recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Axel Steffensen Linvald** (født 8. januar 1886, død 31. oktober 1965) var en dansk historiker, forfatter og riksarkivar.

Linvald tidligste akademiske publiserte skrifter handlet om danske landboforhold (*Tönne Lüttichau og hans Stilling til Landbospørgsmaalet 1769* i: *Historisk Tidsskrift* 8, I, 1906) og *Antvorskov og Vordingborg Krongodser : 1768-1774. Et Bidrag til Landboreformernes Historie, 2* (i: *Fra Arkiv og Museum*, 1905-1911), men hans hovedinteresse ble snart administrasjonshistorie. Han skrev en del artikler om Københavns administrasjon til *Historiske Meddelelser om København*, et tidsskrift han også redigerte i forbindelse med sin stilling som rådstuearkivar 1923–1934.

I 1923 fremla han verket *Kronprins Frederik og hans Regering 1797-1807* som disputats for doktorgraden ved Københavns Universitet, men det ble forkastet til tross for en offentlig protest mot beslutningen.
Verket ga han allikevel status som spesialist på perioden rundt Englandskrigene og han skrev avsnittet til dette i *Det danske Folks Historie* (1928, gjenopptrykt i *Schultz' Danmarkshistorie*, 1948).

Hans hovedverk er verket om *Kong Christian VIII: den unge prins* (3. deler, *Den unge Prins 1786-1813*, 1943; *Norges Statholder 1813-1814*, 1952 og *Før Eidsvoldgrundloven*, 1965). På grunn av Linvalds grundige arkivstudier i emnet rakk han ikke å fullføre det til sin opprinnelig planlagte lengde.

Linvald var riksarkivar i perioden 1934–56, kun avbrutt i 1943–45, da han på dette tidspunkt under okkupasjonen måtte flykte til Sverige. Han var dessuten redaktør av *Historisk Tidsskrift* i perioden 1932-43.

Han ble medlem av Det kongelige danske Selskab for Fædrelandets Historie i 1926. Han var medlem av styret for Instituttet for Historie- og Samfundsøkonomi i perioden 1936–1960, Det Danske Sprog- og Litteraturselskab 1936 og av Den Arnamagnæanske Kommission 1936-1961. Han var formann for Kildeskriftselskabet 1938-1940, og Den danske historiske Forening 1942-1945. Han var direktør for Den Hielmstierne-Rosencroneske Stiftelse 1949–1963,
Først i 1954 ble han æresdoktor ved Århus Universitet.

Referanser
----------

1. ↑   Kraks Blå Bog, 1957 edition, www.rosekamp.dk, besøkt 3. februar 2023[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3 4 5 6 7 8   Dansk Biografisk Leksikon-ID Axel\_Linvald, besøkt 3. februar 2023[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Dansk biografisk leksikon, Dansk Biografisk Leksikon-ID Axel\_Linvald[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   gravsted.dk ID axellinvald, besøkt 3. februar 2023[Hentet fra Wikidata]
5. ↑   www.danskeselskab.dk, besøkt 22. april 2019[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Axel Linvald - Bibsys[*død lenke*]
* *Nekrolog over Axel Lindvald*, i *Historisk Tidsskrift* tidsskrift.dk Arkivert 21. desember 2010 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Dansk biografisk leksikon **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC
 |

Portal: Danmark
**Nils Larsen** (født 19. juni 1900 i Sandar (nå Sandefjord), død 29. september 1976 i Sandefjord) var en norsk kaptein og hvalfanger.

Nils Larsen var førstestyrmann på Den første Norvegia-ekspedisjonen som annekterte Bouvetøya for Norge 1. desember 1927 og Den andre Norvegia-ekspedisjonen som annekterte Peter I Øy 2. februar 1929. Nils Larsen var også kaptein på Den tredje Norvegia-ekspedisjonen og Den fjerde Norvegia-ekspedisjonen. Den fjerde Norvegia-ekspedisjonen foretok en omseiling av hele Antarktika, hvor blant annet kartleggingsarbeidet førte til at Prinsesse Ragnhild Kyst ble oppdaget.

Nils Larsen var første førstestyrmann på den tredje Thorshavn-ekspedisjonen i Antarktis 1933-34 og kaptein på norske hvalkokerier i Sørishavet. I 1946–47 førte han «Brategg» på Brategg-ekspedisjonen til stillehavssektoren av Antarktis.

Han var gift med Aslaug Marie Larsen (f. 1911, d. 2005).

Utmerkelser
-----------

Larsen mottok Kongens fortjenstmedalje i gull i 1931 for sin innsats på Norvegia-ekspedisjonene.

Nils Larsenfjellet i Dronning Maud Land, Mount Nils i Enderby Land og Nils Larsenbreen på Peter I Øy er oppkalt etter ham.

Eksterne lenker
---------------

* Nils Larsen i Norsk biografisk leksikon

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** VIAF
 |
**Nils Kåre Nesvold** (født 3. januar 1958) er norsk journalist, redaktør og filmskaper. 

Den 1. januar 2019 overtok han som redaktør og daglig leder i avisa *Fjell-Ljom* på Røros.

Fra 2015 til 2018 arbeidet han som digitalredaktør i Nea Radio. I 2018 var han daglig leder i Fakta Film AS. 

Han har radio- og tv-utdanning fra Høgskolen i Volda, og har arbeidet i Romsdalsposten, Fosna-Folket, Gudbrandsdølen Dagningen, NRK Trøndelag og NRK Hedmark og Oppland. Han driver også med videoproduksjon.

Nesvold var ansvarlig redaktør og daglig leder i Arbeidets Rett i perioden 2011 til 2015. Han har tidligere også vært redaktør i Fosna-Folket 1990-94 og nyhetsredaktør i Gudbrandsdølen Lillehammer Tilskuer.

Referanser
----------

1. ↑  «Nils Kåre Nesvold». *journalisten.no*. Norsk Journalistlag. 29. juni 2015. Besøkt 10. mars 2016.
2. ↑  «Nesvold.no». Arkivert fra originalen 30. desember 2018. Besøkt 26. april 2019.
3. ↑  Gard L. Michalsen (24. juni 2015). «Nils Kåre Nesvold slutter i «Retten» for å bli digitalredaktør i lokalradio». *medier24.com*. Besøkt 10. mars 2016.
4. ↑  «Nesvold i Arbeidets Rett»; Fosna-Folket, 11.1.2011
5. ↑  Christian Søberg (7. januar 2011). «Ny leder i Arbeidets Rett». *retten.no*. Arbeidets Rett. Besøkt 10. mars 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Nils Kåre Nesvold på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
4-kanals stereo multiplekset analog-til-digital omformer WM8775SEDS laget av Wolfson Microelectronics plassert på et X-Fi Fatal1ty Pro lydkort.
Innen elektronikk, er en **analog-til-digital omformer** (**ADC**, **A/D**, eller **A-til-D**) er et system som konverterer et analogt signal, slik som lyd plukket opp av en mikrofon eller lys inn et digitalt kamera, til et digitalt signal.

En ADC kan også gi en isolert måling, for eksempel en elektronisk enhet som konverterer en analog spenning eller strøm til en digital tall som representerer omfanget av spenning eller strøm.

Sampling av tidskontinuerlig signal til tidsdiskrete verdier
Skjemasymbol for A/D-omformer
A/D-omformer er vanligvis en integrert krets.
Signalet kan være et sinussignal som varierer kontinuerlig innen intervallet 0...5 volt og tolkes til kvantiserte digitale verdier mellom 0...255 dersom en A/D-omvformer med 8-bits blir brukt. Med jevne intervall som blir bestemt av samplingsfrekvensen tas en måleverdi av i dette tilfellet av sinusbølgens momentane stilling og spares. Dette kalles sampling. Verdien holdes i en såkalt "sample-and-hold"-krets slik at omvandlingen kan skje tilforlatelig. Det analoge opprinnelige signalets vedri håndteres avrundet eller trunkert i det digitale systemet, eftersom antalet bits de facto ikke er ubegrenset.

En digital-til-analog omformer (DAC) utfører omvendt funksjon; den konverterer et digitalt signal til et analogt signal.

Referanser
----------

1. ↑  Norsworthy, Steven R.; Schreier, Richard; Temes, Gabor C. (1997). *Delta-Sigma Data Converters*. IEEE Press. ISBN 978-0-7803-1045-2. 

	* Razavi, Behzad (1995). *Principles of Data Conversion System Design*. New York, NY: IEEE Press. ISBN 978-0-7803-1093-3.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN
 |
**Wycliffe Global Alliance** er en internasjonal ideell paraplyorganisasjon for nasjonalt organiserte bibeloversettere. Tilsammen organiserer de nærmere 100 nasjonale organisasjoner, og per 2017 står de bak rundt 80% av alle prosjekter for bibeloversettelse på verdensbasis.

Organisasjonens formål er å bidra til at bibeloversettelse, lese- og skriveopplæring, språkforskning og relatert utviklingsarbeid finner sted blant folkegrupper som har behov for det.

Wycliffe er en spesialistorganisasjon med god kompetanse innen mange fagfelt. Utsendingene besitter høy faglig ekspertise innen blant annet eksegese, lingvistikk og bibeloversettelse.

Den lokale foreningen i Norge er Wycliffe Norge.

Referanser
----------

1. ↑  «A New Name» (PDF) (pressemelding). Wycliffe Global Allianc. 1. februar 2011. «Wycliffe International has a new name, Wycliffe Global Alliance.»

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** NKC
 |
**John Valentine Waterhouse** (født 14. februar 1911 i Bucklow i Cheshire, død mars 1984 i Plymouth) var en britisk marineoffiser. Han er kjent for sin innsats under andre verdenskrig, da han tildelt det norske Krigskorset med sverd for sin innsats.

Andre verdenskrig
-----------------

Etter utbruddet av andre verdenskrig ble Waterhouse i 1941 forfremmet til orlogskaptein. I desember samme år fikk han fartøyskommando over jageren HMS «Viscount». Her ledet han blant annet i august 1942 en norsk styrke av korvetter under jakt på tyske undervannsbåter i Atlanterhavet. Innsatsen ble belønnet med det norske Krigskorset med sverd, vedtatt i statsråd 13. november 1942.

Senere var Waterhouse stasjonert i Nova Scotia i Canada, før han igjen fikk fartøyskommando.

Etter verdenskrigen
-------------------

Like etter verdenskrigen tjenestegjorde han i Singapore. 1948 til 1949 gjennomførte han som sjef på HMS «Sparrow» et tokt til Sørishavet der Sør-Orknøyene, Sør-Shetlandsøyene og Det antarktiske arkipel ble besøkt. Etter dette ble han utnevnt til offiser (OBE) av Order of the British Empire.

Waterhouse ble forfremmet til kommandør i 1952. Han ble pensjonert fra Royal Navy i 1961.

Utmerkelser
-----------

For sin krigsinnsats ble han dekorert med den britiske Distinguished Service Order, 1939–1945 Star, Atlantic Star med spenne, Africa Star og War Medal og ble flere ganger Mentioned in Despatches. Han mottok også Kong Georg VIs kroningsmedalje og Dronning Elizabeth IIs kroningsmedalje.

Referanser
----------

1. ↑  .
2. ↑  Royal Navy (RN) Officers 1939-1945, World War II unit histories and officers.
3. ↑  Erik Gjems-Onstad (red.): *Krigskorset og St. Olavsmedaljen med ekegren*, Grøndahl og Dreyers Forlag, 1995, s. 79–85.
4. ↑  *London Gazette*, nr. 38797, 30. desember 1949, s. 6.

Eksterne lenker
---------------

* Portrett Arkivert 6. januar 2022 hos Wayback Machine. av J. V. Watwerhouse datert 1943 i Imperial War Museums

Portal: Andre verdenskrig
**Marianne Heien Blystad** (født 21. februar 1958) er en norsk siviløkonom og advokat. Hun er senioradvokat i advokatfirmaet Ro Sommernes. Hun var nummer 59 på tidsskriftet *Kapitals* oversikt over Norges hundre mektigste kvinner i 2008.

Blystad er også daglig leder i transportfirmaet Songa Shipping, investeringsfirmaene Jujobly og Agmably og eiendomsfirmaene Spencer Holding og Smette. Hun er styreleder i bedriftsrådgivningsfirmaet Cerebrum Invest, regnskapsfirmaet Arne Blystad og eiendomsfirmaene Hermanas og Edda Utvikling. Hun er også styremedlem i Aker Philadelphia Shipyard, Awilco Offshore og IT-selskapet SuperOffice, og er medlem av bedriftsforsamlingen i Orkla ASA.

Blystad er utdannet siviløkonom fra Handelshøyskolen BI i 1984 og cand. jur. fra Universitetet i Oslo i 2002. Hun har tidligere jobbet i advokatfirmaet Bull & Co (2003–2005), Spencer Finance Corp, Blystad Shipping Inc, Citibank i Oslo (1984–1986) og Eksportfinans (1986–1988). Hun er også styremedlem i Eksportfinans.

Marianne Heien Blystad bor i Oslo og er gift med investor Arne Blystad.

Referanser
----------

1. ↑  «Marianne Heien Blystad | Rosom». *www.rosom.no*. Arkivert fra originalen 14. juni 2020. Besøkt 14. juni 2020.
2. ↑  Hegnar Online, 12. juni 2008: Her er Norges mektigste kvinner
3. ↑  «Kvinner i vinden». *Kapital* (12): 114–115. 22. juni 2017.
**Pedro Luis Lazo Iglesias** (født 15. april 1973), cubansk baseballspiller som deltok i de olympiske leker 1996 i Atlanta, 2000 i Sydney, 2004 i Athen og 2008 i Beijing.

Lazo ble olympisk mester i baseball under Sommer-OL 1996 i Barcelona. Han var med på det cubanske laget som vant den olympiske baseballturneringen foran Japan og USA. Cuba vant finalen mot Japan med 13-9.

Fire år senere, under sommer-OL 2000 i Sydney vant han en sølvmedalje i baseball. Cuba tapte finalen mot USA med 0-4. 

Lazo ble olympisk mester for andre gang under OL 2004 i Athen. Cuba vant turneringen foran Australia og Japan. Cuba vant over Australia med 6-2 i finalen.

Under sommer-OL 2008 i Beijing vant han sin fjerde olympiske medalje i baseball. Cuba tapte finalen mot Sør-Korea med 2-3. Det var siste gangen som baseball var med på det olympiske programmet.

OL-medaljer
-----------

* Gull 1996 USAs flagg Atlanta - **Gull** i baseball Cubas flagg Cuba
* Gull 2004 Hellas’ flagg Athen - **Gull** i baseball Cubas flagg Cuba
* Sølv 2000 Australias flagg Sydney - Sølv i baseball Cubas flagg Cuba
* Sølv 2008 Kinas flagg Beijing - Sølv i baseball Cubas flagg Cuba

Eksterne lenker
---------------

* (en) Pedro Luis Lazo – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Pedro Luis Lazo – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Marianne Hagen** (født 3. august 1966) er tidligere politiker (Høyre). Hun var statssekretær for utenriksminister Ine Eriksen Søreide i Erna Solbergs regjering. Hun har tidligere vært kommunikasjonssjef ved Det kongelige hoff og konserndirektør for bærekraft, HMS og kommunikasjon i Aker Solutions.

Biografi
--------

Hagen er oppvokst på Skedsmokorset og ble valgt inn i kommunestyret i Skedsmo 1988–91. Samtidig overtok hun etter Jan Tore Sanner i 1988 som leder for Unge Akershus Høyre. Hun var også medlem i Akershus fylkesting fra 1991 til 2003, politisk sekretær for Akershus Høyre.

Fra 1997 til 2001 var hun vararepresentant til Stortinget. Hun var næringspolitisk rådgiver i Norges Rederiforbund fra 2002 til 2004 og rådgiver for administrerende direktør fra 2004 til 2008.

I 2008 etterfulgte hun Astrid Versto som kommunikasjonssjef ved Det kongelige hoff i Oslo.

I november 2017 ble hun statssekretær i Utenriksdepartementet for utenriksminister Ine Eriksen Søreide.

I mars 2021 ble hun konserndirektør i Aker Solutions inntil konsernet besluttet å gå gjennom omstruktering i desember 2022.

Hagen har hatt en rekke styreverv i norske selskaper, blant annet i Treasure ASA (2021 - ), Maritina Hansen Hospital (2002 -) nestleder i Sparebankstiftelsen DnBNor (2002-2008), styreleder i Dextra Musica (2005-2008), styremedlem i konsernstyret i Gjensidige Nor (1999-2002) og styremedlem i Akershus Energi og Akershus Kraft AS (1995-2003).

Referanser
----------

1. 1 2   www.stortinget.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Marianne Hagen slutter som kommunikasjonssjef ved Det kongelige hoff». *www.kongehuset.no* **(norsk)**. Besøkt 24. november 2017.
3. ↑  Per Morten Sødal, *Skedsmo-kvinne skal fronte Slottet* i Romerikes blad den 6. mai 2008.
4. ↑  *Regner med å bli hørt* i Aftenposten den 22. august 1987.
5. ↑  Hagen, Marianne; stortinget.no.
6. ↑  kontor, Statsministerens (10. november 2017). «Endringar blant statssekretærane». *Regjeringa.no* **(norsk nynorsk)**. Besøkt 24. november 2017.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Marianne Hagen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (no) Marianne Hagen hos Stortinget Rediger på Wikidata

* (no) Marianne Hagen hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Stortinget
 |
**Arne Sørli** (født 2. april 1904 på Sørum i Akershus fylke, død 17. mai 1969 i Tromsø), var en norsk komponist.

Familien flyttet til Oslo da de fire sønnene begynte på realskolen. Arne Sørli var som faren og brødrene meget musikalsk. Han var i tillegg svært språkmektig, og utdannet seg derfor som filolog. Han leste 19 språk, de nordiske medregnet, og var spesielt opptatt av den finsk-ugriske språkgruppen. Delvis derfor var han interessert i nordområdene (Nordkalotten), og søkte stilling som adjunkt ved Harstad gymnas i 1938. 

Høsten 1940 flyttet han over til Tromsø gymnas, og der virket han som lektor de fleste yrkesaktive årene. Han var hele tiden aktivt med i byens musikkliv. I perioden 1959-61 tok han et vikariat i Karasjok for å gjøre seg nærmere kjent med samisk språk, musikk og kultur, som han hadde stor respekt for. Her komponerte han, inspirert av en samisk joik, melodien til «Sámi Soga lávlla» (Samefolkets sang), som med tekst av Isak Saba ble godkjent som samisk nasjonalsang i 1992 (av det Nordiske Samerådet i 1986).

Arne Sørli skrev og arrangerte en del musikk (bl.a «Gammal salmetone frå Sørum»). Hovedinstrumentene var cello og trombone samt ventilbasun, men han behersket flere andre instrumenter. Under et fireårig opphold på Tynset gjorde han seg kjent med den nordøsterdalske musikktradisjonen, og lærte seg å spille neverlur. Under et internasjonalt musikkstevne i Oslo midt på femtitallet åpnet han stevnet med lurlåten «Kjenningslåt», som ble tatt opp på lydbånd, og nå brukes i et av ungdomsskolens musikkverk.

Referanser
----------

1. ↑  Sametinget - nasjonalsangen[*død lenke*]

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** ISNI **·** MusicBrainz
 |
**Wycliffe Juma Oluoch** (født 6. mai 1980) er en kenyansk fotballspiller som spiller for FK Mjølner. Oluoch har tidligere spilt for Mathare United, og har vært aktiv i den kenyanske fotball- og bistandsorganisasjonen Mathare Youth Sport Association som blant annet har samarbeidet med det norske Fredskorpset. 

Han kom til Bergen i 2006 for å gå på skole, og ble raskt tilbudt kontrakt med Løv-Ham. Oluoch fikk sin debut i Adeccoligaen som innbytter mot Bryne 9. april. Etter 2007-sesongen fikk han ikke fornyet kontrakten med Løv-Ham. Han signerte heller en ny kontrakt med Nybergsund IL-Trysil. Laget kom opp i 1. div etter 2007 sesongen. Den 28. februar 2011 signerte han for FK Mjølner.

Referanser
----------

1. ↑   transfermarkt.com, Transfermarkt spiller-ID 41984, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Jørn-Arne Tomasgard (6. februar 2008). «Juma til Nybergsund». bt.no. Besøkt 7. februar 2008. [*død lenke*]
3. ↑  «Eksklusivt: Wycliffe blir Mjølnerspiller!». Besøkt 1. mars 2011. [*død lenke*]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Wycliffe Juma Oluoch – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) Wycliffe Juma Oluoch – national-football-teams.com Rediger på Wikidata

* (en) Wycliffe Juma Oluoch – Soccerway Rediger på Wikidata
**Marianne Grimstad Hansen** (født 5. november 1973) Fra Øyer i Gudbrandsdalen er en norsk politiker (H). Hun er tidligere ordfører i Sørum kommune fra 2015 til 2019.

Utdanning og karriere
---------------------

Marianne Grimstad Hansen har utdanning innen historie og økonomi fra henholdsvis Universitetet i Tromsø (1995) og BI (1998). Hun har hatt flere stillinger som politisk rådgiver for Høyre og har arbeidet som økonomisjef i Det Kongelige Selskap for Norges Vel og som teamleder for regnskap i Boots apotek Norge.

Politisk erfaring
-----------------

Hansen begynte sitt politiske engasjement i kjølvannet av folkeavstemningen om EU i 1994 og ble i 1998 valg til leder av Høyres studenter. Hun har bakgrunn som valgkampmedarbeider i Høyres hovedorganisasjon i 1999, og var i perioden 2002 til 2004 politisk rådgiver for Høyres bystyregruppe i Oslo. Siden 2007 har hun representert Sørum Høyre i kommunestyret, fra 2011 som gruppeleder.

I 2015 ble hun valgt som Sørums andre kvinnelige ordfører etter Mona Granbakken Mangen, med støtte fra Høyre, FrP, KrF, Venstre og Sp.

Fra 2014 til 2018 var hun 2. nesleder i Akershus Høyre.

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑   Indre Akershus Blad: Her er Sørums nye ordfører
3. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 1. mai 2018. Besøkt 2. april 2019.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Marianne Grimstad Hansen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (no) Marianne Grimstad Hansen hos Stortinget Rediger på Wikidata

* (no) Marianne Grimstad Hansen hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Mona Granbakken Mangen** | **Sørums ordfører**(2015–2019) | Etterfølger:**Ingen** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Stortinget
 |
**Den sentrale partiskolen til Kinas kommunistpartis sentralkomité** (kinesisk: 中共中央党校) i Beijing, også kjent som **Den sentrale partiskole**, er den høyeste utdannelsesinstitusjon for opplæring av ledende kadre innen Det kinesiske kommunistparti. Skolen hadde i oktober 2007 rundt 1.300 studenter. Presidenten er (2009) Xi Jinping.

Historie
--------

Partiskolen ble etablert som det kinesiske kommunistpartis sentralkomites *Marx-skolen i kommunisme* (中共中央马克思共产主义学校, pinyin: *Zhōnggòng Zhōngyāng Mǎkèsī Gòngchǎnzhǔyì Xuéxiào*) i Ruijin i provinsen Jiangxi i 1933. Den gikk inn da Den røde armé la ut på «den lange marsjen», og ble gjenopplivet igjen så snart det kommunistiske lederskap etablerte seg i Shaanxi, nordvest i landet, vinteren 1936. Den fikk da navnet **Den sentrale partiskole**. Skolen ble suspendert igjen i 1947 da kommunistene trakk seg unna Yan'an. Den ble gjenåpnet i 1948.

Presidenter
-----------

1. Li Weihan (李维汉): 1933-1935
2. Dong Biwu (董必武): 1935-1937
3. Li Weihan (李维汉): 1937-1938
4. Kang Sheng (康生): 1938-1939
5. Deng Fa (邓发): 1939-1942
6. Mao Zedong: 1942-1947
7. Liu Shaoqi (刘少奇): 1948-1953
8. Kai Feng (凯丰): 1953-1954
9. Li Zhuoran (李卓然): 1954-1955
10. Yang Xianzhen (杨献珍): 1955-1961
11. Wang Congwu (王从吾): 1961-1963
12. Lin Feng (林枫): 1963-1966
13. Hua Guofeng (华国锋): 1977-1982
14. Wang Zhen (王震): 1982-1987
15. Gao Yang (高扬): 1987-1989
16. Qiao Shi (乔石): 1989-1993
17. Hu Jintao (胡锦涛): 1993-2002
18. Zeng Qinghong (曾庆红): 2002-2007
19. Xi Jinping (习近平): 2007-

Eksterne lenker
---------------

* (zh) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Central Party School of the Communist Party of China – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* China's Central Party School trains 50,000 officials in 30 years

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** ISNI
 |
Lagget smørkanne av furu, datert 1781, fra Hardanger i Hordaland. Høyde 26 cm. Foto Anne-Lise Reinsfelt / Norsk Folkemuseum.
Smørkanne i tinn, datert 1787. Foto Anne-Lise Reinsfelt, Norsk Folkemuseum, NF.1928-0567.
**Smørkanne** er et kar til servering av smør. Smørkanner har rundt tverrsnitt, hank og hengslet lokk. De kan være laget av tre eller metall. Det kan noen ganger være vanskelig å skille mellom smørkanner og drikkekanner, men en hovedregel er at smørkanner gjerne er videre og lavere enn kannene som er beregnet til å drikke av. Smørkanner av tre har gjerne svidd eller skåret dekor i innsiden av lokket og gjerne spor etter salt. Dreide smørkanner av hel ved har ofte et hull midt i bunnen for å hindre at de så lett skal sprekke.

Noen synonymer: smørambar, smørask, smørkjenge, smørkopp, smørslåga, smørøskje, trøystar

Litteratur
----------

* Østby, Jon Birger (1984): *Nomenklatur for melkestell. Med tegninger av Torill Sand.* Oslo.

Eksterne lenker
---------------

* Se smørkanner i DigitaltMuseum.
*Se også: Velle Vellesen (pedagog)*
**Velle Vellesen** (født 22. mai 1871 på Lye i Time, død 21. desember 1959) var en norsk komponist og organist og sanginstruktør. Han komponerte blant annet kantater, korsanger, orgel- og pianostykker, trio for fiolin, cello og piano. Han var sønn av lærebokforfatteren Jonas Vellesen.

Liv og virke
------------

Velle Vellesen studerte på Musikkonservatoriet i Oslo 1887–1889 og siden i utlandet 1891–1892 og 1900–1901. Han fikk stilling som organist i Enebakk og var der fra 1891 til 1893. Deretter var han organist i Lillehammer fra 1894 til 1898, ved Kampen kirke i Oslo fra 1898 til 1920 og ved Gamle Aker kirke fra 1920 til 1941. Han var den første i Norge som oppførte store komposisjoner for orkester og orgel sammen med Nationatheatrets orkester og Leipziger Philharmonisches Orchester. I 1956 fikk han Kongens fortjenstmedalje i gull. Han var frimurer og medlem av Den norske Frimurerorden i likhet med en rekke andre norske organister, komponister og dirigenter som Ole Olsen, Johan Halvorsen, Eyvind Alnæs, Odd Grüner-Hegge, Arild Sandvold, Øyvin Fjeldstad, Leif Solberg, Ragnar Røgeberg og mange andre kjente norske musikerpersonligheter.

Verker
------

* *Kantate til Lillehammerutstillingen* 1897
* *Den kongelige norske krigsskole March* 1900
* *Kantate ved Olav Kyrre frimurerlosjes 50-årsjubileum 1934*
* *Murerkantate* for tenor og bass med obl. fiolin, orgel og piano, oppført 1937
* *Pianotrio*
* *Sang til solen* for mannskor

Referanser
----------

1. 1 2 3   www.begravdeioslo.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Hanssen, Johannes (1949). *Praktisk musikkhåndbok*. Oslo: Mortensen.
3. ↑  *Festskrift til Egil Hovland på 50-årsdagen 18. oktober 1974*. [S.l.]: [s.n.] 1974. s. 26.
4. ↑  *«Vellesen, Velle» i Hvem er Hvem 1938 side 544.*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Marianne Elisabeth Johnsen** (født 1963) er en norsk advokat, investor og rådgiver som har hatt en rekke styreverv. Hun er styreleder for Universitetet i Tromsø og har tidligere vært styreleder i Flyktninghjelpen.

Bakgrunn og utdanning
---------------------

Johnsen vokste opp i Asker og er datter av Arve Johnsen som var Statoils (nå: Equinor) første administrerende direktør (1972–1988). Johnsen er cand. jur. fra Universitetet i Oslo med spesialisering innen kontrakter i olje- og gassindustrien (1984–1990). Fra 1998 til 1999 fullførte hun en MBA i økonomi og administrasjon ved Solvay Business School i Brussel.

Karriere
--------

Etter endt utdanning ved Universitetet i Oslo arbeidet hun som jurist i Utenriksdepartementet (1990–1993) og ble senere ansvarlig for juridisk saker, HR og HMS ved Ullevål universitetssykehus (1993–1997). Etter en periode i Brussel gikk hun inn i en lederrolle i Elkem (2000–2003). Fra 2019 er hun styremedlem i samme selskap. Hun startet i 2003 sitt eget rådgivnings- og investeringsselskap, Cascata. Johnsen har i over 20 år sittet som styrerepresentant og styreleder i norske og internasjonale selskap, både privat og offentlig. Fra 2003 til 2009 var Johnsen styreleder i Flyktninghjelpen hvor hun blant annet arbeidet med operasjoner i Afganistan, Pakistan, Indonesia og Colombia.

I 2015 tiltrådte hun som styreleder i Norges sjømatråd. Fra 2015 til 2021 var Johnsen styreleder for Kilden teater- og konserthus i Kristiansand. Johnsen er også styreleder for Litteraturhuset siden 2014. 

Marianne Elisabeth Johnsen ble i 2021 utnevnt av Kunnskapsdepartementet til å være den første eksterne styreleder ved Universitetet i Tromsø – Norges arktiske universitet.

Referanser
----------

1. ↑   Dagens Perspektiv, «Ferske fjes: Kvinnekraften i Elkem», utgitt 2. mai 2002, besøkt 24. mars 2023[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Proff, www.proff.no[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Gjerde, Kristin Øye (14. juni 2022). «Arve Johnsen – en fremsynt pioner». Equinor. Besøkt 7. desember 2022.
4. ↑  «Marianne E. Johnsen» **(engelsk)**. Elkem. Besøkt 24. mars 2023. «Board member (independent)»
5. ↑  «Annual Report 2008» (PDF).
6. ↑  «Styret og ledelsen». Norges sjømatråd. Besøkt 24. mars 2023.
7. ↑  «Ledelsen ved Kilden kulturhus i Kristiansand om kunsten: Snakk om nytte!». *Aftenposten*. Besøkt 7. desember 2022.
8. ↑  Kunnskapsdepartementet (19. juni 2013). «Styrer ved universiteter og høyskoler». Regjeringen.no. Besøkt 7. desember 2022.
9. ↑  «Nyutnevnt styreleder tror det å lede et universitet ligner mye på det å lede en bedrift». *Khrono*. Besøkt 22. mars 2023.

Eksterne lenker
---------------

* Marianne Elisabeth Johnsen på LinkedIn Rediger på Wikidata
Romersk reenactment med velitter foran til venstre, legionærer bak til høyre
**Velites** er en romersk betegnelse på lette fortropper som sloss i åpen formasjon foran de romerske linjene under republikken. De var gjerne fattige eller fra borgerstanden, og ikke en del av de regulære romerske legionene. Deres oppgave var å sinke motstandere, bringe uorden i linjene og fungere som speidere til oppklaring.

Utrustning
----------

Legionærer under i republikken måtte komme fra adelsfamiliene og bekoste utstyr selv. Unge menn som ikke oppfylte kravene kunne i stedte ble velitter, som normalt var utstyrt med lettere utrustning enn legionærene, ofte bare et lite rundt skjold og et eller flere kastespyd. Mer velutrustede velitter hadde gjerne også sverd og hjelm, men ikke rustning. I romerske bildelframstillinger er de oftest vist med ulveskinn eller skinn av andre dyr over skuldrene. Polybios skrev i sin *Histories* (bok 6) at velittene bar ulveskinn over hjelmen som et kjennetegn.

Historie
--------

Velittene var en del av hærordningen i den tidlige romerske hæren fram til siste århundre f.Kr. Med Gaius Marius' innføringen av en profesjonell hærordning i 107 f.Kr ble ordningen med lette avdelinger for fattigfolk avviklet, og ansvaret for oppklaring og fortropper overført til lokalt rekrutterte auxilia.

Referanser
----------

1. ↑  Mommsen, Theodor. *The History of Rome, Book III: From the union of Italy to the subjugation of Carthage and the Greek states*. The History of Rome.
2. ↑  Keppie, L. (1998). «Polybius and the Roman Army». *The Making of the Roman Army: From Republic to Empire* (2 utg.). Routledge. s. 20. ISBN 0-415-15150-3. Besøkt 4. mai 2015.
3. ↑  Southern, Pat (2007). *The Roman Army: A Social and Institutional History*. Oxford university press. s. 94. ISBN 0-19-532878-7. Besøkt 6.12.2008.
**Marianne Holter** (født 30. mai 1973) fra Stavanger er en norsk skuespiller som har vært ansatt ved Rogaland Teater siden 1996. Blant mange roller har hun blant annet spilt rollene Natasja i Forbrytelse og straff av Dostojevski (1997), Gudrun i *Mamma, meg og menn* av A.I.S. Lygre (1998), Nille i Holbergs *Jeppe på Berget* (2000), Ingrid og Anitra i Peer Gynt (2001) og Indiana i *Medmenneske* av Olav Duun (2002).

I 2004 fikk hun god kritikk for sin tolkning av hovedrollen i *Fugl Fønix* av *Jim Cartwright*.
Sammen med Svein Harry Schöttker Hauge og Hans Morten Hansen presenterte hun våren 2006 Bibelen i forestillingen *Absolutt Bibel*. I 2007 og i 2008 spilte hun Irina Svetlana i familiemusikalen *Det tusende hjertet*. Våren 2008 hadde hun rollen som Leokadja Begbick i Bertolt Brechts *Mann = Mann*, denne forestillingen vant Hedda-prisen som årets teaterprosjekt i 2008.

Under *Eventyr i landskap på Lundsneset*, det største teaterprosjektet i Rogaland Teaters historie og et hovedprosjekt i kulturhovedstadsåret Stavanger2008, medvirket hun i *Z\*O\*N\*E* for korrigert realisme. I 2015 ble hun i kommunevalget 3. vara i bystyret i Stavanger for Miljøpartiet De Grønne.

Marianne Holter var elev ved Stavanger katedralskole.

Referanser
----------

1. ↑  heddaprisen.no: Tidligere utdelinger – 2008 Arkivert 11. november 2013 hos Wayback Machine.
2. ↑
3. ↑  Stavanger Aftenblad: "Kongsgård skole feirer seg selv", 18. november 1999 s.13.

Kilder
------

* rogaland-teater.no: Marianne Holter

Eksterne lenker
---------------

* (no) Marianne Holter hos Sceneweb Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Discogs
 |
Kunngjøring på vellum med lakksegl. Datert 1638.
**Vellum** (fra engelsk *vellum*, fra gammelfransk *velin*) eller **velin** (fra fransk *velin*, til gammelfransk *veel*, «kalv», av latin *vitellus, vitulus*) er et spesielt fint pergamentmateriale. Betegnelsen *vellum* refererer spesifikt til kalveskinnspergament.

Pergament ble brukt til bøker og diplomer og ble ifølge Plinius den eldre først brukt i Pergamon (dagens tyrkiske by Bergama), en by i Mysia i vestlige Anatolia under Eumenes I (263–241 f.Kr.) eller Eumenes II (197–160 f.Kr.), og har sitt navn derfra.

Vellum er preparert dyrehud eller membran (pergamentblad), vanligvis brukt som skrivemateriale. Pergament er en annen betegnelse for dette materialet, som vellum noen ganger kan skilles fra, når det er laget av kalveskinn, i motsetning til det som er laget av andre dyr, eller på annen måte er av høyere kvalitet. Vellum er preparert for skriving eller utskrift på, for å produsere enkeltsider, bokruller, kodekser eller bøker.

Vellum er generelt glatt og slitesterkt, selv om det er store variasjoner avhengig av forberedelse og kvaliteten på huden. Produksjonen innebærer rengjøring, bleking, strekking på en ramme (en «herse/tørkestativ») og skraping av huden med en halvmåneformet kniv (en *lunellum*). For å skape spenning veksles skraping med fukting og tørking. En endelig ferdiggjøring kan oppnås ved å slipe overflaten med pimpstein, og behandle med et preparat av kalk eller kritt for å få overflaten til å ta imot og holde på skrive- eller trykksverte.

I dag brukes ordet vellum (eller helst papirvellum) som synonym for kalkerpapir. Et tynt delvis transparent papir som brukes innenfor papirhobby (scrapbooking, kortlaging etc). Moderne «papirvellum» er laget av syntetisk plantemateriale, og kalles som sådan grunnet bruk og likheter i kvalitet. Papirvellum brukes til en rekke formål, inkludert kalkering, tekniske tegninger, planer og tegninger.

Referanser
----------

1. 1 2  «vellum», *NAOB*
2. ↑  vellum (n.), *Online Etymology Dictionary*
3. ↑  «velin», *NAOB*
4. ↑  «parchment (n.)», *Online Etymology Dictionary*
5. 1 2  «Differences between Parchment, Vellum and Paper», *Archives.gov*
6. ↑  Stokes (2001), s. 114
7. ↑  «Lunellum knife used on medieval manuscripts», *Archives.library.wcsu.edu*
8. ↑  «Japanese vellum», *Cameo.mfa.org'. Arkivert fra originalen den 3. september 2017*
9. ↑  «How Modern Day Vellum Stationery Is Produced», *The Note Pad | Stationery & Party Etiquette Blog by American Stationery*. 4. juli 2011.Arkivert fra originalen den 3. september 2017

Litteratur
----------

* Clemens, Raymond; Graham, Timothy (2007): *Introduction to Manuscript Studies*. Ithaca: Cornell University Press. ISBN 978-0-8014-3863-9.
* Stokes, Roy Bishop; Almagno, Romano Stephen (2001): *Esdaile's Manual of Bibliography*, 6. utg, Scarecrow Press, ISBN 0810839229, 9780810839229
* Lyons, Martyn (2011): *Books a Living History*. Thames & Hudson. ISBN 978-0-500-29115-3; s. 22, 43, 57.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** NKC
 |
Hermetisme var en åndsretning på 200- og 300-tallet som forente gresk filosofi, særlig nyplatonisme, med egyptisk mytologi og magi. Man antok at guden / vismannen Hermes Trismegistos hadde skrevet flere av de hermetiske skriftene, hvorav *Corpus Hermeticum* og *Asklepios* er de mest kjente.   
Illustrasjon: fra en mosaikk i gulvet på katedralen i Siena, fra 1480-tallet.
***Verdens jomfru*** (gresk: *Kore Kosmou*) er en tekst som tilhørte den gresk-egyptiske kulten med tekster som skal være skrevet av gudeskikkelsen/magikeren Hermes Trismegistos. Teksten er kjent fra 400-tallsantologien *Stobaei Hermitica*, redigert av Johannes av Stobi, og karakteriseres som «den lengste og mest interessant teksten blant de stobaiske hermetika».[1]

Teksten er en dialog mellom Isis og hennes sønn Horus, og den er langt mer mytologisk orientert enn andre hermetika-tekster, og «inneholder et mangfold av gudenavn, samt personifiserte abstrakte begreper. Myten omhandler skapelsen av verden, og spesielt skapelsen av sjelene og hvordan disse ble legemeliggjort som en straff for å gå imot Guds bud»[1]. Hermes fremstilles som en allvitende kosmisk gud, som gudenes skriver, og som Isis' læremester.[1]

Referanser
----------

1. 1 2 3  Resonnement og sitat fra Christian Hervik Bulls innledning til *Hermes Trismegistos : gresk-egyptiske visdomstekster*, Oslo, 2010 ISBN 978-82-525-7463-0. Teksten er oversatt til norsk i denne antologien.

Eksterne lenker
---------------

* sacred-texts.com The Virgin of the World i Anna Kingsford and Edward Maitland engelske utgave fra 1884
**BMW X2** (2018–) er en mellomstor familiebil fra tyske BMW med fire dører, som de kaller en *Sport Activity Vehicle* (SAV).[1]

X2 ble først vist som konseptbilen "X2 Urban Crossover" ved Paris Motor Show i 2016 og ble den sjette i BMW sin X-serie.[2].

Den har BMW-kode F39 og er bygd i Regensburg på samme UKL-plattform som BMW X1 (F48) og 3. generasjon Mini (F55), men er noe kortere, og har et BMW-merke på bakre vindusstolpe (C-stolpen), som på sportscoupeen fra 1970-tallet. X2 leveres med samme bensin- og dieselmotorer som X1, en 8-trinns automatisk girkasse fra Aisin,[3] samt både forhjulsdrift (sDrive) og firehjulsdrift (xDrive, kun diesel).[4]

Den fås som modellene "Advantage", "M sport" (svart plast) og "M sport X" (grå plast), og tre utstyrspakker: Comfort (deilig rattvarme), Connectivity (Wifi hotspot) og Innovation (ryggekamera).

* konseptbilen fra 2016
* X2 2018
* grå plast for "M sport X"
* koselig inni bilen


|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|   | Search Wikimedia Commons |   |  Wikimedia Commons har media  relatert til (kategori): ***BMW X2*** 
 |

 |

Referanser
----------

1. ↑  X2 fra importøren bilia.no.
2. ↑  De fem første var X5, X3, X1, X6 og X4
3. ↑  Spied bavarian hot hatch fra motor.no.
4. ↑  Dette er BMW X2 i bilnorge.no den 26. oktober 2017.
**St. Nikolausbreen** er en 1,5 km lang og inntil 1 km bred, totalt 1 km² stor isbre helt sør på Spitsbergen, Svalbard, i fjellområdet i sørlige Sørkapp Land. Den er en liten, hengende sidebre i St. Nikolausfjellet, som renner bratt nedover til Sørkappfonna. Den er blant de allern sørligste på Spitsbergen, og er en innlandsbre uten noen utløper til havog uten morene. 

Foto fra sørvest mot nordøst, hvor St. Nikolausbreen er en hengende bre i midtre høyre billedkant. Den kommer fra et søkk i fjellryggen av St. Nikolausfjellet, og renner ned i den store Sørkappfonna. Helt til venstre i forgrunnen den tilstøtende Belopolskijbreen.  Foto: Erlend Bjørtvedt 
Regnet fra nord og med klokken har den berøring med de større breene Belopolskijbreen i nordvest, Sørkappfonna i nordøst, og Mathiasbreen i sørøst.

Breen har sitt navn etter St. Nikolaus, skytshelgen for sjøfarende.

Referanser
----------

1. ↑  St Nikolausbreen *Stadnamn i norske polarområde*, Norsk polarinstitutt. Besøkt 11. mars 2013

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Norsk polarinstitutt
 |
**St. Olav videregående skole** er en videregående skole i Stavanger, og er den største i regionen for studiespesialisering. Skolen tilbyr også International Baccalaureate. Antall skoleplasser er i dag rundt 800, hvilket gjør den til en stor skole i norsk sammenheng. Skolens rektor er Karl Roar Vigmostad. Opptak av nye elever krever et høyt karaktersnitt, sammenliknet med andre videregående skoler i regionen. St.Olav hadde en poenggrense på 45,7 i første inntak i 2022.

Skolen ligger midt i Stavanger, og samler elever fra hele Sør-Rogaland.

Skolen har også tilbudt yrkesfaget Service og Samferdsel, som ble flyttet til Jåttå videregående skoles Hinna-avdeling i 2011. St.Olav ble dermed en ren studiespesialisering og IB-skole.

Historie
--------

Skolens historie går tilbake til 1921, da Stavanger handelsgymnasium ble grunnlagt. I 1960-årene ble Stavanger handelsskole skilt ut som egen skole, skjønt begge skolene holdt seg til samme bygg. Etter navnereformen i 1976 skiftet handelsskolen navn til Ledaal videregående skole, mens Stavanger handelsgymnasium ble hetende St.Olav videregående skole. Skolene ble slått sammen igjen i 1996, og beholdt navnet *St. Olav*.

Referanser
----------

1. ↑  fylkeskommune, Rogaland. «Mats Bryne / AnsatteStOlavVgs / LDAP / Users - St. Olav». *st-olav.vgs.no*. Arkivert fra originalen 29. september 2017. Besøkt 28. september 2017.
2. ↑  «Poenggrense ved inntak til videregående skoler 2022/2023».. u.d. Besøkt 11. april 2023.  Ekstern lenke i `|verk=` (hjelp)
3. ↑  «St. Olav vgs - Skolens Historie». Arkivert fra originalen 12. april 2015. Besøkt 25.11.2014.

Eksterne lenker
---------------

* Skolens hjemmeside

| * v
* d
* r
Offentlige videregående skoler i Rogaland |
| --- |
| 
* Bergeland
* Bryne
* Dalane
* Gand
* Godalen
* Haugaland
* Hetland
* Jåttå
* Karmsund
* Kopervik
* Randaberg
* Sandnes
* Sauda
* Sola
* Skeisvang
* St. Olav
* St. Svithun
* Stavanger katedralskole
* Stavanger offshore tekniske
* Strand
* Vardafjell
* Vågen
* Øksnevad
* Ølen
* Åkrehamn

 |  |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Nasjonalt skoleregister **·** Brønnøysundregistrene
 |
**Bryggerigangen Bluesband** (etablert 1978 i Oslo) 
med bassisten Hans Marius Stormoen, gitaristene Bent Patey og Tom Gjertsen, samt trommeslager Jan Lie var i over tyve år et av
landets mest markante utøvere av blues på norsk og engelsk sprog.
Navnet kom seg av *Bryggerigangen borettslag*.[1]

NRK laget i 1978 et 50 minutters TV-program om dem i gården, i studio og på scenen.

I 1999 ble *Blått Brygg* relansert
på CD i forbindelse med gruppas 20-årsjubileum. Platen ble, til tross 
for sin alder, landets tredje mest solgte bluesplate i 2000.

Tilsammen
har bandets medlemmer bidratt på mer enn 100 plateinnspillinger med 
artister som bl.a. Halvdan Sivertsen, Geirr Lystrup, Anne Grete Preus, 
Eric Anderson og Sverre Kjelsberg.

Komposisjonen *Tannverken til Jan Lie* var flere uker på Norsktoppen.

Nils Petter Nyrén spilte tidvis gitar (1991).
Under et comeback het de bare **Bryggerigangen** (1997), og
ved neste comeback (2005) var Espen Moen trommeslager.

I 2015 består Bryggerigangen Bluesband av: Tom Gjertsen, gitar/vokal, Bent Patey, gitar/vokal, Frode Larsen, bass/vokal og Espen Moen, trommer.

Utgivelser
----------

* *Blått brygg* (MAI, 1979)
* *Kald pils, hett brygg* (Yabadabado Records, 1991)
* *Så dritkult* (Arcade, 1997).

Referanser
----------

1. ↑  *Bluesband med eget lite smut*, i VG (28.11.1980)
**Dronningerunde** er en prosess som innleder dannelsen av en ny regjering i Danmark. Enten som følge av et folketingsvalg eller regjeringens avgang. Med en mannlig regent tales om en *kongerunde*.

I løpet av en dronningerunde går partilederne til dronningen og tilkjennegir hvem de peker på som *kongelig undersøker*; det vil si hvem de mener skal undersøke mulighetene for å danne regjering. Dronningen utpeker så den politiker som hun mener kan danne en regjering. Det skjer på bakgrunn av råd fra de enkelte partier. Den kongelige undersøker har til oppgave å lede forhandlingene om regjeringsdannelsen, og som oftest blir det den kongelige undersøker som blir statsminister.

Prosedyren ble innført i 1909. Den er ikke nedskrevet. Statsoverhodets involvering i regjeringsdannelsen er hjemlet i Danmarks grunnlov, som fastslår at kongen utnevner og avskjediger statsministeren og de øvrige ministere, jf. Grunnlovens § 14.

Eksterne lenker
---------------

* Folketingets side om dronningerunde

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |
***Bryllupet***  er en norsk dramafilm fra 2000 regissert av Leidulv Risan. Mads Ousdal spiller hovedrollen som Tom, som forelsker seg i Samira (Susan Badrkhan), som har en iransk familie som forventer hun velger en muslimsk ektemann.

Filmen ble produsert av NRK og ble i utgangspunktet laget som en av episodene i TV-serien *Fire høytider*. Etter innspillingen av TV-serien var avsluttet, bestemte regissør Risan og Oddvar Bull Tuhus, produsent og dramasjef for NRK, å spille inn ekstra scener og lage en filmversjon av historien. Filmen ble vist på Prix Europa og filmfestivalen i Berlin og hadde norsk kinopremiere 14. april 2000. TV-serien med den opprinnelige episoden hadde premiere i november 2000. Under Amandaprisen 2000 ble Mads Ousdal kåret til årets debutant, blant annet for *Bryllupet*, og ble i tillegg nominert i klassen beste mannlige skuespiller for filmen.

Handling
--------

Historien følger den unge biokjemi-studenten Tom, som etter hvert forelsker seg i en annen student, den irakisk-fødte Samira. Men dette fører snart til en rekke personlige problemer, forårsaket av kultur-konflikt og tradisjoner.

Samiras bror Ohmar er også god venn av Tom. Både Samira og Ohmar har vokst opp i Norge. Men foreldrene deres forventer likevel at begge barna deres skal innordne seg etter den samme kulturen som de selv.

Skuespillere
------------

* Mads Ousdal som Tom
* Susan Badrkhan som Samira
* Benaissa Ahssin som Ohmar
* Samir Ibrahim Zedan
* Namaa Alward
* Cecilie Mosli
* Jan Ø. Wiig
* Birgitte Victoria Svendsen

Referanser
----------

1. ↑  ; besøksdato: 6. juli 2016.
2. ↑  «Flat kulturkonflikt - godt gjennomført». *vg.no*. 14. april 2000. Besøkt 4. november 2022.
3. 1 2  «NRK slipper filmbombe». *dagbladet.no*. 15. februar 2000. Besøkt 4. november 2022.
4. ↑  «Drama om nære dilemmaer». *nrk.no*. 10. november 2000. Besøkt 4. november 2022.
5. ↑  «Nominert til Amanda». *dagbladet.no*. 1. september 2000. Besøkt 4. november 2022.
6. ↑  «Årets Amanda-vinnerne». *dagbladet.no*. 3. september 2000. Besøkt 4. november 2022.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Bryllupet* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Bryllupet* hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (en) *Bryllupet* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) *Bryllupet* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

Portal: Film
Barokkhest fra sekstenhundretallet.
**Barokkhest** beskriver en gruppe hesteraser som oftest er etterkommer etter og beholder de særegne egenskaper av en hestetype som oppsto i Europa unner Middelalderen og ble fremtredende under barokken. Disse hestene er preget av kraftig bakkropp, en muskuløs, buet nakke, en rett eller svakt konveks profil og vanligvis en full, tykk manke og hale. De er spesielt godt egnet for akademisk ridekunst.

Hestetyper
----------

Hestene som var i bruk ved mellomeuropeiske hoff, hoffrideskoler og ridderakademier var

1. Eldre hesteraser, eller
2. fremavlede krigs-, parade-, eller skolehester, og
3. fremavlede vognhester

Disse hestene stammet fra nordafrikanske berberhester eller spanske iberiske hester.

Eldre raser
-----------

Disse var for krigføring fra sadelen, for det meste i nærkamp, fremavlede kortryggete hester, vanligvis under 150 centimeter mankehøyde, med stor manøvrerbarhet, ridbarhet, skjønnhet og utholdenhet.

* Mauriske eller afrikanske hester, berberhester.
* Spanske hester, hvis etterkommere i dag er kjent som Andalusier og Lusitano.
* Italienske Napolitaner, hvis etterkommere i dag er kjent som Murgese.

Krigs-, parade- og skolehester fra femtenhundretallet
-----------------------------------------------------

Frederiksborghest fra beygnnelsen av attenhundretallet.
Ved mellomeuropeiske adelshoff fremavlede regionale hesteraser med god rideferdighet, kampevne og imponerende utseende:

* Frederiksborghest
* Lipizzaner
* Alter Real
* Andalusier
* Lusitano
* Murgese
* Knabstruper

Vognhester fra femtenhundretallet
---------------------------------

Kladruber fra begynnelsen av nittenhundretallet.
Regionale hesteraser med vekt på trekk- og arbeidskapasitet avlet for landbruksmiljøet ved mellomeuropeiske adelshoff, så vel som imponerende utseende i hestespannet:

* Frieser
* Kladruber

Referanser
----------

1. ↑  Giacomini, Jean Philippe (2005). «How Andalusians, Friesians, Lipizzaners, and Lusitanos are called Baroque horses.». *International Andalusian and Lusitano Horse Association*. Arkivert fra originalen 17. desember 2014. Besøkt 25. mai 2012.  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 17. desember 2014. Besøkt 3. oktober 2019.
2. ↑  Arsenio Raposo Cordeiro (2002). *Lusitano Horse. The Son of the Wind.* Lisboa.
3. 1 2 3  Sylvia Loch (1995). *Reitkunst im Wandel.* Stuttgart: Franckh-Kosmos, s. 49-55.
4. ↑  Thomas Jansen (2002). *Untersuchungen zur Phylogenie und Domestikation des Hauspferdes (Equus ferus f. caballus). Stammesentwicklung und geografische Verteilung.* Dissertation, Bonn, s. 7 ff
5. ↑  Georg Engelhard von Löhneysen (1977). *Della Cavalleria (1609).* Hildesheim: Olms Verlag, s. 83-90.