recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Sammenligning av Nord-Aralsjøen før (under) og etter (over) byggingen av Kokaraldiket.
**Kokaraldiket** (også kalt **Kokaraldemningen**) er et dike over en smal del av Aralsjøen, som skiller Nord-Aralsjøen (også kalt «Lille Aral») fra den betydelig større Sør-Aralsjøen («Store Aral»). Arbeidet ble fullført i august 2005.

Siden da har vannstanden i Nord-Aral steget, og saliniteten i sjøen har gått ned, noe som pr 2006 var raskere enn forventet. «Kok-Araldiket har gjort at Lille Arals vannstand raskt har steget til 38 meter, fra et minimum på under 30 meter, hvor 42 meter anses som et levedyktig nivå». Økonomisk betydelige mengder fisk har vendt tilbake, og observatører som hadde avskrevet Nord-Aral som en miljøkatastrofe ble overrasket av uventede rapporter om at deler av fiskeindustrien allerede i 2006 hadde blitt gjenopplivet og endog produserte fangster for eksport. Det ble også rapportert at restaureringen medførte at lenge fraværende regnskyer kom tilbake, og også mulige endringer i mikroklima, noe som igjen brakte forsiktig håp til en jordbrukssektor som hadde vært kvalt av regionale støvstormer. Innsjøen, som hadde trukket seg tilbake til nærmere 100 km sør for havnebyen Aral, er nå bare 25 km unna.

Diket holder på de reduserte vannmengdene fra elva Syr-Darja, og bevarer (og forsøker å gjenopprette) Nord-Aralsjøens ødelagte økologi, men besegler samtidig skjebnen til den større Sør-Aralsjøen. Etter hvert som tilløpselvene til Aralsjøen i stadig større grad har blitt avledet til irrigasjonsformål, så har vannstanden i Aralsjøen falt, breddene har trukket seg tilbake, og vannkvaliteten har stupt.

Kokaraldiket er oppkalt etter den tidligere øya Kokaral, som lå mellom øst- og vestbredden av Aralsjøen og markerte skillet mellom den nordlige og sørlige delen av sjøen. Rundt 1960 ble øya landfast i vest og dermed ei halvøy, og på slutten av 1980-tallet ble den også landfast i øst. 

Diket ble først bygget to ganger av lokal sand, men da de nødvendige økonomiske midlene ikke var tilgjengelig til å forsterke diket etter hvert som vannstanden (og dermed trykket på diket) i Nord-Aral begynte å stige, ble diket skylt vekk av vannet. Dette skjedde i 1992, og igjen i 1998. Imidlertid, i den korte tiden diket sto ble det lagt merke til flere positive endringer – klimaet ble mildere, og faunaen ble delvis gjenopprettet. Da diket ble skylt vekk falt vannstanden igjen, og mye av vannet rant inn i Sør-Aralsjøen.

Referanser
----------

1. ↑  Ilan Greenberg: *A vanished sea reclaims its form in Central Asia*, International Herald Tribune, 7. april 2006
2. ↑  Ilan Greenberg: *As a Sea Rises, So Do Hopes for Fish, Jobs and Riches*, New York Times, 6. april 2006
3. ↑  «Miraculous Catch in Kazakhstan's Northern Aral Sea». Verdensbanken. juni 2006. Besøkt 20. september 2008.

Eksterne lenker
---------------

* Diskusjon om diket og dets forgjengere
**Kokkedal** er en by på Nordsjælland i Danmark og administrasjonssenter i Fredensborg kommune i Region Hovedstaden. Den var også administrasjonssenter i Karlebo kommune frem til 1. januar 2007 da kommunen ble slått sammen med Fredensborg-Humlebæk kommune til Fredensborg kommune .

Kokkedal ligger noen kilometer fra Øresund, ved jernbanelinjen Kystbanen, snaut 30 km nord for København. Byen har to nabobyer, Nivå og Hørsholm. Den har flere høye boligblokker som kan sees helt fra Sverige.

Videre er Kokkedal kjent for Kokkedal slott, der det tilbys hesteridning og golf.

Referanser
----------

1. ↑  
«Fredensborg Kommune» **(dansk)**. Danske Kommuner / Borgmesterfakta. Besøkt 20. mars 2020.
2. ↑  
Karl-Erik Frandsen; Nils G. Bartholdy. «Fredensborg Kommune» **(dansk)**. Den Store Danske, Gyldendal. Besøkt 22. april 2019.

Kilder
------

* (no) Kokkedal i Store norske leksikon

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** GeoNames
 |

Portal: Danmark
**Johan Ernst Olaus Brodahl** (født 19. januar 1871 i Rennesøy, død 11. april 1948 i Trondheim) var en norsk lærer, kunsthistoriker og lokalhistoriker.

Liv
---

Han var sønn av presten Peter Marius Brodahl (1822–1906) og Johanne Marie Henriette Bull (født 1843). Som barn flyttet han til Lom og senere til Orkdal. Skolegangen fikk han ved Trondheim katedralskole, hvor han tok eksamen i 1889. Deretter studerte han teologi og tok embetseksamen i 1894. Allerede som student hadde han forsøkt seg som forfatter. Særlig skrev han fortellinger for barn, som i 1897 utkom i heftet *Lek og Liv* hos Steenske forlag.

Etter embetseksamen begynte han som lærer, først i Lom og deretter i Horg. Fra 1896 til 1897 var han ansatt ved amtsskolen i Søndre Trondhjems amt, før han var bestyrer for en privat middelskole på Tynset i to år. Deretter var han et år i Glemminge ved Fredrikstad, inntil han i 1900 ble ansatt ved Lillehammer kommunale høyere almenskole, fra 1913 som overlærer. Fra 1917 hadde han samme stilling ved Trondheim kommunale middelskole.

Kunsthistoriker
---------------

Brodahl skriver selv at interessen for kunst ble vekket på en reise i Danmark i 1901. Etter den reisen begynte han å studere kunsthistorie, blant annet ved en studiereise til Berlin i 1904. Hans første kunsthistoriske forskningsarbeid gjaldt bygdekunstneren Peder Aadnes. Senere utga han en rekke artikler i aviser og tidsskrifter om norsk kunsthistorie, særlig kirkekunst. På 1920- og 1930-tallet reiste han omkring i Nidaros bispedømme for å registrere kunst og inskripsjoner i kirkene.

Fra 1923 til 1947 utga han et verk om *Trondhjems guldsmeder* i fem bind. Han skrev også om lokalhistoriske emner fra Trondheim og Trøndelag. Fra 1933 til 1935 utkom *Trondhjems personalhistorie* i to bind.

Utmerkelser
-----------

Johan E. Brodahls veg på Åsvang i Trondheim er oppkalt etter ham.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4   Store norske leksikon, Store norske leksikon-ID Johan\_Ernst\_Brodahl[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  *Personalhistoriske magistratsattester*. [Trondheim]: Adresseavisens boktrykkeri. 1954. s. 50.
3. ↑  *Årbok for Namdalen*. Namsos: Namdal historielag. 2006. s. 52.
4. ↑  Bratberg, Terje T.V. (1996). *Trondheim byleksikon*. Kunnskapsforl. s. 275. ISBN 8257306428.

Litteratur
----------

* *Studenterne fra 1889*. Trondhjem. 1914.
* *Studentene fra 1889*. Oslo. 1939.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Historisk befolkningsregister **·** BIBSYS **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** ISNI
 |
Antatt spredning av kulturen ca. 3200-2300 f.Kr.
Jamna-kulturen i det 4. årtusen f.Kr. i Europa.
**Jamnakulturen** (fra russisk/ukrainsk: яма, «grop», også nevnt som ***Gropgravkulturen*** eller ***Okergravkultur***) er en sivilisasjonskultur fra sen kobberalder og tidlig bronsealder i området mellom elvene Bug i Ukraina og Dnestr i Romania på den pontisk-kaspiske steppe i løpet av 3500-tallet og 2200-tallet f.Kr. Kulturen var overveiende nomadisk, men en del jordbruk ble drevet i nærheten av elver og ved noen få bygdeborger.

Karaktertrekk
-------------

Hva som er karakteristisk for denne kulturen er at folket begravde sine døde i en gropgrav dekket av en haug (*kurgan/tumuli*) og hvor liket ble plassert i en makelig stilling med bøyde knær. Kroppene ble dekket med oker. Flere graver har blitt funnet i disse haugene, ofte som senere gravlegginger.

Det ble gitt dyreoffer med i graven fra kuer, griser, sauer, geiter og hester, et trekk som er knyttet til både urindoeuropeere (PIE) og urindoiranere.

Den tidligste levninger i Øst-Europa av en vogn eller kjerre med hjul er blitt funnet i gravhaugen «Storozhova mohyla» i Dnipropetrovsk, Ukraina, utgravd av A.I. Trenozhkin, og er blitt knyttet til Jamnakulturen.

Den nylig oppdagede offergraven i Luhansk, eller templene som også har blitt kalt for «ukrainske pyramider», har blitt karakterisert som en helligdom på en høyde hvor mennesker muligens ble ofret.

Spredning og identifikasjon
---------------------------

Jamnakulturen er identifisert med de sene urindoeuropeere i Kurgan-hypotesen til arkeologen Marija Gimbutas, og betraktes således som en kandidat for opprinnelsessted («urhjem») for det indoeuropeiske språket, sammen med foregående Sredny Stog-kulturen.

Jamnakulturen er blitt antatt å ha sitt opphav i sentrum av Volga-baserte Khvalynsk-kulturen og Sredny Stog-kulturen som var basert sentralt ved elven Dnepr. I dens vestlige retning ble kulturen avløst av katakombekulturen; i øst av Poltavka-kulturen og Srubna-kulturen.

Kulturgjenstander
-----------------

Fra samlingen til museet Eremitasjen i St. Petersburg|  |  |  |  |

Referanser
----------

1. ↑  Fortson, Benjamin W. (2004): *Indo-European Language and Culture: An Introduction*, Blackwell Publishing, s. 43. Sitat (oversatt): «Yamna-kulturen passer unektelig merkelappen den sene før-indoeuropeiske kulturen»

Litteratur
----------

* Mallory, J. P. (1997): «Yamna Culture» i: *Encyclopedia of Indo-European Culture*, Fitzroy Dearborn.

Portaler: Arkeologi | Historie
**Erik Hørluck Berg** (født 14. november 1964) er en norsk politiker (V) og gårdbruker.

Han er utdannet landbruksøkonom, og er fagsjef i Norsk Landbruksrådgiving Østafjells. Han jobbet deler av 2015 som politisk rådgiver for Venstres Stortingsgruppe, og ble i en uhøytidelig kåring gjort av avisen Nationen plassert som nr 59 og de 100 mektigste i norsk landbruk.

Han har vært leder i Buskerud Venstre fra 2016 og var medlem av kommunestyret i Modum fra 2007 til 2015. Medlem av Venstres Landstyre fra 2011. Medlem av styret i Buskerud Venstre fra 2008. Politisk Nestleder i Buskerud Venstre 2010. Valgkampleder stortingsvalget 2013, og valgkampsekretær kommunevalget 2011. Leder i Modum Venstre fra 2006.

Han var leder i Buskerud Bondelag 2005-2010 (nestleder 1999-2003) og leder av Buskerud Landbruksselskap fra 2006-2010. Leder i Styret for stiftelsen Foss Gård 2009-2013. Leder av stiftelsen Egertorget Matfestival 2009-2010 (som han bidro til å stifte). Var leder av interimsstyret for etableringen av Norsk Landbruksrådgivng Østafjells 2007-2008.

Var i unge dager aktiv i aktiv i Bygdeungdomslaget bl.a. som nestleder i Buskerud 1987-91. Leder av hovedkomiteen for Høstarrangement i 1992, og landstevnet i 1998. Nestleder i European Rally 1993.

Han har vært og er styreleder/medlem er flere selskaper i Norge, Danmark og Ukraina.

Referanser
----------

1. 1 2 3  «Erik Hørlück Berg». *Venstre*. Besøkt 18. august 2020.
2. ↑  «Erik skal gi Stortinget mer fagkunnskap». *www.bygdeposten.no* **(norsk)**. 13. januar 2015. Besøkt 18. august 2020. «Hørluck Berg har fått permisjon fra sin jobb som fagsjef hos Norsk Landbruksrådgivning østafjells for å tiltre stillingen 1. mars. Engasjementet varer til juni.»
3. ↑  «Frykt for mageplask i jordbruksoppgjøret». *Bondebladet*. Besøkt 18. august 2020. «- Så vidt jeg har brakt på det rene, har oppgjøret aldri dominert årsmøtet så mye i alle fall de siste 30 årene, sier leder Erik Hørlück Berg i Buskerud Bondelag til Bondebladet.»
En rett sirkulær kjegle og en skjev kjegle
**Kjegle** (trolig via dansk *kegle*, fra middelnedertysk *kegel*, «kjegle, stokk») eller **konus** (fra latin *conus*, av gresk *konos*, «kjegle») er en tredimensjonal geometrisk form som består av en grunnflate som samles i et punkt (*apeks*) over flaten. Grunnflaten kan ha form som en sirkel eller ellipse. Den kan også være enten rett eller skjev. Teknisk sett kan grunnflaten ha andre former enn en sirkel, for eksempel vil en kvadratisk base gi en pyramideform, men det er mest vanlig at basen er sirkulær.

En rett sirkulær kjegle kan tenkes frembrakt når en rettvinklet trekant dreier seg om en av de rette sidene. En hvilken som helst kjegle kan tenkes frembrakt når en linje står stille i den ene enden og beveger seg langs en sirkel eller ellipse i den andre enden.

Formler
-------

Volumet V av et kjegle er en tredjedel av bunnflatearealet b multiplisert med høyden h (den vinkelrette avstanden fra basen til spissen).

{\displaystyle V={\frac {1}{3}}bh}
Volumet av en sirkulær kjegle regnes altså ut med følgende formel:

{\displaystyle V={\pi r^{2}h \over 3}}
der *r* = radius og *h* = høyde.

Overflaten av en sirkulær kjegle regnes slik:

{\displaystyle O=\pi rs+\pi r^{2}\,}
der *r* = radius og *s* = lengden fra sirkelen til apex:

{\displaystyle s={\sqrt {r^{2}+h^{2}}}}
Et kjeglelegemes massesenter er 1/4 av høyden til aksen.

Se også
-------

* Kjeglesnitt

Referanser
----------

1. ↑  kjegle, *NAOB*
2. ↑  «konus», *NAOB*
3. ↑  «apeks», *NAOB*

Eksterne lenker
---------------

* (en) Cones – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
* Weisstein, Eric W.: «Cone», *MathWorld*
* Weisstein, Eric W.: «Double Cone», *MathWorld*
* Weisstein, Eric W.: «Generalized Cone», *MathWorld*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** MathWorld **·** GND **·** NKC
 |
**Demaratos**, konge av Sparta fra 515 til 491 f.Kr. av eurypontidelinjen, etterfulgte sin far Ariston. Som konge var han hovedsakelig kjent for sin motstand til den andre spartanske kongen, Kleomenes I.

Da Kleomenes forsøkte å gjøre Isagoras til tyrann i Athen, forsøkte Demaratos uten å lykkes å ødelegge hans planer. I 501 f.Kr. var Aegina en av statene som gav symbolene på underkasting (*jord og vann*) til Persia. Athen appellerte umiddelbart til Sparta om å straffe denne handlingen, og Kleomenes krysset over til øya for å arrestere de som var ansvarlig for den. Hans første forsøk mislyktes på grunn av innblanding fra Demaratos som gjorde sitt beste for å bringe Kleomenes i vanry hjemme.

Som hevn ba Kleomenes Leotykidas II, en slektning og personlig fiende av Demaratos, om å kreve tronen på grunnlag av at Demaratos egentlig ikke var Aristons sønn, men av Agetos, hans mors første ektemann. Kleomenes bestakk orakelet i Delfi til å dømme til Leotykidas fordel, og han ble konge i 491 f.Kr.

Etter avsettelsen av Demaratos besøkte Kleomenes øya Aegina på nytt fulgt av sin nye kollega Leotykidas, tok ti av de ledende borgerne og leverte dem til Athen som gisler.

Da han abdiserte, ble Demaratos tvunget til å flykte. Han reiste til hoffet til den persiske kong Dareios som gav ham byene Pergamon, Teuthrania og Halisarna hvor hans etterkommere fremdeles styrte på begynnelsen av det 4. århundre.

Han fulgte Xerxes I i sin invasjon av Hellas i 484 f.Kr. og skal ha advart Xerxes mot å undervurdere spartanerne før slaget ved Thermopylene:

«*Det samme gjelder spartanerne. En mot en er de så gode som noen i hele verden. Men når de kjemper som en enhet, er de de beste av alle. For selv om de er frie menn, er de ikke helt frie. De aksepterer loven som sin herre. Og de respekterer denne herren mer enn noen undersåtter respekterer deg. Uansett hva han beordrer, gjør de det. Og denne kommandoen endres aldri: Den forbyr dem å flykte i slag, uansett hvilket antall fienden har. Han krever at de skal stå fast, erobre eller dø. O konge, dersom det virker som om jeg snakker tåpelig, er jeg fornøyd med å fra nå forbli stille. Jeg snakker bare nå fordi du beordrer meg. Jeg håper at alt ender nøyaktig slik du ønsker.*» (Herodot vii)

Litteratur
----------

* Xenofon Anabasis, ii. j. 3, vii. 8. 17; Hellenica, iii. I. 6
* Athenaeus i. 29 f
* Herodot v. 75, vi. 50-70, vii ;
* Pausanias iii. 4, 3-5, 7, 7-8;
* Diodorus xi. 6;
* Polyaenus ii. 20;
* Seneca den yngre, De benefici-is, Vi. 31, 4-12

Eksterne lenker
---------------

* Demaratos om den spartanske livsstilen Arkivert 5. august 2004 hos Wayback Machine.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Artiston** | **Konge av Sparta**(ca. 515 f.Kr.–ca. 491 f.Kr.) | Etterfølger:**Leotykides** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie
 |
**Bernardino Poccetti**, også kjent som **Barbatelli**, **Bernardino dalle facciate** og **Bernardino dalle grottesche** (født 26. august 1548, død 10. oktober 1612), var en manieristisk maler fra Firenze, Italia.

Liv og verk
-----------

Poccetti tilhørte familien Barbatelli, og hans opprinnelige arbeid var dekorasjon av fasader og tak, noe hans kallenavn antyder. Han utmerket seg dels i å dekorere fasader med fantastiske skikkelser og medaljonger og dels i å male takarabesker og vakre detaljmotiv. Fra 1570 var han medlem av Firenzes laug for dekoratører, *Accademia del Disegno*. Poccettis første arbeidsplass var hos Michele Tosini, og han deltok i utsmykkingen av *Chiostro Grande* i *Santa Maria Novella* i 1580-årene. Mellom 1583 og 1585 hjalp han til med freskene i Palazzo Capponi, og videre fullførte han fresker i *San Pier Maggiore* i San Pierino. 

I 1592-1623 arbeidet han med fresker som gjenga *San Brunos liv og død* i *Certosa di Val d'Ema*, men han arbeidet også for andre karthusiske klostre i Pisa og Siena. Freskene som anses for å være hans mesterverk, befinner seg i *Cappella del Giglio* (*Cappella Neri*, 1599) i *Santa Maria Maddalena dei Pazzi*. Hans senere arbeider plasserer ham blant reformatorene fra Firenze, som et medlem av gruppen som kaltes *Contra-Maniera* sammen med Santi di Tito, Domenico Cresti (Il Passignano), Lodovico Cigoli,  Jacopo Chimenti da Empoli, Andrea Boscoli og Gregorio Pagani. Disse kunstnerne overøste den akademiske manierismen fra den tiden med naturalisme.

Andre arbeider
--------------

* Palazzo Usimbardi (nå Palazzo Acciaiuoli, 1603)
* Santissima Annunziata, Pistoia (1601)
* Sant'Antonios kloster i San Marco, Firenze (1602)
* «Massakren av de uskyldige», *Ospedale degli Innocenti*, Firenze (1610)

Referanser
----------

1. ↑   Archive of Fine Arts, cs.isabart.org, abART person-ID 26973, besøkt 1. april 2021[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Discogs, Discogs artist-ID 5637768, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Union List of Artist Names, ULAN 500009857, utgitt 1. desember 2017, besøkt 25. oktober 2018[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Freedberg, Sydney J.: *Pelican History of Art*, Penguin Books Ltd 1993. Kapittel: «Painting in Italy», 1500-1600; sidene 627-629.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Bernardino Poccetti – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

  

Portal: Kunst

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Deutsche Biographie **·** Kunstindeks Danmark **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** ULAN **·** NLA **·** ICCU **·** BNE **·** KulturNav **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Monthly Review Press** er et amerikansk forlag som er knyttet opp mot tidsskriftet Monthly Review. Bakgrunnen var at forfatteren og journalisten I.F. Stone hadde skrevet boka *Hidden History of the Korean War* i 1952, men ikke funnet noen utgiver. Paul Sweezy og Leo Huberman, som fire år tidligere hadde grunnlagt Monthly Review tok på seg å gi ut boka. I årene som fulgte ga forlaget ut flere bøker som brøt med kaldkrigskonsensusen, deriblant Paul A. Barans *The Political Economy of Growth* og den tidligere FN-arbeideren William Hintons *Fanshen*, en bok som var basert på en rekke notater han var blitt fratatt av grensevakter på grensa til USA og som han brukte flere år på å få tilbake.

Etter at Huberman begynte å få helseproblemer ble Harry Braverman hentet inn som forlagsredaktør. Braverman sto også bak forlagets største salgssuksess, *Labor and Monopoly Capital*, som kom i 1974. I årene frem til Braverman døde i 1976 økte Monthly Review Press utgivelseshastigheten kraftig. I forbindelse med den radikale bølgen som rullet frem, særlig i akademiske miljøer, ble forlaget en av de fremste leverandørene av kritisk litteratur. Både tidligere uoversatte eller utilgjengelige eldre verker av forfattere som Rosa Luxemburg, Nikolaj Bukharin, Karl Korsch og Christopher Caudwell og nyere litteratur av radikale skribenter som Che Guevara, Eduardo Galeano, André Gunder Frank, Daniel Guerin, Samir Amin, Louis Althusser, Charles Bettelheim og Kwame Nkrumah ble gitt ut i løpet av Bravermans tid.

Etter Braverman overtok Jules Geller, som i sin tur ble etterfulgt av Susan Lowes. I dag har ikke forlaget noen enkelt forlagsredaktør, men drives, som før Bravermans tid, av det kollektivet som lager tidsskriftet Monthly Review. Utgivelseshyppigheten er ikke like stor som i storhetstiden, men fortsatt gis det jevnlig ut bøker med temaer som imperialisme, økologi/miljøvern og aktuelle hendelser. Forlaget har også nylig gitt ut en samling intervjuer med Venezuelas president Hugo Chávez og et hittil ukjent filosofisk verk av Nikolai Bukharin.

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN
 |
Dotoe-fanen: Chushi Gandruks flagg. Det ene sverdet står for fryktløshet, det andre brenner og står for boddhisattva Manjusris visdommens sverd. 
**Chushi Gangdruk** (tibetansk: ཆུ་བཞི་སྒང་དྲུག་; Wylie: *Chu-bzhi-sgang-drug*) er en tibetansk geriljabevegelse som oppstod i det sentrale Tibet i 1950-årene for å bekjempe Folkerepublikken Kinas anneksjon av Tibet. 

Bevegelsen ble grunnlagt i Lhoka i 1958 for å fordive Folkets frigjøringshær fra Tibet og bestod av etniske tibetaner fra Kham og Amdo, som hadde flyktet unna jordreformene i sine hjemregioner. Bevegelsens navn betyr «fire elver og seks fjellkjeder», som siktet til elver og fjell i Kham-regionen. De fire elvene er Salween, Yangtze, Mekong og Gulelven, og de seks fjellkjedene er Ngul Dza Zhamo Gang, Por bor Gang, Mi ngya Rawa Gang, Tshawa Gang, Markham Gang og Marzha Gang.

Under det tibetanske opprøret i 1959 kom bevegelsen til å lede motstanden mot det kinesiske styret i det sentrale Tibet. Motstanden fortsatte etter 1960 fra baser i den nepalske regionen Mustang. Bevegelsen mottok en viss støtte fra CIA, men den ble avsluttet i 1974 i samband med tilnærmingen mellom USA og Kina.

Referanser
----------

1. ↑  «chushigangdrug.ch über die Dotoe-Fahne». Arkivert fra originalen 4. april 2015. Besøkt 13. juli 2015.
2. ↑  Shakya, s. 489, n. 15.

Litteratur
----------

* Knaus, John Kenneth (1999): *Orphans of the Cold War: America and the Tibetan struggle for survival*. New York: PublicAffairs. Libris 6910465. ISBN 1-891620-18-5
* McGranahan, Carole. (2010): *Arrested histories: Tibet, the CIA, and memories of a forgotten war*. Durham, N.C.: Duke University Press. Libris 12162704. ISBN 0-8223-4751-2
* Tsering Shakya (1999): *The dragon in the land of snows: a history of modern Tibet since 1947*. London: Pimlico. Libris 5489242. ISBN 0-14-019615-3 (hft. Penguin Compass, 2000)

Eksterne lenker
---------------

* Chushi Gangdruks offisielle webside
*Se DS Automobiles for bilmerket* 
**Citroën DS** (1955–75) er en familiebil fra franske Citroën. Bilen ble gjerne omtalt som «padda».

Den var tegnet av italienske Flaminio Bertoni (1903–64) og franske André Lefèbvre (1894–1964).

**DS19** (1955–69) etterfulgte Citroën Traction Avant (1934–57) og arvet dens 1,9 liters motor, mens **DS21** (1965–) hadde en litt større motor på 2,2 liter(2175cc). **DS23** kom i 1973 med 2,35 liters (2347cc) motor. Ellers kom den som stasjonsvogn (**Break/Familiale**), i forlenget utgave (**Pallas**) og uten tak (**Chapron convertible**).

Enklere og rimeligere varianter var **ID19** (1957–69) og **D** (1970–75). Fra 1967 kom de med frontlykter som svingte i samme retning som framhjulene.

Av nesten 1,5 millioner solgte biler ble rundt 5 000 solgt i Norge, der norsk entusiastklubb ble stiftet i 1984.

* 1967 ID 19 B 1967 ID 19 B
* 1973 DS 20 1973 DS 20
* 1971 D Special 1971 D Special
* 1974 DS 23 Safari 1974 DS 23 Safari
* 1961 DS 19 1961 DS 19
* ID dashboard ID dashboard

* (en) Citroën DS – kategori av bilder, video eller lyd på Commons

Referanser
----------

1. 1 2  Introduksjon til Citroën DS/ID fra Norske DS-klubben.
**Jensens Bøfhus** er en dansk restaurantkjede med 34 restauranter i Danmark, ni i Sverige, én i Norge og én i Tyskland. I Danmark er der én eller flere restauranter i de fleste større byer. Virksomheten, som formelt heter Danske Familierestauranter A/S, omsetter for mere enn 700 millioner kroner i året og beskjeftiger over 1 700 ansatte. Jensen’s Bøfhus har mere enn fem millioner gjester årlig.

I Sverige er der restauranter i Borås, Malmö, Jönköping, Örebro, Västerås, Göteborg og to i Stockholm. I 2007 åpnet Jensen’s Bøfhus i Lübeck i Tyskland. Den heter bare Bøfhus. Kjeden planlegger å åpne flere restauranter i Tyskland.

Kjedens historie begynte i 1984 med restauranten Bøf España i Århus. Navnet ble i takt med ekspansjon i 1990 endret til Jensen’s Bøfhus. På det tidspunkt hadde kjeden fire restauranter i Danmark. Navnet refererer til stifterens, Palle Skov Jensens, etternavn. Kjeden insisterer på å stave restaurantenes navn *Jensen’s Bøfhus* i stedet for det korrekte Jensens Bøfhus, formentlig for å virke internasjonalt orientert. Omkring årtusenskiftet begynte firmaet å selge produkter i detaljhandelen: spareribs, sauser og coleslaw-salat – alle under navnet Jensen.

Kjedens hovedkontor ligger ved Fruens Bøge i Odense ved en av kjedens restauranter.

Referanser
----------

1. ↑  Jensen vil sælge bøffer i Tyskland, erhverv på nettet 6. juni 2007 Arkivert 9. februar 2008 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Jensens Bøfhus – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

Portal: Danmark
**Citroën BX** er en bilmodell fra den franske bilprodusenten Citroën, produsert mellom 1982 og 1994. Totalt 2 315 739 eksemplarer ble bygget av modellen. Kombiutgaven ble tatt ut av produksjon i 1993 da Citroën Xantia ble lansert, mens stasjonsvognmodellen ble produsert frem til 1994.

Historie
--------

Citroën BX ble lansert under Eiffeltårnet i Paris i 1982, og var noe radikalt designet sammenliknet med sine konkurrenter, noe man enkelt legger merke til ved å sammenlikne BX med andre populære modeller i samme klasse. BX var ment som etterfølger til den populære Citroën GS, som i størrelse var noe mindre enn BX. Da BX gikk ut av produksjon ble den erstattet av to ulike modeller, den mindre Citroën ZX og den større Citroën Xantia.

kombiutgaven var designet av Marcello Gandini hos Bertone, sterkt inspirert av den britiske konseptbilen Reliant FW11 fra 1977 og konseptet Volvo Tundra fra 1979, som også var designet av Bertone. BX var en av de første modellene som dro fordeler av den nylige fusjonen av Peugeot og Citroën i 1976, og plattformen var delt med den mer konvensjonelle Peugeot 405 som ble lansert i 1987.

Også drivverket var hentet fra Peugeot. BX var utstyrt med XY, TU og XU-seriene av bensinmotorer i 1,4 liter, 1,6 liter og 1,9 liters størrelse (en 1,1 liters motor, svært uvanlig i en bil av denne størrelsen, var tilgjengelig i Italia, Portugal og Hellas). Fra 1983 var BX tilgjengelig med dieselmotor.

I 1986 ønsket Citroën å delta i World Rally Championship (WRC), og det ble i den forbindelsen utviklet 20 spesialeksemplarer av BX som skulle delta i konkurransen. Modellene fikk navnet BX4TC EVO og deltok i 3 løp før Citroën trakk seg ut av sirkuset.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Citroën BX – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | NKC
 |
**Emma Jensine Kolstad Costello** eller **Emma Jensine Bremer** (født **Emma Jensine Olsen** 7. mai 1886 i Nes på Vega, død 20. april 1973 i Devon, England) var en norsk maler og skredder, og hennes kunstverk var ofte portretter og figurmaleri.

Biografi
--------

Costello var født og oppvokst i Nes på Vega i Helgeland, og var døpt i Vega kirke 18. juli 1886. Hennes foreldre var fisker Ole Olsen (f. 1855) og Oline Kristiansen (f. 1857).

Hun emigrerte muligens fra Vega til Belgia i 1907, dog av ukjent grunn.

Hun bodde noe i USA før hun flyttet til England, hvor hun studerte ved Heatherley School of Art i London. I løpet av denne tiden bodde hun hos en familie i Wandsworth og jobbet som skredder på siden. Hun malte portretter og figurmaleri, for det meste med oljemaling, og hadde flere utstillinger. 

I 1911 giftet hun seg med James Joseph Costello (f. 1881, d. 13. mars 1952) i Wandsworth.

Fra 1936 til 1938 hadde hun utstillinger i Parisersalongen i Paris. Hun hadde også utstillinger sammen med det britiske Royal Institute of Oil Painters, Society of Women Artists, National Society of Painters, Sculptors and Gravers. Costello bodde en stund på Ilford i Essex, så senere Exmouth i Devon.

I 1973 ble hun begravd i samme grav som sin avdøde ektemann på kirkegården «St. Margaret and St. Andrew's Churchyard» i Littleham i Exmouth.

Verk (utvalg)
-------------

* «*Portrait of Jacques*»
* «*The Corsican*»
* «*Nature Morte – Eels*»
* «*Three women*» (1964)

Referanser
----------

1. 1 2   www.artbiogs.co.uk[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2  Wika, Haakon O. (1977). *Vega bygdebok. 3*. Mosjøen, Vega. s. 335.
3. ↑  «Find A Grave Index». Besøkt 12. juni 2021.
4. 1 2  David Buckman (2006). *Artists in Britain Since 1945 Vol 1, A to L*. Art Dictionaries Ltd. ISBN 0 953260 95 X.
5. ↑  Brian Stewart & Mervyn Cutten (1997). *The Dictionary of Portrait Painters in Britain up to 1920*. Antique Collectors' Club. ISBN 1 85149 173 2.
6. 1 2  «James Joseph Costello (1881-1952) - Find A Grave...». *www.findagrave.com* **(engelsk)**. Besøkt 12. juni 2021.
7. 1 2  *Benezit Dictionary of Artists Volume 4 Cossintino-Dyck*. Editions Grund, Paris. 2006. ISBN 2 7000 3074 5.
8. 1 2  Grant M. Waters (1975). *Dictionary of British Artists Working 1900–1950*. Eastbourne Fine Art.
9. 1 2 3  «Jensine Costello | Artnet». *www.artnet.com*. Besøkt 12. juni 2021.
10. ↑  «Jensine Costello (Artist) | LoveAntiques.com». *www.loveantiques.com* **(engelsk)**. Besøkt 12. juni 2021.
**Hans Faye-Lund** (født 21. februar 1919, død 14. mars 1989) var en norsk forfatter. 

Hans var sønn av Hans Eriksen Faye-Lund (1879–1965) og Astri Grüner (1893–1982). Faren var hovedkasserer i Statens pensjonskasse. Hans giftet seg i 1945 med Ingjerd (Vessa) Ek (1924–2005).

Efter Treiders handelsskole 1941 tok han 1. juridikum i 1945. Frem til 1950 hadde han diverse jobber, men fra 1950 til 1957 var det fast jobb i United press. Så var han redaktør i et ukeblad i fire år, før han gikk over til frilans.

Han skrev ungguttebøker om Falken. Humorboken *Blank i lakken* ble filmatisert under tittelen *Sønner av Norge kjøper bil* i 1962. 

Faye-Lund oversatte også en god del bøker i krimbransjen.

Bibliografi
-----------

* Faye-Lund, Hans (1960). *Blank i lakken*. Oslo: Gyldendal.
* Faye-Lund, Hans (1961). *Oss kompiser imellom*. Oslo: Nasjonalforl.
* Faye-Lund, Hans (1981). *Blodige bilspor*. Oslo: Bladkompaniet. ISBN 8250911245.

Referanser
----------

1. ↑   LIBRIS, libris.kb.se, utgitt 26. mars 2018, besøkt 24. august 2018[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Hans Faye-Lund hos geni.com.
3. ↑  Faye-Lund, Hans i *Studentene fra 1939*, utgitt 1964.

Eksterne lenker
---------------

* Hans Faye-Lund i IMDb

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister **·** BIBSYS **·** Geni **·** VIAF **·** ISNI **·** LIBRIS
 |
**Johan Ernst Mowinckel** (født 23. mai 1759 i Bergen, død 26. mars 1816 i Bergen) var en norsk kjøpmann og konsul.

Han var sønn av kjøpmann Johan Ludwig Mowinckel, opprinnelig fra Hannover i Tyskland, og var oldefar til Johan Ludwig Mowinckel og Agnes Mowinckel, samt tippoldefar til Sigmund Mowinckel og Randi Vibe Selmer Mowinckel (1892-1984). 

Mowinckel begynte som junge ved Det norske Kontor i Bergen i 1774. I 1776 avla han geselleksamen. Han var handelsforvalter i sjøstuen i Engelgården 1778–1783, og løste borgerskap i byen som kjøpmann og krambodhandler i 1784. Mowinckel etablerte handelshuset Mowinckel & Co. med krambod, bondehandel og bolig i Strandgaten og med pakkboder i Sandviken. Virksomheten omfattet nordlandshandel, bondehandel, fiskeeksport og import av korn, salt med mer.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Johan Ernst Mowinckel i Norsk biografisk leksikon

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Prabook **·** Historisk befolkningsregister
 |
**Hans Fredrik Bang** (født 31. mai 1943, død 24. juni 2009) var ordfører i Nannestad kommune fra 1995 til 2007. Han kom inn i kommunestyret i 1991, og ved valget i 1995 gjorde Senterpartiet et godt valg og fikk ordføreren. Det var den første borgerlige ordføreren i bygda på 50 år, og Bang hadde støtte fra de andre ikke-sosialistiske partiene. I 2003 ble det rød-grønn allianse og Bang fortsatte som ordfører også den perioden. Men ved valget i 2007 stilte han ikke til gjenvalg.

Det skjedde mye i Nannestad kommune i hans tid som ordfører. Vedtaket om å gjøre Gardermoen flyplass til hovedflyplass var gjort, og vertskommunen fikk en helt ny situasjon. Skolene og sykehjemmet ble rehabilitert og bygget ut. Det ble bygget ny barneskole, nye barnehager og biobrenselanlegg. Nannestad videregående skole ble etablert, det ble etablert miljøgate i Maura og Rv 120 og Rv 35 ble utbedret. Deler av kommunen fikk også klokakkanlegg i denne tiden. Selv om ikke alle tiltak var i kommunal regi, hadde Bang en stor jobb med å skaffe økonomi for den kommunale utbyggingen, noe som førte til at man i kommunen i ettertid har omtalt finansieringen som Bang-midlene.

I januar 2009 ble han syk og døde etter et halvt års sykeleie.

Kilder
------

* Cato Sand, Arnfinn M. Økern og Kari Fossum Tangen: *Minneord: Hans Fredrik Bang*. Aftenposten Kultur torsdag 16. juli 2009 side 12.

Minneordet finnes på Senterpartiets sider: Til minne om Hans Fredrik Bang[*død lenke*]
* Ordfører Bang er død. Artikkel i Romerikes Blad
**Romsdalslån** er en tradisjonell bygningstype i Romsdal, en loftstue og en romsdalsk variant av den opprinnelige trønderske låntradisjonen (trønderlån). Det er kort og generelt beskrevet en ganske lang bygning med inngang og kjøkken midt i, på hver side var det stue og kammers. Lengden på bygget varierer. Romsdalslån har et klassisistisk utseende fordi vinduene er ordnet i par og grupper, plassert rett over hverandre. Døren på framsiden kunne ha en dekorativ innramming. Selv en romsdalslån kan ha en lang historie med flere påbygg, har de fleste et harmonisk og helhetlig utseende. Vanligvis var hele bygningen bordkledd, men det finnes hus som er borkledd bare på en eller to av veggene, enten *den mest synlige* eller *den mest værutsatte* veggen. 

Det tidligste utgangspunktet for en romsdalslån var en røykestue (en etasje). Senere har bygningen etter inspirsajon fra trønderlån blitt utvidet. Skorsteinsildstedet gjorde det mulig å bygge i to etasjer (loftstue). En romsdalslån består av flere seksjoner, eller «tømmerkasser», alle mer eller mindre kvadratiske. Dette fordi de ble bygd som tømmerhus og tømmerstokkene har en begrenset lengde. Lengden på en romsdalslån varierer alt etter antall seksjoner. 

Kjelleren var ikke større enn nødvendig. I framkant (framsiden) av huset var den i bakkenivå. Den kunne være bare under en del av bygningen, den inneholdt vanligvis en grovkjeller og en potetkjeller (matkjeller). Murene var vanligvis tykke og bygd med gråstein fra stedet. De var tørrmurt og laget slik at ingen steiner var gjennomgående. Dette bidro til å holde kjelleren frostfri. Kjellerne hadde opprinnelig (vanligvis) jordgulv, men de fleste romsdalslån har nok fått støpt gulv. 

Midt i bygget var en ganske kvadratisk seksjon, delt i husets lengderetning, til et inngangsparti og et kjøkken. Kjøkkenet var størst og noen hadde et tilbygg på kjøkkenet, et utbygg i en etasje. Det var vanligvis egen kjøkkenutgang. Inngangspartiet hadde trapp til andre etasje. På den ene eller på hver side var en ny ganske kvadratisk seksjon, også delt i husets lengderetninig til et kammers og en stue. Stuen vendte framover (?solsiden), kammerset lå på baksiden og omtales som bakkammers. På ene endeveggen var det ikke uvanlig å bygge på et stabbur eller et vedskjul. Ofte var det ikke dør mellom disse inne i huset. Taket på dette utbygget gikk ofte andre veien enn på hovebygget. 

Det kan finnes en forskjell på en romsdalslån ute på kysten og inne i fjordene. Kystklimaet er værhardt og det forekom asymmetriske gavler. Taket på den ene siden fortsatte over et enetasjes tilbygg (sval) i hele husets lengde.

Litteratur
----------

* Schistad, Ole Lind. 1975. *Arkitektoninisk kartleggeing av den eldre bebyggelse i Møre og Romsdal.* Møre og Romsdal Arkitektforening. 172 sider.
* Sylthe, Christ Allan. 2005. *Påbyggskikk i Romsdal.* i *Kulturminnevern gjennom 30 år.* Fortidsminneforeningen, Romsdal avdeling. side 42-49. ISBN 82-90052-71-5
**Citizens United** er en konservativ ikke-statlig organisasjon i USA. Nåværende president og styreformann er David Bossie. Citizens United vant over Federal Election Commission i USAs høyesterett i saken Citizens United v. Federal Election Commission om valgkampfinansiering. Utfallet åpnet opp for etableringen av «Super PACs», uavhengige politiske handlingskomiteer som er unntatt de tradisjonelle reguleringene om valgkampfinansiering.

Citizens United beskriver sin misjon å kjempe for å gjenvinne «borgernes kontroll» over de politiske myndighetene og å «hevde amerikanske verdier er begrenset myndighetsutøvelse, næringsfrihet, sterke familier, og nasjonal suverenitet og sikkerhet.» For å oppfylle målet, nytter Citizens United ulike markedsføringsmetoder, blant annet TV-reklamer og finansiering av helaftens dokumentarer som passer inn i deres diskurs.

Referanser
----------

1. ↑  About Citizens United Arkivert 12. august 2010 hos Wayback Machine. CitizensUnited.org

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN
 |
**Romsdalsaksen** er et foreslått alternativ til Møreaksen. Møreaksen anbefales av Statens vegvesen som ferjefri E39 mellom Ålesund og Molde.[] Romsdalsaksen foreslås å gå fra Vikebukt ved Tresfjorden via øya Sekken, via Nesjestranda og på en ny forbindelse over Fannefjorden.

Tilhengere av Romsdalsaksen argumenterer med at det er en miljøvennlig flat trasê i åpent landskap, og tilhengerne argumenterer med at det er rimeligere i både investering og levetidskostnader.

Mellom Vikebukt og Sekken foreslås en flytebru på 3,1 km. Fjorden er 450 meter dyp, for dypt for undersjøisk tunnel og for pilarer. 3100 m er for langt for hengebru så alternativet blir flytebru. Mellom Sekken foreslås flere alternativer med bruer eller tunneler.

Romsdalsaksen foreslår å legge E39 utenom Molde sentrum. Det argumenteres med at dette kan bidrag til et bedre miljø for byens innbyggere.

Romsdalsaksen AS ble stiftet 10. jan. 2017, har gjort 3.part vurderinger av kostnader og konsept, og har fått stor tilslutning blant befolkningen rundt Romsdalsfjorden. Spesielt i Vestnes, Rauma, Molde og på Nordmøre. Utover 2018 jobbes det med å få utarbeidet en sammfunnsnytteanalyse som ennå mer vil vise fortrinnene med Romsdalsaksen.

Norconsult gjorde i 2021 på oppdrag fra vegvesenet en ny gjennomgang av mulige fjordkryssinger med sammenligning av Møreaksen og Romsdalsaksen.

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑  Tovan, Terje (19. juni 2014). «Derfor må E39 legges utenom Molde». *rbnett.no*. Besøkt 12. juli 2018.
3. ↑  Norconsult, E39 Ålesund-Bergsøya. Tilleggsutredning Møreaksen og Romsdalsaksen. Statens vegvesen. 2021.
**Johan Hovstad** (født 12. august 1896 i Singsås, død 8. januar 1959 i Oslo) var en norsk skolemann, forfatter, oversetter og organisasjonsbygger. Han arbeidet som lektor ved Orkdal landsgymnas, rektor ved Flekkefjord gymnas og lektor ved Sinsen høyere skole.

Hovstad ble cand.philol. i 1927, med hovedfag i norsk, basert på oppgaven *Stadnamn frå Singsås*. I 1945 ble han dr.philos. med avhandlingen *Mannen og samfunnet : Studiar i norrøn etikk*, som kom i populærutgave i 1948: *Heim, hov og kyrkje : Studiar i norrøn etikk*. Han oversatte flere sagatekster til nynorsk for serien *Norrøne bokverk*.

Hovstad var med og stiftet Human-Etisk Forbund i 1956, sammen med Kristian Horn og Gabriel Langfeldt. Han argumenterte tidlig for betegnelsen human-etikk, og i striden om navnet på forbundet advarte han mot å bruke begrepet humanisme, ettersom også religiøse trosretninger kan bære en sterk humanisme i seg, ikke minst kristen tradisjon. Slik stilte han seg mer forsonende til det religiøse enn mange andre i forbundet, og erklærte seg selv som agnostiker. Han var ivrig talsmann for en universell moral og varm tilhenger av verdensføderalismen, i Norge representert gjennom organisasjonen En Verden. I den sammenheng stod han i kontakt med internasjonalt ledende humanister som Julian Huxley og Bertrand Russell. Ved Sinsen høyere skole satte han i gang et omfattende reformprosjekt, der han trakk politiske og etiske spørsmål inn den daglige undervisning.

Bibliografi
-----------

* *Mannen og samfunnet. Studiar i norrøn etikk* (1943). Oslo: Det norske Samlaget.
* *Rett og moral borgarar og nasjonar imellom* (1947). Oslo: Tanum.
* *Heim, hov og kyrkje. Studiar i norrøn etikk* (1948). Oslo: Det norske Samlaget.
* «Uppseding til fred», *Norsk Pedagogisk Tidsskrift*, 1929.
* «Uppsedinga og fredsarbeidet», *Norsk Pedagogisk Tidsskrift*, 1932.
* «Human og religiøs etikk», *Norsk Pedagogisk Tidsskrift*, 1934.
* «Statsmoral og individuell moral», *Syn og Segn*, 9/1946.
* «Pasifisme, kristendom og verdsføderalisme», *Syn og Segn*, 4/1950.
* «Mot etisk universalisme», *Samtiden*, 1954.
* «Human-etikk og religion», *Dagbladet*, 20.04.1956.
* «Albert Schweitzer og norsk kulturdebatt», *Dagbladet*, 30.08.1956.
* «Naturrett – historisme, faktum og verde», *Vinduet*, 1956.
* «Human-etikk og verdinihilisme», *VG*, 08.11.1956.
* «Ein trudomens forsvarar», *Arbeiderbladet*, 31.12.1956.
* «Human-etikk og radikalisme», *Dagbladet*, 31.10.1957.
* «Stat og kyrkje», *Arbeiderbladet* 27.03.1958.
* «Problemet Gud», *Syn og Segn*, 2/1958.
* «Rasjonal-humanistisk etikar og spekulativ teolog», *Syn og Segn*, 3/1958 (anmeldelse av Knut Erik Tranøy: «Thomas Aquino som moralfilosof»).

Litteratur
----------

* Paul Knutsen !2006). *Livet før døden. Human-etisk forbund 1956–2006*. Oslo: Humanist forlag.
* «Johan Hovstad død». *VG*, 9. januar 1959
|  |
| --- |
| **Buskerud Bandykrets** |
| **Stiftet:** | **1. desember 1925** |
| **Adresse:** | c/o Idrettens hus – Marienlyst.
Schwartsgate 6 |
| **Postnr:** | 3043 |
| **Poststed:** | Drammen |
| **Leder:** |  |

**Buskerud Bandykrets** (stiftet 1. desember 1925 som *Drammen og Omegn Ishockeykrets*) er en av kretsene i Norges Bandyforbund. Kretsen organiserer idrettene bandy, innebandy og landhockey i Buskerud fylke, samt Sande i Vestfold.

Stiftelsen
----------

*Drammen og Omegn Ishockeykrets* ble stiftet 1. desember 1925 på Central hotell i Drammen av representanter for klubbene Drafn, Drammens Ballklubb, Mjøndalen og Skiold. Reidar Mjelva, Drafn, ble kretsens første formann. Allerede året etter ble navnet endret til *Buskerud Ishockeykrets*, og da idretten i Norge i 1929 endret navn til bandy, fikk kretsen dagens navn *Buskerud Bandykrets*.

Meritter
--------

Flere klubber tilknyttet Buskerud Bandykrets hører til de mest suksessrike klubbene i norsk bandy. Drafn, Mjøndalen, Skiold, Solberg og Strømsgodset har mellom seg vunnet 50 norgesmesterskap. I innebandy og landhockey har ikke kretsens representanter de samme merittene, men Nor 92 Innebandyklubb har mange sesonger bak seg i eliteserien i innebandy. Drammen Landhockeyklubb representerer kretsen i norsk landhockey.

Klubber i seriesystemet 2013/2014
---------------------------------

### Bandy

| Eliteserien (2013/14) | 1. divisjon (2013/14) | 2. divisjon (2013/14) | 3. divisjon (2013/14) | Eliteserien for damer (2013/14) |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Drammen Bandy | Nordre Sande | Konnerud |  | Nordre Sande/Drammen |
| Mjøndalen | Drammen Bandy 2 | Solberg 2 |  | Solberg |
| Solberg |  | Strømsgodset |  |  |

Litteratur
----------

* Alf Paulsen, red. (1975). *Buskerud Bandykrets gjennom 50 år*. Drammen.
**Choi Suk-jae** (født 7. november 1965), sørkoreansk håndballspiller som deltok i de olympiske leker 1988 i Seoul og 1992 i Barcelona.

Suk-jae vant en olympisk sølvmedalje i håndball under Sommer-OL 1988 i Seoul. Han var målvakt på det sørkoreanske laget som kom på andreplass i håndballturneringen for menn bak Sovjetunionen.

Det var tolv lag som deltok i turneringen. En innledende runde med to grupper med seks lag i hver. Sovjetunionen vant gruppe-A og Sør-Korea gruppe-B og de begge gruppevinnerne var kvalifisert for finalen. Den ble spilt 1. oktober 1988 og resultatet ble 32-25 til Sovjetunionen. Choi Suk-jae spilte alle seks kampene i turneringen som målvakt.

Fire år senere, under sommer-OL 1992 i Barcelona, spilte han alle seks kampene som målvakt. Sør-Korea kom på sjetteplass i OL-turneringen.

OL-medaljer
-----------

* Sølv 1988 Sør-Koreas flagg Seoul - Sølv i håndball, menn Sør-Koreas flagg Sør-Korea

Eksterne lenker
---------------

* (en) Choi Suk-jae – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Choi Suk-jae – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Choi Suk-jae – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

Portal: Korea
**Donald Brian «Don» Bartlett** (født 1. april 1960 i Gander), canadisk curlingspiller som deltok i de olympiske leker 2002 i Salt Lake City.

Bartlett vant en olympisk sølvmedalje i curling under vinter-OL 2002 i Salt Lake City. Han var med på det canadiske laget som kom på andreplass i curlingturneringen for menn bak Norge. De vant semifinalen over Sverige med 6-4 men tapte finalen til Norge med 5-6. De andre på laget var Kevin Martin, Don Walchuk, Carter Rycroft og Ken Tralnberg.

OL-medaljer
-----------

* 2002 USAs flagg Salt Lake City - Sølv Sølv i curling, menn Canadas flagg Canada

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Don Bartlett – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Don Bartlett – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Don Bartlett – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Don Bartlett – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Don Bartlett – World Curling Tour Rediger på Wikidata

* (en) Don Bartlett – World Curling Federation Rediger på Wikidata
**Johan Henrik Spørck** (født 15. juni 1778 i København, død 26. desember 1849 i Fredrikstad) var en norsk offiser. Han var sønn av Christen Ludvig Spørck, fogd på Hedemarken, og Else Kirstine Juul. 1789–1794 var han elev på Landkadetakademiet, ble 1795 kongelig page, og 1796 fenrik ved Søndenfjældske gevorbne Infanteriregiment, som han tilhørte inntil det ble oppløst 1818. Han ble sekondløytnant 1800, premierløytnant 1803.

Etter at underoffiserskolene var blitt opprettet ved de norske regimentene 1804, var Spørck tilknyttet sitt regiments skole på Fredriksten. Han fikk dessuten i oppdrag å organisere Frederikshalds frivillige borgerlige Jægerkorps, som ble opprettet 1807. Under Krigen med Sverige 1808-1809 viste han stor dyktighet og ble anvendt som en slags stabssjef av kommandanten på Fredriksten, oberst Juul. Han deltok i overfallet på Prestebakke 10. juni 1808.

Under Krigen med Sverige 1814 stod Spørck under oberstløytnant Stabells kommando. Med en liten styrke forsøkte han å oppholde den svenske overmakten i Enningdalen og ved Tistedalselva 31. juli og 1. august. Etter krigen fortsatte han sin tjeneste ved regimentets skole. I 1817 ble han adjutant hos kronprinsen, i 1818 kaptein (grad) ved Frederikstenske gevorbne Musketerkorps, i 1819 oberstløytnant og sjef for korpset, i 1823 oberst, i 1828 generaladjutant, i 1832 generalmajor, sjef for generalstaben og førsteadjutant hos kongen. I 1847 ble han kommandant i Frederikstad, hvor han døde. I 1825-26 ledet han den norske delegasjonen i kommisjonen som utredet Grensekonvensjonen av 1826.[]

Kilder
------

* *Dansk biografisk Lexikon*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister **·** VIAF
 |