recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Eyvind de Lange** (1870–1922) var en norsk arkeolog og bestyrer ved Stavanger museum 1917–1922.

Slekt
-----

Han var sønn av overlærer Gustav de Lange og Magdalene Fredrikke Finne. I 1899 ble han gift med Catharina (Kate) Julie Deinboll, datter av rektor Peter Vogelius Bredal Deinboll og Edvardine Severine Dessen.

Liv
---

Eyvind de Lange vokste opp i Bergen og var elev ved Bergen katedralskole. Etter middelskoleeksamen gikk han til sjøs, men ved tilbakekomsten tok han lærereksamen ved Stord lærerskole i 1890 og *examen artium* i 1893. Ved universitetet i Kristiania studerte han historie og gammelnorsk, og oppholdt seg dessuten et semester ved Københavns Universitet. Mens han fortsatt var student, begynte han som lærer ved folkeskolen i Bergen og fortsatte ved siden av de historiske studiene med spesialisering i arkeologi under konservator Gabriel Gustafson ved Bergens museum.

Fra 1905 drev de Lange egne arkeologiske undersøkelser på oppdrag fra Bergens museum, som en slags fast, ulønnet assistent ved museets utgravninger. Skoleverket i Bergen viste seg imøtekommende ved å gi ham permisjon til å foreta utgravningsreiser utenom feriene. I 1915 fikk han i oppdrag av Stavanger museum å undersøke helleristningene i Stavanger amt. I 1917 ble han utnevnt til bestyrer ved Stavanger museum og konservator ved den arkeologiske avdelingen der. Han beholdt denne stillingen til sin død i 1922.

de Lange var formann i Rogaland historielag og medlem av styret i Bergens avdeling av Foreningen til fortidsmindesmerkers bevaring 1912–1917. Han interesserte seg for korsang og var formann i Frimurernes sangforening i Bergen i mange år.

Verk
----

Eyvind de Lange utga en del arkeologiske avhandlinger i Bergens museums årbok og i tidsskriftet *Oldtiden*. For Bergen museum utførte han flere store utgravninger i Sogn 1906–1910, blant andre gravhaugene på gårdene Nygard og Ugulen i Hafslo. Han undersøkte også Gjersvikfunnet og Bondehaugen i Mundheim. Etter hvert spesialiserte han seg om studiet av Norges bronsealder, og etterlot seg ved sin død et manuskript til en samlet fremstilling av denne tidsperioden i Norge.

Referanser
----------

1. 1 2   urn.nb.no[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   urn.nb.no[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  *Bergens museum 1925*. Museet. 1925. s. 347.
4. ↑  Hovland, Kari Shetelig (1995). *Haakon Shetelig*. Alma mater. s. 119. ISBN 8241901666.
5. ↑  *Bergens museum 1925*. Museet. 1925.

Litteratur
----------

* *Studenterne fra 1893*. 1918.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister **·** BIBSYS
 |
Denne artikkelen omhandler den litterære retningen.  For retningen innen billedkunsten, se Naturalisme (billedkunst).  For de filosofiske retningene, se Naturalisme (filosofi).

«Silda kommer» av Christian Krohg, regnet som en naturalistisk maler.
**Naturalismen** er en litterær retning innen realismen, som igjen er en reaksjon på den foregående epoken, romantikken. Naturalismen blomstret rundt 1880 til 1890.

Naturalistiske diktere var opptatt av å fremstille skyggesidene i samfunnet. Hovedforskjellen på realistene og naturalistene er deres skjebnesyn. Der realistene mente at mennesket selv var ansvarlig for sine handlinger og slik kunne forandre sin skjebne, fulgte naturalistene Charles Darwins tanker om at mennesket er preget av sin arv og sitt miljø. Eksempelvis kan vi ta Ibsen. I hans stykke *Et Dukkehjem* (1879) tar Nora selv et valg og forlater sin ektemann, Helmer, og sine barn. En motpart er hans stykke *Gengangere* (1881) der Osvald Alving dør som en følge av arv og miljø. Likså er det i Christian Krohgs roman om sypiken  *Albertine* (1884), der han viser sypikenes uavbrutte skjebne med prostitusjon og fattigdom. Var du født fattig ville du forbli fattig resten av livet. Den største norske forfatteren i perioden var Amalie Skram. Hun er mest kjent for romanverket om Hellemyrsfolket, der vi følger en fattig familie gjennom flere generasjoner. Den store nøden i samfunnet ble viktig og spørsmål rundt dette ble viet stor oppmerksomhet i litteraturen. Amalie Skram la også stor vekt på de fattiges kår, og er kjent for blant annet *Karens Jul* og *Forrådt* hvor hun tar opp kvinnesynet på 1800- og 1900-tallet. Georg Brandes forbindes med naturalismen grunnet hans tanker om at problemer i samfunnet skulle settes under debatt.

Med realismen ble ekteskapelige problemer, som i *Et dukkehjem*, tatt opp for første gang. Miljøet som ble skildret var hovedsakelig det borgerlige hjem, mens naturalistene tok for seg de fattige og dårligere stilte i samfunnet. Alexander Kielland er kjent for naturalistiske noveller som *To Novelletter fra Danmark.*

Naturalismen innen bildende kunst fremstiller gjerne vanlige mennesker i ordinære situasjoner, som oftest utenfor urbane strøk. Det kan dreie seg om bønder i arbeid, kvinner som vever og syr, begravelsesfølger og lignende.

Eksterne lenker
---------------

* Naturalismen; fra Bibliotekarstudentens nettleksikon om litteratur og medier (pdf-fil)

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Universalis **·** GND **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL **·** NKC
 |
***Mario Kart Tour*** er et free-to-play-racerspill utviklet og utgitt av Nintendo for iOS- og Android-enheter. Det ble annonsert i januar 2018 og utgitt 25. september 2019 på App Store og Google Play. Den første uken etter lanseringen ble spillet lastet ned over 90 millioner ganger.

*Mario Kart Tour* introduserer et nytt format kalt turneer. Turneene er oppkalt etter virkelige byer (New York, Tokyo, etc.) eller sesonger (halloween, valentinsdagen, etc.) Hver turné varer to uker, hvor spillere kan fullføre 18 cuper og samle førere, farkoster og glidefly som representerer temaet for turneen. Hver cup består av tre løp og én bonusutfordring på utvalgte baner. De fleste løp har to runder, mens de fleste bonusutfordringene må fullføres innen én runde.

Spillet avviker fra de tradisjonelle spillemekanikkene i tidligere *Mario Kart*-spill, ved at hovedformålet er å sanke mest mulig poeng ved å utføre handlinger gjennom løpet. Poengene sankes for eksempel ved å ramme konkurrenter med våpen, samle mynter eller passere målstreken. Kontrollene er også forenklet sammenliknet med andre *Mario Kart*-spill, blant annet ved at akselerasjon og enkelte manøvrer utføres automatisk. *Mario Kart Tour* viderebringer flere elementer introdusert i tidligere *Mario Kart*-spill, som undervannskjøring og glideflyvning fra *Mario Kart 7* og karakter-eksklusive hjelpemidler fra *Mario Kart: Double Dash!!*

I tillegg til baner fra tidligere *Mario Kart*-spill, inkluderer *Mario Kart Tour* baner inspirert av virkelige byer, som New York og Tokyo. Spillet genererer inntekter ved at spillere tegner et månedlig abonnement for å motta fordeler, eller kjøper virtuell valuta som kan låse opp tilfeldige førere, farkoster eller glidefly via et gacha-system.

Referanser
----------

1. ↑  «Mario Kart Tour lastet ned over 90 millioner ganger». Gamer.no. 4. oktober 2019. Besøkt 24. februar 2019.
2. ↑  «Mario Kart Tour has £4.99 monthly subscription option». Eurogamer. 25. september 2019. Besøkt 24. februar 2019.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Mario Kart Tour* hos MobyGames Rediger på Wikidata

* (en) *Mario Kart Tour* hos Giant Bomb Rediger på Wikidata

* (en) *Mario Kart Tour* hos Internet Game Database Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
*Mario Kart*-spill |
| --- |
| 
* *Super Mario Kart*
* *64*
* *Super Circuit*
* *Double Dash!!*
* *DS*
* *Wii*
* *7*
* *8*
* *Tour*

 |  |

Portal: Videospill
**Motror** er et begrep om bruk av balanseror på fly.

Balanseror på fly er ror ytterst på begge vinger som roterer flyet om lengdeaksen. De er koblet sammen slik at de beveger seg motsatt, slik at det ene roret går opp når det andre går ned. Balanseroret er styrt av stikka i flyet slik at om stikka beveges mot høyre, går høyre vinge ned. På fly med ratt vil rotasjon av rattet ikke påvirke flyets retning direkte, men rotasjon av rattet mot høyre legger høyre vinge nedover.

Når et fly går inn i en sving må balanserorene brukes inn i svingen slik at vingen i innersvingen legges litt ned og den andre vingen kommer høyere. Når flyet ligger stabilt i sving vil vingen i innersvingen ha mindre fart enn vingen i yttersvingen. Den raskeste vingen vil ha mer løft enn den andre. Derfor vil vingen i yttersvingen løfte seg mens vingen i innersvingen går ned. For å motvirke dette må flygeren bruke balanserorene "ut av svingen" slik at vingen i innersvingen får en kraft som vil løfte den, og vingen i yttersvingen får en kraft som vil presse den ned. 

Når flyet ligger stabilt i sving brukes det like mye balanseror "ut av svingen" som hastighetsforskjellen mellom vingene vil rotere flyet innover.
**H-40** er en type kjølbåt, det vil si mindre seilbåt med kjøl, som ble konstruert i 2006 av den finske seilbåtkonstruktøren Hans Groop (1932–). Den første båten ble sjøsatt i Lysekil i mai 2007. Båten er relativ smal i forhold til lengden.

Båten ble laget siden en gruppe H-35 seilere ønsket seg en større båt, men ikke fant en som tilfredsstilte kravene.

Konstruksjon
------------

Skrog og dekk er bygget i glassfibersandwich med balsa som distansemateriale. I ytterskiktet er det brukt isopolyester for å minke risiko for osmose. Skottene er laminert til både skrog og dekk og skroget har langsgående bunnstokker. I baugen er det et vanntett kollisjonsskott.

Finnekjølen er i bly med en L-bulb. Roret har skeg.

Riggen er av brøkdelstype og to sett vinklede salingshorn og rigges med maksimalt 105 % fokk. Et evt rullesystem til fokken kan plasseres under dekk.

Innredning
----------

Siden kokpiten er trukket relativ langt frem og båten er smal, blir innredningen liten til å være en båt på 40 fot. Innredningen har tradisjonell planløsning med akterkøye og bad til styrbord og bysse til babord med et lite kartbord i forlengelsen av byssen. Foran dette er det salong med I- og L-sofaer og masten kommer ned i fremkant av salongbordet. Foran salongen er det forpigg med køye for to. Innredningen er i mahogni. Totalt kan seks personer overnatte i båten og ståhøyden ved nedgangen er 1,90 m.

Motoren er noe utradisjonelt plassert akter for salongbordet og motorkassen brukes som ekstra sitteplass. Plasseringen gir enkel adkomst til motoren.

Kilder
------

* Utklippan Yachts AB
The **VL Tuisku** (norsk: snøstorm) var et finsk skolefly, konstruert på 1930-tallet ved den statlige flyfabrikken Valtion lentokonetehdas (forkortet VL). Det var et to-seters, en-motors biplan bygget av sveisede stålrør kledd med duk. 30 ble bygget for det finske flyvåpen og de var i bruk mellom 1935 og 1949. De ble levert i tre varianter, en maritim, et skolefly og et rekognoseringsfly. Flyene hadde kjennetegnene TU-149 – TU-179.

En Tuisku, som bærer navnet «Sokeri-Sirkku» (TU-178) er bevart i Finlands luftfartsmuseum i Vanda. En annen Tuisku er plassert foran den statlige flyfabrikken i Tammerfors.

Design
------

Arvo Ylinen, sjefsdesigner ved den statlige finske flyfabrikken ledet prosjektet med å utvikle det nye skoleflyet til det finske luftvåpenet. En prototype ble bygget i 1933, og den fløy for første gang 10. januar 1934. Pilot var løytnant U. E. Mäkelä. I 1935 ble flyet satt i serieproduksjon, og i løpet av to år ble 30 fly bygget.

Varianter
---------

TuiskuPrototype.
Tuisku IDen første versjonen som ble satt i produksjon.
Tuisku IIForbedret versjon, utstyrt med en stjernemotor på 215 hk (160-kW) fra Armstrong Siddeley Lynx.
Tuisku/TTreningsfly for bemanning utstyrt med våpen, blant annet et maskingevær som ble dreiet manuelt, montert på en Scarff-ring i den bakre førerkabinen.
Tuisku/OTreningsfly for piloter, utstyrt med doble kontroller i begge førerkabiner.

Spesifikasjoner (landfly)
-------------------------

«Sokeri-Sirkku» (TU-178) i Finands luftfartsmuseum
*Informasjon hentet fra Jane's All the World's Aircraft 1938.*

Bemanning: 2
Lengde: 9.35 m
Vingespenn
øvre vinge: 12.10 m
nedre vinge: 10.28 m
Høyde: 3.26 m
Vingeareal: 33.65 m²
Egenvekt: 990 kg
Maksimum vekt ved takeoff: 1,625 kg
Kapasitet drivstofftanker: 225 liter
Motor: 1 × Armstrong Siddeley Lynx IVC 7-sylinders luftkjølt stjernemotor, 160 kW (215 hk)
Topphastighet: 207 km/t (112 kn)
Marsjfart: 170 km/t (92 kn)
Fart ved landing: 79 km/t (42.7 kn)
Rekkevidde: 1,150 km
Maksimal flytid: 7 timer
Maksimal høyde: 4400 m
Klatrefart: 2.80 m/s
Tid for å nå marsjhøyde: 
11 minutter 55 sekunder til 2000 m med en vekt på 1350 kg.
35 minutter 50 sekunder til 2000 m med en vekt på 1350 kg.
Vingestyrke: 48,3 kg/m²2
Kraft/vekt: 0,0987 kW/kg
Bestykning
Våpen (Tuisku/T skolefly for bemanning): 
1x fastmontert maskingevær i forut i flykroppen. Dette er statisk og skyter fremover, mens det er synkronisert med propellen slik at det skyter «gjennom» den.
1x tilsvarende maskingevær montert på en Scarff-ring i førerkabin akter. Dette beveges manuelt for å sikte inn mål.

Referanser
----------

1. 1 2 3  Grey, John C.G. (1938). *Jane's All the World's Aircraft 1938*. London: Sampson Low, Marston & company, ltd. s. 100–101.

Eksterne lenker
---------------

* Valtion Lentokonetehdas Tuisku II
Den tyske racerføreren Sofia Flörsch med en simulatorratt fra Fanatec.
**Fanatec** er et merkenavn eid av den tyske produsenten **Endor AG** som produserer maskinvare til simracing, som for eksempel kraft-tilbakekoblede ratt (inkludert direktedrevne ratt), pedaler, girskifere og stoler. Produktene er utviklet i Tyskland og produsert i Kina.

Historie
--------

En Fanatec sittebrønn (*cockpit*) på Electronic Entertainment Expo 2011.
Endor AG ble grunnlagt i 1997, og ble børsnotert i 2006.

I 2005 ble Xbox 360 lansert, og Fanatec CSR var inkludert som det eneste rattet det var mulig å koble til trådløst foruten Microsoft sitt eget ratt.

I 2006 signerte Fanatec en 5-års kontrakt med Porsche om at Fanatec kunne produsere offisielle Porsche-ratt til simracing.

I 2009 ble Forza Motorsport 3 utgitt, og Porsche 911 Turbo S-rattet laget av Fanatec var det eneste kompatible kraft-tilbakekoblede rattet foruten Microsofts sitt eget trådløse racingratt.

Sponsing
--------

I 2021 ble Fanatec tittelsponsor for den europeiske GT2-serien.

Se også
-------

* Thrustmaster
* Logitech G25

Referanser
----------

1. ↑  About us | Fanatec
2. ↑  ENDRF 206.25 0.00 0.00% : Endor AG - Yahoo Finance
3. ↑  Stockopedia - ENDOR AG Share Price
4. ↑  Fanatec Porsche 911 Turbo Wheel for Xbox 360 review | Engadget
5. ↑  ENDOR AG and Porsche Design Group signed a cooperation contract | GamesIndustry.biz
6. ↑  All I wheely want for Christmas: the Fanatec Porsche Turbo S | Ars Technica
7. ↑  Chou, Che. «The Ultimate Racing Wheel for Xbox 360». Turn 10. Arkivert fra originalen 26. oktober 2011. Besøkt 18. mai 2017.
8. ↑  DGAP-News: Endor becomes title sponsor of Fanatec GT World Challenge powered by AWS and Fanatec GT2 European Series - Bloomberg

Portal: Videospill
***Handelsbladet FK*** var et fagblad for dagligvarebransjen. Bladet utkom første gang 21. januar 1960 under navnet *Fritt Kjøpmannskap*. Det ble utgitt av Norges Colonialgrossisters Forbund (NCF).

Bladet dekket nyheter, trender og fagstoff for dagligvarebransjen, og var uavhengig av kjeder og leverandører. Leserne var ledere i butikk, medarbeidere hos kjeder, grossister og industribedrifter og andre med tilknytning til dagligvarebransjen. *Handelsbladet FK* fikk Fagpresseprisen som Årets fagblad i 2007.

Avisen utkom ukentlig på papir, med opphold i juli, i et opplag på ca. 17000. Siden 19. mai 2005 kom den også ut som e-avis. Nettavisen ble oppdaterer daglig. *Handelsbladet FK* leverte også daglige e-post-nyheter.

I 2013 ble Handelsbladet FK solgt til mediehuset Medier og Ledelse. To år senere kjøpte forlaget også den konkurrerende avisen Dagligvarehandelen, og valgte å videreføre sistnevnte tittel. Navnet Handelsbladet FK er dermed historie, men lever videre i Dagligvarehandelen. Da de to avisene ble fusjonert, tok man med seg det man anså som de beste trekkene i de to publikasjonene og videreførte disse i «nye» Dagligvarehandelen.

Se også
-------

* Liste over norske tidsskrifter
* Den Norske Fagpresses Forening

Eksterne lenker
---------------

* *Handelsbladet FK* Arkivert 8. mars 2005 hos Wayback Machine.
**Hanna Damasio** (født 24. september 1942 i Lisboa i Portugal) er en portugisisk professor i nevrologi ved University of Southern California.

Damasio er også professor ved Salk Institute i La Jolla i California. Fram til 2005 var hun ansatt som Distinguished Professor of Neurology ved University of Iowa College of Medicine. Ved hjelp av skanning med computertomografi (CT) og magnetresonanstomografi (MR) utviklet Damasio metoder for å undersøke den menneskelige hjernens struktur og studere funksjoner som språk, hukommelse og følelser. Disse arbeidene resulterte i flere vitenskapelige artikler som dukket opp i forskjellige ledende tidsskrifter. 

Damasio er utdannet lege fra Universitetet i Lisboa i 1969, der hun også studerte nevrologi. Hun begynte deretter sine studier i kognitiv nevrovitenskap ved Afasi Research Center i Boston. Hun er medlem av American Academy of Arts and Sciences. I 2004 ble hun tildelt Signoret-prisen i kognitiv nevrovitenskap for banebrytende arbeid innen sosiale kognisjon. I 2005 ble Damasio tildelt den spanske utmerkelsen Fyrsten av Asturias' pris for naturvitenskap og teknologi.

I 2010 var Damasio en med-mottaker av Cozzarelli-prisen fra National Academy of Sciences, for den beste artikkelen i atferdsmessig nevrovitenskap som ble publisert i Proceedings of the National Academy of Sciences i 2009. Damasio innehar æresdoktorgrader fra universitetene i Lisboa og Aachen. Hun er gift med Antonio Damasio, som også er en internasjonalt anerkjent nevrolog og ekspert på forholdet mellom menneskets følelser og kognisjon. På fritiden er Damasio en hobby-skulptør.

Referanser
----------

1. 1 2 3   expresso.pt[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   www.ipsen.com[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   www.uoc.edu[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   www.ordens.presidencia.pt[Hentet fra Wikidata]
5. ↑   expresso.pt[Hentet fra Wikidata]
6. ↑   www.cienciaviva.pt[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* USC Neuroscience - Hanna Damasio
* USCDornsife - Hanna Damasio, Biographical Sketch Arkivert 26. november 2012 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NDL **·** NKC **·** CiNii
 |
***Ingen blomster takk*** (originaltittel: *Send Me No Flowers*) er en amerikansk romantisk komedie fra 1964, med Rock Hudson, Doris Day, and Tony Randall i hovedrollene.

Filmen er basert på det Broadway-stykket *Send Me No Flowers* skrevet av Norman Barasch og Carroll Moore.

Handlingsreferat
----------------

George Kimball, en hypokonder, bor sammen med sin kone Judy (spilt av Doris Day) i en liten forstad. Judy får vite fra melkemannen deres at naboene deres, Bullard-ekteparet, planlegger å ta ut skilsmisse. Over lunsj blir George forferdet når en ungkar han kjenner, Winston Burr (spilt av Hal March) med glede beskriver hvordan han kontakter kvinner som er skilt og later som om han trøster dem, i håp om å forføre dem mens kvinnene er sårbare.

George besøker sin doktor og mangeårige kamerat, Ralph Morrissey (spilt av Edward Andrews) etter å ha opplevd smerter og ubehag i brystet. Han overhører doktoren diskutere over telefonen angående en pasient som bare har noen få uker igjen å leve. George går ut ifra at Morrissey snakker om George, og blir fortvilet. På toget hjem forteller han vennen sin, Arnold Nash, at han snart kommer til å dø. George har bestemt seg for å aldri fortelle disse nyhetene til Judy, vel vitende om at dette kommer til å opprøre henne alt for mye. Den samme natten har George en drøm om at Judy kommer til å gifte seg med Vito, en uansvarlig yngre mann som er langt mer interessert i hennes penger enn i hennes personlighet.

George besøker et begravelsesbyrå som drives av Mr. Akins, for å kjøpe en gravplass for tre personer - inkludert en potensiell ny ektemann til Judy, og gir Mr. Atkins en sjekk på 1 000 dollar. George bestemmer seg for å finne Judy en ny ektemann før han dør, og ber Arnold om å hjelpe ham. Når Judy spiller golf, møter hun en tidligere bekjent fra college, Bert Power, som nå har tjent store mengder på olje fra fra Texas. George, misunnelig over Berts oppmerksomhet til Judy, er motvillig enig med Arnold i at Bert ville være en flott ny ektemann for henne.

Medvirkende
-----------

* Rock Hudson - George Kimball
* Doris Day - Judy Kimball
* Tony Randall - Arnold Nash
* Paul Lynde - Mr. Akins
* Clint Walker - Bert Power
* Hal March - Winston Burr
* Edward Andrews - Dr. Ralph Morrissey
* Clive Clerk - Vito
* Patricia Barry - Linda Bullard
* Dave Willock - Milkman Ernie

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Ingen blomster takk* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Ingen blomster takk* hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (sv) *Ingen blomster takk* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (en) *Ingen blomster takk* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Ingen blomster takk* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Ingen blomster takk* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Ingen blomster takk* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *Ingen blomster takk* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *Ingen blomster takk* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

* (en) *Ingen blomster takk* på Box Office Mojo Rediger på Wikidata

Portal: Film

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Londonkonvensjonen 1884** var en avtale inngått i 1884 mellom Storbritannia som den fremste makten i det sørlige Afrika, og Den sørafrikanske republikk (ellers kjent som Transvaal). Londonkonvensjonen overtok for Pretoriakonvensjonen fra 1881.

Avtalen styrte forholdene mellom SAR og Storbritannia etter at Transvaal ble tilbakeført etter første boerkrig. Den hadde en innebygget del av den tidligere Pretoriakonvensjonen, men ekskluderte visse bestemmelser:

* Storbritannias påstand om herredømmet i introduksjonen
* Storbritannias rett til å intervenere for å beskytte rettighetene til den innfødte befolkningen

Londonkonvensjonen forble grunnlaget for relasjonene mellom Storbritannia og SAR frem til 1899 da andre boerkrig brøt ut. Ved krigens slutt i 1902, sluttet SAR å eksistere som uavhengig stat og ble i stedet den britiske kronkolonien Transvaal. I 1907 fikk Transvaal selvstyre under kronen, og i 1910 sluttet den seg til Kappkolonien, Orange River Colony og Natalkolonien og dannet Unionen Sør-Afrika.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica
 |
Kystradio Nord holder til i Jakhelln Brygge

**Kystradio Nord**, tidligere Bodø radio, (LGP) er en kystradiostasjon som ligger i Bodø.

Virksomheten startet som telefonistasjon i 1938, og ble drevet sammen med Rikstelefonen i byen frem til mai 1964 da stasjonen fikk sin egen bygning der den i tillegg til maritim telefoni og telegrafi også fikk ansvaret for radiokommunikasjon med fly. Aeradioen ble overført til Luftfartsverket i 1991.

Bodø radio betjente i begynnelsen kun sitt eget nærområde, men har etter hvert overtatt all maritim kommunikasjon i Nordland, Troms store deler av Norsk økonomisk sone (NØS) via fjernstyrte MF- og VHF-anlegg. På slutten av 1980-tallet overtok Bodø radio det meste av trafikken til Harstad radio da denne stasjonen ble nedlagt.

Stasjonen fjernstyrer Jan Mayen radio (fra 1994) og Bjørnøya radio (fra høsten 1996) ved hjelp av satellitt, og dekker dermed områdene rundt disse øyene for radiotelefonsamtaler og værmeldinger på MF og VHF.

Fra begynnelsen av april 2006 overtok Bodø radio styringen av alle maritime radioanlegg på Svalbard, inkludert Svalbard radio og Isfjord radio.

Kystradio Nord er nå samlokalisert med Hovedredningssentralen for Nord-Norge i Jakhelln Brygge.

Eksterne lenker
---------------

* Info fra Telenor Maritim Radio Arkivert 7. mars 2016 hos Wayback Machine.
* Telenor: Kystradio Nord Arkivert 4. januar 2018 hos Wayback Machine.
Det finske kystfortet Sveaborg på øyene utenfor Helsingfors
Et **kystfort** er en stasjonær militær installasjon bygget for å hindre angrep fra sjø mot land. Hovedvåpene var kanonbatterier, torpedobatterier og minefelt. De fleste av anleggene var kraftig fortifikerte med bunkere/kasematter i betong eller stein, eller med fjellanlegg.

Tyske kystfort i Norge
----------------------

7.5 cm Bofors tårnkanon på Bolærne fort. Foto: Tommy Gildseth 
Fjell festning fotografert i 1963, 5 år før festningen ble nedlagt som stridsanlegg.  Frode Inge Helland (1963)
Før annen verdenskrig hadde Kystartilleriet kystfort i Oslofjorden, Tønsberg, Kristiansand, Bergen, Trondheim og Vardø. I løpet av annen verdenskrig bygget tyskerne om lag 300 kystfort i Norge. En rekke av disse ble etter krigen overtatt av forsvaret og videreført i de norske kystartillerioppsetningene. De siste kystfort ble nedlagt på slutten av 1990-tallet og er i dag erstattet med mobile rakettsystemer.[]

Flere tyske kystfort er i dag kulturminner og museer langs kysten, eksempelvis Batterie Vara (også kjent som Møvik fort) i Kristiansand, Fjell festning utenfor Bergen og Austrått fort på Ørland. Kystartillerimuseet holder til på Oscarsborg festning.

* Galleri
* Signalstasjon/observasjonspost på Bolærne fort. Foto: Tommy GildsethSignalstasjon/observasjonspost på Bolærne fort. Foto: Tommy Gildseth
* 15 cm SKC/28-kanon i en frittstående kasematt på Rauøy fort. Foto: Tommy Gildseth15 cm SKC/28-kanon i en frittstående kasematt på Rauøy fort. Foto: Tommy Gildseth
* Kommandobunker på Hysnes fort. Foto: Tommy GildsethKommandobunker på Hysnes fort. Foto: Tommy Gildseth
* Torpedobatteri på Kolvik/Nordlandet. Foto: Tommy GildsethTorpedobatteri på Kolvik/Nordlandet. Foto: Tommy Gildseth

Se også
-------

* Liste over norske krigshavner
* Atlanterhavsvollen

Eksterne lenker
---------------

* Tyske kystfort i Norge

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN **·** NKC
 |
***Motu proprio*** er en betegnelse på en spesiell type pavelig dokument. Det kjennetegnes ved at formuleringen *motu proprio* (latin, «av seg selv», «av egen vilje») brukes; dette signaliserer at det er paven selv som har forberedt dokumentet, og ikke andre i den pavelige administrasjon. En *motu proprio* er gyldig selv om den tilsynelatende er i strid med kirkelig lovgivning eller tidligere pavelige instruksjoner.

Den har normalt form av et dekret, og minner om et pavelig brev bortsett fra at den ikke er forseglet og ikke har kontrasignatur. Det begynner med å angi grunnene til at det er skrevet, fulgt av en forklaring av hvilke godkjenninger som er gitt, forandringer som er beordret osv. Paven signerer personlig, med navn og dato på latin. Det blir så utsendt fra *Dataria Apostolica*, normalt med originaltekst på italiensk eller latin. 

Den første kjente *motu proprio* ble sendt ut av pave Innocent VIII i 1484. Dokumenttypen brukes spesielt når paven opprettet eller godkjenner kirkelige institusjoner, gjør mindre forandringer i lov eller prosedyre og når han gir spesielle privilegier til personer eller institusjoner. 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GND
 |
Et **sykkelregister** er en database hvor identifiserende informasjon om en sykkel (som regel rammenummeret på sykkelen) kobles sammen med en eier. Sykkelregistre har som formål å redusere forekomsten av sykkeltyverier ved å øke sannsynligheten for å gjenfinne eierne av stjålne sykler, og dermed virke avskrekkende på sykkeltyver og potensielle kjøpere av stjålne sykler (helere).

Sykkelregistre kan enten leveres av offentlige, kommersielle eller ideelle organisasjoner, og enten som en gratis eller betalt tjeneste. Noen registre tillater kun registrering av sykler som allerede er stjålet, mens andre tillater også å registrere både stjålne og ikke-stjålne sykler som et ledd i forebyggende arbeid.

Eksempler på registre
---------------------

### Internasjonalt

Bike Index et stort gratis internasjonalt sykkelregister drevet av en ideell organisasjon, og hevder å være det mest brukte sykkelregisteret i verden.

### I Norge

Registrering i FG-godkjent sykkelregister koster penger, men gir som regel billigere forsikring. Per 2022 er det tre FG-godkjente sykkelregistre i Norge; NAF Sykkelregister, Bikemember og Falck og Securmark.

* Bikemember er et norsk FG-godkjent sykkelregister.
* Solid Register er et norsk FG-godkjent sykkelregister.
* NAF Sykkelregister er et norsk FG-godkjent sykkelregister
* sykkelreg.no er et norsk, gratis sykkelregister (ikke FG-godkjent).

Referanser
----------

1. ↑  Bike Index—Now a Nonprofit
2. ↑  «NAF Sykkelregister | FG-godkjent | Inkludert 4 sykler | NAF».
3. 1 2  «Sykkelregister | FG». Arkivert fra originalen 12. juni 2018. Besøkt 9. juni 2018.
**Kjell Bartholdsen** (født 2. oktober 1938 i Hammerfest, død 6. november 2009) var en norsk jazzsaksofonist. Sentral musiker i nordnorsk jazzliv, stilistisk inspirert av Dexter Gordon. Han ble i 1968, etter utdannelse i Oslo, sentral i Bodøs jazzliv, først i Karstein Hansens band, med opptredener på Norsk jazzforbunds jubileumskonsert 1973, Moldejazz 1974 og Kongsberg Jazzfestival 1976. Senere medvirkende i Lars Martin Thomassen kvintett, egen Kjell Bartholdsen sekstett og kvintett (med bl.a. Trond Sverre Hansen, fremføringer på Festspillene i Nord-Norge 1984), samt med Thorgeir Stubø. Representert på Nordnorsk Jazzforums *Distant Reports* (2001). Han ble i 1989 hedret med Stubø-prisen, oppkalt etter jazzgitaristen Thorgeir Stubø.

Utmerkelser
-----------

* Stubøprisen 1989

Referanser
----------

1. 1 2 3   Dødsårsakregisteret, www.digitalarkivet.no, oppført som Kjell Bartholsen[Hentet fra Wikidata]

Portal: Jazz

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** MusicBrainz
 |
En visualisering av trekomponentmodellenEn visualisering av trekomponentmodellen
**Trekomponentmodellen** er en etablert oppfatning om at holdninger består av tre grunnleggende komponenter: *kognisjon*, *affeksjon* og *konasjon*.

I markedsføring er det viktig å forstå forbrukernes holdninger og dette kan man skaffe innsikt om ved å studere de tre komponentene til modellen. Her kan man også gå inn på en eller flere av komponentene om man ønsker endring eller å styrke holdningene til et objekt. Ved å oppnå en god balanse mellom disse tre vil det lede til at forbrukeren får en relativ stabil holdning.

### Den kognitive komponenten

Den kognitive komponenten består av en forbrukers kunnskap, oppmerksomhet og oppfatning om at objekt eier visse egenskaper. Forbrukeren kan for eksempel være rettet mot hvordan et objekt smaker, lukter eller bakgrunn. Kunnskapen eller oppfatningen kan være basert på egne objektive kriterier og erfaring, eller hvilke egenskaper de selv mener objektet har.

### Den affektive komponenten

Den affektive komponenten består av følelser og emosjoner knyttet opp mot et objekt som kan være positive og negative. Her vil da forbrukeren få en negativ eller positiv følelse mot et objekt, som for eksempel glede eller hat.

### Den konative komponenten

Den konative komponenten henger sammen med forbrukerens intensjon om å handle i møte ved et objekt. Det vil være basert både på den kognitive komponenten og den affektive komponenten. Med dette så vil konative komponenten indikere forbrukerens intensjon om å gjennomføre en handling. Intensjonen som da indikerer en retning for handlingen kan ha ulik grad (styrke).

Referanser
----------

1. ↑  Fagerstrand, Asle; Eg, Ragnhild; Johannesen, Magne; Vogt, Nina (2022). «Holdninger». *Forbrukeratferd*. Oslo: Gyldendal. s. 126–127.
Brennende trekull
Japansk binchōtan (hvit trekull)
**Trekull** blir fremstilt ved at man varmer opp tre med en begrenset tilgang av oksygen til stede (tørrdestillasjon). I eldre tider ble trekull fremstilt ved ufullstendig forbrenning av tre i kullmiler.

Kull er et brunt eller svart materiale produsert ved å varme opp tre i et oksygenfattig miljø, en prosess kjent som pyrolyse (tørrdestillasjon). Tjære, metanol og eddiksyre dannes som biprodukter. Kull består for det meste av grunnstoffet karbon og kan brukes som brensel. Tidligere bruksområder for trekull har vært råjern, krutt og vedgass. Nylig har det blitt vanlig å bruke det som grillkull. Industrielt har imidlertid kull i stor grad erstattet trekull. Tjære og eddiksyre dannes hovedsakelig innenfor temperaturområdet 250-300 ℃. Reaksjonen er eksoterm innenfor dette temperaturområdet. Karbonisering gir typisk: 28-40 % kull, 11-13 % gasser (karbondioksid, karbonmonoksid, metan, etylen), 2-4 % eddiksyre, 4-18 % tjære, 26-40 % vann.

Trekull var viktig ved utvinning av jern fra myrmalm (*jarnvinna*) og senere til utsmelting av jernmalm fra fjell. Knust malm og trekull ble blandet og oppvarmet med tilsetting av ekstra oksygen, for å få varme nok til at jernet ble flytende. Deretter ble nytt kull brukt til oppvarming, når en skulle smi ut jernet til redskaper.

Trekull i form av stifter eller blokker brukes i dag til kulltegninger. Mye kull av løvtre brukes også ved grilling.

Se også
-------

* Kull
* Aktivt kull
* Brunkull
* Kulltegning

Referanser
----------

1. ↑  «trekull», *NAOB*
2. ↑  Svensk *Teknisk Tidskrift*, 25. april 1908, s. 48.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Charcoal – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
* Enkel teknologi for framstill av trekull (engelsk)

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** NDL **·** NKC
 |
**Viktor II**, født ***Gebhard, greve av Calw, Tollenstein og Hirschnerg*** (født ca. 1018, død 28. juli 1057 i Arezzo) var pave fra 1055 til 1057.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Han var en slektning av keiser Henrik III, og var den ene av en serie tyske paver i Hildebrands reformbevegelse. 

### Pave

Han ble innsatt som pave i St. Peterskirken i Roma den 13. april 1055. Hans far var en schwabisk greve, Harwig av Calw. Etter insistering fra biskop Gebhard av Regensburg, ble han 24 år gammel utnevnt til biskop av Eichstätt. I denne stillingen støttet han keiser Henriks interesser og ble en av keiserens nærmeste rådgivere. Han ble foreslått som pave av keiseren i Mainz i september 1054.

Navnet Viktor kommer fra *victor*, som betyr *seierherre*. Da han ble spurt om å ta i mot valget, stilte han som betingelse at Henrik III erklærte seg beredt til å gi Kirkestaten tilbake «det som rettelig tilkom den»; med det var ment noen områder som Henrik hadde bemektiget seg. Henrik overdro da hertugdømmet Spoleto og den delen av landskapet Marche som lå rundt Fermo, og dessuten hertugdømmet Benevento til Kirkestaten. Da først tok «seierherren» Gebhard på seg paveverdigheten.

I juni 1055 møtte Viktor keiseren i Firenze og holdt et råd som igjen satte Leo IXs fordømmelse av presteekteskap, simoni og tap av kirkelig eiendom i kraft. Det følgende året ble han kalt til keiseren, og han var sammen med Henrik III da keiseren døde i Botfeld i Harz 5. oktober 1056. Som verge for Henriks sønn Henrik IV og rådgiver for keiserinne Agnes fikk Viktor nå enorm makt, som han brukte for å opprettholde fred i keiserriket og styrke pavedømmet mot angrep fra adelen. Han døde kort etter sin hjemkomst til Italia den 28. juni 1057 i Arezzo. Han ble etterfulgt av Stefan X (Fredrik av Lothringen).

Viktor ønsket å bli begravet i katedralen i Eichstätt. Men før levningene nådde byen, ble de bemektiget av noen borgere av Ravenna, som begravet ham i kirken Santa Maria Rotonda, gravsted også for Teoderik den store.

Referanser
----------

1. ↑  Bernd-Ulrich Hergemöller: *Die Geschichte der Papstnamen*, Münster: Verlag Regensberg 1980, s. 52

  



|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Forgjenger:**Leo IX** | **Pave**(liste over paver) | Etterfølger:**Stefan IX** |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Catholic-Hierarchy **·** Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** NKC
 |
Kuressaare slott på øya Øsel (Saaremaa) i Estland, sett fra utenfor vollgraven som går rundt borgen
Kuressaare slott
**Kuressaare slott** (estisk: *Kuressaare piiskopilinnus*; tysk: *Arensburg*; dansk: *Arensborg*) er en middelalderborg og tidligere biskopssete i byen Kuressaare på øya Øsel (estisk: Saaremaa) i Estland. Slottet er den eneste bevarte middelalderborgen i de baltiske landene. Den eldste delen av borgen, tårnet Pikk Hermann (høye Hermann) antas bygget rundt 1260-tallet som beskyttelse mot opprørske bønder. De første skrevne kilder om borgen er fra omkring 1384. Borgen var biskopssete inntil begynnelsen av Livlandskrigen (1558–1582).

I 1559 solgte biskop Johannes V Münchhausen sine eiendommer på Øsel til Frederik II av Danmark-Norge, og kongens bror Magnus ble innsatt som biskop der. Danskene forsterket ringmuren på borgen og anla vollgraver med havvann utenfor bastionene. Arbeidet pågikk fra omkring 1600 til 1640. 

Ved den andre fredsslutningen i Brømsebro 1645 overgikk øya til Sverige, som i 1721 igjen måtte overdra den til Russland. Øsel ble del av det selvstendige Estland i 1918.

Eksterne lenker
---------------

* Kuressaare slott fra nettsidene til Saaremaa museum (engelsk)

Portal: Estland
**Ivar Glomstein** (1946–2022) var en norsk politiker (H) fra Oslo.

Han var cand.polit. fra Universitetet i Oslo med statsvitenskap, historie og kunsthistorie i fagkretsen. I studietiden var han formann i Den Konservative Studenterforening, medlem av arbeidsutvalget i Norges Konservative Studenterforbund, redaktør i tidsskriftet *Minerva*, nestformann i Studentparlamentet i Oslo og styreformann i Studentsamskipnaden i Oslo.

Han var personlig sekretær for forsvarsminister Anders C. Sjaastad i Willoch-regjeringen fra 1981 til 1985, fylkessekretær for Ja til EF-kampanjen i Oslo og informasjonssjef i både Oslo Høyre og Høyres hovedorganisasjon. Glomstein var fast innvalgt i Oslo bystyre 2007–2011.

Glomstein var informasjonssjef i Norges Industriforbund og senere Næringslivets Hovedorganisasjon. Han arbeidet også med europaspørsmål for NHO, og til sist som rådgiver i Oslo Idrettskrets.

Han var gift med Tanja Heiberg Storm.

Referanser
----------

1. 1 2   Aftenposten, utgitt 22. mars 2022[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3  «Ivar Glomstein». Oslo kommune. Besøkt 18. mai 2011.

Portal: Oslo
***Motstandspionérene, Arendalsgruppens vekst og fall*** er en bok fra 1999 skrevet av journalist og lokalhistoriker Kristen Taraldsen.

Boken er utgitt av Friluftsforlaget i 1999, og omhandler Arendalsgruppen, Norges første organiserte motstandsgruppe under andre verdenskrig. Arendalsgruppen ble etablert allerede 13. april 1940, med formål å hjelpe de kjempende styrkene i Setesdal. Aktiviteten var kortvarig, omtrent fire måneder. Gruppen hadde på denne tiden fått sendt en båt til England med etterretningsmateriale, utgitt seks flyveblad, og anskaffet flere radiosendere.

Boken er basert på tiltalebeslutningen som okkupasjonsmakten fattet vedrørende de 32 personene som ble ført til Tyskland for å bli stilt for den tyske militære domstolen Reichskriegsgericht (rikskrigsretten) 1. senat i Berlin. Fem av de ledende personene i gruppen ble dømt til døden. Tiltalebeslutningene klarte forfatteren å oppspore i Praha.

Omslagsbildet
-------------

På forsiden av omslaget til boken er det et bilde av Wilhelm Tvedt-Gundersen, organisator i Arendalsgruppen og senere Milorg-leder i byen.

Referanser
----------

1. ↑  Taraldsen, Kristen (1999). *Motstandspionérene : Arendalsgruppens vekst og fall*. Friluftsforl. ISBN 8291495211.

Eksterne lenker
---------------

*Artikkelen har ingen egenskaper for offisielle lenker i Wikidata*
***Vamps*** er en amerikansk skrekkfilmkomedie fra 2012, regissert av Amy Heckerling. Alicia Silverstone og Krysten Ritter innehar hovedrollene som tenåringsvampyrene Goody og Stacy, mens Sigourney Weaver som vampyrdronningen Ciccerus, Dan Stevens som ungutten Joey Van Helsing, Richard Lewis som ekskjæresten Danny, og Wallace Shawn som vampyrslakteren Dr. Van Helsing, innehar øvrige biroller.

Handling
--------

Stacy og Goody er to vampyrer som nyter livet i New York City. Goody ble omgjort til en vampyr i 1841 av vampyren Ciccerus. Goody holder sin faktiske alder hemmelig fordi hun er redd for å bli sett på som "gammel" av Stacy. På et vampyr-møte, oppdager Goody at hvis Ciccerus noen gang blir drept, ville hun og Stacy gå tilbake til deres menneskelige liv. Goody møter sin eks-kjæreste Danny, som hun ikke har sett siden 1960-tallet. Han tror hun er Goodys datter, men oppdager til slutt sannheten. I mellomtiden bruker amerikanske myndigheter Patriot Act for å spore opp vampyrer, noe som forårsaker panikk blant vampyrene. Goody kommer med en plan om å slette og endre all informasjon om alle vampyrene i New York-området under en solformørkelse. Men alle planene blir forhindret av Ciccerus som ikke deltar i disse planene, og massakrerte en hel restaurant full av mennesker.

Stacy begynner et forhold med en ung student som heter Joey. Men det avsløres snart at Joey er sønn av en beryktet vampyr-drapsmann Dr. Van Helsing, som er i byen for å spore opp og drepe vampyrer. Etter å ha overnattet hjemme hos Joey, ser han Stacy krabbe ned på siden av bygården for å komme seg hjem før solen står opp. Til tross for sitt første sjokk, aksepterer Joey at Stacy er vampyr. Stacy oppdager snart at hun er gravid, og blir informert om at babyen ikke vil overleve med mindre hun blir menneske igjen. Men dette kan bare skje hvis de dreper Ciccerus først.

Medvirkende
-----------

* Alicia Silverstone som Goody
* Krysten Ritter som Stacy
* Sigourney Weaver som Ciccerus
* Dan Stevens som Joey Van Helsing
* Richard Lewis som Danny
* Wallace Shawn som Dr. Van Helsing
* Justin Kirk som Vadim
* Kristen Johnston som Mrs. Van Helsing
* Malcolm McDowell som Vlad Tepish
* Marilu Henner som Angela
* Zak Orth som Renfield
* Larry Wilmore som professor Quincy
* Meredith Scott Lynn som Rita
* Brian Backer som tannlegen
* Taylor Negron som pizzafyr
* Amir Arison som Derek
* Todd Barry som Ivan
* Gael García Bernal som Diego Bardem
* Joel Michaely som Peter

Referanser
----------

1. ↑  ; besøksdato: 15. april 2016.
2. 1 2 3 4 5 6  ; besøksdato: 15. april 2016.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* (en) *Vamps* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Vamps* hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (en) *Vamps* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Vamps* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Vamps* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Vamps* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

* (en) *Vamps* på Metacritic Rediger på Wikidata

* (en) *Vamps* på Box Office Mojo Rediger på Wikidata
**Joseph De Combe** (født 19. juni 1901, død 1965) var en belgiske svømmer og vannpolospiller som deltok flere olympiske leker; 1924 i Paris, 1928 i Amsterdam og 1936 i Berlin.

De Combe vant to olympiske sølvmedaljer under OL 1924 i Paris. Han kom på andreplass i svømming 200 meter bryst bak amerikaneren Robert Skelton. Han var også med på det belgiske laget som kom på andreplass i vannpoloturneringen. Det var tretten nasjoner som stilte lag. I kvartfinalen vant Belgia over Ungarn med 7-2 og siden slo de Tsjekkoslovakia med 5-1 i semifinalen. De tapte finalen mot Frankrike med 0-3 og Frankrike ble dermed olympiske mestere i vannpolo. I spillet om andreplass vant siden Belgia over Sverige med 4-3 og over USA med 2-1. De Combe spilte en kamp i OL-turneringen.

De andre spillerne på det belgiske laget var Gérard Blitz, Maurice Blitz, Joseph Cludts, Pierre Dewin, Albert Durant, Georges Fleurix, Paul Gailly, Joseph Pletinckx og Jules Thiry.

Tolv år senere, under sommer-OL 1936 i Berlin, spilte han alle sju kampene for Belgia som kom på tredjeplass bak Ungarn og Tyskland i vannpoloturneringen.

OL-medaljer
-----------

* 1924 Frankrikes flagg Paris - Sølv Sølv i svømming, 200 meter bryst Belgias flagg Belgia
* 1924 Frankrikes flagg Paris - Sølv Sølv i vannpolo, Belgias flagg Belgia
* 1936 Nazi-Tysklands flagg Berlin - Bronse Bronse i vannpolo, Belgias flagg Belgia

Referanser
----------

1. 1 2   Wikipedia på nederlandsk[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   sports-reference.com, Sports-Reference.com olympisk utøver-ID de/joseph-de-combe-1, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   krantenarchief.concentra.be[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Joseph De Combe – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Joseph De Combe – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Joseph De Combe – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Joseph De Combe – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Joseph De Combe – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata
Tavla viser bilistene vindstyrken på broen
**Måløybrua** forbinder Vågsøy i Kinn med fastlandet, og er en del av riksvei 15. Brua har totalt 34 spenn og total lengde er 1 274 meter, med to midtspenn på 125 meter og en minste fri seilingshøyde på 42 meter. Ved åpningen var den Norges nest lengste veibru, siden Hardangerbrua ble åpnet 2013 ligger den på åttendeplass.

Byggingen av Måløybrua startet i november 1971, og den ble offisielt åpnet 11. juni 1974 av kong Olav V, men allerede i desember 1973 kunne de første bilene kjøre over.[]

Det var en rimelig bruløsning i sin tid, med en pris på drøye 32 mill. kr. Finansieringen var bompenger, men nedbetalingen ble ferdig tre år før tiden og opphørte 1. august 1984.[]

Måløybrua er bygget for å tåle vind på opptil 75 m/s.[] I begge ender av brua er det satt opp tavler som viser aktuell vindstyrke, og den har flere ganger vært stengt på grunn av for stor vindstyrke.

Når vinden blåser fra en spesiell kant, «synger» brua på enstrøken C.[]

Se også
-------

* Liste over broer i Norge
* Liste over broer i Norge etter lengde

Referanser
----------

1. ↑  «Sogn og Fjordane fylkesarkiv: Måløybrua - Noregs lengste bru i 1974».
2. ↑  Sogn og Fjordane fylkesarkiv: Måløybrua - Noregs lengste bru i 1974

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Ernest Vincent Wright** (født 1873, død 1939) var en amerikansk forfatter. Hans mest kjente utgivelse er romanen *Gadsby* fra 1939, et lipogram som ikke inneholdt bokstaven E (bortsett fra forfatterens navn, introduksjonen og en sluttnote). Samtlige ord var riktig stavet, og alle setningene var grammatisk korrekte. Georges Perec utga i 1969 *La disparition* («Forsvinningen») på fransk, tilsvarende uten bruk av E.

Wright ble inspirert til denne bragden etter at han fikk vite at E forekommer fem ganger hyppigere enn noen annen bokstav på engelsk. Uten bokstaven E måtte ord omskrives, slik at *turkey* («kalkun») ble omtalt som *Thanksgiving National Bird*, mens *wedding cake* («bryllupskake») ble til *an astonishing loaf of culinary art*. Det tok Wright to år å få boken utgitt - 50.110 ord uten en eneste E. Men han var forfulgt av uhell. Da *Gadsby* endelig var trykt, brøt det ut brann i forlagets lager. Det kostet ikke bare en brannmann livet, men ødela også de aller fleste eksemplarene av *Gadsby*. Og Wright selv døde bare to måneder etter utgivelsen, så boken hans gikk snart i glemmeboken. Først i nyere tid har den fått sin renessanse som en klassiker blant særpregede utgivelser.

*Gadsby* er beretningen om den oppdiktede byen Branton Hills som våkner til nytt liv i regi av ordføreren John Gadsby og en gruppe ungdommer.

Wright hadde tidligere utgitt tre bøker: *The Wonderful Fairies of the Sun* (1896), *The Fairies That Run the World and How They Do It* (1903) og *Thoughts and Reveries of an American Bluejacket* (1918).

Referanser
----------

1. ↑   Prosjekt Gutenberg, Prosjekt Gutenberg ID 44269, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Aliya Whiteley: *You won't find the letter E in either of these two novels*
3. ↑  Daven Hiskey: *The novel Gadsby has 50.110 words, yet noen of them contain the letter E*
4. ↑  Richard Davies: *Gadsby* er et lipogram
5. ↑  Daven Hiskey: *The novel Gadsby has 50.110 words, yet noen of them contain the letter E*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |