recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
***Palaestes*** er en slekt av fargerike biller som lever under barken på døde trær. Lite er kjent om biologien deres, men noen arter er knyttet til store trestammer i gammel skog, og er i dag truet av skogbruket.

Utseende
--------

Middelsstore biller, avlange, flate og jevnbrede, brokete fargede, gjerne i gulaktig og svart. **Hodet** er stort og bredt, omtrent så bredt som brystskjoldet. Det er utvidet bakover og har vanligvis markerte, lange tinninger bak de små, runde fasettøynene. Bak tinningene er hodet innsnevret til en markert "hals". Pannen har gjerne lengdefurer eller groper. Overkjevene (mandiblene) er lange, slanke og sigdformede hos hannene, "normal" størrelse hos hunnene. Antennene er knapt halvparten så lange som kroppen, 11-leddete, perlekjedeformede. **Brystskjoldet** (pronotum) er mye bredere enn langt, nærmest krageformet. Sidekanten har vanligvis mer eller mindre markerte tenner eller knøler. Brystskjoldet har ofte en vid og grunn lengdefure i midten. **Dekkvingene** er tydelig skilt fra framkroppen med en innskjæring. De er avlange og parallellsidige, ikke påfallende hårete, med lite synlig punktur, med eller uten lengdefurer. **Beina** er middels lange, lårene noe fortykkede, resten av beina slanke. Fram- og mellomføttene er fem-leddete, bakføttene fire-leddete hos hannene og fem-leddete hos hunnene. **Larvene** er gule eller rødlige, flattrykte og ganske harde, med noen få børster, ellers nakne.

Levevis
-------

Disse billene fører stort sett en skjult tilværelse under barken på døde trær, og kommer sjelden ut derfra. Man vet lite om biologien deres, men formen på munndelene hos larvene kan tyde på at de er rovdyr. Mange av artene ser ut til å trenge grove, døde stokker og er derfor knyttet til gammel skog.

Utbredelse
----------

Slekten er utbredt i høyereliggende områder i Mellom- og Sør-Amerika.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Gruppen (infraorden) Cucujiformia
			* Overfamilien glans- og flatbiller, Cucujoidea
				+ Familien **flatbiller**, Cucujidae
					- Slekten ***Palaestes*** Perty, 1830 – åtte arter, Sør- og Mellom-Amerika, i høyereliggende områder
						* *Palaestes abruptus* Sharp, 1899
						* *Palaestes freyreissi* (Heyden in Maples, 1827)
						* *Palaestes nicaraguae* Sharp, 1899
						* *Palaestes nigriceps* Waterhouse
						* *Palaestes nigridens* Sharp, 1899
						* *Palaestes scutellaris* Sharp, 1899
						* *Palaestes tenuicornis* Waterhouse
						* *Palaestes variipes* Sharp, 1899

Referanser
----------

1. ↑  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 15. oktober 2020. Besøkt 15. oktober 2020.

Kilder
------

  

* Thomas, M.C. Family Cucujidae. Med bilder av alle slektene.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Palaestes* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Palaestes* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Palaestes* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Palaestes* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Palaestes* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**Empelinae** er en liten gruppe av biller som i blir regnet til familien kortvinger (Staphylinidae). Underfamilien omfatter bare én art, som tidligere ble regnet til familien dvergbiller (Clambidae). Arten har også blitt regnet til en familie for seg, Empelidae.

Utseende
--------

*Empelus brunnipennis* er en liten (ca. 1,7 millimeter), bred, litt hvelvet, brun bille. Dekkvingene dekker hele bakkroppen, så den ser ikke ut som noen typisk kortvinge. Antennene er svakt kølleformede (de tre ytterste leddene noe større enn resten). Hodet er bredt med små, flate fasettøyne. Pronotum er nær dobbelt så bredt som langt, med rundede sider. Dekkvingene er brede og hvelvede, uten punktstriper eller påfallende hår. De dekker hele bakkroppen. Beina er nokså korte.

Levevis
-------

Denne arten ble opprinnelig beskrevet fra Alaska, men finnes også i California. Den er sjelden, og lite er kjent om biologien dens.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
			* Familien kortvinger (Staphylinidae) Latreille, 1802
				+ Underfamilien Empelinae Newton & Thayer, 1992
					- *Empelus brunnipennis* Mannerheim, 1852

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Empelinae* hos Fossilworks Rediger på Wikidata

* (en) *Empelinae* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Empelinae* hos NCBI Rediger på Wikidata

* *Empelinae* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* Empelinae på Tree of life
* Bilde av *Empelus brunnipennis*: [*død lenke*]
Tegning laget av Trygve Krogsæter basert på omtalen av Vestbys kjøretøy i Aftenposten den 24. oktober 1895.
**Hans Torgersen Vestby** (født 6. mars 1862, død 26. juli 1927) fra Vestby i Strømmen konstruerte antagelig Norges første bil med forbrenningsmotor. Motoren var sannsynligvis hans egen konstruksjon. Bilen må også ha vært den første eller andre bilen med slik motor som i det hele tatt ble konstruert i Norden. I oktober 1895 tilbakela bilen strekningen fra Strømmen til Kristiania for egen motor, som beskrives som «en Petroleumsmotor». 

Turen må ha foregått langs det som i dag heter Gamle Strømsvei, for Strømsveien slik den ligger i dag ble bygd i årene etter 1910.[]

Hans Torgersen Vestby var født på gården Øvre Vestby i Strømmen.[] Han overtok etter hvert gården, men var betydelig mer interessert i teknikk enn i jordbruk. Ifølge tradisjonen på stedet hadde han Strømmens første sykkel, som han skal ha konstruert selv.[] Men en viss interesse for jordbruk hadde han så lenge dette kunne kombineres med teknikk.[] Han konstruerte flere traktorer, og også systemer for pløying med wiretrekk og maskinkraft i form av stasjonærmotor eller dampmaskin. Ved siden av gårdsdriften var han ansatt som mekaniker og vognmann på Strømmens Værksted.[]

Referanser
----------

1. ↑  Aftenposten 24. oktober 1895

Litteratur
----------

* Gretland, Peer: *Bilens historie. Bilismens utvikling i Norge og en kronologisk oversikt over bilens historie*. KNA, Oslo 1951
* Bertheau, Øistein/Krogsæter, Trygve: *Bilen kommer til Norge.* Norsk Teknisk Museum, Oslo 1988 ISBN 82-90115-22-9
* Bertheau, Øystein/Christian Stokke: *Made in Norway? Historien om forsøk på bilproduksjon i Norge.* Norsk Teknisk Museum, Oslo 1991. ISBN 82-90115-24-5
* Bunæs, Steinar og Alf Stefferud: *Strømmen I. Historien om stedet og folket i hundre år fra rundt 1850.* Utg. Strømmen Vel og Sagelvas Venner. Strømmen 2006. ISBN 978-82-997416-0-6.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Lokalhistoriewiki **·** Historisk befolkningsregister
 |
**Tjora gamle kirkegård** ligger på Tjora i Sola kommune. Kirkegården har vært den kristne gravplass i Tjora sogn fra kristendommen ble innført og til sognet ble innlemmet i Sola sogn i 1842. Kirkegården er nå om lag 40 m x 60 m stor og omgitt av en voll, trolig et nedrast steingjerde. Vestenden er ødelagt i nyere tid. Avlange forhøyninger, ca. 1 m x 2 m store, viser ennå hvor de seneste gravene ble anlagt.

Kirken
------

Tjora kirke kjennes fra 1270. Kirke med kirkegård er trolig eldre enn dette. l kirkegårdsmuren ble det funnet en 2,3 m lang gravstein med innskriften: «Sjelemessedagen (dvs. dødsdagen) for Bjørn Ulvgersson er to netter før Marie (messe) – Stein (ristet disse runer)». Runene forteller at kirkegården i hvert fall var i bruk fra rundt år 1150. Arkeologiske utgravninger som vil kunne bekrefte dette, er ennå ikke foretatt.

Trolig har det gjennom århundrene stått flere kirker på stedet. Den siste sognekirken på Tjora ble revet i 1842. Det var en stavkirke med et 8 m langt hovedskip for menigheten. Det er ingen synlige spor etter denne i dag.

Steinkorsene
------------

I tidlig kristen tid, 1000 – 1100-årene, ble det reist fire store steinkors på Tjora. Disse kan ha markert gravplassen før det ble bygget kirke. Etter tradisjonen, skal tre av dem ha stått på Orshaug, ca. 800 m lenger nord. l 1840 sto tre kors øst for kirken og det siste sør for den.

Det største korset, som ennå står på Tjora er 2,2 m høyt. På to av korsene var det hugget et korsmerke. Korsene sto uskadet på gravplassen fram til 1870 – 80-årene. Da ble to sendt til Bergen. Et av dem ble ødelagt ved et uhell. Det siste ble ødelagt under den 2. verdenskrig. De to ødelagte korsene er restaurert og satt opp igjen. Et av disse er utformet på samme måte som korset over Erling Skjalgsson, som nå står i inngangspartiet i Stavanger Museum, og kan derfor være laget i første halvdel av 1000-årene.

Middelalderkirker og steinkors i Sola-bygda
-------------------------------------------

Denne samlingen av steinkors fra tidlig middelalder er enestående i Norge, og må sees i lys av at Tjora var blant de største gårder i Rogaland. Kirken og kirkegården ble trolig anlagt som en privat kirke for en storbonde og senere omgjort til sognekirke.

På Sola reiste Erling Skjalgssons slektninger en steinkirke i tidlig kristen tid, og det ble også bygget kirker på Håland og Madla. Kirkegårdene er bevart alle steder. Steinkors ble også reist flere steder i Rogaland blant annet på Tjelta og Madla. 

De mange steinkors, kirker og kirkegårder i Sola-bygda vitner ikke bare om tett bosetning og om storfolk som kunne samle befolkningen til fellestiltak, men også om den store religiøse og økonomiske makt den katolske kirke hadde i middelalderen.

Kilder
------

* disnorge.no: TJORA GAMLE KIRKEGÅRD
**Freia** er et kasernebygg på Karljohansvern i Horten kommune. Bygget stod ferdig i 1991, og rommer totalt 5 800 kvadratmeter.

Militær bruk
------------

Kasernen var i bruk av militæret til befalsskole til de la basen sin til Vealøs og Norske Løve i 2006.

Sivil bruk
----------

Etter at forsvaret trakk seg ut har det vært mange planer med eiendommen. Tre ganger har den vært til salgs, og det har vært mange forslag om bruk, blant annet sykehjem.. Bruken har likevel stort sett vært begrenset. I store perioder har det stått tomt, selv om noe utleie har forekommet, blant annet at vikarbyråer leid plass for sine ansatte.

Salgsprosessen
--------------

Etter flyttingen i 2006 har bygget i store perioder stått tomt. Det var snakk om salg i 2008, men Forsvaret trakk seg.

I 2011 var det på nytt snakk om salg. Også denne gangen ble det ikke noe av salget.

I 2014 kom salget opp for tredje gang, og Horten kommune vedtok å sette av 40 millioner kroner til å kjøpe eiendommen, og benytte seg av sin forkjøpsrett..

Andre begivenheter
------------------

Kronprins Haakon gikk på befalsskolen i Horten og bodde i kasernen. Hav var aspirant fra 28. juni- til 4. august 1992, og befalselev fra 5. august 1992 til 30. juni 1993.

Referanser
----------

1. ↑  Gjengangeren, 5. mars 2014, side 2-3
2. ↑  Befalskolen flytter
3. ↑  Lag sykehjem
4. ↑  Forsvaret trekker salget.
5. ↑  Til salgs igjen
6. ↑  Horten kommune kjøper Freia
7. ↑  Marinemuseet i Horten, 2. etasje

 Panoramabilde av Freia, sett fra sjøen.
**Freiasalen** ligger i Freia sjokoladefabrikk på Johan Throne Holsts plass 1 på Rodeløkka i bydel Grünerløkka i Oslo. 

Salen ble bygget i 1934, og var tegnet av arkitekt Ole Sverre. Den ble bygget basert på en filosofi om å lage en «storstue» og et samlingspunkt for alle ansatte. Den nye salen erstattet tre tidligere spisesaler, en for kvinner, en for menn og en for funksjonærer. Salen er i alle år blitt brukt som kantine for de ansatte på fabrikken, men ble tidlig også brukt som konsertsal siden Oslo ikke hadde egen konsertsal på østkanten i Oslo bortsett fra Calmeyergatens misjonshus som rommet 5000 tilhørere. Oslo Filharmoniske Orkester har siden Freiasalens åpning i 1934 hatt årlige populærkonserter i salen. På førti- og femtitallet var det fire årlige konserter og senere ble tallet redusert til to pr. år. I dag pleier Oslo-Filharmonien tradisjonen med å gi en årlig konsert med redusert besetning på grunn av podiets størrelse.

Salen var den mest moderne kantine i sin tid, og vakte oppmerksomhet langt ut over Norges grenser. Freia-salen er bygget i karakteristisk funkis, og har store vinduer ut mot Freia-parken med overlys fra taket. Veggene er kledt med bjørkepanel med aluminiumslister. Møblene i kantina er bygget i lys bjørk, og de originale møblene fra 1916 er fremdeles i bruk i dag. 

Salen er utsmykket med 12 originale malerier av Munch, som ble malt på hans atelier på Ekely i Oslo. Maleriene er i dag den eneste gjenværende intakte frisen av Munch, og viser lyse og lette motiver fra Kragerø og Åsgårdstrand. Maleriene ble opprinnelig laget til kvinnenes spisesal og ble montert i 1923, men ble flyttet til den nye spisesalen i 1934. Salen brukes også i dag som konsertlokale, og til andre arrangementer.

Freiasalen ble fredet av Riksantikvaren i 2015. Fredningen omfatter også Freiaparken.

Referanser
----------

1. ↑   *Fredning av Freiaparken*

Eksterne lenker
---------------

* «Freia-salen». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.

  

Portal: Oslo

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Lokalhistoriewiki
 |
**Det liberal-konservative parti** var det formelle navnet på Canadas konservative parti fra 1864 frem til 1873. Navnet har sin bakgrunn i den store koalisjonen som ble dannet den 22. juni 1864 mellom konservative og den liberale reformbevegelsen, som samarbeidet om opprettelsen av den Canadiske konføderasjon den 1. juli 1867. Noen av de politikerne som benyttet denne benevnelsen, var derfor liberale som samarbeidet med John Macdonald i tiden før og like etter opprettelsen av konføderasjonen.

Under valgene i Canada fra 1867 frem til 1911, benyttet noen konservative kandidater fortsatt benevnelsen «liberal-konservative», mens andre bare kalte seg «konservative». Dette var to ulike navn på samme politiske parti, som ikke stilte lister mot hverandre, og som begge deltok i MacDonalds regjering og senere konservative regjeringer. Det var heller ikke uvanlig at samme kandidat benyttet henholdsvis den ene og den andre benevnelsen ved ulike valg.

Den siste konservative kabinett-minister som benyttet benevnelsen, var Sam Hughes, som gikk av den 12. oktober 1916.

Referanser
----------
**USS «Dolphin»** var en skonnert i United States Navy. Skipet ble bygget ved Philadelphia Navy Yard og sjøsatt 23. juni 1821. Det var det andre med navnet «Dolphin» i United States Navys tjeneste.

Etter å ha blitt utrustet i New York ble den senere i 1821 en del av den nylig oppsatte Pacific Squadron. «Dolphin» ankom Valparaiso i Chile i februar 1822. Deretter seilte hun ved kysten av Chile, Peru og Ecuador for å beskytte amerikansk handel og hvalfangst i området.

I 1825 ble «Dolphin» satt inn i søk etter mytteristene på hvalfangstskuta «Globe». De to overlevende mytteristene ble funnet på atollen Mili i Marshalløyene. «Dolphin» brakte de to til Callao i Peru. Hiram Paulding tjenestegjorde om bord på denne ekspedisjonen og ga i 1831 ut *Journal of a Cruise of the United States Schooner Dolphin, Among the Islands of the Pacific Ocean; and a Visit to the Mulgrave Islands, in Pursuit of the Mutineers of the Whale Ship Globe*.

Dolphin var i tjeneste i Stillehavet til 1835. Skipet ble da solgt.

I 1992 utga Marshalløyene et frimerke med USS «Dolphin» som motiv.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  «Dolphin II (Schooner)», *Dictionary of American Naval Fighting Ships*, Naval History and Heritage Command. Lest 27. januar 2018.
2. ↑  «Dolphin USS 1821», ShipStamps. Lest 27. januar 2018.
**Kieran Doherty** (irsk **Ciarán Ó Dochartaigh**, født 16. oktober 1955, død 2. august 1981) var et nordirsk medlem av Den provisoriske IRA (PIRA) fra Andersontown i Belfast. Han var den åttende av ti som døde under sultestreiken i Nord-Irland 1981.

I august 1976, mens han var på vei for å plassere en bombe, ble varebilen Doherty kjørte fulgt av politiet. Han klarte å kapre en annen bil, men ble tatt da han forsøkte å rømme fra denne. Han ble dømt til atten års fengsel for besittelse av skytevåpen og sprengstoff samt fire år for bilkapringen.

Doherty døde 25 år gammel under sultestreiken i Maze fengsel, også kjent som Long Kesh. Han hadde da ikke tatt til seg næring på 73 døgn, hvilket var den lengste tiden noen av de sultestreikende holdt ut, og bare ett døgn mindre enn Terence MacSwiney. Under sultestreiken ble han valt inn i Dáil Éireann for Cavan-Monaghan på den uavhengige listen Anti H-Block.

Hans kjæreste, Geraldine, visste ikke at han var medlem av PIRA før han ble arrestert, men hun ble involvert i å smugle brev inn og ut av Long Kesh. I David Beresfords bok *Ten Men Dead* gav hun sin beretning om sultestreiken.

Referanser
----------

1. 1 2   Dictionary of Irish Biography, Dictionary of Irish Biography-ID 002659[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Kieran Doherty hos Oireachtas, Irlands parlament Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Dictionary of Irish Biography **·** Prabook
 |
**Tor Erik Nilsen** (født 4. februar 1970) er en norsk tidligere ishockeyspiller som spilte forward for Lillehammer Ishockeyklubb og Sparta. Han har også spilt for IK Comet, samt at han hadde et proffopphold i tyske Ingolstadt i sesongen 1996-1997.

Etter at han la opp som aktiv spiller, satset Nilsen på en karriere som trener. Etter å ha trent NTG/Lillehammers lag i eldre junior i sesongen 2004-2005, var han hovedtrener for Gjøvik Hockey i 1. divisjon i 2005-2006. Våren 2006 ble han ansatt som ny hovedtrener for Lillehammer Ishockeyklubb.

Nilsen la opp som trener i 2017.

Referanser
----------

1. 1 2   Elite Prospects, Eliteprospects.com spiller-ID 153204, besøkt 27. august 2021[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  
«Tor Erik Nilsen». Eliteprospects. Besøkt 27. august 2021.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Tor Nilsen – Eurohockey.com Rediger på Wikidata

* (en) Tor Nilsen – Eliteprospects.com Rediger på Wikidata

* (en) Tor Nilsen – Eliteprospects.com (personale) Rediger på Wikidata
**Tor Olav Trøim** (født 4. mars 1963) er en norsk næringslivsleder. Han er utdannet sivilingeniør innen marinteknikk fra Norges tekniske høyskole.

Han er kjent som industrimagnat John Fredriksens høyre hånd. Trøim er oppvokst i Sandefjord, der han gikk på skole med investoren Øystein Stray Spetalen.

Trøim har hatt nøkkelstillinger i en rekke av selskapene der Fredriksen har store investeringer. I tankrederiet Frontline har Trøim siden 1997 vært nestkommanderende etter Fredriksen og nestleder i styret. Han er også styreleder i inkassoselskapet Aktiv Kapital, samt styremedlem i riggselskapet Seadrill, oppdrettsselskapet Marine Harvest og LNG rederiet Golar LNG. Gjennom investeringsselskapet Drew Investments er han medeier i selskaper han er involvert i. Trøim kjøpte seg i 2010 opp til 65 % eierskap i Vålerenga Fotball.

Trøim var administrerende direktør i selskapet DNO fra 1992 til 1995. På denne tiden fungerte DNO som Torstein Hagens investeringsselskap. Trøim måtte gå på dagen etter å ha påført selskapet et tap på 34,5 millioner kroner etter risikofylte investeringer i utenlandske aksjer uten at styret var informert. Før dette var han porteføljeforvalter i Storebrand.

Trøim forlovet seg med Celina Midelfart i 2009. Han har tidligere vært gift med Merete Haugli.

Referanser
----------

1. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 16. juni 2010. Besøkt 30. mars 2011.
2. ↑  NTB (11. mars 1995): Tapte 34,5 millioner på aksjespekulasjon. *NTB*
3. ↑  Johansen, Martine (25. juni 2019). «Milliardærparet søker barnevakt og renholder». *Dagbladet.no* **(norsk)**. Besøkt 25. juni 2019.
4. ↑  NTB (11. januar 2008): Endelig har Midelfart funnet kjærligheten. *Stavanger Aftenblad*
**Jamie Mullan** (født 10. februar 1988 i Nottingham, England) er en engelsk fotballspiller. Mullan er midtbanespiller, og spiller for den engelske klubben Northwich Victoria.

Mullan spilte tidligere for Manchester Uniteds akademi- og reservelag. Den 8. juni 2007 ble Mullan løst fra kontrakten sin med United. Han var deretter en kort periode i Rochdale, før han gikk til Northwich Victoria i januar 2008.

Karriere som spiller (alle turneringer)
---------------------------------------

*Per 10. juli 2007*

|
|  |
| Klubb | Kamper | Mål | Periode |
| Englands flagg Manchester United | 0 | 0 | 2004-2007 |

Referanser
----------

1. ↑   transfermarkt.com, Transfermarkt spiller-ID 104177, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Jamie Mullan – UEFA Rediger på Wikidata

* (en) Jamie Mullan – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) Jamie Mullan – FootballDatabase.eu Rediger på Wikidata

* (en) Jamie Mullan – FBref Rediger på Wikidata
* Spillerprofil hos UEFA.com
**Ultramontanismen** (fra latin *ultra montes*, hinsides fjellene, det som menes er Alpene) er navnet på en retning som satte preg på den romersk-katolske kirke på 1800-tallet og det begynnende 1900-tall. Uttrykket tilhører ikke minst den politiske sfære, da som betegnelse for den romtro politiske katolisisme.

Etymologi
---------

Begrepet kommer opprinnelig fra middelalderen da paver som ikke kom fra Italia ble kalt *papa ultramontano*, det vil si «pave fra den andre sioden av fjellene». Etter den protestantiske reformasjonen i Frankrike vendte begrepet tilbake, men med omvendt betydning idet det ble benyttet i Frankrike og Tyskland for å betegne paven som en mann på den andre siden av fjellene, i Italia.

Med tiden kom begrepet til å benyttes som et skjellsord om de som ble ansett å være upatriotiske ved å fremheve den pavelige rett til å blande seg i Frankrikes indre anliggender.

Historikk
---------

Etter Napoleonskrigene gjenvant paven makten i Kirkestaten og pavedømmet gikk en ny blomstringstid i møte. Pavestolen etterstrebet full kontroll over det romersk-katolske hierarki overalt i Europa og i den øvrige verden. 

*Ultramontanismen* ville bekjempe enhver bestrebelse innenfor katolisismen på å skaffe de enkelte landskirker så stor selvstendighegt at det truet den kirkelige enhet, åpnet for læremessige avvik og gav grobunn for utilbørlig nasjonalisme eller usunne avhengighetsbånd til statsmakten. Gammelkatolisismen, gallikanismen, febronianismen og så videre var ille ansett av ultramontanistene. 

Bestrebelserne gikk derimot ut på at hevde pavens stilling og makt, og som et utslag av dette står ufeilbarhetsdogmet fra 1870—71. Ikke minst jesuittene var tilhengere av ultramontanismen, men den hadde også politisk betydning, blant annet var det tyske Sentrumsparti påvirket i ultramontan retning.

Litteratur
----------

* Victor Conzemius: *Ultramontanismus.* Artikkel i: *Theologische Realenzyklopädie.* Band 34, 2002, S. 253–263.
* Gisela Fleckenstein, Joachim Schmiedl (Hrsg.): *Ultramontanismus. Tendenzen der Forschung.* Bonifatius, Paderborn 2005, ISBN 3-89710-306-0 (*Einblicke* 8).
* Jürgen Strötz: *Der Fels der Kirche. Ultramontane Kirchenlehre im 19. Jahrhundert, dargestellt am Beispiel des Eichstätter Bischofs Franz Leopold Freiherrn von Leonrod (1827–1905).* Kovač, Hamburg 2003, ISBN 3-8300-1108-3 (*Studien zu Religionspädagogik und Pastoralgeschichte* 4).

Referanser
----------

1. ↑  Ultramontanism i *Nordisk familjebok* (1. utgave, 1892)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Canadian Encyclopedia **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** HDS **·** NKC
 |
Leirtavlen Plimpton 322.
**Plimpton 322** er en leirtavle fra Babylonia og inneholder et eksempel på babylonsk matematikk. Tavlen er 13 cm bred, 9 cm høy og 2 cm tykk, og har nummereringen 322 i *G.A. Plimpton Collection* i Columbia University. Den er oppkalt etter New York skribenten George Arthur Plimpton som omkring 1922 kjøpte den av en selger av arkeologiske artefakter, Edgar James Banks, og deretter skjenket den til Columbia University på midten av 1930-tallet sammen med resten av sin samling. Banks hevdet at tavlen stammet fra Senkereh, et sted i det sørlige Irak som tilsvarer den gamle byen Larsa.

Tavlen er skrevet i perioden 1822-1784 f.Kr. og består av fire kolonner og 15 rekker med tall i kileskrift fra denne perioden. Den lister opp det som i dag blir kalt pytagoreiske tripler. Dette er heltall a, b og {\displaystyle c} som har sammenhengen

{\displaystyle a^{2}+b^{2}=c^{2}\,.}
Dette svarer geometrisk til det som nå er kjent som Pytagoras’ læresetning. Tavlen viser derfor også at denne sammenhengen var kjent lenge før Pytagoras.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Plessurschanze am Müliboden** var en hoppbakke i Arosa i Sveits. Den var eid av Skiclub Arosa og ble brukt under den sveitsiske hoppuka.

Den første permanente hoppbakken i Arosa var Tomelischanze, som var i bruk i første halvdel av 1910-tallet. Etter bare noen få år ble den erstattet av Bärenbadschanze, der Gérard Veillemier nådde 56 meter under det sveitsiske mesterskapet i 1929. Våren 1931 ble tårnet i bakken ødelagt av et snøras, og om sommeren samme året ødela en storm dommertårnet.

I stedet for å bygge opp igjen Bärenbadschanze, bygde man samme år en helt ny bakke noen hundre meter unna. Den nye Plessurschanze hadde det sveitsiske mesterskapet i 1943. Den sveitsiske hoppuka startet opp i 1951, og ble arrangert annethvert år med renn i Unterwasser, St. Moritz, Arosa og Le Locle. Kjell Sjöberg (Sverige) satte den siste bakkerekorden med 75,5 meter i 1965. Det året ble det også bygd to mindre hoppbakker ved siden av hovedbakken. Kort tid senere raste unnarennet ut under et kraftig regnvær, og Arosa måtte si fra seg rennet i hoppuka i 1967. Skiklubben manglet penger til å sette bakken i stand igjen, og bakken ble aldri reparert. Gstaad overtok for Arosa som rennsted i den sveitsiske hoppuka.

Viktige renn
------------

### Den sveitsiske hoppuka

| År | Vinner | Andre | Tredje |
| --- | --- | --- | --- |
| 1. februar 1951 | Finlands flagg Matti Pietikäinen | Finlands flagg Erkki Rajala |  ? |
| 11. februar 1953 | Østerrikes flagg Sepp Bradl | Norges flagg Otto Austad | Norges flagg Per Thyness |
| 3. februar 1955 | Norges flagg Arnfinn Bergmann | Sveriges flagg Sven Pettersson | Finlands flagg Antti Hyvärinen |
| 22. januar 1957 | Østerrikes flagg Walter Habersatter | Sveriges flagg Folke Mikaelsson | Sveits’ flagg Andreas Däscher |
| 29. januar 1959 | Finlands flagg Mauno Valkama | Vest-Tysklands flagg Max Bolkart | Norges flagg Arnfinn Bergmann |
| 26. januar 1961 | Finlands flagg Eino Kirjonen | Jugoslavias flagg Marjan Pečar | Norges flagg Gudtorm HeldalFinlands flagg Antero Immonen |
| 31. januar 1963 | Finlands flagg Eino Kirjonen | Østerrikes flagg Willi Egger | Norges flagg Oddvar Saga |
| 28. januar 1965 | Sveriges flagg Kjell Sjöberg | Vest-Tysklands flagg Heini Ihle | Italias flagg Giacomo Aimoni |

Kilder
------

* Skisprungschanzen-Archiv: Arosa (besøkt 26. mars 2013)
* Adam Kwieciński: Hoppresultater (besøkt 7. mars 2016)
«Circuit de Valencia» omdirigeres hit. For banen hvor Formel 1-løpet Europas Grand Prix arrangeres, se Valencia Street Circuit.

**Circuit de la Comunitat Valenciana Ricardo Tormo**|  |
|  |
| Sted | Cheste, Valencia, Spania |
| **Tidssone** | UTC+1 |
| **Hovedløp** | MotoGP, Superbike, WTCC, DTM, GP2, Formel 3 |
| **Lengde** | 4,005 km |
| **Svinger** | 14 |
| **Banerekord** | 1.25,234 (Pedro Lamy, Peugeot 908 HDi FAP, 2007, Le Mans Series) |

**Circuit Ricardo Tormo**, også kalt **Circuit de Valencia**, offisielt navn **Circuit de la Comunitat Valenciana Ricardo Tormo**, er en racerbane i Cheste, Comunitat Valenciana, Spania, rundt 20 kilometer utenfor byen Valencia. Banen ble bygget i 1999 og har en kapasitet på 120 000 tilskuere, hvorav 60 000 sitteplasser. På grunn av de milde vintertempeaturene blir banen ofte brukt som testbane av Formel 1-teamene. Den største løpet som kjøres på banen er MotoGP-løpet Valencias Grand Prix.

Banen er oppkalt etter den spanske Grand Prix-motorsykkelføreren Ricardo Tormo, som døde av leukemi i 1998.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Circuit de Valencia Ricardo Tormo – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Sigfrid Anbjørg Iversen Ørstad** (født *Sigfrid Anbjørn Iversen* 7. september 1898 i Kristiania, død 28. juli 1984 i Asker) var en norsk maler, kjent for forenklende, naturalistiske skildringer av blomster, landskaper og portrettmotiver.

Familie
-------

Sigfrid Ørstad var datter av skipsfører Halfdan Iversen og hans hustru Christofa Emilie Jacobsen. Hun ble gift med Skule Ørstad.

Utdannelse
----------

Sigfrid Ørstad studerte ved Statens Håndverks- og Kunstindustriskole i Oslo, under Olaf Willums 1930-31, siden under Søren Onsager og Anders C. Svarstad ved Det private akademi og deretter ved Académie Scandinave i Paris i 1932. Hun var dessuten elev av Leon Aurdal og Jean Heiberg.

Kunstnerskap
------------

Sigfrid Ørstad debuterte på Høstutstillingen i 1924, og stilte ofte ut sine arbeider. Hennes virkelige selvstendige gjennombrudd regnes imidlertid til så sent som i 1954, da hun holdt en separatutstilling i Galleri Moderne Kunst i Oslo. Hennes uttrykk var en lyrisk preget naturalisme, der farger og lys ble nennsomt behandlet. Hennes senere arbeider preges blant annet av hennes opphold i Italia, med ulike naturinntrykk.

Stipender, reiser og utenlandsopphold
-------------------------------------

* Finnes legat
* Unge Kunstneres Samfunn stipend ca. 1930
* Paris 1928 og 1930-31
* København 1928 og -39
* Italia 1949, -55 og -58.

Referanser
----------

1. 1 2   nkl.snl.no, besøkt 1. desember 2018[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Artists of the World Online, AKL Online kunstner-ID 00323341[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   KulturNav, KulturNav-ID 64d6af99-8132-4685-a087-ea5a7e308fe4, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
4. ↑  «Folketelling 1900, Arupsgate 10, Kristiania». Registreringssentral for historiske data. Besøkt 21. november 2018.

Kilder
------

* «Sigfrid Ørstad». Norsk kunstnerleksikon. Besøkt 21. november 2018.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Norsk kunstnerleksikon **·** KulturNav
 |
**Dombås kino** er en kino på Dombås i Innlandet.

Kinoen ble bygd av den tyske okupasjonsmakta under andre verdenskrig. Ei stor mengde tyske soldater var stasjonert på Dombås under krigen, og kinoen ble bygd som et velferdstiltak. Dombås kino var svært avansert for sin tid og hadde 550 sitteplasser, amfi, offiserlosjer og orkestergrav.

Etter krigen ble bygningen overtatt av kommunen som kinolokale for tettstedet Dombås, og er fortsatt i bruk som kino. Dombås kino ble valgt som Dovre kommunes tusenårssted i 2000.

Bygningen har fram til i dag stått relativt uendra, og har høy verneverdi som eksempel på tysk arkitektur i Norge under krigen. Bygningen ble fredet i 2015.

Referanser
----------

1. ↑  Pressemelding fra Riksantikvaren om fredningen av Dombås kino, 9. oktober 2015

Eksterne lenker
---------------

* «Dombås kino». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Riksantikvaren kulturminne
 |

Portal: Andre verdenskrig
En mann undersøker markens ulike egenskaper.
**Pedologi** (av gresk πέδον *pedon* = "jordbunn") er læren om jordbunnsforholdene, jordartene og dannelsen av dem.

Denne vitenskap har flere andre betegnelser, som jordbunnslære, edafologi eller agrologi. Forskjelligheten i navnene skyldes at vi har interessert seg i ulike sider av det store felt. I realiteten er det like så meget agronomer, kjemikere, geologer, geografer, biologer, skogfolk og regionale planleggere, som har bidratt til oppbygning av fagets viten, som det er fagets egne folk.

Jordbunnen er ikke et uforanderlig og stabilt substrat for vegetasjonen, men det er snarere stedet for tallrike påvirkninger mellom klimaforhold, jordbunnens levende organismer og førne, råjordens mineralske materialer og nedbrytningsproduktene fra dem. Under jordbunnsutviklingen endres jordbunnen, og det dannes forskjellige lag, horisonter, i den, mens den nærmer seg en stabil tilstand.

I dag er pedologene interessert i en praktisk anvendelse av kunnskapen om de prosesser som påvirker jordbunnens utvikling, f.eks. gjennom fortolkning av dens miljømessige fortid og forutsigelse av konsekvensene ved omlegning i bruken av landbruksjorden. Samtidig har agronomene fått forståelse for, at den dyrkede jord er et komplekst medium, hvis egenskaber ofte er resultatet av flere tusen års utvikling. De innser, at den øyeblikkelige balanse er sårbar, og at kun en grundig viten om jordbunnens forhistorie gjør det mulig å sikre en bæredyktig fortsettelse av jordbruket.

Berømte pedologer
-----------------

* Olivier de Serres
* Bernard Palissy
* Vassili Dokuchajev
* E. W. Hilgard
* Hans Jenny

Se også
-------

* Økologi

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** NKC
 |
**Pediculidae** er en gruppe av hudparasitter som lever i pelsen på pattedyr. Den tilhører gruppen av lus (kalt Anoplura) som har sugende munndeler og får næring ved å drikke blod fra verten. Familien omfatter bare tre kjente arter, den ene av dem er menneskelusen (*Pediculus humanus*).

Utseende
--------

 Apelus
Pediculidae er middelsstore, avlange lus med en forholdsvis langstrakt kroppsform. Hodet er nokså stort, antennene er lange til lus å være. Beina er forholdsvis lange og slanke, ytterst med lange og forholdsvis tynne klør. De mangler "tomler" på leggene som klørne griper an mot.

Liv og utvikling
----------------

Begge artene lever på primater. Menneskelusen lever bare på mennesker, men forekommer i to former: hodelus som bare lever i håret på hodet, og kroppslus som finnes ellers på kroppen. Hodelusen er fortsatt forholdsvis vanlig, mens kroppslusen er blitt meget sjelden på grunn av forbedret hygiene. Apelusen (*Pediculus schaeffi*) lever på sjimpanse mens *Pediculus mjobergi* lever på bredneseaper, blant andre brølaper.

Utbredelse
----------

Menneskelus ser ut til å forekomme mer eller mindre hyppig over alt der det bor mennesker, apelusen har en begrenset utbredelse siden den lever på sjimpanser i Afrika. Den tredje arten, *Pediculus mjobergi*, er knyttet til bredneseaper (vestaper) i Sør- og Mellom-Amerika.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Insekter (Ectognatha)
	+ Vingede insekter (Pterygota)
		- Lus (Psocodea)
			* Pels- og fjærlus (Phthiraptera)
				+ underorden Sugende lus, Anoplura
					- familie Pediculidae Leach, 1817
						* slekten *Pediculus* Linnaeus, 1758 – tre arter
							+ menneskelus, *Pediculus humanus* Linnaeus, 1758
							+ apelus, *Pediculus schaeffi* Fahrenholz, 1910
							+ *Pediculus mjobergi* Ferris, 1916

Kilder
------

* Tree of life – Pediculidae

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Pediculidae* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Pediculidae* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *Pediculidae* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *Pediculidae* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *Pediculidae* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *Pediculidae* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Pediculidae* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Pediculidae* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Pediculidae* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* Norsk Entomologisk forening – for deg som vil lære mer om insekter.
* Tree of life – Lus (engelskspråklig)
Rufiji i Selous
**Rufiji** er Tanzanias lengste elv. Den har sitt utspring øst for Malawisjøen og munner ut i Indiahavet om lag 200 km sør for Dar-es-Salaam ved Mafiakanalen og Mafiaøya. Elven er delvis seilbar, i alle fall frem til Kidatu-demningen. Deler av elvens øvre løp, mellom Kidatu og Mufindi, løper mer eller mindre parallelt med jernbanesporet til TAZARA.

Virksomheten langs elven
------------------------

I Rufijideltaet finnes 41 % (53 000 ha) av Øst-Afrikas samlede forekomst av mangroveskog. Elven er demmet opp ved Kidatu, men ellers uregulert, og store deler av elven renner gjennom det store Selous viltreservatet. Området er derfor relativt upåvirket av menneskelig aktivitet. Deltaet er rikt på fisk, reker og krabber året rundt. Lokalbefolkningens viktigste næringsvei er risdyrking og hugst i mangroveskogen. Det bor om lag 21 000 personer i Rufijideltaet, og tre fjerdedeler dyrker ris for selvforsyning. Vanskelige transportforhold bidrar til at deltabefolkningen har vansker med å drive handel med fastlandet, og regionen er derfor blant Tanzanias fattigste.

I elvens midtre del, ved Kidatu, ble det på 1970-tallet anlagt en demning og bygget en større kraftstasjon.

I elvens øvre del, i Mufindi, ble det på 1980-tallet bygget en cellulose- og papirfabrikk, *Mufundi Pulp and Paper Mill*. Det var den finske u-hjelpen, FINNIDA, som stod for denne oppgaven.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** GeoNames
 |
**Cirkelbroen** er en svingbro som går over Christianshavns kanal. Broen er tegnet av den dansk-islandske kunstneren Olafur Eliasson, og består av fem sirkulære plattformer i forskjellige størrelser med hver sin mast. I tillegg til å skape en sammenhengende promenade langs Inderhavnen forbinder den Christiansbro med Applebys Plads. 

Broen ble opprinnelig forventet ferdigstilt sommeren 2012, men ulike forhold gjorde at prosjektet ble forsinket. Den var en gave fra Nordea-fonden. Broen ble offisielt åpnet lørdag den 22. august 2015, da blant andre kunstneren selv og overborgmester Frank Jensen talte.

Referanser
----------

1. ↑  Cirkelbroen - stibro over Christianshavns Kanal Arkivert 11. oktober 2011 hos Wayback Machine.
2. ↑  «Cirkelbroen: Bedre mobilitet og et nyt vartegn til København | Nordeafonden.dk». Arkivert fra originalen 30. april 2012. Besøkt 9. desember 2011.
3. ↑  Indvielse af Cirkelbroen, christianshanvskvarter.dk. Besøkt 2. september 2015

Eksterne lenker
---------------

* (en) Cirkelbroen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

Portal: Danmark
Overskrift i Krønikebøkene i Codex Amiatinus.
**Det kronistiske historieverket** består av begge *Krønikebøkene, Esras bok* og *Nehemjas bok*, og er den delen av Det gamle testamente som er lettest å identifisere som en helhet, trolig fordi det er blitt ferdigredigert så sent (antagelig på 300-tallet f.Kr.) at man ikke rakk å endre det vesentlig. Navnet er avledet av navnet på *Krønikebøkene* (gresk *kronos* = tidsforløp).

På sitt vis er det kronistiske historieverket en parallell til *Tetrateuken* («Firerboken» = *1.-4. Mosebok*) og det deuteronomistiske historieverket, som begge spenner over tiden fra skapelsen og frem til skrivende stund; men hos «kronisten» (betegnelsen på kretsen som forfattet dette) oppsummeres historien fra skapelsen til Saul i rene navnelister og slektstavler. Det er tydelig at kronisten har brukt de to førnevnte historieverkene, men også tok inn annet stoff som trolig ble hentet fra prestene i Jerusalem etter fangenskapet i Babylon. Der deuteronomisten tar sikte på en redaksjon som rammer inn stoffet i dogmer, preger *Tetrateuken* og kronisten stoffet selv ved sine utelatelser og tilføyelser.

Referanser
----------

1. ↑  Svend Holm-Nielsen: *Det gamle testamente* (s. 37), Gads forlag, København 1969
2. ↑  Svend Holm-Nielsen: *Det gamle testamente* (s. 38)
**Sjøbergmarsjen** er en årlig minnemarsj som blir arrangert av Norske Reserveoffiserers Forbund Sør-Helgeland. Turen går fra Austerfjorden innerst i Vistenfjorden og over fjellet til Eiterådalen i Mosjøen. Den første marsjen ble arrangert 11. august 1984, og har vært en fast marsj i august hvert år. Løypa er ca. 25 km lang og høyeste punkt er på 900 moh.

Fram til 2015 kunne man velge hvilken vei man ville gå, men under turen i 2016 var det kun fra Eiterådalen og over til Austerfjorden. Grunnen var at Norske Reserveoffiserers Forbund trakk seg, slik at det kun var Vevelstad kommune og Bønå Gård som var arrangører.

Hovedformålet ved å arrangere denne marsjen er for å minnes motstandsfolket og kaptein Birger Sjøberg.

Referanser
----------

1. ↑  Magnar Solbakk (2013). «Sjøbergmarsjen x 30». *Årbok for Helgeland*. Helgeland historielag. s. 83-90.
2. ↑  «Sjøbergmarsjen - Turkart Helgeland». *www.turkarthelgeland.no*. Besøkt 19. oktober 2016.
3. ↑  Hans Martin Øksnes. «Våpentransporten på Helgeland under andre verdenskrig». Besøkt 03.11.2016.

Kilder
------

* 
* 
* 
*
Stridsbåt 90
Polisbåt 87050
**Sjöpolisen** er en riksdekkende tjeneste i Sveriges politi, med politibåter stasjonert i Stockholms län og Västra Götalands län.

Sjöpolisen forebygger og griper inn mot lovbrudd på sjøen og på land. Tjenesten har særskilt kompetanse til å håndtere tyveri av båter og båtutstyr. Sjöpolisens oppgaver er å:

* forebygge og gripe inn mot sjøfylleri, fartovertredelser og aktløshet i sjøtrafikken
* forebygge og gripe inn mot tyveri av båtmotorer, båter og andre farkoster
* utøve jakt- og fiskerioppsyn
* delta i redningsaksjoner og etterforske ulykker på sjøen
* etterforske overtredelser av fiskeriloven
* tilsvarende andre politiavdelinger gripe inn mot alle lovbrudd, uansett om de skjer på land eller til sjøs.

Sjöpolisen har drøyt 75 tjenestemenn; ca. 60 i Stockholms län og knapt 20 i Västra Götalands län. De er tilgjengelige døgnet rundt, året rundt, og kan gripe inn også i andre län, fremfor alt ved større hendelser. I Stockholms län er det stasjonert ni politibåter. I Västra Götalands län er det stasjonert tre politibåter året rundt og et par ekstra om sommeren. Politibåtene anvendes for patruljering og spaningsoppdrag året rundt og kan brukes selv i mørket og hardt vær. De båtene politiet anvender er:

* RHIB-er som kan kjøre opp til 60 knop
* 15-metersbåter som kan kjøre rundt 40 knop
* Sivile båter for spaningsoppdrag

Sjöpolisen samarbeider med mange andre, for eksempel de som bor og arbeider i skjærgården, Sjöfartsverket, redningstjenesten, Kustbevakningen, Tullverket og Skärgårdsstiftelsen.

Se også
-------

* Politiets sjøtjeneste

Referanser
----------

1. ↑  Om Sjöpolisen

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
Sjællandsbroen med manøvrehuset (til høyre) sett fra den sydøstlige side på Amager
Jernbanebroen syd for Sjællandsbroen ble anlagt til bruk for Øresundsforbindelsen
Sluseanlegget tillater mindre båter adgang til Københavns havn sydfra
**Sjællandsbroen** er en bro med tilhørende manøvrehus beliggende i Københavns Havn, Københavns Kommune. Broen knytter sammen Sjælland (bydelen Kongens Enghave) og Amager og ble innviet den 1. mars 1959. Broen har en seilingshøyde på 3 meter og er 16 meter bred.

Det er muligt å åpne broens to klaffer, men i forbindelse med Øresundsforbindelsen ble en jernbanebro (kalt Jernbanebroen; seilingshøyde: 3 meter, bredde: 17 meter) åpnet i 1998 umiddelbart syd for Sjællandsbroen og siden da har det ikke vært nødvendig å åpne broen, da jernbanebroen ikke kan åpnes. I årene etter Øresundsforbindelsens åpning steg trafikken på Sjællandsbroen med mellem 2700 og 3400 biler. Sjællandsbroen, umiddelbart syd for Slusen, tillater seilas fra Sydhavnen (Sluseløbet) til Kalveboderne (Kalvebodløbet) innenfor åpningstidene. Slusen kan dog kun brukes av skip med en bredde under 10,8 meter og en maksimal lengde på 53 meter. Broene syd for slusen setter en ytterligere begrensning på maksimalt 3 meter i høyden.

Nord for Sjællandsbroen ligger Slusehavnen (med en rekke små fartøy, hvorav noen er bebodd) samt Sluseanlægget (og tidligere en tilhørende tjenestebolig), som ble anlagt av Københavns Havnevæsen i 1902-1903 med det formål å redusere gjennomstrømningen av vann under broene, så skip lettere kunne navigere i den sterke strømmen. Sluseanlægget med kammeslusen er fortsat funksjonsdygtig, da de mange båter fra Fiskerhavnen og lystbåtklubbene syd for Sjællandsbroen fortsatt kan komme opp gjennom Københavns Havn.

Sjællandsbroens lave manøvrehus er en stålskjelettbygning i to etasjer med en kjelleretasje og utvendig kobberbekledning og maritimt utformede koøyer. Det ble tegnet av arkitekt Niels Rohweder i perioden 1958-59, han valgte å legge det stilmessig arkitektonisk tett opp mot Knippelsbros to brotårn og Langebros ene tårn med respekt for arkitekt Kai Gottlobs arkitektur. Således inngår brotårnenes størrelse og arkitektur i en hierarkisk orden som begynner med Knippelsbros to tårn, Langebros ene tårn til det lave manøvrehus på Sjællandsbroen. Manøvrehusets øverste etasje, som nås via en vindeltrapp, har et tekjøkken samt en manøverpult, som ble anvendt til styring av broklaffene, da broen var døgnbetjent, men som i dag ikke er i funksjon. Stueetasjen består av toalett og arbeidsrom.

Referanser
----------

1. ↑  Trafikken før og efter Øresundsbron Arkivert 27. september 2007 hos Wayback Machine. Vejdirektoratet, 2001.
2. ↑  Yachts in the Port of Copenhagen Arkivert 27. september 2007 hos Wayback Machine. Københavns Havn A/S, hentet den 4. august 2007.
3. ↑  Sluseanlægget Arkivert 28. september 2007 hos Wayback Machine. amagerbilleder.dk, hentet den 4. august 2007.
4. ↑  Havnebroerne, Københavns Kommune Arkivert 28. september 2007 hos Wayback Machine. Kulturarvsstyrelsen, den 14. juni 2007.

Portal: Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |
**Nicolai** (**Nico**) **Norman** (født 17. april 1919, død 2. juli 2006) var en norsk fysiker. Han var professor ved Fysisk institutt ved Universitetet i Oslo fra 1964 til 1986.

Norman begynte å studere realfag ved UiO like før andre verdenskrig. Under krigen var han aktivt med på motstandsarbeid mot den tyske okkupasjonen. I 1947 fikk han cand.real.-graden, før han så ble stipendiat. I 1956 tok Norman dr. philos-graden, med avhandlingen «On the cylindrically symmetrical distribution method in X-ray analysis».

I 1950 hadde Norman forskningsopphold ved MIT, og i 1954 ved Brooklyn Polytechnic Institute. Etter han hadde tatt doktorgraden jobbet han ved Sentralinstituttet for industriell forskning (det senere SINTEF), før han gikk tilbake til UiO som professor i faste stoffers fysikk i 1964. 

I 1966 ble Norman innvalgt i Det Norske Videnskaps-Akademi. Han var bestyrer ved Fysisk institutt fra 1976 til 1978.

Referanser
----------

1. ↑  «Resultat av søket: Nico og Norman». Bibsys. Arkivert fra originalen 27. november 2008. Besøkt 27. november 2008.  Merk at Bibsys oppgir datoen for avhandlingen til 1954, mens nekrologen oppgir at han disputerte for dr. philos-graden i 1956.
2. ↑  «Fysisk institutts valgte bestyrere/instituttledere». Fysisk institutt. 6. januar 2005. Besøkt 27. november 2008.

Kilder
------

* «Nekrolog: Nicolai Norman» *Aftenposten* Morgen (14. juli 2006)

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |