recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
***Hovacassis*** er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae).

Utseende
--------

Nokså små, hjerteformede, blanke, gulaktige (i alle fall på døde eksemplarer, gjerne mer grønnlig hos levende) skjoldbiller midtpartiet av pronotum og den midtre, opphøyde delen av dekkvingene mørkere. Antennene er trådformede og middels lange. Sett fra siden er de spisst kjegleformede. Kroppen er egentlig ganske normalt proporsjonert, med pronotum og dekkvingene er noe utvidet mot sidene slik at de helt dekker oversiden, både hodet og beina er skjult under dette skjoldet. Med utvidelsen blir kroppsformen hjerteformet, bredest nær forkanten av dekkvingene. Pronotum er rundet, dekkvingenes "skuldre" noe framskytende. Oversiden er spredt og kraftig punktert, punktene danner litt uregelmessige rader.

Levevis
-------

Både larvene og de voksne (imago) billene lever av å spise blad på næringsplanten. De voksne (imago) sitter tett inntil planten og det store flate halsskjoldet og dekkvingene gjør at billen kan være svært vanskelig å oppdage, og det er vanskelig for rovdyr å nå den sårbare undersiden. Larvene gjemmer seg gjerne under et tak av gammel avføring og planterester som er festet til den fremoverbøyde bakkroppsspissen.

Utbredelse
----------

Slekten er utbredt på Madagaskar.

Systematisk inndeling
---------------------

Den systematiske plasseringen av gruppen skjoldbiller er uavklart, den har tradisjonelt vært regnet som en underfamilie av bladbiller, slik som i denne oversikten. Mens enkelte plasserer den inn som en stamme (tribe) i delgruppe Hispinae, som tradisjonelt har vært regnet som søstergruppe til skjoldbillene, eller motsatt blir Hispinae plassert som en undergruppe (da kalt Hispini) av skjoldbillene.

**Treliste**
* orden **biller** (Coleoptera)
	+ underorden **Polyphaga**
		- overfamilie **Chrysomeloidea** Latreille, 1802 (=Phytophaga)
			* familien bladbiller (Chrysomelidae Latreille, 1802)
				+ underfamilien **Skjoldbiller**, Cassidinae Stephens, 1831
					- stamme (tribe) **Cassidini** Gyllenhal, 1813 – eneste gruppe som er representert i Europa
						* slekten ***Hovacassis*** Spaeth, 1952
							+ *Hovacassis brunneofasciata* Borowiec, 2002
							+ *Hovacassis discolor* (Boheman, 1855)
							+ *Hovacassis flavonigra* Borowiec, 2002
							+ *Hovacassis formosa* Borowiec, 2002
							+ *Hovacassis murzini* Borowiec, 2002
							+ *Hovacassis pulchra* (Spaeth, 1915)
							+ *Hovacassis rubromaculata* Borowiec, 2002
							+ *Hovacassis rubrovittata* Borowiec, 2002

Referanser
----------

Litteratur
----------

* Borowiec, L. 1999. *A world catalogue of the Cassidinae (Coleoptera: Chrysomelidae)*. Biologica Silesiae, Wroclaw.
* *Hovacassis* på ITIS

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Hovacassis* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Hovacassis* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Hovacassis* hos ITIS Rediger på Wikidata
* Cassidinae of the world – an interactive manual (Coleoptera: Chrysomelidae)
* (en) Cassidinae – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
**Magdalene Norman** (født 1. januar 1877 på Korsnes i Tysfjord, død 10. desember 1979 i Lødingen) var en norsk fotograf. Hun tok mest portretter, men også landskapsbilder.

Hun gikk i fotograflære hos Jul Frøseth i Trondheim rundt 1894-95 og arbeidet deretter som omreisende fotograf sammen med Didi (Bernhardine) Normann. Samarbeidet med Didi Normann varte antakelig til 1906, da Magdalene reiste til USA. Hun arbeidet som fotograf vekselvis i Boston og New York, men fikk etter en tid tuberkulose og dro tilbake til Norge. I 1910 var hun en kort periode innlagt på Grefsen Sanatorium i Oslo, deretter dro hun til Korsnes igjen og fikk bygd et eget fotoatelier der.

Fra 1911 til 1915 drev Magdalene Norman som fotograf i Harstad sammen med Frida Thode og Claudia Christoffersen. Hun hadde også atelier på Andenes (bygd 1904), og i Kjøpsvik. I 1915 flyttet hun igjen til Korsnes, og giftet seg med Walter Pettersen (Thodal), men Walter reiste til USA samme år.

Magdalene Norman bodde i Larvik fra 1918 og var der ansatt hos fotograf Jacob Emanuel Ludwigsen. Hun startet for seg selv igjen i 1930, da hun etablerte den fotografiske tobakksforretningen Amatørsentralen i Larvik. I 1940 flyttet hun på nytt tilbake til Korsnes. Der var hun dampskipsekspeditør og poståpner til 1970, da hun var 93 år gammel. De siste årene bodde hun på aldershjem i Lødingen.

Magdalene Normans arkiv med ca. 6500 glassplater ble gjenoppdaget i Harstad i 1985. Det oppbevares av Sør-Troms museum, og bildene er publisert på nettstedet Digitalt Museum.

Referanser
----------

1. 1 2 3   Slekt og Datas Gravminnebase, «Minneside basert på bilder og gravminnedata for Magdalene Norman, (01.januar 1877 - 10.desember 1979).», besøkt 3. januar 2022[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* Susan Matland: *Fotograf Magdalene Norman 1877-1979 - Hennes bilder fra Harstad, Andøy og Tysfjord*. Trondarnes Distriktsmuseum, Harstad. ISBN 82-91451-02-8
* Preus Museum: Fotoarkivet etter Magdalene Norman
* Digitalt Museum: Bilder tatt av Magdalene Norman

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Lokalhistoriewiki **·** Historisk befolkningsregister **·** NMFF **·** KulturNav
 |
**Caernarfon** (tidligere ofte nevnt ved en av de anglifiserte formene **Caernarvon** eller **Carnarvon**) er en liten by i det nordvestlige Wales. Den er administrasjonsby for grevskapet Gwynedd. Byen er mest kjent for Caernarfon slott, som ble reist av kong Edvard I av England og som derfor senere har blitt sett som en symbol på Englands dominans over Wales. Edvards arkitekt James av St. George var inspirert av Konstantinopels murer, da han var en ivrig tilhenger av korstogene. 

Befolkningen er for det meste walisisktalende, og byen er et sentrum for walisisk nasjonalisme. I 1911 fikk David Lloyd George, som da var parlamentsmedlem for byen, idéen at fyrsten av Wales burde innsettes på Caernarfon slott. Han mente at dette kunne dempe nasjonalistiske strømninger, og samtidig øke britisk patriotisme. Seremonien, der den framtidige Edvard VIII ble innsatt som fyrste av Wales, fant sted 13. juli samme år, og medførte et sjeldent besøk fra kongefamilien. Dette ble gjentatt 1. juli 1969, da prins Charles ble innsatt. I den forbindelse kom en rekke trusler mot arrangementet fra walisiske nasjonalister, men det hele fant sted uten uforutsette hendelser. 

Royal Welch Fusiliers ('Welch' er en gammel stavemåte i stedet for 'Welsh', 'walisisk') har sitt regimentsmuseum i byen. 

Caernarfon var vertskap for den nasjonale Eisteddfod i 1894, 1906, 1921, 1935, 1959 og 1979. I tillegg ble det avholdt uoffisielle nasjonale eisteddfodau der i 1877 og 1880.

Kilder
------

* Encyclopædia Britannica – Caernafon Besøkt 16. oktober 2009

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Vision of Britain **·** VIAF **·** LCCN **·** GeoNames **·** BBC Things **·** MusicBrainz
 |
**Ralf Grabsch** (født 7. april 1973 i Wittenberg) er en tidligere profesjonell tysk landeveissyklist. Han er bror av Bert Grabsch. Fra 2006 til 2008 konkurrerte Ralf Grabsch for UCI ProTour-laget Team Milram.

Grabsch startet sin profesjonelle karriere i 1996 på PSV Köln, men gikk i 2000 over til Team Telekom. Så konkurrerte han for Wiesenhof mellom 2003 og 2005, før han gikk til det italiensk-tyske laget Team Milram i 2006.

Grabsch vant den tredje etappen av Bayern rundt i 2006. Samme år vant han også Rund um den Magdeburger Dom, i tillegg til at han vant en etappe av Cologne Classic.

I 2007 vant han Rund um die Wittenberger Altstadt foran Robert Förster og sin yngre bror Bert Grabsch. Både i Cologne Classic og Rund um den Magdeburger Dom endte han på tredjeplass.

10. oktober 2008 offentliggjorde Grabsch at han ville avslutte sin karriere, selv om han hadde ytterligere ett år igjen av sin kontrakt med Team Milram. I stedet for å fortsette som proffsyklist ble han sportsdirektør i Team Milram. Tidligere i 2008 vant Ralf Grabschs bror Bert Grabsch verdensmesterskapet i temporitt.

Meritter
--------

1994
1.-plass på etappe 9 i Course de la Paix
2.-plass sammenlagt i Course de la Paix
1995
1.-plass på etappe 12 i Commonwealth Bank Classic
1996
1.-plass i Hessen-Rundfahrt
1997
1.-plass sammenlagt i Köln-Schuld-Frechen
1.-plass på etappe 3b i Bayern Rundfahrt
1998
1.-plass sammenlagt i Osterrennen
2.-plass sammenlagt i Ster der Beloften
1.-plass på etappe 3 i Tour du Poitou-Charentes et de la Vienne
1999
1.-plass på etappe 3 i Ster der Beloften
1.-plass sammenlagt i Ster der Beloften
2001
1.-plass sammenlagt i Kriterium Altenkirchen
2003
2.-plass sammenlagt i Ytong Bohemia Tour
2004
1.-plass sammenlagt i City Night Rede
2006
1.-plass på etappe 3 i Bayern Rundfahrt
1.-plass etappe 1e i Cologne Classic
1.-plass sammenlagt i Rund um den Magdeburger Dom
2007
1.-plass sammenlagt i Rund um die Wittenberger Altstadt

Lag
---

* PSV Köln (1996–1997)
* Team Gerolsteiner (1998)
* Team Cologne (1999)
* Team Telekom (2000–2002)
* Team Wiesenhof (2003–2005)
* Milram (2006–2008)

Referanser
----------

1. ↑  «Ralf Grabsch retires». Cycling News. 11. oktober 2008. Besøkt 11. oktober 2008.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Ralf Grabsch – UCI Rediger på Wikidata

* (en) Ralf Grabsch – ProCyclingStats Rediger på Wikidata

* (en) Ralf Grabsch – Cycling Archives Rediger på Wikidata

* (en) Ralf Grabsch – Cycling Quotient Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Göran Josuæ Adelcrantz** (født Törnquist 15. november 1668 i Stockholm, død 26. februar 1739) var en svensk arkitekt.

Adelcrantz ble født i Stockholm som sønn av en kammarskrivare i Räkningskammaren, Josua Törnqvist og Cecilia Andera. Hans studier av bygningskunst fikk han hos Nicodemus Tessin den yngre I løpet av årene 1704–07 gjorde Adelcrantz flere reiser til Tyskland, Frankrike og Italia i den hensikt å studere arkitekturen der. Han ble siden utnevnt til hoffarkitekt og ansatt som assistent til Tessin ved oppføringen av det nye slottet i Stockholm. Han ble adlet i 1712 og ble utnevnt i 1715 til slotts- og byarkitekt, men ble avskjediget av regjeringen i 1727 av politiske årsaker. Han utført deretter enkelt arkitektoppdrag i Stockholm.

Blant Adelcrantz viktigere verk som dessuten er bevart til i dag kan nevnes gjenoppbyggingen av Katarina kyrka og fullføringen av Hedvig Eleonora kyrka, begge i Stockholm, dessuten hovedbygningen til Danvikens hospital, opprinnelig i Stockholms by nå i Nacka kommun.

Han giftet seg i 1711 med Anna Maria Köhnman. Adelcrantz var far til arkitekten friherre Carl Fredrik Adelcrantz og visepresidenten i Göta hovrätt friherre Emanuel Adelcrantz (1721–1788). Den førstnevnte sønnen ble den siste av ætten da han døde i 1796.

Referanser
----------

1. 1 2 3   Svenskt biografiskt lexikon, «Giöran (Georg) J Adelcrantz», Svensk biografisk leksikon-ID 5523[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   «Carl Fredric Adelcrantz», Svensk biografisk leksikon-ID 5522, besøkt 19. april 2019[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Adelcrantz, Göran Josua i Herman Hofberg, *Svenskt biografiskt handlexikon* (2. utgave, 1906)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Nicodemus Tessin d.y.** | **Byarkitekt i Stockholms stad**(1715–1727) | Etterfølger:**Johan Eberhard Carlberg** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Svenskt biografiskt lexikon **·** Nationalencyklopedin **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** ISNI **·** LIBRIS **·** KulturNav
 |
**Arne Kristensen** (født 2. mai 1893 på Kongsvinger, død 21. desember 1957 i Oslo) var en norsk offiser med en rekke verv innen ridesporten. Han var president i Norges Rytterforbund fra 1945 til 1957 og deltok som dommer ved olympiske leker og andre internasjonale konkurranser.

Kristensen var utdannet kavalerioffiser ved Krigsskolen og tok avskjed som yrkesoffiser med graden rittmester i 1935. Fra 1935 jobbet han i noen år i forsikringsbransjen. Under andre verdenskrig ble han knyttet til Milorg, tok seg over til Sverige i juli 1943 og deretter til England i oktober 1944. Han ble umiddelbart etter ankomsten til London utnevnt til major og ble knyttet til Forsvarets overkommando avdeling IV. Høsten 1945 tjenestegjorde han ved hovedkvarteret for den britiske hæren i Oslo og ble 1. januar 1946 overført til Hærens overkommando. Senere i 1946 vendte han tilbake til det sivile liv.

Han var president i Norges Rytterforbund fra 1945 til 1957, deltok som dommer ved olympiske leker og andre internasjonale konkurranser i prisridning og var ryttersportsmedarbeider i *Aftenposten* og bidragsyter til *Våre Hester*. Ved sin død ble han beskrevet som «en av ryttersportens ledende menn gjennom mange år».

Kristensen var sønn av major Karl Johan Kristensen og Anna Marta Haagaas. Han var gift med operasangeren Ingeborg Sandvik Kristensen, en søster av Ole Mørk Sandvik. De var foreldre til skuespilleren Nina Jordan, som var gift med komponisten og dirigenten Sverre Jordan.

Utmerkelser
-----------

* Ridder av 1. klasse av Sverdordenen
* Deltagermedaljen med rosett
* Norges Rytterforbunds hederstegn
* Svenska Ridsportens Centralförbunds plakett i sølv (1955)
* Dansk Rideforbunds ærestegn (1955)
* Finsk Rytterforbunds gullmerke (1956)

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  Bjarne Bassøe (red.) (1960). «Arne Kristensen». *Studentene fra 1910: biografiske opplysninger samlet til 50-års jubileet 1960*. Oslo: Bye. s. 128–129
2. ↑  *Nationen*, 24. desember 1957, s. 5
3. ↑  *Dagbladet*, 23. desember 1957, s. 12

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister **·** Geni
 |
**Landbruk i Rogaland** er viktig i nasjonal sammenheng og med omtrent 8 000 sysselsatte er Rogaland det største jordbruksfylket i landet. Rogaland har også størst produksjon i landssammenheng innenfor en rekke områder som for eksempel storfekjøtt, svinekjøtt, fårekjøtt, melk, tomater og egg. Gode klimatiske forhold, et aktivt fagmiljø og lange tradisjoner er grunner for det. I fylket er det 5 300 gårdsbruk. Hovedproduksjonene er melk og kjøttproduksjon på storfe, gris og sau. I tillegg har man og en vesentlig produksjon innen fjørfehold og grønnsakproduksjon. Fylket er også et viktig fiskerifylke, både med fiskerimottak i Egersund og på fiskeoppdrett. Egersund er landets største fiskemottak. Godt og vel 368.000 tonn fisk og skalldyr ble ilandført i Rogaland i 2001, til en verdi av nærmere 500 millioner kroner. Marine Harvest har flere oppdrettsanlegg i Ryfylket og har på Hundsnes i Hjelmeland et slakteri for oppdrettslaks og kveite. Kveita vokser opp på Hjelmeland og selges under det velrenommerte merket Sterling White Halibut.

Det flate og frodige Jæren har lenge vært sentralt i jordbruk og det var her man først startet med jordbruk etter forrige istid. Jordbruksarealet er ca. 1 000 000 dekar der omtrent halvparten blir brukt til gressproduksjon for høsting og vel 400 000 dekar er innmarksbeite. Cirka 25 000 dekar blir brukt til grønnsakproduksjon på friland og til potetdyrking. Vel 30 000 dekar blir brukt til hovedsakelig korn, men og noen oljevekster. Dette utgjør omtrent 9,7 % av hele jordbruksarealet i Norge.

Det er liten tvil om at det er Jæren som er fylkets viktigste jordbruksområde, og rundt 55 % av den totale jordbruksproduksjonen i fylket blir utført i de åtte jærkommunene. Resten er ganske likt fordelt mellom de andre regionene i fylket med ca. 15 % i Ryfylke og i Nord-Rogaland og om lag 11 % i Dalane. Innen tomatdyrking har Rogaland mer enn 80 prosent av landets veksthusareal. 

Landbruket i Rogaland har omtrent 10 000 årsverk som er direkte knyttet til primærproduksjon. Dette legger grunnlaget for en verdiskapning på hele 2,5 til 3 milliarder kroner. I tillegg kommer verdiskapningen tilknyttet foredlingsvirksomhet slik som meieri, slakteri og liknede på omtrent 14 milliarder kroner. Dette fører til at landbruket i fylket er den største næringsgrenene etter oljeindustrien.

Dyrehold
--------

Dyreholdet fordeler seg slik:

* Melkekyr 49 000
* Slaktegriser 323 000
* Vinterfora sau 205 000
* Verpehøns 975 000
* Slaktekylling 5 700 000

Rogaland står for ca. 18 % av melkeproduksjonen og ca. 30 % av eggproduksjonen i landet. Totalt innenfor dyrehold står man for 20 % av landsgjennomsnittet. Innen planteproduksjonen er fylket også viktig 80 % av agurkene i Norge kommer fra Rogaland. Randaberg kommune er store på persilleproduksjon, noe kommunen nesten har hele landets produksjon av.

Referanser
----------

1. ↑  iRogaland.no - [*død lenke*], hentet 21. november 2008
2. ↑  Bondelaget - «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 26. april 2010. Besøkt 30. oktober 2008. , hentet 21. november 2008
3. ↑  «Vil bøndene i Rogaland produsere korn?». Fylkesmannen i Rogaland. 15. september 2012. Besøkt 16. november 2014.
Veitvet sett fra Kalbakken, med Linderudblokkene i bakgrunnen.  Foto: C. Hill (2007)  
**Veitvet** er et strøk i bydel Bjerke i Groruddalen nordøst i Oslo.

Geografi
--------

Området grenser til Linderud i vest og nord, Alna i sør, og Bredtvet og Kalbakken i øst. Riksvei 4, Trondheimsveien skiller området fra Linderud og Lillomarka i nord og Østre Aker vei skiller Veitvet fra Alna i sør. Veitvetveien løper nord-sør gjennom området.

Veitvet ligger hovedsakelig i et skrående sørvendt område, på en del av det som var Linderud gård, en middelaldergård, kirkegods og krongods fra ca. 1100–1671. Området består av en blanding av lavere blokker og rekkehus.

Bebyggelse
----------

Veitvet senter.  Foto: C. Hill (2007)  
Linje 5 Vestli, tidligere kalt Grorudbanen, stopper ved Veitvet stasjon og skinnene følger sørsiden av Trondheimsveien. Det er tunnel under Trondheimsveien i forbindelse med sykkel- og gangstiene i området, og det er busstopp på begge siden av veien som betjenes av Ruters busslinjer: 22 (Majorstuen - Ellingsrudåsen) , 25 (Majorstuen - Lørenskog Stasjon) , 31 (Snarøya - Grorud) , 33 (Filipstad - Ellingsrudåsen) , 301 (Kongskog/Hellerudhaugen - Oslo Bussterminal) , 321 (Lillestrøm - Skjetten - Oslo Bussterminal) , 363 (Guldhaug/Tømte - Blindern) og Flybussekspressen F1 (Majorstua - Oslo Lufthavn). Stasjonen ligger tett ved Veitvet senter, Norges første kjøpesenter. 

Veitvet senter er samlingspunktet på Veitvet. Veitvet ungdomssenter og Norges største bowlinghall, Veitvet Bowling. Senteret inneholder også matbutikker, lege- og tannlegesenter, blomsterbutikk, tekstilforretning, apotek, post i butikk og en rekke kontorer.

Veitvet skole ligger på flaten mot sør i området, ved det som kalles Veitvetdalen. I forbindelse skolen ligger en kunstgressbane for fotball. I samme området ligger også Veitvethallen, en glassfiberhall med håndballbane. Like ved skolen ligger Veitvet kulturhus, og opparbeidet område for leke- og friluftsaktiviteter. Det går en sykkel- og gangsti øst-vest gjennom dalen. Mot vest går denne opp mot Linderud stasjon. Mot øst krysser den i Veitvetveien og går videre over nedre Kalbakken.

Veitvet har også busstopp i Østre Aker Vei, Veitvetveien, som betjenes av busslinje 67 (Stovner - Økern – Tøyen).

Eksterne lenker
---------------

* vKlubben (VUS) / Veitvet ungdomssenter
* borettslag på veitvet Arkivert 30. desember 2010 hos Wayback Machine.
* aktivioslo.no om Veitvet Bowling
* om oppvekst på Veitvet

Portal: Oslo

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Oslo Byleksikon **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
En spermie befrukter et egg
**Befruktning** (*fertilisering*) er sammensmeltningen av to kjønnsceller (*gameter*), for eksempel egg- og sædceller. Befruktningen er en viktig del av kjønnet formering. Ved befruktningen oppstår zygoten, som forener de to gametenes haploide (enkelte) kromosomsettene i en ny diploid celle (med det vanlige dobbelte kromosomsettet). Zygoten er det første stadiet i en ny organismes liv, befruktningen er således starten på dette livet.

Man snakker om *indre befruktning* når befruktningen skjer i kroppen til en av foreldrene. Dette vil vanligvis være moren, selv om det fins unntak (for eksempel sjøhester). *Ytre befruktning* finner sted hos mange vannlevende arter, når begge kjønnene avgir sine kjønnsceller til vannet. Befruktningen vil da finne sted utenfor kroppene til foreldrene, og zygotene vil «leve sitt eget liv» fra starten av.

Hos mennesker betegnes befruktningen også som *unnfangelse*.

Se også
-------

* Indusert ovulasjon

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store medisinske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC **·** BNE
 |
**Vejle Stadion** er et fotballstadion i Vejle, Danmark. Det er hjemmebanen til Vejle Boldklub.

Historie
--------

I mer enn 20 år har der vært mange planer for et nytt anlegg i byen. Det har vært planer om renovering av det gamle stadionet, eller et nytt stadion et helt annet sted i byen. 

Kapasiteter fra 10 000 til 17 000 ble nevnt. I 2004 ble det endelig besluttet å bygge et nytt stadion ved siden av det gamle i Nørreskoven, og etter en del forsinkelser kunne arbeidet endelig gå i gang på slutten av 2006.

Stadionanlegget har en total kapasitet på 10 400, fordelt på 4 tribuner og to hjørner. Det er 7500 sitteplasser fordelt på de 4 tribunene. Vejle Stadion er et moderne stadion som oppfyller alle krav fra UEFA med hensyn til avvikling av kamper i UEFAs regi. Eneste hindringen er belysningen, som kun leverer 1000 lux. 

Det nye stadionet ble et stort løft med hensyn til fasiliteter. Det er bygget moderne VIP-fasiliteter, klubblokaler og to store kontortårn på de to nordlige endene. 

Det gamle anlegget består, og blir hjemmebane for andre lag i klubben. 

Vejle Kommune kjøpte rettighetene til stadionnavnet, som frem til 2010 kommer til å hete *Vejle Stadion*.

Den første kampen på det nye stadionet ble en kamp mot FC Midtjylland 9. mars 2008, hvor VB tapte 2-1.

Tilskuerrekorden ble satt den 14. september 2008 i en kamp mot Brøndby IF, med 10 092 tilskuere. 

Portal: Danmark
**Kaare Strøm** (født 10. april 1953 i Arendal) er en norsk statsviter. 

Strøm ble i 1984 ph.d. i statsvitenskap ved Stanford University i Stanford i California. Fra 1994 har Strøm vært professor i statsvitenskap ved University of California, San Diego. Han har tidligere vært tilknyttet Institutt for sammenliknende politikk, Universitetet i Bergen, som førsteamanuensis (1984–1987) og professor II (1994–2000), samt Michigan State University og University of Minnesota i USA. Kaare Strøm har siden 2002 vært tilknyttet Centre for the Study of Civil War (CSCW) ved Institutt for fredsforskning (PRIO).

Strøms forskningsinteresser er rettet mot europeisk og komparativ politikk generelt og politiske partier, regjeringsdannelse, koalisjonsteori, og de parlamentariske demokratiers institusjoner spesielt. I hans omfattende internasjonale publikasjonsliste gjenfinnes Strøms navn, sammen med Gabriel A. Almond, G. Bingham Powell, og Russell J. Dalton, som medredaktør av standardlæreboken *Comparative Politics: A Theoretical Framework* (åttende utgave, 2006). 

Strøm har mottatt en rekke priser og utmerkelser, blant annet American Political Science Association Gabriel A. Almond Award for beste doktorgradsavhandling i komparativ politikk (1984) og UNESCOs Stein Rokkan Prize i komparativ politikk (1994). Fra 1999 er Strøm medlem av Det Norske Videnskaps-Akademi.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Publikasjoner av Kaare Strøm i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
* (no) Publikasjoner av Kaare Strøm i BIBSYS
* Presentasjon på University of California, San Diego

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** CRIStin
 |
**Mario Marefoschi Compagnoni** (født 10. september 1714 i Macerata i Italia, død 23. desember 1780 i Roma) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var tilknyttet Den romerske kurie. Han var prefekt for kongregasjonen for ritene fra 1771 til sin død.

Han ble kreert til kardinal *in pectore* 29. januar 1770 av pave Klemens XIV, publisert 10. september 1770.

Kardinal Mario Marefoschi Compagnoni var president for den kommisjonen som skulle få gjennomført pavens beslutning om å oppheve jesuittordenen i 1773. Han var kjent for sine pro-jansenistiske sympatier og vennskap med Pietro Tamburini, en markant jansenist og kjent professor ved Universitetet i Paris. Han hadde dessuten sørget for å få fjernet jesuittene fra staben ved det pavelige irske kollegium i Roma.

Han deltok ved konklavet 1774–1775 som valgte kardinal Braschi til pave Pius VI.

Han ble camerlengo for kardinalskollegiet i 1778.

Han var nevø til kardinal Prospero Marefoschi (kreert 1724).

Referanser
----------

1. ↑   oppført som Mario Compagnoni Marefoschi, www.info.roma.it[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Catholic-Hierarchy.org, katolsk hierarki ID mareco, www.catholic-hierarchy.org, besøkt 2. juli 2020[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Catholic-Hierarchy **·** Deutsche Biographie **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** ICCU
 |
**Mario Majoni** (født 27. mai 1910, død 16. august 1985) var en italiensk vannpolospiller som deltok i de olympiske leker 1948 i London.

Majoni ble olympisk mester i vannpolo under OL 1948 i London. Han var med på det italienske laget som vant vannpoloturneringen foran Ungarn og Nederland. Italia vant alle tre kampene i finalerunden, som besto av fire lag; de vant over både Belgia og Nederland med 4-2 og vant over Ungarn med 4-3 fra gruppespillet, et resultat som ble tatt med til finalerunden. Majoni spilte tre kamper i OL-turneringen som ble avviklet i perioden 29. juli til 7. august 1948.

OL-medaljer
-----------

* 1948 Storbritannias flagg London – Gull **Gull** i vannpolo, Italias flagg Italia

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Mario Majoni – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Mario Majoni – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Mario Majoni – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Mario Majoni – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Mario Majoni – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

* (it) Mario Majoni – Italias olympiske komité Rediger på Wikidata

* (en) Mario Majoni – Swimming Hall of Fame Rediger på Wikidata
**Mario Lertora** (født 21. september 1897 i Genève, død 28. mars 1939 samme sted) var en italiensk turner som deltok under de olympiske leker 1924 i Paris, 1928 i Amsterdam og 1932 i Los Angeles.

Lertora ble olympisk mester i 1924. Han var med på det italienske laget som vant lagkonkurransen i mangekamp med 839,058 poeng foran Frankrike (820,528) og Sveits (816,661). I 1928 ble det ingen medaljer, men i 1932 fikk han gull i lagkonkurransen og bronse i frittstående.

OL-medaljer
-----------

* 1924 Frankrikes flagg Paris - Gull **Gull** i turn, mangekamp lagkonkurranse (Italia)
* 1932 USAs flagg Los Angeles - Gull **Gull** i turn, mangekamp lagkonkurranse (Italia)
* 1932 USAs flagg Los Angeles - Bronse **Gull** i turn, frittstående (Italia)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Mario Lertora – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Mario Lertora – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (it) Mario Lertora – Italias olympiske komité Rediger på Wikidata
**Kvotehandel** er kjøp og salg av utslippskvoter for karbondioksid.

EU organiserer verdens mest omfattende handel med utslippskvoter, og pålegger bedrifter å sikre seg kvoter tilsvarende egne utslipp av karbondioksid. The European Union Emmission Trading Scheme omfatter energi- og industriselskaper som til sammen står for rundt halvparten av EUs totale utslipp av karbondioksid. Kvotene er i noen tilfeller blitt tildelt gratis, i andre tilfeller må selskapene kjøpe dem til en pris som styres av tilbud og etterspørsel.

Den grønne utviklingsmekanismen – engelsk *Clean Development Mechanism* (**CDM**) – er et system for salg av utslippskvoter fra utviklingsland til industriland. CDM er knyttet til Kyoto-avtalen og innebærer at selskaper i industriland kan sikre seg klimakvoter ved å finansiere utslippsreduksjoner i land som selv ikke er forpliktet til å holde sine utslipp under en bestemt grense.

Det norske selskapet Point Carbon jobber med rådgivning og analyse knyttet til markeder for omsetning av karbondioksidkvoter. Selskapet arrangerte i mars 2008 en konferanse i København hvor statsminister Jens Stoltenberg og lederen for FNs klimapanel Rajendra K. Pachauri var blant foredragsholderne.

Eksterne lenker
---------------

* Miljøstatus i Norge: Nasjonalt kvotesystem[*død lenke*]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GND **·** NKC
 |
**Kvitretten** (etablert 1991 i Trondheim, nedlagt 2001) var en norsk vokalgruppe, kjent for improvisasjon og a cappella-musikk på utgivelser, konserter, fjernsyn og internasjonale turneer.

Kvitretten var initielt bestående av arrangør og komponist Eldbjørg Raknes, Kjersti Stubø (91-97), Tone Åse, Anna Sundström (91-94) og Hans Jørgen Støp (91-95). De var å finne på Nordlyd 1993 med bestillingsverket *Ro u ro* av Elin Rosseland, komponiststøttet av Rikskonsertene. Etter en del utskiftinger, ga Raknes/Stubø/Åse samt Kristin Asbjørnsen ut debutalbumet *Voices* (1996) med tekster av Raknes og Sidsel Endresen. De medvirket på 
bestillingsverket *Hysj* av Lars Martin Myhre til Vestfoldspillene 97 (Tylden & Co. 1997), samt Odd Børretzens *Vintersang* (1998) og mottok Norsk kulturråds ensemblestøtte 1997-99.

Med Solveig Slettahjell istedenfor Stubø utkom *Everything turns* (1999). Tjueseks tekster av lyrikeren Torgeir Rebolledo Pedersen ble fremført som bestillingsverk til Moldejazz 2000, og utgitt på platen *Kloden er en snurrebass som snurrer oss* (2001). Etter turne i Tyskland ble avskjedskonserter holdt 2000-01.

Musikk og arrangement har, i tillegg til i hovedsak Raknes, vært ved Jon Balke, Elin Rosseland, Vigleik Storaas, Christian Wallumrød og Ståle Storløkken. Alle plater ble utgitt på Curling Legs.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Kvitretten på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Kvitretten på MusicBrainz Rediger på Wikidata
* Eldbjørg Raknes' nettsted

Portal: Jazz

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
Tungesnes fyrstasjon ligger ved grensen mellom Kvitsøyfjorden og Byfjorden
**Kvitsøyfjorden** er en fjord i kommunene Kvitsøy, Rennesøy og Randaberg i Rogaland. Den er en sidefjord til Boknafjorden mellom Kvitsøy i vest, Mosterøy i Rennesøy i øst og Randaberg i sør.

Fjorden har to innløp, et sørlig mellom øya Alstein og Kvitsøy, og et nordlig mellom Fjøløy fyr og Kvitsøy. Det sørlige innløpet grenser til Håsteinsfjorden i sør. Det nordlige innløpet grenser til Skudenesfjorden, som er en del av Boknafjorden. Sør for Mosterøy ligger to andre øyer, Sokn og Bru, der Rennfastsambandet langs E39 går over. Øst for disse øyene fortsetter Kvisøyfjorden videre som Hidlefjorden og Byfjorden.
Mellom Mosterøy og Sokn ligger Askjesundet, med Hidlefjorden på andre siden, og mellom Bru og Sokn går Soknasundet. Mellom Bru og Randaberg ligger Byfjorden, som fortsetter videre østover til Åmøyfjorden og sentrum av Stavanger. Fra innløpet fra Skudenesfjorden til innløpet av Byfjorden er Kvitsøyfjorden omtrent 9 kilometer lang. 

Fra Randaberg er det fergesamband til Ystabøhamn på Kvitsøy over Kvitsøyfjorden.

Referanser
----------

1. ↑  Kvitsøyfjorden på Norgeskart.no fra Statens kartverk

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**George Beattie** (født 28. mai 1877, død 6. april 1953) var en canadisk skytter som deltok i flere olympiske leker, 1908 i London, 1912 i Stockholm, 1920 i Antwerpen og 1924 i Paris.

Beattie vant to olympiske sølvmedaljer i skyting under Sommer-OL 1908 i London. Han kom på andreplass i trap bak sin landsmann Walter Ewing og han var også med på det canadiske laget som kom på andreplass i lagskytingen i trap med 405 poeng bak Storbritannia med 407. Det var sju lag med seks mann på hvert som deltok i konkurransen som ble gjennomført 10. og 11. juli 1908. Beattie skjøt 73 poeng som var det nest beste resultatet på det canadiske laget.

OL-medaljer
-----------

* Sølv 1908 Storbritannias flagg London – Sølv i skyting, trap Canadas flagg Canada
* Sølv 1908 Storbritannias flagg London – Sølv i skyting, trap lagskyting Canadas flagg Canada
* Sølv 1924 Frankrikes flagg Paris – Sølv i skyting, trap lagskyting Canadas flagg Canada

Referanser
----------

1. 1 2 3 4   Olympedia, Olympedia utøver-ID 41468, besøkt 5. januar 2022[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) George Beattie – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) George Beattie – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) George Beattie – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) George Beattie – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) George Beattie – Canadian Olympic Committee Rediger på Wikidata

* (en) George Beattie – ISSF Rediger på Wikidata
**CARE** er en internasjonal hjelpeorganisa­sjon som ikke er tilsluttet noe politisk parti, religiøs gruppering eller ideologi. Den kjemper for kvinners rettigheter og for at alle skal leve et verdig liv. CAREs grunnprinsipp er at kvinner som får hjelp og muligheter, selv finner veien ut av fattigdommen, skaper et bedre liv for seg og familien sin og utfordrer maktforhold og tradisjoner som undertrykker og ødelegger.

CAREs hovedarbeidsområder er kvinner og mikrofinans, kvinners rettigheter, mødredødelighet, vold mot kvinner og nødhjelp.

Det finnes totalt tolv nasjonale CARE- organisasjoner som til sammen utgjør CARE International. Disse tolv organisasjo­nene finansierer nødhjelp og langsiktig utviklingsarbeid i omtrent 70 land verden over. I 2007 nådde CARE over 55 millioner mennesker.

Historie
--------

CARE ble etablert i 1945 av 22 nordamerikanske organisasjoner som ønsket å hjelpe Europa etter andre verdenskrig. Mange var immigrantorganisasjoner der medlemmene ønsket å bistå sine hjemland.

Organisasjonens opprinnelige navn var Cooperative for American Remittances to Europe, forkortet CARE.

Se også
-------

* CARE Norge

Referanser
----------

1. ↑  ; besøksdato: 4. februar 2022.
2. ↑   www.gemeinsam-fuer-afrika.de, besøkt 26. september 2020[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   www.washnet.de, besøkt 22. april 2022[Hentet fra Wikidata]
4. ↑  ; besøksdato: 29. januar 2022.
5. ↑  «CARE's History | Care International». *www.care-international.org* **(engelsk)**. Besøkt 16. februar 2021.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) CARE International – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC
 |
**George Bancroft** (født 30. september 1882 i Philadelphia i Pennsylvania, død 2. oktober 1956 i Santa Monica i California) var en amerikansk filmskuespiller på 1920- og 1930-tallet. 

I løpet av Bancrofts tidlige dager da han arbeidet som sjømann iscenesatte han flere teateroppsetninger om bord på skipet han arbeidet på. Han ble uteksaminert fra United States Naval Academy, men han forlot marinen og i stedet begynte han med sang og dans som komiker med revy og teater. 

Etter dette vendte Bancroft tilbake melodrama og musikalske komedier. Han ble senere en av de mest kjente Hollywood-stjernene i 1920-årene. Bancrofts første hovedrolle var i filmen *Pony Express* (1925). Han opptrådte i mange av selskapet Paramount Pictures sine produksjoner, som i filmene *Det mørkeste New York* (1927) og *En natt i land* (1928). Han ble nominert til en Oscar for beste mannlige hovedrolle i 1929 for hans opptreden i filmen *For en kvinnes skyld*, og han dukket opp i revyen *Paramount på Parade* (1930) og senere var han med i *Blood Money* (1933), men denne filmen ble forbudt av sensuren fordi de fryktet at filmen ville egge lovlydige borgere til å begå grov kriminalitet. 

De som kjente George Bancroft, for eksempel Budd Schulberg, uttalte at han etter hvert utviklet et svært oppblåst ego. Under den andre verdenskrig forlot han Hollywood og hele sin skuespillerkarrieren for i stedet å arbeide som bonde. Han døde i Santa Monica i California, og ble begravet i Woodlawn Memorial Cemetery.

Filmer i utvalg
---------------

* 1927 – *Det mørkeste New York*
* 1928 – *En natt i land*
* 1929 – *For en kvinnes skyld*
* 1929 – *Den mektigste*
* 1929 – *Paramount på Parade*
* 1930 – *Rivaler i storm*
* 1931 – *Kjærlighets-skandalen*
* 1936 – *En gentleman kommer til byen*
* 1939 – *Svarte engler*
* 1939 – *Siste vogn til Lordsbury*
* 1940 – *Inkaens skjulte skatt*

Referanser
----------

1. 1 2   Gemeinsame Normdatei, besøkt 3. mai 2014[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Find a Grave, Find a Grave 22828, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   Social Networks and Archival Context, oppført som George Bancroft (actor), SNAC Ark-ID w62z26h2, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) George Bancroft på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) George Bancroft i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) George Bancroft på Filmdatabasen Rediger på Wikidata

* (en) George Bancroft på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) George Bancroft hos The Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) George Bancroft hos Internet Broadway Database Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Prabook **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** BNE
 |
**Trond Winje** (født 6. september 1928, død 22. mars 2002) var en norsk oversetter av tysk litteratur. Han skrev på riksmål, og har oversatt et betydelig antall klassiske verk, fra Goethe, Lessing, Hoffmann og Kleist til Rilke, Kafka, Zweig, Brecht, Canetti, Spyri og Hesse. I tillegg til de klassiske verkene har Winje også oversatt en rekke samtidsforfattere. Han har også oversatt ikke-tyske forfattere. Han har i de tilfellene brukt tyske oversettelser som grunnlag. Et eksempel er Bokklubbens Jules Verne-utgivelse i fem bind som kom på 1970-tallet.

Winje arbeidet i 25 år som lærer. Som ung vandret han omkring i Sentral-Europa, i tiden like etter andre verdenskrig, og ble godt kjent med den tyske kulturen. I 1965 gjorde han seg for første gang bemerket med en oversettelse av Rilkes *Malte Laurids Brigge*.

Oversettelser (utvalg)
----------------------

* 1974 – *Lykke-Pers reise* (*Lycko-Pers resa*) av August Strindberg

Priser
------

* Bastianprisen (1973), for E.T.A. Hoffmann: *Fantastiske fortellinger*
* Hermann-Hesse-Preis (1996)

Eksterne lenker
---------------

* Laudatio av Sverre Dahl[*død lenke*] (PDF)
* Trond Winje i Norsk Oversetterleksikon

  

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC
 |
MTG Norge holder til i denne bygningen i Akersgata 73 i Oslo, rett nedenfor St. Olavs kirke. (Foto: Rolf M. Aagaard)**Modern Times Group** (**MTG**) er et internasjonalt mediekonsern med virksomhet innen fri-TV, betal-TV, radio og innholdsproduksjon på fire kontinenter. 

MTGs Viasat Broadcasting driver fri-TV- og betal-TV-kanaler som er tilgjengelige på Viasats egne satellitt-TV-plattformer og tredjepartsnettverk, og selskapet distribuerer også TV-innhold via internett. MTG er hovedaksjonær i CTC Media, en uavhengig TV-kringkaster i Russland. 

Modern Times Group er børsnotert på Nasdaq OMX Stockholm. I 2018 ble Nordic Entertainment Group skilt ut fra MTG.

MTG Norge
---------

MTG Norge hadde ca. 250 ansatte. Fra 2012 var Kalle Lisberg administrerende direktør i selskapet. I Norge nådde MTGs radio- og TV-tilbud ut til mer enn to millioner lyttere og seere hver dag. Virksomheten er lokalisert i Akersgata 73 i Oslo sentrum og på Lillehammer, hvor P4 har sitt hovedkvarter. I 2018 skiftet Modern Times Group MTG AS navn til Nordic Entertainment Group Norway AS.

Fjernsynsvirksomhet
-------------------

MTG eier satellitt-TV-selskapet Viasat, med merkevarene Viasat Film, Viasat Fotball og Viasat History. Viasat tilbyr egne kanaler og tredjepartskanaler gjennom kanalpakker på Viasats egen satellitt-TV-plattform, samt via partnersamarbeid med Altibox, NextGenTel, Telia og Canal Digital (sattelitt) og RiksTV. Viasat eier og driver også strømmetjenesten Viaplay, som tilbyr filmer, direktesendt sport, dokumentarer og TV-underholdning over internett.

Fjernsynskanalene TV3, TV6 og Viasat 4 leverer underholdningsprogrammer til norske seere. Med disse kanalene er MTG et av Norges største mediehus for fri-TV.

Programdirektører
-----------------

* Kalle Lisberg
* Lasse Hallberg
* Hans-Petter Hognestad
* Jan Arild Slinning
* Trygve Rønningen
* Åse Bendiksen
* Andreas Bakka Hjertø

Nettbaserte tjenester
---------------------

Viafree.no er en reklamefinansiert streamingtjeneste 

Viaplay.no gir tilgang til TV, film og sport fra MTG sine kanaler igjennom et abonnement. 

Viagame.no leverer nedlastbare spill, mens Viamo er en app under utvikling som gir brukeren interaktive tilleggstjenester til utvalgte radio- og TV-kanaler, som konkurranser, avstemninger og musikkinformasjon.

Radiovirksomhet
---------------

P4 Radio Hele Norge er Norges største kommersielle radiokanal med en daglig dekning på over én million lyttere. I løpet av en uke lytter mer enn halvparten av Norges befolkning på P4. 

MTG Norge driver også lokalradio (P5) med studioer og kontorer i Oslo, Bergen, Trondheim og Stavanger.

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Modern Times Group – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
**Trond Ørjan Eide** (født 18. januar 1990) er en norsk friidrettsutøver, som representerer Svorkmo/NOI. Han konkurrerer i mellom- og langdistanseløp, og kom på femteplass på 10.000 meter under NM i friidrett 2018 og sølv på 4 x 1500 meter under NM i stafetter 2016.

Idrettskarriere
---------------

Eide kom på niendeplass på 5000 meter under NM i friidrett 2015. Under NM i stafetter 2016 kom Strindheim IL på andreplass på 4 x 1500 meter stafett, med Eide på laget, og under NM i friidrett 2016 kom han på niendeplass på 10.000 meter og 13.-plass på 5000 meter. Han kom på tiendeplass i NM i halvmaraton 2016, og han kom på 17.-plass i NM lang løype under NM i terrengløp 2016.

Under NM i friidrett 2017 kom han på ellevteplass på 5000 meter og 10.000 meter. Han kom på åttendeplass på 3000 meter under NM i friidrett innendørs 2018, og han kom på femteplass på 10.000 meter og åttendeplass på 5000 meter under NM i friidrett 2018. Under NM i terrengløp 2018 kom han på tiendeplass i lang løype i Trondheim.

Han kom på 12.-plass under Hytteplanmila 2020.

Referanser
----------

1. ↑  Min friidrettsstatistikk - *Trond Ørjan Eide*, besøkt 19. oktober 2020.
2. ↑  Rindal IL - *Resultatlister NM terrengløp lang løype*, besøkt 19. oktober 2020.
3. ↑  Ultimate Sport Service - *Hytteplanmila 2020*, besøkt 19. oktober 2020.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Trond Ørjan Eide – World Athletics Rediger på Wikidata
**George Stephen Boolos** (4. september, 1940 – 27. mai, 1996) var en filosof og matematisk logiker som underviste ved Massachusetts Institute of Technology.

Biografi
--------

Boolos ble uteksaminert fra Princeton University i 1961 med en A.B. i matematikk. Oxford University ga ham en Bachelor i filosofi (B.Phil) i 1963. I 1966, tok han den første Ph.D. i filosofi noen gang gitt ved Massachusetts Institute of Technology, under veiledning av Hilary Putnam. Etter å ha undervist tre år ved Columbia University, vendte han tilbake til MIT i 1969, hvor han tilbrakte resten av sin karriere.

Boolos var en karismatisk taler som var kjent for å være klar og vittig, og ga en gang en forelesning om Gödels andre ufullstendighetsteorem, der han kun brukte ord på en stavelse.

Arbeid
------

Sammen med Richard Jeffrey skrev Boolos de tre første utgavene av en klassisk universitetslærebok om matematisk logikk, *Computability and Logic*.

Kurt Gödel skrev den første artikkelen om bevisbarhhetslogikk, som bruker modallogikk — logikken for nødvendighet og mulighet — på teorien for matematisk bevis, men Gödel utviklet ikke temaet videre. Boolos var en av de første som videreførte arbeidet, og produserte den første boka om temaet, *The Unprovability of Consistency*, utgitt i 1979. Noen år senere førte løsningen på et viktig, tidligere uløst problem, til boka *The Logic of Provability*, utgitt i 1993.

Boolos var også en autoritet på arbeidet til den tyske matematikeren og filosofen Gottlob Frege.

Rett før sin død valgte Boolos ut 30 av artiklene sine til å utgis i bokform. Resultatet ble kanskje hans mest kjente arbeid, den posthumt utgitte *Logic, Logic, and Logic*. Denne boka inneholder mange av Boolos' arbeider som rehabiliterer Frege, et antall artikler om mengdelære, andreordens logikk og bevisteori, og tre korte artikler om Gödels ufullstendighetsteorem. Den behandler også arbeidet til Dedekind, Cantor og Russell.

Referanser
----------

1. 1 2   Mathematics Genealogy Project[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Guggenheim Fellows database, Guggenheim fellows ID george-boolos[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** MGP **·** NKC
 |
**IKO – Kirkelig pedagogisk senter** er et pedagogisk senter innen Den norske kirke. IKO ble etablert i 1945 som Kristelig Pedagogisk Kontor. Kontoret skiftet i 1948 navn til Institutt for Kristen Oppseding (IKO).

IKO arbeider uten fast offentlig støtte.[] Inntektene kommer i hovedsak gjennom frivillige gaver, kirkeofringer og kurs- og prosjektstøtte.

IKOs formål
-----------

IKOs formål er å 

* arbeide for kristen oppdragelse og undervisning i hjem, kirke og samfunn
* arbeide for å styrke de kristne verdier i barnehage og skole
* legge til rette for samarbeid mellom opplærings- og oppdragerinstitusjonene
* stimulere til pedagogisk innsats på kristen grunn.

Oppgaver
--------

IKO gir faglig veiledning til lærere, førskolelærere og andre ansatte i barnehagen. Instituttet holder kurs og konferanser, arrangerer verksteder, holder foredrag og utvikler materiell til bruk barnehage og skole, i kirkelig undervisning og i det enkelte hjem. Instituttet gir høringsuttalelser og deltar i den offentlige debatt når det gjelder oppdragelse, verdiformidling og kristendomsundervisning.

Tidsskriftet Prismet
--------------------

IKO utgir det religionspedagogiske tidsskriftet Prismet, som ble etablert i 1950. Tidsskriftet henvender seg til alle som er engasjert i pedagogisk arbeid og verdiformidling i skole og barnehage, kirke og organisasjoner.

IKO-Forlaget
------------

IKO-Forlaget er et aksjeselskap som eies av instituttet. Det utgir materiell for hjem, kirke, skole og barnehage som støtter opp om IKOs målsetting.

Dåpsklubben TRIPP TRAPP
-----------------------

Dåpsklubben TRIPP TRAPP tilbyr gjennom medlemskap materiell (bøker og musikk) til barn i alderen 0-12 år som hjelp i dåpsopplæringen i hjemmene. Dåpsklubben har ca. 8300 medlemmer. TRIPP TRAPP er en integrert del av IKO-forlaget.

Samarbeidspartnere
------------------

IKO har samarbeidsavtaler med Kirkerådet og Prosjeksekretariatet for trosopplæringsreformen i Den norske kirke, er hovedsamarbeidspartner i Stiftelsen Kirkeforskning (KIFO), har faglig samarbeidsavtale med Det teologiske menighetsfakultet, Det teologiske fakultet ved Universitetet i Oslo og Høgskolen i Staffeldtsgate.

Ledelse
-------

IKO ledes av et styre på 10 medlemmer. Styreleder er Ludvig Bjerkreim. Direktør er Marianne Uri Øverland.

IKOs øverste myndighet er representantskapet, som består av en representant for Bispemøtet, en representant fra hvert av de 11 bispedømmerådene i Den norske kirke, en representant fra Den Evangelisk Lutherske Frikirke og en representant fra hver av følgende organisasjoner: Det Norske Misjonsselskap, Kristent Pedagogisk Forum, Norges Kristelige Student- og Skoleungdomslag, Norges KFUK-KFUM, Norges KFUK-KFUM-speidere, Norges Samemisjon, Normisjon, Søndagsskolen i Norge, Sjømannskirken (Norsk kirke i utlandet), Ung Kirkesang. Kirkerådet og Samisk kirkeråd har en observatør hver i representantskapet.

Ansatte og økonomi
------------------

IKO har 11 ansatte, inkludert IKO-forlaget teller staben 23 ansatte.
IKO arbeider uten fast offentlig støtte. Inntektene kommer i hovedsak gjennom frivillige gaver, kirkeofringer og kurs- og prosjektstøtte.

Eksterne lenker
---------------

* IKO