recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Mathgamain mac Cennétig** (ukjent fødselsår, død 976) var en irsk småkonge i det historiske området Mumu (tilsvarer noenlunde dagens provins Munster) i sørlige Irland fra en gang rundt 970 og fram til hans død seks år senere. Han var en eldre bror av Brian Bóruma, bedre kjent i hans anglifiserte form som Brian Boru. Mathgamain var stamfar for familien McMahon fra grevskapet Clare i vestlige Irland, det vil si det historiske området Thomond.

Mathgamain var sønn av Cennétig mac Lorcáin fra klanen Dál Cais. Hans far døde i 951 og i en henvisning til hans død ble han kalt for «konge av Tuadmumu», det vil si Thomond. Han ble antagelig etterfulgt av Mathgamains bror Lachtna, men broren døde kun kort tid etter i 953, og det er ikke nevnt noe tittel forbindelse med hans bortgang. I 967 er Mathgamain titulert som «konge av Cashel» i *Ulster-annalene*. Cashel er en by lengre øst for Thomond. Etter å ha fått avsatt Máel Muad mac Brain, antagelig en gang rundt 970, eller kort tid etter, overtok Mathgamain posisjonen som konge av Mumu eller Munster.

I 967 beseiret han Ivar av Limerick, en norrøn høvding i bystaten Limerick, i slaget ved Sulcoit. Seieren var viktig i å markere autoritet i området. Det er få detaljer om slaget, men det nevnes at Limerick ble plyndret dagen etterpå. Selv om seieren var av stor betydning for Mathgamain og hans klan, synes det som om den var av mindre avgjørende betydning for Ivar og hans norrøne menn og eventuelle irske allierte. De var tilbake to år senere, og ble ikke drevet ut av Munster før i 972.

Mathgamain ble tatt til fange i 976 av Donnubán mac Cathail, prins av Uí Fidgenti, et småkongedømme i nordlige Munster, og som var rival til overhøyheten av hele Munster og som hadde gått inn i en allianse med blant annet Ivar av Limerick for å oppnå dette målet. Donnubán overleverte Mathgamain til sin viktigste allierte, og Mathgamains bitreste fiende: Máel Muad mac Brain, tidligere konge av Munster, som sørget for å få Mathgamain drept.

Litteratur
----------

* *Annals of Ulster AD 431-1201*. CELT: Corpus of Electronic Texts.
* Byrne, Francis John: *Irish Kings and High-Kings*. Batsford, London, 1973. ISBN 0-7134-5882-8
* Duffy, Seán (2004). «Brian Bóruma [Brian Boru (c.941–1014)». *Oxford Dictionary of National Biography*.
* Thornton, David E. (1996): «The genealogy of Gruffud ap Cynan» i: Maund, Kerry L. (red.): *Gruffudd Ap Cynan: A Collaborative Biography*. Boydell & Brewer, Woodbridge. ISBN 0-85115-389-5

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Dictionary of Irish Biography
 |
**Roderick Carr** (født 31. august 1891, død 15. desember 1971) var en newzealandsk offiser og general i Storbritannias Royal Air Force under andre verdenskrig, også kjent som deltaker i Shackleton–Rowett-ekspedisjonen til Antarktis i 1921-1922.

Roderick Carr ble født på Fielding, New Zealand og deltok i første verdenskrig hvor han først tjenestegjorde i Royal Navy, men gikk etterhvert over i den nye våpengrenen Royal Air Force. 

I 1919 deltok han i den allierte ekspedisjonsstyrken i den russiske borgerkrigen og mottok Distinguished Flying Cross for sin innsats under kampene i det nordlige Russland, begrunnelsen for dekorasjonen lød som følger:

«Den 17. juni 1919 fløy denne offiseren et speiderfly over de fiendtlige linjene ved Puchega, i en gjennomsnittshøyde av bare 50 fot, i tretti minutter. I løpet av dette tidsrommet lyktes han å sette i brann en Nieuport fiendtlig flymaskin, en hangar som inneholdt tre flymaskiner (hvorav alle ble ødelagt), jaget alt personell fra flyplassen og drepte noen av mekanikerne.»
I 1921 ble han med på Ernest Shacletons siste polarekspedisjon, planen var at Carr skulle være pilot på et fly ekspedisjonen hadde med, men da det manglet deler ble han satt til andre aktiviteter under ferden. Etter ekspedisjonen vendte Carr tilbake til RAF.

I 1927 forsøkte Carr og Flight Lieutenant L.E.M. Gillmann en non-stopp flyvning til India, i en modifisert Hawker Horsley med ekstra drivstoff, vekten da de lettet var 6 350 kilo. Carr og Gillman tok av fra RAF Cranwell den 20. mai 1927, men gikk tom for drivstoff underveis og måtte nødlande i den Persiabukten, nær Bandar Abbas i Iran. På tross av å ikke nå målet så hadde de fløyet en distanse på 5 506 kilometer. Det var en ny verdensrekord, men sto bare noen timer da Charles Lindbergh landet i Paris etter å ha fløyet non-stopp fra New York, i alt 5 780 kilometer.

Under andre verdenskrig tjenestegjorde Roderick Carr i RAF Bomber Command og ble etter krigen utnevnt til Air Officer Commanding, India Command (sjef for det indiske flyvåpenet).

Referanser
----------

1. 1 2   Autorités BnF, BNF-ID 16705971d, data.bnf.fr, besøkt 31. desember 2019[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Informasjon om Roderick Carrs tjeneste i RAF, fra rafweb.org (engelsk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data)
 |
**Kjetil Tandstad** (født 20. august 1950) er en norsk journalist og redaktør som etter mange år i mediebransjen ble avdelingsleder ved Sunnmøre Museums avdeling Norsk Møbelfaglig Senter i Sykkylven. Han var redaktør for Dag og Tid fra 1976 til 1980. Senere var han redaksjonssekretær i Nynorsk Pressekontor til 1982 før han ble ansatt som journalist i Sunnmørsposten, hvor han både arbeidet som journalist i Ørsta/Volda og i Ålesund. Han har gitt ut flere bøker på ulike forlag og har også vært redaktør for *Årbok for Sykkylven* i flere år.

Bibliografi
-----------

* *Absolutt Sunnmøre*. Det Norske Samlaget (2007)
* *Tandstads reviderte samlebok* (petitartikler). Sunnmørspostens forlag (2006)
* *Møre og Romsdal. I våre besteforeldres tid*. Cappelen (1990)
* *Handbok for huslause*. Samlaget (1982)

Kilder
------

* Aftenposten Kultur 20. august 2010 side 13.

Eksterne lenker
---------------

* Forfatterside hos Det Norske Samlaget
* Norsk Møbelfaglig Senter

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** BIBSYS **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Rodela**, egentlig **Luiz Carlos Ribeiro**, (født 1954 i Rio de Janeiro i Brasil, død 2. desember 2020 i Guarulhos ved São Paulo) var en brasiliansk komiker. Han var kjent i hele landet som gate- og fjernsynskomiker.

Liv og virke
------------

Luiz Carlos Ribeiro ble født i Rio de Janeiro, men flyttet som femåring med sine pernambucenske foreldre til Recife.

I 1992 ble han landskjent som komiker og humorist. Med rolleskikkelsen Rodela, et menneske med parykk, kvinneklær og urkomiske grimaser, forskrkket han folk ute på gatene i São Paulo. Han hadde en rekke fjernsynsopptredende som komiker hos TV Record, og fikk i 1997 sin egen sending, *Ratinho Livre*. Hans fjernsyns- og komikerkarriere varte i mer enn 25 år. Han deltok også regelmessig i fjernsynsshowene *A Praça de Nossa* og *Show de Tom*.

Mot slutten av november 2020 ble han innbragt på Hospital Geral de Guarulhos i Guarulhos ved São Paulo med symptomer på covid-19, og døde der 66 år gammel av koronakomplikasjoner.

Referanser
----------

1. 1 2   G1, verkets språk brasiliansk portugisisk, g1.globo.com, utgitt 2. desember 2020, besøkt 3. desember 2020[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* 
*
**Mathematics Genealogy Project** er en webbasert database som har som mål å samle informasjon om alle matematiske doktorgradsavhandlinger sammen med navn på doktoranden og veilederen. På denne måten får man en akademisk stamtavle, som gjenspeiler forholdet mellom matematikere. I august 2008 hadde prosjektet mer enn 125 000 oppføringer.

Prosjektet ble grunnlagt som følge av at Harry B. Coonce ønsket å vite navnet på sin veileders veileder. På det tidspunktet var Coonce professor i matematikk ved Minnesota State University, Mankato. Prosjektet ble gjort tilgjengelig på Internett høsten 1997. Høsten 2002, et par år etter at Coonce pensjonerte seg, bestemte Minnesota State University at de ikke lenger ville støtte prosjektet økonomisk, og det ble overflyttet til North Dakota State University. Siden 2003 har prosjektet også fått en viss støtte av American Mathematical Society, og i 2005 fikk det et stipend fra Clay Mathematics Institute.

Prosjektet viser blant annet at Carl Friedrich Gauss (1777–1855) har mer enn 40 000 matematiske etterkommere. Omvendt finner man ut at, i likhet med i dyreriket, kan de fleste av dagens matematikere føre sine aner tilbake til et lite antall stamfedre.

Eksterne lenker
---------------

* Mathematics Genealogy Project home page
* *«A Labor of Love: The Mathematics Genealogy Project»* av Allyn Jackson (PDF, engelsk)
**Rodney «Rod» Pampling** (født 23. september 1969) er en australsk profesjonell golfspiller. Pampling ble profesjonell i 1994 og begynte sin karriere som turneringsspiller på PGA Tour of Australasia, der han vant turneringen Canon Challenge i 1999. Disse årene deltok han også i turneringer på NGA Hooters Tour i USA.

I 2000 og 2001 spilte Pampling på andrenivåtouren i USA, dengang kalt Buy.com Tour, der han gjorde det godt nok den andre sesongen til å kvalifisere seg for PGA-touren. Han tok sin første seier på PGA-touren i 2004 i The International og sin andre i 2006 i Bay Hill Invitational. Pampling deltar fortsatt i enkelte turneringer i sitt hjemland når det er vinter på den nordlige halvkule.

Meritter
--------

### Seire på PGA-touren

* 2006: Bay Hill Invitational
* 2004: The International

Eksterne lenker
---------------

* (en) Rod Pampling – PGA-touren Rediger på Wikidata

* (en) Rod Pampling – Europatouren Rediger på Wikidata

* (en) Rod Pampling – Verdensrankingen Rediger på Wikidata

Portal: Golf
**Lancia Appia** (1953–63) var en familiebil fra italienske Lancia. Navnet kommer av Via Appia, en av de romerske veier hvorfra Lancia tok flere modellnavn (som Lancia Flaminia og Lancia Aurelia).[1] Appia tok over for Lancia Ardea.

Serie I (1953–56, 20 025 eks.) var 4-dørs sedan med 1.1 liters motor på 38 PS, et utseende som den større Lancia Aurelia berlina.
Serie II (1956–59, 22 425 eks.) var litt større og hadde nyere og større motorer.
Serie III (1959–63, 55 577 eks.) hadde små endringer. Etterfulgt i 1963 av Lancia Fulvia.

**Appia Coupé** (1957–63) fra Pininfarina lignet på den større Lancia Flaminia coupe. **Appia GT, GTS, GTE og Sport** (1957–62, 721 eks.) ble bygd av Zagato. **Convertibile** (1957–62, 1584 eks.) var bygd av Vignale som også laget **Lusso** (477 eks.).

Lancia bygde også arbeidsbiler på Appias understell (ambulanser, varebiler, pickup). 

* serie 1
* serie 2
* serie 3
* Pininfarina oupé
* Zagato GT
* Vignale convertibile
* Furgoncino


|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|   | Search Wikimedia Commons |   |  Wikimedia Commons har media  relatert til (kategori): ***Lancia Appia*** 
 |

 |

Referanser
----------

1. ↑  Lorenzo Marchesini, *Lancia Appia Series I* i Veloce Today.
**Lancia Epsilon** (1911–12) er en familiebil fra italienske Lancia.

Den het også **20/30HP** (Tipo 58) og erstattet den noe mindre Lancia Delta fra 1911, som også het 20/30HP (Tipo 56). 

Navnet Epsilon kommer av bokstaven *epsilon* (ε) i det greske alfabet, hvorfra Lancia hentet flere modellbetegnelser (som Lancia Gamma, Lancia Beta). 

Modellene ble solgt med navnet 20/30HP, og det var ikke før i 1919 at Lancia ga de greske bokstavnavn.

Epsilon kom i kort, normal og lang utgave med varierte karosseri. Motoren var som på forgjengeren Delta, en 4-liters rekkefirer (sideventilert) med 60 hestekrefter, koblet til en 4-trinn manuell girkasse.[1]

I 1913 ble Epsilon avløst av Lancia Theta (25/35 HP, Tipo 61).

* 1912 Epsilon Torpedo på Musée National de l'Automobil.
* Pietro Bordini i en 20/30HP ved Targa Florio i 1913

Referanser
----------

1. ↑  Lancia Theta fra conceptcarz.com.

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|   | Search Wikimedia Commons |   |  Wikimedia Commons har media  relatert til (kategori): ***Lancia Epsilon*** 
 |

 |
**Auchtermuchty** (skotsk-gælisk: *Uachdar Mucadaidh*, «oppland av grisene/svinene») er en by i Fife i Skottland. Den ligger ved Pitlour Hill, omkring 14 km nord for Glenrothes. Den ligger ved siden av Pitlour Hill og 14 km nord for Glenrothes. Ved folketellingen i 2020 hadde byen en befolkning på 2070 innbyggere.

Tidligere var tekstilindustrien viktigste næringskilde, men på begynnelsen av 1700-tallet grunnla John White det første støperiet i byen, og dette ble senere fulgt av et til. Fra 1829 til 1929 var det også et destilleri der, men med forbudstiden i USA forsvant det viktigste eksportmarkedet, og det ble nedlagt. I dag er det noe industri i byen, men de fleste pendler til andre steder.

Kjente personer
---------------

Blant kjente personer fra byen er James Ferrier, fjerde ordfører av Montréal i Canada, ble født her. John Glas (1695–1773), som grunnla den lille kristne sekten glasittene i 1725.  Jimmy Shand (1908–2000) var en skotsk folkemusiker som spilte tradisjonell skotsk dansemusikk på trekkspill.  Brødrene og musikerne Charlie og Chris Reid som grunnla folk/rock-gruppa The Proclaimers ble født i Leith, men vokste opp i Auchermuchty.

Referanser
----------

1. ↑   «Gaelic Placenames» (PDF), samlet av Iain Mac an Tailleir. 2003.
2. ↑   «Auchtermuchty». *Fife Place-name Data*.
3. ↑   «Mid-2020 Population Estimates for Settlements and Localities in Scotland». *National Records of Scotland*. 31. mars 2022.
4. ↑   «Ferrie - Dunshalt, Écosse, Grande-Bretagne» (PDF). *Mairesduquebec.com*
5. ↑   «John Glas, Scottish minister». *Encyclopedia Britannica*
6. ↑   «Jimmy Shand Statue». *Welcome to Fife*
7. ↑   «Haverin Next to You», The Scotsman

Eksterne lenker
---------------

(en) Auchtermuchty – kategori av bilder, video eller lyd på Commons


* Auchtermuchty Community web portal

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Vision of Britain **·** VIAF **·** LCCN **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
*Freguesia de Santo António*
**Freguesia de Santo António** er den vestlige del av Macaohalvøya, i den tidligere portugisiske kolonien Macao, nå i Folkerepublikken Kina. Den har Macaos høyeste befolkningstetthet (98.776 persons pr km²). En stor del av området er gjenvinnet fra havet.

* Areal: 1,1 km² (16,4% av halvøya)
* Folketall: 109.000 (31,7% av halvøyas befolkning)

Her er nabolagene:

* Sha Gong (沙崗)
* San Kio (新橋)
* Patane (沙梨頭)

Mellom bolig- og forretningsbygg er det her og der små fabrikker. Den har turistattraksjoner som:

* Camõeshagen (白鴿巢公園 eller 賈梅士花園)
* St. Paul kirkeruin (大三巴牌坊)
* Fortaleza do Monte (大炮臺)
* Macaomuseet

Den er nord for Freguesia da Sé, sør for Freguesia de Nossa Senhora de Fátima og vest for Freguesia de São Lázaro. I øst er den indre havn (Porto Interior).

Eksterne lenker
---------------

* Freguesias da RAEM Arkivert 1. mai 2005 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Papyrus Harris I** er den lengste papyrusrull som hittil (2016) er blitt funnet. Den har en lengde på ca 42 meter. Manuskriptet er fra ca. 1100-tallet f.Kr. og oppbevares på British Museum i London.

Manuskriptet
------------

Papyrusrullen er oppdelt i fem avsnitt  med 117 kolonner og ca. 12-13 rader per kolonne. Teksten er skrevet i hieratisk skrift.

De tre første avsnitt inneholder en liste over tempelbygg i forskjellige byer og andre gudegaver under farao Ramses III' regjeringstid under Egypts 20. dynasti. Femte avsnitt er en historiedel med blant annet beskrivelser av Setnakhte, Ramses III, kampen mot sjøfolkene og beskrivelser av forskjellige nabofolk. Manuskriptet slutter med Ramses III' død og sønnen Ramses IV' tiltreden. De første tre avsnitt har også bilder av Ramses III og av forskjellige guder.

Manuskriptets arkivnummer i British Museums ambrosianske bibliotek er *EA 9999/43*.

Historie
--------

Papyrusrullen er del av et større papyrusfunn på Nilens vestre flodbanke nær Medinet Habu i Egypt. Tilkomsten dateres til år 1151 f.Kr..

I februar 1855 ble deler av funnet kjøpt av britiske *Anthony Charles Harris* og havnet i privat eie. Harris stykket opp rullen i åtte deler. Etter Harris' død i 1869 la hans datter *Selima Harris* ut samlingen til salg. I 1872 ble hele samlingen kjøpt inn av Samuel Birch til British Museum der den finnes fortsatt.

Referanser
----------

1. ↑  Le Papyrus Harris I, William J. Murnane, Journal of the American Oriental Society, Oct-Dec, 1999 issue (lest 20. april 2010)
2. 1 2 3 4  Jstor.org (lest 20. april 2010)
3. 1 2  Lutheran School of Theology, Chicago Arkivert 15. januar 2017 hos Wayback Machine. (lest 20. april 2010)
4. 1 2 3 4  British Museum, London (lest 20. april 2010)

Eksterne lenker
---------------

* British Museum om Harris I-papyrusen
* Bilder fra Harris I-papyrusen
Kart som viser de største elvene i det sentrale Canada. Nelsons nedbørsfelt er vist i lyst gult.
Innfødte kanadiere på Nelson, på vei til jakt, fra 1878.
**Nelson** er ei elv i den canadiske provinsen Manitoba. Den er 2 575 km lang (medregnet tilløpselver), med en middelvannføring på 2370 m³/s, og et nedbørfelt på 982 900 km², hvorav 180 000 km² i USA.

Hovedelva Nelson starter fra Lake Winnipeg, og renner herfra 644 km nordøstover til Hudson Bay. Den renner fra Lake Winnipegs nordlige spiss, og renner gjennom Cross Lake, Sipiwesk Lake, Split Lake og Stephens Lake. 

Inn i Lake Winnipeg renner elvene Saskatchewan, Red River og Winnipeg. Nedenfor Lake Winnipeg er de viktigste sideelvene Grass River og Burntwood River.

Elva munner ut i Hudson Bay ved Port Nelson (som nå er øde), like nord for Hayes River og York Factory. Andre steder langs elva er Bird, Sundance, Long Spruce, Gillam, Split Lake, Arnot, Crosslake, og Norway House. 

Elva ble navngitt av Sir Thomas Button, en walisisk oppdagelsesreisende fra St. Lythans, Glamorganshire, som overvintret ved munningen av elva i 1612. Den er oppkalt etter Robert Nelson, en skipskaptein som døde der. Området ble kjempet om på grunn av pelshandelen, men det var elva Hayes, som munner ut like ved Nelson, som ble hovedruta inn i landet. 

I dag gjør Nelsons store vannføring og lange fall den vel egnet til produksjon av vannkraft. Dette har ført til bitre konflikter med urbefolkningen i området, som har fått landområder oversvømt av allerede gjennomførte utbygginger og truet av planlagte prosjekter.

Fort Nelson, en historisk handelspost for Hudson's Bay Company, lå ved munningen av Nelson ved Hudson Bay, og var en av de viktigste handelspostene tidlig på 1700-tallet. Etter hans avgjørende rolle i etableringen av Hudson's Bay Company, ble den kjente franske oppdagelsesreisende Pierre Esprit Radisson hoveddirektør ved Fort Nelson i en av hans lange perioder i tjeneste for England. I dag eksisterer ikke Fort Nelson lenger.

Se også
-------

* Nelson River Hydroelectric Project
* Manitoba Hydro

Referanser
----------

1. ↑  Atlas of Canada Arkivert 4. april 2007 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Nelson River – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Informasjon og kart over Nelsons nedbørfelt Arkivert 27. oktober 2004 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Canadian Encyclopedia **·** Nationalencyklopedin **·** GeoNames
 |
Aubin Codex
**Aubin Codex**, også kalt **Manuscrito de 1576** (manuskriptet fra 1576), er en fortelling i tekst og bilder, skrevet i Nahuatl, som beskriver Aztekernes historie, fra deres avreise fra det mytologiske hjemlandet Aztlán, gjennom den spanske erobringen av Mexico, frem til den tidligere spanske kollonitiden i 1607. 

Manuskriptet består av 81 blader, og ble mest sannsynlig påbegynt i 1567. Det er også mulig at det ble skrevet under ledelse Fray Diego Durán. Da det ble publisert i 1867 under tittelen *Historia de las Indias de Nueva-España y isles de Tierra Firme*, ble Diego Durán omtalt som forfatteren.

Blant mange andre emner, inneholder manuskriptet en beretning av innfødte om massakren ved tempelet i Tenochtitlan i 1520.

Manuskriptet er oppbevart i Bibliothèque nationale de France i Paris. En kopi av originalen er oppbevart i *Robert Garrett Collection* i biblioteket til Princeton University.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNE
 |
**Nélson Luís Kerchner** (født 31. desember 1962 i São Paulo i Brasil), kjent som **Nelsinho**, er en brasiliansk tidligere fotballspiller.

Nelsinho avanserte gjennom ungdomsavdelingen til São Paulo til sin seniordebut for klubben 12. september 1979. Han etablerte seg på laget som en angrepsvillig venstre-back. Under Carlos Alberto Silvas landslagsledelse etablerte han seg i 1987 på landslaget, og var del av Brasils lag under Copa América i 1987. Under Silvas etterfølger Sebastião Lazaronis landslagsledelse var Nelsinho lite involvert. Mens Nelsinho tilbragte en lengre periode på utlån til Flamengo, hentet den nyansatte landslagstreneren Paulo Roberto Falcão ham tilbake på landslaget i sitt første landslagsuttak for en vennskapskamp mot Spania i september 1990. Kampen mot spanjolene ble Nelsinhos siste iført Brasils landslagsdrakt.

Mens Nelsinho var på utlån til Flamengo pådro han seg en alvorlig ankelskade i en kamp mot São Paulo i 1991 som satte ham tilbake som spiller.
Nelsinho returnerte til São Paulo for å lege skaden, og spilte så videre for klubben fram til han ble solgt til Corinthians i 1992. Etter én sesong hos Corinthians spilte han tre sesonger i japansk fotball for Kashiwa Reysol før han la fotballstøvlene på hylla.

Referanser
----------

1. ↑   transfermarkt.com, Transfermarkt spiller-ID 181699, oppført som Nelsinho[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (jp) Nélson Luís Kerchner – J.League Data Rediger på Wikidata

* (en) Nélson Luís Kerchner – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) Nélson Luís Kerchner – national-football-teams.com Rediger på Wikidata

* (en) Nélson Luís Kerchner – Soccerway Rediger på Wikidata

* (en) Nélson Luís Kerchner – Sambafoot Rediger på Wikidata
Peder Balkes maleri «Nordkapp» fra 1840- eller 50-åra
**Peder Balke-senteret** er et kunst- og kultursenter på Østre Toten, etablert på den tidligere sorenskrivergarden Billerud i 1986. I tillegg til å forvalte og formidle veggmaleriene av Peder Balke, viser galleriet aktuell samtidskunst i sommerhalvåret. 

Forhistoria til Peder Balke-senteret begynte i 1817 da Christopher Christian Weidemann (1779–1858) ble utnevnt til sorenskriver for Toten, Vardal og Biri. Han bosatte seg først på gården Undset på Biri, men i 1825 kjøpte han storgården Billerud på Østre Toten og flyttet hit. Hovedhuset skrev seg fra generalmajor Michael Darres tid, som hadde kjøpt gården i 1767. Sorenskriver Weidemann ønsket seg mer plass og dessuten at bygningen, som var i en og en halv etasje, skulle få et mer monumentalt utseende. Sorenskriveren fikk Peder Balke til å dekorere salen på Billerud til fruens 50-årsdag 3. august 1834. Fra 1834 til i dag har det vært ei fargerik historie på garden, fra embetsmannsgård via fattighus, tuberkulosesykehus, gamlehjem og nå som Østre Toten kommunes kunst- og kultursenter.

Hovedbygningen ble fredet i 1923.

Referanser
----------

1. ↑  Hårstadsveen & Dahl, s. 92
2. ↑  Lange 2016.
3. ↑  *Vedlegg til kulturminneplan. Østre Toten kommune*, s. 32.
4. ↑  *Vedlegg til kulturminneplan. Østre Toten kommune*, s. 62.

Litteratur
----------

* Gihle, Pål 1986, "Billerud gnr. 89 i Østre Toten", i *Årbok*. xx. 2017.
* Hårstadsveen, Rune og Torveig Dahl, "Peder Balke-senteret, Billerud gård", i *Årbok*. xx. 2006.
* Lange, Marit Ingeborg (2016), *Maleren og sorenskriveren, Peder Balke på Billerud på Toten*.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Peder Balke senteret – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
Kart over øyene.
**Campbelløyene** (engelsk: *Campbell Islands*) er den sørligste av New Zealands 5 subantarktiske øygrupper.

Geografi
--------

Campbelløyene ligger ca. 700 km sør for Sørøya, og 270 km sørøst for Aucklandøya.
Øyene dekker om lag 113 km², og Campbelløya (Campbell Island) er den desidert største. Den er omgitt av en del småøyer og skjær, bl.a. Dent Island, Folly Island, Isle de Jeanette Marie og Jacquemart Island. Et lite navnløst skjær 50 meter sør for Jacquemart Island er New Zealands sørligste punkt, hvis man ser bort fra New Zealands krav i Antarktis.

Campbelløya er bratt og kupert, og hever seg 569 moh. på Mount Honey. Øyas kyst er dominert av høye klipper. Det fins tre naturlige havner på østsiden av øya. Campbelløya er de eroderte restene av en stor skjoldvulkan.

Klima
-----

Øyene har et kaldt, vått og vindfullt klima. Det er bare 650 timer i året med skyfri himmel, og en periode av året er det bare 1 time solskinn i løpet av 215 dager. Det regner gjennomsnittlig 325 dager i året, og vinden blåser over full storm på 27 m/s minst 100 dager i året. Gjennomsnittlig årstemperatur er 6°C, og sjelden over 12°C.

Flora og fauna
--------------

På øyene hekker seks arter av albatross, bl.a. svartbrynalbatross, gråhodealbatross, gråalbatross og en liten populasjon av *Gibson's wandering albatross*. Flere truede, endemiske fuglearter holder også til på øyene.
Campbellanden ble gjeninnført på øyene i 2004 etter mange års fravær. Tidligere ble disse fuglene alvorlig truet av rotter som var blitt innført på øyene, og det var først da rottene ble fjernet at endene kunne føres tilbake.
Andre fremmede arter som er blitt fjernet fra øyene er storfe og katter.

Øyene har et rikt planteliv, rundt 128 arter karplanter. Av dem er flere endemiske. Rundt 50 arter av fremmede planter er blitt innført på øya.

Historie
--------

Campbelløyene ble oppdaget i januar 1810 av kaptein Frederick Hasselburgh med fartøyet *Perseverance*. Hasselburg kalte øyene opp etter sin arbeidsgiver Robert Campbell & Co. i Sydney.

Selfangst ble den første industrien på øya. Så snart selene var utryddet, ble fokuset satt på hvalfangst. På et tidspunkt var det to hvalfangststasjoner på øya.

Kvegdriften startet i 1895, men ble etterhvert ulønnsom, så den ble lagt ned i 1931. Noe kveg og sauer var det likevel på øya helt frem til 1987. I 1954 ble øyene proklamert som naturreservat. I 1998 ble Campbell Islands og resten av New Zealands subantarktiske øygrupper en del av UNESCO verdensarven. *The Campbell Island/Moutere Ihupuku Marine Reserve* ble opprettet i 2014.

Se også
-------

* Liste over subantarktiske øyer

Referanser
----------

1. ↑  Department of Conservation
2. ↑  Taonga, New Zealand Ministry for Culture and Heritage Te Manatu. «Campbell Island». *www.teara.govt.nz* **(engelsk)**. Besøkt 12. februar 2016.
3. ↑  Centre, UNESCO World Heritage. «New Zealand Sub-Antarctic Islands». *whc.unesco.org* **(engelsk)**. Besøkt 12. februar 2016.
**Campeonato Carioca**, også kjent ved det offisielle navnet **Campeonato Estadual do Rio de Janeiro**, er fotballmesterskapet i delstaten Rio de Janeiro i Brasil. Det er en av de mest prestisjefylte idrettsturneringer i Brasil og organiseres av Federação de Futebol do Estado do Rio de Janeiro (FFERJ, Rio de Janeiros fotballforbund). Den første sesongen av mesterskapet ble spilt 1906 som gjør mesterskapet til det tredje eldste delstatsmesterskapet i Brasil, etter Campeonato Paulista i Sao Paulo (1902) og Campeonato Baiano i Bahia (1905). I det 20. århundret var Fluminense den mestvinnende klubben, med i alt 28 titler. Flamengo gikk imidlertid forbi Fluminense i 2011, og har pr. 2020 36 titler mot Fluminenses 31. Videre på listen over mestere følger Vasco da Gama med 24 mesterskap og Botafogo med 20. Den siste klubben utenfor disse fire som ble mester var forstadsklubben Bangu i 1966.

Referanser
----------

1. ↑  «Rio de Janeiro State – List of Champions» **(engelsk)**. Rec. Sport. Soccer Statistics Foundation. 27. september 2008. Arkivert fra originalen 21. mars 2008. Besøkt 15. november 2008.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN
 |
**Kirsten Clausen** (født 13. august 1945 i Stavanger) er en norsk advokat, høyrepolitiker og feminist.

Kirsten Clausen var elev ved Kongsgård skole i Stavanger. Hun ble utdannet cand.jur. ved Universitetet i Oslo i 1970 og var deretter politifullmektig på Sunnmøre og dommerfullmektig i Ryfylke 1971–1973, den siste tiden som konstituert sorenskriver. Hun fikk advokatbevilling i 1973 og har drevet egen advokatforretning i Stavanger siden 1975. Hun var en av de første kvinnelige advokatene i Rogaland, og fikk tilnavnet «Kirsten Skillekniv» på grunn av sitt arbeid med familierett.

Hun har vært aktivt politisk engasjert i Høyre og Norsk Kvinnesaksforening siden 1960- og 1970-årene, og har hatt en rekke styreverv og offentlige verv. Hun har representert Høyre i kommunestyret i Randaberg i flere tiår siden 1988, er mangeårig gruppeleder for Høyre i kommunestyret (2001–2007 og 2011–2019), har vært partiets ordførerkandidat i 1991 og 2003 og er også leder i Randaberg Høyre fra 2015. Hun var stortingskandidat for Rogaland Høyre i 1992. Hun har også hatt lederverv i Høyres kvinnebevegelse.

Clausen har også vært medlem av tilsynsrådene for Stavanger kretsfengsel, Åna kretsfengsel, Sjømannskontoret i Stavanger og helsevernet for psykisk utviklingshemmede i Rogaland.

Bibliografi
-----------

* Kirsten Clausen, *Med Sokrates i Rogaland: akademi på rogalandsk i 50 år*, Rogaland akademi, 2005, ISBN 8281400161

Referanser
----------

1. 1 2  «Kirsten Littavhvert». *Stavanger Aftenblad*. 26. august 1995. s. 16.
2. ↑  Stavanger Aftenblad: "Dusavik-jente som politifullmektig ved Sunnmøre Politimesterembede", 11. januar 1971 s.6.
3. ↑  *Haugesunds Avis*. 22. september 1973.
4. ↑  *Aktive medlemmer 1. juli 1982*. Oslo: Den norske advokatforening. 1983. ISBN 8272350122.
5. ↑  «Kirsten, kvinnesak, politikk og kattene». *Bygdebladet*. 16. april 2014.
6. ↑  «Kvinnekamp med Kirsten i Malmø». *Bygdebladet*. 19. juni 2014. s. 10.
7. ↑  Vil ha sprit på bensinstasjon, Dagsavisen, 11. september 2003
8. ↑  Fortsetter ordfører-Tom?, Aftenbladet, 13. september 2003
9. 1 2  Kirsten Clausen[*død lenke*], Høyre
10. ↑  Dette er kommunestyret i Randaberg
11. ↑  Forvaltningsdatabasen
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Langrenn: |
| Langrenn Norgesmesterskapet på ski |
| Gull | 2006 Kongsberg | 30 km |
| Bronse | 2003 Meråker | 30 km |
| Bronse | 2004 Bardufoss | 2 x 7,5 km jaktstart |
| Langrenn Skandinavisk Cup |
| Sølv | 2004/05 | Sammenlagt |

**Ann Eli Tafjord** (født 28. juli 1976) er en norsk tidligere langrennsløper. Hun representerte Valldal IL, og har én gull og to bronse fra NM i langrenn. 

Hun la opp som 19-åring, men gjorde comeback i 2001-02.

Idrettskarriere
---------------

I 2002 deltok hun ved NM på Høydalsmo, der hun kom på 18.-plass på 5 km fri teknikk og 25.-plass på 10 km jaktstart. Ved NM del 2 på Vang kom hun på 14.-plass på 30 km og 20.-plass på sprinten. 

Tafjord kom på 3.-plass på 30 km ved ski-NM 2003 i Meråker, der de største favorittene ikke deltok.

Året etter fikk hun bronse på 2 x 7,5 km jaktstart med skibytte ved ski-NM 2004, bak Hilde Gjermundshaug Pedersen og Marit Bjørgen. Ved ski-NM 2005 kom hun på 5.-plass på 10 km fristil og 6.-plass på 2 x 7,5 km jaktstart med skibytte. Hun kom på 2.-plass sammenlagt ved Skandinavisk Cup 2004/05. 

Hun vant 30 kilometer langrenn fri teknikk fellesstart ved ski-NM 2006, over minuttet foran Hilde Gjermundshaug Pedersen.

Tafjord debuterte i verdenscupen i langrenn 16. mars 2002. Hun deltok totalt i 11 verdenscuprenn, og hennes beste individuelle plassering var en 10.-plass.

Referanser
----------

1. ↑  Langrenn.com - *Bronsevinneren sluttet som 19-åring*, besøkt 6. mars 2015.
2. ↑  Østlendingen - *- Vi gjør alt for at alle stiller i NM*, besøkt 6. mars 2015.
3. ↑  VG.no - *Tafjord vant tremila i NM*, besøkt 6. mars 2015.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Ann Eli Tafjord – FIS (langrenn) Rediger på Wikidata
***Kirsebærblomster*** (orig. *Kirschblüten – Hanami*) er en spillefilm av Doris Dörrie, som hadde première på filmfestivalen i Berlin i 2008.

Handling
--------

Det eldre ekteparet Trudi (Hannelore Elsner) og Rudi (Elmar Wepper) lever et stille liv i Bayern. Trudi er den eneste som vet at Rudi er døende, og det er opp til henne om hun vil fortelle ham det. Legen foreslår at de skal gjøre noe sammen, noe de begge har drømt om i lengre tid. Trudi beslutter å holde Rudis sykdom hemmelig, og overtaler ham til å besøke barna og barnebarna i Berlin. Når de kommer til Berlin skjønner de at barna er for opptatt med sitt eget liv til å bry seg så mye om foreldrene.

Derfor beslutter de å reise til et hotell ved Østersjøen. Der dør plutselig Trudi. Rudi vet først ikke hva han skal gjøre. Etter at han skjønner at Trudi har ofret det livet hun ville leve av kjærlighet til ham, ser han Trudi med nye øyne. Trudis hemmelige lidenskap var Japan og den japanske mimedansen butoh.

Rudi reiser til Tokyo for å besøke sønnen som bor der. Heller ikke han blir særlig glad for besøket. I en park, der kirsebærtrærne blomstrer, blir Rudi kjent med den hjemløse unge kvinnen Yu, som han legger merke til fordi hun danser butoh. Sammen begir de seg på en reise til foten av Fujifjellet, hvor Rudi dør.

Medvirkende
-----------

* Elmar Wepper: Rudi
* Hannelore Elsner: Trudi
* Nadja Uhl: Franzi
* Maximilian Brückner: Karl
* Aya Irizuki: Yu
* Felix Eitner: Klaus
* Birgit Minichmayr: Karolin
* Floriane Daniel: Emma

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Kirsebærblomster* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (da) *Kirsebærblomster* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata

* (en) *Kirsebærblomster* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Kirsebærblomster* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Kirsebærblomster* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (de) *Kirsebærblomster* på filmportal.de Rediger på Wikidata

* (en) *Kirsebærblomster* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *Kirsebærblomster* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

* (en) *Kirsebærblomster* på Metacritic Rediger på Wikidata

* (en) *Kirsebærblomster* på Box Office Mojo Rediger på Wikidata

Portal: Film
**Høgedal gård**, tidligere skrevet Haugedal, er en lystgård fra 1700-tallet i Arendal kommune. Slike lystgårder lå gjerne på idylliske steder utenfor byene, og var bebodd i sommerhalvåret. 

Gården ligger ved Arendal kirkegård som er utskilt fra eiendommene til gårdene Høgedal og Torbjørnsbu. Våningshuset på Høgedal ble vedtaksfredet i 1924, etter bygningsfredningsloven av 1920, og har kulturminne-nummer 86917-1.

Historie
--------

Gården har historie tilbake til 1500-tallet, og er nevnt som «Hougedall» i 1593. Nils Willumsen, som var tobakkspinner og kjøpmann, eide gården på slutten av 1700-tallet. Gården ble så eiet av Isaac Leth, som fikk den via hans kone, som var Willumsens datter. Den ble så solgt videre til i 1826 til Jan Erlandsen Brun for 3000 speciedaler. Erlandsen arbeidet som overstiger ved Fritzøe jernverk, og var bestyrer for Solborg, Væding og Lerestveit gruver. Arendal kommune overtok gården fra 1880, og de såkalte «Høgedalsterrassene» ble innlemmet i Arendal kirkegård. Hovedbygningen ble omgjort til lasarett samme år, for å behandle personer med epidemier. Det var i bruk som epidemilasarett frem til 1945, og etter dette som rekonvalesenthjem for pasienter fra Sørlandet sykehus Arendal. Fra ca 1970 har byggene blitt brukt som kontorer og lokaler for kirkevergen og bygartneren i Arendal kommune.

Referanser
----------

1. ↑  «Kart - Kulturminnesøk». *Kulturminnesøk*. Besøkt 6. juli 2022.
2. ↑  Frøstrup, Johan Chr. Brorson; Frøstrup jr. Johan Chr. (1998). «Høgedal gård». *Arendal byleksikon.* [Arendal]: Friluftsforlaget. s. 169–170. ISBN 82-91495-08-4.
**Kirsebærreke** er en art i gruppen Atyidae. Det er en altetende ferskvanns reke som blir opptil 2.5 cm lang og lever i ett til to år.

Kjønnsforskjeller
-----------------

Hannen er mindre og ikke så fargerik som hunnen.Hannen blir 20mm og hunnen blir 25mm. Ofte kan man se en gul «sal» på hunnen; det man ser er eggene som utvikles i egglederne.

Akvaristikk
-----------

Kirsebærreke trives med en temperatur mellom 18 og 25 °C og en pH mellom 6,3 og 8,2.
Den er ikke aggressiv, men tar alt av fôr. De trenger mye grønt i maten og er gode algeetere. 

### Oppdrett

Så lenge det er en hann og en hunn i et akvarium, og ingen predatorer, vil kirsebærrekene formere seg. Hunnen bærer de befruktede eggene under halen til de klekkes. Nyklekkede kirsebærreker ser ut som miniatyrutgaver av foreldrene.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *kirsebærreke* – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen Rediger på Wikidata

* (en) *kirsebærreke* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *kirsebærreke* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *kirsebærreke* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Neocaridina heteropoda* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata
**Kåre Høsflot** (født 14. januar 1943) er en norsk langrennstrener. Han er kjent som morfar til og trener for den tredobbelte olympiske mesteren og verdenscupvinneren Johannes Høsflot Klæbo.

Biografi
--------

Kåre Høsflot vokste opp på Rognes i Gauldalen der faren var baneformann på Rørosbanen. Høsflot er utdannet maskiningeniør og arbeidet med sykehusplanlegging i konsulentselskaper, senest i COWI til han var 71 år.

Da Høsflot etablerte seg og familien på Kolstad i 1973 engasjerte han seg i idrett for barn og unge, og han var oppmann og formann i Kolstad IL. Høsflot tok trenerkurs i regi av Norges Skiforbund og var kretslagstrener i Sør-Trøndelag Skikrets fra 1985. Blant dem han trente var Svein Tore Samdal og Vidar Løfshus. Høsflot konkurrerte også selv og deltok fast på Birkebeinerrennet og i Vasaloppet. Kåre Høsflot er trener for sine barnebarn, og han ble kjent for allmennheten etter at hans barnebarn Johannes Høsflot Klæbo fikk stor suksess i skisporet.

Referanser
----------

1. 1 2 3  *Ukeadressa*, 27. oktober 2018, side 26–30

Litteratur
----------

* Knut Georg Andresen (2018). *Johannes & morfar*. Fair Forlag. ISBN 9788282970389.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**TETs-22** (russisk: ТЭЦ-22), også kjent som ***Moskva-22 Dzerzjinskij kraftverk***, er et både sub- og superkritisk varmekraftverk beliggende i Dzerzjinskij-området like utenfor ringveien, ved Moskvaelva sørøst i Moskva. Det eies og opereres av kraftselskapet Mosenergo, og har en effekt på 1.310 MW i kraftproduksjon, og 4.191 MWth effekt i produksjonen av fjernvarme. Produksjonen kan nå helt opp i 9.200 GWt elektrisitet og 12.200 GWt lokal fjernvarme. Brenselstypen er primært kull og sekundært naturgass, tidligere ble det også fyrt med mazut.

Byggingen av kraftverket begynte omkring 1956, og første byggetrinn stod ferdig i 1960. Kraftverket har senere blitt utvidet og fornyet ved en rekke anledninger. Det er 11 enheter, hvorav 6 opprinnelige 65 MW turbiner fra 1960, og videre to 110 MW enheter fra 1967 (oppgradert 2001 og 2003). Siden har det kommet til tre nyere 250 MW enheter levert av *UTMZ*, av typen *T-250/300*.

Eksterne lenker
---------------

* TEP-22 CHP - *Global Energy Observatory*. Besøkt 1. oktober \* Omtale på Mosenergos nettsider

2017.
**Adil Luigi Dyani** (født 7. august 1972) er en norsk, profesjonell rullebrettkjører fra Oslo, med karriere fra USA. Han har verdensrekorden i Free Fall med 9,39 meter og Bomb Drop med 7,55 meter.

Fra Adil Dyani ble profesjonell skateboarder i 1994, og han Bodde i Los Angeles, California frem til 2002. Fra 1995 reiste han verden rundt med World Cup of Skateboarding (WCS) og var i denne perioden var han kontinuerlig ranket blant de ti beste skateboarderene i verden.

Adil Dyani er en av få skateboardere som har tatt VM-tittel i to forskjellige grener av sporten (Vert ramp og Highest Air). 

Dyani ble Norges første profesjonelle verdensmester i skateboardøvelsen *High Air* i 1995. Han hadde også verdensrekorden i *High Air* og *Bomb Drop*, og har vunnet en rekke NM-titler.

Dyani har også fortsatt med konkurranser, og var blant annet med under X-Weekend i Drammen i 2010.

Referanser
----------

1. ↑  Tønsberg blad: *Falt ti meter og satte verdensrekord!* (22. sep. 2013)
2. ↑  NRK: *Her dropper han over ni meter og setter fire verdensrekorder* (23. sep. 2013)
3. ↑  Fædrelandsvennen (16. mai.2011): *Adil Dyani teamer opp med Neal Hendrix*, hentet 28. november 2011 (Abonnement påkrevet)
4. ↑  Drammens Tidende (2. august 2010): *Stjerne på sykehus*, hentet 28. november 2011
**Kåre G. Knudsen** (2. desember 1937 – 11. januar 2010) var en norsk politiker (H, PP)

Han var vararepresentant for Aust-Agder Høyre på Stortinget fra 2001 til 2005.

Han var seinere en framtredende Pensjonistparti-politiker, med andreplass på fylkestingslista 2007 og femteplass på stortingsvalglista 2009. Han var nestleder i sitt lokallag. Ved kommunevalget 2009 sto han på andreplass i Arendal, ble valgt inn, men meldte seg ut og ble da uavhengig representant. Ved sin død var han medlem av blant annet bystyret, komite for helse og omsorg, valgkomiteen, valgstyret, kommuneplanutvalget, arbeidsmiljøutvalget, rådet for funksjonshemmede og styret i Arendal og Omegns Sparekasse. Han var også medlem av Fylkeslandbruksstyret i Aust-Agder. Han døde i 2010.

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 27. mai 2011. Besøkt 15. desember 2010.
3. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 27. mai 2011. Besøkt 15. desember 2010.
4. ↑
5. ↑
6. ↑
7. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 29. september 2012. Besøkt 15. desember 2010.
8. ↑

Eksterne lenker
---------------

* (no) Kåre G. Knudsen hos Stortinget Rediger på Wikidata

* (no) Kåre G. Knudsen hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Stortinget
 |
Nærbilde av anlegget.
**TETs-23** (russisk: ТЭЦ-23), også kjent som ***Moskva-23 kraftverk***, er et varme- og dampbasert varmekraftverk beliggende i Goljanovo-området (Metrogorodok bydel) litt innenfor ringveien, nordøst i Moskva. Det eies og opereres av kraftselskapet Mosenergo, og har en effekt på 1.420 MW i kraftproduksjon, og 5.265 MWth effekt i produksjonen av fjernvarme. Produksjonen kan nå helt opp i 9.250 GWt elektrisitet og 11.300 GWt lokal fjernvarme. Brenselstypen er naturgass, og sekundært mazut.

Byggingen av kraftverket begynte omkring 1960, og første byggetrinn stod ferdig i 1966. Kraftverket har senere blitt utvidet og fornyet ved en rekke anledninger. Anlegget har åtte turbiner, herav fire eldre av 110 MW effekt, og fire nyere og kraftigere 250 MW turbiner av type *UTMZ T-250*. De fem minste og minste av generatorene er av typen *TVF 100-2*.

Eksterne lenker
---------------

* TEP-23 CHP - *Global Energy Observatory*. Besøkt 1. oktober 2017.
* Omtale på Mosenergos nettsider
**Adige** (italiensk) eller **Etsch** (tysk; venetiansk *Àdexe*, trentinsk *Ades*, friulisk *Adis*, ladinsk *Adesc* eller *Adiç*, latin *Athesis*) er Italias nest lengste elv med 410 km etter Po med 652 km). Tilsigsfeltet er på 12 100 km².

Adiges kilde ligger på 1 525 meters høyde i nærheten av Reschenpasset nær grensa til Østerrike og Sveits overfor Inndalen. Fra den kunstige alpesjøen Reschensee (1 504 moh) renner elva gjennom Glurns hvor Adige mottar elva Rom fra den sveitsiske dalen Val Müstair.

Videre gjennom Vinschgau og Etschtal passerer elva byene Meran (italiensk *Merano*) og Bolzano (tysk *Bozen*), tar opp bielven Eisack, og forlater Syd-Tirol gjennom Salurner Klause etter å ha rent 220 km gjennom Syd-Tirol.

Adige har 190 km igjen til Adriaterhavet og passerer i mellomtiden Rovereto i Trentino og Verona, Legnago og Cavarzere i Veneto.

*Salurner Klause* er sydgrensen for det tyske språkets sammenhengende utbredelsesområde, og elven ble nevnt i Deutschlandlieds første strofe («Von der Maas bis an die Memel, von der Etsch bis an den Belt», dvs. «fra Maas til Nemunas, fra Adige til Lillebælt»).

Langs Adige
-----------

* Nedre VinschgauNedre Vinschgau
* VeronaVerona
* Nær NaturnsNær Naturns
* Trento fra Monte Calisio Trento fra Monte Calisio

Referanser
----------

1. 1 2  Adige River *Water Database*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC **·** GeoNames
 |
**Hans Jørgen Holst** (født 17. juni 1891 i Drammen, død 23. september 1956) var en norsk numismatiker og bestyrer av Universitetets myntkabinett.

Holst var sønn av kaptein Jørgen M. Holst og Annette Marie Andersen. Han tok språklig-historisk embetseksamen i 1923 med latin hovedfag. I 1924 ble han *dr. philos.* fra Universitetet i Innsbruck med en avhandling om *Die Wortspiele in den Reden Ciceros*. Fra 1921 var han assistent ved Universitetets myntkabinett, hvor han ble bestyrer og konservator i 1926.

Han utga flere arbeider om numismatikk, blant annet *Norges mynter til slutten av 16. rhundre* (1936) og *Medaljekunst* (1940). I 1935 var han en av stifterne av Nordisk numismatisk union, og redigerte selskapets tidsskrift fra 1942 til 1944.

Utmerkelser
-----------

Holst ble medlem av Det Norske Videnskaps-Akademi i 1942.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4   Store norske leksikon, oppført som Hans Holst, Store norske leksikon-ID Hans\_Holst[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Norsk biografisk leksikon, Norsk biografisk leksikon ID Hans\_Holst, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* *Norges filologer og realister*. Stavanger, 1950.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Drammen byleksikon **·** Historisk befolkningsregister **·** VIAF **·** GND **·** ISNI **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** Fangeregisteret

 |
**Gramo** er et norsk vederlagsbyrå for musikere, artister og plateselskaper. Foreningen ble stiftet 7. juni 1989 av FONO, IFPI Norge, Norsk Musikerforbund, Norsk Tonekunstnersamfund, Norsk Skuespillerforbund og Skuespillerforeningen av 1978 som følge av innføring av § 45b i åndsverkloven. På vegne av utøvende kunstnere og produsenter forvalter Gramo deres rett til vederlag når innspilt musikk blir kringkastet eller offentlig fremført på annen måte. Gramo oppkrever vederlag fra radiostasjoner, kafeer, hoteller, butikker og andre som anvender innspilt musikk i offentlig fremføring. Pengene blir fordelt til samtlige som har medvirket på innspillingene.

Gramo er godkjent av Kulturdepartementet som organisasjon for oppkreving og fordeling av vederlag.

Referanser
----------

1. ↑   www.gramo.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  .
3. ↑
4. ↑

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** Brønnøysundregistrene
 |
**Gran Paradiso** (fransk: *Grand Paradis*) er det høyeste fjellet i Gran Paradiso-massivet, som hører til De grajiske Alper. Fjellet ligger i regionen Aostadalen (Valle d'Aosta), nordvest i Italia. Fjelltoppen er nær Mont Blanc og grensen til Frankrike, men hele fjellet ligger på italiensk side.

Fjellets høyeste tind på 4061 moh. ble besteget for første gang 4. september 1860 av *J. J. Cowell, W. Dundas, J. Payot og J. Tairraz*. I dag blir fjellet ansett som forholdsvis enkelt å bestige, bortsett fra de siste 60 metrene før toppen. Klatringen starter som oftest enten fra *Rifugio Chabod* eller *Rifugio Vittorio Emanuele*. Sistnevnte har fått navnet sitt fra Viktor Emanuel II av Italia, som opprettet *Gran Paradiso royal reserve* i 1856, det som i dag er Nasjonalparken Gran Paradiso.

Eksterne lenker
---------------

* Gran Paradiso på Distantpeak.com
* Fotogalleri (tysk)
* Panorama over Gran Paradiso
* Utsikt til de Graianske Alper med Gran Paradiso, fra Petite Chenalette

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** BNF **·** BNF (data) **·** GeoNames
 |