recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
***Leken går videre*** er en roman av Ernst Orvil, utkommet på Gyldendal i 1952. Romanen er på 156 sider og er Orvils ellevte.

Orvil bruker i *Leken går videre* en allvitende forteller som kjenner flere av personenes indre, og som i tillegg for egen regning kommenterer personene og begivenhetene. Det er avsnitt av essayistisk karakter, som handler om «leken» i livet, dvs. hvordan det sosiale spillet mellom menneskene fortoner seg: «Kampen om likevekten i livet er uten hensyn. Hver og en søker sin egen likevekt. Derfor blir kampen om likevekten en kamp mellom mennesker istedenfor en kamp inne i hver enkelt. Det blir en avgjørelse mellom mennesker istedenfor en avgjørelse i mennesket. Og leken går videre -» Stundom kan utsagnene få et aforistisk preg: «Men braket er ikke til i og for seg. Det fødes i hørselen.»

Orvils lyriske evne kommer godt til uttrykk i romanen. Han unngår konsekvent det alminnelige og banale i uttrykksmåten, og gjør i særlig grad bruk av allitterasjon som virkemiddel.

Handling
--------

Erik og Hjertrud driver en gard et sted på Østlandet, ikke langt fra hovedstaden. Deres store sorg er at de ikke kan få barn. Etter seks års ekteskap byr Hjertrud seg fram for gardskaren Anders, og blir med barn. Etterpå forlanger hun at Anders skal dra fra garden. Anders reiser, men kommer etter en stund tilbake. For annen gang blir Hjertrud med barn, og på Hjertruds bud må Anders reise.

Sønnene Arild og Bent viser seg å bli ganske ulike. Bent er tung og stødig, går ikke på dans, men interesserer seg for bergarter og fossiler. Arild har et flyktig sinn, og blir ikke avkrevd mye arbeid på garden. Faren har en gang da han ble redda opp av en råk gitt Gud det løftet at Arild skal bli prest, og det løftet tenker han å holde. Arild blir sendt til byen til teologiske studier, men studiene ender i utskeielser både med hensyn til livssyn og livsstil, og han blir en belastning på familieøkonomien. Når det er forbi med teologien, finner Arild ut at han vil til teateret. Her seg det ut til at han har funnet det rette for seg; hans hang til det uegentlige og forstilte folder seg ut ved teateret, og han gjør en slags karriere.

Bent blir hjemme, og må ta av for farens og moras stigende vanskeligheter. En periode omgås han Hild, som er datter av Anders. Anders har i mellomtida slått seg stort opp på skogspekulasjon og sagbruksdrift, og er blitt en kakse i bygda. Bare Hjertrud vet at Bent og Hild er halvsøsken, og når hun tror at de to er i ferd med å utvikle et forhold, får hun det for seg at Hild må vekk.

Faren har bare hatt uhell i sine økonomiske disposisjoner; han må selge skogen og snart er garden pantsatt til opp over pipa. Erik ser i et forvirret øyeblikk Anders som den som er skyld hans egne ulykker, og en måte å ramme Anders på, er å ta fra han noe han har kjær.

Eksterne lenker
---------------

Ernst Orvil: *Leken går videre : roman*, Gyldendal, 1952 - tilgang for norske IP-adresser på nb.no

Portal: Litteratur
Avbildet fra venstre mot høyre: en satyr, Apulu, Fufluns og hans mor Semla.
**Fufluns** (eller *Puphluns*) var i etruskisk mytologi en gud for plantelivet, alt som vokste, lykke og helse, og således en gud for fruktbarhet og vin, tilsvarende den greske Dionysos (også kjent som Bacchus i romersk mytologi). Han var sønn var Semla og Tinia. Som mange etruskiske guder ble Fufluns overtatt av romerne, men ble raskt erstattet av andre italiske fruktbarhetsguder.

Det synes som Fufluns var fra opprinnelsen av en etruskisk gud, navnet synes å ha vært utviklet fra etruskiske rotordet *\*pople* eller *\*puple* («bud», «spire»), og ordet har gått videre i det latinske *populus*, italiensk *popolaccio*, engelsk *populace*, hvilket på norsk betyr allmue. Den etruskiske meningen synes dog ha vært mer innsnevret, i meningen at folk kom sammen i en militær samling. Et av hans kultsteder er i Populonia (latin *Populonium*, etruskisk *Pupluna* eller *Fufluna*), som var oppkalt etter ham og mynter som er funnet i byen har stedsnavn som *pupluna*, *pufluna* eller *fufluna*, i betydningen «byen til Fufluns».

I henhold til påskrifter og portretter ble Fufluns i stor grad benyttet lik historier fra gresk mytologi, og fra 400-tallet f.Kr. av identifisert med Dionysos / Bacchus. Følgelig er den tradisjonelle betegnelse for ham *Fufluns Pacha*, sistnevnte en forvansking for Bacchus.

Fra beskrivelser på keramikk var Fufluns er sønn av Tinia (tilsvarende Zevs) og Semla (tilsvarende Semele). Hans ledsager eller hustru var Areatha (tilsvarende Ariadne). I gresk mytologi var Semele knyttet til noe utenlandsk, noe som gjorde Dionysos til en fremmed gud i den greske gudeverden. Etter hva vi vite hadde Fufluns intet betydelig avvik fra den greske myte. I kunsten ble han avbildet som en naken ung mann, ofte i sammenheng med sin mor Semla (Semele). Hans kult kan muligens knyttes til Bacchus-skandalen i år 186 f.Kr. som ble undertrykket av den romerske stat. Den romerske forfatteren Titus Livius gir hentydninger på at «smitten» hadde etruskiske røtter og at kvinner utgjorde den største gruppen innenfor kulten. Om det samme var tilfelle for Fufluns er uvisst, men mulig. Kulten til Fufluns gikk uansett raskt opp i den tilsvarende for Bacchus.

Referanser
----------

1. ↑  Cristofani, M.: «La legenda de un tipo monetale etrusco». I: *L'Italie préromain et la Rome républicaine*.: Mélanges offerts à J. Heurgon. Rom 1976
2. ↑  Titus Livius fra *urbe condita 39, 8-19*. Se også Smart, A.: *Religio Etrusca*. Graz 1975. Smart skriver at Livius trakk ingen konklusjoner om kulten til Fufluns i Etruria.
3. ↑  JSTOR: Politics and Religion in the Bacchanalian Affair of 186 B.C.E.

Litteratur
----------

* Bonfante, Larissa: «Fufluns Pacha: The Etruscan Dionysos». I: Carpenter, Thomas H.; Faraone, Christopher A. (Hrsg.): *Masks of Dionysos*. Cornell University Press, Ithaca + London 1993. S. 221 – 235

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** SUDOC
 |
**Granmoen** er en bygd i Vefsn kommune i Nordland. Den ligger midtveis i Drevjadalen, på nordvestsiden av Drevjo (Drevjeelva), og sørøst for fjellet Toven. I sørvest grenser bygda til Straum, og i nordøst mot Lamoen.

Næringsliv
----------

I dag er Granmoen det største byggefeltet i Drevja. Dette er et resultat av at Granmoen skole ble bygd her i 1969. Skolen tar i mot elever fra bygdene nord for Mosjøen. Likevel er det fremdeles jordbruksdrift på Granmogården. Fra gammel tid var gården på rundt 920 dekar. I tillegg har gården sammen med nabogården Lamoen, et betydelig felleseie i form av utmark i fjellet Toven.

Historie
--------

Før den tid vet man at husene ble flyttet fra Straum til Granmoen så tidlig som i 1690, men at den formelle utskiftingen skjedde i 1728 og 1730. Granmoen var formelt et underbruk av nabogården Straum helt fram til 1838.

Referanser
----------

1. ↑  Skorpen, Knut (2014). «Granmoen». *Gardshistorie for Vefsn*. Mosjøen: Vefsn bygdeboknemnd. s. 90. ISBN 978-82-990173-6-7. «Granmoen er det største...»
2. ↑  Torbjørn Os (19.08.2014). «Granmoen oppvekstsenter - Vefsn kommune». Vefsn kommune. Arkivert fra originalen 17. november 2018. Besøkt 07.11.2018. «Granmoen oppvekstsenter - Granmoen skole»
3. ↑  Skorpen, Knut (2014). *Gardshistorie for Vefsn*. Mosjøen: Vefsn bygdeboknemnd. s. 90. ISBN 978-82-990173-6-7. «granmoen vart etablert ved...»
**Lov om rettshøve mellom grannar (grannelova)** er den norske loven for naboforhold. Loven blir også ofte kalt «naboloven».

Som naboforhold regnes ikke bare forholdet mellom tilgrensende eiendommer; loven kan i prinsippet få anvendelse så langt virkningene av virksomhet på en fast eiendom strekker seg.

Loven fastsetter en generell tålegrense i naboforhold som begrenser hva man kan gjøre på egen eiendom dersom det får virkninger for naboen. Ved overskridelse av tålegrensen får naboen krav på erstatning og retting av det ulovlige forholdet.

Det følger av lovens § 6 at det skal gis nabovarsel om påtenkte tiltak som kan være til skade eller ulempe på naboeiendom.

Referanser
----------

1. ↑  Norsk lovtidend 1961 2. avdeling side 363
2. ↑  Norsk lovtidend 1961 1. avdeling side 1042
3. ↑  Falkanger, Thor (2016-01-01). *Fast eiendoms rettsforhold* (5 utg.). Oslo: Universitetsforlaget. s. 308. ISBN 978-82-15-02703-6.
4. ↑  Ot.prp. nr. 24 (1960–61) *Om lov om avgrensing av eigedomsretten i grannehøve* side 22
5. ↑  Grannelova § 2
6. ↑  § 9
7. ↑  § 10
8. ↑  § 6

Eksterne lenker
---------------

* Lovdata
**Molde yrkesskole for handel og kontorarbeid** startet opp i leide klokaler i 1969-1970, men kunne ta i bruk eget bygg tett ved Romsdal videregående skole i 1972. I 1972 kunne skolen tilby elevene andreårskurs i markedsføring og regneskap, og fra 1977 kom fullstendig 3-årig utdanning i faget.

I 1980 fikk skolen kontoradministrasjonslinje og økonomisk linje for reklame og dekorasjon, andreårskurs. I 1984-1985 kunne skolen også gi utdanning på tredjeårsnivå i EDB og transportfag. Fra 1977 til 1983 hadde også Granlia videregående skole spesialklasse for utviklingshemmede elever.

1976 skifta skolen navn til **Granlia videregående skole**. Skolen ble i 1994 sammenslått med Kviltorp videregående skole og Romsdal videregående skole til nye Romsdal videregående skole.

Referanser
----------

1. ↑  Stølen, Anders (1986). *Skole for nye slekter*. Molde: Møre og Romsdal fylkeskommune.

| * v
* d
* r
Videregående skoler i Møre og Romsdal |
| --- |
| Nordmøre | 
* Atlanten vgs
* Gjermundnes vgs
* Kristiansund vgs
* Sunndal vgs
* Surnadal vgs
* Tingvoll vgs
* Nedlagt: Fagerlia vgs

 |  |
| Romsdal | 
* Hustadvika vgs
* Molde vgs
* Rauma vgs
* Romsdal vgs
* Tøndergård skole og ressurssenter
* Nedlagt: Granlia vgs
* Kviltorp vgs
* Molde tekniske skole
* Nesjestranda vgs

 |
| Sunnmøre | 
* Borgund vgs
* Haram vgs
* Spjelkavik vgs
* Stranda vgs
* Sykkylven vgs
* Ulstein vgs
* Volda vgs
* Ørsta vgs
* Ålesund vgs
* Nedlagt: Nørve vgs

 |
| Friskoler | 
* Akademiet Ålesund
* Heltberg toppidrett
* Vestborg vgs
* Nedlagt: Akademiet Molde

 |
**Astrid Nylander Almaas** (født 1975) er en norsk lege, utdannet ved Universitetet i Oslo. Hun er ansatt som overlege på Barne- og ungdomsavdelingen ved Ahus. Almaas er spesialist i barne- og ungdomssykdommer. Hun har en doktorgrad innenfor ernæring og utvikling av hjernen hos barn. 

Sammen med *Kirsten Holtmon Resaland* har hun skrevet boka "Helt ærlig - om hvordan vi henger sammen". Boka fikk Riksmålsforbundets barne- og ungdomsbokpris for 2020.

Siden 2016 har hun vært med i NRK-programmet «Hva feiler det deg?» som medlem av det såkalte legelaget. I 2020 vant hun quiz-programmet Alle mot alle sammen med Wasim Zahid, også her omtalt som legelaget.

Referanser
----------

1. ↑   www.riksmalsforbundet.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Cappelen Damm - Astrid Nylander Almaas». Cappelen Damm. Besøkt 2. september 2022.
3. ↑  «Bakom synger døden» og «Helt ærlig» hedret med riksmålspriser; riksmalsforbundet.no, 14.6.2021
4. ↑  Å kommunisere med ungdom; riksmalsforbundet.no, 14.7.2021. Takk for prisen-tale fra Resaland og Almaas
**Jon Strømsheim** (født 14. mai 1915 i Ålesund, død 7. august 2008 i Ålesund) var en norsk skoleleder og politiker (Ap). Han var fylkesordfører i Møre og Romsdal fra 1968 til 1971. I mange perioder representerte han Arbeiderpartiet i Ålesund bystyre, hvor han var gruppeleder. I perioden hvor han var fylkesordfører, var han også rektor i full stilling ved fylkets største videregående skole, Fagerlia videregående skole.

Etter eksamen på Ålesund offentlige høgre allmennskole (Latinskolen) i 1935, studerte Jon Strømsheim på Universitetet i Oslo. Han ble cand.philol. i 1945 med hovedfag i norsk og tysk og historie bifag. Hovedoppgaven hans handlet om Ålesunddialekten. Deretter var han lektor i Tromsø og Porsgrunn før han i 1951 ble ansatt ved skolen han selv hadde tatt artium på. I perioden 1952 til 1956 var Jon Strømsheim bestyrer av Ålesund museum ved siden av full stilling som lektor. Han var siden rektor ved Ålesund og Borgund realskole i seks år før han kom tilbake som rektor ved Ålesund gymnas i 1971. Den stillingen hadde han til 1985, da han ble pensjonist. Som rektor stod han også for flyttingen av Ålesund gymnas til Fagerlia i 1973.

Kilder
------

* Arild Sollied: *Minneord over Jon Strømsheim* i Sunnmørsposten 12. august 2008 side 21

  


| * v
* d
* r
Møre og Romsdals fylkesordførere |
| --- |
| 
* Trygve Sildnes (1964–67)
* Jon Strømsheim (1968–71)
* Trygve Sildnes (1972–74)
* Johan Skipnes (1975)
* Kjell Furnes (1976–83)
* Lars Ramstad (1984–91)
* Grethe Bjørlo (1992–95)
* Ole Øverland (1995–2003)
* Jon Aasen (2003–07)
* Olav Bratland (2007–11)
* Jon Aasen (2011–19)
* Tove-Lise Torve (2019–)

 |  |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN
 |
**Se meg** er en norsk musikal som handler om ungdom og deres utfordringer i ungdoms- og tenåringstiden. Stykket er skrevet av Kim Stidahl og Eivind Woxen i 2007 og ble fremført første gang på Bruvollen i Blaker av Blaker ungdomslags teatergruppe i 2008. Det ble også foreslått av Norsk Teateråd som Norges bidrag til Teaterfestivalen Mondial du Théâtre i Monaco 2009.

Innhold
-------

Vi møter seks hovedpersoner som hver sliter med sine ting i livet. Steven er en tøffing som har havnet i ei klemme med kriminelle. Maria har en alkoholisert mor som hun forsøker å skjule fra sine omgivelser. Lucas er andre generasjons innvandrer som sliter med at foreldrene ikke godtar hans kjærlighet til noen andre en den de vil gifte ham bort med. Robyn er ei jente som sliter med overbeskyttende foreldre og dette fører til at hun rømmer hjemmefra. Elise har en mor som kun er opptatt av sin nye samboer og føler seg forlatt av de hun har nærmest og Tobias er en gutt som oppdager at hans legning ikke står til hans homofobe fars vilje. Disse karakterene og deres venner og familier brettes brutalt ut for publikum og vi følger dem i en kort periode og får oppleve hvordan disse ungdommene ønsker å bli sett av de som står dem nærmest.
**Severine Petrine Morgenstierne** (født Bye 31. mai 1839 i Trondheim, død 16. desember 1913 i Kristiania) var en norsk sanger og musikkpedagog.

Severine Morgenstierne var datter av bryggerieier Johan Bye og Olava Aas. Hun ble første gang gift i Paris 8. mai 1858 med pianist og komponist Thomas Tellefsen (1823-1874). Som enke giftet hun seg 25. september 1878 med kammerherre, oberstløytnant og tollkasserer Nicolai Krog Oscar von Munthe af Morgenstierne (1822-1908).

Severine Morgenstierne oppholdt seg for det meste i Paris mens hun var gift med Tellefsen, der de sammen førte et gjestfritt og musikalsk hjem. I Paris fikk hun raffinert sine evner gjennom undervisning hos François Wartel. Der sang hun en periode i en kvartett sammen med tenoren Lorentz Severin Skougaard, den svenske sangerinnen Kristina Nilsson og den norske sangeren Henrik Meyer. Kvartetten sang hver søndag i den svensk-norske kirken.

Ekteparet Tellefsen opptrådte sammen i på Norges-turneer, blant annet i Kristiania og Trondheim, i perioden 1860-1863.

Severine Morgenstierne ble en populær sangerinne, og hun opptrådte i Nidarosdomen under kroningen av Oscar II 18. juli 1873.

Etter hennes første ektemanns død, oppholdt Morgenstierne seg i vesentlig grad i Tønsberg og Kristiania, hvor hun ga sangundervisning. Blant hennes elever var operasangerinnen Clara Hultgren.

Referanser
----------

1. 1 2 3   Norsk biografisk leksikon, nbl.snl.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  *Norsk biografisk leksikon*. Oslo: Aschehoug. 1969. s. 121ff.
3. ↑  *Norske kvinder*. Kristiania: Berg & Høgh. 1914.
4. ↑  *Morgenbladet 1864.01.20*. Norge, Oslo. 1864. s. 3.
5. ↑  Herresthal, Harald (1994). *Rhapsodie norvégienne*. Norsk musikforl. ISBN 8270932493.
6. ↑  *Norsk biografisk leksikon*. Oslo: Aschehoug. 1969. s. 121ff.

Kilder
------

* Munthe, Sverre (1994). *Familien Munthe i Norge*. S. Munthe. s. 213. ISBN 8299332109.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni
 |
**Montara-ulykken i 2009** fant sted på den oppjekkbare boreriggen West Atlas på Montarafeltet rundt 690 kilometer utenfor byen  Darwin i Australia. Det brøt ut i brann 1. november 2009 etter at oljefeltet hadde lekket olje i ti uker. Operatør på feltet var det thailandske selskapet PTTEP og med Seadrill som eier av riggen. Død fisk og oljeklumper er funnet nær den indonesiske kysten. West Atlas ble levert fra Kffelverftet høsten 2007.

Oljesølet skjedde i Timorsjøen utenfor Vest-Australia siden 21. august 2009 og utviklet seg til et av Australias verste. Oljefeltet ligger utenfor Kimberley kysten, 250 kilometer nord for Truscott, og 690 kilometer vest for Darwin.

Australias *Department of Resources, Energy, and Tourism* beregnet oljesølet til 2000 fat per dag.

Referanser
----------

1. ↑  Artikkel i Nettavisen
2. ↑  Artikkel i NRK nettavis
3. ↑  *WA oljesøl 'one of Australia's worst'*, Australian Broadcasting Corporation
4. 1 2  *Rig still spilling oil off WA coast*,Australian Broadcasting Corporation
5. ↑  «*Expert comment on West Atlas oil spill*, RMIT University». Arkivert fra originalen 15. september 2009. Besøkt 2. november 2009.
6. ↑  *Timor Sea oil leak fix 'days away'*, Australian Broadcasting Corporation

Kilder
------

* (no) Montara-ulykken i 2009 i Store norske leksikon

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Seversk** (russisk: Се́верск) er en lukket by i Tomsk oblast i Russland. Byen ligger femten kilometer nordvest for Tomsk på høyre bredd av elva Tom. Innbyggertall: 109 106 (folketelling: 2002). 

Byen ble grunnlagt i 1949, og var kjent som *Pjatyj Potsjtovyj* (russisk: Пя́тый Почто́вый) frem til 1954 og som **Tomsk-7** (russisk: Томск-7) til 1992. Bystatus ble innvilget i 1956.

Seversk er hjemby for *Den sibirske gruppen av kjemiske bedrifter*, grunnlagt i 1954. Den omfatter flere atomreaktorer og kjemiske fabrikker for utskilling, anrikning og gjenvinning av uran og plutonium. Atomvåpen ble produsert og lagret på bedriftenes områder.

Byen var en hemmelig by i Sovjetunionen helt til president Boris Jeltsin i 1992 erklærte at slike byer kunne bruke sine historiske navn. Frem til da fantes ikke byen på noen offisielle kart. Som tradisjonen var med sovjetiske byer som inneholdt hemmelige anlegg, så var Tomsk-7 i realiteten et postboksnummer, og impliserte dermed at stedet lå i en viss avstand fra byen Tomsk.

Til tross for dekretet som fjernet Seversks hemmelige status, så er byen fortsatt lukket for utenforstående. Tillatelse til å besøke byen kan bare innvilges av de aktuelle styresmakter, gjennom institusjonene som skal besøkes, eller via privatpersoner som for eksempel en nær slektning.

En av de alvorligste atomulykke ved SGCE fant sted 6. april 1993, da en tank med en svært radioaktiv oppløsning eksploderte.

Referanser
----------

1. ↑  ; arkiveringsdato: 31. juli 2017; besøksdato: 31. juli 2017; arkiv-URL: .

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Seversk – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Fotoalbum for Seversk Arkivert 5. februar 2008 hos Wayback Machine. USAs flagg Russlands flagg
* Offisielt nettsted for Den sibirske gruppen av kjemiske bedrifter Russlands flagg
* Tomsk-7 PÅ globalsecurity.org
* BISNIS rapport om SGCE

  


| * v
* d
* r
Byer i Tomsk oblast |
| --- |
| Administrativt senter: Tomsk |
| Flagget til Tomsk oblast | Asino **·** Kedrovyj **·** Kolpasjevo **·** Seversk **·** Strezjevoj | Russlands flagg |

| * v
* d
* r
Lukkede byer |
| --- |
| Lukkede byer i Russland: | 
* Bolsjoj Kamen
* Dudinka
* Fokino
* Gadzjijevo
* Igarka
* Kajerkan
* Krasnoznamensk
* Lesnoj
* Mezjgorje
* Mirnyj
* Norilsk
* Novouralsk
* Ostrovnoj
* Oziorsk
* Poljarnyj
* Raduzjnyj
* Sarov
* Severomorsk
* Seversk
* Sjikhany
* Snezjinsk
* Snezjnogorsk
* Talnakh
* Trjokhgornyj
* Viljutsjinsk
* Zaoziorsk
* Zaretsjnyj
* Zelenogorsk
* Zjeleznogorsk
* Znamensk

 |
| Lukkede byer i Kasakhstan: | 
* Bajkonur
* Kurtsjatov

 |
| Tidligere lukkede byer i Sovjetunionen: | 
* Dnipropetrovsk (Dnipro)
* Gorkij (Nizjnij Novgorod)
* Kujbysjev (Samara)
* Kaliningrad
* Paldiski
* Sevastopol
* Sillamäe
* Tsjeljabinsk
* Vladivostok

 |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** NKC **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
ESP8266-IC
En ESP8266-modul i vanlig handel med prosessorbrikke (til venstre) og eksternt flashminne for fastvaren (til høyre). I den øvre delen av bildet ses den trykte WLAN-antennen
BILDE AV ESP8266 halvlederchip
**ESP8266** er en prisgunstig 32-bit-mikrokontroller med lavt strømforbruk fra det kinesiske selskapet espressif. Det åpne designet gjør det mulig å bygge opp WLAN-kontrollerte aktuatorer og sensorer. Blant de fri utviklingsverktøyene er GNU Compiler Collection inkl. Toolchain tilgjengelig.

Arkitektur
----------

32-bit-Prosessorkjernen av typen *Xtensa LX106* fra Tensilica har en Systemklokke med 80 MHz – 160 MHz, har 64 kb RAM programminne, 96 kB RAM som dataminne og et internt ROM, som inkluderer en uforanderlig boot-loader. Som særlig kjennetegn og av kostnadsårsaker har ikke ESP8266 noe internt, ikke-flyktig og programmerbart flashminne for applikasjonsspesifikk fastvare. Fastvaren er fullstendig lagret i et eksternt, serielt flashminne, og lastes blokk for blokk inn i det interne RAM-minnet for utførelse og blir utført der. For periferi er blant annet et SPI-grensesnitt og et integrert trådløst lokalt datanett (WLAN etter IEEE 802.11 b / g / n) tilgjengelig.

Mikrokontrolleren er også å få sammen med en minimalkrets med kvartsoscillator og flashminne i form av ulike moduler for direkte bruk. Alt etter modultype er opptil tolv I/O-porter, et I²C-grensesnitt, et I²S-grensesnitt, et SPI-grensesnitt, et asynkront serielt grensesnitt (UART) og en 10-bit analog-til-digital omformer tilgjengelig utenfra. Alle I/Os blir drevet med 3.3 V.

Koding
------

Ved siden av GCC og direkte programmering i C finnes forskjellige fastvarevarianter :

* Lua-basert interaktiv programmering under betegnelsen NodeMCU.
* Micropython (Python-basert interaktiv programmering)
* Circuitpython Python-basert interaktiv programmering)
* Arduino-/C++-basert programmering.
* At-Command for bruk som et serielt til WLAN grensesnitt
* ESP Easy for styring av sensorer / aktuatorer via WLAN
* ESP BASIC

Fastvarevariantene NodeMCU og Micropython støtter interaktiv programmering av ESP8266. Programmene lagres i det eksterne flashminnet, og den kompliserte minnehåndteringen, for eksempel den nødvendige blokk-for-blokk-omlasting av eksterne programdata i det interne RAM-minnet, blir abstrahert av utvikleren ved hjelp av passende programvarefunksjoner, noe som i stor grad forenkler programmeringen av ESP8266.

Som etterfølger av ESP8266 har espressif utviklet mikrokontrolleren ESP32 med noen forbedringer som bluetooth og en Hallsensor.

Litteratur
----------

* Erik Bartmann: *Das ESP8266 Praxsisbuch: Mit NodeMCU und ESPlorer.* Elektor-Verlag, 2016, ISBN 978-3-89576-321-2.
* Neil Kolban: *Kolban's Book on the ESP32 & ESP8266.* Leanpub (english)

Lenker
------

* HowTo ESP8266/ Arkivert 2017-12-14 hos Wayback Machine (engelsk)
* Dataark, Sdk-er og eksempler (engelsk)
* NodeMCU & ESP Tutorial Med Arduino IDE (tysk)
* ESP8266 og ESP8285 moduler-Instruksjoner

Referanser
----------

1. ↑  Paul Sokolovsky: *Getting the most out of ESP8266* (englisch)
2. ↑  
«How to Install the ESP8266 Board in Arduino IDE». Besøkt 25. mai 2018.
**Ered Gorgoroth** eller **Skrekkens fjell** var en fiktiv fjellkjede i J.R.R. Tolkiens Midgard. Den lå i den nordre delen av Beleriand.

Ered Gorgoroth (også kalt bare *Gorgoroth*) var den søndre kanten av Dorthonions høyland, og det skilte Dorthonion og den nordlandene av Ard-galen fra ordentlig Beleriand.

Ered Gorgoroth fikk navnet sitt fra Sindaene fra Doriath, etter at kjempe-edderkoppen Ungoliant slo seg ned der og ble der for godt. Hun trakk til seg mange andre onde edderkopper, og de vevde nettene sine og tok bort alt lyset, og alle vårene ble ødelagte.

Sør for Gorgoroth lå det ubebodde landet *Nan Durgotheb* (*Den Grufulle Døds Dal*).

Gorgoroth hadde ingen kjente pass, og til og med Morgoths orker gikk forbi dem og ikke gjennom. I løpet av hele det første tidevervet var det bare Beren, sønn av Barahir, som hadde reist gjennom fjellene i Ered Gorgoroth, og han fortalte aldri om denne forferdelige reisen til noen.

Som resten av Beleriand, sank også Gorgoroth i havet under Vredens krig i det første tidevervet, men høylandet Dorthonion overlevde som øya Tol Fuin.

Portal: Litteratur
**Mabus Point** er en odde på kysten av det antarktiske kontinent, beliggende rett sør for Haswell Islands i Queen Mary Land. Mabus Point markerer den østre utstrekningen av McDonald Bay. Det ble første gang kartlagt av den australasiatiske antarktisekspedisjonen 1911–14 under ledelse av Douglas Mawson, senere av G.D. Blodgett i 1955 basert på flyfotografier tatt under Operasjon Highjump i 1946–47.

Stedet ble navngitt av USAs *Advisory Committee on Antarctic Names* (US-ACAN) etter kapteinløytnant Howard W. Mabus i US Navy, nestkommanderende på isbryteren «Edisto», som støttet Operasjon Windmill i å etablere astronomiske kontrollstasjoner langs denne kysten i 1947–48.

Den russiske forskningsstasjonen Mirnyj ble etablert på Mabus Point sesongen 1955–56.

Kilder
------

* Composite Gazetteer of Antarctica Den vitenskapelige komite for antarktisforskning (SCAR). Katalognr. 8776

Portal: Antarktis

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** GNIS **·** SCAR

 |
**Severin Worm-Petersen** (født 2. juni 1857, død 30. desember 1933) var en norsk fotograf. Han var svært allsidig, og ble en av landets fremste fotografer.

Han lærte seg å fotografere som ung lærling hos den danskfødte fotografen 
Johannes Petter Lindegaard som hadde atelier i Christiania. Worm-Petersen var bare 15 år gammel da han begynte hos Lindegaard og fikk god og grundig utdannelse hos han. Han fikk blant annet opplæring i daguerreotypering, en metode som da var blitt umoderne. 

I 1877 åpnet Worm-Petersen sitt eget fotoatelier med portrett-fotografi som spesialitet.
Han begynte imidlertid tidlig å fotografere andre motiver og store deler av virksomheten var som pressefotograf.

I 1880 fotograferte han avdukingen av Carl Ludvig Jacobsens statue av Christian IV på Stortorvet i Christiania, i 1881 avdukingen av Brynjulf Bergsliens statue av Henrik Wergeland i Studenterlunden. Da Fridtjof Nansen returnerte til Norge etter Fram-ekspedisjonen i 1896 dokumenterte Worm-Petersen mottakelsen i Christiania. Begivenhetene i forbindelse med unionsoppløsningen ble dokumentert, både selve kongeinntoget og dagene som fulgte. Han var til stede og fotograferte under Haakon VIIs edsavleggelse i
Stortinget 27. november. 

Worm-Petersen var med i det første styret av Fotografernes Forening da det ble stiftet 6. desember 1894. På generalforsamlingen to år senere ble han valgt til formann og innehadde dette vervet i 10 år.

Galleri
-------

* Severin Worm-Petersen portrettert i Ludwik Szacinskis atelier i 1899. Bildet tilhører Oslo Bymuseum.Severin Worm-Petersen portrettert i Ludwik Szacinskis atelier i 1899. Bildet tilhører Oslo Bymuseum.
* Skuespiller Laura Gundersen portrettert av  Worm-Petersen, ca. 1880-1885. Tilhører Oslo Bymuseum.Skuespiller Laura Gundersen portrettert av Worm-Petersen, ca. 1880-1885. Tilhører Oslo Bymuseum.
* Æresportal med turnere på Tordenskiolds plass i Christiania. Anledningen var Fridtjof Nansens hjemkomst til Norge etter Fram-ekspedisjonen i 1896Æresportal med turnere på Tordenskiolds plass i Christiania. Anledningen var Fridtjof Nansens hjemkomst til Norge etter Fram-ekspedisjonen i 1896
* Kongeinntoget i 1905, i vognen sitter kong Haakon og dronning Maud med kronprins Olav mellom seg.Kongeinntoget i 1905, i vognen sitter kong Haakon og dronning Maud med kronprins Olav mellom seg.

Kilder
------

* Roger Erlandsen: *Pas nu paa! Nu tar jeg fra hullet!*, forlaget Inter-View, 2000, ISBN 82-91780-02-1
* (no) Severin Worm-Petersen i Fotografregisteret.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Severin Worm-Petersen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (no) Severin Worm-Petersen hos Sceneweb Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Prabook **·** Historisk befolkningsregister **·** BIBSYS **·** NMFF **·** Geni **·** VIAF **·** BNF **·** BNF (data) **·** KulturNav
 |
**Madugandí** (spansk: *Comarca Guna de Madugandí*) er et indiansk comarca i Panama. Administrativt er det på corregimiento-nivå, og befinner seg i distriktet Chepo i provinsen Panamá. Comarcaet har 4350 innbyggere, som i all hovedsak tilhører folkegruppa kuna. Det har et areal på 2318,8 km². Det mest talte språket i Madugandí er kuna, som er offisielt sammen med spansk.

Madugandí ble oppretta i 1996. Comarcaet har ingen hovedstad, men den største byen er Akua Yala. 
Det er 12 bosetninger i Madugandí: Akua Yala, Ibedí, Pintupu, Icandí, Piria, Cuinupdi, Nargandí, Ogobnawila, Diwar Sikua, Capandi og Tabardi.

Comarcaet styres av en indiansk cacique, som velges av Den nasjonale kuna-kongressen. Hver av de 12 bosetningene ledes av en *saila*.

Referanser
----------

1. ↑  «Por la cual se crea la Comarca Kuna de Madugandí» Arkivert 24. september 2015 hos Wayback Machine. Gaceta Oficial 22951 de la República de Panamá, 12. januar 1996.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Provinces of Panama – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Kodaikanal International School** (**KIS**), også kjent som **Kodai School** er en kostskole i Kodaikanal, i Dindiguldistriktet i Tamil Nadu, Sør-India. Kodaikanal ligger i en Hill Station på 2 133 moh. I Palani Hills i De vestlige Nilgiris-fjellene 121 kilometer nordvest for Madurai.

I 1975 ble KIS den første skole i India som kunne tilby International Baccalaureate Diploma Program (IB) og den første med et midtårs program (MYP). I tillegg utsteder den sitt eget sertifikat, KIS Diploma til alle som avlegger eksamen. Skolen er anerkjent i Midtvesten i USA. Arkivert 14. april 2012 hos Wayback Machine. og av indiske universiteter..

Historie
--------

Tidlig på 1880-tallet var et stort behov for en engelsk middelskole i Sør-India på grunn den store økningen i misjonsvirksomheten. Ved å anlegge skolen til en Hill-Station kunne misjonærenes barn slippe heten og tropesykdommer som hadde krevd mange liv. Forholdene i Kodaianal og atmosfæren der stimulererte til læring.

Referanser
----------

1. ↑  Cummings, Jane; Johnson, Ben; Wiebe, Paul (2000). *In Celebration – Kodaikanal International School Centennial* (1st utg.). Walla Walla, WA: KW International, Inc. s. 84–114. ISBN 0-9703015-0-2. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | ISNI
 |
**Madsen maskingevær** var et lett luftkjølt maskingevær med rekylmekanisme, utviklet av den danske artillerikapteinen Madsen i 1903.

Det var et av de første lette maskingeværene som ble produsert i stor skala, og var i handelen gjennom Danske Rekylrifle Syndikat før første verdenskrig. Det ble kjøpt inn til kavaleriet av den russiske hæren under den russisk-japanske krig. Våpenet fikk litt blandet mottagelse, men ble brukt igjen under første verdenskrig. Deler av den russiske kontrakten ble stjålet av den tyske etterretningstjenesten og brukt i liten målestokk av den tyske og østerriksk-ungarske hæren under første verdenskrig. Flere andre land brukte det i samme periode, blant annet ble det brukt i Kina i krigsherreperioden.

Etter krigen fortsatte produksjonen og det kommersielle salget gjennom Rekylrifle Syndikatet, og flere mindre land som ikke hadde utviklet egne lette maskingevær under krigen kjøpte Madsen maskingevær, blant annet Norge.

Det var kjent som et kvalitetsvåpen, men var dyrt å produsere. I den norske hæren var det standard, lett maskingevær under angrepet på Norge i 1940 (Modell 1914 og Modell 1922), og de norske maskingeværene ble senere benyttet av tyske styrker. De norske modellene av Madsen var i kaliber 6,5 x 55 mm. Den danske hæren benyttet Madsen maskingevær frem til 1955 og det ble også benyttet i det danske jagerflyet Hawker Dankok.

Referanser
----------

1. ↑  Major Antonsen, A. red. (2014). *Skytevåpen benyttet av Forsvaret etter 1859*. Oslo: Forsvarmuseet. s. 356. ISBN 978-82-91218-63-2.
2. ↑  Waldeland, Øyvind (1995). *Krigens våpen: våpen brukt i Norge under siste verdenskrig*. Oslo: Biblioteksentralen. s. 33. ISBN 8270221643.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Madsen machine gun – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Madsen LMG – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
Norske infanterivåpen under andre verdenskrig |
| --- |
| Pistoler | 
* Nagant M1893
* Colt M1914

 |
| Rifler | 
* Krag-Jørgensen

 |
| Maskingevær og større | 
* Madsen maskingevær
* Hotchkiss mitraljøse M1898
* Colt mitraljøse m/29

 |
| Patroner | 
* 7,5 mm Nagant
* .45 ACP
* 6,5 x 55 mm
* 7,92 x 57 mm Mauser
* 7,92 x 61 mm

 |

Portal: Andre verdenskrig
**Fotodynamisk behandling** (engelsk: PDT; photodynamic therapy) er en ny form for behandling av noen typer av hudkreft (basalcellekreft og Bowens sykdom) samt av solskadet hud (aktisk keratose; AK). Slike hudforandringer har tidligere vært behandlet med kirurgi, stråling eller fryseterapi med flytende nitrogen.

Den fotodynamiske behandlingen består i at et legemiddel, en krem, smøres på området der det er hudkreft eller celleforandringer. Huden dekkes deretter med plaster. Raskt voksende kreftceller tar opp det aktive virkestoffet i kremen. Stoffet gjør cellene følsomme for vanlig rødt lys. De normale cellene tar ikke opp virkestoffet og påvirkes heller ikke.

Etter ca. tre timer belyses hvert hudområde i om lag 10 minutter. Da starter en fotodynamisk prosess i kreftcellene. De dør, mens de friske hudcellene forblir uberørt. Etter behandlingen dannes en sårskorpe som faller av i løpet av 1-2 uker. Når huden er leget, har friske celler erstattet kreftcellene.

Det britiske «National Institute for Health and Clinical Excellence» (NICE) har konstatert at fotodynamisk behandling er like sikkert og effektivt som frysing og kirurgi, men gir bedre kosmetiske resultat.

| * v
* d
* r
Helsemessige forbehold |
| --- |
| Helsenotis | Du bør aldri bruke informasjon fra internett, inkludert Wikipedia, som eneste kilde til avgjørelser eller tiltak i helsemessige spørsmål. Ved legemiddelspørsmål bør du rådspørre apotek eller lege, ved helsespørsmål relevant autorisert helsepersonell, og ved dyresykdom bør du rådspørre veterinær. Bruk aldri reseptbelagte legemidler uten etter råd fra lege. Søk råd på apoteket ved bruk av reseptfrie legemidler, kosttilskudd og naturmidler, spesielt om du også bruker reseptbelagte midler. Bruk av flere legemidler samtidig kan gi utilsiktede effekter. |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Oslo Pistolklubb** ble stiftet 1. juni 1922 av en gruppe unge menn som akkurat var ferdig med sin militærtjeneste i H. M. Kongens Garde. Tanken var først bare å danne en forening for gamle gardister, men ettersom alle hadde skyteopplæring i friskt minne, så ble pistolskyting det samlende moment.

Klubben fikk først navnet Pistolklubben Akershus, men ble ganske snart omdøpt til Kristiania Pistolklubb. Da Kristiania skiftet navn til Oslo i 1924, fulgte klubben med, og ble til Oslo Pistolklubb.

Klubben har i dag ca. 420 medlemmer. I OPK kan du møte skyttere av alle kategorier, fra hobbyskyttere, og til nasjonale og internasjonale topp-skyttere. Klubben har skyttere på pistol-landslaget både i dame- og herreklasser.

Forbund
-------

Oslo Pistolklubb er tilknyttet Norges Idrettsforbund gjennom sitt medlemskap i Norges Skytterforbund.
OPK er tilknyttet Oslo Skytterkrets.

Aktiviteter
-----------

Klubben har aktiviteter innenfor alle pistol-programmene til Norges Skytterforbund.

Klubbhus
--------

OPK har eget klubbhus med kontor, kjøkken, stort oppholdsrom med peis, toaletter og lagerrom.
Klubbhuset ligger ved Løvenskioldbanen. OPK eier klubbhuset. NSF eier grunnen.

Skytebaner
----------

OPK leier en utendørs bane (25 meter) på Løvenskiold med 20 standplasser. Banen eies av Norges Skytterforbund, men OPK eier skiveanlegget, og disponerer banen hele året. OPK har også ansvaret for vedlikehold av banen.

På Løvenskioldbanen har OPK også tilgang til en feltbane (uten skivestativer) hvor det kan skytes mot mer improviserte mål, og med alle kalibre. Denne banen disponerer OPK alene på tirsdager, og delt med andre klubber fredag, lørdag og søndag.

I vinterhalvåret leier OPK en innendørs bane (25 meter) med 20 standplasser i Ekeberghallen i Oslo. Banen eies av Oslo Skytterkrets. OPK disponerer banen på tirsdager og fredager.

Luftvåpenbane (ti meter) med seks skivetrekk leier OPK i kjelleren på Tøyenbadet i Oslo. (under rehabilitering) Banen eies av ett bedriftsidrettslag i Oslo kommune. OPK disponerer hele banen i Tøyenbadets åpningstid mandag og fredag, og har tilgang også lørdag og søndag.

Eksterne lenker
---------------

* Oslo Pistolklubb sine hjemmesider
**Fotokjemisk internalisering** (engelsk:**Photochemical internalization**, forkortet **PCI**) er en unik fotokjemisk metode for frigjøring av molekyler eller virus fra endosomer og/eller lysosomer til cellens cytosol. Slike molekyler/virus (som regel makromolekyler) tas opp i celler ved endocytose og er for store til å transporteres eller diffunderes direkte gjennom plasmamembranen eller membranen til den endocytiske vesikkelen (endosom/lysosom). Dette fører til enzymatisk degradering av molekylene i sene endosomer og lysosomer, noe som medfører til at en rekke terapeutiske molekyler blir hindret i å utføre sin biologiske funksjon. Ved hjelp av PCI kan man derfor fotokjemisk ødelegge membranen til endocytiske vesikler som resulterer i at medikamentet frigjøres til cytosol eller cellekjernen hvor det kan virke.

Mekanisme
---------

PCI er avhengig av flere viktige komponenter:

1. **Et fotosensibiliserende stoff** (photosensitizer). Dette er fargestoff som aktiveres ved absorpsjon av lys med bestemte bølgelengder. I PCI-sammenheng brukes lipofile fargestoffer som akkumuleres i membranene til endosomer og lysosomer. Etter lysaktivering oppnår fargestoffet høy nok energi som overføres til oksygen.
2. Molekylært **Oksygen** (O2) eksiteres til singlett oksygen som er svært reaktivt og er i stand til å ødelegge en rekke komponenter i cellen (inkludert membranlipider).
3. **Molekyl av interesse**. Dette er som regel et makromolekyl med terapeutisk potensial (legemiddel eller medikament) som tas opp ved endocytose og deretter akkumuleres i endosomer og lysosomer. Molekylet gis samtidig med det fotosensibiliserende stoffet og samlokaliseres etter hvert i de endocytiske vesiklene. Alternativt kan molekylet gis minutter eller få timer før lyseksponering
4. **Lys**. Ved hjelp av lys med en bestemt bølgelengde(r) fra enten lampe eller laser aktiveres det fotosensibiliserende stoffet og starter den fotokjemiske prosessen som ender i frigjøring av molekylet av interesse til cellens cytosol.

Historikk
---------

PCI er etablert av Dr. Kristian Berg sin gruppe  ved Avdeling for strålingsbiologi  (tidligere Avdeling for biofysikk), Institutt for kreftforskning ved Det norske radiumhospital. Metoden er demonstrert i over 80 forskjellige kreftcellelinjer, 10 ulike xenografter og i ett Phase I klinisk studie (PCI av bleomycin)
*The Muse*, autoerotisme innen kunst
**Autoerotisme** er seksuelt begjær rettet mot en selv. Antomymet til begrepet er alloerotisme. Atferden som springer ut av autoerotisme kalles autoerotikk. Betegnelsene er lite i bruk.

Den mest vanlige formen for autoerotikk er beføling av kroppen, eller kjønnsorganer gjennom onani (masturbasjon). Autoerotikk kan også være at en fremstiller kroppen på måter, for eksempel klær eller sko, som en selv finner seksuelt opphissende gjennom speilbilder eller beføling.

Autoerotisme ses noen ganger i tilslutning til kjønnskryssing og gis da gjerne betegnelser som autoandrofili (tenner på seg selv som mann/mannlig/maskulin) eller autogynefili (tenner på seg selv som kvinne/kvinnelig/feminin).

Referanser
----------

1. ↑  «autoerotisme». Det Norske Akademis ordbok. Besøkt 19. juni 2018.
2. ↑  «autoerotikk». Det Norske Akademis ordbok. Besøkt 19. juni 2018.
3. 1 2  «autoerotikk». Store medisinske leksikon. 5. oktober 2017. Besøkt 19. juni 2018.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | NKC
 |
**Mogens Thorsen** (født 30. august 1790 i Christiania, død 29. april 1863) var en norsk skipsreder og forretningsmann. Han var i sin tid Christianias største skipsreder. Han er i ettertid kjent for legatet opprettet i hans navn av kona Betha, og «Mogens Thorsens og Hustrus Stiftelse».

Han var sønn av Ole Balle Thorsen (1744–1826) og Anna Knudsdatter Schmidt (1757–1832). Faren var kjøpmann og skipskaptein i Kristiania. Også Mogens ble skipsfører og maktet i 1809 å få fraktet priser fra Stavern til Århus. I 1826 giftet han seg med Elsbetha (Betha) Heftye (1807–88) og ble svoger til bankieren Johannes Thomassen Heftye og grosserer og filantrop Henrik Heftye. Gjennom ekteskapet fikk han tilgang på store pengesummer som dannet grunnlag for han og konens legater, såvel som eiendommen Bellevue ved det som i dag er Drammensveien. Bellevue ble legatenes hjemadresse og er i dag lokasjon for Mogens Thorsens park. Mogens forble forøvrig skipsfører til midt på 1830-tallet da han startet sitt eget rederi og ble byens eneste rene skipsreder, da de andre bare var redere på si. Også emigrantskip fant han å satse på.

Se også
-------

* Mogens Thorsens og Hustrus Stiftelse
* Mogens Thorsens park
* Mogens Thorsens gate (Oslo)

Referanser
----------

1. ↑   Store norske leksikon, Store norske leksikon-ID Mogens\_Thorsen[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   www.begravdeioslo.no, besøkt 25. mai 2019[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Mogens Thorsen i Norsk biografisk leksikon.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Prabook
 |
**Mari Haugen Smistad** (født 28. desember 1984
) er en norsk skuespiller og sanger, født og oppvokst i Trondheim. 

Hun er utdannet ved Högskolan för scen och musik i Göteborg, Musikteaterutbildningen (2005-2008), og Bårdar Akademiet i Oslo. 

Hennes første hovedrolle var som Wendla i Spring Awakening på Wermland Opera i Karlstad i 2008-2009. Deretter kom hun til Trøndelag Teater i rollen som Ilse i Spring Awakening i 2010. Gjennombruddet kom med rollen som Scaramouche i Queenmusikalen We Will Rock You som gikk i Stockholm og på Folketeatret i Oslo 2010/2011, produsert av 2Entertain og BBproductions. 

Hun er offisielt sertifisert Queenvokalist av medlemmene i Queen, Brian May og Rodger Taylor, og manager Jim Beach. 

Andre roller: Nana, Tigerlilje og Fjong i Peter Pan på Det Norske Teatret 2007-08/09, Jenny i Tolvskillingsoperaen på Trøndelag Teater i 2011 og Jeannie i Hair på Trøndelag Teater i 2012. Sherrie i Rock of Ages på Chinateatern i Stockholm i 2013, produsert av 2Entertain og Vicky Nöjesproduktion, Maria Magdalena i Lørenskoghus oppsetning av Jesus Christ Superstar i 2014 og Rizzo i Grease på Haugesund Teater i 2015, Janis Joplin i Teaterkonserten 27 - The Club på Brageteatret i Drammen i 2015. Deltok i Beat for Beat i 2011.

Referanser
----------

1. 1 2  Mari Haugen Smistad fra trondelag-teater.no
2. ↑  Trønder-jente får drømmerolle fra adressa.no

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* (en) Mari Haugen Smistad på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) Mari Haugen Smistad hos Nationaltheatret Rediger på Wikidata

* (no) Mari Haugen Smistad hos Sceneweb Rediger på Wikidata
* (en) Mari Haugen Smistad på Discogs Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Discogs
 |
Ildlandet med større byer
**Ildlandet** (spansk: Tierra del Fuego) er ei øygruppe som utgjør sørspissen av Sør-Amerika. Den er skilt fra fastlandet ved Magellanstredet, hvor Ferdinand Magellan og andre tidlige oppdagere passerte gjennom. Navnet *Ildlandet* kommer av at Ildlenderne (den indianske urbefolkningen, dvs. Selknamene, Kaweskarne og Yaganene) pleide å tenne bål langs strendene. Charles Darwin gjorde omfattende undersøkelser av dyre- og plantelivet på øyene under hans berømte reise til Galapagos-øyene med HMS Beagle.

Øygruppa har et areal på 73 746 km², hvorav ca. 1/3 tilhører Argentina (nordøstlige del) og 2/3 tilhører Chile (sørlige og vestlige del). Den chilenske delen er en fortsettelse av Andesfjellene og er fjellrikt med mange isbreer. Høyeste punkt er 2488 moh. Den argentinske delen er forholdsvis flatt lavland med steppe. Den største øya heter Isla Grande og utgjør 48 100 km². I tillegg kommer et stort antall mindre øyer, blant annet Isla Hornes. Der ligger Kapp Horn, som er Amerikas sørligste punkt.

Klimaet på Ildlandet er kaldt og svært fuktig, men det vokser en del skog på øyene. I tillegg er det stadig voldsomme stormer i området, noe som har gjort Ildlandet fryktet blant sjøfolk gjennom tidene. Den mest kjente byen på Ildlandet er argentinske Ushuaia, som av mange regnes som verdens sørligste by. Andre regner chilenske Puerto Williams som verdens sørligste by.

Referanser
----------

1. ↑  Encyclopædia Britannica
2. ↑  Citypopulation.de

Eksterne lenker
---------------

* (en) Tierra del Fuego – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** VIAF **·** LCCN **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** BNE **·** GeoNames
 |
**Mari Kanstad Johnsen** (født 7. august 1981) er en norsk billedkunstner, illustratør og barnebokforfatter.

Mari K. Johnsen er utdannet ved Kunsthøgskolen i Oslo og Konstfack i Stockholm. Hun debuterte som bokillustratør med tegninger, malerier og kollasjer til *Barbie-Nils og pistolproblemet* av Kari Tinnen og *Vivaldi* av Helge Torvund, begge utgitt i 2011. I 2012 illustrerte hun boken *Ballongjegeren* av Anniken Bjørnes og fanzinen *Blue Cabin*. Sistnevnte vant sølv i Årets vakreste bøker 2012 i Åpen klasse. Hun har siden hatt en omfattende produksjon som illustratør, også som magasin- og avistegner for blant annet *Morgenbladet*, og høstet en rekke priser og internasjonal oppmerksomhet for arbeidet sitt.

Mari K. Johnsen bor og arbeider i Oslo. Hun er datter til designeren og grafikeren Augon Johnsen (født 1953) og lillesøsteren til illustratøren Åshild K. Johnsen (født 1978).

Bokillustrasjoner
-----------------

### Bildebøker med egen tekst

* 2013: *Livredd i Syden*
* 2014: *Ballen*
* 2016: *Jeg rømmer*
* 2017: *ABC*

### Illustrasjoner i bildebøker og annet (utvalg)

* 2011: Kari Tinnen: *Barbie-Nils & pistolproblemet*
* 2011: Helge Torvund: *Vivaldi*
* 2012: Anniken Bjørnes: *Ballongjegeren*
* 2013: Helge Torvund: *The Sudden Cats* – utgitt av Magikon
* 2015: Hege Siri: *Tunellen*
* 2015: Lene Ask: *D for tiger*
* 2016: Ruth Lillegraven: *Eg er eg er eg er : dikt for barn*
* 2017: Hilde Matre Larsen: *Gutt og jente later som*
* 2017: Hilde Matre Larsen: *Gutt og jente graver*
* 2017: Sara Villius: *Natten* – utgitt av Rabén och Sjögren i Sverige

Referanser
----------

1. ↑   snl.no[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (no) Publikasjoner av Mari Kanstad Johnsen i BIBSYS
* Egenpresentasjon med bildeeksempler

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** ISNI **·** SUDOC
 |