recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
***Phanophilus*** er en gruppe (slekt) av biller som hører til underfamilien smalkortvinger (Paederinae) i den store familien kortvinger (Staphylinidae). De er middelsstore, slanke, kortbeinte kortvinger som i stor grad lever nede i bakken.

Utseende
--------

En middelsstor (ca. 11 millimeter), lang og smal, sylindrisk, blankt svart kortvinge. Hele kroppen er kraftig punktert. Hodet er litt flatt, fasettøynene ganske små, antennene tynne. Halsen er markert, men forholdsvis tykk. Pronotum er rundet sett ovenfra, med litt avrundede hjørner, litt lengre enn bredt, så bredt som hodet. Dekkvingene er temmelig korte, bakkroppen lang og sylindrisk.

Levevis
-------

Disse lange og smale billene lever i stor grad underjordisk, der de graver i jorda. De er blant annet vanlige i strølaget og rett under dette i skog.

Utbredelse
----------

Slekten er utbredt på New Zealand.

Systematisk oversikt
--------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, **Coleoptera**
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien åtsel- og rovbiller, **Staphylinoidea**
			* Familien kortvinger (Staphylinidae) Latreille, 1802
				+ Underfamilien smalkortvinger Paederinae Fleming, 1821
					- Stammen Lathrobiini
						* Slekten ***Phanophilus*** Sharp, 1886
							+ *Phanophilus comptus* (Broun, 1880)

Kilder
------

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Phanophilus* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Phanophilus* hos Fossilworks Rediger på Wikidata

* (en) *Phanophilus* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Phanophilus* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Phanophilus (Sharp)* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
Vasateaterns salong i 1889
Vasateatern i januar 2009
**Vasateatern** (svensk: Vasateatern eller *Vasan*) er en teaterbygning i det sentrale Stockholm i Sverige på adressen Vasagatan 19-21.

Teatret ble tegnet av Frederick Reinhold Ekberg og innviet den 30. oktober 1886. Teaterkongen Albert Ranft drev teatret årene 1895 til 1928. I årene 1931–35 ble det drevet av Gösta Ekman den eldre og Per Lindberg. I 1936 tok Martha Lundholm over og drev teatret til 1952. Per Gerhard og Karl Gerhard var teaterdirektører fra 1952. Etter Karl Gerhards død i 1964 fortsatte Per Gerhard å drive teatret alene til 1984, hvorpå Göran Lindgren og Sandrews overtok teateret.

På Per Gerhards og Karl Gerhards tid oppnådde Vasateatern sine største suksesser; drama vekslet med farser og komedier. De mange publikumssuksesser oppført på Vasateatret omfatter blant annet *Vad vet mamma om kärlek*, *Katt på hett plåttak*, *Mary Mary*, *Kaktusblomman*, *Charleys Tant* og *Spanska flugan*.

Mange store skuespillere har opptrådt på Vasateatrets scene: Maj-Britt Nilsson, Börje Ahlstedt, Jarl Kulle, Inga Tidblad, Edvin Adolphson, Carl-Gustaf Lindstedt, Tutta Rolf, Inga Gill, Hjørdis Petterson, Gunnar Björnstrand, Per Aabel, Siv Ericks og Stig Järrel for å nevne noen få. Gösta Ekman sies å hjemsøke Vasateatern.

Referanser
----------

1. ↑  «Kändisjubilarer» **(svensk)**. *Piteå-Tidningen*. 28. desember 2010. Arkivert fra originalen 5. mars 2021. Besøkt 7. mai 2011.

Eksterne lenker
---------------

* Vasateatrets hjemmeside

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Gyldendals Teaterleksikon
 |
**Den pavelige kommisjon «Ecclesia Dei»** («Guds kirke») ble opprettet av pave Johannes Paul II den 2. juli 1988 etter at erkebiskop Marcel Lefebvre hadde utført bispeordinasjoner i Sveits, som Den hellige stol betraktet som ulovlige.

Den ble opprettet med en *motu proprio*, *Ecclesia Dei*, hvor kommisjonen ble instruert til å samarbeide med biskoper, Den romerske kurie og andre for å muliggjøre full kommunion mellom de som er forbundet med Lefebvres bevegelse, av Den hellige stol betraktet som skismatisk, og Den katolske kirke, i henhold til protokollen som ble undertegnet av Lefebvre og kardinal Ratzinger i mai 1988, etter at det var ført forhandlinger om veien fremover.

Kommisjonen ble gitt fullmakt til å regulere den kirkerettslige situasjonen for tradisjonalistiske ordenssamfunn som formelt står utenfor Den katolske kirke, men som ønsker å være en del av kirken, samt for enkeltprester som ønsker å virke i Den katolske kirke men som er ordinert utenfor. 

Den er også gitt i oppgave å kommunisere med lokale biskoper omkring behovene til de grupper som ønsker å bevare den gamle latinske messen (*den tridentinske messe*) slik den ble feiret før Paul VIs liturgireform. 

Presidenten for kommisjonen er kardinal Darío Castrillón Hoyos.

Eksterne lenker
---------------

* Hjemmeside

| * v
* d
* r
Den romerske kurie |
| --- |
| Statssekretariatet |
| Hoved | 

|  |  |
| --- | --- |
| Kongregasjonene | Troslæren **·** Østkirkene **·** Gudstjenesten og sakramentsordningen **·** Helligkåringer **·** Biskopene **·** Folkenes evangelisering **·** Kleresiet **·** Ordensliv **·** Utdannelse |
| Domstolene | Pønitentiariet **·** Signaturaen **·** Rotaen |
| Rådene | Legfolket **·** Kristen enhet **·** Familien **·** Rettferdighet og fred **·** «Cor Unum» **·** Migranter **·** Helsearbeidere **·** Lovtekster **·** Interreligøsitet **·** Kultur |
| Økonomi | Økonomiske anliggender **·** Patrimonium **·** Kammeret **·** Økonomiske problemer **·** Kontrollorganet **·** Finansinstituttet |

 | Vatikanstatens flagg |
| Organer utenfor kurien | 

|  |  |
| --- | --- |
| Kommisjonene | Kunst og historie **·** Arkeologi **·** Bibelen **·** Vulgata **·** Teologi **·** Eukaristiske kongresser **·** Historiske vitenskaper **·** «Ecclesia Dei» **·** Disiplin **·** Vatikanstaten |
| Bispesynoden | Den romerske bispesynoden |
| Kontorene | Kammeret **·** Patrimonium **·** Økonomiske anliggender **·** Husholdet **·** Liturgi |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** CatolicDiocese
 |
**Den persiske sibylle** er en sibylle som ble sagt å være den profetiske prestinne som presiderte over det apolloniske orakel. Hennes stedsplassering er temmelig vag, vag nok til at hun også kalles **den babylonske sibylle**. 

Den persiske sibylle skal ha forutsagt Aleksander den stores hærtog og erobringer. Den persiske sibylle, som skal ha båret navnet *Sambethe*, skal ha vært i slekt med Noa.

Den reisende geografen Pausanias fra 100-tallet e.Kr. som besøkte Delfi, nevner fire sibyller. Én av dem kaller han **den hebraiske sibylle**, og sier om henne at hun var:

> *«oppdratt i Palestina og kalt Sabbe, faren het Berosus og moren het Erymanthe. Boen sier hun var babylonier, mens andre kaller henne en egyptisk sibylle.»* 
> 
> 

Den middelalderske bysantinske encyklopedien *Suda* hevder at den hebraiske sibylle er forfatterinne av de sibylliske orakler.

Referanser
----------

1. ↑  Fragments of the Sibylline Oracles. sacred-texts.com. Retrieved on June 20, 2008.
2. ↑  Pausanias, x.12
3. ↑  *Sibyls and sibylline prophecy in classical antiquity, Herbert William Parke*. Books.google.co.uk. Besøkt 26. juni 2013.
4. ↑  *Seers, sibyls, and sages in Hellenistic-Roman Judaism, John Joseph Collins*. Books.google.co.uk. Besøkt 26. juni 2013.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN
 |
**Den piktiske krønike** er det navn som er blitt gitt av historikerne til en liste med piktiske konger som begynte mange tusen år før historien ble nedtegnet i Pictavia og slutter med at Pictavia har blitt omfavnet eller oppslukt av Skottland. Det opprinnelige (nå tapte) manuskriptet synes å datere til de første årene av regimet til kong Kenneth II av Skottland, som styrte fra år 971 til 995, ettersom han er den siste kongen som blir nevnt, og ettersom skriveren ikke kjenner til lengden av hans regime. Alt, med unntak av kongelista, er blitt bevart kun fra en kilde, *Poppelton-manuskriptene* som dateres fra 1300-tallet.

Det er faktisk flere versjoner av *Den piktiske krønike*. Den såkalte «A»-listen er sannsynligvis den eldste, den fyldigste, og synes å ha færre feil enn andre versjoner. Den er i tre deler: 

1. En opptegnelse av den mytisk opprinnelsen til pikterne, hovedsakelig fra Isidor av Sevillas fantasifulle *Etymologier*.
2. En liste piktiske konger
3. Stundom inkludert er også *Krønike om kongene av Alba*

Det er åpenbart at de siste to seksjonene ble opprinnelig skrevet på gælisk eller mellomirsk ettersom noen få gælisk ord ikke har blitt oversatt til latin.

Se også
-------

* *Ulster-annalene*
* *Annalene av de fire mesterne*
* *Inisfallen-annalene*

Litteratur
----------

* Anderson, Alan Orr (1922): *Early sources of Scottish history, A.D. 500 to 1286*, bind I.
* Anderson, Marjorie Ogilvie (1973): *Kings & Kingship in Early Scotland*, ISBN 0-7011-1930-6
* Chadwick, Hector Munro ([1949] 2013): *The Picts, the Scots and the Welsh of Southern Scotland*, Cambridge University Press, ISBN 9781107693913
* Hudson, Benjamin T. (1994): *Kings of Celtic Scotland*, Praeger, ISBN 0-313-29087-3

Eksterne lenker
---------------

* The Pictish Chronicle

Portaler: Historie | Litteratur
*Berlin Curves* av Richard Serra ble allerede i 1986 reist på stedet hvor Tiergartenstrasse 4 sto
Utvidelsen av anlegget reist i 2014
**Minnesmerket og informasjonsstedet for ofrene over nasjonalsosialistenes «eutanasi»-mord** (tysk: *Gedenk- und Informationsort für die Opfer der nationalsozialistischen «Euthanasie»-Morde*) er et minnesmerke i Tiergarten, Berlin. Anlegget er et minnested over ofrene for nasjonalsosialistenes «eutanasi»-mord på psykisk syke mennesker under nasjonalsosialismen. Det befinner seg ved Tiergartenstrasse 4 hvorfra den såkalte Aktion T4 ble organisert. 

Den eldste del av minnesmerket er en skulptur reist i 1986 av Berlin by og utført av billedkunstneren Richard Serra. Forbundsdagen vedtok i 2011 en utvidelse av minnestedet. Det sist oppførte del av anlegget er utført av Ursula Wilms, Heinz W. Hallmann og Nikolaus Koliusis, og består av en 24 meter lang glassvegg vokser ut av den mørke bakken og stiger mot himmelen som et sinnbilde på de myrdete menneskene. I tillegg finnes en informasjonstavle. Anlegget i sin utvidede skikkelse ble åpnet 2. september 2014.

Den sentrale organisasjonen for «eutanasi»-prosjektet Aksjon T4 befant seg fra april 1940 i Tiergartenstrasse 4 hvor minnesmerket nå er reist. Prosjektet innebar en systematisk utryddelse av pasienter på sykehus og pleiehjem og mer enn 70 000 mennesker døde som resultat av «T4.» Prosjektet ble offisielt stanset i august 1941. Aksjon T4 var bare en del av et større massemord og forskningen viser at tilsammen 300 000 mennesker ble drept. Tallet omfatter ikke østeuropa.

Referanser
----------

1. ↑  Internettsiden til Stiftung Denkmal für die ermordeten Juden Europas besøkt 6. september 2014

Eksterne lenker
---------------

* (en) Curves sculpture, Tiergartenstraße (Berlin) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Internettside opprettet som et virtuelt minnesmerke over Aksjon T4
* Omtale på Berlins internettside
Henrik Koefoed og Mette Horn i Folketeatret i Københavns oppsetning av *Den politiske kandestøber* i 2015.
**Den politiske kannestøper**, opprinnelig **Den politiske Kandstøber**, er en komedie av Ludvig Holberg, først fremført i 1722, som én av fem komedier fra Holbergs penn samme høst. Den ble utgitt i bokform året etter.

Tematikken «konge for en dag» er den samme som Holberg benytter i Jeppe på Bjerget. Hovedpersonen, kannestøpermesteren *Herman von Bremen*, klager over myndighetenes uforstand, utnevnes for én dag til borgermester. Handlingen er lagt til Hamburg, men dette er ikke mer konsekvent gjennomført enn at en av personene skryter av sine forfedre vikingene. 

> Eet er, et Søkort at forstaae  
> 
> Et Andet, Skib at føre
> 
> 
> Hovedpersonen, i epilogens selverkjennelse
> 
> 

I sin biografi om Holberg sier Carl Fredrik Engelstad at dette er «*en komedie som med sitt sprakende oppbud av burlesk komikk er blitt stående som en av Holbergs betydeligste*». 

Stykket har flere ganger vært framført på norske scener. Blant annet på Nationaltheatret i 1924 med Hauk Aabel i hovedrollen, og på Chat Noir i 1974 med Per Aabel i hovedrollen.

Eksterne lenker
---------------

* Ludvig Holbergs Skrifter *Den Politiske Kandstøber Comœdie* tekstkritisk og kommentert nettutgave

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi
 |
**Tyler Perry** (født Emmitt Perry jr. den 13. september 1969 i New Orleans, Louisiana) er en amerikansk skuespiller, regissør, dramatiker, produsent og forfatter av flere kjente film-manus og bøker. 

Perry var en vellykket teaterartist, da han begynte å få en nasjonal kjendis-status i 2005 for utgivelsen av hans første film, *Diary of a Mad Black Woman*. I 2009 ble Perry rangert av Forbes Magazine som den sjette[] mest betalte mann i Hollywood. Per juli 2009 hadde Perrys filmer spilt inn nesten $ 400 000 000 på verdensbasis.[]

Perrys familie besto av hans foreldre og tre søsken. Hans barndom var langt fra ideell. Perry sa en gang om hans far: «hans eneste svar på alt, var å slå det ut av deg». Som barn gikk Perry en gang så langt som å forsøke å begå selvmord i et desperat forsøk på å unnslippe farens voldelige oppførsel. I motsetning til farens oppførsel, tok moren hans ham med til kirken hver uke, hvor han fikk en viss følelse av trygghet og tilfredshet. Som 16-åring, fikk han lovlig endret etternavnet sitt fra Emmitt til Tyler i et forsøk på å distansere seg fra sin far. 

Enkelte kritikere, deriblant kjente afroamerikanere, har hevdet at Perrys film-arbeider opprettholder negative rasistiske stereotypier om afroamerikanere. Perry hevder å være en hengiven kristen. Han har blitt gode venner med andre kjente TV-personligheter som f.eks. Oprah Winfrey, Will Smith og Janet Jackson. 

Den 8. desember 2009 døde Tylers mor, Willie Maxine Perry i en alder av 64 år, etter en periode med sykdom. Fra og med 2010, er Perry fortsatt ugift. Han bor og arbeider i det sørvestlige Atlanta hvor han driver sine egne TV-studioer. I august 2010 ble det rapportert at Perry hadde kjøpt en eiendom på ca. 230.000 kvadratmeter i forstaden Johns Creek, Atlanta. Perry skal angivelig ha planer om rive ned det allerede eksisterende herskapshuset og i stedet bygge et nytt, miljøvennlig hjem på eiendommen.

Referanser
----------

1. ↑   Gemeinsame Normdatei, GND-ID 104767775X, besøkt 17. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   www.forbes.com[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 15. desember 2014[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Tyler Perry – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Tyler Perry på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) Tyler Perry i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) Tyler Perry på Filmdatabasen Rediger på Wikidata

* (da) Tyler Perry på Scope Rediger på Wikidata

* (fr) Tyler Perry på Allociné Rediger på Wikidata

* (en) Tyler Perry på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) Tyler Perry hos Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

* (en) Tyler Perry hos The Movie Database Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Prabook **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** BNE **·** MusicBrainz
 |
**Karl Østvold** (født 29. september 1898, død 29. mars 1965 i Ringsaker) var en norsk lokalpolitiker som representerte Arbeiderpartiet. Han var ordfører i Ringsaker fra 1932 til 1964. Han kom inn i herredsstyret i Ringsaker i 1927, og tok over som ordfører da Karsten Fonstad måtte på Stortinget. Østvold satt på det tidspunktet ikke i formannskapet 

Etter nyordningen i januar 1941 trakk Østvold seg som ordfører. På slutten av krigen mente han at han var ettersøkt, og skulle egentlig reise til Sverige, men endte opp i Lismarka. Folk trodde derimot han var i Sverige.

Referanser
----------

1. ↑  28. september 1948: Karl Østvold 50 år. *Hamar Arbeiderblad*, side 4.
2. ↑  Jon Vegard Lunde (1998). *Hjemmefronten på Hedmarken og i Østerdalen : 1940-42. B. 1 : Motstand og ikke-motstand 1940-42*. Lillehammer: Lunde pressetjeneste. s. 85. ISBN 8299096634.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Karsten Fonstad** | **Ringsakers ordfører**(1931–1958) | Etterfølger:**Peder Esbjørnsen** |
**Minnemedaljen for barrikadedeltagerne i 1991** (latvisk: *1991.gada barikāžu dalībnieka piemiņas zīme*) er en latvisk utmerkelse som tildeles personer som deltok i Latvias frihetskamp mellom januar og august 1991. Kampen for selvstendighet fra Sovjetunionen kalles barrikadekampen. Medaljen ble første gang utdelt i 1996 og tildeling avsluttes i 2011.

Utforming
---------

Minnemedaljen for barrikadedeltagerne i 1991 er utformet som et våpenskjold omgitt av en eikekrans. Våpenskjoldet viser en løve som holder et skjold med korslagte nøkler, begge elementer som er å finne i Rigas byvåpen. Over våpenskjoldet står innskriften «LR» for *Latvijas Republika*. På revers står innskriften «Par Latviju» (*for Latvia*). Reversen har også plass til løpenummer.

Medaljen er opphengt i et medaljebånd i Latvias farger: Mørk rødt med en hvit midtstripe.

Tildeling
---------

Medaljen tildeles for mot, uselvisk og initiativrik innsats i kampen for Latvias uavhengighet. Den kan også tildeles for organisatorisk innsats, samt materiell og moralsk støtte til de som kjempet for landets frihet. Det er opprettet et eget råd som avgjør tildeling av medaljen. Presidenten i nasjonalforsamlingen leder rådet. 

Medaljen er tildelt 29 000 personer. Blant mottagerne er det også utlendinger.

Norske mottagere
----------------

Minnemedaljen for barrikadedeltagerne i 1991 er tildelt Inge Alver og Nils Soltveit. De to hadde i 1990 stått bak invitasjoner til representanter fra de baltiske landene til nordisk sykkelmesterskap i Radøy.

Referanser
----------

1. ↑  «Inge og Nils var med da Sovjetunionen mistet Latvia», TV2 Nyhetene Magasinet, 16. januar 2011.
2. ↑  «-Stort å verta heidra»[*død lenke*], *Strilen*, 17. januar 2011.
3. ↑  «Inge Alver rundar 60»[*død lenke*], Hordaland fylkeskommune.

Eksterne lenker
---------------

* The Commemorative Medal for Participants of the Barricades of 1991, fra Latvias nasjonalforsamling
**Roland SC-55** (Sound Canvas) er en MIDI-kompatibel lydmodul utgitt i 1991 av Roland Corporation.

SC-55 var den første lydmodulen som støttet den nye General MIDI-standarden (GM). Roland hadde også utvidet instrumentregisteret til å støtte sin nye Roland GS-standard. Dette inkluderte flere trommesett og kontrollere. Synthen bruker både pulskodemodulering (PCM) og en forenklet versjon av LA-syntesen. Den har også instrumentregisteret fra Roland MT-32, men det kunne ikke programmeres slik som på en MT-32. På grunn av dette er ikke denne modulen 100% kompatibel med MT-32.

SC-55 var beregnet for PC-musikkentusiaster. Den har 317 instrumenter og 9 trommesett. Den kan spille av 16 spor med 24-stemmers polyfoni, og støtter også romklang og kor-effekt.

Roland ga også ut SB-55 (Sound Brush), en rimeligere MIDI-sekvenser som er like stor som SC-55. Begge to kan derfor monteres sammen i et rack.

Roland ga også ut SC-55 på:

* Roland SCC-1, et ISA-kort med et MPU-401-grensesnitt, også gitt ut som Roland SCC-1A or Roland SCC-1B.
* Roland SCD-15, et datterbord til lydkort.
* Roland SCD-55, et PCMCIA kort til bærbare datamaskiner.
* Roland GPPC-N, et lydkort til NECs datamaskiner.

Andre modeller med like tonegeneratorer er:

* Roland CM-300, som ikke har LCD-skjerm og alle kontrollene som SC-55, siden den er beregnet for bruk med PC.
* Roland CM-500, som ikke har LCD-skjerm og alle kontrollene som SC-55, siden den er beregnet for bruk med PC.
* Roland SC-155, som også har glidebrytere for master- og kanalvolum og panorering.
* Roland SC-55mkII, som endte utviklingen med 354 instrumenter og en polyfoni på 28 stemmer.

Eksterne lenker
---------------

* Bobs MIDI-informasjon
* Informasjon og programvare
**Den pavelige kommisjon «Pro Russia»** (italiensk: *Pontificia commissione per la Russia*) ble opprettet 20. juni 1925 av pave Pius XI, og nedlagt den 15. januar 1993 av pave Johannes Paul II. Den beskjeftiget seg som sakkyndigekommisjon av Pavestolens engasjement for katolikker i Russland, og var tilknyttet Statssekreteriatet. Siden 1934 fikk den i oppdrag å arbeide med de liturgiske bøker og andre behov knyttet til russiske katolikker av latinsk ritus.

Før kommisjonen ble opprettet sorterte dens oppgaver i noen grad under konsistorialkongregasjonen. Etter at den ble oppløst ivaretok dels Statssekerteriatet, dels Den interdikasteriale kommisjon for kirken i Øst-Europa, dens saksområder.

Presidenter
-----------

* Biskop Michel-Joseph Bourguignon d’Herbigny, S.J. (1926.02.11 – 1934.03.31)
* Erkebiskop Giuseppe Pizzardo (senere kardinal) (1934.12.21 – 1937.12.13?)
* Msgr. Domenico Tardini (senere kardinal) (1937.12.16 – 1952.11.29?)
* Kardinal Angelo Sodano (1989.03.01 – 1993.01.15)
**Karlholmsbruk** er et svensk tettsted i Tierp kommune i Uppsala län i landskapet Uppland. I 2010 hadde tettstedet 1 150 innbyggere. Karlholmsbruk ligger cirka 25 kilometer nord for Tierp.

Karlholmsbruk ligger ved Lövstabukten av Bottenhavet. Tämnarån munner ut ved Karlholmsbruk. Stedet deles iblant inn i *Nöttö* (den vestlige delen av bebyggelsen), *Karlholm* (Bruket) samt *Snatrabodarna* (den østlige delen av bebyggelsen). Karlholmsbruk forbindes ofte med Karlit AB som blant annet produserer trefiberplater. Her ligger også Huhtamaki Sweden AB, som produserer næringsmiddelemballasje.

Innbyggerne i Karlholmsbruk pendler ofte til arbeidsplasser i Tierp og Gävle. Riksväg 76 passerer Karlholmsbruk og leder til Östhammar og Gävle.

Karlholmsbruk har et godt bevart bruksmiljø. I årene 1735 – 1931 var det masovn og smie her. Treindustrien ble grunnlagt i 1910. Bruket ble anlagt av Charles de Geer, og var inntil 1917 fideikommiss under Leufsta Bruk. I 1880 ble det oppført en lancashiresmie, som ble restaurert i 1973.

Stedsnavnet
-----------

Navnet kommer fra brukets grunnlegger, *Charles de Geer*, som grunnla bruket på 1720-tallet.

Referanser
----------

1. ↑  «Sveriges tätorter 2010» (PDF). Statistiska centralbyrån. Arkivert fra originalen (PDF) 16. juni 2011. Besøkt 4. mars 2016.

Litteratur
----------

* Dahlgren, E. W.; *Huru Carlholms bruk kom till*, i *Med hammare och fackla 4*, 1932, side 172-195
* Godeau, Joel; *Baronernas Leufsta – om brukslivet i norra Uppand på baronernas tid*, 2 oppl. 1966, (410 sider) (omhandler også Karlholmsbruk)
* Johansson, Johan-Olov; *Det gamla järnbruket*, 1948, (161 sider)
* Molin, Harry; *Karlholms bruks bok – en krönika kring ett upplandsbruk, 1950, (335 sider)*
* Nordström, Alf; *Uppland*, AWE-GEBERS 1983, ISBN 91-20-06266-4

| * v
* d
* r
Tierp kommune i Uppsala län i Sverige |
| --- |
|  | Karlholmsbruk **·** Mehedeby **·** Månkarbo **·** Skärplinge **·** Söderfors **·** Tierp **·** Tobo **·** Upplanda **·** Örbyhus |  |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | KulturNav **·** GeoNames
 |
**Karlebo kommune** var frem til 1. januar 2007 en kommune i Frederiksborg amt på Nordsjællands østkyst ved Øresund.

Ved Kommunalreformen i 2007 ble kommunen slått sammen med Fredensborg-Humlebæk kommune, som ligger nord for den tidligere kommunen, til nye Fredensborg kommune i Region Hovedstaden. 

Ved kommunevalget 15. november 2005 ble Karlebos egen borgermester valgt for perioden 2002-06, Olav Aaen fra Venstre, valgt til den nye Fredensborg kommunes borgermester.

Andre kommuner rundt Karlebo er Hillerød og Allerød på vestsiden, og Hørsholm i sør. Fra Karlebo til den svenske øyen Hven er det ca. 9 km, og ca. 16.5 km til det nærmeste punktet på det svenske fastlandet. Dette ligger i Glumslövs nasjonalpark, sør for Ålabodarna i Skåne.

Andre byer i Karlebo kommune var Kirkelte, Gunderød, Avderød, Hesselrød, Vejenbrød og Nivå.

Eksterne lenker
---------------

* Den gamle kommunens eget nettsted
* Fredensborg kommunes nye nettsted
* Kommunalstatistikk: NetBorger Kommunefakta fra KMD alias Kommunedata
* Kommunesammenslåinger og naboer: Eniros kart over de nye kommunene

| * v
* d
* r
Kommuner i Frederiksborg amt (1970–2006) |
| --- |
| Allerød  **·** Birkerød  **·** Farum  **·** Fredensborg-Humlebæk  **·** Frederikssund  **·** Frederiksværk  **·** Græsted-Gilleleje  **·** Helsinge  **·** Helsingør  **·** Hillerød  **·** Hundested  **·** Hørsholm  **·** Jægerspris  **·** Karlebo  **·** Skibby  **·** Skævinge  **·** Slangerup  **·** Stenløse  **·** Ølstykke |

Portal: Danmark
**Roland Thöni** (født 17. januar 1950 i Trafoi, død 4. april 2021) var en italiensk alpinist. Han konkurrerte i første halvdel av 1970-årene. Sammen med fetteren, Gustav Thöni, tilhørte han i en kort periode den absolutte verdenseliten i slalåm.

Thöni fikk sin første topp 10-plassering i et verdenscupen med en sjuendeplass i slalåm i Mürren i februar 1971.

Sesongen 1971/72 ble Thönis beste. Under OL 1972 i Sapporo tok han bronsemedaljen i slalåm, bak spanjolen Francisco Fernández Ochoa og fetteren Gustav. En måned etter lekene opplevde han å vinne sine to første (og siste) verdenscuprenn.

Thöni la opp etter OL 1976 i Innsbruck.

Verdenscupseire
---------------

| **Dato** | **Sted** | **Land** | **Disiplin** |
| --- | --- | --- | --- |
| 17. mars 1972 | Madonna di Campiglio | Italia | Slalåm |
| 18. mars 1972 | Pra Loup | Frankrike | Slalåm |

Referanser
----------

1. ↑   www.rainews.it[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   www.fantaski.it[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Roland Thöni – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Roland Thöni – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (it) Roland Thöni – Italias olympiske komité Rediger på Wikidata

* (en) Roland Thöni – FIS (alpint) Rediger på Wikidata

* (en) Roland Thöni – ski-db.com Rediger på Wikidata
**Tylihulestuaret** eller Tylihul-limanen (ukrainsk Тилігульський лиман, tyrkisk *Deli Göl*) er et estuar i elven Tylihul. Det ligger sør i Ukraina, mellom Odesa oblast og Mykolajiv oblast. Navnet kommer opprinnelig fra tyrkisk *Deli Göl*, og betyr «gal, rabiat innsjø». Estuaret er 80 km langt, 0,2—3,5 km bredt, med en dybde på 19 meter. Estuaret hadde tidligere samband med Svartehavet, men er i dag skilt fra havet av en 7 km lang og 4 km bred grunne. Grunnen er dekket av solontsjakjord og små vann. Estuaret har periodevis samband med sjøen via en smal kanal. 

Grunnen ved estuaret og det nærliggende våtmarksområdet er et fuglereservat.

Galleri
-------

* Tyligulestuaret nær Kalynivka.Tyligulestuaret nær Kalynivka.
* Estuaret fra sandbankenEstuaret fra sandbanken
* Bredden av estuaret.Bredden av estuaret.

* Landsbyen Psjenianove. Bredden av Tyligulestuaret.Landsbyen Psjenianove. Bredden av Tyligulestuaret.
* Landsbyen Psjenianove.Landsbyen Psjenianove.
* Marianivka landsby. Åsene ved Tyligulestuaret.Marianivka landsby. Åsene ved Tyligulestuaret.

Litteratur
----------

* Starushenko L.I. Bushuyev S.G. (2001) *Prichernomorskiye limany Odeschiny i ih rybohoziaystvennoye znacheniye*. Astroprint, Odessa, 151 pp.
* *North-western Black Sea: biology and ecology*, Eds.: Y.P. Zaitsev, B.G. Aleksandrov, G.G. Minicheva, Naukova Dumka, Kiev, 2006, 701 pp.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Tylihul Estuary – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Hellerudsletta** er et område som ligger i Lillestrøm kommune, på grensen til Nittedal kommune. Området er lokalisert to mil nord for Oslo sentrum og grenser til Nitelva og Europavei 6.

Det Kongelige Selskap for Norges Vels eiendom **Hellerud** har siden 1983 vært en messedestinasjon, med Exporama som har huset plasskrevende messer, som «Landbruksveka», «Bygg & Anlegg» og «Boligmessen», samt en rekke fagmesser. Norsk Hyttesenter er også etablert på eiendommen med Nordens største permanente hyttemesse, bestående av 29 visningshytter. Videre er det en rekke andre virksomheter på eiendommen, som Leaseplan, Nordic Outdoor, Expolight, Modul Systemer med flere. Messeområdet ble solgt i 2016 til private investorer.

Siden 2017 har konferanse- og overnattingsmulighetene på Hellerudsletta blitt utvidet. 24. januar 2018 åpnet konferansesenteret «X Meeting Point» og Marriottkjedens konsepthotell «Moxy Hotels».

Galleri
-------

* Hellerudsletta sett fra Fylkesvei 22, vest for Hvamkrysset, i retning Gjelleråsen, med Europavei 6 i ryggen.Hellerudsletta sett fra Fylkesvei 22, vest for Hvamkrysset, i retning Gjelleråsen, med Europavei 6 i ryggen.
* Hellerudsletta sett fra luften, på høyresiden av Europavei 6 sørover.Hellerudsletta sett fra luften, på høyresiden av Europavei 6 sørover.

Referanser
----------

1. ↑  «Landbruksutstilling Hellerud». Norges Vel. Arkivert fra originalen 26. februar 2020. Besøkt 26. februar 2020.
2. ↑  «Kjøpte gigantisk messesenter». estatenyheter.no. 25. november 2016. Besøkt 26. februar 2020.
3. ↑  «Offisiell åpning av X Meeting Point Norway». 22. januar 2018. Besøkt 4. juni 2019.
4. ↑  «Marriott åpner sitt første norske hotell - på landet». VG. 4. mars 2014. Besøkt 4. juni 2019.

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen har ingen egenskaper for offisielle lenker i Wikidata*
«Maraton» har flere betydninger.

Gravhaugen ved Marathon.
**Marathon**, eller **Maraton**, (nygresk: *Marathónas*, *Μαραθώνας*; gammelgresk: *Marathṓn*, *Μαραθών* = «Fennikelstedet» av *μάραθο* = fennikel) er en liten by i Hellas.

Stedet er mest kjent for slaget ved Marathon i 490 f.Kr. hvor en athensk hær slo de persiske troppene som gikk i land her. Legenden vil ha det til at budbringeren Pheidippides løp de 42 kilometrene til Athen for å fortelle om seieren. Ved ankomsten ropte han *nenikikamen*, «vi seiret», og falt død om. Da tradisjonen med olympiske leker ble gjenopptatt i 1896, iscenesatte man et tilsvarende løp som ble vunnet av Spyridon Louis. Slik ga legenden opphav til idrettsøvelsen maraton. 

Det ble laget en stor gravhaug på stedet for de falne athenerne. Haugen er bevart, og er i dag omgitt av en park.

Kommunen
--------

Kommunen Marathon ble opprettet ved reformen i lokalstyre av 2011 ved å slå sammen følgende fire tidligere kommuner til en kommunal enhet:

* Grammatiko
* Marathon
* Nea Makri
* Varnavas

Det er 8 883 beboere i kommunen (2001).

De andre bosetningene i den kommunale enheten er Agios Panteleimonas (1 489 beboere), Kato Souli (1 477 beboere), Vrana (731 beboere), Avra (235 beboere), Votho (207 beboere), Ano Souli (188 beboere) og Schinia (156 beboere).

Kato Souli skipskommunikasjonsmast er en 250 meter høy radiomast, den høyeste strukturen i Hellas.

Referanser
----------

1. ↑   Stephen Gaylord Miller: *Ancient Greek Athletics*
2. ↑  Kallikratis Arkivert 12. juli 2017 hos Wayback Machine. (PDF) det greske innenriksdepartementet (gresk)
3. ↑   Detaljerte resultater fra folketellingen av 2001 Arkivert 31. januar 2013 hos Wayback Machine. (PDF) (gresk og engelsk)

Eksterne lenker
---------------

* (grk) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Marathonas – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** NKC **·** GeoNames
 |
**Mijikendafolkenes hellige skogslandsbyer** (engelsk: *Sacred Mijikenda Kaya Forests*) er en gruppe verdensarvsteder langs kysten av Kenya, fra grensen mot Somalia i nord til den tanzanianske grensen i sør. I alt er det snakk om 11 separate lokaliteter, knyttet til de ni ulike Mijikenda-folkenes bosteder.

De ni ulike gruppene er Digo, Chonyi, Kambe, Duruma, Kauma, Ribe, Rabai, Jibana og Giriama. Hver av gruppene har sitt eget språk og sin distinkte kultur; selv om alle språkene er innebyrdes forståelige, og forståelig mot swahili. Av utenforstående blir gruppene nedsettende kalt *Nyika* eller *Nika* («bushfolk»).

En «**Kaya**» er en befestet landsby, og det er flere slike i de elleve lokalitetene, i alt 30. Landbyene ble etablert på 1500-tallet, og forlatt i 1940-årene. De blir i dag betraktet som kulturminner med en åndelig betydning, og blir ivaretatt av et eldsteråd.

Eksterne lenker
---------------

* «Mijikenda» on World Culture Encyclopedia

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Sivilombudsmannsloven** (fullt navn: **lov om Stortingets ombudsmann for forvaltningen**) var en norsk lov som etablerte Stortingets ombudsmann for forvaltningen, Sivilombudsmannen. Loven ble vedtatt 22. juni 1962 og trådte i kraft 1. oktober samme år. Den ble formelt opphevet og erstattet av **sivilombudsloven** (fullt navn: **lov om Stortingets ombud for kontroll med forvaltningen**) 1. juli 2021. I den nye loven er *sivilombudsmannen* konsekvent endret til *sivilombudet*. Der er også noen endringer i sak. Til dømes kunne sivilombudsmannen ikke behandle klager innenfor det militære området, men dét kan sivilombudet.

Sivilombudsmannsloven bestemte at Sivilombudsmannens skulle være Stortingets tillitsmann, med formål å søke å sikre at det i den offentlige forvaltning ikke øves urett mot den enkelte borger og bidra til at offentlig forvaltning respekterer og sikrer menneskerettighetene. Loven etablerte også Sivilombudsmannen som *nasjonal forebyggende mekanisme* som beskrevet i valgfri protokoll 18. desember 2002 til FNs torturkonvensjon.

I henhold til loven er Sivilombudet et verv og velges av Stortinget. Valget gjelder for fire år, og kan bare gjentas én gang. Ifølge den gamle loven måtte Sivilombudsmannen fylle vilkårene for å være høyesterettsdommer og kunne ikke selv være medlem av Stortinget. Den nye loven angir i stedet eksplisitte vilkår for utdannelsenivået til Siviulombudet, og forbyr alle sidegjøremål "uten samtykke fra Stortinget".

Det fulgte av den gamle lovens § 4 at Sivilombudsmannens arbeidsområde var den offentlige forvaltning og alle som virket i dens tjeneste, inkludert frihetsberøvedes forhold i private institusjoner når frihetsberøvelsen hadde grunnlag i en beslutning truffet av en offentlig myndighet. Den nye loven nevner i stedet "alle tilfeller hvor noen kan være underlagt offentlig frihetsberøvelse".

Referanser
----------

1. ↑  «Lov om Stortingets ombud for kontroll med forvaltningen (sivilombudsloven)».
2. ↑  § 3
3. ↑  § 3a
4. ↑  § 1
5. ↑  § 4

Eksterne lenker
---------------

* Lovdata
**Sivilforsvarets varslingsanlegg** er varslingsanlegg som skal varsle befolkningen i Norge ved akutt fare. Sivilforsvaret har ansvaret for å etablere, vedlikeholde og drifte varslingsanleggene. Politiet har ansvaret for å utløse varsling i fredstid.

I fredstid kan varslingsanleggene blant annet brukes ved industriulykker med utslipp av giftige stoffer eller dambrudd i vannmagasiner. I krigstid kan anleggene brukes ved fare for flyangrep.

Sivilforsvarets varslingsanlegg består av ca. 1 250 tyfoner. Varslingsanleggene er stort sett plassert i byer og tettsteder, og signalene vil kunne høres av over halvparten av befolkningen.

Sivilforsvaret tester varslingsanleggene fast klokken 12 på den andre onsdagen i januar og i juni.

Signaler
--------

Søk informasjon
Sirenene tuter i tre serier med ett minutts opphold mellom seriene betyr «viktig melding, søk informasjon». Informasjon om hva som skjer og hvordan befolkningen skal forholde seg blir gitt gjennom radio, fjernsyn, myndighetenes nettsider og sosiale medier.
Flyalarm
Korte støt i ca. ett minutt betyr «fare for angrep, søk dekning». Dette signalet kan brukes hvis det er fare for flyangrep eller ved øvelser i krigsberedsskap.
Faren er over
Sirenene tuter sammenhengende i et halvt minutt betyr at faren er over.

Se også
-------

* Luftvarslingstjenesten

Referanser
----------

1. ↑  «Dette betyr flyalarmen | Sikkerhverdag». *www.sikkerhverdag.no*. Besøkt 15. oktober 2021.
2. ↑  «Sivilforsvaret tester tyfonene 9. juni | Direktoratet for samfunnssikkerhet og beredskap». *www.dsb.no*. Besøkt 15. oktober 2021.
3. ↑  Sørdal, Kristin (11. januar 2017). «Hva med tilfluktsrommene?». *dinside.no* **(norsk)**. Besøkt 15. oktober 2021.

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen mangler oppslag i Wikidata*
***Pester Lloyd*** er en tyskspråklig ukeavis som utkommer i Budapest i Ungarn.

Avisen ble grunnlagt i 1854 av jødiske kjøpmenn, og utkom frem til 1945 som dagsavis. Frem til 1918 var den den ledende tyskspråklige avisen i Ungarn. Under den sovjetiske okkupasjonen utkom den ikke lenger, men etter slutten på den kalde krigen ble den i 1994 gjenopprettet som ukeavis,

Fra 1999 har bilaget *Budapester Rundschau* (lokalavis for Budapest) fulgt med avisen, og siden 2004 også *Wiener Lloyd*, som behandler østerrikske temaer.

Avisen utkommer i et opplag på inntil 30 000.

Blant avisens tidligere skribenter kan nevnes Theodor Herzl, Max Nordau, Thomas Mann, Stefan Zweig, Joseph Roth, Alfred Polgar, Franz Molnár, Dezső Kosztolányi, Franz Molnár, Egon Erwin Kisch, Bertha von Suttner, Franz Werfel og Felix Salten. Fra 1994 har bl.a. György Konrád, István Eörsi, László Földényi og Péter Esterházy skrevet for avisen.

Eksterne lenker
---------------

* 
* Pester Lloyd-Archiv der Österreichischen Nationalbibliothek
* Beitrag des KuBus, des Magazins des Goethe-Instituts über Pester Lloyd

  

Portal: Litteratur


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** ISSN
 |
**Samtrafiken i Sverige AB** er et svensk aksjeselskap som driver tjenesteutvikling i kollektivtrafikkbransjen. Selskapet ble stiftet i 1993 og eies av 37 ulike trafikkselskaper som alle har like stor eierandel.

Samtrafiken utvikler IT-tjenester, for trafikkforetak, som skal gjøre kollektivtransport enklere, mer tilgjengelig og mer pålitelig. Selskapets visjon er å bidra til bærekraftig samfunnsutvikling ved å i samvirke øke bransjens effektivitet, lønnsomhet og fremtidsutvikling.

Selskapet arbeider først og fremst med samordning av trafikkplanleggelsen gjennom tjenester som Resplus, plansamvirke og tidtabeller. Samtrafiken står også bak tjenestene Ledsagningsportalen, et system for samarbeid rundt ledsagelse, og Resrobot, en reiseplanlegger som samler hele Sveriges trafikkinformasjon.

Den største tjenesten er Resplus, som er et billett- og reisesamarbeid der drøyt 50 av Sveriges trafikkselskaper og ca. 3 500 steder bindes sammen. Med Resplus får den reisende hele reisen på én billett, uansett hvilke delstrekninger som inngår. På én og samma billett kombineres fjerntog, regiontog, lokaltog, ekspressbusser, regionbusser, by- og lokalbusser, tunnelbane, sporvogn og ferger. Tanken med Resplus er at den reisende skal få en enkel og trygg reise hele veien.

Referanser
----------

1. ↑   Utgave 2017-05-22 av GRID[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 6. januar 2018. Besøkt 5. januar 2018.
3. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 6. januar 2018. Besøkt 5. januar 2018.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Catharina Linn Munthe** (født 11. juni 1977) er en norsk politiker (H). Fra 16. oktober 2013 til 7. oktober 2014 var hun politisk rådgiver for kulturminister Thorhild Widvey.

Munthe var styremedlem i Akershus Unge Høyre fra 2001 til 2002 og deretter nestleder fra 2002 til 2003, for så å være leder av Organisatorisk utvalg i Oslo Unge Høyre fra 2003 til 2004. I 2003 var hun kampanjesekretær i Unge Høyres Landsforbund. Munthe var innvalgt fra Høyre i Akershus fylkesting fra 2003 til 2007, og hun var gruppesekretær for Akershus Høyres fylkestingsgruppe i 2004. Mens hun satt i fylkestinget var hun vara til styret i Akershus Energi og leder av skoleutvalget på Strømmen videregående skole. Fra 2004 til 2005 var hun politisk rådgiver ved Ordførerens kontor i Oslo kommune. Fra 2007 til 2011 var hun så politisk rådgiver for Oslo Høyres bystyregruppe, for deretter å arbeide som byrådssekretær ved Byrådslederens kontor i Oslo i 2011. Samme år arbeidet hun også som konsulent i Geelmuyden.Kiese. I 2013 var hun politisk rådgiver og prosjektleder i miljøstiftelsen ZERO fram til hun 16. oktober 2013 ble utnvent til politisk rådgiver for Thorhild Widvey. 7. oktober 2014 gikk hun av som politisk rådgiver for kulturministeren og ble i stedet fagpolitisk rådgiver for storbypolitikk i Høyres stortingsgruppe.

Munthe giftet seg i 2010 med Oslos ordfører Fabian Stang.

Referanser
----------

1. ↑  Må slutte fordi hun er gift med Fabian. vg.no (7. oktober 2014)
2. ↑  «Fabian fridde og fikk ja». *Seher.no*. 15. januar 2010. Besøkt 19. juni 2014.

Eksterne lenker
---------------

* Presentasjon hos regjeringen.no
**Dobbeltpunktfly** (*Axylia putris*) er en sommerfugl som tilhører familien nattfly (Noctuidae). Den er utbredt nord til Nord-Trøndelag i Norge.

Utseende
--------

Et middelsstort (vingespenn 30 – 40 mm), lyst gråbrunt nattfly. Hodet er gulbrunt, forkroppen (thorax) brungrå med gulbrun krage, en svart ring skiller det to fargene. Forvingen er lyst grålig okerfarget. Det to mellomlinjene, som avgrenser vingens midtfelt, er svarte og går sterkt i sik-sak. I midtfeltet er det nokså små, mørke nyre- og ringmerker med blålig kjerne. Langs ytterkanten er det litt mørkere lengdestreker i hvert åremellomrom. Bakvingen er perlegrå, med en silkeaktig glans. Larven er lyst gulbrun, med mørke, trekantede flekker på sidene av ryggen.

Levevis
-------

Arten finnes i skogbryn, hekker og parker. Larvene lever på ulike urter, blant andre syrer (*Rumex* spp.) og maurer (*Galium* spp.). Arten hviler ved vingene tett pakket rundt kroppen og ligner då sterkt på en avbrukket kvist.
De voksne sommerfuglene flyr i juni – juli.

Utbredelse
----------

Den finnes over hele Europa. I Norge er den funnet i den sørligste landsdelen nord til Rogaland og de sørlige delene av Oppland og Hedmark, dessuten er den kjent fra Nord-Trøndelag.

Kilder
------

* Aarvik, L. Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) *Catalogus Lepidopterorum Norvegiae*. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe/Norsk Institutt for Skogforskning. ISBN 82-995095-1-3
* Nettsiden *Svenska Fjärilar*, med bildegalleri:
* *Axylia putris* på UK moths:

Eksterne lenker
---------------

* (en) *dobbelpunktfly* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *dobbelpunktfly* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *dobbelpunktfly* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *dobbelpunktfly* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *dobbelpunktfly* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *dobbelpunktfly* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Axylia putris* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Axylia putris* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
New Routemaster på London route 73, juni 2015.
**Dobbeltdekkerbuss** er en buss med to etasjer. Dobbeltdekkerbussene blir benyttet til passasjertrafikk i Storbritannia, Europa, Asia og tidligere europeiske kolonier, deriblant India og Hongkong. Den mest kjente dobbeltdekkerbussen er de røde London-bussene, spesielt Routemaster-bussen fra perioden 1954-1968, som har blitt et ikonisk symbol for den britiske storbyen London.

Moderne dobbeltdekkerbusser med tre aksler, det vil si boggibuss, har blitt et vanlig transportmiddel innenfor bussvirksomhet globalt sett, også i Norge, blant annet som turbuss/turistbuss og for fjerntrafikk. Allikevel er toakslede og korte treakslede dobbeltdekkerbusser et populært valg som bybuss i tettbefolkede storbyer, med sin passasjerkapasitet i forhold til andre busstyper, spesielt i de byene hvor dobbeltdekkerbussen har en historisk bakgrunn.

Historie
--------

Dobbeltdekkerbussens aner startet i den britiske hovedstaden London i årene etter 1845, da det hendte at passasjerer som ikke fant plass i kupeen på omnibussen, steg opp på det åpne taket fremfor å vente på neste buss i rushtiden. Omnibusselskapet Adams & Company besluttet seg dermed for å sette seteplasser på taket, og utviklet en ny modell i Fairfield Works, Bow, hvor passasjerrommet fikk større indre høyde mens det ble satt langbenker på midten av taket. Man satt også fothvilere langs takkantene og senere skjermskilt så støvlene ikke stakk ut og traff vinduene. Denne typen kom i tjeneste under den store utstillingen på Hyde Park i 1851, og disse bussene var et populært transportmiddel underveis til Crystal Palace. De ble raskt populære og utover 1800-tallet ble de utbredt over hele verden. På grunn av takutformingen ble denne busstypen kalt *Knifeboard*.

Galleri
-------

* Buss med åpen annenetasje i Spania, 1946Buss med åpen annenetasje i Spania, 1946
* Leyland Atlantean dobbeltdekkerbuss fra Stockholm som museumsbuss i Museispårvägen Malmköping, Sverige.Leyland Atlantean dobbeltdekkerbuss fra Stockholm som museumsbuss i Museispårvägen Malmköping, Sverige.
* Setra S 431 DT dobbeltdekkerbuss i Strasbourg 2011Setra S 431 DT dobbeltdekkerbuss i Strasbourg 2011
* Dobbeltdekkerbuss av merket Alexander Dennis Enviro500 i Las Vegas, USADobbeltdekkerbuss av merket Alexander Dennis Enviro500 i Las Vegas, USA

Referanser
----------

1. ↑  David Kaye before 1919, s. 96-97

Litteratur
----------

* David Kaye; *Buses and trolleybuses before 1919*, Blandford Press 1972, ISBN 0-7137-0565-5

Eksterne lenker
---------------

* (en) Double-decker buses – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND
 |
**Joseph Nicol «Nicky» Walker** (født 29. september 1962 i Aberdeen) er en skotsk tidligere fotballspiller som spilte målvakt for blant andre Rangers FC samt flere andre skotske og engelske klubber.

Spillerkarriere
---------------

Walker begynte sin fotballkarriere hos Elgin City tidlig på 1980-tallet, før han som 17-åring i 1981 dro til den engelske klubben Leicester City FC. Her fikk han seks seriekamper før hjemlengsel tvang han tilbake til Skottland, hvor han skrev under på en kontrakt med Motherwell FC. Etter å ha spilt over 30 kamper for klubben ble han kjøpt opp av storklubben Rangers FC, hvor han etablerte seg som fast førstelagsmålvakt for klubben.

Da Greame Souness innførte den såkalte «engelske invasjonen» i Rangers kom blant andre landslagsmålvakten Chris Woods til klubben, som henviste Walker til benketilværelse. Etter å ha mistet plassen til fordel for Woods gjennom flere sesonger ble Walker solgt videre til Heart of Midlothian FC for 125 000 pund. Hos Hearts konkurrerte han om førstelagsplassen med Henry Smith, og begge fikk tilnærmet lik spilletid en periode før Smith tok over plassen på permanent basis og gjorde at Walker ble lånt ut til Burnley FC. I 1994 ble han solgt til Partick Thistle FC, hvor han endelig etablerte seg som fast førstelagsmålvakt. 

Etter å ha rykket ned med Partick Thistle mot slutten av 1995/1996-sesongen ble Walker solgt til Aberdeen FC for 60 000 pund, men i hard konkurranse med Derek Stillie forlot han i 1997 Aberdeen til fordel for Ross County FC, hvor han fikk over 110 seriekamper på litt over tre sesonger. Han avsluttet karrieren hos Inverness Caledonian Thistle FC i 2001/2002-sesongen og la deretter opp som fotballspiller.

Landslagskarriere
-----------------

Walker fikk sin landslagsdebut for Skottland i en VM-kvalifiseringskamp mot Tyskland i mars 1993. Han ble deretter valgt ut til den skotske troppen under EM i fotball 1996 av landslagstrener Craig Brown, hvor han som tredjevalg bak Jim Leighton og Andy Goram ikke fikk spille noen av Skottlands tre gruppespillkamper. Hans siste av i alt to landskamper kom i en VM-kvalifiseringskamp mot USA i mai 1996.

Referanser
----------

1. ↑  (en) Scottishfa.co.uk – Player & Result Finder, Nicky Walker (Besøkt 12. januar 2012)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Nicky Walker – FIFA Rediger på Wikidata

* (en) Nicky Walker – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) Nicky Walker – national-football-teams.com Rediger på Wikidata

* (en) Nicky Walker – Soccerbase.com Rediger på Wikidata

* (en) Nicky Walker – EU-Football.info Rediger på Wikidata

* (en) Nicky Walker – Skottlands fotballforbund Rediger på Wikidata

* (en) Nicky Walker – FBref Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
Skottlands tropp – EM i fotball 1996 |
| --- |
| 
* 1 Leighton
* 2 McKimmie
* 3 Boyd
* 4 Calderwood
* 5 Hendry
* 6 Whyte
* 7 Spencer
* 8 McCall
* 9 McCoist
* 10 McAllister (k)
* 11 Collins
* 12 Goram
* 13 T. McKinlay
* 14 Durie
* 15 Jess
* 16 Burley
* 17 B. McKinlay
* 18 Gallacher
* 19 Jackson
* 20 Booth
* 21 Gemmill
* 22 Walker
* Landslagstrener: Brown

 | Flagget til Skottland |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |