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** BIBSYS **·** VIAF **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Kongsfjord** er et lite fiskevær som ligger i Berlevåg kommune i Finnmark. En av de viktigste næringene fiskeværet har er sjølaksfiske. Kongsfjord er også et knutepunkt mellom Berlevåg og Båtsfjord på fylkesvei 890.

Geografi
--------

Fiskeværet ligger med Berlevåg i vest og Båtsfjord i øst. I øst ligger Kongsfjorden. I vest ligger Raggonjargga og litt lenger sørvest Rákkočearru. I området finner man i dag flere fuglefjell.

Demografi
---------

Grunnkretsen Kongsfjord hadde 32 fastboende pr. 1. januar 2017.

Tilstand i dag
--------------

Postnummeret var *9982 Kongsfjord*. I dag er både postkontor og butikk nedlagt.

Kongsfjord skole ble stengt i 2004 på grunn av få skoleelever. I dag drar disse elevene til Berlevåg (ca. 3 mil unna) for å få utdanning.

Kongsfjord har fremdeles et fiskebruk i aktivitet. Kongsfjord har i dag en liten café, et gjestehus og et bedehus.

Historie
--------

Kongsfjord var et av få steder som ikke ble brent eller bombet under andre verdenskrig. På grunn av dette har fiskeværet flere bygninger bevart fra tiden før 1940. Under andre verdenskrig ble det anlagt et tysk kystbatteri på Veidenes. Batteriet, Heeres Küsten Batterie Kongsfjord 4/448, ble oppsatt med fem 15,5 cm kanoner med skuddvidde 17 000 m, i desember 1941.   

I 1946 ble det åpnet et kraftverk i Kongsfjordelva ved Store Buevatnet som er regulert som magasin.

Nedgangstidene kom på midten av 1980-tallet da fiskeværet ble rammet av fraflyttning.

I senere tid har privatpersoner begynt å kjøpe feriehus i Kongsfjord-området.

Senere åpnet det en café i fiskeværet og senere ble det en turistattraksjon med fugletitting og andre naturopplevelser.

Referanser
----------

1. ↑  Kongsfjord på Norgeskart.no fra Statens kartverk
2. ↑  «Tabell: 04317: Folkemengde, etter grunnkrets». *20240106 Kongsfjord*. Statistisk sentralbyrå. Besøkt 17. november 2017.
3. ↑  Fjørtoft, Jan Egil (1983). *Tyske kystfort i Norge*. Arendal: Agder presse. ISBN 8299087813.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Husum danske kirke** er en sognekirke for den danske menighet i Husum i Nordfrisland i det vestlige Sydslesvig. Kirken ligger i Klaus-Groth-Straße, i nærheten av den danske skole, og hører under *Dansk Kirke i Sydslesvig*.

Kirkebygningen
--------------

Kirken ble oppført i 1991 og er tegnet av arkitekt Alan Havsteen-Mikkelsen (1938–2002). Den åttekantede bygning med sortglasert sadeltak og runde vinduer (koøyer) et tenkt som et skip. Kirkeklokken er plassert i en klokkestabel i bygningens vestgavl. Over inngangsdøren ses et glassmaleri som viser Kristusskikkelsen fra den store Jellingesten.

Interiør
--------

Interiør fra kirken
Fløyaltertavlen forestiller Jesus på Genesaretsjøen og er malt av den færøyske kunstner Zacharias Heinesen. I 1993 skjenket dronning Ingrid et krusifiks av billedkunsteren Sven Havsteen-Mikkelsen (1912–1999). Orgelet er tegnet av kirkens arkitekt og bygget i 1993 av Anders Havgaard Rasmussen.

Referanser
----------

1. 1 2  «Jørgensen, Torben Møgaard: *Om kirken i Husum*, dks.folkekirken.dk. Besøkt 14. november 2016». Arkivert fra originalen 14. november 2016. Besøkt 14. november 2016.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |
**Kvalsund** (nordsamisk: *Ráhkkerávju*, kvensk: *Rekiarvio*) er et tettsted i Hammerfest kommune i Troms og Finnmark. Før 2020 var det administrasjonssenter i Kvalsund kommune. Tettstedet ligger på sørsida av Kvalsundet, vest for Repparfjorden, og har 289 innbyggere per 1. januar 2023.

På tettstedet Kvalsund står rådhus, NAV-kontor, sykehjem, helsestasjon, skole og barnehage. I tillegg finnes det servicetilbud som dagligvarebutikk og ubemannet bensinpumpe. Her står Kvalsund kirke, den eneste bygningen i Kvalsund kommune som ikke ble brent ned under 2. verdenskrig.

Fra Kvalsund går det fylkesveg sørvestover langs Vargsund til Saraby, nær kommunegrensa til Alta. Riksveg 94 går vestover fra Skaidi til tettstedet Kvalsund. Herfra går Kvalsundbrua over Kvalsundet til Stállogárggu med forbindelse videre til Hammerfest. Fra Kvalsund sentrum til Hammerfest sentrum er det en reisetid på om lag 30 minutter med bil.

Referanser
----------

1. ↑  Fellman, Jacob (1906). *Anteckningar under min vistelse i Lappmarken 4*. Helsingfors.
2. ↑  «Tettsteders befolkning og areal». Statistisk sentralbyrå. 12. desember 2023. Besøkt 12. desember 2023.
3. ↑  «Kvalsund». Store norske leksikon. 24. oktober 2016. Besøkt 26. mai 2017.
4. ↑  «Kvalsund tettsted». Kvalsund kommune. 22. juni 2016. Besøkt 26. mai 2017. [*død lenke*]

Eksterne lenker
---------------

* Leikvang Stadion - Nordic Stadiums

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**«The Cover of "Rolling Stone"»** er en amerikansk sang med melodi og tekst av Shel Silverstein, som opprinnelig ble fremført av Dr. Hook and the Medicine Show. Den nådde en sjetteplass på Billboard Hot 100-singlelisten i 1973.

Det var bandets andre singleutgivelse og fikk faktisk bandet på forsiden av magasinet *Rolling Stone,* selv om det var som karikatur og ikke på fotografi.

BBC Radio nektet å spille sangen, ettersom den inneholdt navnet på en kommersiell publikasjon (magasinet *Rolling Stone*), og derfor kunne bli betraktet som reklame. Sangen ble gjeninnspilt og utgitt i Storbritannia som «The Cover of the Radio Times». (Radio Times var navnet på den ukentlige radio- og Tv-guiden, utgitt av BBC) og fant veien til spillelistene.

Andre innspillinger
-------------------

* Poison på albumet *Crack a Smile... and More!* (Capitol 2000)

Parodi
------

* Buck Owens and the Buckaroos som «On the Cover of the Music City News» på *The Best of Buck Owens, Vol. 6* (1976)

Norske versjoner
----------------

Arve Sigvaldsen og Finn Evensen har skrevet norske tekster. Sigvaldsens versjon bærer tittelen «På forsiden av Verdens Gang», mens Evensens versjon heter «Forsida av Se og Hør».

### Innspillinger

| År | Sangtittel | Albumtittel | Artist | Tekstforfatter | Platetype | Plateselskap og katalognummer |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1974 | «På forsiden av Verdens Gang» | *På treff med ... 7* | Guggen og The Talents | Arve Sigvaldsen | LP | Talent TLS 2009 |
| 2006 | «Forsida av Se og Hør» | *Sokker i sandaler* | Bjelleklang | Finn Evensen | CD | Big Box Music BBRCD 012 |

På film
-------

Versjonen til Dr. Hook and the Medicine Show ble fremført i spillefilmen *Almost Famous* fra 2002.

Referanser
----------

1. ↑  45cat om singelutgivelsen «The Cover of "Rolling Stone"»
2. ↑  allmusic ((( Dr. Hook > Charts & Awards > Billboard Singles )))
3. ↑  Bilde av forsiden til *Rolling Stone* fra 29. mars 1973 på *Rolling Stone*s eget nettsted
4. ↑  THE GRASSY KNOLL » Dr. Hook and the Medicine Show[*død lenke*]
5. ↑  Se plateetiketten
6. ↑  Se plateetiketten
7. ↑  Internet Movie Database – Almost Famous (202) – Soundtracks
**Peter Herbert** (også *Hubert*; født 1533 i Fulnek, Tsjekkia, død 1. oktober 1571 i Eibenschitz, samme land) var en tysktalende protestantisk teolog og kirkesangkomponist.

Liv og virke
------------

Peter Herbert ble immatrikulert 1552 ved Universitetet i Königsberg, og flyttet til 1557 til Universitetet i Wittenberg. I 1562 ble han i Mladá Boleslav, viet som prest blant De bøhmiske brødre. Han virket som tysk prest i Lanškroun og Fulnek. Som representant for brødrene deltok han 1560/61 i diskusjoner med blant andre Jean Calvin, og i 1564 med keiser Maximilian II.

Verker
------

Petrus Herbert oversatte i 1561 Confessio Bohemica (Den bøhmiske konfesjon). Han deltok i 1566 ved utgivelsen av brødrenes tyskspråklige sangbok, *Die Heubtartickel des Christlichen glaubens kurtz gefasset und ausgelegt.* Herbert skrev 93 av sangene i sangboken, hvorav 42 fra tsjekkisk. 

Herberts sanger *Preis, Lob und Dank sei Gott dem Herrn* (Evangelisches Gesangbuch (EG) 245) og *Nachtlied* (EG 471) er begge tonesatt Max Reger. Nachtlied er en del av Regers *Acht geistliche Gesänge* op. 138, komponert i Meiningen, august/september 1914. Uroppførelsen fant sted i oktober 1916.

Referanser
----------

1. 1 2   International Music Score Library Project, IMSLP-identifikator Category:Herbert,\_Petrus, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Ökumenisches Heiligenlexikon, Ökumenisches Heiligenlexikon ID P/Petrus\_Herbert.html[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   Tsjekkias nasjonale autoritetsdatabase, NKC-identifikator jk01040786, besøkt 23. november 2019[Hentet fra Wikidata]
4. 1 2  Gerhard Meyer (1969). «Herbert, Petrus». Neue Deutsche Biographie.
5. ↑  Zalkow, Frank. «Max Regers Werke». *www.max-reger-institut.de*. Besøkt 15. november 2016.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** NKC **·** MusicBrainz
 |
**Lebesby** (nordsamisk: *Davvesiida*) er ei bygd i Lebesby kommune i Finnmark. Den ligger ved Lebesbybukta på østsida av Laksefjorden. Grunnkretsen Lebesby hadde 102 innbyggere pr. 1. januar 2019.

Fylkesvei 888 går gjennom bygda, og avstanden til kommunesenteret Kjøllefjord er 94 kilometer. Her ligger Lebesby kirke og Lebesby oppvekstsenter. Stedet var tidligere også administrasjonssenter for kommunen. Viktigste næringsveier er fiske og landbruk, samt anleggs- og entreprenørbransjen og offentlig og privat tjenesteyting.

Historie
--------

Arkeologiske utgravninger gjort på 1920-tallet viste at det vært bosetning på stedet fra eldgammel tid, med funn fra yngre steinalder til middelalderen.[]

Helt til langt ut på 1900-tallet var Lebesby en viktig møteplass for fjordens øvrige befolkning, spesielt i forbindelse med kirkehøytider. I tilknytning til mikkelsmesse ble også høstmarkedet holdt. Den første handelsbevilling ble gitt i 1802 til handelsmann Buch. Bygda hadde også postkontor, telegraf, dampskipsekspedisjon og skole med internat. Som de fleste andre steder i Finnmark ble Lebesby brent av tyskerne høsten 1944 og folket ble tvangsevakuert til andre steder i landet.

Referanser
----------

1. ↑  «Lebesby». *Faktaark*. Kartverket. Besøkt 16. august 2019.
2. ↑  Lebesby på Norgeskart.no fra Statens kartverk, besøkt 16. august 2019
3. ↑  «Tabell: 04317: Folkemengde, etter grunnkrets». *20220106 Lebesby*. Statistisk sentralbyrå. Besøkt 16. august 2019.
4. ↑  «NAF Ruteplanlegger». NAF. Besøkt 16. august 2019.
5. 1 2  Lill Astrid Røvik (12. september 2007). «Lebesby». Lebesby kommune. Besøkt 16. august 2019.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Mona Fong Yat Wah, Lady Shaw** (tradisjonell kinesisk: 方逸華, forenklet kinesisk: 方逸华, pinyin: *Fāng Yìhuá*, jyutping: *Fong1 Jat6 Waa6*, opprinnelig 李夢蘭, *Li Meng-Lan*, født 1. januar 1934 i Shanghai, død 22. november 2017 i Hongkong) var en hongkongkinesisk film- og fjernsynsprodusent. Hun var av kantonesisk opphav, og ble kjent som en fremtredende nattklubbsangerinne og plateartist i Singapore og Hongkong i 1950-årene. Hun sang kinesisk shidaiqu, men også ofte på engelsk.

Hun ble nestformann og administrerende direktør for Shaw Brothers Studio og Television Broadcasts Limited (TVB). Hun var også avdøde mediamogul Run Run Shaws annen hustru. Fong produserte over hundre filmer. Den siste var *Drunken Monkey* fra 2002. Hun ble administrende direktør for TVB den 1. januar 2009.

Referanser
----------

1. ↑  Se profil på Internet Movie Database
2. ↑  電視廣播有限公司委任董事總經理公告

Eksterne lenker
---------------

* (en) Mona Fong på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) Mona Fong på Hong Kong Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) Mona Fong hos The Movie Database Rediger på Wikidata
* Hong Kong Cinemagic: Mona Fong Yat Wah

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Oskar David «Oskari» Friman** (født 27. januar 1893 i Jasjino, Viborgs län i Storfyrstedømmet Finland, død 19. oktober 1933 i Viborg, Viborgs län i Finland) var en finsk bryter som deltok i de olympiske leker i 1920 og 1924 i Paris.

Friman ble olympisk mester i klassen fjærvekt i bryting gresk-romersk stil under OL 1920 i Antwerpen. I finalen beseiret han sin landsmann Heikki Kähkönen. Det var 21 brytere fra tolv nasjoner i denne vektklassen som ble avviklet i perioden 16. til 20. august 1920. Fire år senere, under OL 1924 i Paris, tok han sin andre olympiske tittel i bryting, han vant lettvekt i gresk-romersk stil. 

Friman ble verdensmester i bryting 1921 i Helsingfors i vektklassen lettvekt (67,5 kg) i gresk-romersk stil. Han ble finske mester hele ti ganger, 1916, 1917, 1918, 1919, 1920, 1921, 1922, 1923, 1924 og 1928. Nasjonalt konkurrerte han for Viipurin Voimailijat.

OL-medaljer
-----------

* Gull 1920 Belgias flagg Antwerpen - **Gull** i bryting, fjærvekt gresk-romersk stil Finlands flagg Finland
* Gull 1924 Frankrikes flagg Paris - **Gull** i bryting, lettvekt gresk-romersk stil Finlands flagg Finland

Eksterne lenker
---------------

* (en) Oskari Friman – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Oskari Friman – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Oskari Friman – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Oskari Friman – FILA Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Uppslagsverket Finland **·** Prabook
 |
**Lebesby Oppvekstsenter – Avdeling skole** er en norsk offentlig grunnskole som ligger i bygda Lebesby i Lebesby kommune, Finnmark fylke. Skolen er en fådelt skole med elever fra første til tiende trinn. Skoleåret 2016/17 hadde skolen 20 elever.

Oppvekstsenterets rektor er Johnny Myhre (2017).

Historie
--------

Oppvekstsenteret (tidligere Lebesby skole) var internatskole i tre perioder i årene 1947–1980. Elevene kom da fra en rekke steder i Laksefjorden: Torskefjord, Bekkarfjord, Vika, Mårøyfjord og Laksefjordbotn (Brattholmen). De fleste av disse stedene er siden fraflyttet.

I 1947 gjorde to brakkebygg tjeneste som internat og skolebygning. 1955 ble et nytt internatbygg tatt i bruk, og i 1957 sto internatet helt ferdig. Skolebygningen sto ferdig i 1976 og har svømmebasseng og gymsal.

Referanser
----------

1. ↑  ; besøksdato: 11. juni 2019.
2. ↑  «Lebesby Kommune : Lebesby oppvekstsenter». *www.lebesby.kommune.no* **(norsk)**. Besøkt 15. juni 2017.

Eksterne lenker
---------------

* Lebesby kommune

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Nasjonalt skoleregister **·** Brønnøysundregistrene
 |
**Lår** (latin: *femur*) er den øvre delen av benet mellom hoften i den ene enden og kneet i den andre.

Låret har ett eneste ben; det tjukke og sterke lårbenet (*os femoris*), som er kroppens største rørknokkel. Rundt lårbenet finnes kraftige muskler, som deles inn i tre grupper; en fremre gruppe, en medial gruppe og en bakre gruppe.

Den fremre gruppen utgjøres hovedsakelig av den firhodete knestrekkeren (*quadriceps femoris*), som bøyer hofteleddet og strekker kneleddet. Muskelen er kroppens største muskel. Den mediale gruppen består av lårets og hoftens adduktorer og kalles også adduktorgruppen. Den bakre gruppen består av hamstrings som bøyer kneleddet og strekker hofteleddet.

Galleri
-------

* Framsiden av et menneskets lårbein.Framsiden av et menneskets lårbein.
* Baksiden av et menneskets lårbein.Baksiden av et menneskets lårbein.
* Muskler på framsiden av et menneskets ben.Muskler på framsiden av et menneskets ben.
* Muskler på baksiden av et menneskets ben.Muskler på baksiden av et menneskets ben.

Referanser
----------

1. ↑  Låret i *Store medisinske leksikon*
2. 1 2 3  Bjålie, Jan G.; Sand, Olav; Haug, Egil; Sjaastad, Øystein V. (1998). *Menneskekroppen : fysiologi og anatomi*. Oslo : Universitetsforlaget, s. 215

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND
 |
**José María Gil Tamayo** (født 5. juni 1957 i Zalamea de la Serena i provinsen Badajoz i Spania) er en spansk katolsk geistlig og erkebiskop av Granada.

Liv og virke
------------

### Prest

José María Gil Tamayo studerte filosofi og katolsk teologi ved seminaret til erkebispedømmet Mérida-Badajoz og ved Universitetet i Navarra. Han ble presteviet den 7. september 1980.

Gil Tamayo var deretter kapellan i flere landlige menigheter i ni år før han ble uteksaminert fra Universitetet i Navarra med en grad i informasjonsvitenskap. I 1992 ble han sjef for pressekontoret for erkebispedømmet Mérida-Badajoz. Fra 1998 til 2011 var Gil Tamayo direktør for sekretariatet for kommisjonen for sosial kommunikasjon i Den spanske bispekonferanse. José María Gil Tamayo var generalsekretær for den spanske bispekonferanse i fem år fra 20. november 2013.

### Biskop av Ávila

Den 6. november 2018 utnevnte pave Frans ham til biskop av Ávila.[1] Erkebiskopen av Valladolid, kardinal Ricardo Blázquez, ordinerte ham til biskop den 15. desember samme år; medkonsekratorer var den apostoliske nuntius til Spania, erkebiskop Renzo Fratini og emeritert biskop av Ávila, Jesús García Burillo.

### Koadjutorerkebiskop, så erkebiskop, i Granada

Den 16. juli 2022 utnevnte pave Frans ham til koadjutorerkebiskop av Granada.[2] Innsettelsen fant sted den 1. oktober samme år. José María Gil Tamayo trådte inn som ordinarie erkebiskop av Granada deb 1. februar 2023, etterfølgende av Francisco Javier Martínez Fernández, hvis aldersrelaterte avgang ble innvilget samme dag.[3]
**Donal Raymond Lamont** O.Carm. (født 27. juli 1911 i Ballycastle i County Antrim i Irland; død 14. august 2003 i Dublin i Irland) var en irsk misjonær og katolsk biskop i Rhodesia.

Liv og virke
------------

### Prest

Donal Raymond Lamont sluttet seg karmelittrne i 1930 og ble presteviet den 11. juli 1937 i Roma. Han ble sendt som en av de tre første karmelittmisjonærene til den daværende britiske kolonien Sør-Rhodesia i 1946 og ble utnevnt til misjonssuperior for karmelittene der.

### Spostolisk prefekt, og senere biskop, av Umtali

Pave Pius XII utnevnte Donal Lamont til apostolisk prefekt av Umtali (nå Mutare) i Rhodesia de n6. februar 1953, og senere ti biskop av det nystiftede bispedømmet Umtali på grensen tildet portugisiske Mosambik den 15. februar 1957. Han ble ordinert til biskop den 16. juni 1957 av den apostoliske delegat til Sør-Afrika, erkebiskop Celestine Joseph Damiano; medkonsekratorer var erkebiskopen av Salisbury, Francis William Markall S.J. og den sveitsiskfødte biskopen av Gwelo, Alois Häne S.M.B.

Biskop Lamont sto i opposisjon til den rasistiske politikk ført av den hvite minoritetsregjering i Rhodesia, ledet av statsminister Ian Smith, som hadde vært ved makten siden 1965. 

Han ble dømt til 10 års fengsel i 1976 for å ha gitt medisinsk hjelp til svarte motstandskjempere og nektet å avsløre geriljaens plassering til myndighetene. På grunn av protester ble straffen redusert til fire år. Etter en kort periode på et sykehus i Salisbury ble Donal Lamont fratatt sitt rhodesiske statsborgerskap og utvist fra landet i 1977, hvorpå han slo seg ned i sitt religiøse karmelitthus i den irske hovedstaden Dublin. 

Biskop Lamont ble nominert til Nobels fredspris i 1978 og den kenyanske regjeringen ga ut et frimerke til hans ære i 1979. Etter Zimbabwes uavhengighet i 1980 vendte han tilbake til Umtali etter invitasjon fra Robert Mugabe, som hilste ham som en helt og ga ut et frimerke med Lamonts portrett. 

Bittert skuffet over volden og korrupsjonen støttet av den nye regjeringen, overlot han bispedømmet til en lokal etterfølger ett år senere, og returnerte til Dublin. Hans anmodning om å gå av ble innvilget av pave Johannes Paul II den 5. november 1981. 

Siden den gang bodde han ved *Terenure College*, enledet av karmelittene i Dublin, og der døde han i 2003 i en alder av 92 år.
Portal: Askøy

**Askøy Fotballklubb** (stiftet i 3. mars 1999) var en fotballklubb fra Askøy i Vestland. Klubben var blant de største breddeklubbene i fylket med omtrent 1 200 medlemmer, og hadde nedslagsfelt i bygdene Florvåg, Kleppestø og Kleppe på det sørlige Askøy. 1. januar 2022 ble Askøy Fotballklubb slått sammen med Follese Fotballklubb og Askøy Sportsklubb, og dannet den nye klubben Askøy Fotball.

Historikk
---------

Klubben ble stiftet 3. mars 1999 etter sammenslåingen av fotballavdelingene til *Florvåg Idrettsforening* og *Kleppestø Idrettslag*.

Ålgårds Oddbjørn Sivertsen (til høyre) i duell med en Askøy–spiller i 2. divisjonskampen mellom lagene på Kleppestø 4. august 2007.
AFK deltok i 2005 på NFFs klubbutviklingsprosjekt. AFKs årlige innendørs Julecup er det største arrangementet på Askøy.

Herrenes A-lag rykket i 2005-sesongen opp i 2. divisjon, etter å ha spilt kvalifisering mot Voss. Etter 2007-sesongen rykket laget ned igjen til 3. divisjon, hvor det i 2008 havnet midt på tabellen, så også i 2009. Sesongen 2010 havnet Askøy på 6.-plass i 3. divisjon, og fikk med det plass i 3. divisjon også i det nye seriesystemet. Lag nummer 7 på tabellen rykket ned til 4. divisjon.
2013-sesongen endte med et skuffende nedrykk til 5. divisjon. Med Petter «Nakke» Granheim som nyansatt trener håpet man å snu den dårlige trenden, og starte klatringen tilbake til 4. divisjon.
Det klarte dessverre ikke Petter «nakke» Granheim. Uheldig nok.
Og med skippertak av Knut-Helge, også kalt «H-mann 2019» etter sin store bragd med å dra skipet opp fra bunnen og tilbake til 4 divisjon. De satser nå på enda ett opprykk.

Damenes A-lag spilte i 2008-sesongen i 3. divisjon, etter så vidt å ha holdt plassen. Laget ble trukket midt i 2008-sesongen grunnet få spillere.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |


1. ↑  «Klubbhistorie». *Askøy Fotball*. Besøkt 25. januar 2024.
**Jonathan Nordbotten** (født 14. juli 1989) er en norsk tidligere alpinist som kjørte for Ingierkollen Rustad Slalomklubb.

Biografi
--------

I junior-VM i alpint 2008 ble Nordbotten nummer fem i kombinasjonen og nummer seks i slalåm. Han ble norsk mester i slalåm i 2010 i Narvik. Han debuterte i verdenscupen i slalåmrennet i Beaver Creek 8. desember 2011 der han kjørte ut i første omgang. I 2014 ble han landslagskjører. Han deltok i slalåm i VM i alpint 2015 i Beaver Creek der han kjørte ut i første omgang. Nordbotten fikk sin første topp ti-plassering i verdenscupen da han ble nummer seks i slalåm i Hahnenkammrennene i Kitzbühel 24. januar 2016.

I vinter-OL 2018 i Pyeongchang deltok Nordbotten på det norske laget som tok bronse i lagkonkurransen. De øvrige på laget var Nina Haver-Løseth, Kristin Lysdahl, Maren Skjøld, Sebastian Foss Solevåg og Leif Kristian Nestvold-Haugen.

Han la opp i 2021.

Referanser
----------

1. ↑   Ski-DB.com, Ski-DB skier ID jonathan\_nordbotten\_nor\_421860, besøkt 10. mai 2022[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Nordbotten Named to Norwegian National Ski Team». *University of Vermont*. Arkivert fra originalen 2. februar 2016. Besøkt 26. januar 2016.
3. ↑  «VM-debuten varte i 40 sekunder». *Fædrelandsvennen*. Besøkt 26. januar 2016.
4. ↑  «Nordbotten legger opp». *Skiforbundet* **(norsk)**. Besøkt 16. februar 2022.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Jonathan Nordbotten – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Jonathan Nordbotten – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Jonathan Nordbotten – FIS (alpint) Rediger på Wikidata

* (en) Jonathan Nordbotten – ski-db.com Rediger på Wikidata
* Jonathan Nordbotten University of Vermont (engelsk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Nordkinnhalvøya**, tidligere kalt *Nordkynhalvøya* (nordsamisk: *Čorgašnjárga*; finsk: *Nordkinnin niemimaa*), er ei halvøy i Gamvik og Lebesby kommuner i Troms og Finnmark. Halvøya ligger mellom Tanafjorden i øst og Laksefjorden i vest og er bare knyttet til resten av fastlandet med det smale Hopseidet.

De viktigste tettstedene på Nordkinnhalvøya er Mehamn, Gamvik og Kjøllefjord. Høyeste punkt på Nordkinnhalvøya er Storvarden på Sandfjellet, på 486 meter over havet. Lengst nord på halvøya er Kinnarodden, som er det nordligste punktet på fastlandet i Norge og Europa. Nord for Gamvik ligger Slettnes fyr, som er verdens nordligste fastlandsfyr.

Kommunikasjonsmessig er Nordkinnhalvøya knyttet til resten av veinettet med fylkesvei 888, som ble åpnet i 1989. Mehamn og Kjøllefjord har anløp av hurtigruta, og Mehamn har flyplass som betjenes av Widerøe.

Referanser
----------

1. ↑  «Nordkinnhalvøya». *Faktaark*. Kartverket. Besøkt 25. januar 2018.
2. ↑
3. ↑  Nordkinnhalvøya på Norgeskart.no fra Statens kartverk

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Nuvsvåg** er en bygd i Loppa kommune i Finnmark. Bygda ligger på fastlandet, men man må ta ferge fra nabobygda Tverrfjord for å komme til kommunesenteret Øksfjord. Man kan også ta en hurtigbåt som går fra Hammerfest til Øksfjord, og ferge til Tverrfjord.. I Nuvsvåg bor det i 2014 rundt 70 innbyggere. Det er butikk, bensinstasjon, hytte- og fiskebåtutleie. Nuvsvåg er omkranset av høye fjell. Loppatind på 1175 moh. er den høyeste fjelltoppen i Finnmark. Fiske og småbruk var hovednæringen før, men nå er det kun et fåtall fiskebåter igjen og ingen småbruk. Bygda har besøk av lege og helsesøster, hver 14. dag.

Skole
-----

Nuvsvåg skole ble nedlagt sommeren 2012. Skoleåret 2012-13 hadde to unger i ungdomsskolealder hjemmeundervisning i Nuvsvåg. 1. november 2012 var rundt 16 personer flyttet fra kommunen som direkte følge av skolenedleggelsen.[]

Lag og foreninger
-----------------

Nuvsvåg har et rikt foreningsliv og har organisasjoner som Nuvsvåg Hagelag, Nuvsvåg Husflidlag, Nuvsvåg Jeger- og Fiskeforening, Nuvsvåg kirkeforening, Nuvsvåg Redningsforening, Nuvsvåg Sanitetsforening, samt lokallag av LHL

Skisamlingen Toppturhelga i Loppa ble arrangert for første gang i Nuvsvåg 1.- 5. mai 2013. Hensikten er å markedsføre kommunen og bidra til å skape optimisme og forhåpentligvis et lokalt skimiljø.

Eksterne lenker
---------------

* Toppturhelga i Loppa[*død lenke*]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GeoNames
 |
**Olderfjord** (nordsamisk: *Leaibevuotna;* kvensk: *Leipovuono*) er en bygd ved enden av Olderfjorden i Porsanger i Troms og Finnmark. Stedet ligger ved veikrysset mellom Europavei 6 og Europavei 69, og passeres av alle veifarende på tur til og fra Nordkapp. Olderfjord ligger omtrent 4,3 kilometer fra Smørfjord og 62,8 kilometer unna kommunesenteret Lakselv. Grunnkretsen Olderfjord/Russenes hadde 63 innbyggere per 1. januar 2023.

Olderfjord har en nedlagt skole, Russenes oppvekstsenter, som hadde elever i 1.–10. klasse helt til kommunen la ned skolen i 2008. Nå går elevene på Billefjord sjøsamiske oppvekstsenter eller på Kokelv oppvekstsenter. Den nedlagte skolen eies av Olderfjord Turistsenter per 2023 

Olderfjord er også et av knutepunktene for bussforbindelser i fylket, med forbindelser til Alta, Hammerfest, Honningsvåg, Havøysund, Lakselv, Karasjok og Kirkenes.

Nærmeste lufthavn for reisende er Lakselv lufthavn, Banak, 66 km fra Olderfjord.

  

Postadressen som oppnår Olderfjord er 9713 Russenes

Referanser
----------

1. ↑  «Olderfjord». *Faktaark*. Kartverket. Besøkt 24. desember 2019.
2. ↑  Olderfjord på Norgeskart.no fra Statens kartverk
3. ↑  «Tabell: 04317: Folkemengde, etter grunnkrets». *20200305 Olderfjord/Russenes*. Statistisk sentralbyrå. Besøkt 26. januar 2018.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
Denne artikkelen inneholder en liste over kilder, litteratur eller eksterne lenker, men enkeltopplysninger lar seg ikke verifisere fordi det mangler konkrete kildehenvisninger i form av fotnotebaserte referanser. Du kan hjelpe til med å sjekke opplysningene mot kildemateriale og legge inn referanser. Opplysninger uten kildehenvisning i form av referanser kan bli fjernet. Se Mal:Referanseløs for mer informasjon.

Portal: Litteratur

***Et rom med utsikt*** (orig. ***A Room With a View***) er en roman fra 1908 av den britiske forfatteren E.M Forster. Boken er både romantisk og en humoristisk kritikk av snobberiet man fant hos overklassen på starten av 1900-tallet. 

Romanen er blitt filmatisert en rekke ganger, blant annet som *Et rom med utsikt* fra 1985 regissert av James Ivory.

Handling
--------

Lucy Honeychurch er på ferie i Italia med sin overbeskyttende anstand og kusine Charlotte Bartlett. I Firenze tar de inn på et pensjonat og oppdager at de har fått et rom uten utsikt, mens de har bestilt et rom med. De bytter rom med en far og sønn (herr Emerson og George Emerson) som de blir kjent med. De blir også kjent med en rekke andre personer på pensjonatet. Særlig Charlotte ser ned på de som er fra lavere klasser enn dem. Lucy har et mer åpent sinn og er nysgjerrig på å utforske byen alene. På tur alene i byen møter hun George og blir bedre kjent med ham. Senere, på en tur med de andre på pensjonatet kysser George henne, og Charlotte finner derfor ut at de må reise videre til Roma. Her møter Lucy den snobbete, Cecil Vyse. Cecil frir til henne to ganger, men hun avslår ham. 

Hjemme i Surrey i England sier Lucy ja til å gifte seg med Cecil når han frir for tredje gang. Det viser seg også at et hus i nabolaget skal leies ut og at det er herr Emerson og George som leier huset. Broren til Lucy, Freddie, inviterer George med på både bading og tennis og George kysser Lucy igjen ved en anledning. Lucy avviser ham, og George og faren skal derfor flytte tilbake til London. Da innser Lucy at hun er forelsket i ham og bryter forlovelsen til Cecil.

Eksterne lenker
---------------

* (en) A Room With a View på Aspects
* (en) A Room With a View Arkivert 26. mars 2023 hos Wayback Machine. på British Library
* 

|  |  |
| --- | --- |
| Wikisource | (en) A Room With a View – originaltekster fra den engelskspråklige Wikikilden |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** MusicBrainz
 |
**Skoltefossen** er en foss i Sør-Varanger kommune i Troms og Finnmark. Den ligger i Neidenelva, 9 kilometer fra munningen i Neidenfjorden. Fossen har en fallhøyde på 7 meter og er rundt 80 meter lang. Den er en del av et én kilometer langt strykparti som strekker seg ned til St. Georgs kapell og har et samlet fall på 17 meter. Fossen er dannet der en fjellskrent skjærer tvers over elva.

Skoltefossen og stryket nedenfor har mange kulper og har i mange hundre år vært et sted hvor laksefiske har foregått. Fossen er spesielt kjent for det tradisjonsrike *käpälä*-fisket, hvor det brukes kastenot i en kulp i fossen.

Europavei 6 krysser over fossen via Neiden bru.

Referanser
----------

1. ↑  Skoltefossen på Norgeskart.no fra Statens kartverk, besøkt 21. mai 2020
2. 1 2  «Flerbruksplan for Neidenvassdraget Del III». Fylkesmannen i Finnmark. 29. juni 2018. ISSN 0800-2118.  Manglende eller tom `|url=` (hjelp); Bruk av `|besøksdato=` krever at `|url=` også er angitt. (hjelp)

Eksterne lenker
---------------

* Video fra Käpäläfisket i Skoltefossen, fra DigitaltMuseum

Galleri
-------

|  |  |
| --- | --- |
| Starten på strykene over fossen | Strykene nedenfor fossen |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Maria Min Xiu Sørenes** (født 26. mars 1996) er en norsk fotballspiller som spiller for Viking.

Sørenes er oppvokst i Stavanger. Hun spilte på Idrettslaget Madla i de tidlige ungdomsårene, før hun som 15-åring ble hentet av Sola Fotball i 1.divisjon. Hun gikk deretter til Klepp i Toppserien. Sommeren 2018 gikk hun på lån til Avaldsnes Idrettslag. Etter sesongen ble låneavtalen fra Klepp gjort om til en permanent overgang til Avaldsnes. I januar 2021 gikk hun videre til Medkila i 1. divisjon, før hun returnerte til divisjonskollega Klepp sesongen etter. Før 2023-sesongen signerte hun så en ettårskontrakt med Viking i 2. divisjon.

Annet
-----

Hun har gått på St.Svithun Toppidrettsgymnas.

Sørenes startet på bachelorstudium mens hun spilte fotball på toppnivå for Klepp, og i 2020 var hun utdannet sykepleier ved Universitetet i Stavanger.

Referanser
----------

1. ↑   FBref, FBref spiller-ID c46382e5, oppført som Maria Min Sørenes[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Soccerdonna[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Maria Min Xiu Sørenes – Soccerway Rediger på Wikidata

* (de) Maria Min Xiu Sørenes – Soccerdonna Rediger på Wikidata

* (en) Maria Min Xiu Sørenes – FBref Rediger på Wikidata
**Snefjord** (også kalt Snøfjord), er ei bygd i Måsøy kommune i Troms og Finnmark, ved fylkesvei 889, ca 35 km sør for kommunesenteret Havøysund. 

Bygda har tidligere hatt posthus, bank, dagligvarebutikk, grunnskole, fiskebruk og kafé. Fra 1975 var det fergeforbindelse til Havøysund, frem til veiforbindelsen åpnet i 1988.

Hovednæringa i bygda har alltid vært fiske, og på 1980- og 90-tallet var det et lakseoppdrett på fjorden. 

I 2011 ble det startet nytt lakseoppdrett.

Lokalbutikken H. Guldbrandsen A/S var i drift fra 1932 til 2004 i Skavvika.

Sanitetsforeningen har eget hus lokalisert ved den gamle skolen i Snefjord.

Snefjord har også flere foreninger. Snefjord og Slåtten Idrettslag, bygdelag, jeger og fiskeforening og båtforening. 

Snefjord preges ellers av hyttebebyggelse.

Noe av det Snefjord er mest kjent for i senere tid er Snefjord Highland Games. Dette har vært inspirert av de skotske «Highland Gatherings».

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Sentralt stedsnavnregister
 |

Snefjord har tidligere vært kalt Sneifjord, men ble i senere tid modernisert til Snefjord.