recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Mummitrollet og Snusmumrikken på Helsingfors-Vanda lufthavn.
**Snusmumrikken** er en av figurene i Tove Janssons ni bøker om Mummitrollet, utgitt fra 1945 til 1970. Han finnes riktignok ikke i den første av bøkene, men introduseres i den andre boka, *Kometen kommer*, hvor mummiuniverset blir fullt utviklet.

Han er Mummitrollets beste venn og ideal. Han går ikke i dvale slik mummiene gjør, men vandrer sørover hver høst og returnerer til Mummidalen om våren. Han er en eventyrer som er beundret av de små og sjenerte. Han er sønn av Mymlen og Jukseren og er også halvbroren til bl.a. Lille My.

Snusmumrikken bruker noen gamle, grønne klær og en bredbremmet hatt som han har hatt siden fødselen. Han bor i et telt, røyker pipe og spiller på et munnspill; han er «en fri sjel» med behov for alenetid. Han er en «bohem, men samtidig ikke så lite av en moralist». Han er en filosofisk landstryker, som foretrekker frittvoksende løvverk fremfor ingjerdede velstelte plener. Snusmumrikken har så få eiendeler som mulig og blir lykkeligere av å beholde et minne om en ting enn å ha tingen selv, i motsetning til hans venn Sniff som helst ønsker å eie så mange dyrbare ting som mulig.

Jansson baserte Snusmumrikkens karakter på sin venn og daværende forlovede, journalisten og politikeren Atos Wirtanen (1906–79). Snusmumrikken kan også oppfattes som forfatterens alter ego.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  Sonja Hagemann (1967). *Mummitrollbøkene: en litterær karakteristikk*. Oslo: Aschehoug. s. 32.
2. 1 2 3  Snufkin; moomin.com
3. ↑  Maria Küchen: Det är dags att säga upp bekantskapen med snusmumriksidealet; sydsvenskan.se, 1.6.2014
4. ↑  Snusmumriken; *Tove Janssons mumintroll*; zein.se
5. ↑  Tordis Ørjasæter (1985). *Møte med Tove Jansson*. Oslo: Gyldendal. s. 96, 100-107. ISBN 8205165114.
6. ↑  Tuva Korsström. «Atos-vänbok: "En av de vackraste mänskor jag känt"»; hbl.fi 13.4.2012

| * v
* d
* r
Bøkene om Mummitrollet av Tove Jansson |
| --- |
| Bøkene | 
* *Småtrollene og den store oversvømmelsen* (1945)
* *Kometen kommer* (1946)
* *Trollmannens hatt* (1948)
* *Mummipappa på eventyr* (1950)
* *Farlig midtsommer* (1954)
* *Trollvinter* (1957)
* *Det usynlige barnet* (1962)
* *Pappaen og havet* (1965)
* *Sent i november* (1970)

 |
| Bildebøker | 
* *Hvordan gikk det?* (1952)
* *Hvem skal trøste Knøttet?* (1960)
* *Den farlige reisen* (1977)
* *Skurken i Mummihuset* (1980)

 |
| Figurer | 
* Mummitrollet
* Snorkfrøken
* Mummimamma
* Mummipappa
* Snusmumrikken
* Lille My
* Hemulen
* Hufsa

 |
| Tv og film | 
* *Die Muminfamilie* (1959-61)
* *Mumintrollet* (1969)
* *Mumindalen* (1973)
* *Mūmin* (1969-72)
* *Mumi-troll* (1978)
* *Die Mumins* (1977-82)
* *Shlyapa Volshebnika* (1980-83)
* *I Mummidalen* (1990-91)
* *Kometen kommer* (1992)
* *Mummitrollet på Rivieraen* (2014)

 |
| Annet | 
* *Mummitrollet (tegneserie)*
* Muminvärlden
* Mummimuseet
* Lars Jansson
* Tuulikki Pietilä

 |
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Kapp Verdes flagg Kapp Verde |
| Friidrett |
|  Paralympiske leker |
| Bronse | Rio 2016 | 400 m - T20 |

**Gracelino Tavares Barbosa** (født 1. februar 1985 i Tarrafal) er en kappverdisk funksjonshemmet friidrettsutøver, som konkurrerer i klassen T20, som er for utøvere med nedsatt intellektuell funksjonsevne.

Han har to barn.

Idrettskarriere
---------------

Barbosa deltok ved INAS Global Games 2011, og fikk der 6 medaljer. 

Han deltok ved Para-VM i friidrett 2013, der han kom på 13.-plass i lengde, og ved Para-VM i friidrett 2015, der han kom på 6.-plass på 400 meter.

Han deltok på 400 meter ved Paralympiske sommerleker 2016. Han løp på 48,77 i runde 1, og løp på 48,55 i finalen. Dette holdt til bronse, bak Daniel Martins og Luis Arturo Paiva. Dette var Kapp Verdes første paralympiske eller olympiske medalje noen sinne.

Referanser
----------

1. ↑  BBC News - *Cape Verde wins first-ever Paralympic medal*, besøkt 10. september 2016.

Eksterne lenker
---------------

* Rio 2016 - Gracelino Tavares Barbosa Arkivert 22. september 2016 hos Wayback Machine.
* Profil hos IPC
**Vestsaksisk** var en dialekt av angelsaksisk (gammelengelsk) som ble snakket hovedsakelig i Wessex. Det var en av de fire dialektgruppene innenfor angelsaksisk; de andre tre var mercisk, nordhumbrisk (kjent kollektivt som anglianske dialekter) og kentisk.

Det var to stadier av vestsaksisk: *tidlig vestsaksisk* og *sen vestsaksisk*.

Tidlig vestsaksisk var språket til kong Alfred av England (849–899). Ved 1000-tallet hadde språket utviklet seg til sen vestsaksisk.

Sen vestsaksisk var den dialekten som ble den første «standardiserte» skriftlige engelsk («Winchesterstandarden»). Denne dialekten ble snakket hovedsakelig i den sørlige og vestlige delen av England rundt det viktige klosteret ved Winchester som også fungerte som «hovedstaden» for de engelske kongene. Imidlertid ble andre angelsaksiske dialekter fortsatt snakket i andre deler av landet, men det synes som alle skrivere skrev og kopierte manuskripter på denne prestisjetunge og vel ansette formen. Velkjente dikt som ble nedtegnet på dette språket omfattet *Beowulf* og *Judith*. Imidlertid synes de som begge disse diktene hadde opprinnelig blitt skrevet i andre angelsaksiske dialekter og ble senere oversatt til standard sen vestsaksisk litterært språk da de ble kopiert av skriverne.

«Winchesterstandarden» falt gradvis ut av bruk etter den normanniske erobringen i 1066. Klostrene kunne ikke opprettholde standarden ettersom engelske biskoper snart ble erstattet av normanniske biskoper som innførte deres egne latinske tekstbøker og skriverkonvensjoner, og det ble mindre behov for å kopiere eller skrive på angelsaksisk. Latin ble snart «språket for all seriøse skrifter» og med anglo-normannisk som språket for den herskende adelen. Enhver form for standard skriftlig engelsk ble et fjernt minne på midten av 1100-tallet da de siste skriverne som var trent som barn i vestsaksisk fra før erobringen døde som gamle menn.

Sen vestsaksisk er den fjerne forgjengeren til alle moderne dialekter i West Country.

Referanser
----------

1. ↑  Old English Plus. «Appendix 1.»

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
En Shemer
Ein Shemer, 1943
Ein Shemer, 1945
**Ein Shemer** eller**En Shemer** (hebraisk: עין שמר) er en kibbutz i Israel i Shomron-området, omgitt av citruslunder, frukthager og enger. Den ligger omkring 6 km nordøst for Hadera, og ligger i Menashe regionale kommune. Kibbutzen ble grunnlagt i 1927 og lever av jordbruk og industri, i tillegg til arbeid fra individuelle medlemmer utenfor kibbutzen.

Historie
--------

I 1913 valgte en gruppe unge jøder fra HaShomer (Vaktmennene) å opprette en vaktpost nær inngangen til Wadi 'Ara, som skulle tjene som et stoppested for reisende mellom kysten av Middelhavet og Galilea.

Fra starten av var stedet bosatt av og på av noen små pionergrupper, som alle ble drevet bort av de tøffe forholdene - malaria, vannmangel (fram til 1935 måtte man føre inn vann med hest og vogn fra den nærliggende Karkur), den lange avstanden til andre bosetninger og Første verdenskrig som pigikk og gjorde livet vanskelig.

I 1921, etter at britene tok over landet fra de osmanske tyrkerne, kom medlemmer av Gdud HaAvoda, Arbeidwrbataljonen, til stedet og bygde en gårdsplass med festningsverk. De bygde to meter høye steinmurer med åpninger for å kunne skyte angripere, og en stor jernport. Et to etasjers hus i stein ble også bygd for å huse de lokale innbyggerene i tilfelle problem. Huset ble bygd i sørfransk 1800-talsstil. Trass i de store investeringene var det bare få av Gdud HaAvodah som ble værende, og senere bare én person, som senare ble det første medlemmet av kibbutzen Ein Shemer.

I 1927 kom de første pionerene fra HaShomer HaTzair til stedet. De var alle ungdommer som hadde immigrert fra Polen og først hadde bodd og arbeidet i Ein Ganim nær Petah Tikva. Shavuot 1927 er regnet som datoen kibbutzen ble grunnlagt. De neste årene kom flere HaShomer HaTzair-pionerer fra Polen til det stedet. Den første tiden var særdeles hard. Mange kom fra velståwnde familiwr i Polen og de fleste så aldri familiene sine igjen. 80 av 100 første medlemmene ble syke av malaria. I 1934 fikk kibbutzen elektrisk strøm og først i 1935 ble det funnet vann på stedet. Medlemmene prøvde å søke samarbeid og vennskap med sine arabiske naboer, men i 1930- og 1940-årene var det likevel uro, og i 1938 ble to medlemmer i kibbutzen drept av en arabisk gjeng. 

Etter Andre verdenskrig tok medlemmene i kibbutzen del i den såkalte «ulovlige» immigrasjonen av Holocaust-overlevende til Israel, som var forbudte av de britiske mandatstyresmakter. Da britiske soldater raidet nabokibbutzen Giv'at Haim i 1945, kom medlemmer fra Ein Shemer til for å forsvare kibbutzen og retten for jøder til å immigrere til Israel. I kampaee ble ett medlem av kibbutzen drept og flere andre skadde.

Fra 1940-årene og fremover kom flere immigranter til kibbutzen, noen fra Egypt og Balkan. Andre kom fra Unge Aliya-organisasjonen fra Europa etter Holocaust og innfødte israelere slo seg også ned på stedet.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
***Samora Forum*** er et uavhengig kulturpolitisk tidsskrift som tar opp forskjellige aspekter ved migrasjon, situasjonen for minoriteter, nord/sør-forhold, rasisme og kulturelt mangfold. 

Tidsskriftets redaksjonelle stoff omfatter journalistiske omtaler av litteratur, film, musikk, billedkunst og scenekunst og diskuterer emner som ytringsfrihet, rasisme, identitet, etnisitet, integrering og samfunnsdeltakelse. Bladet kommer ut fire ganger i året.

Samora Forum ble startet av redaksjonskollektivet Immigranten som ble etablert i 1978. Bladets første utgave kom 1. mai 1979 og het Immigranten. Immigranten var Nordens første tidsskrift i sitt slag, og het på ulike tidspunkt SOS-magasinet (1985-1986) Samora (fra 1986), mens Samora Forum (fra 2019), viderefører i dag det samme arbeidet. Ansvarlig redaktør er Khalid Salimi.

Referanser
----------

1. ↑  «Tidsskrift mot fordommer». *Aftenposten morgen*: 60. 8. mai 1979.

Eksterne lenker
---------------

* Historikk, artikkel av Khalid Salimi

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Monschau** (fransk: *Montjoie*, vallonsk: *Mondjoye*) er en liten by med 11 841 (pr. 31. desember 2014) i Byregion Aachen i den tyske delstaten Nordrhein-Westfalen.

Geografi
--------

Byen er plassert i det nordlige Eifel, som østlig ytterpunkt for nasjonalparken Hohes Venn – Eifel i den trange dalen hvor elven Rur renner.

Det historiske bysentret har mange bygninger i utmurt bindingsverk og smale gater som har stått mer eller mindre uforandret i 300 år, noe som i dag gjør byen til et populært turistmål. Om sommeren er det friluftskonserter med klassisk musikk i Burg Monschau.

Historie
--------

Historisk har byens viktigste næringsvei vært veverier.

Burg Monschau er fra 1200-tallet, og byen er første gang nevnt i et dokument fra 1198. Fra begynnelsen av 1433 ble borgen benyttet som fast residens for hertugene av Jülich. I 1543 ble det erobret av keiser Karl V av Det tysk-romerske rike og borgen og byen ble plyndret. Borgen forble imidlertid under kontroll av Jülich fram til 1609 da det ble en del av palatinatet Neuburg.

I 1795 ble området erobret av det revolusjonære Frankrike, og byen fikk navnet *Montjoie* og ble administrasjonssenter i det daværende franske departementet Roer. Etter Wienerkongressen i 1815 kom området under Kongeriket Preussen og byen ble administrasjonssenter i *Kreis Montjoie*.

I 1918 fikk byen navnet Monschau av keiser Vilhelm II. I 1972 ble byen utvidet med de tidligere kommunene Höfen, Imgenbroich, Kalterherberg, Konzen, Mützenich og Rohren. Vest for byens sentrum ligger eksklaven Mützenich omsluttet av belgisk territorium, adskilt av jernbanetraseen til Vennbahn som ble belgisk territorium som følge av Versaillestraktaten i 1919.

Under andre verdenskrig var Monschau, som et trafikknutepunkt, viktig under åpningsfasen av Ardenneroffensiven i desember 1944 som kampsonens nordligste punkt.

* Burg Monschau over byenBurg Monschau over byen
* Byens historiske sentrum ved RurByens historiske sentrum ved Rur
* Gate i MonschauGate i Monschau
* Gate i Monschau: das Rotes HausGate i Monschau: das Rotes Haus
* KirkeKirke
* De østlige murene til Jülich-hertugene borg fra 1200-talletDe østlige murene til Jülich-hertugene borg fra 1200-tallet

Referanser
----------

1. ↑  Bevölkerungszahlen auf Basis des Zensus vom 9. Mai 2011 Arkivert 2013-09-22, hos Wayback Machine. Landesbetrieb Information und Technik NRW, besøkt 15. desember 2015
2. ↑  Cole, Hugh M. (1965). *THE ARDENNES: BATTLE OF THE BULGE* (LC: 65-60001 utg.). Washington, D.C.: OFFICE OF THE CHIEF OF MILITARY HISTORY DEPARTMENT OF THE ARMY. s. 86.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Monschau – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Monschau – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
**STB** (ukrainsk: СТБ) er en kommersiell tv-kanal i Ukraina. Kanalen når 93,6 prosent av landets husholdninger og sender fra alle oblaster, samt byer med mer enn 50 000 innbyggere. STB er en av landets største og mest populære tv-kanaler, og er en del av mediekonsernet StarLightMedia, som ble grunnlagt av forretningsmogulen Viktor Pintsjuk.

Historie
--------

Grunnleggerne av STB var de ukrainske og amerikanske selskapene International Media Center, Shachar Enterprises Inc. og Internews Netouron K. Kanalen ble lansert 2. juni 1997. De første prøvesendingene startet imidlertid i september 1995, med nyhetsprogrammet ukrainsk: Вікна (*Vikna*, norsk: *vinduer*) på frekvensene til den tidligere statskanalen UT-2.

Kanalen fikk økt popularitet utover i 2000-årene, og i 2001 ble nettsiden *stb.ua* opprettet. I 2004 ble kanalen kjøpt opp av StarLightMedia Group, og kanalen skiftet gradvis profil fra å være en nyhetskanal til å bli en allmennkanal med mer underholdning og filmer.

Kanalen sender i alle Ukrainas oblaster, men innstilte sine sendinger fra Sevastopol på Krim 9. mars 2014, på grunn av Krimkrisen 2014.

Referanser
----------

1. 1 2 3  «СТБ: информация о телеканале». *Телеканал СТБ* **(russisk)**. Besøkt 8. mai 2019.
2. ↑  «STB international Media Centre». *ukraine.mom-rsf.org* **(engelsk)**. Besøkt 8. mai 2019.
3. ↑  Dmitrij Tymtsjuk, Facebook, oversatt av Vladimir Germanov

Eksterne lenker
---------------

* (uk) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) STB (TV channel) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
Må ikke forveksles med ekstremalverdi eller uteligger.
En statistisk ekstremobservasjon (rød) i et todimensjonalt koordinatsystem.
En **ekstremverdi**, også kjent som **utligger** (fra engelsk *outlier*), er et begrep innen statistikk og matematisk statistikk som viser til en avvikende eller ytterliggående observert verdi som skiller seg vesentlig ut fra andre observerte verdier («løpsk» eller «vill» observasjon). En ekstremverdi i et gitt utvalg vil ikke ha samme karakteristikk som resten av datapunktene, altså en distinkt statistisk verdi.

Ekstremverdier kan forekomme som tilfeldige variabler i et hvilket som helst forsøk, men indikerer ofte enten målefeil eller at populasjonen har en skjev fordeling. Ekstremverdier elimineres av og til fra måledata før videre analyse.

Ekstremverdier kan finnes ved å betrakte dataene i et diagram, for eksempel med et boksplott. Forskjellige sentralitetsmål har ulik robusthet når det gjelder ekstremverdier. For eksempel kan gjennomsnittet ofte endres svært mye på grunn av en ekstremverdi, mens medianen som regel endres i betydelig mindre grad. Det samme gjelder spredningsmål, for eksempel er standardavviket vanligvis mer følsomt for ekstremverdier sammenlignet med kvartilavstanden.

Se også
-------

* Sentralitetsmål

Referanser
----------

1. ↑  «Det Norske Akademis ordbok». *naob.no*. Besøkt 2. november 2022.
2. ↑  «Datarevisjon. Kontroll, gransking og retting av data. Anbefalt praksis» (PDF).
3. ↑ . ISBN 1283101297. OCLC 838879157 .  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MathWorld **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** SUDOC
 |
Altera Cyclone FPGA,
**Mikroelektronikk** er den del av elektronikk som omhandler utvikling, produksjon og anvendelser av elektroniske kretser og er en fellesbenevnelse på integrerte kretser konstruert på mikro- eller submikronivå, det vil si i en skala der lengden på den minste transistoren oppgis i mikrometer. Vanlig størrelse med dagens prosessteknologi ligger på 0,35 mikrometer eller mindre.

Mikroelektronikk er en viktig forutsetning for teknologiutviklingen i samfunnet der produkt som mobiltelefon, nettbrett og stadig kraftigere PC-er er blitt en del av dagliglivet. Fagfeltet er og av avgjørende verdi for forsking og utvikling innenfor eksperimentell fysikk og teknologi.

> 
> «Mer enn en tredel av verdiskapningen fra teknologibedrifter i Trondheimsregionen kommer fra selskaper innen mikroelektronikk. En kartlegging av det trønderske mikroelektronikkmiljøet gjort av Innovasjon Norge viser at regionen har 137 mikroelektronikkbedrifter med 4400 ansatte som jobber med alt fra utvikling til produksjon av mikroelektronikk.»
> 
> 
>

Referanser
----------

1. ↑  «mikroelektronikk», *NAOB*
2. ↑  mikroelektronikk, utdanning, *Universitetet i Bergen (UiB)*
3. ↑  Lindbäck, Anastasia (23. september 2022): «Trøndelag kan bli best i verden på mikroelektronikk», *Trondheimtechport.no*

Eksterne lenker
---------------

* Mikroelektronikk og sensorteknologi (studieretning), Universitetet i Oslo (UiO)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL **·** NKC
 |
Hertugdømmene Kleve, Berg, Gulik og grevskapet Mark in 1477
**Hertugdømmet Kleve** lå i den nederrhinsk-westfaliske rikskrets, som ble delt av Rhinen, og lå mellom bispedømmet Münster, abbediet Essen, og hertugdømmene Berg, Brabant, Geldern og Gulik. Innen dets grenser lå bortsett fra dagens tyske distrikter Kleve, Wesel og byen Duisburg også de nederlandske områdene / stedene Liemers, Huissen og 's-Heerenberg, helt sørvest i Achterhoek. Kleve var hertugdømmets hovedstad. 

Opprinnelig var Kleve et grevskap som falt under grevene av Teisterbant, rundt 1100 ble det et rikslen. Fra 1368 falt Kleve under greven av Mark, og i 1417 ble Kleve et hertugdømme. Johan III slår sammen Kleve med hertugdømmene Gulik og Berg i 1521. Etter at Karl av Geldern dør blir hertugen av Kleve også hertug av Geldern og greve av Zutphen, dette gjelder frem til 1543 da Kleve må avstå Geldern og Zutphen til keiser Karl den femte.

Hertug Johan Vilhelm IV dør i 1609 uten å etterlate seg arvinger, og ulike fyrsthus krever sin rett når det gjelder landområdene som falt under ham. Bortsett fra Kleve og Gulik gjelder dette også Berg, Mark, Ravensberg og Ravenstein. Fra 1609 tilfaller Kleve midlertidig i kurfyrsten av Brandenburg, noe som blir definitivt i 1666. Republikken De forente Nederlandene hadde forøvrig et militært detasjement i Kleve frem til 1672. 

Preussen, riket som etterfulgte Brandenburg, hersker over Kleve frem til 1795 da vestsiden av Rhinen blir annektert av Frankrike, med et lite avbrudd mellom 1757 og 1762.
Andre deler av hertugdømmet (Zevenaar, Huissen og Malburgen) tilfaller Den bataviske republikk i 1803. Dette endres i 1813 da Kleve igjen tilfaller Preussen. Kleves historie er videre en del av Preussens, og det tidligere hertugdømmet er i dag en del av Forbundsrepublikken Tyskland.

Fra venstre hertugene Adolf IV, Jan I, Jan II, Johan III, Vilhelm V og Johan Vilhelm

Kleves herskere
---------------

* 1092–1119: Didrik I
* 1119–1147: Arnold I
* 1147–1172: Didrik II
* 1172–1188: Didrik III
* 1188–1198: Didrik IV
* 1198–1201: Arnold II
* 1201–1260: Didrik V
* 1260–1275: Didrik VI
* 1275–1305: Didrik VII
* 1305–1310: Otto
* 1310–1347: Didrik VIII
* 1347–1368: Jan
* 1368–1394: Adolf I
* 1394–1448: Adolf II
* 1448–1481: Jan I
* 1481–1521: Jan II
* 1521–1539: Johan III
* 1539–1592: Vilhelm V den rike
* 1592–1609: Johan Vilhelm

Se også: Kleve, Wesel, Xanten, Ruhrort, Duisburg

Eksterne lenker
---------------

* Edikte von Jülich, Kleve, Berg, Großherzogtum Berg (1475-1815) (Slg. Scotti) online (tysk)
* Edikte des Herzogtums Kleve und der Grafschaft Mark (Slg. Scotti) (1418-1816) online (tysk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN
 |
**Ole Reitan** (født 19. juni 1924, død 29. desember 1988) var far til Odd Reitan og hans tre søstre, Inger Reitan Hegglund, Randi Reitan og Marit Reitan Berg. Ole Reitan og hans kone Margit (født Aarhaug) startet «O. Reitan kolonial» i Nonnegaten 22 i Trondheim den 2. mai 1948. Denne lille forretningen la grunnlaget for det som senere ble kjent som Reitangruppen.

Ole Reitan var den eldste sønnen av gårdbruker Ottar Olafsen Reitan og hustru Kjersti Bersvendsdatter Røe på Fløtta (Anshusflåtten) i Soknedal. Dette var en stor og respektert bondeslekt; oldefaren Ole Ingebrigtsen Reitan var sogar ordfører i Soknedal i mange år. Ole Reitan ville heller drive handel, og sa fra seg odelen til en yngre bror, Kjell.

Kolonialhandelen i Nonnegata solgte på åpningsdagen i 1948 varer for kr 25,50. Høsten 1963 åpnet han i tillegg et supermarked på Byåsen. I 1972 åpnet han i partnerskap med sin sønn forretningen Sjokkpris i St. Olavs gate i Trondheim, i tillegg til fem andre butikker senere på 1970-tallet. I enighet med sin sønn slo han disse butikkene sammen til en kjede. Han og sønnen Odd eide hver sin halvdel av Reitangruppen.

Referanser
----------

1. ↑  Holst, Arne (2015). «Fløtta. Historien. Viktige navn og årstall» (PDF). Reitangruppen. Besøkt 23. februar 2019.
2. ↑  grunder1.com, 23. juli 2007: Odd Reitan - slet fælt på 70-tallet - (arkivert versjon av original) Besøkt 15. mai 2014
3. ↑  foodinternational.net 3. februar 2008: Reitan's reign - (arkivert versjon av original) Besøkt 15. mai 2014

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni
 |
**Abba Seafood** (tidligere **Abba AB**) er en svensk matvareprodusent som i 2013 gikk sammen med søsterselskapet Procordia. Abba Seafood innretter seg på fiske- og skalldyrsinnlegninger. Ett av selskapets produkter er Kalles kaviar som ble lansert i 1954. Idag (2023) har man produksjon i Kungshamn i Bohuslän.

Historie
--------

Selskapet ble grunnlagt som **Christian Gerhard Ameln A/S** i Bergen i 1838 av Christian Gerhard Ameln for handel med fisk. Ameln kom fra en kjøpmannsfamilie. I 1850-årene flyttet Amelns sønner selskapet til Stockholm under nabnet **Bröderne Ameln**. I 1872 tok sønnene Johan Gerhard og Carl Henrik Adolf Ameln over ledelsen av selskapet. I 1906 ble navnet **AB Bröderne Ameln, ABBA**, registrert. I 1920 begynte man å bruke navnet **Abba** som varemerke.

På Rösholmen mellom Kungshamn og Smögen lå Munkens konservfabrik, som i 1933 solgte sin produksjon tll «Aktiebolaget Bröderne Ameln». Ti år senere, i 1943, ble hele Abbas produksjon flyttet til øya. Selskapet vokste i den grad at det ikke var nok plass til på Rösholmen, og produksjonen ble flyttet tidlig i 1970-årene til Hagaberg i Kungshamn, som ligger rett nord for Smögenbroens feste på Kungshamnssiden. 

I 1962 gikk man sammrn med Fyrtornet AB i Göteborg og kom på 1960-tallet til å ekspandere. 

Abba har inngått i flere konserner gjennom årene. I 1969 ble Abba oppkjøpt av Pripps og 1975 fulgte Beijerinvest som ny eier av Pripps. Det ble i 1981 inkorporert i Volvokoncernen, solgt til Procordia i 1990, og deretter, i 1995, til norske Orkla. Abba har også kjøpt opp konkurrenter som *Bohusräkor AB*, *Glyngöre* og *Limfjordskompaniet*.
I 2005 kjøpte Abba opp AB *Hållöfisk*, som siden 1946 har syslet med prosessering av reker og kreps. Produksjonssteder var tidligere på Rösholmen og i Uddevalla.

I april 2013 opprettet søsterselskapet Procordia ot Abba Seafood et felles matforetak, Orkla Foods Sverige AB. Produkter som omfattes er blant annet Kalles kaviar, Abba inlagd sill, Abba Middagsklart, Ejderns orökta kaviar, Ejderns Drott-kaviar, Grebbestads Ansjovis Original, Abba tonfisk, Abba fiskbullar, Abba musslor, Svennes, Hållö og Lucullus.

Referanser
----------

1. 1 2 3  «Abba Viktiga milstolpar». Procordia. Arkivert fra originalen 20. juli 2013. Besøkt 20. juli 2013.
2. 1 2  «Arkiverade kopian». Arkivert fra originalen 24. april 2013. Besøkt 20. juli 2013.
3. ↑  «Gravarne på 40-talet :: Kungshamn - Gravarne - Bilder från förr -». *kungshamn.webnode.se*. Besøkt 2. februar 2019.
4. ↑  «Abbafabriken». *Hovenäsets Intresseförening* **(svensk)**. 4. januar 2016. Besøkt 2. februar 2019.
5. 1 2  «Från salt sill via världskänd pop till ett hållbarhetsarbete i topp». Orcla Foods Sverige. 4. juni 2018. Besøkt 2. februar 2019.
6. ↑  «Abba Seafood AB förvärvar AB Hållöfisk». Newsdesk. 25. januar 2005. Arkivert fra originalen 27. april 2013. Besøkt 19. juli 2009.

Eksterne lenker
---------------

* (sv) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Nationalencyklopedin
 |
Jael viser fram den drepte Sisera til Barak, illustrasjon av Albert Joseph Moore.
En oldtidsgrav i nærheten av Tel Kadesh som er tilskrevet enten Barak eller Debora.
**Barak** (hebraisk: בָּרָק – *Bārāq*, «Lyn; skinne»; gresk: Βαράκ – *Barák*), sønn av Abinoam fra Kadesj i dagens nordlige Israel mot grensen av Libanon. Han var militær leder for hæren til Debora, kvinnelig profet og helt i den hebraiske Bibelen. Barak og Debora er gitt æren for å ha beseiret hæren fra Kanaan ledet av Sisera som i tyve år hadde undertrykket israelittene.

Fortellingen om kanaanittenes nederlag under lederskapet til Dobora og det militære lederskapet til Barak er nedskrevet i prosa (Dommernes bok 4) og gjentatt i poesi med del endringer (Dommernes bok 5), også kjent som «Debora-kvedet». Kapittel 4 gjør Jabin, konge av Hasor (dagens Tell el-Qedah, nær 5 km sørvest for Hulaplatået), til hovedfiende, skjønt en framtredende rolle har hans kommandant, Sisera fra Harosheth-ha-goiim (muligens Tell el-'Amr, rundt 19 km nordvest for Megiddo.

Debora forutser at Barak vil vinne, men at Sisera vil bli drept av en kvinne (noe som øyensynlig er ydmykende). I slaget ved Taborfjellet kommer et skybrudd som får elven til å flomme over og det gjorde det vanskelig for kanaanittenes stridsvogner å manøvrere. Sisera flyktet og søkte tilflukt i teltet til en kenittisk kvinne ved navn Jael. Hun ga Sisera melk å drikke og deretter falt han i søvn av tretthet. Da slo hun en teltplugg gjennom hodet hans med en hammer slik at han døde. Da Barak kom lot ham få se Sisera død i teltet. Senere beseiret de israelittiske styrkene kong Jabin.

Se også
-------

* Barack, et mannsnavn

Referanser
----------

1. ↑  Nettbibelen: Dommernes bok 4
2. ↑  Nettbibelen: Dommernes bok 5[*død lenke*]

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Sjamgar** | **Dommerne i Israel**(-–-) | Etterfølger:**Gideon** |

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** GND
 |
**Aktiv mot kreft** er en norsk stiftelse som jobber for å få fysisk aktivitet inn som en del av kreftbehandlingen. Stiftelsen ble etablert av Grete Waitz og Helle Aanesen i november 2007.

Aktiv mot kreft jobber i hovedsak for å etablere Pusterom, som er et lavterskel treningstilbud for kreftpasienter som er på sykehus. Drift av Pusterom har kommet på statsbudsjettet, og er et viktig satsingsområde i den nasjonale kreftstrategien som ble lagt frem i 2013. Stiftelsen har i dag 16 aktive Pusterom. Bente Skari, Yngvar Andersen, Marit Breivik, Nils-Ingar Aadne og Therese Johaug er noen av Aktiv mot krefts ambassadører.

I september 2014 lanserte Aktiv mot kreft en nyinnspilling basert på musikkvideoen «Call on Me» av Eric Prydz. Musikkvideoen ble meldt inn til Forbrukerombodet for å være kjønnsdiskriminerende av Førstelektor Runi Børresen ved Høgskolen i Buskerud og Vestfold. Forbrukerombudet konkluderte 24. oktober 2014 med at kampanjevideoen ikke er kjønnsdiskriminerende reklame. I desember 2014 vant Aktiv mot kreft og kommunikasjonsbyrået Trigger en pris i European Excellence Award for denne kampanjen.

Referanser
----------

1. ↑  «Norske kvinner håper å ha spilt inn verdens frekkeste kreftkampanje». *Aftenposten*. Besøkt 25. februar 2016.
2. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 19. januar 2015. Besøkt 15. januar 2015.
3. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 4. mars 2016. Besøkt 15. januar 2015.
4. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 21. februar 2015. Besøkt 15. januar 2015.
5. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 5. juni 2015. Besøkt 15. januar 2015.
6. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 12. mars 2015. Besøkt 15. januar 2015.
7. ↑
8. ↑
9. ↑

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Brønnøysundregistrene
 |
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Mongolias flagg Mongolia |
| Bueskyting |
|  Paralympiske leker |
| Gull | Beijing 2008 | Rekurvbue stående |

**Dambadondogiin Baatarjav** (født 2. juni 1961) er en mongolsk handikappet bueskytter, som konkurrerer i åpen klasse. Han skyter stående. 

Han vant i 2008 Mongolias første paralympiske medalje noen sinne, da han vant rekurvbue individuelt ved Paralympiske sommerleker 2008 i Beijing.

Idrettskarriere
---------------

2000
Baatarjav deltok ved Paralympiske sommerleker 2000, men ble slått ut i kvartfinalen, der han tapte kvartfinalen 93-102 for sørkoreanske Tae Sung An, som vant denne øvelsen.

2006
Han deltok ved Asialekene 2006, der han konkurrerte mot funksjonsfriske utøvere, og endte der på 41.-plass med 1167 poeng. 

2008
Ved Paralympiske sommerleker 2008 i Beijing vant han rekurvbue individuelt, etter at han slo kinesiske Chen Yegang i semifinalen og Fabrice Meunier i finalen. Dette var Mongolias første medalje i paralympisk sammenheng. 

2015
Han kom på 9.-plass ved Para-VM i bueskyting i 2015.

2016
Ved Paralympiske sommerleker 2016 kom han også på 9.-plass, delt med bl.a. sin landsmann Ankhbayar Amarbayasgalan. I lagkonkurransen kom Mongolia på 4.-plass.

Referanser
----------

1. ↑  IPC - *Archery at the Sydney 2000 Paralympic Games - Men's Individual Standing* Arkivert 18. september 2016 hos Wayback Machine. besøkt 16. september 2016.

Eksterne lenker
---------------

* Rio 2016 - Baatarjav Dambadondog Arkivert 22. september 2016 hos Wayback Machine.
* Profil hos IPC
* Profil hos Paralympics 2008 (arkivert)
***Costinota*** er en gruppe av biller som hører til underfamilien gullbasser (Cetoniinae) i den artsrike gruppen Scarabaeoidea. Slekten omfatter bare én kjent art.

Utseende
--------

En middelsstor, brun- og gulaktig gullbasse uten metallisk glans. Pronotum er mye smalere enn dekkvingene, tett kledt med gulaktig bestøvning bortsett fra på to blanke, svarte lengdestriper som går fra bakkanten ca. 2/3 mot forkanten hos hannen, like til forkanten hos hunnen. Dekkvingene er rødbrune, mørkere rundt scutellum, som er tett kledt med gule hår, og har to par store, kremgule flekker langs sømmen og tre par mindre, gulaktige flekker langs ytterkanten.
Det er også kremgule flekker langs kroppssidene og en stor på den bakerste ryggplaten (*pygidium*).

Utbredelse
----------

Arten er utbredt i India.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
			* Familien skarabider, Scarabaeidae Latreille, 1806
				+ Underfamilien gullbasser, Cetoniinae Leach, 1815 – ofte regnet som en egen familie
					- Stammen Taenioderini
						* Slekten *Costinota* Schürhoff, 1933
							+ *Costinota decora* Schürhoff, 1933

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Costinota decora* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Costinota decora* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* *Costinota decora* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* Liste over artene, med bilde av *C. decora*
* Bilde av arten
***Lamellipalpodes*** er en slekt av lysbiller. Disse insektene har fått sitt navn ettersom de er istand til å frambringe lys.

Utseende
--------

Hannene er middelsstore (4-6,5 millimeter), avlangt-ovale, gulbrune til svarte lysbiller med trådformede antenner. Palpenes ytre ledd har påfallende, store, bladformede vedheng. Hunnene og larvene er foreløpig ukjente.

Levevis
-------

Lysbillene er nattaktive insekter. De finnes i mange ulike naturtyper (*habitat*), som fuktige enger, langs skogsbryn, bekker, i hager og parker. De finnes i lavlandet, men kan også finnes oppover i fjellet, men ikke over skog-grensen. Larvene til sankthansormen, som lever i Norge, spiser skallbærende snegler, som de dreper med et giftig bitt. De sprøyter så inn fordøyelsesenzymer som langsomt løser opp sneglen, og slurper i seg innholdet. De kan leve ganske lenge på en snegle.

De spesielle lysproduserende organene er plassert på bakkroppen. Larvene lyser nok som en advarsel til rovdyr om at de kan inneholde giftige kjemikalier. Men for de voksne er det ofte hunnen som sender ut lysblink. Hun er vingeløs, sitter i vegetasjonen og gjør det for å tiltrekke seg partnere.

Hunnene kryper opp i vegetasjonen like før det blir mørkt. De velger gjerne en åpen plass slik at lyset kan ses på lang avstand. Hannene som flyr lavt over vegetasjonen, straks de oppfatter hunnes lyssignal, flyr de til henne. I tropiske strøk er det mange ulike arter og de har utviklet egne lyssignaler (blinking) for å kunne kjenne igjen individer fra samme art.

Utbredelse
----------

Artene lever i Sørøst-Asia (Nepal, India, Myanmar, Thailand, Kina).

Systematisk inndeling
---------------------

  

**Treliste**
* Orden **biller** (Coleoptera)
	+ Underorden  **Polyphaga**
		- Overfamilie  **Cantharoidea**
			* Familien **lysbiller** (Lampyridae Fleming, 1821)
				+ underfamilie **Ototretinae** McDermott, 1964
					- * slekten ***Lamellipalpodes*** Maulik, 1921
							+ *Lamellipalpodes annandalei* Maulik, 1921
							+ *Lamellipalpodes bajhangensis* Bocakova, 2015
							+ *Lamellipalpodes godawarensis* Bocakova, 2015
							+ *Lamellipalpodes holzschuhi* Bocakova, 2015
							+ *Lamellipalpodes lineatus* (Pic, 1921)
							+ *Lamellipalpodes masatakai* Kiwashima, 2007
							+ *Lamellipalpodes montanus* Wittmer, 1995
							+ *Lamellipalpodes nepalensis* Wittmer, 1995
							+ *Lamellipalpodes tsurui* Kiwashima, 2007
							+ *Lamellipalpodes yunnanensis* Bocakova, 2015

Referanser
----------

1. ↑  Milada Bocakova, Ladislav Bocak, Matthew L. Gimmel og Tereza Friedlova (2015) A review of the genus *Lamellipalpodes* Maulik (Coleoptera: Lampyridae). Zootaxa 3925(3):409-421.

Litteratur
----------

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen er ikke koblet til Wikidata*
**M548** er en militær beltevogn laget for transport av materiell, f.eks ammunisjon. Den er basert på M113, men er i utgangspunktet ikke pansret. Vogntypen ble produsert av FMC Corporation og har vært i tjeneste siden 1960.

Norske forhold
--------------

Det norske forsvaret kjøpte inn til sammen 136 stk M548 transportvogner, hvorav 21 ble ombygd til bergingsvogner. Disse fikk benevnelsen NM84, og er blitt pensjonert. Senere ble modifiserte M548A1 kalt for *NM199 Transportpanservogn*.

Flensburger Fahrzeugbau GmbH (FFG) inngikk i 2021 en avtale med Forsvarsmateriell om å levere kampstøttevogner av typene ACSV G5 og M577 til det norske Forsvaret. Til nå er det inngått kontrakt på levering av 44 nye vogner av typen ACSV G5, kombinert med et modifikasjonsprogram av et antall M113/M577 vogner. De fleste skal brukes som transportvogner og erstatter hærens upansrede M548.

Snøhetta og Hjerkinn skytefelt i 1999 med en kamuflert selvdrevet haubits av typen M109 og en ammunisjonsvogn av typen M548.
I september 2023 ble det klart at Norge hadde donert 51 stk NM199 til Ukraina.

Referanser
----------

1. ↑  snl.no - M113
2. ↑  fsi.no
3. ↑  forsvarets forum - *Hæren får nye kampstøttevogner i 2022* (26.03.2021)
4. ↑  vg.no - *Norge donerer 51 beltevogner til Ukraina* (19.09.2023)
5. ↑  regjeringen.no - *Norge donerer beltevogner til Ukraina* (19.09.2023)
Utsyn mot Monaco-Ville og klippen
**Monacos klippe** (fransk *Rocher de Monaco*, engelsk *Rock of Monaco*) er en monolitt i Fyrstedømmet Monaco som har spilt en vesentlig rolle i landets historie. 

Klippen består av kalkstein og stikker ut i Middelhavet som en halvøy. Den er syv hundre meter lang og seksti meter høy over havflaten. Siden de eldste tider fungert som en naturlig festning og gitt beskyttelse til dens beboere. I dag er klippen den eldste av Monacos fire bydeler, *Monaco-Ville*, hvor gamlebyen ligger. Festningen på klippen er i dag fyrstepalass (fransk *Le Palais Princier*).

Tidlig historie
---------------

Klippen har siden forhistorisk tid var et ettertraktet sted. Mennesker har bodd i området i minst 30 000 år, noe hulemalerier i området bevitner. Den høye klippen har antagelig fungert som vern og en naturlig festning for mennesker i områder siden de eldste tider.

Monacos klippe trakk til seg oppmerksomheten fra grekere som hadde dannet en koloni i Massalia (dagens Marseille) rundt 600-tallet f.Kr. Grekerne kalte den iøynefallende klippen for *Monoïkos* (gammelgresk Μόνοικος), muligens navngitt etter en ligurisk stamme som oppholdt seg området og som måtte bekjempes for kontroll over klippen.

Opprinnelsen til fyrstedømmet Monaco
------------------------------------

Setet for fyrsten av Monaco, i dag Fyrstepalasset i Monaco, ble etablert på klippen som en festning i 1191 da havnen ble tatt av Republikken Genova. I 1215 begynte arbeidet på en ny festning, bestående av fire tårn forbundet av en festningsvoll beskyttet av en ytre mur. Denne formen danner kjernen i dagens palass. 

Den 8. januar 1297 tok guelferen Francesco Grimaldi fra Grimaldi-familien i Genova seg inn i festningen om kvelden forkledd som en fransikanermunk. Mens beboerne var i kirken tok han vaktene ved overraskelse, åpnet portene og slapp soldatene sine inn. På denne listige måten erobret Francesco Grimaldi festningen og selv om han mistet kontrollen fire år senere, og siden døde barnløs, overtok senere hans fetter Rainier Grimaldi festningen. Således kom Francescos familie til å herske over Monaco fram til denne dag, først som føydale herrer og fra 1600-tallet som selvstendige fyrster. 

Hendelsen i 1297 er minnet i Monacos riksvåpen hvor skjoldet blir støttet opp av to munker bevæpnet med sverd.

I bildet fra 1890 kommer blandingen mellom klassiske fasader og middelalderske festningsverker klart fram, men den moderne utviklingen av Monte Carlo og blomstrende vekst av flora gjør dette mindre lett å se i dag.[]

Referanser
----------

1. ↑  Monaco and Monte Carlo!
2. ↑  The Grimaldis' Ruse

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Kurfyrstedømmet Bayern** (tysk *Kurfürstentum Bayern*) var et selvstendig kurfyrstedømme i Det tysk-romerske riket fra 1623 til 1806, da det ble etterfulgt av kongedømmet Bayern.

Wittelsbach-dynastiet som styrte Bayern var den yngre greinen av familien som også styrte Kurpfalz. Overhodet i den eldre greina var en av sju kurfyrster i Det tysk-romerske riket ifølge den gyldne bullen av 1356, men Bayern var ekskludert fra kurfyrste-verdighet. I 1621 ble kurfyrsten Fredrik V satt under keiserlig bannlysing for sin rolle i det bøhmiske opprøret mot keiser Ferdinand II og kurfyrste-verdighet og territoriet til Øvre Pfalz ble gitt til det lojale søskenbarnet hans, hertug Maximilian I av Bayern. Selv om freden i Westfalen ville skape en ny kurfyrstetittel for sønnen til Fredrik V, var det etterkommerne etter Maximilian som hadde den originale kurfyrste-verdigheten, med unntak av en kort periode under den spanske arvefølgekrigen, fram til linjen hans døde ut i 1777. De to slektene ble da slått sammen i en personalunion fram til slutten av Det tysk-romerske riket. I 1805, etter freden i Pressburg, opphøyde den daværende kurfyrsten Maximilian Josef seg selv til konge av Bayern, og Det tysk-romerske riket ble avskaffet året etter.

Eksterne lenker
---------------

* Geschichte Bayerns (Haus der Bayerischen Geschichte) (Bayerns historie (Huset Baryerns historie)) (tysk)
* Karte des Kurfürstentums Bayern von 1789 (Kart over Kurfyrstedømmet Bayern i 1789) (tysk)
**Franz Xaver Karl Georg Arthur von Werner** (født 30. mai 1836 i Wien, død 12. september 1881 i Haag) bedre kjent under sitt pseudonym **Murat Effendi** var en østerriksk forfatter. Han konverterte til islam og ble diplomat for Det ottomanske rike.

Biografi
--------

Etter at Franz von Werner var ferdig med sin utdanning, gikk han inn i et kavaleriregiment. Under Krimkrigen mellom Russland og Tyrkia konverterte han til islam og ble offiser i den tyrkiske hæren. I 1856 gikk han inn i politikken og ble utsending med spesielle fullmakter til Bosnia og Hercegovina, i 1859 til Bukuresti, i 1960 til Palermo, i 1864 til Timişoara i Banat med status som tyrkisk konsul. 

Mens han var i der, tok han opp igjen skrivingen som hadde vært en interesse hos ham fra tidlig ungdom. Dette resulterte i diktsamlinger, men også i skuespill, både tragedier og komedier. Von Werner ga også ut sine erfaringer og vurderinger av politiske og sosiale forhold i Det ottomanske rike i en utgivelse han kalte *Tyrkiske skisser* i 1867. Senere var han konsul i Venezia, Dresden, Haag og Stockholm.

Bibliografi
-----------

* *Klänge aus Osten* (1865)
* *Durch Thüringen* (1870)
* *Marino Falieri*. (tragedie). (1871)
* *Selim III*. (tragedie). (1872)
* *Ines de Castro*. (tragedie) (1872).
* *Mirabeau*. (tragedie) (1875).
* *Bogadil*. (komedie) (1874)
* *Mit dem Strom*.(komedie) (1874)
* *Professors Brautfahrt*. (komedie) (1874)
* *Ein Roman*.(*A Novel*) (komedie) (1875)
* *Durch die Vase*. (komedie) (1875).
* *Türkische Skizzen*. (1878) (2 bind)
* *Ost und West*. (dikt). (1881)
* *Nassreddin Chodja, ein osmanischer Eulenspiegel* (1880)
* *Balladen und Bilder* (1885)
* *Dramatische Werke*. (*skuespill*)(1881) (3 bind)

Annet
-----

Komponisten Hjalmar Borgstrøm har brukt to av hans dikt som grunnlag for komposisjonene *«Du kjeler for mit hjerte»* og *«I drømme stod for mig Madonna»*. Disse finnes på platen Shadow Songs.

Referanser
----------

1. 1 2   Werner, Franz von (Dichter) (BLKÖ)[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Q122372457, side(r) 168, www.google.de[Hentet fra Wikidata]
3. ↑

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Deutsche Biographie **·** Deutsche Biographie **·** Geni **·** VIAF **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC
 |
**Katharina Dorothea Viehmann** (født 8. november 1755 i Rengershausen som senere ble bydel i Baunatal i Tyskland, død 17. november 1815) var en tysk eventyrfortellerske. Hun var en av brødrene Grimms viktigste kilder da de laget sin berømte eventyrsamling *Kinder- und Hausmärchen* (*Brødrene Grimms eventyr*). Hennes eventyr fikk først og fremst plass i annet bind av brødrenes samling.

Dorothea Viehmann ble født som Katharina Dorothea Pierson i Rengershausen som datter av en gjestgiver. Hennes forfedre på farssiden var kommet til Hessen som flyktende hugenotter fra Frankrike etter at ediktet i Nantes var opphevet. På grunn av Dorothea Viehmanns franske opphav fant en rekke franske eventyrvarianter veien inn i brødrene Grimms eventyrsamling. I farens gjestestue hørte hun dessuten mange historier, sagaer og eventyr fra kjøpmenn, håndverkere og andre farende folk. Disse gav hun videre til brødrenes samling.[]

I 1777 giftet Dorothea Pierson seg med skredderen Nikolaus Viehmann og flyttet i 1778 med ham til Niederzwehren (i dag en bydel i Kassel). Etter mannens død forsørget hun seg og sine syv barn ved å bringe produkter fra hagen sin til markedet. I 1813 ble hun kjent med brødrene Grimm og fortalte dem over 40 eventyr eller eventyrvarianter som ble til 36 eventyr i brødrenes samling. Wilhelm Grimm skrev om henne: «Det var flaks at vi ble kjent med denne bondekonen fra landsbyen Niederzwehren ved Kassel... Fru Viehmann var fremdeles rørlig og ikke særlig over 50 år gammel... Hun bevarte de gamle sagaene trygt i minnet». []Det gjorde særskilt inntrykk på brødrene Grimm at hun kunne fortelle eventyrene om igjen og om igjen med den samme ordlyden.

Gjestgiveriet der Dorothea Viehmann vokste opp, er stadig i drift som gjestehuset og bryggeriet *Hütt-Brauerei*. Det ligger like ved Autobahn i Baunatal-Rengershausen.

Referanser
----------

1. ↑  «Dorothea Viehmann». *www.heimatverein-niederzwehren.de*. Arkivert fra originalen 27. mai 2022. Besøkt 18. januar 2020.
2. ↑  «Die Stadtverwaltung im Internet - Enthüllung der neuen Skulptur der D…». *archive.is*. 12. april 2013. Archived from the original on 12. april 2013. Besøkt 18. januar 2020. CS1-vedlikehold: Uheldig URL (link)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |

Portaler: Tyskland | Litteratur
**Moacir Rodrigues dos Santos** (født 21. mars 1970), kjent som **Moacir**, er en brasiliansk tidligere fotballspiller.

Moacir var del av det brasilianske U-landslaget som endte på tredjeplass under Ungdoms-VM i 1989.
Etter Brasils skuffende innsats i VM-sluttspillet i 1990, var Moacir en av de mange debutantene i den nyansatte treneren Paulo Roberto Falcãos første lagoppstilling til vennskapskamp mot Spania i september 1990. Moacir fikk spille ytterligere fem landskamper for Brasil - alle treningskamper. Han scoret ett landslagsmål, som var kampens eneste i en seier over Romania i 1991.

Moacir hadde spilt fem sesonger for Atlético Mineiro, samt et opphold på lån hos Corinthians, da Atlético Madrid hentet ham til spansk fotball foran 1993/94-sesongen. Han klarte ikke å innfri forventningene i Atlético Madrid. Etter å ha spilt 11 kamper for Atlético, forlot han klubben for å tilbringe resten av sesongen på utlån til Corinthians.

Sommeren 1994 gikk han til Sevilla på treårskontrakt som del av overgangen som bragte Diego Simeone motsatt vei. Moacir spilte tretti seriekamper for Sevilla i løpet av halvannet år i klubben, før han returnerte til Atlético Mineiro. Han spilte resten av karrieren hjemme i Brasil, bare avbrutt av et opphold hos japanske Verdy Kawasaki i 1998.

### Landskamper

| Nr. | Dato | Hjemmelag | Resultat | Bortelag | Arena | Mål | Bytte | Merknader |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 1990-09-1212. september 1990 | Spania  | 3–0 |  Brasil | Estadio El Molinón, Gijón |  |  | Vennskapskamp |
| 2 | 1990-10-1717. oktober 1990 | Chile  | 0–0 |  Brasil | Estadio Nacional de Chile, Santiago de Chile |  |  | Vennskapskamp |
| 3 | 1990-12-1313. desember 1990 | Mexico  | 0–0 |  Brasil | Memorial Coliseum, Los Angeles |  |  | Vennskapskamp |
| 4 | 1991-02-2727. februar 1991 | Brasil  | 1–1 |  Paraguay | Estádio Pedro Pedrossian, Campo Grande |  |  | Vennskapskamp |
| 5 | 1991-04-1717. april 1991 | Brasil  | 1–0 |  Romania | Estádio do Café, Londrina | 1 |  | Vennskapskamp |
| 6 | 1991-09-1111. september 1991 | Wales  | 1–0 |  Brasil | Cardiff Arms Park, Cardiff |  | Ut | Vennskapskamp |

Referanser
----------

1. ↑   transfermarkt.com, oppført som Moacir, Transfermarkt spiller-ID 303470, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (jp) Moacir Rodrigues Santos – J.League Data Rediger på Wikidata

* (en) Moacir Rodrigues Santos – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) Moacir Rodrigues Santos – national-football-teams.com Rediger på Wikidata

* (en) Moacir Rodrigues Santos – WorldFootball.net Rediger på Wikidata

* (en) Moacir Rodrigues Santos – Sambafoot Rediger på Wikidata