recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Westye Egebergs gate** (1-7, 2-8) er en gate i strøket Gamle Aker i bydel St. Hanshaugen i Oslo. Gaten har fra 1934 navn etter grosserer Westye Martinius Egeberg (1805–1898). Han eide løkken *Utsikten* eller *Egebergløkken* med eldre løkkebebyggelse på eiendommen Akersveien 24B. Det nåværende «Egebergslottet» på denne eiendommen sto ferdig i 1901 som privat palé for sønnesønnen Einar Westye Egeberg, etter tegninger av arkitekt Halfdan Berle. Det ble ombygget til leiegård omkring 1930.

Gaten går fra Akersveien ved Vår Frelsers gravlund til Telthusbakken ved Gamle Aker kirke. Området kalles fremdeles «Egebergløkka». Westye Egebergs gate ligger på Akerryggen, et høydedrag fra Akersneset der Akershus festning ligger, langs Akersgata gjennom Hammersborg til St. Hanshaugen. 

Mot øst ligger gaten langs skrenten ned mot Maridalsveien med et stort friområde, restene av en stor løkke som allerede på 1700-tallet het *Utsikten*. Nordre del av friområdet mot Telthusbakken brukes til parsellhager. 

I 2005 og 2006 var det sterk motstand fra strøkets beboere mot utbygging med bl.a. boliger vest for den nordlige delen av gaten. I 2006 ble det vedtatt å bygge barnehage på det omstridte området. 

Westye Egebergs gate 3 og 4 sett fra Utsikten Foto: Helge Høifødt 
Gatenr. 1-4 er fire frittliggende syv- og åttetasjers boligblokker med til sammen 259 leiligheter i funksjonalistisk stil, bygget fra 1930 til 1939. Blokkene ligger rundt en åttekantet plass og er synlige fra store deler av byen. De er et tidlig eksempel på så høye bolighus.

Referanser
----------

1. ↑  «Oslo kommune – Bydelsoversikt (W)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.

Kilder
------

* Ole Daniel Bruun (2008). «Westye Egebergs gate 1–4». *Arkitektur i Oslo. En veiviser til byens bygningsmiljø* (2. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 182. ISBN 978-82-573-1945-8.
* Knut Are Tvedt, red. (2010). «Westye Egebergs gate». *Oslo byleksikon* (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 631. ISBN 978-82-573-1760-7.

Eksterne lenker
---------------

* Informasjon fra Aksjon Akerryggen 2005
* Borettslaget Westye Egebergsgate 7c

Portal: Oslo

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Oslo Byleksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
| Basisdata |
| --- |
| Stat: | Sachsen |
| Landkreis: | Niederschlesischer Oberlausitzkreisog Landkreis Görlitz |
| Areal: | 217.02 km² (31.12.2007) |
| Befolkning: | 5 303 *(31.12.2007)* |
| Pr.km²: | 24 innbyggere/km² |
| Internettside: | www.boxberg-ol.de |
| Politikk |
| Forvalter: | Roland Trunsch |

**Forvaltningsfellesskapet Boxberg** var et interkommunalt forvaltningsfellesskap som ble etablert i Fristaten Sachsen, Tyskland, den 1. januar 1992 mellom kommunene Boxberg og den tidligere kommunen Kringelsdorf. Den 1. april 1996 ble Kringelsdorf innlemmet i Boxberg gjennom en kommunesammenslåing.

Den 1. januar 1996 ble kommunen Uhyst en del av forvaltningsfellesskapet; den 1. oktober 2007 ble også Uhyst innlemmet i Boxberg.

I slutten av 1999 ble deretter forvaltningsforbundet Heidedörfer oppløst, og fra dette ble kommunen Klitten tilsluttet forvaltningsfellesskapet Boxberg. Da også Klitten ble innlemmet i Boxberg den 1. februar 2009, opphørte det interkommunale samarbeidet ettersom alle tidligere samarbeidskommuner var blitt innlemmet i Boxberg.
Wetarstredet skiller Wetar og Timor
**Wetar** (33 500 km²) er ei tropisk øy i Bandasjøen som tilhører Indonesia (Sørøst-Asia) og ligger i den indonesiske provinsen Maluku. Øya er størst blant Wetarøyene (også kalt Barat Dayayøene), som er en del av den større øygruppen Molukkene (tidligere kjent som Krydderøyene).

Øya har hovedsakelig løvskoger (tropisk og subtropisk tørr semi-eviggrønn bredbladet løvskog) og regnes med til økoregionen Wallacea. Man regner med at 2/3 av den opprinnelige skogen har blitt avvirket. Bare fragmenter av det naturlige habitatet er tilbake, og selv disse er truet. Faunaen består av en blanding av asiatiske og australasiatiske arter, inkludert en rekke endemiske eller nesten endemiske arter.

Referanser
----------

1. ↑  John Morrison (2001). *Timor and Wetar deciduous forests (AA0204)*. World Wildlife Fund. Besøkt 2016-04-28

Eksterne lenker
---------------

* (en) Wetar – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** GeoNames
 |
St. Mikaels-brønnen av Gabriel Davioud
**Boulevard Saint-Michel** er en 1380 meter lang og 30 meter bred gate som danner grensen mellom 5. arrondissement og 6. arrondissement i Paris. Den begynner ved Place Saint-Michel og slutter ved Avenue de l'Observatoire og Place Ernest-Denis. Den berører *Quartier du Val-de-Grâce* og *Quartier de la Sorbonne* i 5. arrondissement (*Arrondissement du Panthéon*), såvel som *Quartier de la Monnaie* og *Quartier de l'Odéon* i 6. arrondissement (*Arrondissement du Luxembourg*).

Historie
--------

Første del av boulevard frem til Rue Cujas ferdig 11. august 1855 innen rammen av den grundige omgestaltning av Paris foretatt under Baron Haussmann. Fire åer etter, den 30. juli 1859, var man ferdig med arbeidene fom gav gaten dens nåværende forløp.

Det opprinnelige navnet var *Boulevard de Sébastopol-Rive Gauche*. Det nåværende navnet, som viser til Seine-broen Pont Saint-Michel, fikk den på den 26. februar 1867.

Ved byggingen av *Boulevard Saint-Michel* ble mange middelaldergater og -plasser fra 1100-tallet i det gamle *Quartier de Saint-Séverin* sterkt forandret:

* en del av Place du Pont-Saint-Michel
* *Rue de la Harpe* mellom *Boulevard Saint-Germain* og *Place Edmond-Rostand*
* *Rue d'Enfer* mellom *Place Edmond-Rostand* og *Rue de l'Abbé-de-l'Épée*
* *Rue de l'Est* mellom *Rue August-Comte* og *Boulevard du Montparnasse*
* *Rue Serpente* med *Collège de Tours*

Andre forsvant helt og holdent:

* *Rue Mâcon* (eldre navn: *Rue de la Grande-Boucherie* og *Rue de la Vieille-Boucherie*) med det gamle parisiske adelssete for hertugene av Mâcon fra 1100-tallet
* *Rue Poupée* (eldre navn: *Rue Lias*, *Rue Laas*, *Rue Popée* og *Rue Pompée*)
* *Rue Percée* (en rest av den gamle gaten er i dag *Impasse Hautefeuille*)
* *Rue des Deux Portes Saint-André* (er nå et strekk av *Boulevard Saint-Germain*)
* *Passage d'Harcourt*
* *Rue Neuve de Richelieu*

Baron Haussmann tok lite eller ingen hensyn til den gamle byggmassen - stor noe i veien for boulevardene han tegnet, ble de revet - også praktbygninger.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Boulevard Saint-Michel (Paris) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** BNF **·** BNF (data)
 |
**Fraates V** (persisk: فرهاد پنجم‎; gresk: Φραατησ), også omtalt som Fraatakes (gresk: Φραατάκης; «lille Fraates»), konge av Partia fra 2 f.Kr. til 4 e.Kr. Han var den yngste sønnen til Fraates IV (37–2 f.Kr.) og Thea Musa. Han styrte sammen med sin mor etter å ha deltatt i mordet på sin far. Som konge ble han gift med sin mor, noe som er indikert på mynter utgitt i hans tid med både hans eget og morens bilde.

Liv og virke
------------

Musa var en slavekvinne gitt som gave til Fraates IV i 20 f.Kr. Hun klarte å bedre sin situasjon til å bli kongens yndlingshustru og da hun født ham en sønn ble hun dronning. Hun klarte også å overtale kongen til sende sin fire førstefødte sønner til Roma som gisler og for deres trygghet. Med alle rivaler fjernet forgiftet hun kongen og hennes sønn ble den nye kongen. Hun giftet seg også med sin sønn, noe som opprørte romerne, men det var et opplegg ikke ukjent i Asia. Hva som opprørte den partiske adelen mer var Fraates V pro-romerske politikk.

Under Fraates IV holdt Partia i å havne i en krig med Romerriket over herredømmet av Armenia og Media, men da Augustus sendte sin adopterte sønn Gaius Cæsar østover for å forberede en invasjon av Iran, valgte Fraates V i år 1 f.Kr. å inngå en avtale med romerne som anerkjente Romas herredømme over Armenia. Ikke lenge etter gjorde adelen i Partia opprør, fremmet en tronraner, Orodes III, som gjorde statskupp. Fraates V flyktet til romersk Syria og siden til Roma. Han ble aldri konge igjen. Musa ble antagelig drept.

Referanser
----------

1. 1 2   «Phraates IV (c. 38 - 2 B.C.)», *Parthia.com*
2. ↑   Swan, Peter Michael (2004): *The Augustan Succession : An Historical Commentary on Cassius Dio's Roman History Books 55-56 (9 B.C.-A.D. 14*, An American Philological Association Book, s. 118
3. ↑   Arsacids, Encyclopædia Iranica

Litteratur
----------

* Josefus: Ioudaike Archaiologia, XVIII, 2.
* Colledge, M.A.R. (1967): *The Parthians*, Londen, s. 46–47.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Fraates IV** | **Konge av Partia**(2 f.Kr.–4 e.Kr.) | Etterfølger:**Orodes III** |

  


| * v
* d
* r
Arsakide-dynastiet |
| --- |
| Arsakes I **·** Tiridates I **·** Arsakes II (også Artabanes I) **·** Friapitios **·** Fraates I **·** Mithridates I **·** Fraates II **·** Artabanes II **·** Mitridates II **·** Osroes I **·** Sinatrukes **·** Fraates III **·** Mitridates III **·** Orodes II **·** Pakores I **·** Fraates IV **·** Tiridates II **·** Fraates V **·** dronning Musa **·** Orodes III **·** Vonones I **·** Artabanes III **·** Tiridates III **·** Vardanes I **·** Gotarzes II **·** Sanabares **·** Vonones II **·** Vologases I **·** Vardanes II **·** Vologases II **·** Pakores II **·** Artabanes III **·** Vologases III **·** Oroses I **·** Parthamaspates **·** Mithridates IV **·** Vologases IV **·** Oroses II **·** Vologases V **·** Vologases VI **·** Artabanes IV |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
Anti-Vietnamkrigdemonstranter på University of Wisconsin–Madison. En plakat til høyre står det: "Bruk hodet – ikke vernepliktsboken".
**Militærnekting** er et vellykket forsøk på å unnvike en verneplikt - det å tjenestegjøre i egen nasjons militære styrker. 

Noen ganger innebærer slike unndragelser å nekte å overholde loven om verneplikt for ens nasjon. Ulovlige unndragelser av verneplikt kan sies å ha preget hver militær konflikt i det 20. og 21. århundre, der minst en av partene i disse konfliktene har tvungen verneplikt. Slike unndragelser er generelt ansett for å være en straffbar handling, og en lov mot dette går tilbake tusenvis av år.

I Norge kan den som nekter å gjøre pliktig militærtjeneste straffes med fengsel fra tre måneder inntil to år, men inntil tre år hvis det skjer i tjenestetiden med fartøy på tokt. I gjentagelsestilfeller er straffen fengsel fra ett til tre år og for alltid fradømmelse av retten til å gjøre tjeneste i rikets krigsmakt (militære straffelov av 22. mai 1902, § 35, sist endret 22. april 2016).

Referanser
----------

1. ↑  Beare, Margaret E. ed. (2012). *Encyclopedia of Transnational Crime and Justice*. Sage Publications, p. 110 ("Draft Dodging" entry). ISBN 978-1-4129-9077-6.
2. ↑  Christ, Matthew R. (2006). *The Bad Citizen in Classical Athens*. Cambridge, UK: University of Cambridge Press, pp. 52–57 (from the "Draft Evasion and Compulsory Military Service" section). ISBN 978-0-521-73034-1.
3. ↑
**Boulevardier-cocktailen** er en alkoholholdig drink som består av whisky, søt vermut og Campari. Den tilskrives Erskine Gwynne, en amerikanskfødt forfatter som grunnla *Boulevardier,* et månedlig magasin i Paris som ble utgitt fra 1927 til 1932. Boulevardieren ligner på en Negroni, og deler to av de tre ingrediensene. Denskiller seg gjennom bruk av bourbon- eller rugwhisky som hovedkomponent istedenfor gin. Paul Clark skrev i matbloggen Serious Eats at «det bittersøte samspillet mellom Campari og vermouth gjenstår, men whiskyen endrer historien. Der Negroni er skarp og slank, er Boulevardier rik og spennende. Det er en liten forskjell i tilberedningen, men resultatet er helt fantastisk.»

Oppskrifter varierer forholdene mellom ingrediensene. Noen krever 1+1/2 deler i stedet for 1 del whisky, eller to deler bourbon til én del vermut og én del Campari.

Referanser
----------

1. 1 2  Simonson, Robert (28. januar 2014). «The Boulevardier Is Back on the Menu». *The New York Times* **(engelsk)**. ISSN 0362-4331. Besøkt 22. juli 2021.
2. ↑  «ERSKINE GWYNNE, 49, WROTE BOOK ON PARIS». *The New York Times* **(engelsk)**. Besøkt 22. juli 2021.
3. ↑  «Boulevardier Cocktail Recipe». *Serious Eats* **(engelsk)**. Besøkt 22. juli 2021.
4. ↑  «Boulevardier Cocktail». *Imbibe Magazine* **(engelsk)**. Besøkt 22. juli 2021.
5. ↑  «Boulevardier Recipe». *NYT Cooking* **(engelsk)**. Besøkt 22. juli 2021.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | TasteAtlas
 |
**Militærhospitalet** er betegnelsen på en panelt, laftet tømmerbygning fra 1807, idag ved Grev Wedels plass i Oslo. Bygningen var opprinnelig et hospital for soldater, derav navnet Militærhospitalet.

Militærhospitalet i dag
-----------------------

I dag (2017) holder den militære enheten Forsvarsmateriell til i Militærhospitalet.

Tidligere hadde anlegget huset ulike offentlige kulturinstitusjoner. Norsk kulturråds administrasjon, Fond for lyd og bilde, Statens kunstnerstipend og Musikkfondene flyttet fra Militærhospitalet til Mølleparken 2 ved Akerselva i 2013. Selskabet for Oslo Byes Vel holdt også til i Militærhospitalet, men flyttet ved utgangen av 2015 til andre lokaler i nærheten. Etaten Forsvarsmateriell, som ble opprettet 1. januar 2016, flyttet inn i Militærhospitalet i 2016.

Historie
--------

Opprinnelig ble Militærhospitalet oppført på Damløkken, Akersgata 44, i 1807 av arkitekt og byggmester Johan Raphael Pousette. Militærhospitalet måtte bygges da det var så mange syke og sårede soldater inne på Akershus festning at dette ble et sikkerhetsproblem. I tillegg raste Napoleonskrigene i Europa, og man ville være forberedt på at behovet kunne øke ytterligere.

Som følge av uavhengigheten i 1814, hadde Norge som gjenoppstått suveren stat behov for å få et eget Rikshospital, og alle bygningene i kvartalet ble ominnredet til dette formålet. Ved denne anledningen ble Militærhospitalet kledd med utvendig panel. Nasjonens nye rikshospital åpnet i disse i 1826, og holdt til her fram til 1883, da det flyttet inn i nye bygninger i Pilestredet. Deretter huset kvartalet offentlige kontorer, både for departementer og politiet og påtalemyndigheten.

Ved rivningen av Empirekvartalet ble bygningen demontert og lagret på Norsk Folkemuseum på Bygdøy. I 1983 ble bygningen gjenreist der den står idag.

Referanser
----------

1. ↑  «Oslo Byes Vel har ny adresse». *Oslo Byes Vel* **(norsk)**. 16. desember 2015. Besøkt 3. juni 2017.
2. ↑  Bentzerød, Sveinung Berg (23. mai 2016). «Den nye etaten skulle spare Forsvaret for millioner - i stedet fikk de på 50 millioner ekstra.». *Aftenposten*. Besøkt 3. juni 2017. «Flere steder i revidert statsbudsjett dukker pengesummer opp som skal sendes til Forsvarsdepartementets nye underetat, Forsvarsmateriell. Etaten, der staben har flyttet inn i det vakre Militærhospitalet fra 1807 på Grev Wedels plass, ble opprettet 1. januar i år.»

Eksterne lenker
---------------

* «Militærhospitalet». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
* Artikkel fra Kulturrådets nettsider om Militærhospitalet[*død lenke*]
* Artikkel fra Artemisia om Militærhospitalets arkitektur
* Bilde av Militærhospitalet: Wilse, Anders Beer. «Empirekvartalet». Europeana. Besøkt 5. september 2012.

Portal: Oslo

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Oslo Byleksikon **·** Riksantikvaren kulturminne
 |
**Skalabruk** betyr å tildele nummer eller andre symboler til karakteristika ved objekter etter bestemte regler. Det er viktig å presisere at vi[*hvem?*] ikke måler personen, men egenskaper eller attributter ved personen, slik som inntektsnivå, meninger o.l. Det er vanlig å operere med forskjellige målenivåer for egenskaper eller variabler: nominalnivå, ordinalnivå, intervallnivå og forholdstallnivå.

**Nominal (navn) skala** er laveste nivå. Eksempler på slike variabler når det gjelder individer er kjønn og bosted. Statistisk bruk: prosent, mode (høyeste frekvens) antall, Kji-kvadrat.

**Ordinal (relativ posisjon) skala**. Nummer som indikerer objektets relative posisjon, 
men sier ingen ting om styrken eller forskjellen mellom dem.

**Intervall (definert avstand) skala**. Forskjellen mellom 1 og 2 er den samme som forskjellen
mellom 3 og 4. (Temperaturmåleren er et eksempel hvor det ikke er noe naturlig nullpunkt 
når vi[*hvem?*] sammenligner fahrenheit med celsius).

**Forholdstall (absolutt nullpunkt) skala**. Høyde, vekt, antall, inntekt. Vi kan regne relative 
tall (prosenter), aritmetisk gjennomsnitt, median og mode. Det er ingen begrensninger i 
hvilke statistikker vi kan bruke. Forholdstall kan også transformeres til andre måleenheter 
(eks. kr ⇒ $ eller £).
**Boleopsidae** er en utdødd familie av biller som levde i eocen-tiden

Utseende
--------

En liten (ca. 2,5 millimeter), avlang, blank, gulbrun bille. Antennene består av 11 ledd og er sagtakkede og rundt en tredjedel av kroppslengden, ikke fortykkede i spissen. Hodet er omtrent så langt som bredt med noe framskutte kjever (mandibler), fasettøynene nokså store og utstående. Pronotum er rektangulært med hvelvet forkant, mye bredere enn langt. Dekkvingene er avlange, tilspissede bak, beina tynne og middels lange.

Levevis
-------

Ingenting er kjent om hvordan denne billen levde.

Utbredelse i tid og rom
-----------------------

Arten er beskrevet fra fransk rav som stammer fra eocen-tiden.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Gruppen (infraorden) Cucujiformia
			* Overfamilien gnag- og maurbiller, Cleroidea
				+ Familien **Boleopsidae** Kirejtshuk & Nel, 2013
					- Slekten *Boleopsis* Kirejtshuk & Nel, 2013
						* *Boleopsis polinae* Kirejtshuk & Nel, 2013

Eksterne lenker
---------------

* Bilder av typeeksemplaret
* (en) *Boleopsidae* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Boleopsidae* hos Fossilworks Rediger på Wikidata

* *Boleopsidae* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
«Fylkesvei 770» har flere betydninger.
**Fylkesvei 770 i Østfold** gikk mellom Krokedal og Midtfjellet i Indre Østfold. Veien utgjorde 1,9 km av Krokedalsveien som i hovedsak går fra Riksvei 22 Krokedal til 115Fylkesvei 115 Solum. Men veien krysset fylkesgrensen mot Østfold tre ganger og var dermed delt i fire deler som vekselvis var Fv770Fylkesvei 770 og Fv276Fylkesvei 276.

Traséer: Krokedal – Klypen (1,2 km), Midtfjellet – Grorud (0,7 km).

2019 ble veien del av fylkesvei 1284.

Kommuner og knutepunkter
------------------------

  

 **Trøgstad**  

* Riksvei 22 Krokedal
* Endepunkt fylkesgrensen ved Klypen

---

Fv276Fylkesvei 276 gjennom Lillestrøm i Viken

---

* Endepunkt fylkesgrensen ved Midtfjellet
* Endepunkt fylkesgrensen ved Grorud → Fv227Fylkesvei 227 (Viken) til 115Fylkesvei 115 Solum i Aurskog-Høland

Referanser
----------

1. ↑  «Endringer i vegnettet 2019». Vegvesenet. 8. juli 2019. Arkivert fra originalen 20. juni 2019. Besøkt 7. august 2019.

Eksterne lenker
---------------

* Vegvesenets vegkart
Eulerdiagram som viser A som en ekte delmengde av B, A⊂B, og omvendt at B er en ekte overmengde av A.
I mengdelæren er en mengde *A* en **delmengde** av en mengde *B* hvis og bare hvis alle elementer av *A* også er elementer av *B*. Motsatt kan man si at B er en overmengde av A, som er ekvalient med å si at B inkluderer A. I symboler skriver vi {\displaystyle A\subseteq B}. *A* er en **ekte delmengde** av *B* hvis og bare hvis *A* er en delmengde av *B*, og {\displaystyle A\neq B} Dette symboliseres slik: {\displaystyle A\subset B}. Dersom vi har tre mengder, *A, B* og *C*, slik som vist nedenfor, vil følgende utsagn være sanne:

* {\displaystyle A=\{a,b,c\}\quad B=\{a,b,c,d\}\quad C=\{b,c,d\}}

* {\displaystyle A\subseteq B}

* {\displaystyle B\subseteq B}

* {\displaystyle A\subset B}

* {\displaystyle C\subset B}

* {\displaystyle A\not \subseteq C}

* {\displaystyle C\not \subseteq A}

  

For en hvilken som helst mengde *A* gjelder det at den tomme mengden, {\displaystyle \emptyset }, er en delmengde av *A*. Potensmengden til *A*, i symboler: {\displaystyle \wp A}, er mengden av alle *As* delmengder. For en mengde {\displaystyle A=\{a,b\}} har vi at:

* {\displaystyle \wp \{a,b\}=\{\{a,b\},\{a\},\{b\},\emptyset \}}

Det motsatte av delmengde er overmengde (engelsk: *superset*).

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** MathWorld **·** GND
 |
En *maid* deler ut reklame for kaféen.
En **maid cafe** (japansk: メイドカフェ, **maido** eller **meido**) er betegnelsen på en type serveringssteder som inngår i et konsept som hadde sin opprinnelse i Japan som et tilbud til mennesker med tilhørighet i otaku-subkulturen. Konseptet oppsto først i forbindelse med promoteringen av pc-simuleringsspillet *Welcome to Pia Carrot* i 1998 mens den første permanente kaféetableringen var i Tokyobydelen Akihabara i 2001. I 2009 hadde antallet maidkaféer i Japan vokst til rundt 217.

Det som i hovedsak skiller maidkaféene fra andre serveringssteder er at kunden blir behandlet som en «herre» og servitøren er gjestens «tjener» (*maid*). Servitørene bruker franske tjenestejenteuniformer og selve kaféen er dekorert med Prinsesse Peach. De forskjellige kaféene kan ha ulike ritualer. For eksempel blir gjesten ofte mottatt av en servitør som ønsker herren velkommen hjem (お帰りなさいませ、ご主人様) og ved ulike anledninger kneler servitøren for kunden. Det er ofte også mulig å betale for å få en servitør til å spille et brett-, kort- eller videospill. I noen kaféer tilbys massasje og ørerens. *Maiden* fyller en rolle som ligner den geishaene hadde tidligere.

Maidkaféene er basert på kommunikasjon og å få gjestene til å føle seg hjemme og avslappet. Et viktig begrep for konseptet er *moe*, en slags overdrevet «søthet». Sextjenester tilbys ikke og kaféene har ulike regler som ofte går ut på at man ikke får berøre, forfølge eller ta bilder av *maidene*. Det er ofte heller ikke lov å be om telefonnummeret.

Konseptet med maidkaféer har spredt seg til blant annet Kina, Sør-Korea, Frankrike, Canada og USA. I Indonesia ble den første kaféen åpnet i 2007 og i 2011 åpnet Russlands første i Moskva.

Referanser
----------

1. 1 2 3  Metropolis Arts & Entertainment 10. september 2010: At Your Service Arkivert 30. desember 2010 hos Wayback Machine.. Besøkt 26. mai 2013. (en)
2. ↑  CNN Travel 13. november 2009: Best Tokyo maid cafés. Besøkt 26. mai 2013. (en)
3. 1 2 3  Exploring Tokyo: Tokyo Maid Cafes. Besøkt 26. mai 2013. (en)
4. ↑  GoJapanGo: Maid Cafe Arkivert 21. juni 2013 hos Wayback Machine.. Besøkt 26. mai 2013. (en)
5. ↑  imoutou.com: Maid Cafe and Workshop Arkivert 5. januar 2012 hos Wayback Machine.. Besøkt 26. mai 2013. (en)
6. ↑  RocketNews 24 25 november 2012: Moscow’s First Maid Cafe is Russian-Made, Japan-Approved. Besøkt 26. mai 2013. (en)
**Yrjar heimsbygdslag** er lokalhistorielag og museumslag i Ørland kommune. Laget ble etablert i 1977. 

Laget eier den bevarte husmannsplassen **Tinden** på Uthaug, **Guriannastua** nær Ottersbo og Museumsnaustet i Sjøgata på Uthaug. I naustet vises en båthistorisk utstilling. Laget har arkiver og gjenstandssamlinger i kjelleren på Austråttgården, men har foreløpig ikke realisert noen kulturhistorisk utstilling. 

Laget utgir medlemsbladet **Møllkula** sammen med Bjugn bygdetun Mølnargården. Laget har også gitt ut noen bøker og hefter. Laget fikk Ørland kommunes kulturpris for 2011.

Bygninger
---------

**Husmannsplassen Tinden** var husmannsplass fra 1883 til 1982, og med det Ørlands siste husmannsplass. Plassen ble overdratt til heimbygdslaget i 1992. Husene er bevart i den tilstand de var da siste beboere bodde der. Bygningene står i en vinkelform som er karakteristisk for området. Navnet kommer av plantenavnet tindved.

Plassen er åpen for omvisning etter avtale. På 1990-tallet ble det ved noen anledninger framført et historisk spel på tunet.

**Guriannastua** på Kalvå nær Ottersbo ble bygd ca. 1918 av Ørland kommune som bosted for fattigkvinnen Gurianna Husby (1860–1943). Heimbygdslaget har bygget opp en utstilling som legger vekt på fattigomsorgen i Norge i hennes levetid. 

**Museumsnaustet** på Uthaug var lagets første museale anlegg. Naustet er autentisk, og rommer en utstilling om fangst og fiske gjennom tidene. Utstillingen inneholder også en åfjordsbåt.

Eksterne lenker
---------------

* yrjarheimbygdslag.no
Delphinidin
En blå rose, kunstig skapt ved hjelp av stoffet Delphinidin.
**Delphinidin** er et polyfenol som inngår blant plantestoffene antocyaniner og er et primært plantepigment. Delphinidin gir blå fargetoner til blomster som fioler og riddersporer. Det gir også blå-rød farge til druer som produserer cabernet sauvignon og kan finnes i tranebær.

Delphinidin er i likhet med de aller fleste andre antocyaniner pH-sensitivt og endrer farge fra blått i basiske løsninger til rødt i sure.

Bruk av Delphinidin
-------------------

Fargestoffet er enkelt å håndtere, derfor har man utvidet forskningen på bruk av delphinidin i genmodifiserte organismer for å fremheve en blåtone i andre organismer.

Delphinin ble for første gang brukt i genmodifiserte organismer i 2004 da det japanske blomster-selskapet Sontury Flowers fremstilte verdens første blå rose. For å fremstille blåfargen i rosene ble stoffet delphinidin hentet ut fra stemorsblomster. Delphinidin gir en klar blåtone som kan være lys, men også kraftig.

Se også
-------

* Delphinin

Eksterne lenker
---------------

* 
* 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Brockhaus Enzyklopädie
 |
**Maicol Rastelli** (født 28. april 1991 i Sondalo) er en italiensk langrennsløper.

Karriere
--------

Som junior kom han på 38.-plass på 20 km jaktstart ved junior-VM 2011. Her kom Italia på 7.-plass på stafetten. Han deltok også ved U23-VM i 2012, der han kom på 24.-plass på sprinten og 25.-plass på 15 km klassisk. På 15+15 km skiathlon kom han på 30.-plass. Ved U23-VM i 2013 kom han på 7.-plass på sprinten. Hans landsmann Frederico Pellegrino vant denne sprinten. Året etter deltok han igjen ved U23-VM i Val di Fiemme, der han kom på 4.-plass på sprinten og 5.-plass på 15 km klassisk. På 15+15 km skiathlon kom han denne gangen på 12.-plass. 

Rastelli deltok i sitt første verdenscuprenn 16. februar 2013 i Davos, der han kom på 33.-plass. Han første pallplass i et verdenscuprenn fikk han i Drammen i mars 2014, da han kom på 3.-plass på klassisk sprint. 

Han deltok ved Ski-VM 2015 i Falun, der han fikk 27. beste tid i prologen, men kom på 3.-plass i sin kvartfinale, og ble slått ut. Han endte dermed på 15.-plass på sprinten.

Under Vinter-OL 2022 i Beijing, ble han nummer 51 på sprinten.

Referanser
----------

1. ↑  FIS - *Men 1.4 km Sprint Classic Finals*, besøkt 20. februar 2015.
2. ↑  «Cross-country Skiing - Results Book» (PDF). Arkivert fra originalen (PDF) 20. februar 2022. Besøkt 25. februar 2021.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Maicol Rastelli – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Maicol Rastelli – FIS (langrenn) Rediger på Wikidata
* (it) Profil hos FISI.org
**Yrjö Eliel Kolho** (født 23. april 1888 i Keuru, død 13. februar 1969 i Vilppula) var en finsk skytter som deltok i de olympiske leker 1920 i Antwerpen.

Kolho vant to olympiske medaljer i skyting under OL 1920 i Antwerpen. Han var med på det finske laget som kom på andreplass på 100 meter løpende hjort enkeltskudd bak Norge. De andre på laget var Robert Tikkanen, Kaarlo Lappalainen, Nestori Toivonen og Magnus Wegelius.

Han var også med på det finske laget som kom på tredjeplass på 100 meter løpende hjort dobbeltskudd bak Norge og Sverige. De andre på laget var Robert Tikkanen, Nestori Toivonen, Vilho Vauhkonen og Magnus Wegelius.

OL-medaljer
-----------

* Sølv 1920 Belgias flagg Antwerpen - Sølv i skyting, 100 m løpende hjort enkeltskudd, lagskyting Finlands flagg Finland
* Bronse 1920 Belgias flagg Antwerpen - Bronse i skyting, 100 m løpende hjort dobbeltskudd, lagskyting Finlands flagg Finland

Eksterne lenker
---------------

* (en) Yrjö Kolho – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Yrjö Kolho – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Yrjö Kolho – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Geni
 |
**Yrjö Esaias Emanuel Mäkelin** (født 1. juni 1875 i Tammerfors, død 18. september 1923 i Helsingfors) var en finsk pressemann og lederskikkelse innen arbeiderbevegelsen.

Han vokste opp i en stor familie i Tammerfors som eldste sønn av skomakermester Vilhelm (Vilho) Mäkelin og hustru Paulina Florentina Hellman. Han begynte tidlig å arbeide i farens skomakerverksted. Han giftet seg i 1897 med Elisabeth (Ellen) Vuorenmaa og flyttet til Björneborg, hvor han stiftet bekjentskap med en av arbeiderbevegelsens foregangsmenn, Eetu Salin, som også var tidligere skomaker. I 1899 var Mäkelin med på Finlands arbetarpartis stiftelsesmøte i Åbo.

I 1900 ble han sjefredaktør for partiorganet *Kansan Lehti*, «Folkebladet», i Tammerfors. Mäkelin fremmet arbeiderklassens sak, særlig i stemmerettssaken, og arbeidet for Finlands uavhengighet fra Russland, offisielt gjennom passiv motstand, og i hemmelighet gjennom Kagalen. Mäkelins forening av sosialdemokratiske og konstitusjonelle kampsaker gjorde ham til en viktig figur på arbeiderpartiets reformistiske fløy. Han fremførte de nasjonale kravene overfor Finlands generalguvernør Ivan Obolenskij i 1904, noe han høstet bred politisk anerkjennelse for, og ble leder for storstreiken i 1905 i Tammerfors.

Mäkelin kom i stadig sterkere opposisjon til arbeiderpartiets venstrefløy, og fratrådte som sjefredaktør i *Kansan ­Lehti* i 1906. Han forsøkte med sin egen avis, *Oikeus*, «Rettferd», men begynte i 1907 som sjefredaktør i *Kansan Tahto*, «Folkets vilje», i Uleåborg. Han var også medlem av Finlands landdag i flere perioder frem til Finland erklærte sin uavhengighet i 1917. Han hyllet den russiske februarrevolusjonen i sin avis’ lederspalte. Da den finske borgerkrigen brøt ut mellom «de røde» og «de hvite» i 1918, ble Mäkelin skjøvet til side av mer ytterliggående krefter i eget parti, og var til dels for syk til å delta i krigshandlingene. Han påtok seg imidlertid et «skriftlig agitasjonsoppdrag» for den røde regjeringen. «De hvite» seiret til slutt i krigen.

Etter borgerkrigen ble Mäkelin fengslet og dømt til døden for landsforræderi. Han bad ikke om å bli benådet, til tross for oppfordring fra innenriksminister Heikki Ritavuori. Straffen ble omgjort til fengsel på livstid, men han ble løslatt ved et amnesti i 1922. Året etter ble han på nytt fengslet, anklaget for kommunistisk virksomhet, men begikk selvmord på arresthuset med en overdose sovemedisin.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4   Finlands riksdag, Finnish MP database, Finlands riksdag person-ID 911103, besøkt 27. august 2019[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3 4  Sainio, Venla. «Mäkelin, Yrjö». *Biografiskt lexikon för Finland* **(svensk)** (digital utg.). Besøkt 28. november 2019.

Litteratur
----------

* Manninen, Turo (2018). *Yrjö Mäkelin. Työväenliikkeen tienraivaajan elämä 1875–1923* **(finsk)**. Helsingfors: Into. ISBN 978-952-264-929-4.

Eksterne lenker
---------------

* (sv) Yrjö Mäkelin hos Finlands riksdag Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Uppslagsverket Finland **·** Biografiskt lexikon för Finland **·** Prabook **·** Geni **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
Barbarossastatuen.
Kyffhäusermonumentet.
**Kyffhäuser** er en fjellås på grensen mellom de tyske forbundslandene Thüringen og Sachsen-Anhalt.

Åsen er begrenset av Goldene Aue, som skiller den fra Harz. På den nordre hovedkammen ligger borgruinen *Rothenburg*. På sørsiden av fjellkjeden ligger den 350 m lange *Barbarossagrotten*.

Dessuten ligger borgruinen *Kyffhausen* på Kyffhäuser. Borgen, som ofte var Hohenstaufernes residens, ble antagelig anlagt på 900-tallet. Til den knyttes mange tyske *völkisch*-nasjonale forestillinger og folkelige sagn. I 1896 ble det helt inntil borgen innviet et 81 m høyt monument etter tegninger av Bruno Schmitz - Kyffhäusermonumentet. Underbygningen består av flere over hverandre liggende terrasser. På monumentets sokkel står keiser Friedrich Barbarossas statue, modellert av Nikolaus Geiger. Trapper fører opp til den av hjørnetårn prydede øverste terrassen; den oppebærer en massiv kvadratisk tårnlignende bygning, som avsmalner oppover. Midt over Barbarossas statue, fremfor tårnbygningen, står omgitt av allegoriske gestalter Vilhelm Is 11 meter høye rytterstatue av kobberr, modellert av Emil Hundrieser.

Kilder
------

* Kyffhäuser i *Nordisk familjebok* (2. utgave, 1911)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Kyffhäuser – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Kyffhäuser – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** NKC **·** GeoNames
 |
**Robert Calef** (født 1648, døpt 2. november i Stanstead i Suffolk i England, død 13. april 1719) var en baptist og kleshandler og forfatter i Boston som kom til de amerikanske koloniene en gang før 1688.

Liv og virke
------------

Hans historiske betydning hviler på at han var forfatter av *More Wonders of the Invisible World*, en dristig traktat som han utga i 1700 som et kampskrift mot puritanske presikanter og geistlige ledere, særlig Cotton Mather, for deres rolle i hekseprosessene i Salem hvor et stort antall mennesker ble offer for justismord og henrettet som hekser. Ettersom ingen utgiver i Boston våget å utgi boken fikk han den trykket i England. Cotton Mather skrev tilfreds om sensuren i sin dagbok: «Det var med stor glede da vi hørte at våre bokselgere var så godt kjent med rettskaffenheten til våre prester, at ingen av dem kunne ha plass til noen av de nidskriftene som ble solgt i deres butikker.» Prost Increase Mather, far til Cotton Mather, demonstrerte mot boken ved å la den offentlige brente boken på Harvard Yard ved Harvard.

Calef mente at det var fullstendig absurd at hekser red «på stokker gjennom luften», og motsatte seg hekseprosessen som førte til en «fanatisk nidkjærhet som vispet opp en blind og særs blodig raseri, ikke mot fiender, eller irreligiøse, lastefulle personer, men (i bedømmelse av nestekjærlighet og å se på som dydige og religiøse som enhver annen de etterlatt seg i dette landet som lidt fra de som voldte dem vondt med den ytterste grad av hardhet.»

Cotton Mather ga svar i boken *Some Few Remarks upon a Scandalous Book* i 1701.

Fra 1702 til 1704 var Calef oppsynsmann for de fattige. I 1707 ble han valgt til meddommer, og i 1710 til administrator av tiende, kirkeskatten. Han pensjonerte seg Roxbury i Massachusetts hvor han hadde kjøpt et sted i 1707 og hvor han satt i byens kommunestyre til han døde i 1719.

Utgivelser
----------

* *More Wonders of the Invisible World*

Referanser
----------

1. ↑   BnFs generelle katalog, catalogue.bnf.fr, besøkt 31. mars 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Library of the World's Best Literature[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Trove, Trove person-ID 1118103, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   Autorités BnF, BNF-ID 16175050c[Hentet fra Wikidata]
5. ↑   Faceted Application of Subject Terminology, FAST-ID 143633, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
6. ↑   Genealogics[Hentet fra Wikidata]
7. ↑   Find a Grave[Hentet fra Wikidata]
8. ↑  Sitat: «It was highly rejoicing to us when we heard that our Booksellers were so well acquainted with the Integrity of our Pastors, as that not one of them could admit of any of those Libels to be vended in their shops.»
9. ↑  Sitat: «a Biggotted Zeal, stirring up a Blind and most Bloody rage, not against Enemies, or Irreligious Proffligate Persons, But (in Judgment of Charity, and to view) against as Vertuous and Religious as any they have left behind them in this Country, which have suffered as Evil doers with the utmost extent of rigour.»

  

Portaler: Litteratur | Historie

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data)
 |
**Boulton Paul Aircraft Ltd** var en britisk flyprodusent i Dunstable i Bedfordshire.

Boulton Paul Aircraft ble dannet da verkstedselskapet Boulton & Paul Ltd i Norwich solgte av sin flyavdeling 1934. To år etter etableringen flyttet aktiviteten til nybygde lokaler i Wolverhampton. Ved flyttingen fulgte drøyt 600 ansatte med fra Norwich. Dessuten ble det ansatt ny arbeidskraft i Wolverhampton for å kompensere for de som ikke flyttet med selskapet. For å lære opp det nye personalet startet man en verkstedskole i Skottland. Med i selskapet fra Boulton & Paul fulgte også produksjonen av det bevegelige  maskingevær, tidligere brukt i Polikarpov I-5.Under utvikling i selskapet ble det egne jagerflyet Defiant levert med et bevegelig maskingevørtårn bak ckckpit. Flyet var for sin tid nytenkende, ettersom det manglet foruten foroverrettet bevæpning og all ildgivning ble konsentrert til fire maskingevær i tårnet. Det ble utviklet videre i den marine varianten Blackburn Roc hvor Blackburn Aircraft svarte for konstruksjonstegningene, mens Boulton Paul bygde flyene.

Ved selskapet ble også Fairey Aircrafts Barracuda bygget, samt ombygging av Vickers Wellington under andre verdenskrig Etter krigen konstruerte de skoleflyet Balliol som ble levert til Royal Air Force og i en spesialvariant for hangarskip til Royal Navy

Boulton Paul Defiant
Da man innså at fly med stempelmotorer ikke skulle kjøpes inn av flyvåpenet startet et samarbeid med English Electric og de Havilland hvor man var med og bygde deres Canberra og de Havilland Vampire. Ved selskapets egen konstruksjonsavdeling forsket man rundt fly bygget som en flygende vinge.

1961 ble selskapet slått sammen med med Dowty Group og navnet ble endret til *Dowty Boulton Paul Ltd* for til slutt å bli Dowty Aerospace. 1992 ble selskapet tatt over av TI Group som 2000 slo selskapet sammen med Smiths Industries under navnet Smiths Group. I selskapets tidligere lokaler i Wolverhampton er nå Smiths Aerospace virksomme med produksjon av forskjellige våpensystemer. På fabrikkområdet finnes et museum som viser utvikling fra Boulton & Paul Ltd. fram til dagens produksjon.

Fly produserte ved Boulton Paul Aircraft
----------------------------------------

* P.71A 1934
* Defiant 1937
* P.92 1941
* Balliol 1947
* P.111 1950
* P.120 1952
* Barracuda
* Canberra
* de Havilland Vampire
**Kyberrommet** (engelsk: *cyberspace*) er en betegnelse på en «verden» av sammenkoplede datasystemer og informasjonsressurser.

Historie
--------

Betegnelsen ble brukt første gang av William Gibson i romanen *Neuromancer* fra 1982. Gibson definerte kyberrommet som en verden av sammenkoblede datasystemer. I dag brukes begrepet normalt om internett, både om det fysiske nettet og den tenkte verdenen. Det fysiske nettet er den fysiske delen av internett, som selve datamaskinen og nettverket. Den tenkte verdenen er det virtuelle rommet, som internett representerer. 

Gibsons så for seg kyberrommet som et rom av overflater, bilder, simuleringer og tomme tegn. Dette rommet består av databasert informasjon og danner en virtuell verden som utvikler seg i tråd med den virkelige verden. Gibson kalte kyberrommet for *The Matrix* (se også The Matrix, amerikansk film fra 1999).

Etymologi
---------

Ordet *kyberrom* er avledet fra kybernetikk som igjen kommer fra det greske ordet kubernetes som betyr «den som styrer» eller styrmann. Begrepet kybernetikk ble første gang brukt i 1948 i boken «*Cybernetics or Control and Communication in the Animal and the Machine*» av Norbert Wiener (1894–1964).

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Nationalencyklopedin **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC
 |
**«I Know Why (And So Do You)»** er en amerikansk sang, skrevet av Harry Warren (melodi) og Mack Gordon (tekst). Sangen blir mimet til av Lynn Bari i filmen *Høyfjellets sang* (*Sun Valley Serenade*) (1941), produsert av 20th Century Fox. Pat Friday sang den i virkeligheten sammen med John Payne. 

Glen Miller and His Orchestra spilte inn låten på 78-platen RCA Bluebird B-11230. Den inneholdt sang av Paula Kelly og The Four Modernaires. Platen lå på en 18.-plass på Billboards popliste i ei uke.[1] B-siden var «Chattanooga Choo Choo».

The Manhattan Transfer, Richard Himber And His Orchestra med Johnny Johnston og the Joseph Lilley Ensemble på vokaler, Ray Anthony, Anne Shelton med Ambrose & his Orchestra samt Robert Clary har også spilt inn sangen.

Innspillingen til Glenn Miller var med i Warner Brothers' film *Memphis Belle* (1990).

Besetning
---------

Besetningen på platen med Glenn Miller and his Orchestra var: Paula Kelly, The Modernaires (vokal), Billy May, John Best, Ray Anthony, R.D. McMickle (trompet), Glenn Miller, Jim Priddy, Paul Tanner, Frank D'Annolfo (trombone), Hal McIntyre, Wilbur Schwartz (klarinett, altsaksofon), Tex Benneke, Al Klink (tenorsaksofon), Ernest Caceres (barytonsaksofon), J.C. McGregor (piano), Jack Lathrop (gitar), Trigger Alpert (bass) og Maurice Purtill (trommer).

Albumer
-------

Sangen finnes på følgende albumer:

* *Remember Glenn Miller*, 20th Century, 1973
* *The Complete Glenn Miller, Vol. 6 (1940-1941)*, RCA Bluebird, 1975
* *Glenn Miller: The Popular Recordings (1938-1942)*, RCA Bluebird, 1989
* *The Ultimate Glenn Miller*, RCA Bluebird, 1993
* *The Essential Glenn Miller*, RCA Bluebird, 1995

Norsk versjon
-------------

Juul Hansen har skrevet en norsk tekst. Hans norske tittel er «Fordi jeg har deg kjær».

Innspilling
-----------

* Inger Jacobsen, Øivind og Sverre Berghs orkester. Innspilt i Oslo 14. november 1945. Utgitt på 78-platen Musica A-8333.

Referanser
----------

1. ↑  [ Song artist 6 - Glenn Miller.tsort.info.

Litteratur
----------

* Flower, John (1972): *Moonlight Serenade: a bio-discography of the Glenn Miller Civilian Band*, New Rochelle, NY: Arlington House. ISBN 0-87000-161-2.
* Miller, Glenn (1943): *Glenn Miller's Method for Orchestral Arranging. New York: Mutual Music Society. ASIN: B0007DMEDQ*
* Simon, George Thomas (1980): *Glenn Miller and His Orchestra. New York: Da Capo paperback*, ISBN 0-306-80129-9.
* Simon, George Thomas (1971): *Simon Says*, New York: Galahad. ISBN 0-88365-001-0.
* Schuller, Gunther (1991): *Volume 2 of The Swing Era:the Development of Jazz, 1930–1945* /. New York: Oxford University Press. ISBN 0-19-507140-9.

Eksterne lenker
---------------

* Sangtekst av Mack Gordon
**Bounnhang Vorachith** (født 15. august 1937) er en laotisk politiker som var president i Laos fra 2016 til 2021. Han har tidligere vært visestatsminister (1996–2001), statsminister (2001–2006) og visepresident (2006–2016).

Biografi
--------

Bounnhang Vorachith sluttet seg til motstandsbevegelsen Pathet Lao så tidlig som i 1951, og arbeidet i propaganda-avdelingen til Pathet Lao i Savannakhet. I 1956 ble flyttet til de væpnede styrkene. Fra 1958 til 1961 studerte han i Vietnam før han returnerte og deltok i erobringen av Luang Namtha-provinsen i det nordvestlige Laos. Etter erobringen dro han tilbake til Vietnam, og studerte ved et militærakademi.

I 1964 kom han tilbake til Laos og ble i 1969 leder for Pathet Lao i Xieng Khouang-provinsen. I 1972 ble han nestkommanderende for styrkene i Luang Prabang-provinsen. I 1974 ble han partisekretær i provinshovedstaden Luang Prabang. I 1976 ble han politisk leder for de væpnede styrkene i hele den nordlige halvdelen av Laos.

I 1978 vendte han tilbake til Vietnam for å studere politisk teori, og i 1981 ble han politisk leder for de væpnede styrkene. Samme år ble han også utnevnt til guvernør i Savannakhet-provinsen, en stilling han hadde fram til 1996 da han ble visestatsminister.

Fra 1996 til 1999 var han også formann for den laotisk-vietnamesiske samarbeidskomiteen, og fra 1999 til 2001 var han finansminister. Den 26. mars 2001 ble han valgt til formann for ministerrådet, tilsvarende statsminister, i Laos. Han var statsminister fram til 8. juni 2006, da han ble visepresident i Laos og nærmeste medarbeider til president Chommaly Sayasone. Den tidligere 1. visestatsminister Bouasone Bouphavanh ble ny statsminister.

På Det laotiske folkets revolusjonære partis 10. kongress 22. januar 2016 ble han valgt til generalsekretær etter Choummaly Sayasone og ble dermed landets *de facto* øverste leder. På partiets 11. kongress 15. januar 2021 ble Thongloun Sisoulith valgt til ny generalsekretær, og han etterfulgte Vorachith som president 22. mars 2021.

Familie
-------

Bounnhang Vorachith er gift med Khammeung Vorachith og paret har fem barn.

Referanser
----------

1. ↑   Brockhaus Enzyklopädie, Brockhaus Online-Enzyklopädie-id bounnhang-vorachith, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Profile: Laos' new president is last of old guard- Nikkei Asian Review». Nikkei Asian Review. Besøkt 10. november 2017.
3. ↑  «Ruling communists in Laos promote VP as country's new leader». Associated Press. 22. januar 2016.
4. ↑  «Laos Communist Party names PM Thongloun as new leader». www.reuters.com. 15. januar 2021.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Prabook **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** BBC Things
 |
**«I Just Want to Dance with You»** er en sang, skrevet av John Prine og Roger Cook. Den ble innspilt av den amerikanske countrysangeren, George Strait. Den ble utgitt 13. april 1998 som den første singlen (MCA S7-72040) fra hans CD-album, *One Step at a Time* (MCA 40020). B-siden var «Neon Row».

Den var hans 34. nummer én-single på Billboard Hot Country Singles & Tracks-listen (now Hot Country Songs-listen) og hans 42. nummer én-single, da alle større bransjelister var medregnet.

Prine spilte inn sangen tolv år tidligere. Den ble utgitt på LP-platen, *German Afternoons* (Oh Boy OBR 003), i 1986.

Anmeldelse
----------

Larry Flick, fra magasinet Billboard, gav sangen en positiv anmeldelse og kalte den en *«tropisksmakende, liten og enkel sang, oversvømt av delikat gitararbeid som er like innbydende og forfriskende som en sommerbris»*. Han hevdet at mens teksten var ganske førskoleaktig, burde Straits friske samproduksjon med Tony Brown og hans tiltalende vokale fremførelse hjelpe til med å overkomme det hinderet.

Norsk versjon
-------------

Stig Hollup har skrevet en tekst på trøndersk. Den bærer tittelen «Æ vil dains med dæ».

### Innspilling

* Swingers. Utgitt på CD-albumet, *Greit med ailt som funke* (Tylden & Co. GTACD 8268) i 2006.

Listeplasseringer
-----------------

| Artist | Liste | Høyeste  plassering | Dato for listeplassering |
| --- | --- | --- | --- |
| George Strait | Canadas flagg RPM Country Tracks-listen | # 1 | 1998 |
| George Strait | USAs flagg Billboard Hot 100-listen | # 61 | 1998 |
| George Strait | USAs flagg Billboard Hot Country Singles & Tracks | # 1 | 1998 |

Referanser
----------

1. ↑  Billboard, 18. april 1998

Mal:1990s-country-song-stub
**Robert Caspersen** (født 30. september 1971) er norsk fjellklatrer. Han ble på 1990- og 2000-tallet regnet som Norges og Nordens fremste og mest allsidige klatrer, med bred erfaring innen både sportsklatring, tradisjonell fjellklatring og ekspedisjonsklatring.[]

Caspersen har vært med på førstebestigninger av klatreruter i Norge, Alpene, Karakorum/Himalaya og Dronning Maud Land i Antarktis. I 1999 ledet Caspersen en norsk klatreekspedisjon (med Per Ludvig Skjerven, Gunnar Karlsen og Einar Wold) på fjellet Trango Pulpit i Trango-massivet i Pakistan. Dette regnes som en av norsk klatrehistories største bragder.

Ved siden av tradisjonell fjellklatring behersker Caspersen nær sagt alle grener innenfor klatring. Frem til 1998 var han aktivt med i klatrekonkurranser, nasjonalt og internasjonalt, og ble Norgesmester i 1992, 1994 og 1998. I 1998 førstebesteg han ruta *Fryktelig i tvil* på klatrefeltet Planet Ø i Hunnedalen, Norges første klipperute av grad 8c.

Caspersen har studert idrettspsykologi ved Norges idrettshøgskole, er utdannet klatreinstruktør gjennom Norges klatreforbund og Tindevegleder gjennom Nortind, og er godkjent som Fjellkursleder gjennom Norsk Fjellsportforum. Han har vært sikkerhetsansvarlig for store prosjekter, deriblant 71° nord, for både norsk og utenlandsk TV.

Referanser
----------

1. ↑   snl.no[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |